1.2.1. Народження і розвиток Школи - Бібліотека BukLib.net\nГоловна Інші книги Філософія 1. ЛЬВІВСЬКО-ВАРШАВСЬКА ШКОЛА В ІСТОРИЧНІЙ ПЕРСПЕКТИВІ 1.2. АБРИС ЛЬВІВСЬКО-ВАРШАВСЬКОЇ ФІЛОСОФСЬКОЇ ШКОЛИ 1.2.1. Народження і розвиток Школи\n1.2.1. Народження і розвиток Школи\nНаукова школа передбачає не тільки вчителя, але й учнів, котрі є послідовниками, якщо не в предметі, то в методі. Першими учнями Твардовського були Владислав Вітвіцкий і Ян Лукасевич. Після захисту докторських дисертацій під керівництвом Твардовського обидва залишилися працювати у Львівському університеті. Вітвіцкий спеціалізувався в психології, а Лукасевич - в логіці. Значною подією, що вплинула на майбуття школи, стало читання Лукасевичем в 1907/08 академічному році лекцій з алгебри логіки Це були перші лекції з математичної логіки, що читалися в Польщі. В 1911 р. Я.Лукасевич став екстраординарним професором філософії Львівського університету.\nНе всі названі вчені вибрали своєю долею філософію. Балей, Блаховський, Якса-Биковський і Кройтц присвятили себе психології, Наврочинський і Сосніцкий - педагогіці, Ганшинец - класичній філології, Кляйнер, Крідль і Станіслав Лемпіцкий - полоністиці, Курилович - мовознавству, Зігмунт Лемпіцкий - германістиці, Ортвін - літературній критиці, Гембарович, Третер - теорії і історії мистецтва.\nКотарбінський докторську дисертацію захистив в 1912 р. і до 1919 р. працював у Варшаві вчителем гімназії, викладаючи класичні мови. Проте наукову роботу він не залишив і видав "Практичні нариси" [1913а], а також у вигляді монографії свою дисертацію про етику Мілля і Спенсера . Айдукевич після захисту дисертації (1912), отримавши стипендію, виїхав в Геттінген, де слухав лекції Гільберта і Гуссерля. Він дебютував статтею про обернення відношення слідування . Під час І світової війни він воював на боці австрійської армії, був відзначений за відвагу, а на війну 1920 р. пішов добровольцем і командував бронепоїздом. Чежовський захистив дисертацію в 1914г. Спочатку працював вчителем гімназії, в 1915-1916 роках був директором канцелярії Львівського університету. Одна з перших значних його публікацій  присвячена теорії класів. Завірський ступінь доктора отримав в 1906 р., працював вчителем гімназії, але не залишав наукової роботи і серед іншого опублікував працю про причинність , що отримала ІІІ премію на конкурсі "Пшегльонда фільозофічнего", а також статтю про модальність суджень . Леснєвський докторську працю захистив в 1912 р. В 1915 р. він виїхав до Москви, де до 1918 р. викладав математику в польській гімназії. В 1912-1916 рр. ним був опублікований ряд робіт з філософії і логіки, у тому числі відомий трактат з теорії множин. Татаркевич вчився в Марбурзі і Парижі і до Польщі прибув вже із ступенем доктора і автором роботи про філософію Аристотеля . В 1915 р. він отримав кафедру філософії в знову відкритому Варшавському університеті; іншу кафедру цього університету очолив Лукасевич.\nТвардовський не був тим єдиним філософом, котрий вплинув на становлення наукової школи. В 1909-1910 Лукасевич, будучи стипендіатом, перебував в Граці, де брав участь в роботі семінару Мейнонга, котрий так само як і Твардовський, щоправда дуже короткий час, був учнем Брентано. Вище вже згадувалося, що Айдукевич їздив в Геттінген, Леснєвський вчився в німецьких університетах, зокрема у Корнеліуса в Мюнхені, а Татаркевич приїхав до Львова з Марбурга вже з докторським ступенем.\nТвардовський не був і єдиним професором філософії у Львівському університеті. Другу кафедру філософії займав палкий прихильник метафізики Мстислав Вартенберг. І хоча Твардовський рекомендував своїм студентам відвідувати лекції Вартенберга яких-небудь помітних слідів метафізики цього прихильника Канта знайти в творчості членів школи не вдається.\nПерша світова війна порушила нормальну роботу в університеті і якийсь час він припинив свою діяльність, а його адміністративний центр перемістився у Відень, де у той час перебували Твардовський і Чежовський. Іншою важливою для розвитку наукової школи подією того часу стало відновлення роботи Варшавського університету, куди на кафедри філософії були запрошені Лукасевич і Татаркевич. Цей факт знаменує вступ школи, все ще львівської, в новий етап.\nПісля отримання Польщею в 1918 р. незалежності однією із задач молодої держави стало відновлення вищої освіти і налагодження наукового життя. Разом з відновленням роботи Варшавського університету був відроджений університет ім. Стефана Баторія у Вільно, а також засновані університети в Познані і Люблінський католицький. Таким чином, в Польщі в період між двома світовими війнами діяло шість університетів: Ягеллонський в Кракові, Львівський, Варшавський, у Вільно, Познанський і католицький в Любліні. Тільки перші два з названих університетів мали власні кадри філософів, тоді як інші повинні були шукати співпрацівників. В цьому процесі філософи зі школи Твардовського зіграли величезну роль, що свідчить про популярність і авторитет цієї наукової співдружності. На кафедри до Варшави, крім вже згадуваних Лукасевича і Татаркевича, були запрошені в 1919 р. Котарбінський і Леснєвський. Леснєвський очолив кафедру філософії математики на природничо-математичному відділенні, а Котарбінський - кафедру на гуманітарному відділенні після Лукасевича, котрий отримав кафедру філософії на природничо-математичному відділенні. Професорами у Варшаві стали Вітвіцкий (психологія, 1919г.), Кляйнер (історія польської літератури, 1916г.), а також З.Лемпіцкий (германістика, 1919г.). В 1925-1926 роках професором Варшавського університету був Айдукевич.\nТатаркевич в 1919-1921 рр. займав кафедру філософії в знову відкритому університеті у Вільно, а його наступником в 1923 р. став Чежовський; професором історії літератури в університеті ім. Стефана Баторія з 1932 р. був Крідль.\nВ Познані Якса-Биковський і Блаховський сталі професорами психології (1919), а в 1921 р. кафедру естетики Познанського університету зайняв Татаркевич, котрий і керував нею два роки, після чого повернувся до Варшави. В 1928 р. до Познані прибув, запрошений на кафедру методології наук, Завірський, котрий до цього (з 1924 р.) викладав філософію у Львівському політехнічному інституті. В 1937 р. Завірський перейшов до Ягеллонського університету.\nВ колисці школи залишився Твардовський. Після виходу на пенсію його кафедра в 1931 р. була ліквідована. В 1928 р. кафедру філософії у Львові, повернувшись з Варшави, отримав Айдукевич. Кафедра Вартенберга в 1933 р. дісталася Інгардену. Кафедру психології очолив Кройтц (1928), а в 1920 р. до Львова повернувся Кляйнер. До львівських професорів - учнів Твардовського належать також Гембарович, С.Лемпіцкий і Курилович.\nВихідці зі Львова почали інтенсивно пропагувати наукові і дидактичні ідеали Твардовського. Його школа перестала бути школою львівською, а стала школою загально польською. Звичайно використовується назва "Львівсько-Варшавська школа", в якій доданок "варшавська" пояснюється тим, що найвидатніших успіхів школа Твардовського добилася в області математичної логіки, а ця остання розвивалася, головним чином, у Варшаві.\nВаршавська логічна школа є спільною справою філософів і математиків і в польській історіографії можна зустріти думку, що вона є частиною польської математичної школи. Творець цієї останньої - Зігмунт Янішевський був живо зацікавлений основами математики і логікою. Тому немає нічого дивного в тому, що накреслена ним програма математичних досліджень охоплювала математичну логіку як складову частину математики. Вирішальним моментом в розвитку варшавської логічної школи було те, що Янішевський, спільно з іншими видатними варшавськими математиками - Вацлавом Серпінським і Стефаном Мазуркевічем - бачив майбутнє польської математичної школи в дослідженнях, пов'язаних з появою нових гілок математики - з теорією множин і топологією. З часом виявилося, що саме ці області математики надзвичайно близькі до математичної логіки.\nВоленський  особливо підкреслює, що організаційні і дидактичні програми Твардовського і Янішевського виявилися в багатьох пунктах схожими. Обох організаторів польської науки хвилювало оновлення тих дисциплін, які вони представляли, обидва вони ставили наголос на наукових новинках, міжнародних контактах, важливості наукової співпраці, спеціалізованих професійних виданнях, створенні відмінних від університетів наукових установ, обидва намагались дати фундаментальну освіту молодим адептам науки. Таким чином, Леснєвський і Лукасевич - творці варшавської логічної школи - опинилися в атмосфері, добре знайомій їм по Львову. Важливу роль зіграв і той факт, що дві кафедри на природничо-математичному відділенні університету були віддано філософам за освітою. Обидві вони були по суті кафедрами математичної логіки. Ось як згадував про початок педагогічної діяльності Лукасевича Казимир Куратовський (, S.32): "Іншим професором, котрий сильно впливав на інтереси молодих математичних кадрів, був Ян Лукасевич. Окрім лекцій з логіки і історії філософії професор Лукасевич читав більш спеціальний курс, який кидав нове світло на методологію дедуктивних наук і підстави математичної логіки. І хоча Лукасевич не був математиком, проте володів виключно сильною математичною інтуїцією, завдяки чому його лекції знаходили особливо сильний відгук у математиків".\nСпівпраця математиків і філософів на педагогічному поприщі принесла чудові плоди. Під керівництвом Лесьнєвського, Лукасевича, Серпінського і Мазуркевіча (Янішевський помер в 1920 р.) отримала освіту прекрасна плеяда логіків. Першим серед них був Альфред Тарський, який після захисту під керівництвом Лесьнєвського в 1924 р. докторської дисертації швидко став одним із стовпів варшавської логічної школи і з часом здобув найбільшу в світі популярність серед всіх членів Львівсько-Варшавської школи. До грона варшавських логіків також належали Станіслав Яськовський, Чеслав Леєвський (філолог-класик за освітою), Адольф Лінденбаум, Анджей Мостовський, Мойжеш Пресбургер, Єжі Слупецкий, Болеслав Собоцинський (філософ) і Мордухай Вайсберг; Яськовський, Лінденбаум, Пресбургер, Собоцинський і Вайсберг були поколінням двадцятих років, а решта - тридцятих років.\nЗв'язок логіки і філософії в працях варшавської логічної школи не зводився виключно до генетичних уз. Керована Лукасевичем і Леснєвським група логіків підтримувала тісні стосунки з філософами, особливо з Котарбінським, який вельми багато зробив для утвердження престижу логіки у Варшаві. Учні Лесьнєвського і Лукасевича відвідували лекції Котарбінського, а студенти Котарбінського - лекції професорів логіки.\nІсторик Львівсько-Варшавської школи Воленський  вважає, що Котарбінський, можливо, був найбільш видатним продовжувачем педагогічних традицій, закладених Твардовським. Видані в 1934 р. "Філософські фрагменти. Пам'ятна книга вшанування 15-річчя дидактичної праці проф. Котарбінського у Варшавському університеті" підписані 51 учнем. Назвемо, вслід за Віленським , деяких з них разом із спеціальностями: Ян Древновський (методологія науки, метафілософія), Ірена Філозофувна (історія філософії), Евгеніуш Геблевіч (психологія, а пізніше - праксеологія і наукознавство), Яніна Хосіассон-Лінденбаумова (методологія науки), Єжі Кречмар (семантика), Мечислав Мільбрандт (естетика), Ян Мосдорф (історія філософії), Марія Недзвецька-Оссовська (семантика, а пізніше етика і соціологія), Станіслав Оссовський (семантика, естетика, а пізніше соціологія), Антоній Панський (методологія науки), Едвард Познанський (методологія науки), Якуб Райгородський (епістемологія), вже згадуваний логік Болеслав Собоцинський, Діна Штейнбарг (методологія науки), Мечислав Валліс-Вальфіш (естетика, семіотика), Рафал Вундхайлер (методологія науки). В наведеному переліку переважають методологи і філософи мови, але все ж таки різноманітність спеціалізацій значна.\nІншим професором філософії у Варшаві був Татаркевич. Його вплив на студентів був менш сильним, ніж вплив Котарбінського і зі згаданих філософів тільки Мільбрандта пов'язували з Татаркевичем творчі узи. В останні роки перед II світовою війною Татаркевич зібрав деяку кількість студентів. На жаль, майже всі вони загинули під час війни.\nУ Львові між двома війнами філософія розвивалася також інтенсивно, як і до 1918 р. Учнями Твардовського, а пізніше Айдукевича (доцента, а потім професора) були Вальтер Ауербах (психологія), Євгенія Блауштайн (дескриптивна психологія), Леопольд Блауштайн (дескриптивна психологія), Ізідора Домбська (історія філософії, методологія науки, семантика), Марія Кокошинська-Лутманова (семантика, методологія науки), Северина Лушчевська-Романова (семантика, методологія науки, логіка), Генрік Мельберг (методологія науки, філософія фізики), Галина Слонєвська (психологія), Тадеуш Вітвіцкий (психологія). Як і до 1918 р. завдяки старанням Твардовського виїжджали на стипендії за границю (переважно в Англію, Францію, Германію и Австрію) найбільш талановиті його учні (В.Ауербах, Л.Блауштайн, І.Домбська, М.Кройтц, Г.Мельберг, Г.Слонєвська, Т.Вітвіцкий). З учнів Айдукевича кінця 30-х років необхідно згадати Зігмунта Шмірера (логіка) і Стефана Свежавського (історія філософії). У "львівському списку", так само як і у "варшавському", переважають методологи і філософи мови, але питома вага психологів залишається все ще значною.\nСитуація 1918-1939 років в Львові цікава тим, що тут зустрілися філософи всіх поколінь Львівсько-Варшавської школи: від Твардовського до Айдукевича і Кройтца та учнів самого Айдукевича. Це не могло не викликати ідейної конфронтації поколінь, вважає історик школи Я.Воленський , оскільки учні того ж Твардовського були орієнтовані на постійне відстежування "новинок" в своїх дисциплінах і з часом попереднє покоління з різних причин не встигало за ними. Так Твардовський до кінця залишився вірний своїм початковим філософським концепціям і ніколи не став прихильником математичної логіки. Айдукевич, навпаки, надавав філософії у Львові виразно логізуючого характеру. Та все ж логіці у Львові не уділяли стільки уваги, скільки в Варшаві. Перш за все йдеться про математичну логіку, або логістику, як тоді називали числення, перш за все, висловлювань. Причин тому може бути декілька. По-перше, Айдукевич викладав на філософському відділенні університету і не міг зіграти тої ролі, яка випала Лукасевичу і Леснєвському. По-друге, львівська математична школа (Хуго Штейнгауз, Стефан Банах) в сферах своїх зацікавлень відстояла далі від логіки, ніж варшавська. В 1930 р. на природничо-математичному відділенні Львівського університету була створена кафедра математичної логіки. Її отримав прибулий з Кракова Леон Хвістек, чиї езотеричні концепції були далекі від інтересів як львівських математиків, так і філософів, що не послужило ліквідації бар'єру між логікою і математикою, а радше укріпило цей бар'єр. \nУ Вільно систематичний розвиток філософського середовища почався з моменту заняття кафедри Чежовським в 1923 р. До його учнів належать Едвард Ксату (теорія мистецтва), Ян Рутський (методологія науки), Стефан Волошин (педагогіка).\nЗавірський виховав в Познані тільки одного значного філософа. Був ним Збігнев Йордан, методолог і історик логіки. Педагогічна діяльність Завірського в Кракові була надто короткою, щоб дати результати.\nВідмінності в центрах філософської освіти в Польщі, що мали місце в період між двома війнами, історик школи Воленський  пояснює, виділяючи, з одного боку, Львів і Варшаву, а з іншого Познань і Вільнюс наступним чином. У Львові продовжували підтримувати і розвивати власні традиції, а Варшава, завдяки імпорту філософських кадрів зі Львова, ці традиції сприйняла. У Вільнюсі і Познані таких традицій не було, до того ж стабілізація професорських колективів в цих центрах продовжувалася, в порівнянні з Варшавою, достатньо довго, майже десять років. Крім того, Чежовський у Вільнюсі і Завірський в Познані були самотні, не говорячи вже про те, що вони стали професорами в той момент, коли викладання філософії вже тривало і було звернене до іншої інтелектуальної традиції, ніж та, яку культивував Твардовський. Це ж відноситься і до Ягеллонського університету, в якому Завірський почав викладати в 1937 р. Таким чином, хоча Львівсько-Варшавська школа географічно не обмежувалася Львовом і Варшавою, все ж таки ці міста були, безсумнівно, її центрами.\nЧасто історики філософії в Польщі не обмежують школу іменами тих філософів, котрі були безпосередніми учнями Твардовського - або студентами, або аспірантами, або ж просто підтримували з ним зв'язок, не будучи ні тим, ні іншим, як, наприклад, Татаркевич. Історик школи Воленський  залічує до Львівсько-Варшавської інтелектуальної співдружності також о. Інокентія Бохеньського, ксьондза Антонія Корцика, ксьондза Яна Саламуху, Савву Фрідмана (після війни Чеслава Новінського), а також Юзефа Зайковського. Бохеньський вчився не в Польщі, але після повернення зайнявся історією логіки, звертаючись до досліджень Лукасевича. Корцик вивчав теологію у Вільнюсі і під впливом Чежовського зайнявся логікою і її історією. Саламуха навчався теології у Варшаві, відвідував лекції Лукасевича з логіки і його науковою спеціалізацією стала історія логіки. Всі троє були неотомістами, але в науковій роботі в області історії логіки були тісно пов'язані з Лукасевичем і успадкували його стиль вивчення цієї дисципліни. Фрідман і Зайковський були теоретиками права, учнями професорів Єжи Ланди і Броніслава Врубльовського у Вільнюсі. Вони отримали фундаментальну філософську освіту під керівництвом Чежовського і, що важливо, в своїх наукових роботах явно зверталися до концепцій, що виникли у Львівсько-Варшавській школі, зокрема до концепцій Айдукевича і Котарбінського (Фрідман , Чайковський ).\nВ монографії Я.Воленського "Львівсько-Варшавська філософська школа" наводиться список членів цієї інтелектуальної співдружності, що налічує 81 персону. Польський філософ вважає цей список не повним. Критерій Воленського, згідно з яким той або інший філософ був включений в список членів школи, полягає на тому, що в нього потрапили ті, хто хоч якось виявився помітним, перш за все публікаціями. Але і з цієї точки зору, вважає Воленський, список не повний. Дійсно, в ньому відсутні імена В.Беганьського, П.Дойссена, Ф.Габриля, А.Штегбауера, тобто перш за все львівських філософів. Не подається й список оточення Твардовського, тобто перш за все тих, хто в перші два десятиліття виконував роль середовища, в якому й було започатковано Філософське Товариство. Список імен обривається на тих філософах, які дебютували в науці в половині тридцятих років. Студенти останніх передвоєнних років такого дебюту взагалі не дочекалися, або ж повинні були довго чекати на нього.\nВоленський  задає питання: чи не є таке розуміння Львівсько-Варшавської школи занадто широким? Дійсно, не всі з вищезазначених прямих або непрямих учнів Твардовського були філософами. Залишаючи осторонь випадки неоднозначні, тобто філологів, педагогів, психологів і фахівців в області математичної логіки, які одночасно були авторами філософських творів, важко визнати філософами Блаховського, Яксу-Биковського, Ксату, Ганшинца, Крідля, Лінденбаума, Пресбургера або Вайсберга. Разом з тим проблематика в школі концентрувалася довкола логіки, семантики, методології науки, а також, хоча і не так значно, довкола епістемології і онтології, культивованих відповідно до чітко окресленого логістичного стереотипу. Під цей стереотип не потрапляє більшість названих учених, наприклад, Бад, Блауштайн, Філозофувна, Кляйнер, С.Лемпіцкий, З.Лемпіцкий, Мільбрандт, Наврочинський, Слонєвська, Свежавський, Третер або Т.Вітвіцкий, у тому числі й головні представники Львівсько-Варшавської школи - Татаркевич і Вітвіцкий. Воленський  вважає використовування "логістичного стереотипу" як показника приналежності до школи помилковим. Він справедливо зауважує, що цей "стереотип не бере до уваги етики, але саме в цій області багато що зв'язувало Татаркевича, Вітвіцкого, Чежовського і Котарбінського, тобто логіків і не логіків" (S.24).\nВсі названі вище учені поза сумнівом поділяли відношення Твардовського до філософії і саме це відношення об'єднувало філософів з різними інтересами і різними поглядами на конкретні проблеми. Про цементуючий початок в школі Домбська (, S.17) пише таким чином: "Львівських філософів не об’єднувала яка-небудь спільна доктрина, який-небудь одноманітний погляд на світ. Те, що служило підставою духовної єдності цих людей, був не зміст науки, а тільки спосіб, метод філософствування і спільна наукова мова. Тому з цієї школи могли вийти спіритуалісти і матеріалісти, номіналісти і реалісти, логіцисти і психологи, філософи природи і теоретики мистецтва". В основі цієї різноманітності чужих підходів і проблем лежала турбота Твардовського про формування національної філософії. Її вираз можна знайти в невеликій праці «Ще слівце про польську національну філософію» . В цій замітці Твардовський відштовхується від статті Г.Струве «Слівце про польську національну філософію», в якій автор умову розвитку польської філософської думки бачить у «внутрішній спадкоємності» і, солідаризуючись із Струве, питає: чим пояснити незадовільний стан філософських досліджень і яким шляхом йти, щоб усунути його в майбутньому. Як і Струве він вважає, що національна філософія надмірно податлива чужим впливам. Розвиток національної філософії можливий тільки тоді, вважає Твардовський, коли її просування має властивий для неї оригінальний напрям, а чужі впливи, що мають зовнішнє походження, не зможуть збити її з цього напряму. А таких прикладів в історії філософії достатньо і тоді чужі впливи, замість того, щоб спонукати і пожвавити власну філософську думку народу, поглинають її і роблять її повністю залежною». (S.392) Разом з тим національна філософія не може звести китайську стіну, що охороняє її від чужих впливів. Вихід Твардовський бачить в тому, щоб відсікти в чужій філософії те, що в ній небезпечно, а «небезпечна в ній однобічність і винятковість, які неподільно і невпинно пересилюють вітчизняну філософію. Вітчизняна філософія повинна бути відкрита всім впливам одночасно, які перетинаючись і з'єднуючись, врівноважуватимуть один одного і тим самим, послабляючи свою силу, не втратять нічого зі свого багатства і більш того - взаємно збагатяться. Тоді жодна з чужих філософій не зможе вторгнутися на ниву вітчизняної філософії, оскільки ті інші їй в цьому перешкодять, але всі разом будуть здобрювати ґрунт, на якому все більш буйно розростатиме вітчизняна філософія.» (S.392)\nТему національної філософії у вступній промові у Варшавському університеті продовжив Я. Лукасевич [1915b]. Пафос його виступу зрозумілий і пояснюється довгожданим відкриттям польського університету у Варшаві. Він висловився наступним чином: «Ми дотепер не маємо власного, національного погляду на світ і життя. Сьогодні ми ще не здатні на такий погляд, бо ми змучені гіркою віковою недолею і бідами теперішньої війни. І у минулому ми ніколи не мали власного погляду на світ і життя, а були завжди схильні до чужих поглядів [...] Канта, [...] Гегеля, [...] Конта і Мілля. І сьогодні ми піддаємося чужим поглядам, німецькому ідеалізму, англійському прагматизму, французькому бергсонізму [...]. Але сьогодні ми, польські філософи, здатні до того, щоб, схиляючи голову перед кожною заслугою, не гнути шию перед чужими авторитетами. І у філософії ми повинні звільнитися від сторонніх впливів і працювати над створенням власного, польського погляду на світ і життя». (S.135)\nФілософи школи були відкриті для нових віянь, течій і напрямів зарубіжної філософії, вплив якої був наслідком виїздів на стипендії, особистих контактів, а також роботи над конкретними проблемами. Останній чинник особливо позначився в логіці, розвиток якої проходив під знаком стосунків Фреге і Рассела. Використовуючи закордонні стипендії побували у Мура - Оссовська, у Віттгенштейна - Кокошинська, Домбська і Мельберг - у Шліка. У свою чергу, до Польщі приїжджали молоді філософи з-за кордону, наприклад, Куайн. Польські учені встановлювали особисті контакти на міжнародних конгресах, а також виїжджали з доповідями за границю, наприклад, Тарський до Відня, а Леснєвський в Мюнстер, або ж приймали закордонних філософів в Польщі, наприклад, Карнапа, Шольца, Менгера, Вуджера.\n Вітвіцкий захистив дисертацію у 1901 г., а Лукасевич – в 1902 г.\n З приводу персонального складу Львівсько-варшавської школи в літературі існують різні думки. Як здається, найбільш обґрунтованою є точка зору історика цієї інтелектуальної співдружності Я.Воленського , котрий признаючись в тому, що сумнівається у встановленні складу школи, вважає таким в львівському періоді "гуманістичне оточення" Твардовського. Аргументом служить той факт, що не всі учні Твардовського були професійними філософами, а серед нефілософів були й такі, хто писав філософські роботи (Кляйнер, З.Лемпіцкий, Третер), але були і такі, хто з філософією мали зв'язок вельми опосередкований (Ганшинец, Гембарович, Крідль, Курилович, С.Лемпіцкий).\n В 1918-1920 роках Лукасевич був директором секції вищих шкіл в Міністерстві віросповідання і народної освіти, а в 1919 р. керував цим міністерством при прем'єрі Ігнації Падеревському. В період між двома війнами Лукасевич двічі був обраний ректором Варшавського університету. Відповідальні посади в згаданому міністерстві займали також Т.Чежовський і М.Боровський.\n Див. Воленський .\n В.Серпинський до прибуття у Варшаву був професором математики Львівського університету.\n Співпраця математиків і логіків знайшла знаменний вираз у складі редакції органу польської математичної школи - часопису "Fundamenta Mathematicae". В 1920-1928 роках цим періодичним виданням керували Мазуркевич, Серпінський, Лесьнєвський і Лукасевич.\n Тарський і Собоцинський вважалися учнями Лесьнєвського, Лукасевича і Котарбінського. Збірка довоєнних вибраних праць Тарського  має присвячення: "Тадеушу Котарбінському - моєму Вчителю". Керівником дисертації Тарського був Лесьнєвський; це був його єдиний докторант.\n Діна Штайнбарг після ІІ світової війни виступала під ім'ям Яніни Камінської, а пізніше стала дружиною Котарбінського.\n Woleński , S.22.\n Тадеуш Вітвіцкий є сином Владислава Вітвіцкого.\n Штейнгауз і Банах виявляли зацікавленість філософією і обидва були членами Польського філософського товариства у Львові, заснованого Твардовським. Однак у відповідь на претензії логіків Стефан Банах – за свідченням Штейнгауза - твердив, що математику "ніколи не вдасться звести до строгої дедуктивної системи, оскільки рано чи пізно вона рознесе будь-які формальні рамки". Цит. за Borzym , S.55/56.\n Контркандидатом Хвістека на зайняття кафедри математичної логіки був Тарський. Оскільки думки у Раді відділення щодо кандидатур розділились, то було прийнято рішення просити Д.Гільберта і Б.Рассела висловитись з цього питання. Вирішальною виявилась опінія Рассела на користь Хвістека, вже відомого своєю модифікацією розгалуженої теорії типів. Як оповідають легенди Школи, у відзиві Гільберта стверджувалось, що він такого математика як Тарський не знає. Натомість дещо пізніше у приватному листуванні до кореспондента у Варшаві Гільберт запитував, куди подівся Тайтельбаум, оскільки перестали з'являтись його публікації. Тут слід додати, що в кінці 20-х років Тайтельбаум поміняв прізвище на "Тарський". Залишається зауважити, що в архівній справі з цього питання відзивів Гільберта і Рассела не має, хоча в переліку документів вони зазначені. Альфред Тарський у довоєнній Польщі кафедри так і не отримав.\n Причини неповноти списку членів школи самі різні. Навряд чи можна прийти до визнаного всіма змістовного критерію членства в школі. Але і побічні обставини впливають на повноту списку членів школи, наприклад, обставини військового часу. Автору були доступні львівські архіви, які збереглися під час війни, тоді як Воленський мав справу з архівами варшавськими.\n Враження від вітчизняної філософії на членів школи не обмежувалася впливом Твардовського. В ранньому періоді творчості Лесьнєвського помітно вплив петербурзького професора філософії права Петражіцкого. Після першої світової війни Петражіцкий стає професором соціології права у Варшавському університеті і сліди його курсу з методології науки помітні в творчості Котарбінського і Оссовських. Глибоке вивчення середньовічної філософії на теологічному відділенні кс. К.Михальським, професором Ягеллонського університету, послужило причиною зацікавленості логікою цього періоду Лукасевича, Бохеньського, Саламухи. Завірський підтримував контакт з Б.Гавецким і І.Металлманом, краківськими спеціалістами з філософських проблем природознавства і ці взаємні зв'язки привели до певних спільних поглядів в трактуванні філософії природи.\n Стаття Струве відкривала перший номер «Руху Філозофічнего». Відомо (Woleński , s.42), що Твардовський, засновник цього журналу, просив Г.Струве написати що-небудь в це періодичне видання, але невідомо, чи була замовлена саме ця стаття. В усякому разі, титульна стаття Струве не була випадковістю. В 1911 р. цей філософ вважався Нестором польської філософії, а його ім'я служило символом поважного відношення до вітчизняної філософії.\n До першої світової війни у Варшаві діяв університет з російською мовою викладання. В 1915 р. німецька окупаційна влада погодилася на відкриття національного університету. В цьому університеті Лукасевич отримав кафедру філософії; свою інаугураційну промову він виголосив 22 листопаду 1915 р.


Твір на тему “Невідомий квітка” | Короткий зміст\nТвір на тему “Невідомий квітка”\nОповідання Платонова “Невідомий квітка” змушує читача всерйоз задуматися про труднощі людського життя, хоча, на перший погляд, тут йдеться про звичайний квітку. Втім, не такому вже і звичайному.\nМаленьке насіннячко впало в такому місці, де квітам рости дуже і дуже важко, – “притулилося воно в ямці між камінням і глиною”. Але все-таки насіннячко знайшло в собі сили прорости, і на камені з’явився маленький квітка. “Не було чим йому харчуватися в камені та глині; краплі дощу, що впали з неба, сходили по верху землі і не проникали до його кореня, а квітка все жив і жив і ріс помаленьку вище”.\nНезважаючи на всі труднощі, квітка жив і насолоджувався життям. “Квітка, однак, не хотів жити сумно; тому, коли йому було зовсім сумно, він дрімав. Все ж він постійно намагався рости, якщо навіть коріння його глодали голий камінь і суху глину”. Квітка відчайдушно боровся за своє життя. Він у що б то не стало прагнув… подолати всі труднощі, і доля йому посміхнулася. Добра дівчинка помітила квітка і захотіла йому допомогти. Вона розповіла про квітку дітям, і вони принесли на пустир гній та попіл, щоб удобрити землю.\nПравда, восени квітка все одно загинув. А на наступне літо на пустирі виросло багато прекрасних квітів, серед яких був син дивного квітки. “Квітка цей зростав з середини стеснившихся каміння; він був живий і терплячий, як його батько, і ще сильніше батька, тому що він жив в камені”.\nЦя розповідь наводить на думки про завзятість і прагнення долати всі труднощі на своєму шляху. Нерідко людина, подібно квітці, піддається найважчим випробуванням. І для того щоб не зламатися і пройти через всі випробування з високо піднятою головою, потрібно чимало сил і мужності. Історія небаченого квітки вселяє в читача надію. Надію на те, що всі труднощі будуть подолані. Потрібно тільки повірити в себе та до кінця боротися за своє щастя.


Кремль: непричетність "ДНР" до знищення МН17 є незаперечним фактом / Новое Время\nКремль: непричетність "ДНР" до знищення МН17 є незаперечним фактом\n28 вересня 2016, 13:23\nУ Кремлі наполягають, що непричетність бойовиків "ДНР" до знищення МН17 є незаперечним фактом\nЗа словами прес-секретаря президента РФ Дмитра Пєскова, ракета не могла бути випущена з території так званої ДНР, повідомляє РБК.\nТаким чином, Кремль підтримав озвучену Міноборони РФ версію, щодо начебто відсутності слідів запуску ракет з підконтрольних бандформуванням територій, в день падіння Boeing під Донецьком. Наявні у росіян "докази" непричетності терористів до знищення лайнера, Пєсков назвав незаперечними фактами.\n"Існують неспростовні факти. В даному випадку важливо робити висновки, враховуючи останню інформацію, яка була опублікована, а саме первинні дані радарів, які фіксували всі літальні об'єкти, які могли б стартувати або перебувати в повітрі на території, контрольованій ополченцями", - вважає спікер Кремля.\nЧитайте також: Bellingcat: Докази РФ у справі щодо Боїнга MH17 — підробка\nУ середу, 28 вересня, міжнародна група, яка розслідує катастрофу малайзійського лайнера MH17 в Донбасі в липні 2014 року, представить результати своєї роботи.\nОчікується, що будуть озвучені висновки, що стосуються зброї, яка була використана для знищення літака, і точне місце, де ця зброя була використана.\nЗа даними ЗМІ, слідчі підтвердять, що ракету Бук запустили з території, підконтрольній бандформуванням на сході України. Місце запуску розташоване недалеко від окупованого міста Сніжне.\n13 жовтня 2015 року комісія Ради безпеки Нідерландів опублікувала доповідь, в якій говориться, що малайзійський літак влітку 2014 року був збитий ракетою класу "земля - повітря", випущеної з ЗРК Бук. Більшу частину загиблих склали громадяни Нідерландів.\nВ березні 2016 року експерти Bellingcat оприлюднили результати розслідування, згідно з яким вогнева установка Бук, з якої, імовірно збили літак рейсу МН17, перебувала під контролем Росії або підконтрольних їй бойовиків.\n3 травня Bellingcat опублікувала нову доповідь, в якому був встановлений номер ракетного комплексу Бук, з якого був збитий малайзійський літак. Виходячи з даних експертів, Бук визначено як російський, він належав 53-й бригаді військ протиповітряної оборони Збройних сил Росії.\nРосійська влада відкидає причетність РФ до знищення пасажирського авіалайнера.\nТеги: Росія Boeing Дмитро Пєсков ЗРК Кремль МН17\nПартнер Коломойського /\nБоголюбов заявив, що звертався не за українським громадянством, а за посвідкою на проживання\nВинен Порошенко /\nСаакашвілі відреагував на недопуск своїх кандидатів на вибори до Ради\nФонсека попросив Рому придбати захисника Шахтаря — ЗМІ\nСтрасбурзька змова /\nПАРЄ відхилила українські правки до «російської резолюції»\nПорошенко відвідав закриту зустріч з журналістами телеканалу Прямий — фото\nДинамо домовилося про підписання півзахисника збірної України — медіа\nЕкзотики захотілося. Як українці стали розводити равликів, тримати страусові ферми і вирощувати ананаси


ч. 1 Пролог (Алвас Мухин) / Проза.ру\nч. 1 Пролог\nПоїзд Москва – Київ загуркотів колесами.\nЗ дверей купе - СВ перед Василем вискочив юнак,\n-\tвибачте мене, це мій батько, через якого можу не встигнути вискочити з вагону.\n-\tСтепане, не поспішай, ще три хвилини до відходу.\nСтепан розцілувався з батьком і вискочив з вагону.\nПоїзд рушив на Київ.\nВасиль увійшов в купе і поклав під лежанку сумку.\nСхвильований батько Степана розглядав сусіда по купе.\nСивоволосий, синьоокий красень, років п’ятдесяти, спортивно, зі смаком вдягнений чоловік, з пахощами дорогих чоловічих парфумів і пшеничними вусами, які були йому до лиця і ніби вказували на його вік.\n-\tДавайте знайомитись! …- звернувся до нього Василь.\n-\tМене звуть Василь Дідух, полковник у відставці, як кажуть мої друзі, резервіст і початківець - бізнесмен.\n-\tДуже приємно, - відповів сусід. …\n- Микола Кремінь, - керівник районного масштабу, господарник і економіст. Знайомство відбулось.\n- Микола, Ви зі мною не церемоньтесь, я військова людина і поважаю прості стосунки.\n-\tДобродію Василю, сьогодні я трохи схвильований, і щось можу зробити не в лад, тому вибачте мене наперед, якщо щось не те зроблю або скажу.\nРозумієте у мене Свято! Мій Степан поступив у Бауманку / інженерно – технічний вищий учбовий заклад СРСР, технічний Університет ім. Баумана /. Колись я мріяв його закінчити, але цього не сталося. І от мій син здійснить мою мрію. Як би Ви знали, - що коїться у моїй душі і як я вдячний Богу і сину, що вони почули мої молитви....\nЯ влаштував Степана у свого старшого брата Степана, на честь якого назвав молодшого сина. Моєму брату Бог не дав дітей і він так любить свого племінника, що мені, іноді, соромно за себе. …\nЯ, батько, не приділяю своїм дітям такої уваги, як він.\n-\tШановний Микола, на це Ви повинні дивитись з іншого боку. Це явище є нашим національним звичаєм, - мабуть раніш за козацьких часів. Вам не слід перейматись. Головне, що у Вашого сина є хрещений батько. - Це Святе для кожного, у кого в жилах тече наша кров. …\n-\tВасилю, як Ви вгадали, що мій брат є хрещеним батьком мого сина? …\n-\tНа це великого розуму не треба. У нас українців є потужні традиції від наших пращурів, які генетично закодовані, коли ми є істинними українцями та християнами, незалежно від того до якої конфесії відносимося.\n-\tВаша правда. …. ..... - у мене пропозиція, - у нас є традиція прийняти пару краплин гіркої – За наш шлях, За щасливу долю наших дітей! …\n-\tЯ господарник за визначенням, вже все виставив на стіл. Прошу до столу, … і не відмовляйтесь від цієї краси.\nШановний, де Ви бачили українця, який би відмовився від вечері з земляком. …\n-\tЯ повинен Вам сказати, що у мене теж Свято.\nМоя розумниця, старша донька з у ці дні захистила дисертацію у Московському Університеті ім. Ломоносова на романо–германському факультеті і тепер готується до шлюбу. Так що у нас є привід відзначити такі події. Попри все, нас ніхто не зупинить. Нема такої сили в світі, щоб вкрасти радість буття у українців.\nМоя красуня наготувала мені стільки ласощів, що гріх не покоштувати їх. В неї такий талант до цього, що вона перевершує у цьому не тільки свою матусю алей бабуню.\n-\tВибачте, а чому донька готувала, а не дружина?...\n-\tВ моєму житті так сталося, що я киянин і більше 20 років живу у Москві, поруч з Кутузовським мостом, у 15 хвилинах пішки до Київського вокзалу знаходиться моя трикімнатна оселя. Після того, як я пішов у відставку, ми разом з дружиною вирішили повернутися до нашого Києва. Ми купили квартиру на Лівобережжі і з молодшою донькою переїхали до Києва. Московську квартиру залишаємо за старшою донькою, у мене двоє дітей і обидві доньки. Молодша буде з нами у Києві, а старша хай залишається у Москві на розплід українців.\nМикола і Василь з цього приводу розсміялись.\n-\tМикола, … це її місто. Вона тут народилась. У неї тут друзі і все її життя.\nЧому я повинен віднімати у неї її дитинець. Так сталося, що молодша народилась у Києві, тому хай вона опановує свій дитинець. Хіба ми з дружиною не праві? …\nТак сталося в нашому житті, що ми вимушені жити на два міста; - Київ і Москву.\nМені таке життя не завжди до вподоби, але я один з найщасливіших людей у світі, і вдячний Богові, що так склалося, попри всі негаразди, які були і може будуть у моєму житті.\n-\tВасилю, прошу підняти склянку “чаю”, - За щастя і добробут наших дітей! …\nХай їх оминає лихо і хай вони несуть нам радість у онуках. За майбуття наших дітей!…\nЧоловіки звели склянки, наповнені по вінця, та випили горілку одним махом. Стіл був наповнений закускою, якій міг позаздрити любий ресторан.\n-\tВасилю, чому Ви не полетіли літаком до Києва?...\n-\tЯк би я жив у Києві, то я б тільки літав до нього.\n-\tУ мене, як і у багатьох військових, є своє ставлення до авіації.\nМи не без підстав кажемо, там де починається авіація, - там часто – густо закінчується лад, проявляється безлад і все списується на погодні або ще якісь умови. Я не довіряю Аерофлоту у першу чергу, і у мене на це є багато життєвих прикладів. По-друге, ну хіба б ми змогли познайомитись і так гарно сидіти в купе та без зайвого клопоту вести нашу розмову. Я стільки налітався по світах, що кращого транспорту ніж поїзд для мене не існує. Для мене сон під гуркіт коліс насолода відпочинку та роздумів над своїм буттям. Погодьтесь! – адже це чудо, коли Ви зустрічаєтесь у купе з незнайомими людьми і через кілько хвилин стаєте спільнотою ніби давно знайомих людей , відчуваєте радість єдності, людяності душі, яка є і розкривається у миттєвості спілкування, яка вимірює нас один перед одним і вказує нам хто ми є у світі. На мою думку, людині не варто відмовлятись від поїздок на поїздах. Окрім всього такий вибір притаманний українцям, як народу у якого є чумацька культура пізнання Світу, свого Я у Всесвіті Чумацького Шляху. ....\nДві людини випадково зустрілись у купе і через кілько годин були один перед іншим розкриті своєю душею, - ніби брати.\nЦе було притаманно тільки українцям, які мали традицію з давнини розуміти та відчувати подих ближнього. ...\nЧас брав своє.\nДесь за Калугою мешканці купе вляглись на свої ліжка і кожний думав про своє. Воно мало багато спільного, вони один в одному віддзеркалювались, бо це була істинність миті їх української душі. Кожний з них був задоволений знайомством і перед сном розмірковував над подіями і своїми враженнями один від одного.\nМикола Кремінь був старше Василя Дідуха років на сім.\nКремінь був керівником великого місцевого будівельного підприємства.\nВін багато бачив людей на своєму віку, а от з такою людиною доля звела вперше.\nЙого вразила краса і постать відставного полковника. Це був красень-лицар. Він у мить змінив його ставлення до військових людей.\nВасиль був дуже освіченою, людиною, якому армійський кашкет не розім’яв мозок, його цілеспрямованість та відкритість душі показували, що в армії були, є, будуть люди іншого вишколу і, мабуть, такі належать до її еліти.\nМабуть, Бог звів їх у цьому купе...\nВасиль багато часу не витрачав на роздуми.\nПодивися на свій улюблений годинник, який подарував сам собі; - на ньому було\n00 годин 37 хвилин 19 серпня 1999року.\nОфіцер мав батьківський та дядьківський вишкіл, який довів до досконалості, - якщо ти ліг спати, то повинен відпочивати по при грім гармати.\nВасиль повернувся на правий бік і в мить заснув.\nЗасвіт, Василь проснувся і споглядав за своїм сусідом, який збирався до приїзду на свою станцію.\nМикола був вправним господарем подій. Таке враження від його постаті і розмов сформувалось у Василя.\nНа таких людях, як Микола мабуть тримається наша держава і Земля.\nВасиль пишався тим, що в український провінції існують такі свідомі керівники та ще й будівельники. Він був впевнений, що такі як Микола, - не дадуть впасти народу ні за яких обставин, бо такі люди як він незалежні, розумні, порядні господарі. - на їх плечах ноша покладена пращурами. ...\nВасиль швидко встав, натягнув на себе спортивний костюм і присів навпроти Миколи.\nТой вибачився перед ним за свою суєту.\nВасиль витягнув з кишені куртки візитку і вручив Миколі.\n-\tМикола, прошу Вас наше знайомство і цю візитку вважати моєю пропозицією до нашого спілкування і, можливо, дружби.\n-\tЩоб не сталося у Вашому житті - дзвоніть мені. Я завжди до Ваших послуг.\n-\tДобродію Василю, ось Вам моя візитка. Я також завжди до Ваших послуг.\n-\tТільки Ви повинні мене зрозуміти;\n-\t- Я ніколи не любив великих міст і бурхливих подій в них.\nЯ не виправний провінціал прив’язаний пуповиною до свого, як ви кажете, дитинця. Мою пуповину нікому і ніколи не перервати або перев’язати.\nЗ цим нічого не можливо зробити.\nЯ таким народився і мабуть таким відлечу у інший світ.\n-\tМикола, мені цього не треба казати.\nДавайте зараз піднімемо чарки на коня і залишимось друзями.\nВони підняли стакани і залпом спустошили їх.\nПоїзд зупинився десь під Шосткою.\nВасиль допоміг Миколі винести сумки - з дарунками з самої Москви.\nНа пероні Миколу зустрічав привітний чоловік.\nЦе був його водій і, швидше за все, друг з шкільних років. Вони так тепло привітались, ніби не бачились дуже довго, хоч розлучились на кілько днів. Це було дуже зворушливим видовищем.\nПотім, друзі повернулись до Василя і стояли на пероні, розмахуючи руками, поки поїзд не зник.\nВасиль зайшов у купе. Сусід був дуже охайною людиною, ніщо крім своєї візитки на столі він не залишив після себе. У купе був повний порядок і чистота. Тільки пахощі якісного чоловічого одеколону після гоління нагадували про Миколу Креміня - керівника районного масштабу.\nВін взяв візитку і вставив її до візитівниці поруч з візиткою генерала Гармаша. Витягнув з сумки коробку з вишневими сигарами і пішов до тамбуру.\nПолковник не мав звички палити цигарки, але у приємні миті свого стану у нього була традиція запалити сигару, як колись козаки палили люльку.\nВасиль любив запах диму і гіркий смак якісного тютюну, який він завжди для себе чомусь порівнював з долею козака.\nВін розпалював вишневу сигару і розмірковував над знайомством з чудовим українським провінціалом і пишався тим, що на Україні ще не перевелись такі люди.\nРозпалюючи сигару на Василя нахлинули спогади і перед ним з’явився генерал – лейтенант Гармаш, один з його наставників.\nПід стук коліс на нього нахлинули спогади, як він після закінчення КВІРТУ\n/ Київського Військового Вищого Технічного Училища / через три роки захистив кандидатську дисертацію у Ленінградський Академії зв’язку, отримав звання капітана і був направлений на службу до Москви.\nВ Москві йому запропонували службу про яку він не міг і думати.\nЦе був новітній спеціальний загін, „ГЮЙС” - оперативної військової розвідки, який відпрацьовував новітні методи і технології боротьби з супротивником на його території у любу мить, у любому місці Землі з використанням військових супутників та нової техніки.\nЙому на території СРСР було надано право носіння форми всіх родів військ з метою виконання завдань Уряду СРСР.\nЗа три місяці він, капітан Василь Дідух, кандидат технічних наук, зв’язківець, майстер бойових видів спорту, знавець п’яти мов – став командиром спеціального загону електронної розвідки у розпорядженні якого були високо кваліфіковані військові розвідники спеціального призначення, підпорядковані керівнику тільки керівнику ДРУ / Державного Розвідувального Управління Військ СРСР /.\nЙого юнацька мрія здійснилась.\nУ той час він відчував себе найщасливішим чоловіком на Землі. Звершилась мрія.\nРозпочалась наполеглива і не легка праця.\nЗростання зірочок на погонах і орденів на грудях радощів його життю не додавали. Головне, за весь час служби він не втратив жодного свого підлеглого.\nВони завжди виконували своє завдання і виходили переможцями.\nАфганська війна, глобальні події пов’язані з нею стали для нього тією межею, яка підштовхувала його до аналітичних роздумів не тільки з обставин політичної доцільності дії його загону та дій його керівництва, але й сенсу розвитку земної цивілізації.\nВійна в Афганістані поступово розкривала очі Василю.\nСвіт сходив з розуму. Життя людини нічого не вартувало. Це стосувалось всіх, - солдатів з генералами з різних боків фронту, це стосувалось громадян і керівників різних держав світу.\nСила і насилування були і залишались рушійною силою влади, їх різних ідеологій під чудовими гаслами релігійних уподобань.\nБіблія, Коран, Тора, Веди, - самі по собі були Священними Писаннями,\nале сучасне трактування визначало тільки сумніви в душі нормальної людини.\nКорупція можновладців без винятку у всіх державах не залежно від конфесіональної, релігійної приналежності породжувала глобальні, локальні війни і головне ставала збудником розвитку тотального, планетарного тероризму.\nПротиріччя між писаннями у Книгах та дійсністю буття, - формували і викидали у простір радикальні сили, які боролись за своє у свій спосіб, по своєму трактуючи писання і виправдовуючи свою мету.\nСвітові політичні структури були настільки корумповані, наскільки корумповані їх держави, тому вони не змінивши устрій у своїх державах ніколи не зможуть змінити життя людей на планеті на найкраще.\nАфганська війна калічила людство не стільки фізично, скільки морально.\nНа теренах війни зростав світовий тероризм під ісламськими гаслами, не відчувати це міг тільки сліпо – глухо – німий.\nКорупція у державних структурах СРСР у її Армії розростались з небаченою швидкістю.\nВсе це вказувало Василю, що його праця і він сам стає інструментом, гвинтиком обслуговування можновладців держави, недолугих старців політбюро та жадібного, властолюбного генералітету.\nПісля від святкувань свого 45 ти річчя Василь прийняв рішення йти у запас, на відпочинок, до сім’ї, яку він обожнював, йти до влаштування своїх особистих справ і втілення у життя своїх наукових, економічних задумів.\nВ цьому він бачив більше користі для всіх.\nВін заслужив бути вільним від виконання недолугих розпоряджень, наказів з найвищої гори держави. У час розвитку високих інформаційних технологій сучасне керівництво все ще бачило кібернетику, електроніку продажною шлюхою імперіалізму або забавкою капіталістів.\nСтарці з політбюро вірили у силу м’язів залізної ядерної зброї, політичних інтриг не розуміючи, що дія Слова, Знака, як носія інформації у дуже короткий проміжок часу може їх зробити найвідсталішою країною у світі з безліччю проблем.\nВін - доктор технічних наук у сфері інформаційних технологій, не остання людина в Армії - не мав змоги пробити талановитіші праці з цих питань та їх реалізувати.\nВсе більшого впливу і підтримки у державі серед силових структур, на латентному рівні, на себе перебирали міліцейські структури.\nДержава ставала жандармською разом з судами і прокуратурою.\nМВС набирало шалену силу.\nРозмови про демократію були розмовами і шляхом в нікуди.\nЗа таких обставин все більш можливим міг статися народний супротив і вибух.\nСучасній корупції у Владі вдалось за допомогою КДБ створити політичне пугало перед народом і відволікти від МВС всі нападки, за молох, який МВС творило і творить за всі свої роки свого існування.\nВасиль, як аналітик споглядав за діями Андропова, який розпочав зламувати МВС, але не зміг, - по перше не дозволила хвороба,\nпо друге, - у нього було тоталітарне мислення у віру і силу.\nДержаві повинні були Реформи, нова послідовна ідеологія розрахована на 20 - 30 років, на 2 – 3 покоління.\nВасиль розумів, що такого зараз не станеться.\nВін передчував, що його відділ та елітний загін вимушений буде обслуговувати разом з військовою розвідкою брудні операції жандармів МВС СРСР.\nТакий збіг обставин для нього був не прийнятним.\nВін був воїном, а не катом народу.\nПеред ним все частіше виникали невтішні аналізи розгортання подій.\nКров народу починала проливатись у віддалених регіонах СРСР.\nТаки події могли поступово наблизитись до центру.\nВасиль надав генералу Гармашу аналітичні матеріали з своїми особистими висновками.\nГенерал запросив полковника Дідуха з поясненнями.\nГенерал дуже пишався Василем і ніколи не від кого не скривав свого теплого, батьківського ставлення до нього.\nГармаш мріяв піти у відставку і посадити у своє крісло Василя, але чітко знав, що цього ніколи не станеться. Не той час настав.\nГенерал подякував Василю за наданий матеріал і запропонував йому через годину зустрітись на його приміський дачі для продовження розмови у більш тепліший обстановці. ...\nПід час спілкувань з генералом Василь спалив свої матеріали у каміні разом з аналітичними докладами.\nГенерал повідомив Василя, що подав Рапорт у відставку за віком і станом здоров’я.\nВін пояснив Василю, що не бажає працювати у підтасуванні не об’єктивних матеріалів на користь тих чи інших можновладців.\nВін повідомив Василя, що його відділ і загін розформують через кілько місяців. Проекти наказів він бачив особисто. Він просив Василя об’єднати своїх людей навколо себе і жодного не викинути з свого поля зору.\nГармаш погодився з Василем, на його відставку без образи і сказав що таке рішення для нього буде не найгіршим.\nВасиль повинен створити такі умови праці для своїх підлеглих, щоб вони не попали під вплив негідників. Вони можуть стати такою бідою для держави, що мало нікому в ній не станеться. Генерал надав Василю ідею, поступово, за кілько років, створити транснаціональну компанію з високих інформаційних технологій і просив прийняти його у компанію, у якості радника керівника підприємства, - враховуючи його вплив і стосунки з вищим керівництвом\n-\tРинок інтелектуального продукту, інформаційних технологій у державі на низькому рівні. Команда фахівців нашого ґатунку має можливість стати одним з провідних гравців на державному і світових ринках.\n-\tУ нас є 2 -3 роки, щоб використати обставини на розбудову підприємства.\nНам не треба боятись кредитів різних банків, не треба боятись вкладати у них нерухомість та свої заощадження.\n-\tЧерез 3 – 4 роки у державі буде шалена інфляція, ми можемо втратити всі свої збереження, - тому треба їх швидко вкладати у нерухомість.\nНам треба купити приміщення під свої офіси у центрі міста про запас.\nБудувати і купувати сучасну техніку.\nНас виручить власна нерухомість та наш професіоналізм.\n-\tВасилю ти знаєш не гірше за мене: - соціалізму з людяним обличчям ніколи не було і не буде. На нас рухається бандитський капіталізм, події які були у період світової депресії 30 тих років у США та Германії.\nДай Боже, щоб на нашому віці, на нашу землю прийшла не Гласність, а хоч якась демократія, про лібералізм у СРСР годі й думати.\nЧорнобильська трагедія – це початок кінця не тільки радянської науки а можливо всієї держави.\n-\tВихід наших військ з Афганістану це добре явище, але трагедія розпаду оборонних сил, руйнації ВПК, з-за відсутності стратегії розвитку держави.\nСтарці відняли у нашого народу позитивну орієнтацію, мету, рух у майбутнє.\nСтагнація набирає шалених обертів.\nЧорнобильська трагедія з таким корумпованим, недолугим, безграмотним керівництвом і буде розвалювати державу десятки років.\nДержава не може існувати на сліпих, псевдо демократичних гаслах 30-тих років\nПЕРЕ КОВКА – ПЕРЕБУДОВА, ГЛАСНІСТЬ.\n-\tДержава не повинна жити тільки за рахунок нафти, газу і зброї, яка у більшості позицій програє світовим стандартам.\nМи, могутня країна, поступово падаємо до рівня розвитку країн третього світу.\nНа СРСР насувається чорна криза, а можливо і великі потрясіння.\n-\tГорбачов не має гідної команди. Йому старці і корупція у центрі та місцях ніколи не дозволять зробити якісний стрибок. Він може й талановитий політик, але приречений до програшу. Старці його або вб’ють, або скинуть.\n-\tКорупції; - талановиті, самодостатні, люди не потрібні.\nВсе що зараз коїться у державі – це нагадує мені шоу з трагічними наслідками для всієї політичної системи.\nЯ мрію тільки про одне, щоб не дай Боже, - не почала проливатися народна кров у центрі.\nЯк на мене, зараз настає час ЧОРТОРИЮ.\nЯ, як аналітик і математик скільки раз не перераховую, які матеріали не беру, - все приводить до невтішних висновків.\nВася, ти знаєш моє ставлення до тебе.\nЯ тобою пишаюсь і вірю у твою зірку.\nСинку, я свої справи майже влаштував.\nТи повинен знати мої міркування та зробити свої висновки.\nОстаннє, як що ви мені, своєму Баті, довіряєте, то я своїм досвідом, розумом і коштами готовий прислужити нашим друзям, їх сім”ям, нашій справі.\nМи дійсна еліта держави.\nЗараз держава хвора і її можновладцям така еліта не потрібна.\nВони сліпі догматики, а ми ніколи не підемо на співпрацю з ними.\nУ мене на ощадній книжці лежить не менше 200 000 рублів і у любу мить я готовий їх вкласти до уставного капіталу.\nГроші треба швидко вкладати у будівництво свого власного офісу.\n-\tВолодимир Васильовичу, мій Рапорт на відставку я сьогодні відав у кадри.\nЯ давно прийняв це рішення і чекав нагоди поговорити з Вами.\nУ мене на книжці теж лежать гроші.\nЯ більше ста тисяч рублів готовий хоч завтра внести до уставного капіталу.\nКрім того у мене на столі лежать всі документи для створення\nАкціонерного Товариства Закритого Типу „СФЕРА” - з питань виробництва транспорту, консервування, розбудови високих інформаційних технологій, техніки, засобів, програмних продуктів та надання послуг користувачу нашим продуктом. Над документами я з командою працював не один місяць.\n-\tВасьок, ти як завжди молодець і неперевершений у відчутті обставин.\nЯ повністю сприймаю твої задуми і довіряю більше ніж собі, - у тебе є талант.\nКому, як не нам, фізикам, математикам, електронникам, програмістам, розвідникам не зайнятись такою справою.\nЯ беру на себе швидку реєстрацію, відкриття рахунку у банку та придбання старого будинку який у мене давненько мозолить око.\nЗ нашою командою ми з нього зробимо лялечку.\nЗа залишковою оцінкою будинок коштує до двох сот тисяч рублів і не більше чотирьох сот тисяч нам треба буде на ремонт.\nЦей будинок з після воєнних років належить нашому відомству і зараз він, як більмо на оці. На днях мене просили здихатись від нього за будь яку ціну.\nЯ сказав, що за два тижні знайду покупця і тоді спокійно піду на пенсію.\nВася, швидше збирай хлопців і гроші.\nНам треба зібрати не менше мільйону рублів.\n-\tВолодимир Васильович, це не питання.\nМи зберемо за моїми розрахунками грошей у тричі більше.\nБез зайвого сумніву можу Вас запевнити, що за рік ми станемо на крило.\nТовариш генерал, я прошу Вас стати Головою Правління.\n-\tВася про це забудь.\nЯ буду твоїм радником і, можливо, експертом з питань міжнародних зв’язків .\nІ останнє, - ми повинні звикати у спілкуванні без звань.\nЧерез кілько тижнів, ми станемо цивільними громадянами своєї держави.\nЧас все визначить, але я сподіваюсь у нашому підприємстві плідно працювати не менше десятків років. Я буду працювати тільки у нашому московському офісі.\nМені потрібні дві секретарки. Одна, - щоб була за віком років під сорок, щоб у неї була нормальна сім’я і вона знала кілько мов, вміла працювати з комп’ютером і технікою, та була знайома з протоколом поведінки.\nДруга секретарка може бути молодою і виконувати функції її асистентки. Обидві повинні володіти стенографією.\nПрацювати зі мною будуть з 13 і до 19години.\nУ інший час вони будуть готувати мені матеріали.\nЇм треба гарно платити, а на премії, - я їм буду заробляти.\n-\tВолодимир Васильович, нема питань.\nДопиваю каву і їду до наших справ. Сьогодні зберу більшість хлопців і ми проведемо Установчі Збори.\n-\tСинку, я через два місяці буду у відставці. Тому ми повинні розпочати ремонт будинку через місяць.\nВперед, - я тебе не затримую.\nТи розумна дитина і знаєш, що до чого без мене.\nНе гай часу, рухайся тільки вперед!....\nВасиль летів до дому вражений розмовою з Володимиром Васильовичем Гармашем.\nГенерал перегорнув його свідомість. Тільки сьогодні він дізнався від нього, що він є його племінником. Генералова мати, була молодшою сестрою його діда і мала дівоче прізвище Дідух. В їх жилах текла родова Дідухівська кров. Тільки зараз Василь багато чого зрозумів і остаточно усвідомив яку роль у його долі зіграв генерал Гармаш.\nЧерез півроку Закрите Акціонерне Товариство „СФЕРА”, - не далеко від московської оселі Василя Дідуха і Київського Вокзалу, без галасу розпочало свою роботу.\nВесна 1988 року була дуже бурхливою та щедрою на пропозиції партнерів, яких привів до „СФЕРИ” Володимир Васильович.\n19 засновників „СФЕРИ” працювали, як один універсальний механізм.\nПерше замовлення було виконано через тиждень після відкриття офісу.\nПрибуток від замовлення повністю перекрив витрати на будівництво.\nБув створений портфель замовлень на три роки і розрахунки прибутків примушували до пошуку нових методів роботи, на новий ідеології.\nВиникала можливість створювати більш потужну технічну виробничу базу.\nУ квітні 1991р. - на День Святкування заснування офісу і фірми „СФЕРА” на рахунку компанії у англійському банку в Лондоні знаходилось біля 37 мільйонів у доларовому еквіваленті.\nВасиль обрав стратегію розбудовувати офіси в Києві, Мюнхені, Південній Кореї, Японії, з подальшим виходом на ринки Американських континентів.\nТака стратегія дозволяла компанії мати рахунки у закордонних престижних банках та мати економічний, політичний прозорий захист капіталів кампанії, яка дозволяла створити з „СФЕРИ” транснаціональну компанію, яка зможе захистити робочі місця, прибутки її власників.\nСправи компанії йшли в гору.\nДержава СРСР послідовно підходила до прірви.\nЯк би зараз у засновників виникло бажання продати кампанію, то кожний співвласник міг отримати більше мільйона доларів і це був чесно і прозоро зароблений ними капітал.\nКожний з засновників „СФЕРИ” заробив свій мільйон доларів чесно і прозоро.\nУ ЗМІ нав’язують думку для народу, що чесно не можливо заробити першого мільйона.\nТака демократична думка преси була дурницею або замовленням старців.\nЧесно можливо заробити і більше, а от інфляція у державі це грабіжницький інститут Влади, який своїми фінансовими інструментами грабує свій народ.\nТе що величезна інфляція буде не за горами він бачив кожний день не тільки на вітринах магазинів, але й у поведінці заможних людей Москви.\nВони скуповували нерухомість, цінності.\nФірми відшукували схеми вивозу капіталу у закордонні банки. Знайомі вивозили свій капітал в Емірати, в Дубай. Василь тільки три відсотки капіталу тримав на рахунку у Москві бо відчував, що на державу насувається руїна.\nВасиль їхав до свого Києва, до своєї родини, жінки і доньки, до рідного старшого брата Віктора, який, сьогодні, 19 серпня 1991року святкував 55-ти річний Ювілей народження. Поїзд летів за графіком. На годиннику було 5годин 40 хвилин. Випаливши сигару він почав голитись і готуватись до зустрічі з ріднею в Києві. ...\nЧерез пів години Василь сидів за столиком свого купе снідав і милувався ранком рідної землі. День повинен бути сонячним і теплим з мінливою хмарністю.\nНа диво, вражай хлібів на полях був вже зібраний і земля у таку мить вражала його над усе.\nВін у своїй кавовій чашці, розчинив каву з молоком, витяг „жайворонка” найулюбленішу булочку і відламуючи шматки від неї почав їх мокати у чашку та їсти запиваючи кавою. Для нього така мить була насолодою з дитинства.\nПоступово просипались пасажири і почали шарпати по вагону, та готуватись до приїзду у Київ, їх було не багато.\nПісля першого сніданку він знову налив окропу у чашку і розчинив каву такої міцності, що духмяність від неї полетіла по всьому вагону.\nЗалишок коньяку він вилив у склянку та випив одним ковтком.\nДопивши каву Василь навів повний лад у купе, виніс сміття, взяв другу сигару і пішов у тамбур.\nЗа вікном пролетіли Бобровиці.\nПісля Броварів він зайшов до купе, витяг сумку з під ліжка, поклав в неї свої речі.\nВін з сумкою не розлучався з дня сорока річчя.\nСумка була одним з інструментів його особистої безпеки.\nКоли він відправлявся у відрядження, то з цією сумкою завжди відчував себе повністю захищеним при любих обставинах загрози його життю.\nСумка була шедевром технічної думки, багато функціональним інструментом фахівця з безпеки особистості.\nВін пишався своїми друзями, ріднею, справою, яка була йому до душі, своїми науковими розробками, яких вистачило би науковому інституту на десяток років праці.\nВін пишався тим, що разом з друзями, вони вчасно вийшли у запас і були вільними від наказів та посягань чиновництва на їх особистість.\nВасиль розумів; - пройде не один рік життя, щоб повністю відчути себе вільною людиною, - але це колись станеться.\nСвидетельство о публикации №209061700773


Home > Публікації > Varicella Zoster Virus, IgM\nЗараження відбувається при контакті з хворою людиною: вірус передається повітряно-крапельним шляхом. Інкубаційний період складає близько 2 тижнів (від 10 до 21 дня). Перші симптоми хвороби: підвищена температура і загальне нездужання. Через 1-2 дні з’являється висип. Незабаром пухирці підсихають, покриваються корочками і через 2 тижні зникають, частіше за все не залишаючи рубців.\nВітряна віспа представляє певну небезпеку при вагітності. По-перше, вона є небезпечною для самої матері, тому що у вагітних протікає у важкій формі. Найчастішим ускладненням (у 20% випадків) є пневмонія. По-друге, хвороба загрожує плоду. Дитина може народитися з різними порушеннями: рубцями на шкірі, недорозвиненими кінцівками, мікроцефалією, енцефалітом, ураженням очей та ін. Крім того, якщо мати заразилася в самому кінці вагітності, то новонароджений може тяжко захворіти на вітряну віспу в перші дні життя, причому з ризиком летального результату.\nІмовірність ускладнень невисока, проте краще попередньо здати аналізи на імунітет проти вітряної віспи. Тест на IgM в цьому випадку не має ніякої діагностичної цінності (т. К. IgM свідчать тільки про недавню інфекції). Замість цього використовується тест на IgG. Природно, якщо жінка вже перехворіла вітрянкою, аналіз не потрібен.\nОднак IgM можуть бути корисні, коли потрібно уточнити причину порушень розвитку плода. Наявність у новонародженого в крові IgM проти VZV підтверджує діагноз «синдром вродженої вітряної віспи».\nПісля того як людина перехворіла на вітряну віспу і видужав, вірус зазвичай не гине. Він переходить в приховане стан і зберігається в нейронах. Пізніше під дією стресу, при зниженні імунітету або при різкому охолодженні вірус може активізуватися.\nУ перші дні оперізуючого лишаю пацієнт відчуває загальну слабкість, у нього підвищується температура. В тулуб або рідше на обличчі виникає сильний біль (поколювання, свербіж, подразнення). Через 1-3 дні на цих місцях з’являється висип, причому з одного боку тіла. Больові відчуття (невралгія) зберігаються і після її зникнення, протягом місяця.\nІмуноглобуліни M (IgM) з’являються в крові першими (раніше, ніж антитіла інших типів). При цьому рівень IgM через деякий час знижується (паралельно збільшується вміст IgG). Тому, якщо з моменту зараження пройшов тривалий термін, антитіла IgM вже можуть не детектуватиметься. При виникненні оперізуючого лишаю рівень IgM знову зростає (і потім знову зменшується).\nТаким чином, IgM найкраще підходять для діагностики недавнього зараження (т. Е. Хвороби в гострій фазі).\nДля уточнення діагнозу – щоб визначити збудника захворювання.\nПри типових симптомах вітряної віспи:\nПри типових симптомах оперізуючого лишаю:\nПри інших формах оперізувального лишаю можуть дивуватися особа, очі, вуха і інші частини тіла.\nПри нетипових симптомах оперізуючого лишаю:\nвідсутність висипу при наявності інших ознак захворювання,\nрізні неврологічні порушення (параліч лицьового нерва, запаморочення, глухота, мозочкова атаксія та ін.).


Нейтринна обсерваторія зможе досліджувати наднові в інших галактиках - NAUKA.UA — Новини науки. Українською.\nНейтринна обсерваторія зможе досліджувати наднові в інших галактиках\n29 Серпня 2020 Джерело: Токійський університет\nЯпонська нейтринна обсерваторія Супер-Каміоканде оновила обладнання та зможе реєструвати нейтрино від стародавніх і далеких наднових. Для цього у воду, яка є важливим елементом споруди, додали рідкісний елемент гадоліній. Він дозволить збільшити ефективність реєстрації зіткнень частинок, повідомляється на сайті Токійського університету.\nНейтрино — це дуже легкі фундаментальні частинки, які рідко взаємодіють із звичайною речовиною. Як правило, вони пролітають крізь неї, не зустрічаючи перешкоди. Так, крізь людське тіло можуть проходити мільярди нейтрино щосекунди. Але періодично вони вражають електрони в атомах, і за певних обставин ці зіткнення можна спостерігати і вивчати. Нейтрино утворюються під час ядерних реакцій у Сонці, вибухів наднових, роботі ядерних реакторів тощо.\nЯк працює Супер-Каміоканде?\nЩоб прибрати вплив іншого випромінювання, нейтринні обсерваторії розташовуються глибоко під землею. Обсерваторія Супер-Каміоканде знаходиться під горою Ікено в Японії, на глибині 1000 метрів. Експерименти проводяться у ній проводяться з 1996 року.\nАктивним інструментом споруди є резервуар висотою 40 метрів, наповнений приблизно 50 мільйонами літрів чистої води. Його стіни вкривають 13000 фотоелектронних помножувачів. Коли нейтрино потрапляє у бак і вражає молекулу води, воно створює спалах світла, який підсилюють фотопомножувачі. Оптичні датчики фіксують цей сигнал. Нейтрино, що мають різне походження, залишають різні сигнали. Комплекс Супер-Каміоканде може знаходити нейтрино від спалаху наднових лише у нашій галактиці. Більш віддалені сигнали значно слабші та їх складно виділити із загального фону.\nЯк саме оновили обладнання Супер-Каміоканде?\nДеякі нейтринні взаємодії виробляють нейтрони, і гадоліній реагує на ці частинки спалахом гамма-променів, який оптичні датчики можуть легко помітити. У липні до води в детекторі додали близько 13 тонн гадолінієвої сполуки. Таким чином, концентрація гадолінію у розчині склала приблизно 0,01 відсотка. Це дозволить виявляти нейтрони в результаті зіткнення нейтрино з 50-відсотковою ефективністю. Таке оновлення сприятиме фіксації нейтрино з далеких наднових, що відбулися 10 мільярдів років тому. Вчені також сподіваються збільшувати концентрацію гадолінію для підвищення ефективності детекторів.


1 Конструкції прискорювачів\n1.1 Лінійні прискорювачі\n1.1.1 Високовольтний прискорювач (прискорювач прямої дії)\n1.1.2 Лінійний прискорювач індукційний\n1.1.3 Лінійний прискорювач резонансний\n1.2 Циклічні прискорювачі\n1.2.5 Фазотрон (сінхроціклотроном)\n2 Прискорювачі за призначенням\n2.1 Лазер на вільних електронах (ЛСЕ)\nВид на прискорювальний центр Fermilab, США. Теватрон (кільце на задньому плані) і кільце-інжектор.\nПрискорювач заряджених частинок - клас пристроїв для отримання заряджених частинок ( елементарних частинок, іонів) високих енергій. Сучасні прискорювачі, часом, є величезними дорогими комплексами, які не може дозволити собі навіть велику державу. Приміром, Великий адронний коллайдер в ЦЕРНі являє собою кільце завдовжки майже 27 кілометрів.\nВ основі роботи прискорювача закладено взаємодія заряджених частинок з електричним та магнітним полями. Електричне поле здатне безпосередньо здійснювати роботу над часткою, тобто збільшувати її енергію. Магнітне ж полі, створюючи силу Лоренца, як відхиляє частку, не змінюючи її енергії, і задає орбіту, по якій рухаються частинки.\nКонструктивно прискорювачі можна принципово розділити на дві великі групи. Це лінійні прискорювачі, де пучок часток одноразово проходить прискорюють проміжки, і циклічні прискорювачі, в яких пучки рухаються по замкнутих кривих (наприклад, окружностях), проходячи прискорюють проміжки по багато разів. Можна також класифікувати прискорювачі за призначенням: колайдери, джерела нейтронів, бустери, джерела синхротронного випромінювання, установки для терапії раку, промислові прискорювачі.\n1. Конструкції прискорювачів\nГенератор Ван де Грааф для першого в Угорщини лінійного прискорювача. На ньому було отримано напруга 1 МВ в 1952 році.\nЛінійний прискорювач електронів для Австралійського синхротрона.\nСхема пристрою лінійного прискорювача частинок\n1.1. Лінійні прискорювачі\n1.1.1. Високовольтний прискорювач (прискорювач прямої дії)\nІдеологічно найбільш простий, лінійний прискорювач. Частинки прискорюються постійним електричним полем і рухаються прямолінійно по вакуумній камері, уздовж якої розташовані прискорюють електроди. Прискорення заряджених частинок відбувається електричним полем, незмінним або слабо мінливим протягом усього часу прискорення частинок. Важлива перевага високовольтного підсилювача в порівнянні з іншими типами прискорювачів - можливість отримання малого розкиду по енергії частинок, прискорених в постійному в часі і однорідному електричному полі. Даний тип прискорювачів характеризується високим ККД (до 95%) і можливістю створення порівняно простих установок великої потужності (500 кВт і вище), що вельми важливо при використанні прискорювачів в промислових цілях.\nВисоковольтні прискорювачі можна розділити на чотири групи за типом генераторів, що створюють високу напругу:\nПрискорювач Ван де Грааф. Прискорююча напруга створюється генератором Ван де Грааф, заснованому на механічному перенесенні зарядів діелектричної стрічкою. У сучасних модифікаціях ( пеллетронах) стрічка замінена ланцюгом. Максимальні електричні напруги ~ 20 МВ визначають максимальну енергію часток ~ 20 МеВ.\nКаскадний прискорювач. Прискорююча напруга створюється каскадним генератором (наприклад, генератором Кокрофта-Уолтона, який створює постійне прискорює висока напруга ~ 5 МВ, перетворюючи низьке змінну напругу за схемою діодного помножувача.)\nТрансформаторний прискорювач. Висока змінна напруга створює високовольтний трансформатор, а пучок проходить в потрібній фазі поблизу максимуму електричного поля.\nІмпульсний прискорювач. Висока напруга створюється імпульсним трансформатором при розряді великої кількості конденсаторів.\n1.1.2. Лінійний прискорювач індукційний\nПрискорення в такому типі машин відбувається вихровим електричним полем, яке створюють феромагнітні кільця з обмотками, встановлені вздовж осі пучка.\n1.1.3. Лінійний прискорювач резонансний\nТакож часто називається Лінак (скорочення від LINear ACcelerator). Прискорення відбувається електричним полем високочастотних резонаторів. Лінійні прискорювачі найчастіше використовуються для первинного прискорення частинок, отриманих з електронної гармати або джерела іонів. Однак, ідея лінійного коллайдера на повну енергію також не нова. Основною перевагою Лінака є можливість отримання ультрамалих еміттансов і відсутність втрат енергії на випромінювання, які ростуть пропорційно четвертого ступеня енергії частинок.\n1.2. Циклічні прискорювачі\nЦиклічний прискорювач, в якому прискорення частинок здійснюється вихровим електричним полем, індукованим зміною магнітного потоку, охоплюваного орбітою пучка. Оскільки для створення вихрового електричного поля необхідно змінювати магнітне поле сердечника, а магнітні поля в ненадпровідні машинах зазвичай обмежені ефектами насичення заліза на рівні ~ 20кГс, виникає обмеження зверху на максимальну енергію бетатрон. Бетатрон використовуються переважно для прискорення електронів до енергій 10-100 МеВ (максимум досягнутої в бетатрон енергії 300 МеВ).\nВперше бетатрон був розроблений і створений Відерое в 1928, який, проте, йому не вдалося запустити. Перший надійно працює бетатрон був створений Д. В. Керстен лише в 1940 - 1941 рр.. в США.\nПристрій циклотрона. 1 - місце надходження часток, 2 - траєкторія їхнього руху, 3 - електроди, 4 - джерело змінної напруги. Магнітне поле спрямоване перпендикулярно площині рисунка.\nУ циклотроні частки инжектируются поблизу центру магніту з однорідним полем з невеликою початковою швидкістю. Далі, частки обертаються в магнітному полі по колу всередині двох порожнистих електродів, т. зв. дуантов, до яких докладено змінна електрична напруга. Частка прискорюється на кожному обороті електричним полем в щілини між дуантамі. Для цього необхідно, щоб частота зміни полярності напруги на дуантах дорівнювала частоті обертання частинки. Іншими словами, циклотрон є резонансним прискорювачем. Зрозуміло, що зі збільшенням енергії радіус траєкторії частки буде збільшуватися, поки вона не вийде за межі магніту.\nЦиклотрон - перший з циклічних прискорювачів. Вперше був розроблений і побудований в 1930 Лоуренсом і Лівінгстоном, за що першому була присуджена Нобелівська премія в 1939. До цих пір циклотрони застосовуються для прискорення важких частинок до відносно невеликих енергій, до 50 МеВ / нуклон.\nВін же - прискорювач зі змінною кратністю. Резонансний циклічний прискорювач з постійним як у циклотрона провідним магнітним полем і частотою прискорює напруги. Ідея мікротрону полягає в тому, щоб зробити прирощення часу обороту частки, що виходить за рахунок прискорення на кожному обороті, кратним періоду коливань ускоряющего напруги.\nПрискорювач з постійним (як в циклотроні), але неоднорідним полем, і змінною частотою прискорюючого поля.\n1.2.5. Фазотрон (сінхроціклотроном)\nПринципова відмінність від циклотрона - змінна в процесі прискорення частота електричного поля. Це дозволяє, за рахунок автофазіровкі, підняти максимальну енергію прискорених іонів порівняно з граничним значенням для циклотрона. Енергія в Фазотрон досягає 600-700 МеВ.\nЦиклічний прискорювач з постійною довжиною рівноважної орбіти. Щоб частинки в процесі прискорення залишалися на тій же орбіті, змінюється як провідне магнітне поле, так і частота ускоряющего електричного поля.\nНевеликий 900 МеВ синхротрон - бустер електронів і позитронів БЕП в ІЯФ СО РАН, Новосибірськ.\nЦиклічний прискорювач з постійною довжиною орбіти і постійною частотою прискорює електричного поля, але змінюються провідним магнітним полем.\nПо суті - це Лінак, але пучок після використання не скидається, а направляється в прискорюючу структуру в "неправильної" фазі і сповільнюється, віддаючи назад енергію. Крім того, бувають багатопрохідні прискорювачі-рекуператори, де пучок, за принципом мікротрону, робить кілька проходів через прискорюючу структуру (можливо - з різних доріжках), спершу набираючи енергію, потім її повертаючи.\n2. Прискорювачі за призначенням\n2.1. Лазер на вільних електронах (ЛСЕ)\nСпеціалізований джерело когерентного рентгенівського випромінювання.\nВін же прискорювач на зустрічних пучках. Чисто експериментальні установки, мета яких - вивчення процесів зіткнення частинок високих енергій.\nСтерилізація (для стерилізації продуктів харчування, медичного інструменту)\nМедицина (лікування онкологічних захворювань, радіодіагностики)\nВиробництво напівпровідникових пристроїв ( інжекція домішок)\nРадіаційний зшивання полімерів\nРадіаційна очищення топкових газів і стічних вод


Курс долара 29 листопада на відкритті міжбанку 23,97-23,99 грн/долар | РБК-Україна\nП'ятниця 29 листопада 2019 10:52\nКурс долара на міжбанку станом на 10:30 29 листопада 2019 року в порівнянні із закриттям попередньої сесії у продажу знизився на 1 копійку до 23,99 гривень за долар, курс купівлі до 23,97 гривень за долар. Курс євро в продажу не змінився - 26,41 гривень за євро.\nЗа даними компанії "Укрділінг", сьогодні вранці торги по долару відкрилися в діапазоні 23,9700 - 23,9900 грн/долар, євро 26,3885 - 26,4105 грн/євро, російський рубль 0,3739 - 0,3744 грн/рубль.\nНагадаємо, 28 листопада 2019 року торги по долару на міжбанку закрилися в діапазоні 23,9800 - 24,0000 грн/долар, євро 26,3995 - 26,4144 грн/євро, російський рубль 0,3740 - 0,3745 грн/рубль.\nНаціональний банк України (НБУ) на 29 листопада 2019 року встановив офіційний курс на рівні 24,03 гривень за долар, що на 5 копійок вище в порівнянні з попереднім банківським днем. Офіційний курс гривні до долара на 29 листопада встановлено на такому рівні: 2403,5575 гривень за 100 доларів (+5,1184 гривень).\nЗа даними НБУ, зміцнення гривні до долара є наслідком надмірної пропозиції валюти на ринку. У НБУ відзначають, що курс гривні формується не адміністративно, а під впливом фундаментальних економічних факторів.\nУ той же час аналітики українських банків вважають, що курс гривні в кінці року може трохи ослабнути, як це зазвичай відбувалося. В цей період на валютний ринок потрапляє багато гривні, зокрема, у вигляді соціальних виплат, розрахунків після завершення контрактів.


Відео… Реп0стніть хлопця!! ”Янгол врятував життя 5 дітей! Але сам втратив руку…” Олександра нагородили орденом ” За мужність” у 17 років. - Читай тут\nЦей 17-річний янгол врятував життя 5 дітей! Але сам втратив частину руки. У той день Олександр Гаркуша проходив повз дитячий майданчик. Коли раптом у руках малечі побачив… запалену гранату!\nНе роздумаючи, 17-річний хлопець вихопив ії з рук дітей! Але викинути вже не встиг. “У військовому ліцеї нам казали, що граната детонує за 4 секунди. Але я не встиг…” Закривши дітей від уламків, отримав безліч поранень та втратив 4 пальці. Життя хлопцю врятував його батько, який щойно повернувся з АТО. “Він прибіг і знову кудись пішов – виявилось, що по аптечку.\nЙого укол врятував мене”. Щойно хлопець прийшов до тями – запитав про здоров’я дітлахів. Зараз юнак продовжую навчання у військовому ліцею. Проте через травму руки його мрія стати розвідником майже нездійсненна. Але Олександр став першим, кого нагородили орденом ” За мужність” у 17 років.


Сергій КОНОВАЛОВ: «За такого розвитку подій нічия — хороший результат» ‣ Український Футбол\nСергій КОНОВАЛОВ: «За такого розвитку подій нічия — хороший результат»\nНайрезультативніший форвард «Дніпра» 1990-х ділиться думками про старт рідної команди на континентальній арені\nПрогнозована гра. У принципі, зустріч видалась очікуваною, прогнозованою. Жаль, що відбулася за порожніх трибун, що трохи «змазало» телевізійну картинку, формат трансляції. Увесь поєдинок був зіграний на акуратних засадах: ніхто не хотів ризикувати, йти вперед, тому моментів було обмаль. У першому таймі гості діяли цікавіше, в них більше й краще виходило поблизу наших воріт, натомість у дніпрян майже нічого не клеїлося. По перерві, маючи гандикап у вигляді забитого м’яча, італійці взагалі зачинилися на своїй половині поля, тож у наших із креативом стало ще сутужніше. По суті справи, ми звели внічию поєдинок, не створивши жодного небезпечного моменту! Навіть забитий Селезньовим м’яч став, можна сказати, посмішкою Фортуни. Маркевич знову обрав тактику від оборони, його підопічні намагалися швидко переводити кулю в напад довгими пасами. Проте ККД таких дій був невисокий. Як і наші потуги пробитися до чужих воріт за допомогою флангів. За такого розвитку подій нічия — хороший результат.\nБрак напрацьованих ігрових зв’язків. Чи не після кожного матчу дніпрян журналісти й деякі фахівці нагнітають обстановку з приводу того, що команда грає не яскраво. Часто порівнюючи нинішній «Дніпро» з «Металістом» епохи Маркевича. Я би не хотів дивитися на ситуацію під таким кутом. По-перше, будь-якому тренеру потрібен час на будівництво команди. По-друге, будь-який тренер залежить од наявних футболістів. По-третє, в окремих матчах минулого сезону, особливо весняних, підопічні Маркевича, як на мене, демонстрували цілком симпатичну гру. Інша справа, що влітку дніпряни втратили трьох ключових виконавців. Найбільша пробоїна — Коноплянка, котрий містив у собі чи не половину загальнокомандного потенціалу. Принаймні атакувального. Адже він завжди міг щось вигадати, придумати, загострити ситуацію, створити — і все це, зауважте, самостійно! Нині Євгена немає, як і заміни йому. Також згадаймо, що пішов Калинич. Іще пам’ятаймо про продаж Канкави, котрий свої функції опорника виконував бездоганно, до того ж, умів починати атаки. Окрім того, не забуваймо, що є кілька травмованих гравців (зокрема Зозуля) плюс тих (наприклад, Безус), хто пропускав матч із «Лаціо» внаслідок різних причин. Для мене очевидно, що сьогоднішньому «Дніпру» явно бракує напрацьованих ігрових зв’язків. Цьому, повторюю, «сприяє» те, що хтось постійно випадає. А це — велика проблема. Придбали нових виконавців, здається, хороших, але їм потрібно те, чого завжди бракує, — часу.\nПошесть на воротарів. Цікава ситуація: у вівторок підвів П’ятов, у середу — Рибка, в четвер — Бойко. Три із чотирьох найкращих вітчизняних голкіперів сучасності (четвертий — Шовковський). Дехто вже сказав про пошесть на українських воротарів. Мені ж бачиться збіг обставин. Неприємний збіг. Кіпер «Шахтаря» справді зіграв невдало, хоча кажуть, що він щось гукав Ракицькому, а той, стоячи спиною до воріт, не почув. Олександр із «Динамо» нормально відстояв цілу гру, крім епізоду з другим пропущеним м’ячем. Зрештою, Денис: справді, помилився в ситуації на 34-й хвилині, й узагалі всю зустріч помітно нервував. Я би списав його дії на старт сезону: це завжди хвилювання, котре в декого проходить із стартовим свистком, у декого — за кілька хвилин, а в когось узагалі не минає.\nПроблеми і заколот. Читав украй емоційне висловлювання Селезньова зразу після фінального свистка. Чув новину про фінансові проблеми в «Дніпрі» й намір гравців бойкотувати тренування. Зрозумійте, я завжди на боці футболістів, бо знаю, наскільки це нелегкий хліб. Зарплата ж для того існує, щоби віддячувати людям за гру й підготовку до неї. Інша справа — преміальні, це особливий додатковий момент. Але, з другого боку, я не підтримую такі бойкоти: гравці повинні тренуватись. І паралельно шукати шляхи порозуміння, компромісів із власниками. Бо якщо не тренуєшся, значить, простоюєш. А до чого це може призвести, показала торішня колізія з Ротанем: у нього теж був бойкот, певний час він не тренувався, навіть пішов із команди, котра за цей час устигла вилетіти з Ліги чемпіонів.


Огляд преси: Які наслідки буревію для чорноморської фауни? Скільки українців хворі на цукровий діабет? Чи є в Києві елітні квартири?\n13 листопада 2007, 03:07\nІрина Біла Київ, 13 листопада 2007 (RadioSvoboda.Ua) – Прецедент у Керченській затоці експерти газети «День» називають «серйозною екологічною катастрофою, яка викличе значне забруднення флори, фауни, водних акваторій». Навіть якщо вдасться зібрати значну частину мазуту, у Чорному морі загине більша частина риби. Екологи наголошують, що нафтопродукти не можна перевозити в таких танкерах, повинні бути інші судна, з подвійною системою корпусів.\nА тим часом синоптики обіцяють з вівторка покращення погоди, але ненадовго. Вже в четвер буйні вітри знову повернуться в Україну. Детальніше про погодне майбутнє розповідає газета «Україна молода» у статті «Морський бій».\nУ цьому ж числі «Україна молода» нагадує, що сьогодні Всесвітній день діабету. Нині в Україні живуть понад мільйон людей з цукровим діабетом. Упродовж останніх п''яти років рівень захворюваності на цю недугу в Україні зріс у півтора раза. Особливо тяжко дітям, які не можуть обходитися без солодощів. Про те, як цьому навчитися малечі, розповідають у спеціальних школах діабету. Про них докладніше – у статті «Школи без цукру».\nВтомившись від нескінченних заторів на дорогах, багато хто, як стверджує «Газета 24», розчарувався в передмісті. Саме тому ідея садиби в столиці стає дедалі актуальнішою, а її втілення – дедалі дорожчим. Утім, мати власний будинок у місті прагнуть не лише кияни. «Помітну частку серед покупців приватного сектору столиці становлять іноземці»,– інформують фахівці з нерухомості. Про те, в яку копійку їм це обходиться, йдеться в публікації «Свій будинок у столиці».\nЗараз під виглядом елітних квартир продається звичайне житло, стверджує газета «Діло». Елітне житло характеризується певними параметрами, як то: висота стелі 3 м., в квартирах повинен бути великий хол, тераса або зимовий сад, індивідуальні системи енергозабезпечення, очистки води, безшумні ліфти, а ще – єдине соціальне середовище мешканців . Більше про житло не для бідних – у матеріалі «Елітні ціни за звичайне житло».\nПро ставку Гітлера «Вервольф» під Вінницею відомо багатьом. Зате мало хто знає, що за якихось десяток кілометрів від неї був ще один стратегічний об''єкт: ставка другої після фюрера людини у нацистській Німеччині – Германа Герінга. Більше про неї розповідає дописувач газети «Голос України».


Пушков ледь «з розуму не зійшов», почувши, що Херсон – це споконвічно українська територія — Пушков, російський сенатор, Україна\nПушков ледь «з розуму не зійшов», почувши, що Херсон – це споконвічно українська територія\nОдин із дуже добре відомих своєю ненавистю до української держави одіозний сенатор РФ Олексій Пушков, який вже не один раз робив неадекватні заяви щодо України, відповів міському голові Херсона, що йому ліпше мовчати, ніж говорити. Про це він заявив, коментуючи заяву українського градоначальника про споконвічно українську територію, місто Херсон. За словами громадянина Росії, Херсон ніколи нібито і не був українським, а виникло це місто і зовсім в вісімнадцятому столітті як російська фортеця.\nТак, на своїй «Твіттер»-сторінці Пушков зазначив, що на місці Херсона в 1778 році була заснована російська фортеця, яка стала «найпершою базою флоту Росії на Чорному морі».\nЦитата з поста Пушкова: «Міському голові Херсона потрібно було б слідувати приказці: «іноді краще мовчати, ніж говорити». Ніколи не мав ніякого відношення місто Херсон до України. Російська Федерація заснувала фортецю Херсона в 1778 році. Тоді це була перша база російського флоту на Чорному морі. Пушков добавив: «Чим-чим, а «споконвічно українським» він не був ніколи». Нагадаємо, раніше міський голова Херсона і депутати міста висловилися, що місто Херсон, на який «поклала око» Російська Федерація, - це справжня українська територія. Читайте також: «В Німеччині це вже зрозуміли»: Пушков пояснив, чому Берлін відмовив у допомозі Києву.


Квіти волошки купити за доступною ціною від виробника\nВолошка синя 50 г\nВолошка фасована згідно ТУ У: 10.8-3259306996-001 діє до: 2017. Сертифікат МОЗ на квіти волошки перебуває на наступній вкладці.\nНазва на латині: Centaurea cyanus.\nНародні назви: волошка, синьки, блават.\nВолошка синя - одно-двох літній трав'яниста рослина сімейства складноцвітих, корінь стрижневий, тонкий. Висота стебла до 1 метра, гіллясте, прямостояче, паутіністий. Нижні листя відмирає рано, на держаках перисто-лопатеві, верхні і середні - сидячі, цілокраї, лінійні. Поодинокі, великі квіткові кошики. Квітки в кошику яскраво синього кольору. Плід - жовтувато-сірого або сірого кольору з багаторядним чубчиком. Цвіте з червня по вересень, плодоносить з серпня по жовтень.\nЗастосування квіток волошки\nВідвари і настої їх квіток волошки застосовують в комплексній терапії при захворюванні нирок, набряках, захворюваннях серцево-судинної системи. Крім цього квітки волошки застосовуються при блефаритах, кон'юнктивітах, також як дезінфікуючий і протизапальний засіб. У народній медицині настій застосовують при кашлюку, нефриті, захворюваннях шлунково-кишкового тракту, кашлі, нервової системи.\nРецепти по застосуванню волошки\nНастій квіток волошки синьої: в емальований посуд заливають 200 мл. кип'яченої гарячої поди, туди кладуть 1 ст. л. Сировини, потім із закритою кришкою нагрівають на водяній бані протягом 15 хвилин. Протягом 45 хвилин охолоджують при кімнатній температурі, що залишилися віджимають. Обсяг настій доводять до 200 мл. кип'яченою водою. Приймають 3 рази на день по 1 ст. л.\nПобічні ефекти при застосуванні квіток волошки\nУ зв'язку з сильним змістом з'єднань з ціанової компонентів в рослині, необхідно бути обережним при його використанні.\nСертифікат МОЗ на волошку\nБарбарисовий зелений чай (ягоди барбарису, волошка, лист малини) 50 г\n28.00 грн\t+СКИДКА 3% ПРИ ОПЛАТЕ КАРТОЙ ОНЛАЙН\nЗолототисячник фасован згідно ТУ У: 10.8-3259306996-001:2017. Сертифікат МОЗ на золототисячник пере..\nТОП 6 найдорожчих лікарських трав України в 2020: фото з описом\n01 January 2020 19:49:00


Купити Енциклопедія : Історія роботів (у)(110) С626008У по цене 105 грн. в магазине Країна чудес\nЕнциклопедія : Історія роботів (у)(110) С626008У\nЗнайомимося з історією роботів від найдавніших механічних пристроїв до сучасних складних машин.\nЕнциклопедія розповість про історію виникнення, розвитку роботів, а ще про роботів майбутнього.\nКод товару: С626008У;\nКількість сторінок: 32;\nВага: 365 г;


Татуаж губ, брів, очей Хмельницький\nТатуаж губ, брів, очей Хмельницький. Викликати майстра з татуажу (перманентний макіяж) Хмельницького. Консультації, відповіді на поширені питання, ціна в місті Хмельницький.\nТатуаж брів м. Хмельницький (волоскові техніка, растушевка)\nВізажисти впевнені: форма брів має визначальне значення в макіяжі. Потрібна лінія може повністю змінити обличчя і образ, зробити його більш молодим і виразним. Тому перед початком процедури важливо гарненько підібрати форму і колір і тільки після цього приступати до татуажу. Власницям світлих і тонких брів краще робити суцільну тонування: виглядати це буде так, немов ви намалювали лінію олівцем. А для темних брів використовується штрихова техніка — окремі волоски малюються на шкірі і пізніше «набиваються» за допомогою машинки.\n• растушевка — суцільна тонування брови;\n• «волосок до волоска» — опрацювання ліній, що імітують напрямок росту волосся.\nТатуаж очей в Хмельницькому, області (Стрілка класична, стрілка з растушевкой)\nОчі — найвиразніша частина обличчя, чому б не підкреслити їх, тим більше що всі процедури проводяться з індивідуально підібраною анестезією. Відразу після процедури майстер накладає спеціальний крем, який має бактерицидний ефект і знімає запалення, подразнення, почервоніння. В перманентному татуажі очей можна зробити стрілку будь-якої товщини і форми, але краще всього виглядатиме тонка лінія, яка проходить прямо по лінії росту вій. З нею навіть найсвітліші блондинки перестають виглядати без макіяжу блідо і невиразно. До того ж процедура триває всього 15 хвилин.\nПерманентний макіяж — татуаж губ по Хмельницькому, області\nВибираючи колір брів, губ, що не спокушайтеся яскравими відтінками, орієнтуйтеся на природний колір ваших очей і волосся, тон шкіри. Це, по-перше, дозволить вам виглядати природно, а по-друге, міняти свій образ, доповнюючи татуаж декоративною косметикою.\nАле не думайте, що перманентний макіяж зникне сам по собі через кілька років. Колір з часом блідне і іноді може «йти» в рудувато-червоні відтінки. Повністю він може не зникнути ніколи. Тому надалі вам потрібно буде підтримувати якість перманентного макіяжу або коригувати відтінки, форму.\nтатуаж губ, татуаж брів, татуаж очей


Першими довгостроковими контрактами охоплено половину виділених на проєкт зерновозів\nУкрзалізниця уклала перші контракти на здійснення довгострокових перевезень на термін від дев’яти до 12 місяців. Розпочати їх намічено з 1 липня поточного року. Особливим попитом користуються зерновози, яких вже заброньовано понад половину від виділеної кількості.\n«Станом на 22 червня 2020 р. укладено 24 додаткові угоди на перевезення вантажів з узгодженими строками та обсягами. Наразі вже заброньовано 2,6 тис. зерновозів із 3,3 тис. можливих і 800 піввагонів із 8,8 тис. виділених під довгострокові контракти», — повідомили кореспонденту «Медіацентру «Магістраль» у філії «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця».\nПланується продовжувати пошук клієнтів, з якими укладатимуть додаткові до основного договору на надання послуг угоди щодо довгострокової співпраці. Оголошення щодо замовлень на перевезення, що мають розпочатися з серпня, буде оприлюднено пізніше в Telegram-каналі (t.me/ctl-uz) та сайті філії «ЦТЛ».\nЯк повідомлялося раніше, навесні поточного року Укрзалізниця запропонувала клієнтам новий продукт щодо здійснення перевезень на довгостроковій основі. Він передбачає надання в користування рухомого складу на тривалий період за зниженою фіксованою вартістю. Мінімальний обсяг визначено на рівні 200 вагонів на місяць. Угоди укладаються за двома типами рухомого складу: зерновозами та піввагонами. Прийом замовлень щодо отримання нової послуги розпочався з 5 червня 2020 р.\nТеги: контракт, зерновоз, вагон, довгострокові перевезення


15 лютого 2019, п'ятниця, 18:53 | Джерело: https://defence-ua.com/\nНосієм повітряної версії новітньої української крилатої ракети Нептун стане надзвуковий фронтовий бомбардувальник Су-24М, а першим морським носієм буде новий ракетний катер Лань-ЛК.\nПро це в інтерв'ю Цензор. НЕТ розповів Генеральний конструктор - Генеральний директор КБ Луч Олег Коростельов, повідомляє Defense Express .\nПублікація по темі: ПОЧЕМУ РАКЕТА НЕПТУН БЕСИТ РОССИЮ\nВ якості повітряного носія Нептуна обраний літак Су-24М. Це досить потужна і важка машина для того, щоб озброїти її крилатою ракетою. В цьому році ми почнемо займатися проектуванням. А в наступному році плануємо перейти до практичного виконання, - повідомив він.\nДещо раніше планується зробити морський варіант.\nНовина по темі: РАКЕТНІ КАТЕРИ ЛАНЬ БУДУТЬ ОТРИМАНІ ВМСУ У 2021 РОЦІ\nМорською платформою буде ракетний катер Лань. Протягом наступних двох років ми повинні завершити розробку корабельного комплексу, - зазначив Олег Коростельов.\nНагадаємо, практичні випробування нової ПКР розпочалися у минулому році. Вже проведено два успішних пуски, останній з яких відбувся 5 грудня 2018 року. КБ Луч поступово ускладнює завдання, випробовуючи ракету в нових режимах.\nПублікація по темі: NATIONAL INTEREST: УКРАЇНА ПРОСУНУЛАСЯ ВПЕРЕД З РАКЕТАМИ НЕПТУН\nЗа словами керівника КБ, перший варіант ракетного комплексу Нептун в наземному виконанні, призначеному для прикриття акваторії Чорного та Азовського морів, буде готовий на початку наступного року. Тоді ж і планується поставити на озброєння українську крилату ракету.


Ноябрь 2020 | Кам`янський коледж фізичного виховання\nАрхів за месяць: Ноябрь 2020\nГоловна / 2020 / Ноябрь\nЖив собі хлопчик із жахливим характером. Якось батько дав йому мішок цвяхів і звелів по одному забивати їх у паркан щоразу, коли хлопчик втрачає терпець і з кимось свариться. У перший день він забив 37 цвяхів. Згодом навчився контролювати себе, і кількість цвяхів щодня зменшувалася. Хлопчик зрозумів, що легше опановувати свої емоції, ніж забивати цвяхи. Нарешті настав день, коли він не забив жодного цвяха. Син підійшов до батька і сказав про це. Тоді батько звелів синові витягати з паркана по одному цвяху в ті дні, коли він не втратить самоконтролю і ні з ким не посвариться. Читати далі →\nСьогодні, коли Організація Об’єднаних Націй святкує свій 75-річний ювілей, світ перебуває в тривожному стані. Через пандемію Covid-19 вже загинуло майже мільйон людей, і поки що її ніяк не вдається зупинити. Світова економіка Читати далі →