Життя у візку: як паралізований ветеран російсько-української війни допомагає таким, як і сам – INVAK.INFO – информационное агентство – портал людей с инвалидностью\nЖиття у візку: як паралізований ветеран російсько-української війни допомагає таким, як і сам\nСергій Тітаренко – у минулому військовий льотчик, майор ЗСУ. Війна розділила його життя на «до» і «після», пише ІА Дивись.info.\n«Після» настало 4 червня 2014 року, коли біля Слов’янська російські бойовики збили його вертоліт Мі-24. Як наслідок – перелом хребта й інвалідний візок. А потім було ще одне «після» і ще одне, аж доки він не прийняв себе і не почав життя знову, ставши психологом, щоби допомагати іншим людям з інвалідністю.\nЗ Сергієм Тітаренком ми зустрічаємося у торговому центрі. Сьогодні він сам водить автомобіль і цілком собі радить у місцях, де є адаптовані ліфти, пандуси, низькі бордюри.\n– Як після усього пережитого вдається зберігати оптимізм, не опускати руки?\n– Насправді, це так тільки видається, бо проблем вистачає у всіх і, напевно, додає оптимізму у житті бажання робити щось таке хороше, світле, добре. Бог підкидає мені у житті таких людей, з якими мусиш залишатися позитивним. Це і друзі з УКУ, друзі з «Ляршу» – це така суспільна програма французької громадської організації, по-нашому «Ковчег». Вони допомагають дорослим людям з інтелектуальною неповносправністю. У Львові «Лярш» має чотири майстерні і будиночок для проживання осіб з інтелектуальною неповносправністю. Наприкінці 2016 року я вступив в УКУ на програму «Медико-психологічний та соціальний супровід людей з обмеженими можливостями» від цієї громадської організації «Лярш». Вони зробили пілотний проект і я вже був 8-ий випуск. На цьому проекті я познайомився ближче із світом неповносправності. Моя неповносправність, як то кажуть, – квіточки. Є значно гірші варіанти і вони потребують більше роботи. А без позитиву там ніяк, бо в основному це все робиться на ентузіазмі і громадських засадах.\n– А як потрапили у французьку організацію?\n– У мене товариш теж візочник. Хтось йому порадив. Ми хотіли себе якось реалізувати. Якщо ти вже опинилися у такому стані, то ж не будеш сидіти і плакати. Нам розповіли про курси підготовки психологів неповносправності.\nЯкщо ти вже опинилися у такому стані, то ж не будеш сидіти і плакати\nДо того ж це було недалеко. Ми тоді жили на Хуторівці, в реабілітаційному центрі «Галичина», а по-сусідству якраз були такі курси. Знайшли в інтернеті, здзвонилися, подали заявки. Все схвалили і сказали коли приходити на курси. На той момент я вже був за кермом, у мене була машина. Ми приїхали, друг, до речі, не довчився, а я вже вирішив, якщо почав, то треба закінчити. Це, направду, дуже цікаво.\n– І у чому суть програми?\n– Програма звучить як «Медико-психологічний та соціальний супровід людей з обмеженими можливостями». Насамперед треба усвідомити, що таке неповносправність. Адже видів неповносправності набагато більше, ніж ми можемо зіткнутися у повсякденні. Ми, насправді, дуже мало стикаємося з цим явищем, бо інклюзія тільки почалася і Україна робить перші кроки у цьому напрямку. Візочники вийшли на вулицю тільки з війною. Ветерани почали виїжджати, бо це молоді хлопці, які хочуть себе реалізувати і жити максимально повноцінним життям. Наше суспільство ще до цього неготове. Мене, наприклад, у школі ніхто не вчив, що є якась неповносправність. А ця програма розрахована на те, щоби соціалізувати повносправних людей до неповносправних. Неповносправних соціалізують за допомогою спеціалістів чи волонтерів, які розуміють, про що йдеться. А звичайний люд дико дивиться на тих, хто у візках.\nТобто людей вчать, як насамперед правильно сприймати людину з неповносправністю, у разі необхідності, як допомогти їй, і взагалі, як інтегрувати суспільство до того, що є люди з певними видами неповносправності. Це такий комплекс дисциплін, розрахований на цілий рік і має у собі дві практичні роботи, щось на кшталт дипломних чи курсових. Перша робота – це організація спільної діяльності з неповносправною особою. У мене це було на одній з майстерень «Лярш» на Знесінні. Я з хлопцем з інтелектуальною неповносправністю Андрійком зробили такий проект як вишивка. Я сам вишиваю, і він виявив до цього цікавість. Андрійко сам з мінімальним коригуванням під моїм керівництвом вишив невелику картинку. І це йому досить не погано вдалося. А друга робота – надання супроводу. І тут було найцікавіше. Як надавати супровід неповносправній особі неповносправною особою.\nНа початках мені було незрозуміло і страшно, як це взагалі робити. А оскільки це обов’язковий етап навчання, то довелося консультуватися з викладачами. І тут доля мені підкинула у «Джерелі» на денній програмі хлопця, в якого були навіть якісь суїцидальні нахили. Він після черепно-мозкової травми – не говорить, працює тільки ліва рука, контрактура тощо. Він вважав себе тягарем для суспільства. Не хочу сказати, що це я молодець і вивів його з такого стану, але ми почали спілкуватися, подружилися, і я запитав його чи буде він моїм піддослідним кроликом для написання роботи. На що він відповів, що не питання. Точніше написав. Ми з ним спілкувалися у такий спосіб, що у нього був роздрукований на папері алфавіт і він тицяв по буквах. Дуже часто доводилося здогадуватися, бо можна було букву пропустити чи ще щось. Ти просто проговорюєш слово, якщо вгадуєш, він показує «лайк» і навпаки. Ми з ним здружилися, потім я йому допоміг з електричним візком на пульті. Ось, правда, зараз візок зламався і я не можу до нього дістатися, бо він живе на третьому поверсі без ліфта і пандусів. Його просто носять.\nКрім того, є іспити. Частина – письмові відповіді, а також запитання по дипломній роботі.\n– А вам особисто доводилося стикатися із неготовністю суспільства до спілкування з людьми з неповносправністю?\n– О, зі свіжого. Днями я проходив медичну комісію при влаштуванні на роботу, бо в мене, згідно з моєю групою інвалідності, зазначається, що я можу бути працевлаштованим на кабінетну роботу. Насамперед у нас немає фізичної доступності – пандуси, понижені бордюри тощо. Проходив медкомісію я у районній поліклініці і до більшості лікарів не міг потрапити, бо вони знаходилися на вищих поверхах.\nНасамперед у нас немає фізичної доступності – пандуси, понижені бордюри тощо\nНа перший я ще якось забрався – зробити флюорографію, кардіограму, здати аналізи – це ще «ок», а все решту довелося організовувати соціальним працівникам, які за мене відповідають. Дівчата бігали по поверхах і викликали лікарів.\nПерше – це фізична непристосованість, неготовність зовнішнього оточення до візка, незрячих, людей, які не чують. Щоправда, всюди, де відбувається реконструкція зовнішнього простору – тротуарів, доріг, пішохідних переходів – здебільшого роблять понижений бордюр, звукові сигнали для незрячих, тактильні доріжки тощо. Є поліпшення. Але найбільша проблема в іншому – ментальності людей, які, зустрічаючи перед собою неповносправність, не знають, що робити, розгублюються. Те, що люди дивуються тому, чого не знають – це нормальна психологічна реакція, а те, що вони намагаються допомогти, не знаючи, як це зробити, ось це проблематично. Мені намагалися допомагати, але брали візок так, що ледь не розламували його або я випадав з візка. Таке не раз траплялося (сміється).\nОсь були семінари «Психотерапія для міста» і це було в театр Лесі Українки, куди потрапити у візку нереально. Тому хлопці-організатори мене просто носили на руках. Молоде покоління, пострадянське, вони швидше інтегруються. Якщо старші мене просто хапали і кудись тягнули, не зрозуміло як і куди, то ці хлопці спочатку запитують, як. Адже візочник від візочника відрізняється, навіть візки активного типу можуть бути різними. Я вже не кажу про правильне надання супроводу незрячим особам, бо дуже часто хапають за плече чи руку. Це дуже лякає.\nЛюди якось навіть не можуть припустити, що на візку також є життя. Що без зору є життя, без кінцівок є життя\nЗ цим ми стикаємося кожен день. Ось, наприклад, візочник за кермом. Для людей це щось нереальне. Навіть лікарі дивувалися соціальній працівниці, яка казала що я її привіз, але дістатися до кабінету не можу. Люди якось навіть не можуть припустити, що на візку також є життя. Що без зору є життя, без кінцівок є життя. Тут випадків безліч.\n– Чи ви вже безпосередньо працювали з тими, хто потребує саме психологічної допомоги?\n– Після курсів мав тільки практику. Саме зараз влаштувався на роботу. Посада називається психолог для дорослих людей. У Великому Любіні відкривається реабілітаційний центр, де буде надаватися комплексна реабілітація учасникам бойових дій, які набули інвалідність чи отримали поранення та потребують реабілітації. Я буду таким собі посередником між процесом реабілітації і групою реабілітантів. Відштовхуюся я від того, як би я реагував на початках на ту чи іншу пропозицію. Є досвід.\nХочеться створити таку ветеранські спільноту – свій до свого по своє. Це круто і воно працює. Ми маємо досвід інших ветеранських організацій, той же «Ветеранський рух», засновником якого я є. Потім безпосередньо створення Міністерства у справах ветеранів. Більшість громадської ради при міністерстві я знаю особисто, ми працюємо постійно разом. Є і регіональні осередки. Насправді в Україні нема фактичної логічної адаптації та реабілітації ПТРС, тобто людей, які були на війні і не отримали поранення. У нас найпоширеніша відповідь: «Ваше відділення на Кульпарківській». Але це не відповідь. На Кульпарківській прекрасні спеціалісти, але це психіатри, а переважній більшості просто потрібна людина, з якою можна поговорити і яка тебе зрозуміє.\nВ Україні нема фактичної логічної адаптації та реабілітації ПТРС, тобто людей, які були на війні і не отримали поранення. У нас найпоширеніша відповідь: «Ваше відділення на Кульпарківській»\nІ це не дівчинка-психолог, а такий самий чувак, який теж трішки бачив цієї війни і як у моєму випадку – отримав поранення і неповносправність. Це той необхідний базис для «свій до свого по своє».\n– Є етапи сприйняття себе як людини з інвалідністю. Як вони далися вам?\n– Перший рік моєї неповносправності мені підкинув стільки проблем, що я вже був на межі того, аби здатися. У світі неповносправності ми дуже часто чуємо вислів: Бог не дає того випробовування, яке ти не можеш витримати. Я дуже часто думав, що Він мене переоцінює, направду.\nМоя неповносправність стала проблемою, з якою я на тому етапі не був готовий справлятися. Це було щось нове і неприродне, було важко себе адекватно поводити. Я був досить довго лежачим – півроку. Потім після операції мене почали потроху садити. Перші три місяці відновлювальної реабілітації у шпиталі у Львові, потім померла моя дружина. Мало того, що ти сам нічого не можеш. Я ледь пересувався візком, тому потребував підтримки когось поруч. Адже не міг впоратися ні з приготуванням їжі чи навіть піти в туалет. І тут втрачаю найближчу людину. У цей момент я розумію, що я ніхто і звуть мене ніяк. До того ж залишаюся з усім цим наодинці. Плюс маленька дитина – Юрчику був лише рік. І що з цим усім робити?\nЗрозуміло, що друзі, родичі, батьки мене не кинули. Раніше я був самодостатнім чоловіком, який контролював та забезпечував абсолютно все і тут різко я став ніким і хтозна, що з цим робити. До місяця часу по втраті дружини це був дуже невизначений стан. Тоді на виручку прийшли реабілітологи з відновлювального відділення на вулиці Чехова. Вони тоді перебралися в реабілітаційний центр у Модричах. Там я пробув півтора місяця, де, окрім фізичної реабілітації, відбулося таке собі перемикання з тих проблем – санітарно-курортна зона, багато праці над собою, щоб бодай почати собі давати раду, якщо не допомогти, то хоча б полегшити життя тим, хто поруч.\nІ таке розуміння у певний момент прийшло. Тоді з’явилася група дівчат-волонтерок, які вирішили, що можуть допомогти відправити хлопців у Штати. Домовилися із центром Next Step у Лос-Анджелесі і, власне, зібрали в діаспорі гроші для проходження реабілітації. Мені пощастило вдруге щодо виходу із піке, бо Америка – це зовсім інше суспільство, навіть інша планета. Мене це дуже серйозно відволікло від втрат, від проблеми. Я сприйняв для себе це як знак, що життя не закінчується, треба жити далі. Прийняти себе таким, як ти є і починати нове життя. Ось там і почалося нове життя. Ми там відзначили мій 31 рік – це був такий собі сheckpoint.\n– Чим відрізняється реабілітація за кордоном і в Україні?\n– Усім. Я бачив реабілітацію у трьох країнах. В Німеччині була початкова. Перевести людину, яка півроку лежала, у стан сидячої особи нелегко. Коли мене вперше посадили, я знепритомнів, вдруге посадили – я знову знепритомнів. Потім потрошку вони мене вертикалізували – спочатку на такому ліжку, яке піднімається, щоби прогнати кров. Їм це вдалося і вони мене посадили у кімнатного типу візок. За півроку вперше потрапив на вулицю. Це було розкішне відчуття, коли ти свіжим повітрям дихаєш не через кватирку. Це дуже яскравий спогад. Мене вчили користуватися візком, я не міг скоординувати праву і ліву руку, щоби крутити колеса. Там активної реабілітації я не мав.\nУ Штатах реабілітація побудована на тому, щоби максимально повернути до нормально ходячого положення\nУ Штатах реабілітація побудована на тому, щоби надати максимальні можливості для лікування, реабілітації, реорганізації, максимально повернути до нормально ходячого положення. Там дуже великі програми, багато у кого вони продовжуються усе життя. Нам пощастило, що ми їхали на півроку, а пробули там майже рік. В Америці реабілітація побудована на роботі із спецобладнанням – тренажери призначені для того, що на них працюватиме неповносправна особа, здебільшого на візку.\nВ Україні я не знаю таких центрів, але начебто дівчата, які возили нас в Америку, відкрили Next Step Ukraine і начебто завозять таке ж обладнання. З реабілітологами ми займалися 4-5 годин на тиждень, тобто годину на день. Коли я їхав до Америки, я сідав у кімнатний візок, до якого мене прив’язували, бо я випадав. За рік в Америці мене довели до стану, коли я міг спокійно гуляти Лос-Анджелесом без супроводу. Там дуже адаптоване середовище. Я багато гуляв і знайшов лише три перехрестя, не обладнані пониженим бордюром. Це називається активний візочник.\nДіаспора мені подарувала мій перший активний візок. Ми жили у пана родом з Бродів, який емігрував до США 1944 року. Ми могли самі собі приготувати їжу, обслуговувати себе у санвузлі, перейтися до громадського транспорту, сходити в магазин. Повернувшись в Україну, я потрапив у реабілітаційний центр на Хуторівці, бо квартира ще не була готова, а жити треба десь. Тоді я познайомився з українською реабілітацією. Це такий третій ступінь з чотирьох, який дає можливість активним людям з інвалідністю, різною, реалізувати себе у суспільстві через профорієнтацію. Тобто відповідно до своєї неповносправності люди з інвалідністю можуть навчатися певним професіям і через центр зайнятості реалізувати себе як повноправного члена суспільства, який працює, платить податки, тобто нормальний громадянин.\nЄ певні недоліки, але швидше через недофінансування і, напевно, нерозуміння верхами необхідностей, які дирекція постійно висувала і ми з хлопцями навіть створювали ініціативні групи та писали листи. Ми зверталися до Мінсоцполітики, щоби воно більш адекватно реагувало. Свого часу ми зустрічалися з Павлом Розенком, коли він був міністром соцполітики, і запитували, що нам робити, коли ми після госпіталю опиняємося на вулиці, куди нам йти? Відповіді адекватної тоді так і не отримали, тож почали власними силами шукати шляхи її розв’язання. Ось Великий Любінь – це та ніша, якої не вистачало. Хлопця виписали зі шпиталю, посадили на візок чи дали протез і випустили у світ, не сказавши, що робити далі. Це первинна реабілітація. Хуторівка третій етап, коли ти вже адаптований і хочеш набувати якусь професію. А другого етапу немає.\nГригорій Дунас – директор центру на Хуторівці разом з однодумцями на голому ентузіазмі заповнили ту нішу, коли має пройти адаптація людини, яка опинилися у неповносправному світі. Я знаю, наскільки це потрібно, бо сам був як те сліпе кошеня. Мені пощастило, що я потрапив у тепличні умови – в Америку, де все вже придумано та адаптовано, а ти лише вчишся цим користуватися. А повернувшись в Україну, я знову закурив, хоча покинув цю звичку півтора року тому, бо стикнувся з тим, що не можу і кроку ступити поза межами якогось реабілітаційного центру чи лікарні, та й то в лікарні не всюди можна проїхати візком – навіть не всі ліфти адаптовані. Я з горя закурив, добре хоч не запив (сміється – ред.). Тепер нарешті покинув шкідливу звичку.\nКрім того, ми стикнулися з тим, що потрібна постійна фізична реабілітація. Півроку простою і відкладаються кілограми. Ми ж не рухаємося, сидимо. Якщо рівень ураження низький – поперековий, вони більш худі. А в мене високий – грудний, а не дай, Боже, шийний. З такими ураженнями більшість людей стрімко набирають вагу, якщо не працювати над собою. І куди звертатися за такою реабілітацією? Є приватні центри, де надають непогану реабілітацію, але 4 тисячі на день, вибачте, це за круто.\n– На день?\n– На день.\n– А скільки днів треба?\n– Постійно. Хоча б місяць через місяць. А в шпиталях є відновлювальні відділення. Очевидно, через низькі зарплати ніхто цим займатися не хоче. Роблять для галочки. У шпиталях підтримуюча реабілітація є, але на плюс вона не працює. Ще так-сяк на допомогу можуть розраховувати АТОвці, поки на слуху, поки громадянський обов’язок, поки відчуття вдячності і люди допомагають.\nОсь, наприклад, є польсько-український фонд «Добрий брат». Сім’я Марковських збирає кошти і двічі на рік возять 20-25 хлопців з пораненням, є важкі, мається на увазі візочники, а є з ампутаціями. За великим рахунком умови реабілітації там такі ж, як у наших державних закладах, у нас навіть трохи краще обладнання. Я там був 5 разів. А якщо взяти за результатами, то я почав там повзати. Для когось це може звучати смішно, але коли ти лежиш і нічого не можеш зробити, а тут ти починаєш повзати, нехай на спеціальному матраці чи з підтримкою –це чудовий прогрес. Що вони там роблять? Та те ж, що і тут. Але там дівчата підходять з таким ентузіазмом, вони тим живуть. Не маючи обладнання, вони його вигадують і майструють самі. А в нас буває так, що реабілітолог, до якого тебе направили, може одною рукою згинати тобі ногу, а іншою тицяти у телефоні. Відповідно, якість реабілітації така сама. А інколи нема результату, бо хлопці самі не хочуть. Декому зручніше бути героєм, якого треба жаліти і допомагати, а реалізувати вони себе не хочуть. Не хочуть знову інтегруватися у суспільство.\n– Колись ви брали участь у проекті «Пісні війни»…\n– До речі, скоро буде зйомка програми про цей проект взагалі, щоправда, у Києві. Я наразі не знаю, як мені туди їхати, але треба буде щось вигадати. Все це відбулося спонтанно, без підготовки. Коли я повернувся з Америки і був ще у центрі на Хуторівці, зателефонувала подруга з США – Аничка. Вона співачка, виконує лемківські пісні, а також волонтерить. Так ось – вона знала, що я пишу вірші і попросила, щоб надіслав вірш про війну українською, який у мене був лише один. Я надіслав їй вірш, і за пару днів у вайбері прийшло голосове повідомлення – вона наспівує вірш. За трохи приходить смс: «Готуйся! Будемо її співати!» Аничка приїхала до України і прийшла разом з продюсером Галею Гузьо. Сказала репетирувати – скоро запис. А з мене співак після операції ніякий. Колись я справді співав. Ми спробували. Аничка поїхала, повернулася взимку і в січні 2017 року записали пісню, а 14 жовтня 2017 відбулася презентація альбому. Наш трек був сьомий. Щоправда, я скептично трохи поставився до своєї пісні після того, як почув Зеника Муху і Піккардійську Терцію. Але багатьом сподобалося.\n– Вишиваєте, співаєте, працюєте психологом. Що ще?\n– Малюю, пишу вірші. Та багато чого (сміється – ред.). Керую авто. Ось півтора року водієм працював.\n– А вишивкою коли захопилися?\n– З п’яти років. Ще покійна бабуся навчила. Зараз вишиваю гладіолуси – 92 на 48 см. На холодильнику висить схема. Вже чверть вишивки готова. Вишиваю 10 тижнів. Я цю вишивку беру із собою на реабілітацію у Польщу. Півдня я працюю, а потім розслабляюся, заварюю собі багато-багато чаю, вмикаю музику і вишиваю. Це я був 10 тижнів у Польщі і стільки за цей час вишив.\nКоли я був в Африці, після бойових вильотів всі по-різному розслабляються – хто алкоголем, а я не прихильник, то я собі вишивав\nНаприклад, коли я був в Африці, після бойових вильотів всі по-різному розслабляються – хто алкоголем, а я не прихильник, то я собі вишивав. Вишив собі сорочку, але вона загубилися у часі – залишилися у минулому житті.\nУ телефоні фото є – на фоні бананів українська вишиванка…\nУ Києві та області працюватиме соціальне таксі для ветеранів…\n"Пальці пришив собі сам": після війни Юрій Жук почав…\n«У житті нічого не змінювалось. Значить, я мав змінити сам».…\n"В пандемію люди з інвалідністю залишаються сам на сам із…\n"Мама-ангел": Тетяна Ткачук щодня допомагає синові на…


Автономний Опір » Офіційна заява ГО “Народна Дія Львів” щодо погроз і тиску\nОфіційна заява ГО “Народна Дія Львів” щодо погроз і тиску\n“Коли набираєш відомості, авторитету і стаєш поперек горла грошовитим мішкам, одразу починається «чорнуха» і бруд. Так уже заведено в нашому суспільстві – дискредитувати і знищити. Марафон «Народна дія голодує. Вимагаємо знести незаконні забудови» привернув велику увагу львів’ян, ЗМІ, міських депутатів. І забудовників, звичайно.\n20 червня у Франківській адміністрації на зустрічі із забудовником щодо нового будівництва вулиці Сахарова люди, що не мають стосунку до мікрорайону, кидалися з криками та хамством на місцевих мешканців та запрошених представників ГО «Народна дія Львів», кричали їм, що ви «псевдоактивісти» і що «грошей не буде». Відео і фото є в групі.\nНайпалкіший захисник забудовника Ростислав Пелех у четвер зателефонував нашій активістці Olesya Datsko з погрозами і звинуваченнями, розмову вів криком і з нецензурною лайкою, і давав «останній шанс», очевидно замовкнути і самоусунутися (ситуація описана в групі). А потім скинув їй на телефон фото кольорового дискредитаційного плакату. Додаємо до посту. Також люди від забудовника на Сахарова приходили під час марафону до учасників акції, кричали, провокували і намагалися розігнати молодь з дружніх рухів, яка теж до нас приєдналася.\nРозцінюємо дії забудовників як тиск, намагання закрити нам рота, дискредитувати та змусити нас припинити нашу антизабудовну боротьбу”\nЗ повагою, ГО «Народна дія Львів»


Марія Дячук: «Мистецтвознавець 21-го століття — це digital-людина» - Моя Могилянка\nВідповіді на ці питання — у нашому інтерв’ю з Марією Дячук.\nЗ особистого архіву Марії Дячук\n— Ти закінчила бакалаврську та магістерську програми з культурології в Могилянці. Чому обрала саме цей навчальний заклад і таку спеціальність?\n— По-перше, я не мала інших варіантів, окрім культурології. Я знала, що хочу тільки в Могилянку і тільки на цю спеціальність. Мене надзвичайно цікавило мистецтво. По-друге, КМА була мені відомою з дитинства, бо мій дідусь — перший декан факультету правничих наук. І я пам’ятаю, як малою сиділа в нього в кабінеті, перекладала ручки, і всі могилянські студенти здавалися мені суперкласними і крутими, вважала їх представниками культурної еліти. Тому хотілось навчатися саме тут.\n— Оскільки твій дідусь був деканом правничого факультету, то як родичі поставилися до твого вибору культурології?\n— Мій тато — філософ за освітою, а по життю — священник, тому нормально. Взагалі в мене демократична родина, і нас п’ятеро дітей у родині. Усі обрали те, що хотіли: моя старша сестра — математик за освітою, я — культуролог, після мене — філософ, а молодша сестра вчила міжнародні відносини.\nНас привчили з дитинства: ти робиш свій вибір і несеш за нього відповідальність.\nНіхто не буде нав’язувати тобі свого ставлення. Це твоє життя, вперед! Культурологія, так культурологія. От за що я вдячна.\n— Яким чином брала участь у студентському житті?\n— На першому курсі я виступала на Дні ФГН, але зрозуміла, що концертна двіжуха не для мене, тому я цим більше не займалася. Проте одного разу ми з культурологами під час сесії (як це всім відомо — недосипали) вирішили зробити перформанс. Ми лягли на підлогу під кафедрою, маючи на увазі, що в нас немає часу на сон настільки, що ми спимо в коридорі. Ніхто цього не оцінив (сміється). Зате ми маємо класні фотки й смішний спогад, як ми — молоді, амбітні, самовпевнені — творили на першому курсі такі речі.\n— Наскільки багато могилянців нині у твоєму оточенні?\n— Підтримую спілкування з одногрупниками, у мене багато могилянських друзів, щоправда, майже всі зараз за кордоном. Завжди приємно зустріти людину з Могилянки. Наприклад, у вересні я пішла на нову роботу, на третій день один з моїх колег зайшов до кабінету у футболці КМА, і моя реакція була приблизно така: «Оооу, Могилянка!» Цей момент одразу встановив між нами контакт, спільні теми для обговорення, спогади про викладачів, конспекти та різні штуки студентського життя.\n— Ти працюєш копірайтеркою в діджитал-агенції «Jiwo agency». Які особливості твоєї роботи з текстами?\n— Я пишу тексти, дуже багато текстів (сміється). Ми ведемо соціальні мережі брендів, відповідно я пишу рекламні тексти для інстаґраму та фейсбуку, створюю контент, іноді більш об’ємні речі, на кшталт лонгрідів або інтерв’ю.\n— Як допомагає в робочому процесі академічна освіта культуролога і чи допомагає взагалі?\n— Я дуже вдячна Могилянці не за конкретні дисципліни, які вивчала, а за те, що мій мозок прокачаний, я можу опрацювати великий обсяг інформації за короткий проміжок часу, з якої зробити стислий та цікавий, читабельний текст. Навчання в академії вплинуло на те, де я і що я зараз роблю.\n— Ти засновниця проєкту «What’sArt?». Коли і як виникла ідея створення?\n— Проєкту виповнилося два роки 8 лютого. Ідея виникла, коли я була в декреті, тому що це єдиний легальний час, коли ти можеш спробувати зробити щось своє, не хвилюючись за те, що воно не приносить прибутку.\nЯ познайомилася з художницею Поліною Сьоміною. Наші діти народилися в одному пологовому будинку з різницею в тиждень. Ми тісно спілкувались і одного разу вирішили, що треба щось зробити в якомусь прикольному форматі. На той час я вже писала пости про мистецтво у своєму інстаґрамі з хештегом «РадиБосха» — а-ля «ради Бога». Пости класно заходили підписникам, і тоді мені написала Лєра Галич — власниця кав’ярні й бренду «Хай росте» — і запропонувала провести щось в її кав’ярні. Організувалися спочатку, провели такий майстер-клас з живопису разом з моєю лекцією про квіти, тому що «Хай росте» — це концептуальна кав’ярня, де продають горщики й кімнатні рослини. Я підготувала лекцію про символізм квітів у живописі, Поля підготувала картини, які можуть новачки без жодної підготовки намалювати акриловими фарбами на полотні. І ми в такому форматі провели один раз, усім сподобалося — набрали більше людей, ніж хотіли, і навіть уже почали відмовляти, тому що не було куди комфортно посадити. І от вирішили, що треба створити для цього сторінку якусь. Але сторінка має бути не просто типу «Хелоу, ми тут проводимо майстер-клас з живопису й лекцію», а більш інформативна, прикольна, щоб це був як блог. Створили, почали писати, потім ще разів десять, напевно, повторювали майстер-клас у «Хай росте». Так усе й почалося.\nЗ особистого архіву Марії Дячук (з Поліною Сьоміною)\n— А чому виникла саме така назва? І чи не плануєте ви розширюватися й писати не тільки про живопис, а наприклад, про скульптуру, архітектуру, музику?\n— Ми дуже довго думали над назвою. Складно дійти до спільного рішення, коли вас двоє, а думка в кожного своя. Ми мали два варіанти: мій — «What’sArt?», Поліни — написати «Ж» кирилицею, апостроф і «art», і щоб слоган був «Чого ви такі серйозні, це ж’art». Але ми взяли цільову аудиторію, людей, які, як нам здавалося, могли би бути нашими потенційними клієнтами й читачами сторінки, запитали в них, чи вони розуміють, чи зчитують з назви саму ідею — виявилося, що не дуже, тому зупинились на «What’sArt?».\nЩодо розширення, то я люблю живопис, класичний живопис. Навіть сучасне мистецтво — це не така для мене любов, як класичний живопис. Зрозуміла, що хочу про це розповідати людям, ще коли працювала медіатором у PinchukArtCentre. Незважаючи на те що мене не влаштовували умови праці, ставлення керівництва та ін., у моменти, коли я пояснювала людині щось про мистецтво та бачила, як їй стає цікаво, це дуже заряджало й мотивувало на рух уперед.\nЦе все до того, що я думаю, у мене не вийде написати так само про музику чи архітектуру, як я можу писати про живопис — те, що мені справді подобається.\nМожливо, якщо буде якась інша людина, яка спеціалізується на іншому, і буде вести якусь рубрику… Але поки що я не зустріла людину, яка мала б змогу та бажання цим займатися разом зі мною.\n— Ти часто проводиш лекції на всілякі цікаві теми: про загальну історію мистецтв, про чоловіче та жіноче тіло в мистецтві, як змінюються ідеали краси в різні епохи. Які ще є теми, як ти їх обираєш і яка аудиторія слухачів?\n— Тем багато. Наприклад, лекцію про тіло я проводила в спорт-хабі «ЄБШ», бо хотілося, щоб тема органічно поєднувалася з локацією і була дотичною до тих людей, які там є. Розділивши на дві лекції з тижневою перервою, я розказувала про жіноче і чоловіче тіло в живописі.\nДосить часто обираю тему до певної дати. Наприклад, до Дня закоханих була лекція про кохання в мистецтві, історії кохання художників; до 8 Березня проводила лекцію про жінок-художниць.\nУ моєму ідеальному світі (до того ж, працюючи в діджитал-агенції) я вже давно мала б зробити портрет аудиторії, але вона завжди абсолютно різна. Наприклад, в останньому моєму онлайн-курсі були й школярі, і люди старші за мене на 10 років. І всі займаються різною діяльністю: хтось — логопед, хтось вчиться ще в школі, хтось працює вчителькою, хтось — у діджиталі, хтось — дизайнер.\nСпільне в них, напевно, те, що колись їх відлякали тим, що мистецтво — це щось нудне, страшне, нецікаве, навчання цієї дисципліни в школі або в універі пройшло повз, а тепер у дорослому віці вони хочуть змінити свою думку про мистецтво.\n— Як змінилася твоя робота над проєктом «What’sArt?» під час карантину?\n— Скасували офлайн-лекції, але вони не були пріоритетним напрямком моєї діяльності. На карантині в мене з’явилися футболки з ілюстрацією Олександра Грехова, бо нарешті вистачило часу розібратися в цьому питанні. Тепер у футболках проєкту «What’sArt?» гуляють 80 людей по всій Україні!\n— Ти брала участь у проєкті «Квантовий стрибок Шевченка», зокрема читала лекції. Розкажи більш детально про цей проєкт, як він виник і чи будете продовжувати в такому самому форматі?\n— З автором проєкту Сашою Греховим ми були знайомі з інстаґраму, тому що він читав «What’sArt?», а я читала його сторінку, і мені надзвичайно подобались його ілюстрації. На відкритті першої виставки «Квантовий стрибок Шевченка» в музеї я читала лекцію про наївне мистецтво. Ідея проведення лекції була його, а над темою ми думали разом і зрозуміли, що ця тема допоможе краще людям зрозуміти, чому Саша так малює. Мабуть, це була моя перша лекція для такої великої аудиторії. Оскільки зазвичай збиралося до десяти людей у кав’ярні, а тут — сорок стільців. Тоді навіть на своїй фейсбук-сторінці Міністерство культури опублікувало анонс лекції за два дні до неї (сміється), і це було дуже стрьомно, бо я й так хвилювалася, тут ще й такий анонс, але ми впоралися.\nПісля показу в Київському метро ця виставка планувалася по великих містах України, зокрема у Львові, але там її скасували. Однак я, Саша і співорганізатор — газета «Esthète», в якій друкувала свій матеріал про наївне мистецтво, вирішили, що лекцію ми все-таки проведемо.\nЗ особистого архіву Марії Дячук (з Олександром Греховим)\n— Який стиль у живописі тобі найближчий?\n— Період, напевне, я б сказала – це Раннє Відродження. Я дуже люблю Босха, Брейгеля і всю цю двіжуху в той час.\n— А якби в тебе була можливість поспілкуватися з кількома всесвітньо відомими художниками, кого б ти обрала?\n— Босха точно, Леонардо да Вінчі й Макса Ернста, як би дивно він у цій тусовці не виглядав.\n— А які українські художники тобі найбільше подобаються?\n— Марія Примаченко. Я її з дитинства люблю, і взагалі тоді дуже подобалися примітивісти.\n— А ти сама малюєш?\n— Ні. Часто люди думають, що це неможливо. Якщо я знаю про мистецтво, значить, я малюю.\nНа жаль, мало хто розділяє ці штуки, тому що людина може класно малювати і не розумітися на історії живопису або навпаки — як я.\nЯ ходила до художньої школи в дитинстві. Пам’ятаю, що намалювала гусінь, яка залазила на дерево. От я уявила — і в мене вперше в житті вийшло намалювати так само на папері. А в нас було правило, що перед тим, як розмальовувати, треба показати вчителю. І я принесла свій малюнок до вчительки, і вона сказала, що це не за темою уроку, витерла й намалювала робота. Я прийшла додому й сказала, що там не цінують мого таланту і я більше туди не піду. І в принципі по життю я роблю так само.\n— Які світові музеї тебе найбільше вразили й чому?\n— Я дуже мало бачила наживо.\nМистецтвознавець 21-го століття — digital-людина, яка залипає на ресурсі ґуґла, де можна наближати картини до нескінченності, дивитися мазок, тріщинки і все на світі, але мало чого бачить наживо.\nСкажімо, в таких центральних великих музеях я не була. Я не була ні в Луврі, не була ні в Прадо в Мадриді. Я була в локальних музеях у Німеччині, була в Уффіці багато разів, у музеях Ватикану та інших локальних музеях Італії, тому що певний час вчилася там.\nЗ особистого архіву Марії Дячук (син Орест)\n— Як часто відвідуєш українські музеї?\n— Так, я дуже люблю музей Ханенків. Якщо мені забракло мистецтва в житті, то я прямую туди. Класний експірієнс був, коли ми їздили в Переяслав-Хмельницький. Там купа музеїв на малесеньке місто, присвячених різним темам. Мені дуже сподобалося те, наскільки люди там привітні, як були раді нас бачити, у них прикольно зроблені експозиції, видно, що вони цим живуть, що їм подобається те, що вони роблять, і що вони зацікавлені, але це дуже маленьке місто, і я думаю, що нечасто їх там хтось відвідує, окрім школярів, але хотілося б інакше.\n— Як ти привчаєш до мистецтва свого сина?\n— Почну з того, що, коли він був маленький, я йому показувала картини. Але це було більше для мене, ніж для нього, бо йому було пів року, і тому просто хотілося їх жувати (сміється). Зараз я, по-перше, даю йому повну свободу в малюванні. Якщо він хоче малювати, а він це любить, то просто організовую простір так, щоб я змогла потім усе це відмити. Він вже малював акриловими фарбами, знає, що таке палітра, знає, що ця фарба відмивається, а олійні фарби — ні. По-друге, наша сімейна позиція — робити все разом. Наприклад, у мене була велика мрія потрапити на виставку Брейгеля, яка відбувалася у Відні, і ми з’їздили туди втрьох. Два дні ходили по музеях із сином, та інколи мені здавалося, що ми знущаємося з дитини, коли в залі експресіонізму він ліг на підлогу і просто лежав між картинами, поки я дивилася (сміється).\nА на виставці самого Брейгеля він хотів вологою серветкою витирати всі картини й дуже сильно плакав, що йому не дозволяють цього зробити. Але потім ми повернулися, і десь за кілька тижнів він просто клацав у моєму телефоні фотографії, і там була фотографія картини Брейгеля, яку я зробила в музеї, і він такий: «О, я це знаю, я це бачив», і я: «Що? У якому сенсі?» А він каже: «Ну, у Відні. Ти пам’ятаєш? Я бачив це у Відні». І для мене це був такий дуже милий і важливий момент, тому що я не очікувала, їхала туди для себе, але все-таки щось йому запам’яталося, напевно, кудись там відкладається увесь цей досвід.\nЯкщо він не буде любити мистецтво, я не перейматимуся. Але, наприклад, нещодавно був день народження мого чоловіка, і син писав йому привітання, точніше, він казав, що писати, а я записувала. Наприкінці привітання попросив купувати йому більше картин. Картин! Йому три з половиною роки! Або бачить «Мону Лізу» і каже мені: «О, мам, це там у твоїй книжці, це ж картина, яка у твоїй книжці!»\nЯ не роблю для цього нічого особливого, але, напевно, він просто бачить, що мені це цікаво, і якось транслює на себе.\n— Які ти можеш дати поради студентам Могилянки?\n— Тримайтесь, друзі! (сміється) Тому що зараз, коли я спілкуюся з людьми, які не вчились у Могилянці, вони розказують про свою освіту, і я запитую: «А що, так можна було?» Ми дуже багато читали, дуже багато вчились… У мене більшість спогадів про той час пов’язана з навчанням, з підготовкою, з постійними роботами.\nВсе-таки складно, але це дає ту базу, той фундамент, спираючись на який, ти можеш далі щось робити, щось досліджувати, чимось займатися, щось для себе шукати.


Хто зверху? « Блог про телеігри\nМетка «Хто зверху?»\nКатерина Варнава: «У грі керувалася всім – і логікою, і інтуїцією»\nТеледіва Катерина Варнава взяла участь у новому розважальному шоу «СуперІнтуїція».\nВідома ведуча прилетіла до Києва спеціально, щоб взяти участь у розважальному шоу «СуперІнтуїція» з ведучим Сергієм Притулою. Суперником теледіви став її хороший друг, хореограф Євген Папунаїшвілі. Вибираючи конкурента для боротьби за 70 тисяч гривень, вони назвали прізвища одне одного.\nПритулу здивував сюрприз на зйомках\nГолосування за номінантів 11-й Народної премії всенародно улюбленої премії «ТЕЛЕзірка» завершилося! Цього року премія була особливою – враховуючи події в країні, навіть номінації перейменували: «Програми, які вас потрясали», «Ведучі, яким ви довіряли» та інші. Так, Сергій Притулапотрапив у номінацію «Ведучі, якими ви захоплювалися». Йому віддали свої голоси 23% українців, що проголосували. Це дозволило йому обійти Володимира Зеленського та Ольгу Фреймут.\nКатерина Варнава: В Україні неймовірно комфортні умови, мені всі близькі по духу\nРосійська телеведуча Катерина Варнава розповіла про зйомки четвертого сезону «Хто зверху?» та участі у «СуперІнтуїції»\n— Як вам зйомки нового проекту — «СуперІнтуїція»?\n— Прекрасний формат, мені було дуже приємно працювати. Особливо тому, що його робить команда, з якою я не один раз зустрічалася на знімальному майданчику. Це таке єднання, море жартів, все пройшло на одному диханні, і ніхто ні краплі не втомився.\nМетки: Варнава, Сергій Притула, СуперІнтуїція, Хто зверху?


Як вибрати кигуруми - Anion\nКігурумі, як відомо, піжама вільного крою. З’явилася вона вперше в японії і спочатку випускалася в єдиному розмірі, так як японці переважно мініатюрні. Комбінезон у вигляді тварин з часом знайшов популярність по всьому світу: відповідно виникла необхідність в тому, щоб розширити розмірну сітку. Насолодитися придбанням піжами Кигуруми можливо лише за умови вдалого вибору.\nСтать і вік при покупці кігурумі практично неважливий, адже подібні костюми позиціонуються як унісекс. Один і той же костюм підійде представникам обох статей.\nВибираємо кігурумі для дорослих\nСпочатку варто визначитися з тим, для чого потрібен комбінезон. Куди плануєте одягати? чим займатися? домашній наряд, піжама, костюм для променаду по місту, комбінезон для занять спортом, образ для вечірки – різні сторони однієї медалі. Для активного проведення часу завбачливо підібрати модель побільше, щоб добре сиділа на теплому одязі. Дорослі розміри починаються з 150 см.крок між розмірами дорівнює 10 см. Крім зростання інші фізіологічні параметри в розрахунок не беруться. Правда, людям з надмірною вагою, краще попросити у продавця додаткові виміри, щоб зберегти вільну посадку. Можливо доведеться взяти розмір побільше.\nКупити кігурумі: для зими, для літа\n1. Враховувати пору року теж важливо. Хоч піжама і відрізняється високим рівнем комфорту, але під час літньої спеки може бути дуже жарко. Для таких випадків існує альтернатива-літній варіант. Подібна модель зшита з бавовни, має короткі рукави і укорочені штанини. Тілу такий комбінезон набагато приємніше.для зими, весни, осені традиційні моделі з флісу підійдуть на всі 100 відсотків.\nОдягайтеся з кігумода\nПідібрати кігурумі мрії найпростіше разом з магазином кігумода. Різні розміри, дорослі та дитячі моделі, величезний асортимент тематичних піжам на будь-який смак, літні та зимові комбінезони. Небачене багатство вибору зібрано в одному місці. У кігумода знайдеться піжама для себе, для дитини, просто на подарунок знайомому. Задоволеними залишаться всі. А приємні ціни стануть відмінним доповненням до вашого вибору.\nІнгредієнти: лимон — 3 шт волоські горіхи — 200 грам родзинки, курага і чорнослив — 150 грам мед — 200 грам сироп шипшини Приготування: Необхідно лимони, волоські горіхи, родзинки, курагу і чорнослив подрібнити і помістити в скляну банку, додати мед і сироп шипшини, ретельно перемішати і помістити в прохолодне місце на один тиждень.


Всім відомі макарони можна приготувати навіть з консервою з риби. Приміром макарони з консервою з тунця. Готуватися дуже швидко, а виходить дуже смачно.\nДостатньо тільки відварити макарони. Окремо обсмажити натерту на тертці моркву з цибулею, порізаним півкільцями, на соняшниковій масле.Теперь в макарони додаємо цибулю з морквою, рибу і добре перемішуємо. Можна додати дрібно нарізану зелень кропу і петрушки для прикраси.\nЗамість тунця можна спробувати приготувати макарони з консервою з горбуші або іншої смачної риби. Такі прості рецепти підійдуть як для холостяків, так і сімейним.\nВиснажливі робочі будні вимотують нас, як спортсменів. Щоб відчувати себе на всі 100%, нам необхідно добре харчуватися. Як зробити смачний і корисний обід? Насправді дуже просто! Для цього не обов'язково володіти…\nВиснажливі робочі будні вимотують нас, як спортсменів. Щоб відчувати себе на…


Поліцейські області влаштували профорієнтаційний захід для потенційних кандитатів на службу – novosti.kr.ua\nПоліцейські області влаштували профорієнтаційний захід для потенційних кандитатів на службу\nДо обласного главку відомства запросили громадян, які брали участь у конкурсах у 2017—2018 роках, але не пройшли певний етап відбору, а також громадян, які перебувають у кадровому резерві на службу в поліцію.\nНа початку заходу до присутніх звернувся начальник поліції Кіровоградщини Роман Козьяков. Він зазначив, що відомство зацікавлене у поповненні своїх рядів відповідальними та сумлінними працівниками, які готові підвищувати власний професійний рівень та гідно виконувати покладені на них завдання.\nЗаступник начальника обласного главку Руслан Горяченко розповів кандидатам про порядок проведення конкурсу, етапи відбору та підготовку до їх проходження.\nДодатково присутні переглянули відеоматеріал щодо етапів конкурсного відбору на службу в поліцію.\nБільш детально про підготовку до проходження етапу медичного обстеження кандидатам розповіли представники відомчої медичної установи, а про підготовку до перевірки рівня фізичної підготовленості – фахівці відділу професійного навчання та тренінгового центру ГУНП в області.\nТакож присутні мали можливість переглянути два відеофільми про діяльність поліції області, новостворені підрозділи та нововведення у роботі окремих служб, що відбулися у процесі реформування.\nУ ході заходу представники роти поліції особливого призначення та управління «Корпусу оперативно-раптової дії» ознайомили кандидатів із особливостями служби у спецпідрозділах. Про свою роботу розповіли поліцейські сектору реагування патрульної поліції. Також йшлося про мотиви служби в поліції для осіб жіночої статі.\nВласним досвідом участі у конкурсних відборах на посади оперуповноважених із присутніми поділилися поліцейські, які вже закінчили проходження первинної професійної підготовки та прибули на службу.\nСпілкувалися з кандидатами і майбутні поліцейські, які вчора пройшли останній етап конкурсу – співбесіду з поліцейською комісією і наступного тижня будуть прийняті на службу.\nНаприкінці зустрічі представники управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку поліції області ознайомили кандидатів із умовами грошового забезпечення поліцейських.\nПро соціальний захист правоохоронців розповів, зокрема, голова профспілкової організації атестованих працівників Валерій Шевчук.\nПо завершенню заходу для кандидатів було забезпечено можливість одразу подати онлайн-анкету для участі в конкурсі.\nУ Кіровограді на кір захворіли троє дітей\nСварка між двома безхатьками закінчився для одного з них смертю\nЖителям обласного центру пропонують допомогти збудувати паркан навколо притулку «Щасливий пес»\nЛіфтове обладнання у Кіровограді розкрадав чоловік із 16 судимостями (ФОТО)\nЖителів обласного центру просять без зайвої потреби не виходити з домівок\nРезервісти з Кіровоградщини вирушили на навчання (ФОТО)


Влада подарувала дітям ігрову площадку на день святого Миколая\nДіти Шацька в дитячому садку №1 «росинка» свято святого Миколая вийшов по-справжньому чарівним. Перед ним в садок прибув помічник народного депутата України Степана Івахіва. Подарунки Володимир Бащук привіз для кожної дитини, проте окрім солодощів він подарував дітям ще й новеньку дитячий майданчик.\nДіти та вихователі добре зустріли благодійників. Також були присутні і батьки дітей. Для того, що б віддячити влада, Володимиру Бащук подарували приготований вручну справжній коровай.\nТакож дітей порадували театралізованим шоу. Спочатку до них прийшов чорт, який хотів зіпсувати свято, але святий Миколай і його супутники прогнали нечисту силу і порадували діток солодощами. Депутат допомагав Миколі роздавати смакоту. Також, завдяки «Патріотам Волині» Майже півтори тисячі діток Шацька в дошкільному віці, з неповних сімей та діти-сироти отримають новорічні подаруночки. Також і діти, батьки яких беруть участь в АТО.\nЗавідувачка відділення особисто подякувала депутата за увагу, проявлену до дітей і турботу. А також людей не байдужих, які допомагали і займалися благодійністю. Крім всього іншого, діти також побажали віддячити, і передали свої малюнки.


Понад півтисячі вязнів отримали освячені мед і плоди\nЧетвер, 23 серпня 2018, 15:34\n19 та 21 серпня 2018 року в рамках доброчинної акції "Кошик в'язням на Спаса" освячені плоди і мед були передані у слідчій установі Києва, у Міжобласній лікарні Бучанської виправної колонії і в Прилуцькій виховній колонії для неповнолітніх. Численні віряни долучилися до збірки, яка стала знаком християнської любові до в'язнів. Понад півтисячі в'язнів отримали освячені мед і плоди.\nЩорічна акція "Кошик в'язням на Спаса" - чудова нагода розвитку харитативного служіння церковних спільнот, вважає керівник Відділу душпастирства у пенітенціарній системі України о. Костянтин Пантелей. Не зважаючи на численні потреби забезпечення відпочинку власних сімей протягом літа і незалежно від зростання викликів, що спадають на бюджети родин, численні добродії діляться своїм скромним достатком, щоб дати знак людяної уваги для тих, хто перебуває за в'язничними і колонійними мурами.\nЗвіт з акції "Кошик в'язням на Спаса 2017" у Києві\nПри нагоді відзначення свята капелани також вітали персонал ДКВС. На переконання Голови Душпастирської ради з питань релігійної опіки у пенітенціарній системі України о. Костянтина Пантелея, Преображення - день, пов'язаний з пенітенціарним служінням, повинен відзначатися в державі як День професії пенітенціарія. Вислови: «Нема ніякої перспективи у злочинця на переміну життя. Кримінальні риси обумовлені генетично» роблять нашу віру у перевиховання порушників закону на примарний наїв.\nАле ми насправді маємо вірити у переміну людини, через найважливішу антропологічну істину. Людина - більше, ніж її вчинок. Вимір життя людини тяжіє до трансцендентного. Себто ціль людини знаходиться поза нею. Людина може бути добра, але може бути й трагічно зла. Залежно від вибору й рішення розуму і волі. Інколи через драматичні обставини життя й оточення.\nЗвикання особи жити у добрі - можлива перспектива. Ми маємо довіряти цій можливості та різноманітно їй сприяти. Інакше ми безнадійні у цій своїй діяльності й робимо непотрібні речі.\nТЕГИ: пенітенціарне душпастирство, о. Костянтин Пантелей


Науковці ЗНУ долучилися до презентації Словника Європейського інституту з ґендерної рівності - ЗНУ\nНовини пресслужби ЗНУ / Новини / Науковці ЗНУ долучилися до презентації Словника Європейського інституту з ґендерної рівності\n05.04.2021 14:28 Все Головні новини Факультети Соціальної педагогіки та психології Центр гендерної освіти ZNU Zaporizhzhia National University факультет соціальної педагогіки та психології центр гендерної освіти презентація наукова діяльність\nМодераторкою заходу була Марія Дмитрієва – координаторка фейсбук-спільноти «Фемінізм UA». Серед спікерок заходу були присутні Катерина Левченко – урядова уповноважена з питань ґендерної політики та Марфа Скорик – директорка Київського інституту ґендерних досліджень. Доповідачки розповіли про етапи реалізації цього важливого проєкту та його значення для успішної євроінтеграції України, розвитку гендерної політики нашої держави. Крім того, перед глядачами в онлайн-режимі виступили Олена Давліканова – координаторка проєктів Представництва Фонду імені Фрідріха Еберта в Україні; Світлана Войцеховськ а – народна депутатка України VIII скликання; Олена Суслова – голова правління Інформаційно-консультативного жіночого центру; Лариса Компанцева – професорка Національної академії Служби безпеки України; Марія Козир – референтка Апарату Урядової уповноваженої з питань ґендерної політики. У своїх виступах усі спікерки наголосили на важливості цієї події для розвитку соціальної галузі України, зокрема вирішення питань, пов’язаних з гендерною рівністю.\nПід час презентації йшлося, що Словник розроблений Європейським інститутом із ґендерної рівності (ЄІҐР) та з його дозволу підготовлено переклад українською. Переклад виконали експертки в галузі забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у рамках спільного проєкту Урядової уповноваженої з питань ґендерної політики та Представництва Фонду імені Фрідріха Еберта. Публікація призначена для розробників/ць політик, експертів/ок із питань забезпечення рівних прав і можливостей жінок і чоловіків, неурядових організацій, дослідників/ць із ґендерної проблематики та всіх зацікавлених осіб і організацій. Електронний варіант українського перекладу розмістили в е-бібліотеці Фонду ім. Фрідріха Еберта та на сайтах організацій-партнерок, залучених до підготовки перекладу.\nОзнайомитися зі словником можна за лінком:\nПід час виступів доповідачок учасники презентації дізналися про мету та завдання цього проєкту, їх ознайомили з особливостями роботи над його реалізацією. Зокрема, йшлося про те, що на початку роботи над власне перекладом передував важливий шлях до узгодження проєкту з його організаторами, про завдання, які вони мали вирішити під час перекладу окремих статей і про значення проведеної роботи для розвитку соціальної галузі в Україні, студіювання гендерної проблематики, вирішення актуальних питань у цій галузі тощо.\nТакож глядачам нагадали, що цей словник – не стала константа, він живий і динамічний, й надалі буде розвиватися, відгукуючись на потреби українського суспільства. Усі присутні на заході мали змогу поставити спікеркам свої запитання й отримати на них вичерпні відповіді. Як зазначила, коментуючи цю презентацію, керівниця центру гендерної освіти на базі факультету соціальної педагогіки та психології ЗНУ Тетяна Голованова, у виші докладають багато зусиль задля створення умов для гендерних студій викладачів і студентів. Його науковці вносять значний внесок у розвиток української науки в цьому напрямку, а представники ЗВО – активні учасники багатьох соціальних акцій із протидії гендерному насиллю, захисту прав жінок тощо. Тож це видання стане важливим посібником для всіх представників вишу, зацікавлених у науковій та громадській діяльності. Тетяна Голованова висловила щиру подяку усім організаторам презентації Словника за можливість долучитися до цієї важливої події та висловила сподівання на їхню подальшу плідну співпрацю.\nПереглянути презентацію словника можна за лінком:


Що подарувати хлопцеві на 14 лютого? Ідеї для свята - tochka.net\nЩо подарувати хлопцеві на 14 лютого? Ідеї для свята\nНаближається день усіх закоханих, а ти не знаєш, як здивувати свою другу половину. Ми підкажемо тобі, що подарувати хлопцеві на 14 лютого.\nЩо подарувати хлопцеві на 14 февраля? Ідеї для свята © Depositphotos\nКожна дівчина з нетерпінням очікує на середину лютого, коли світ відзначає Валентинів день. Це свято, що об'єднує закохані серця і змушує їх битися в одному ритмі. Розповідати про ніжні почуття просто необхідно. А ще - дарувати подарунки і "валентинки". Тому ми сьогодні поговоримо про те, що подарувати хлопцеві на 14 лютого.\nСердець багато не буває\nЯкщо чоловіки дарують жінкам квіти, то вони у відповідь можуть обдаровувати їх своїм серцем і безліччю маленьких штучних сердечок. Традиційно на день Валентина закохані обмінюються листівками у вигляді серця. Але хто сказав, що листівка має бути одна? І хто сказав, що це має бути саме листівка? Ти можеш надути кульки у вигляді серця, купити іграшки або самостійно пошити ці атрибути романтичного свята. З кольорового паперу легко вирізати ці фігурки і буквально обсипати ними свого коханого. Хіба це не буде оригінальним подарунком?\n•ЧИТАЙ: Як оригінально привітати подругу з днем народження: найкращі варіанти\nПрезент на різний смак\nКрім "валентинки" придумай іще якийсь подарунок. Що це може бути? Що-небудь приємне або корисне, або і те, і інше. Сувеніри (статуетки, кружки, брелоки, іграшки), одяг, нижня білизна, аксесуари, товари, що відповідають хобі хлопця, алкоголь, курильні приналежності... такий список можна продовжувати і продовжувати. Існують іще квитки на різні заходи, змагання, вистави, парки розваг; туалетні приналежності, прикраси, годинники, парфуми, автомобільні аксесуари, мило ручної роботи. Ринок готовий догодити примхливому клієнтові.\nКрім того, існують подарунки, які не можна зберегти чи помацати, але приємні емоції вони подарують. Замов, наприклад, коханому голосову листівку, аудіо-привітання, розіграш. Побачиш, як заблищать його очі!\nІснує ще одна відповідь на питання "що подарувати хлопцеві на 14 лютого?". Якщо твій коханий любить смачно поїсти (а практично всі чоловіки це обожнюють), то приготуй романтичну вечерю при свічках тільки для вас двох. Меню варто скласти заздалегідь, але це мають бути незвичайні страви, легкі і в міру калорійні. Наприклад, салат, риба або м'ясо, канапе, фруктовий десерт. Створи інтимну атмосферу за допомогою свічок, пахощів і ненав'язливої музики. Впевнені, що такий презент хлопець не тільки гідно оцінить, але і запам'ятає на все своє життя.\n•ЧИТАЙ: Як згорнути серветку для сервірування столу: правила хорошого тону\nЯкий подарунок на 14 лютого ті б хотіла отримати?\nсвято 14 лютого що подарувати хлопцеві на 14 лютого ідеї що подарувати хлопцеві на 14 лютого поради що подарувати хлопцеві на 14 лютого список ідей що подарувати хлопцеві на 14 лютого подарунок хлопцю на 14 лютого що можна подарувати хлопцеві на 14 лютого більше... приховати\nПоздоровлення з Днем закоханих\nСмс з Днем Святого Валентина 2014\nНаташу Королеву заподозрили во второй беременности


Господа конфіденти... | Газета «День»\nТриває наше існування в паралельних світах\n23 грудня, 2020 - 12:38\nОдин світ — це те, що реально відбувається з вітчизняною охороною здоров’я, те, що щодня трапляється у наших лікарнях, з нашими людьми. А другий світ — це повідомлення рахівника від медицини міністра Степанова (стільки захворіло, стільки одужало, стільки померло), а також сповнені великого соціального оптимізму заяви і «відосики» нашого веселого Президента.\nМоже, ці світи колись усе ж перетнуться, як у нескінченності паралельні прямі математики Лобачевського?\nА в цей час Росія посилено, мобілізувавши всіх своїх конфідентів в Україні, нав’язує нам свою антиковідну вакцину. Російські війська вбивають українців на фронті, а Кремль палає бажанням врятувати нас від коронавірусу в тилу. Погодьтеся, що це якось дивно й нелогічно. Тим паче для країни, де широко практикуються політичні отруєння. Нас хочуть усупереч усьому переконати, що Росія так любить нас, так любить, що жадає робити нам щось добре, після всієї мерзоти й капості. Неповторний пан Ківа звернувся через відомі телеканали до нації — мовляв, що це таке, Віктор Медведчук героїчно б’ється за російську вакцину, щоб нам її привезти, а Зеленський не їде до Москви з аналогічною метою. Сам Медведчук уже заявляв, що він особисто і його сім’я вже зробили щеплення російським «чудо-медикаментом», тож давайте й ви всі. Але тут йому все зіпсував московський «кум». Прес-секретар Путіна Дмитро Пєсков заявив, що сам його шеф ще не уколовся цим «Супутником-5», оскільки, за словами Пєскова, вакцина недостатньо перевірена.\nНедобре, пани у «Малоросії» лізти поперед батька в пекло. Сам ще не щепився, а ви вже норовите. Щоправда, не лише вони. Оно в Росії відомий тележурналіст пан Пивоваров поспішив і після вакцинації одразу захворів на COVID- 19. Захворів і прищеплений депутат Держдуми від партії «Справедлива Росія». А псевдомер окупованої Ялти після щеплення помер...\nАле, зрештою, ми демократична країна. Якщо членство ОПЗЖ бажає піддати себе дії російської вакцини, це їхнє право. А ми подивимося, якими будуть результати. Якщо ці люди хочуть принести себе в жертву медичній науці (в цьому випадку вірусології) в ролі піддослідного матеріалу, то хто може їм заборонити? Тільки нехай кожен спочатку напише заяву, що бере на себе особисто відповідальність за всі можливі наслідки.\nНаше керівництво в Україні, як здається, вже опустило руки, «злило воду» й віддалося волі хвиль. Екснардеп, ветеран АТО Андрій Тетерук заявив, що «...влада позбавляє українців можливості вижити, вона відмовилася від масового тестування й легко маніпулює цифрами. У нас розграбовано антиковідний фонд, влада краде гроші й розраховує вчасно втекти?» Дуже жорстко сказано. Але зроблено тими, хто «нагорі», напевно, ще жорсткіше?\nМожна, звичайно, ганити владу. І треба. І є за що. Але є певна подібність між обраними і тими, хто обирав. Де тепер ці знамениті 73%, що забезпечили тріумф «зеленої» влади? З кожним днем їх меншає. Але розплачуватися за їхній абсурдний вибір доведеться всім.\nНа каналі «Прямий» ветеран АТО Мирослав Гай повідомив, що на фронті у «зелених» приблизно такі ж «успіхи», як у боротьбі з COVID- 19. Він сказав, що з російської сторони фронту відбуваються постійні тренування їхніх «гармашів» на безмовних українцях. Артилеристи Росії точно знають, що українські військові за наказом Зеленського («головне — припинити стріляти»), не відповідатимуть. Тому можна безкарно вправлятися у влучності, стріляючи по українських позиціях.\nНещодавно Зеленський заявив, що готовий до нового розведення військ на фронті. Фактично знову буде відведення українських військ і заміна їх на російські, «вирівнювання» лінії фронту на користь ворога.\nЦікаво, скільки знадобиться років Зеленському, щоб росіяни поступово доповзли до Києва? Невже «верховний» розраховує так довго втриматися у своєму кріслі? Усе це закінчиться для України катастрофою, військовою поразкою, окупацією та створенням маріонеткового «бантустана» на її території під керівництвом якогось місцевого «малоросійського» Квіслінга...\nЩо робив би Зеленський, якби він був повноцінним українським Президентом? Зміцнював би всіляко українську армію, щоб Кремль думав, чи може він зазнати величезних втрат, наступаючи на Україну. А Зеленський з його офісом дедалі більше перетворює Україну на беззахисну жертву Путіна...\nІ знову неприємно здивував телеканал «Прямий». Певний час тому в його ефірі з’явився якийсь харківський політичний експерт Сергій Лозовський. Його погляди повністю дублювали погляди пана Фокіна. Лозовський в ефірі ведучої Марини Леончук заявив, що Росія, на його думку, була змушена окупувати Крим, інакше там би стояли кораблі НАТО. Тоді в студії стався міні-скандал і кілька тижнів пана Лозовського на «Прямому» не було. І от тепер цей апологет інтересів Кремля знову з’явився тепер уже в ефірі у ведучої Олени Курбанової. Про що й чим думають (якщо думають) на «Прямому»? Може, у них там завівся російський «кріт»? Навіщо «Прямому» потрібні спікери з такими дикими антиукраїнськими поглядами? З такою політичною нерозбірливістю і «Прямий», і політики, що стоять за ним, далеко не поїдуть. А потім вони дивуються своїм провалам і антирейтингам.\nЗдається, щодо 2019 року ті, хто програв на тих виборах, ніякого «розбору польотів» не провели і знову наступають на старі граблі.\nА каналу «Прямий» слід було б критично подивитися на свою творчість. Бо багато його ведучих явно втратили відчуття реальності, по відношенню до себе любимих. На щастя, до манії величі ще не дійшло, але...\nБагато обурення й болю було в обговоренні нинішньої ситуації у програмі «Говорить великий Львів» на каналі «Еспресо-TV».\nРедактор львівської газети «Ратуша» пан Савельєв дуже негативно оцінив «миротворчість» «зеленої влади»: армію деморалізують тим, що забороняють стріляти по ворогу». Банкова марно сподівається, що її дипломатичні «танці» з Москвою дадуть якийсь корисний результат. Жоден пункт домовленостей, який Росія розглядає як невигідний для себе, виконаний нею не буде.\nПотім на екрані з’явився Леонід Кравчук. Він сказав, що Україна, на відміну від Азербайджану, не готова до військового розв’язання проблеми. РНБО, за словами Кравчука, готує новий стратегічний план, рішучіший і конкретніший. Перший президент активно захищав шостого, певна річ, обійшовши тему «Україна не готова або її не підготували, хто і чому?». У цілому виступ Кравчука аудиторія зустріла несхвально, навіть вороже. Намагалася захищати політику Зеленського нардепка від «Слуги народу» Олена Мошенець.\nАле, на мій погляд, вона справляла досить жалюгідне враження. Її аргументація не витримувала критики. Замість конкретних відповідей була загальна демагогічна балаканина... Не додала оптимізму й фраза ексміністра екології Остапа Семерака: «Нинішня політика Києва — це гра на користь Росії». До цього важко щось додати...


Фолієва кислота при вагітності, в яких продуктах міститься | Як лікувати\nФолієва кислота при вагітності, в яких продуктах міститься\n10 Серпня, 2016 Категорія: Як лікуватиАвтор: admin\nЩо може бути прекрасніше вагітної жінки? Адже скоро на світ з’явиться довгожданий малюк. Але радість можуть затьмарити деякі неприємні ситуації, такі як нестача вітамінів.\nОдним із значущих чинників для організму чекає дитину жінки вважається достатню кількість фолата. По-іншому — фолієвої кислоти або вітаміну В9.\nВажливість фолієвої кислоти для розвитку плода\nВітамін В9 дуже важливий у процесі кровотворення, від нього залежить не тільки стан вагітної, але і подальший розвиток внутрішньоутробного плоду.\nНедоліком вітаміну В9 є його швидке виведення з організму, отже, він потребує постійного поповнення. А сам в той же час практично не здатний синтезуватися без надходження ззовні.\nТакож важливо знати, що фолієва кислота руйнується при довгому зберіганні на світлі і при термічній обробці, так що її стає на порядок менше і від 100 % її залишається в кращому випадку 10.\nФолієву кислоту приймають під час та в процесі планування вагітності, так як вона має позитивний вплив на внутрішньоутробний розвиток плода. Нестача фолієвої кислоти розвиває різні патології і часто може призвести до викидня.\nДостатню кількість фолієвої кислоти в організмі вагітної жінки — профілактика недоношеності, гіпотрофії, майбутніх проблем з травленням маленького чоловічка.\nФолієва кислота допомагає повноцінно засвоювати залізо, що також дуже важливо при низькому гемоглобіні в період вагітності.\nНестача вітаміну призводить до розвитку водянки головного мозку, гідроцефалії і до аненцефалії, тобто відсутності мозку.\nЄ ризик утворення мозкової грижі, серцево-судинної недостатності, розщеплення губи та піднебіння (такі патології, як вовча паща і заяча губа).\nАле самим небезпечним вадою залишається все-таки ущелина хребта — дефектне недорозвинення нервової трубки. Вона формується вже на 16 день після зачаття і розвивається швидко, а з неї формується спинний мозок дитини.\nАле це в основному відноситься до жінок хворіють на цукровий діабет, епілепсію або якщо є якісь спадкові вади розвитку в сім’ї. Найчастіше, якщо вагітність незапланована, жінка може і не здогадуватися про своє становище, а якщо не почати вчасно приймати вітаміни — наслідки можуть бути незворотними.\nВітамін В9 стоїть біля витоків формування клітин крові, контролює процес їх росту, ділення, і внаслідок його брак може виникнути дефект розвитку клітин крові.\nЗбільшуються еритроцити (мегалобласти) в розмірах, а потім розвивається мегалобластна і макроцитарна анемія, яка може нашкодити майбутньому маляті.\nВід фолієвої кислоти залежить діяльність центральної нервової системи. А це впливає на самопочуття, стан здоров’я. З’являється якась слабкість, стомлюваність, головні болі і запаморочення, можлива втрата ваги.\nФолієва кислота гарантує правильний і повноцінний ріст ембріона на зародковому етапі і розвиток дитини в період раннього дитинства, коли його зростання найбільш інтенсивний.\nУ яких продуктах міститься фолієва кислота (вітамін В9)\nПоповнювати раціон харчування організму фолієвою кислотою потрібно натуральними продуктами.\nУ меню майбутньої мами повинні бути присутніми овочі із зеленим листям, як шпинат, зелений лук і горошок, спаржа. Надзвичайно корисна пророщена пшениця (350 мкг на 100 г продукту).\nДуже корисні натуральні соки — яблучний і морквяний.\nФрукти треба їсти все. Особливо персики, абрикоси і кавуни.\nНа сніданок корисні каші — вівсяна, рисова, гречана і пшоняна.\nХлібобулочні вироби повинні бути з цільнозерновий борошна.\nНе слід відмовлятися і від молочних продуктів, а також від їжі тваринного походження. Це сир, сири, жовток яєчний, нирки, печінка яловичини і тріски, ну, і звичайно ж, включати в раціон рибу.\nПерекусити між прийомами їжі можна горішками — особливо корисний для вагітної волоський і мигдальний горіх, фундук.\nНе нехтуйте насінням соняшника та гарбуза.\nНе забувайте, що продукти, що містять фолієву кислоту потрібно бажано вживати сирими (овочі та фрукти), тому що термічна обробка зменшує їх корисність.\nХочеться сподіватися, що всі розуміють, що натуральні продукти принесуть велику користь беременному організму, ніж синтетичні.\nАле на жаль фолієва кислота швидко виводиться з організму при вагітності його часто потрібно поповнювати додатково фармацевтичними препаратами, які більш доступні до швидкому всмоктуванню в організм. Визначити потребу в цьому зможе лікар.\nДозування фолієвої кислоти при вагітності\nТак як же приймати фолієву кислоту?\nЗазвичай у період планування та в першому триместрі вагітності мінімальна доза 0, 4 мг, але часто її збільшують у два рази при найменшому натяку на патологічний розвиток вагітності. В особливих випадках, після проведення відповідних аналізів, доза фолієвої кислоти може зрости до 5 г на добу.\nВтім, тоді це вже не звичайна фолієва кислота в дозі 1 г, а препарати — Апофолик, Фолацин по 5 г в одній таблетці. Лікар враховує, чи приймаєте комплексні вітаміни для вагітних чи ні, так як в найпоширеніших марках (Елевіт, Матерна, Вітрум пренаталь, Прегнавіт) фолієва кислота — «обов’язкова гостя».\nМайбутнім матусям слід пам’ятати, що вітамін В9 потрібно приймати і під час годівлі, так як він принесе користь і дитині, і мамі. Не забувайте, що від вас залежить здоров’я вашого малюка.


Інформація про COVID-19 вважається державною таємницею в Китаї і не підлягає розголошенню | Велика Епоха\nМедичний працівник бере пробу для тестування на COVID-19. 15 травня 2020 року Ухань, Китай / STR/AFP via Getty Images\nВнутрішні документи китайського уряду, нещодавно отримані виданням The Epoch Times, показують, що влада розглядає всю інформацію, пов'язану з COVID-19 (вірусом КПК*), як «державну таємницю», яку заборонено розголошувати.\nЗа іронією долі китайське державне ЗМІ Xinhua 8 лютого написало:\n«...незліченний історичний досвід запобігання інфекційних захворювань показав людям, що поширення інформації, пов'язаної з епідемією, для громадськості подібно до сонячного світла, який може вбити вірус. Тому саме ефективні ліки — це публікація всієї інформації».\nЯк будуть захищати інформацію про епідемію?\nThe Epoch Times отримало копію документа уряду міста Наньніна під грифом «таємно», датованого 13 лютим. У ній викладено вимоги до всіх районних і повітових органів влади міста, які були створені для боротьби з вірусом.\n«У період боротьби з вірусом усі види термінових документів, термінових повідомлень, актуальних подій ... внутрішня конфіденційна інформація і будь-яка інформація, яку керівники [уряду] не схвалили для розкриття громадськості», повинні розглядатися як державна таємниця, йдеться в документі.\nЦі «державні таємниці», пов'язані з пандемією, захищені законом про охорону державних таємниць», опублікованого 29 квітня 2010 року.\nВ отриманому документі також говориться, що всі посадові особи повинні готувати, редагувати і зберігати пов'язані з вірусом «державні секрети» тільки на комп'ютерах або мобільних телефонах, не підключених до інтернету.\nУсі документи, пов'язані з вірусом, можна передавати тільки по звичайній пошті. Всім співробітникам заборонено фотографувати ці документи і ділитися ними.\nПосадові особи не мають права згадувати таку інформацію в телефонних розмовах, в текстових повідомленнях або будь-яких інших інтернет-каналах зв'язку. Їм також заборонено говорити про це вдома.\nЧиновники не можуть приносити додому або в громадські місця пов'язані з епідемією документи, комп'ютери, зовнішні жорсткі диски та інші носії інформації.\nПрацювати з такими документами дозволяється тільки в урядових офісах і з закритими вікнами. Якщо потрібно відкрити вікно, співробітники повинні звернути увагу на безпеку, йдеться в повідомленні.\nКоли кожен рівень уряду організовує наради, пов'язані з пандемією, всі вікна повинні бути закриті. Якщо зустріч триває дуже довго і учасникам треба подихати свіжим повітрям, персонал може відкрити вікна, але повинен переконатися, що не буде витоку секретної інформації, наголошується в документі.\nБез дозволу міського уряду всі державні чиновники і службовці, медичний персонал лікарень та пов'язані з ними співробітники не мають права давати інтерв'ю ЗМІ.\nСхвалену інформацію можна публікувати тільки за розпорядженням міського уряду.\nЩо вважається державною таємницею?\nВідповідно до закону, до державної таємниці належать сім видів інформації, наприклад, ті, що стосуються найважливіших політичних рішень у сфері державних справ, національної оборони, дипломатичної діяльності, національного економічного розвитку, науки і технології, державної безпеки тощо.\nВ документі не пояснювалося, яким чином інформація про епідемію може вважатися державною таємницею», але докладно йшлося про те, як забезпечити її схоронність.\nВ іншому документі, з провінції Хейлунцзян на півночі Китаю, також згадувалося, що документи, пов'язані з епідемією, повинні розглядатися як абсолютно секретні. Це означає, що, ймовірно, інші місцеві органи влади в Китаї отримали подібні повідомлення.\nУ Китаї з початку приховували інформацію про епідемію. У січні китайський режим зменшував ризик передачі вірусу від людини до людини в громадських місцях, у той час як внутрішні урядові документи свідчили про те, що влада з усіх сил намагалася стримати поширення вірусу.\nМісцева влада також постійно занижує дані про кількість інфікованих, зберігаючи внутрішні зведення результатів діагностики, які відрізняються від офіційно опублікованих цифр.


Новости - Обзор судебной практики Украины\nІноді життя йде не за планом: несподівано ламається комп’ютер чи смартфон, аномальна спека змушує купити кондиціонер, а речі більше не поміщаються у стару шафу. Передбачити майбутні витрати та підготуватися до них фінансово буває непросто. Кредити та розстрочки допомагають вирішувати побутові проблеми у міру їх надходження. До того ж, гроші можна взяти онлайн. Ті хто користувався оплата частинами та подібними сервісами вказують на безперечні переваги даної опції. Адже тут у вас є реальна можливість отримати омріяну покупку просто зараз, а оплачувати її поступово. Чудова альтернатива тривалий час відкладати гроші, коли ви можете просто зараз отримати новий смартфон чи праску.\nПродолжить чтение В чому різниця між кредитом та оплатою частинами\nВідкриті торги мають свої переваги. Такий процес завжди прозорий і у ньому можуть прийняти участь всі охочі. Основною системою, котра запроваджує відкриті аукціони є Прозорро.Продажі. Впровадження цієї системи – велике досягнення української влади.\nПродолжить чтение Де здійснюються відкриті торги та тендери?


Зеленський запевнив, що питання держфінансування ATR вирішиться найближчим часом | Інститут масової інформації\nЗеленський запевнив, що питання держфінансування ATR вирішиться найближчим часом\nПрезидент України Володимир Зеленський запевнив, що питання держфінансування ATR вирішиться найближчим часом і канал продовжить своє мовлення. Про це він сказав під час виступу на форумі 26 лютого, присвяченому Дню кримського спротиву російській окупації, повідомляє LB.ua.\nЗа словами Зеленського, жителям окупованого Криму потрібне об'єктивне джерело інформації, і пообіцяв забезпечити державну підтримку кримськотатарському телеканалу ATR.\n“Я хочу запевнити, що канал ATR продовжить своє мовлення. Ніхто не позбавить їх державної підтримки. Це питання вирішиться найближчим часом”, – сказав президент.\nЯк повідомляв ІМІ, 24 лютого кримськотатарський телеканал ATR повідомив, що звернувся по фінансову підтримку до Європейського парламенту та Європейської комісії.


Як добувають нафту в Ханти-Мансійську | Блог путешественника\nЯк добувають нафту в Ханти-Мансійську\n24 Июл 2018 - Степан\n«Що цікавого у видобутку нафти?» - запитаєте ви. Про це писали багато, часто і все давно розкладено по «поличках». Однак, все змінюється і в цій класичній галузі. Непомітно для нас з вами відбуваються великі зміни. Це пов'язано, в першу чергу, з тим, що легкої нафти практично не залишилося, а видобуток складної нафти вимагає раціонального підходу і нових цифрових технологій.\nФотографії та текст Олексія Соломатіна\n1. Зовсім недавно ми побували на Южно-Приобского родовищі «Газпромнефть-Хантоса», яке знаходиться недалеко від Ханти-Мансійська. Родовище відкрито в 1982 році. У розробку введено в 1999 році. Експлуатаційне буріння ведеться з 2002 року. Площа ЮЛТ Приобского родовища: 2253,8 кв. км.\nПочаткові геологічні запаси перевищують 1,5 млрд тонн. Через вкрай низькою проникності продуктивних пластів розробка Південно-Приобского родовища довгий час вважалася нерентабельною. За рахунок застосування нових технологій, зокрема, гідророзриву пласта (про це розповімо трохи пізніше), компанії вдалося не тільки почати його розробку, але і кратно підвищити обсяг видобутку: з 2,7 млн тонн н. е. в 2005 році до 15,2 млн тонн н. е. у 2017 році:\nРодовище «поділено» на так звані «кущі». Кущ - це майданчик, на якій розташовані гирла декількох похило-спрямованої свердловини. Як правило, в одному кущі знаходяться 12-24 свердловини з єдиною системою управління і контролю.\n2. Ми побували на одному з кущів і подивилися, як ведеться видобуток нафти. Якщо чесно, я чекав побачити традиційні качалки. Виявляється, ці технології пішли в минуле разом з дисковими телефонами. Зараз нафта викачується більш ефективними способами. На знімку видно 7 діючих свердловин. За ними знаходиться бурова установка, яка бурить чергову свердловину. Завдяки рейкової рухомій основі вона переміщається по території куща:\n3. Свердловина має глибину більше 3-х кілометрів . Після буріння і підготовки в стовбур свердловини опускається спеціальний електричний насос, який і виконує роль звичної нам величезною качалки. Насосів необхідно електроживлення, тому разом з насосом в свердловину спускається спеціальний броньований кабель, по якому подається електричний струм. Все електромагістралі прокладені по «повітрю» на опорах, що дає візуальний контроль і забезпечує безпеку подачі електрики:\n4. Один насос споживає близько 600 кВт на годину. Для контролю ефективності витрати електрики передбачені спеціальні цифрові рішення про які ми поговоримо трохи пізніше:\n5. Все управління здійснюється віддалено з центру управління видобутком (ЦКД). У кожного оператора є смартфон зі спеціальним додатком, на який надходять завдання з Цуда.\nОператор відправляється до свердловини з набором спеціальних інструментів і ємностей. Зі свердловини гойдається не нафта, а містить нафту рідина, яка складається з води, газу, домішок і, власне, самої нафти. Для забору проби необхідно спочатку пропустити частину верхньої рідини. Для цього використовується відро. Суть та ж, коли ми пропускаємо брудну воду після ремонту труб з-під крана. Далі робиться забір в кілька пляшок:\n6. нефтесодержащие рідина схожа на газовану воду коричневого кольору. Бульбашки газу незабаром зникнуть і проба відправиться на аналіз:\n7. Пласт містить нафту рідини, з якого ведеться видобуток, знаходиться на значній глибині. Якщо рівень зростає, значить насос засмічується, або пласт став більше давати, якщо падає - пласт дає менше розрахункового обсягу видобутку. Періодичний завмер рівня рідини в свердловині необхідний для точного визначення характеристик електричного насоса, а також підтвердження точності налаштувань контрольних датчиків, встановлених в свердловині:\n8. Багато нафтовидобувні компанії до цих пір працюють по-старому, хитаючи нафту гойдалками, виробляючи ручної забір проб і відбиваючи рівень в свердловині вручну. «Газпромнефть-Хантос» вже давно оснастив кущі видобутку автоматизованими групових замір установками (АЦЗУ), призначеними для вимірювання кількості сирої нафти, нафтового газу і подальшої програмної обробки результатів, передачу їх в систему телеметрії по каналах зв'язку. Весь процес максимально автоматизовано і оснащений віддаленим контролем:\n9. Ще одна система цифрового управління видобутком - станція управління насосами:\n10. Тут встановлені прилади спостереження та управління насосами, які знаходяться в свердловинах. Все програмне забезпечення та начинка російського виробництва. Оператори стежать за тиском в свердловинах, рівнем і температурою. Наприклад, ось поточне значення в одній з свердловин. Рівень пластової рідини 2633 метра, температура на цій глибині +97 градусів. В таких умовах працюють насоси:\nСаме час поговорити про сучасні способи видобутку нафти. Зараз практично всі свердловини мають горизонтальне закінчення. Що це означає? Спочатку буриться свердловина вертикально до певної позначки, після чого змінюється напрямок буріння і стовбур свердловини йде в горизонтальну площину. Поклади нафти все частіше розташовані в малопотужних пластах, що залягають в важкодоступних місцях (під річками, озерами, болотами), і цей спосіб буріння найбільш ефективний для подальшого видобутку. Щоб збільшити кількість видобутої пластової рідини, робиться гідророзрив пласта (ГРП).\nПід високим тиском в пласт закачується суміш рідини і спеціального расклинивающего агента (пропант). У процесі подачі суміші формуються високопровідні канали (тріщини ГРП), що з'єднують стовбур свердловини і пласт, які закріплюються пропант. Через ці канали нафти набагато простіше надходити з пласта в свердловину. При багатостадійному ГРП (МГРП) в одному стволі горизонтальної свердловини проводиться кілька операцій гідророзриву. Таким чином, забезпечується багаторазове збільшення зони охоплення пласта однієї свердловиною.\n12. Одну з основних, початкових робіт в нафтовидобутку виконує бурова установка. Склад бурової установки: бурова вишка, спуско-підйомні механізми, бурильна колона:\n13. Бурильная колона складається з бурильних труб, призначена для передачі навантаження при бурінні на долото, транспортування бурового розчину на забій свердловини з подальшим винесенням вибуренной породи. Довжина бурильної колони безпосередньо залежить від глибини свердловини:\n14. У підставі бурильних труб встановлюється долото, яке і здійснює буріння. Долото мають різні розміри, форму і робочі поверхні в залежності від товщини породи, які потрібно пробурити. Ресурс зносу одного долота близько 10 тис. Метрів буріння. Для прикладу два різних долота до використання / після:\n15. Весь процес буріння повністю автоматизований і управляється програмно:\n17. При бурінні свердловин, видобутку і транспортування нафти велика увага приділяється збереженню екології. Всі відходи вивозяться і утилізуються, а побічні продукти, такі як газ і вода, йдуть на вторинну переробку. Екологічну чистоту найкраще передають лебеді, які облюбували озера поруч з місцями видобутку:\nЦентр підготовки нафти\nПереїжджаємо з куща видобутку кілька кілометрів і потрапляємо в цех підготовки і перекачування нафти.\nЯк вже було сказано, з свердловини видобувається не нафта, а містить нафту рідина, в якій крім самої нафти присутня велика кількість води, газу та інших домішок. Для її очищення і подальшого транспортування рідина спочатку потрапляє в установку підготовки нафти. Потім товарна нафта надходить на приймально-здавальний пункт нафти, тут же відбувається її комерційний облік і відкачка для подальшої здачі в систему Транснафти.\n18. Територія, на якій знаходиться установка підготовки нафти, схожий на пристойний нафтопереробний завод:\n19. Основною процес підготовки термо-хімічний. Продукція свердловин по системі нефтесбора надходить в систему сепарації, де відбувається попереднє відділення газу від рідини. Відділення в сепараторах відбувається шляхом перепаду тиску. Водонефтяная емульсія відправляється на попередню майданчик підігрівачів, де вона нагрівається і на наступному ступені змішується з хімічним емульгатором на основі метанолу, який дозволяє поліпшити відділення нафти від води.\nПісля підігріву емульсія потрапляє на майданчик трифазних сепараторів. Це величезні бочки, розділені на дві камери. Через різницю в щільності вода потрапляє в нижню камеру, нафта в верхню. Також виділяється газ другого ступеня, що залишився після першої сепарації. Через перегородку нафту перетікає в третю камеру, після чого відправляється ще на один щабель сепарації, де з неї відділяється залишився газ. Таким чином виходить нафта, яка вже готується до подальшої транспортуванні. Відокремлена пластова вода очищається тут же від різних домішок і надалі використовується для закачування під величезним тиском в пласти для гідророзривів. Отриманий газ з усіх трьох ступенів сепарації частково використовується для власних потреб (печей, котелень і виробництва власної електроенергії), але більша його частина відправляється на газопереробки.\n20. Як і при видобутку, процес підготовки нафти максимально автоматизовано. За ходом всього процесу стежить оператор:\n21. Тут же знаходиться хімічна лабораторія. Після кожного етапу сепарації зразки продуктів проходять ретельний хімічний аналіз на відповідність до технічних вимог.\n23. Лабораторія оснащена за останнім словом техніки. Ось, наприклад, прилад визначення точки роси. Цей прилад потрібен для визначення стану газу. До слова сказати, він вітчизняного виробництва, хоч і коштує більше трьох мільйонів рублів:\nЦех видобутку нафти\n24. Переміщаємося на наступну локацію «Газпромнефть-Хантос». Центральна інженерно-технологічна служба (ЦІТС). Тут здійснюється повний контроль і цифрове управління всіма етапами видобутку нафти:\n25. Сюди стікаються всі свідчення та звіти роботи обладнання бурових і свердловин. Здійснюється відеоспостереження і контроль за роботою кущів і свердловин:\n26. На моніторі відображається вся структура роботи родовища. Оператори мають можливість коригувати обсяг видобутку, вносити зміни в роботу обладнання для оптимізації всього процесу:\n27. Так виглядає карта поточних відборів нафти з візуалізацією по кущах. Все це видозмінюється в режимі реального часу:\n28. Диспетчерська служба в цілодобовому режимі стежить за роботою електромережевого обладнання та електростанціями, що працюють на родовищах «Газпромнефть-Хантоса». Загальна площа щита становить понад 27 квадратних метрів.\nЦентр управління видобутком в Ханти-Мансійську\n29. Центр управління видобутком знаходиться в Ханти-Мансійську в головному офісі Газпромнефть-Хантос:\nЦУД співзвучний з космічним ЦУП і виконує схожі завдання тільки в земній масштабі окремо взятого підприємства. Для реалізації стратегічних планів в 2017 році створено інноваційний Центр управління видобутком (ЦКД).\nВ основі ЦУД - супровід і адаптація «цифрового двійника» родовища. Особливість моделі полягає в функції самонавчання: вона здатна самостійно калібрувати на основі динамічно змінюється інформації, що надходить від засобів автоматизації.\n30. «Цифровий двійник» дозволяє автоматично підбирати оптимальні режими роботи всіх елементів комплексу, заздалегідь ідентифікувати позаштатні ситуації, вести превентивну оцінку роботи системи в разі зміни її конфігурації.\n31. На величезному моніторі відображена актуальна інформація по родовищах з прив'язкою до конкретних цифр видобутку:\nЗавдяки впровадженню нових технологій, обладнання і систем, компанія перейшла на якісно новий рівень управління виробництвом.\nВся інформація, яка надходить в ЦУД, може бути візуалізувати, що дозволяє мультифункціональної команді приймати своєчасні обґрунтовані рішення, що враховують всі можливості і обмеження, відстежувати їх якісне виконання.\n32. Цифровий двійник - це, в першу чергу, візуальний прогноз і розрахунок, що може статися при зміні того чи іншого параметра виробництва. Наприклад, можна змоделювати ситуацію, що вийде на виході, якщо підняти або опустити видобуток однієї конкретної свердловини / куща / родовища. Буде видано розрахунок по збитках / прибутку / витрат. На цій основі працює система оптимізації виробництва. На моніторі відображені два графіка: реальний і оптимізований. Це дозволяє робити прогнози на майбутнє і економити значні кошти для майбутніх проектів:\n33. З вікон Цуда відкривається шикарний вид на красень Ханти-Мансійськ:\n34. Дуже цікава геометрія офісу Газпромнефть-Хантос. Вона добре підкреслює всі сучасні цифрові процеси, які відбуваються всередині підприємства:\n35. Майбутнє настало і ми частина його!\n« 25 фотографій, на які доведеться подивитися двічі\nНе тільки нафта і туризм: сафарі від африканських роботодавців »


Термін подання заявок: 9 - 15 травня 2016 року\nЗ 9 по 15 травня можна подати заявку на проведення структурно-функціональної експертизи Вашого ЕНК.\nОбов’язково ознайомтесь із Положенням та зверніть увагу на такі обов'язкові кроки:\n1. Подати ЕНК на кафедру для аналізу наукового рівня матеріалів курсу, відповідності змісту державним стандартам освіти, цілям і завданням курсу. Два експерти, призначені кафедрою, здійснюють змістовно-наукову експертизу онлайн, результати якої розглядаються на засіданні кафедри.\n2. За умови позитивного рішення кафедри,можна зареєструватись для організації структурно-функціональної експертизи .\n3. Рішення кафедри надати до НДЛ інформатизації освіти у день електронної реєстрації. Шаблон експертного висновку кафедри можете завантажити за посиланням.\nДетальна інформація та Графік проведення структурно-функціональної експертизи, сертифікації ЕНК на ІІ семестр 2015 - 2016 н.р.


"" D11AC06 Повідон-йод\n"" L87 Трансепидермальние проривні зміни\n1 мл розчину для зовнішнього застосування містить йоду 100 мг у формі комплексу з полівінілпіролідоном; у флаконах по 45 мл.\nФармакологічна дія - антисептичну, дезінфікуючу, антибактеріальний, бактерицидний. При контакті зі шкірою та слизовими оболонками поступово і рівномірно вивільняється йод, який утворює з білками йодамини і коагулює їх.\nАктивний відносно бактерій, грибів, вірусів, найпростіших. Ефект зберігається, поки залишається тонкий забарвлений шар на місці застосування. У присутності крові дія зменшується. Не викликає хворобливих відчуттів при нанесенні на рани.\nОбробка шкіри пацієнта (до і після проведення хірургічних операцій, маніпуляцій), рук хірурга. Інфекції носоглотки (полоскання рота та горла). Інфіковані ураження шкіри (опіки, рани, виразки, садна).\nГіперчутливість до йоду, гіпертиреоз, аденома щитовидної залози, ниркова недостатність, вагітність, вік (немовлята).\nАлергічні реакції свербіж, гіперемія (потрібна відміна препарату).\nЗовнішньо. Інфіковані шкірні покриви і слизові оболонки обробляють 10% розчином протягом 1–2 хв, потім розчин ретельно змивають. Для обробки рук хірургічного персоналу — 5 мл розчину розтирають долонями до ліктя протягом 5 хв (для утворення піни можна додати води), потім ретельно змивають, процедуру повторюють двічі.\nПеред систематичним застосуванням доцільно здійснити пробне використання. Рекомендується уникати потрапляння препарату в очі. Не слід застосовувати одночасно з ін антисептичними засобами, ензиматическими мазями. Годують груддю на час лікування повинні припинити грудне вигодовування.


Бренд ⋅ elementary\nБренд elementary належить elementary, Inc., компанії, яка керує та підтримує розвиток продуктів elementary. Ці настанови описують, коли і як слід застосовувати бренд elementary.\nКомпанія і назви продуктів\nСлово elementary є товарним знаком elementary, Inc. для позначення самої компанії. Завжди складається з маленьких літер, навіть коли стоїть на початку речення. Він також може використовуватися разом із назвами продуктів (тобто «elementary OS») для позначення конкретного продукту elementary, Inc.\nОсновним продуктом elementary, Inc. є elementary OS. До прикладу, elementary OS ніколи не слід скорочувати до «elementary» або будь-якої абревіатури.\nelementary, Inc. заявляє права на два знаки: логотипи «e» та «elementary». Обидва вважаються торговельними марками та представляють elementary, Inc.\nОбидва слід використовувати з урахуванням таких правил:\nНе змінюйте ці знаки, не обертайте, не розтягуйте, не обрізайте.\nНе використовуйте знаки на перевантаженому тлі, на суцільному кольорі вони виглядають краще.\nЗнаки повинні бути одноколірними; наприклад білий на темному тлі або чорний на світлому тлі.\nЛоготип «e» повинен застосовуватися для посилання на elementary, Inc., особливо коли потрібне квадратне співвідношення. Його слід застосовувати у більших розмірах та поряд із зваженими логотипами. Тонший, альтернативний логотип може застосовуватися в менших просторах або тоді, коли типовий логотип є занадто грубим.\nЛоготип «elementary» повинен застосовуватися, коли простір дозволяє посилатися на elementary, Inc. Він також може застосовуватися перед назвою продукту для позначення конкретного продукту elementary, Inc.\nЛоготип слід завжди використовувати згідно з цими настановами:\nНе намагайтеся відтворити логотип, написавши «elementary» певним шрифтом; Завжди застосовуйте надану графіку.\nНе застосовуйте логотип малого розміру, використовуйте натомість значок.\nМи застосовуємо кольори в поєднанні з нашою назвою та знаками для зміцнення нашого бренду. Ми використовуємо таку палітру:\nПолуничний 100 ff8c82\nПолуничний 300 ed5353\nПолуничний 500 c6262e\nПолуничний 700 a10705\nПолуничний 900 7a0000\nАпельсиновий 100 ffc27d\nАпельсиновий 300 ffa154\nАпельсиновий 500 f37329\nАпельсиновий 700 cc3b02\nАпельсиновий 900 a62100\nБанановий 100 fff394\nБанановий 300 ffe16b\nБанановий 500 f9c440\nБанановий 700 d48e15\nБанановий 900 ad5f00\nЛаймовий 100 d1ff82\nЛаймовий 300 9bdb4d\nЛаймовий 500 68b723\nЛаймовий 700 3a9104\nЛаймовий 900 206b00\nМ'ятний 100 89ffdd\nМ'ятний 300 43d6b5\nМ'ятний 500 28bca3\nМ'ятний 700 0e9a83\nМ'ятний 900 007367\nЧорничний 100 8cd5ff\nЧорничний 300 64baff\nЧорничний 500 3689e6\nЧорничний 700 0d52bf\nЧорничний 900 002e99\nВиноградний 100 e4c6fa\nВиноградний 300 cd9ef7\nВиноградний 500 a56de2\nВиноградний 700 7239b3\nВиноградний 900 452981\nЖуйковий 100 fe9ab8\nЖуйковий 300 f4679d\nЖуйковий 500 de3e80\nЖуйковий 700 bc245d\nЖуйковий 900 910e38\nКакаовий 100 a3907c\nКакаовий 300 8a715e\nКакаовий 500 715344\nКакаовий 700 57392d\nКакаовий 900 3d211b\nСрібний 100 fafafa\nСрібний 300 d4d4d4\nСрібний 500 abacae\nСрібний 700 7e8087\nСрібний 900 555761\nКам'яно-сірий 100 95a3ab\nКам'яно-сірий 300 667885\nКам'яно-сірий 500 485a6c\nКам'яно-сірий 700 273445\nКам'яно-сірий 900 0e141f\nЧорний 100 666666\nЧорний 300 4d4d4d\nЧорний 500 333333\nЧорний 700 1a1a1a\nЧорний 900 000000\nДля Мережі та друку ми застосовуємо Inter для заголовків та основних копій. Для блоків коду ми користуємося Roboto Mono.\nСторонні розробники та спільнота\nМи запрошуємо сторонніх розробників для створення продуктів для elementary OS, застосування певних елементів бренду elementary для узгодженості:\nОднак, щоб уникнути непорозумінь, ми обмежуємо використання назви та знаків elementary:\nВам пропонується вказати, що ваш застосунок або служба «розроблено для elementary OS», але не використовуйте назву чи знаки elementary частиною назви вашої компанії, застосунку, продукту чи служби — або будь-якого логотипу, який ви створюєте.\nВикористовуйте назву або знаки elementary лише для позначення elementary, Inc. або її продуктів (тобто elementary OS).\nПродуктам спільноти (сайти, спільноти прихильників тощо), радимо використовувати логотип elementary Community:\nЦе допомагає створити продукт як частину загальної спільноти, одночасно зменшуючи плутанину, яка може виникнути внаслідок застосування значка elementary, Inc.\nОскільки наше програмне забезпечення має брендування elementary, вигляд повинен бути пузгодженим — незалежно від того, чи було ОС завантажено з нашого вебсайту, чи попередньо встановлено на обладнанні продукту.\nПрограмні компоненти elementary OS може бути зміненіо та розповсюджено відповідно до умов ліцензування програмного забезпечення з відкритим кодом; однак ранішезазначені торговельні марки та бренди може бути перевипущено лише за однієї або кількох з цих умов:\nПрограмне забезпечення залишається практично незмінним; включно з типовими застосунками, таблицею стилів та піктограмами тощо, або\nМодифікації програмного забезпечення схвалено elementary, Inc.\nЗвичайно, прийнятні драйвери та обладнання. Ми розуміємо, що брендинг видавця (наприклад типове тло) може бути важливим для видавців, тому ці модифікації зазвичай схвалюються. Якщо ви сумніваєтесь, надішліть електронний лист на адресу [email protected] для роз’яснень або вказівок.\nЯкщо ви не можете або не хочете дотримуватися умов перевидання торговельних марок elementary, Inc. , вилучення наших торговельних марки з ОС просте й зрозуміле:\nЗмініть рядок DISTRIB_DESCRIPTION у файлі /etc/lsb-release, щоб виключити торовельні знаки.\nЗамініть піктограми, щоб піктограма distributor-logo, присутня в /usr/share/icons/elementary/places/ у кожному з наданих розмірів, не зображалася в ОС.\nВилучіть або замініть пакети plymouth-theme-elementary та plymouth-theme-elementary-text.\nМи не дозволяємо використовувати нашу фірмову символіку (включно з нашою назвою чи торговельною маркою) на сторонніх товарах без явного письмового дозволу.\nРесурси та додаткові відомості\nЗавантажити на GitHub\nДодаткові відомості про використання бренду, назви та торговельних знаків elementary, будь ласка, зв'яжіться з нами поштою [email protected].