Название работы: Культура середньовічного суспільства Київської Русі: Від язичництва до християнства\nОписание: Дохристиянські вірування східних словян. Поширення християнства на території Східної Європи і причини його розповсюдження. Прийняття християнства за Володимира Святославовича...\nКультура середньовічного суспільства Київської Русі:\nВід язичництва до християнства.\nДохристиянські вірування східних слов'ян.\nПоширення християнства на території Східної Європи і причини його розповсюдження.\nКультура середньовічного суспільства зосереджується насамперед на його релігійних віруваннях . В історії України маємо дві релігійні, а відтак і культурні епохи. Простежимо, як кожна з релігій впливала на тогочасне суспільство.\nСуспільство Київської держави за ідеологічними ознаками було тісно пов'язане з християнською релігією. Проте до самого процесу формування нової спільноти і появи першої східнослов'янської держави має стосунок інша релігійна система - язичництво. Під ним слід розуміти частину величезного загальнолюдського комплексу первісних поглядів, вірувань, обрядів тощо, які приходять з глибини тисячоліть і стають основою всіх пізніших світових релігій.\n"Немає більш туманного й невизначеного терміна, ніж "язичництво"; виникнувши в церковному середовищі, він спершу означав усе дохристиянське й нехристиянське; ним покривалась і ведична гімнографія Індії, і літературно оброблена міфологія класичної Греції, і річний цикл слов'янських чи кельтських аграрних обрядів, і шаманство сибірських мисливців". ( Рыбаков Б.А. Язычество древних славян. -М.,1981. -С. 3.)\nВажливе місце в житті східних слов'ян посідали культові споруди: капища, святилища, - де стояли виконані з різного матеріалу зображення язичницьких богів. Згадуються вони в деяких писемних джерелах, зокрема, в "Слові про закон і благодать" митрополита Іларіона. Археологічні розкопки підтверджують свідчення про наявність у Київській Русі язичницьких культових споруд - вони виявлені в Києві, Чернігові, Новгороді, інших містах і селах. Одне з них на Старокиївській горі (біля приміщення сучасного Національного музею історії України) 1908 року розкопав відомий археолог В.В.Хвойка. Час будівництва точно встановити не вдалося: Y/YI - X ст. н.е. Зберігся лише кам'яний фундамент, що складався з різних за величиною брил сірого пісковику. Навколо збереглися елементи підлого, виліпленої з товстого шару глини білуватого кольору. Поблизу знайдено багато кісток і черепів тварин. За висновком дослідника, залишки будівлі належали язичницькому капищу, а стовп являв собою жертовник, на якому протягом тривалого часу здійснювалися жертвоприношення.\nОтже, наведені матеріали свідчать про те, що в дохристиянські часи у східних слов'ян була значна кількість культових споруд. Переважно святилища - капища, де стояли зображення язичницьких богів у вигляді статуй. Більша частина з них стояла просто неба і являла собою округлі чи овальні майданчики з ідолами та жертовниками посередині. І тільки окремі могли бути культовими храмовими будівлями (пантеон у Києві та деякі інші комплекси).\nЩе одним важливим джерелом для реконструкції релігійних поглядів слов'ян у дохристиянські часи служать поховальні пам'ятки - матеріальне відбиття тісно пов'язаного з ідеологічними поглядами ритуалу. Найбільш раннім у слов'ян був обряд кремації, який для пам'яток кінця I тисячоліття н.е. фіксується в двох стадіях: трупоспалення на стороні і на місці майбутнього поховання. У першому випадку померлих спалювали на загальному для усієї громади вогнищі. Як і в пізніших похованнях (за обрядом інгумації) небіжчикові клали різноманітний інвентар: побутові речі, прикраси, амулети-обереги, кераміку, іноді знаряддя праці та жертовні страви. В багатих похованнях зафіксовані ще предмети озброєння й спорядження воїна, в окремих комплексах виявлені загнуздані коні та вбиті слуги (найчастіше - наложниці). В окремих могилах небіжчиків не виявлено - то були меморіальні споруди (кенотафи) на честь померлих далеко від домівки.\nРозміри окремих комплексів за обрядом кремації і супровідний інвентар у цілому ряді могил на так званих дружинних некрополях перших століть існування русі дозволяють припускати, що у слов'ян так само як у скандинавів тих часів, існували судження про кшталт наведеного в тексті «Саги про Інглінгів»: "Тоді вірили, що чим вище здіймається, в повітря дим, тим вище посяде на небі місце той, кого спалювали, і що він буде тим багатший, чим більше майна згорить разом із ним." (Стурлуссон С. Сага об Ингилингах // Средние века. - 1973. - Вып. 36. - С. 241.)\nЯскравим прикладом такого поховання може бути чернігівський курган Чорна могила, написаний за князювання Святослава Ігоревича в 60-ті роки Х ст. Пам'ятку дослідив Д.Я. Самоквасов. Крім князя тут було поховано, ще підлітка та жінку. Біля померлих покладено різноманітні речі, що являлися необхідними для них на "тому світі": предмети озброєння і військового спорядження (шоломи, кольчуги, мечі), кінська упряж (стремена, сідло), побутові речі (ножі, ключі, замки, сокири, наповнений кістками тварин казан), довгі ритуальні ножі, елементи одягу, прикраси, монети, численні зливки кольорових металів - рештки розплавлених у вогні речей. У ногах небіжчиків лежали забиті бики і коні. Б.О. Рибаков інтерпретував Чорну Могилу як захоронення князя місцевої династії.\nУ більшості індоєвропейських народів Космос був упорядкований і систематизований у вигляді трьох просторово-часових пластів: нижнього (підземний світ), середнього (земний) і горішнього (небесний). Це так звана "концепція світового дерева". У східних слов'ян така модель досить підтверджується композицією Збруцького ідола.\nВедучи мову про тричленний поділ Космосу, слід враховувати, що в міфології чітко простежується циклічна структура часу, коли все йде по заведеному, раз і назавжди встановленому колу. Тому, кожен об'єкт, перебуваючи в одному зі вказаних "світів", через певний час переміщувався до іншого. Це положення важливе тим, що під час обряду кремації можна уявляти лише один початковий напрямок переміщення померлого в просторі - разом із димом угору, до "небесного світу". Та й згодом, коли вже ховали за обрядом інгумації, душа відлітала "на небо".\nПідтвердженням цього є один із міфів Давньої Греції про Геракла, якого боги з поховального вогнища на хмарі під гуркотіння грому віднесли на Олімп.\nОтже, прадавні уявлення слов'ян, у яких був присутній увесь міфологічний світ землеробів східної Європи в купі з відголосками уявлень, ще давніших часів, нічим не відрізнялися од світогляду сусідніх народів.\nАле в суспільстві обов'язково мали бути особи, які досконало знали всі обряди і звичаї, стежили за неухильним дотриманням прадідівських канонів, а також доповнювали традиції новими реаліями. Такі люди були й на Русі, їх називали волхвами, чаклунами, відунами.\nНайдавніше літописне повідомлення про них датується 912 р. і міститься в повісті про смерть Олега. Йдеться в ній про чаклуна, який віщував князю Олегу смерть від власного коня.\nПро існування волхвів в останні століття I тисячоліття н.е. свідчать також окремі поховальні комплекси, виявлені в різні роки на могильниках сучасних українських земель. Це так звані "скорочені поховання" в яких померлого було покладено на бік з підігнути ногами. Таких поховань не багато, але вони все-таки присутні на деякому числі могильників.\nТакий звичай захоронення пояснюють етнографічні матеріали ХІХ-ХХ ст., в яких відбиті традиції давнішніх часів. Згідно з ними одну групу населення, дуже нечисленну, ховали в мішках, підрізаючи або м'язи ступні щоб "померлий не ставав із домовини". Це були чаклуни, попередниками яких у давньоруські часи саме були волхви. На зламі І-ІІ тисячоліть, як і в пізніші століття люди бажали убезпечити своє існування від посмертних витівок язичницьких жерців та чаклунів через зв'язування їх мотузками, обгортання саваном тощо, внаслідок чого і з'являлось скорчене положення кістяка.\nНа чолі пантеону поставлено Перуна - володаря грому і блискавок, покровителя великого князя та його єдиновладдя. Перун був грізним божеством. Але водночас це був і мудрий бог, адже його зображали сивою головою та золотими вусами. На посаді "першого серед перших" він змінив Рода. Згодом його не порубали, як інших ідолів, а під наглядом та в супроводі князівських слуг спустили до Дніпра й сплавили за межі держави.\nДругим богом пантеону був Хорс. Окремі давні дослідники вважали, що це бог сонця і тепла. Наступний Даждьбог - одне з головним божеств язичницької Русі. Під цим ім'ям обожнювалося сонце, яке згідно з віруваннями наших предків, давало життя, живило все наше середовище.\nАнтиподом Даждьбогу був в пантеоні 980 р. Стрибог - бог, який знищує добро. В ньому ще уособлювалися холод, непогода. Наступним богом вважався Сімаргл, образ якого трактується як охоронця зерна і посівів.\nЄдиною представницею жіночої статті в цьому поважному зібранні богів була Мокош. Вона вважалася заступницею дому, родинного вогнища, покровителькою ткацтва, прядіння, вишивання та інших жіночих занять.\nСьогодні можна з певністю стверджувати відбір до пантеону 980 року був цілеспрямований і продуманий. Всі шестеро богів символізували основні аспекти економічного, політичного та військового зверхництва соціальної верхівки Київської держави .\nВизначний політичний діяч Київської Русі великий князь Володимир Святославович релігійною язичницькою реформою 980 року хотів спертися на авторитет окремих богів з різних куточків Східної Європи під час феодалізації підлеглих йому земель. Це засвідчує картографування знахідок амулетів-оберегів, що ототожнювалися з певними божествами, найбільш шановними в конкретних місцевостях. Так, символи Перуна частіше зафіксовані на археологічних пам'ятках Правобережжя Дніпра, а "сонячні" та "місячні" символи - на Лівобережжі.\nЗміна функцій божеств окремих племінних угрупувань східних слов'ян має численні аналогії в багатьох народів світу на етапі переходу до цивілізації. Наведені матеріали цілком вписують релігію Київської Русі кінця І тисячоліття н.е. до політеїзму - найбільш уставленої, майже повсюдної форми релігійно-міфологічних систем, що відповідала структурі давніх держав. Хоча поступово в усіх політеїстичних релігіях виокремлювалася фігура верховного, головного божества: у греків - Зевса, у римлян - Юпітера, у вавілонян - Мардука, у японців - Аматерасу, - зверхність одного бога майже ніде не спричинялася до зневаження всього сонму великих і малів богів. З перетворенням племінних богів на великі божества державного культу лише змінюються їхні функції. Відтепер боги охороняють недоторканість держави, захищають її внутрішній устрій, освячують владу царя: цар - улюблений син богів або головного бога, їхній помазанець.\nЯк і скрізь у світі, язичництво східних слов'ян віднайшло своє місце в новому історичному середовищі.\nПаралельно з розвитком східнослов'янського язичництва на території східної Європи поступово розвивалася християнська віра. В першій половині І тисячоліття н.е. можна визначити дві місцевості в яких історики і археологи вбачали її поширення - це Кримський півострів, де мешкало змішане грецьке й автохтонне населення.\nВже на зламі двох останніх століть середньовічний Корсунь (околиці сучасного Севастополя) вважався в історіографії центром проникнення нової релігії на східноєвропейській землі, сполучною ланкою (Константинополь-Корсунь-Київ) між Візантійською імперією та Київською Руссю в часи християнізації останньої наприкінці І тисячоліття н.е.\nДля підтвердження помітної ролі Корсуня в християнізації східноєвропейського населення використовувалася легенда про діяльність у цьому місті Климента - третього спадкоємця апостола Петра на єпископській кафедрі Риму. Створення першого єпископства в Корсуні датується періодом гонінь на християн за правління імператора Діоклетіана, коли "мученики херсонеські" творили чудеса, проповідували ідеї Христа і були розтерзані язичниками.\nЗгідно з археологічними джерелами, для римського часу відомі лише окремі знахідки з християнською символікою. Згодом, у V-VII ст., вже з'являються перші кам'яні споруди для відправлення християнської служби - церкви у формі базиліки, а також поховальні склепи, в особливостях обладнання якої простежуються риси обрядовості. Побічним підтвердженням того, що тільки в другій половині І тисячоліття н.е. в Херсонесі цілком перемагає християнська релігія, може служити факт існування тут обряду кремації тут аж до V ст. (проте цього ритуалу церква виступала найзапекліше вже з часів перших вселенських соборів).\nДругим регіоном розповсюдження раннього християнства було межиріччя Дніпра і Дунаю - місцевість, де жили носії черняхівської культури. Такій гіпотезі сприяли писемні джерела, які свідчать проте, що після засудження на Нікейському непокірні аріанські єпископи й священики були вислані до дунайських провінцій, де в цей час активно пересувалися варварські племена (народи з неантичними традиціями життя). Християнським наставником східних готів - одного з германських племен - став єпископ Ульфіла, який і переклав їм Біблію. Наслідком місіонерської діяльності засланих аріан, стало те, що чимало варварів прийняли християнство в єретичному варіанті, що згодом спричинило криваві події: боротьбу між послідовниками різних релігійних напрямків.\nПіднесення християнства на більшій частині східнослов'янського світу розпочинається під час формування Київської держави, хоч язичництво продовжувало ще розвиватися протягом певного часу. Реальне знайомство східних слов'ян з новою релігією сталося після походів на Крим, та, особливо, після вдалого походу на Константинополь. Саме тоді патріарх Фотій у своєму окружному посланні напише:\n"… так звані Росси зараз змінили еллінське й нечестиве вчення, котре тримали до цього на чисту й правдиву, християнську віру;замість недавнього, ворожого для нас нашестя і великого насильства з любов'ю поставили себе вчині підданих та друзів. І так розпалила їх любов і ревність до віри, що вони прийняли єпископа і пастиря та вітали християнське богослужіння з особливим запалом і старанністю."\nЗ погляду археології проникнення християнства до київського регіону ознаменувалося появою перших хрестоподібних підвісок, окремих ґрунтових захоронень та підкурганних ямних могил: поховання саме в землі, а не на її поверхні було однією з основних вимог нової віри. Але це ще не була перемога православ'я. Аж до кінця X ст. християнство, за зауваженням великого знавця церковної історії Є.Є. Голубинського, існувало на русі, як "приватна віра".\nАрхеологічні дослідження слов'яноруських старожитностей на території Західної Волині і літописних Червенських міст, підтверджують що на момент приходу "руського" панування з Подніпров'я, тут уже існували міста з правлячим класом феодалів, який контролював населені східними слов'янами території. Такий ранній розвиток феодальних відносин міг породити зацікавленість християнських доктрин. В добу середньовіччя реалізація економічних і політичних інтересів відбувалася за використанням релігійних можливостей. У науковій літературі простежено спроби Риму і країн, що прийняли католицтво, включити до сфери своїх інтересів землі східних слов'ян та Київської Русі. Почалося це ще з часів княгині Ольги, коли германський імператор Оттон І 961 року направив до Києва місіонерів на чолі з єпископом Адальбертом. Відомо, що ця спроба, як і інші , не мала успіху.\nЄ також думка про так зване "слов'янське християнство", яке могло проникати на Русь із заходу, а саме це з країн, які самі сприйняли релігію. З Візантії, з Болгарії, Моравії та Чехії. Християнські впливи поширювалися на Русь завдяки постійним економічним і культурним відносинам, які сприяли зближенню цих слов'янських народів.\nПроникнення християнських ідей з території сучасних Чехії і Словаччини підтверджується тим, що на Русі знали житіє В'ячеслава та деякі інші старослав'янські пам'ятки великоморавського та давньочеського походження. І. Франко у своїй праці "Найстаріші пам'ятки давньоруського писемництва" повідомлення про проживання в червенських містах двох учнів солунських братів - Наума і Горазда. Великоморавські традиції якоюсь мірою відбились і в поховальному обряді західноукраїнських земель.\nПереважне число дослідників бачили і бачать основну причину поширення, і офіційного визнання як державної релігії християнства за православним обрядом на Русі в невідповідності старих язичницьких поглядів, що склались за часів первісного ладу, новим відносинам державного рівня. Для освячення експлуатації широких мас панівній верхівці, на думку вчених, був необхідний новий бог. Після всебічної оцінки плюсів і мінусів різних релігійних систем верхівка давньоруського суспільства вибрала саме християнство за православною обрядовістю як найбільш зручну ідеологічну доктрину.\nПослідовна перемога Христа над Перуном не була миттєвістю. Викладені в розділі матеріали показують, що протягом перших віків існування Київської Русі нові ідеї сприймались язичниками не без труднощів. До якогось моменту процес цей проходив мирно і спокійно. Цьому сприяла віротерпимість християнських релігійних вчень, які "дозволяли існувати" всім божествам.\n"... тим не менше, дотримуючись звичаїв вітчизни, вклонялися ідолам. І сталося, що на якомусь бенкеті в присутності государя виникла суперечка про пошану богів, коли датчани стали стверджувати, що Христос - бог, але є й інші боги, більш (могутні ніж Христос), позаяк можуть викликати перед людьми ще більші знамення і чудеса". Зрештою, описана суперечка закінчилася тим, що "... король розпорядився визнавати богом одного тільки Христа, наказав знищити ідолів у підкорених народів відтоді належно вшановував служителів і священиків господа". (Відукінд Корвейський. Діяння саксів. М., 1975. - С. 191.)\nПроте, Володимир Святославович, котрий прийшов до влади 980 року на хвилі язичницької опозиції і через труп свого брата-християнина, змушений був до певного часу орієнтуватися на ту частину панівної верхівки, яка дотримувалася традиційних язичницьких вірувань і була схильна більше до організації зовнішніх воєнно-політичних акцій, ніж до внутрішнього облаштування Київської держави. В літописі 983 року засвідчується посилення проязичницьких настроїв панівної верхівки. Тоді "київські бояри і старці" вчинили справжні гоніння на християн.\nПристосування прадавніх язичницьких культів східних слов'ян до нових форм економічного і політичного життя не змогло задовольнити потреби ранньофеодального суспільства і його держави. Збереження язичництва перешкоджало рівноправним відносинам Київської Русі з християнськими державами середньовічного світу. Тому панівна верхівка Київської Русі інтенсивно шукає нові релігійні структури, які найбільш вдало відповідали б її інтересам.\nМодель християнства як найбільше відповідала системі політичного устрою Київської Русі, що була тоді єдиною ранньофеодальною монархією. Християнізація відкривала шлях до визнання за Київською державою самостійного місця в політичній структурі тогочасного світу й входження до світової християнської спільноти.\nХрещення Володимира Святославича і навернення в християнство підданих його країни пов'язувалося літописцем із військовим походом київського князя на грецьке місто Корсунь. Про це розповідає "Повість минулих літ". Згідно з нею заволодівши Корсунем, Володимир посилає послів до візантійської столиці з посланням такого змісту:\n"Осе город ваш славний я взяв. Та чую ось я , що сестру ви маєте, дівчину. Тож якщо її не оддасте за мене, то вчиню вашому городу, що й сьому вчинив."\nСтурбовані василевси направляють до Володимира своїх посланців, переказуючи князю через них, що віддадуть за нього заміж свою сестру тільки тоді, коли "ти охрестишся... і з нами єдиновірцем будеш". Володимир прийнявши хрещення в Корсуні, взяв шлюб із грецькою принцесою Анною. Після цього князь повертається до Києва з багатими трофеями, а Корсунь віддає грекам, як віно принцесу.\nСтворена більш, як сто років після справжніх подій літописна повість про хрещення Русі і тепер залишається предметом гострих дискусій. Коли ж і де охрестився Володимир Cвятославович? Крім корсунської версії, літописцям були відомі й інші "адреси" Володимирового хрещення. Зокрема, називають, ще Василів, одначе вже сама назва цього міста, збудованого на честь християнського патрона Володимира, свідчить про пізнішу зміну первісного тексту. Є підстави вважати, що Володимир прилучився до християнства в Києві на початку 980 року. За обчисленнями А. Поппе, днем хрещення київського князя було обрано день Богоявлення Господня, який припав на 6 січня. Відповідно до церковних канонів, Володимир пройшов підготовку до хрещення, так зване "оглашення", що за звичаєм тривало 40 днів.\nХрещенню киян передувало знищення загальнодержавного язичницького пантеону, зовсім недавно спорудженого в центрі стольного граду. Князь наказав, як повідомляє літописець,\n"…поскидати кумирів - тих порубати, а других вогню оддати. Перуна ж він повелів прив'язати коневі до хвоста і волочити з гори по Боричевому на ручай, і дванадцятьох мужів приставив бити його палицями... І коли ото волокли його на ручай до Дніпра, оплакували його невірні люди, бо іще не прийняли вони були хрещення. І, приволікши його, вкинули його в Дніпро. І приставив Володимир до нього людей, сказавши: "Якщо де пристане він, то ви одпихайте його од берега, доки пороги пройде. Тоді облиште його." І вони вчинили звелене. Коли пустили і пройшов він крізь пороги, викинув його вітер на рінь, яку й до сьогодні звуть Перунова рінь."\nЦе означало, що за межі їхньої держави випроваджувалося язичництво, поступаючись місцем новій християнській релігії. Джерела свідчать, що відразу після знищення язичницьких ідолів у Києві розпочалася насильницька християнізація населення Новгородської землі. Восени 990 року і населення Суздальщини. Тут, на березі річки Клязьма, було тоді й закладено місто Володимир, яке в майбутньому стало важливим церковним центром.\nТільки в першій половині ХІ ст. завершився процес навернення в християнство мешканців Муромської землі. Цікаво, що хрещення сов'янських і неслов'янських народів відбувалося не за одним церковним ритуалом.\nЗа правління Володимира Святославича не всі давньоруські землі було цілком християнізовано, але є підстави вважати, що більшість населення формально прийняло нову віру. Було закладено основи церковної організації.\nОтже, Володимиру Святославовичу належала вирішальна роль у справі запровадження християнського віровчення. Він розумів, що християнізація підданих його країни відкриває до визнання за Київською державою самостійного місця в тогочасному християнському світі, уможливлює закріплення за її володарем нових знаків влади та титулатури.\nЗапровадження християнства в Київській державі наприкінці Х ст. було визначальною віхою історії України-Русі, повторним пунктом усього її подальшого історичного розвитку. Ще за довго до офіційного проголошення християнства державною релігією Русі воно знаходило своїх прихильників серед окремих соціальних груп населення давньоруського суспільства. Нові ідеологічні віяння, освячуючись традицією, поступово проникли в суспільну свідомість. Проте цей процес проходив повільно й хворобливо, спричиняючи неоднозначну реакцію різних соціальних груп, що не зрідка призводило до протистояння, сутичок і боротьби. Залежно від розстановки цих сил християнське віровчення переживало тут свої падіння і злети. Короткі періоди підйомів змінювалися смугою переслідувань, за якою в їх суспільстві знов утверджувалася певна терпимість до християнства.\nРазом із тим слід зазначити, що і язичництво не залишалося чимось незмінним, зазнавало певної еволюції. Релігійна реформа 980 року була спробою створення монотеїзму на місцевому слов'янському ґрунті. Вона, як показав час, виявилася неспроможною задовольнити потреби ранньофеодального суспільства та його держави. Необхідно було знайти таку релігійну структуру, яка найбільш вдало відповідала б інтересам Київської держави. З огляду на це запровадження християнства на Русі наприкінці Х ст. було наслідком свідомого вибору князя Володимира, всієї верхівки Київської держави. Збереження язичництва перешкоджало рівноправним стосункам Київської Русі з християнськими державами середньовічного світу, унеможливлювало входження їх до світової християнської спілки. Запровадження за візантійським взірцем відповідало системі політичного устрою Київської Русі, що була тоді відносно єдиною ранньофеодальною монархією. Християнізація відкривала шлях до визнання за Київської державою самостійного місця в політичній структурі тогочасного світу й можливість закріплення за її володарем нових знаків влади та титулатури.\nУ другій половині ХІІІ ст. має місце подальше проникнення християнського віровчення в усі сфери народного життя. Матеріали археологічних досліджень засвідчують перевагу християнської поховальної обрядовості в тогочасному селі, яке з погляду духовного життя було значно консервативнішим, ніж місто. Отже, саме до цього часу (друга пол. ХІІІ -\nХІV ст. ) слід віднести перемогу християнства над язичництвом.\nАничков Е. В. Язычество и Древняя русь // Записки историко-филологического ф-та С-Петерб. Университета. - 1914. - Часть 117. - С. 36;\nОрест Субтельний. Історія України. Видання третє, перероблене і доповнене.Київ, "Либідь",1993.- 718 с.\nМифы народов мира. - Т.1 - М., 1980. - С.178.\nМоця О.П., Ричка В.М. Київська Русь: від язичництва до християнства. Навчальний посібник для учнів старших класів та студентів. Київ, "Глобус", 1996. - 224с.\nЧубатий М. Історія християнства на Русі-Україні. - Т.1. - Рим-Нью-Йорк, 1965.\nКостомаров М. І. Слов'янська міфологія. - Либідь,1994.


За підсумками січня–вересня 2014р. порівняно з відповідним періодом минулого року індекс промислової продукції становив 98,2%.\nУ добувній промисловості і розробленні кар’єрів обсяги промислового виробництва становили 91,5%, а в переробній промисловості – 100,9%.\nНа підприємствах із виробництва харчових продуктів, напоїв та тютюнових виробів обсяг промислової продукції порівняно із січнем–вереснем минулого року збільшився на 4,6%. При цьому зросло виробництво свіжого чи охолодженого м’яса великої рогатої худоби (на 33%), вершкового масла (на 18,1%), рідкого обробленого молока (на 14,4%), ковбасних виробів (на 10,4%). Водночас спостерігалося зниження випуску жирних сирів (на 48,6%), круп (на 39,5%), хліба та виробів хлібобулочних нетривалого зберігання (на 5,9%), борошна (на 4,9%).\nУ текстильному виробництві, виробництві одягу, шкіри, виробів зі шкіри та інших матеріалів порівняно із січнем–вереснем 2013р. індекс промислової продукції становив 87,9%. Менше вироблено постільних речей (на 25,6%), вовняних тканин (на 16,4%), постільної білизни (на 10,9%), більше – взуття (на 3,2%).\nНа підприємствах із виготовлення виробів із деревини, виробництва паперу та поліграфічної діяльності випуск промислової продукції порівняно із січнем–вереснем 2013р. зріс на 1,5%.\nУ виробництві хімічних речовин і хімічної продукції за січень–вересень п.р. обсяг продукції скоротився на 16,8%, у виробництві гумових і пластмасових виробів, іншої неметалевої мінеральної продукції – на 12,1%, у металургійному виробництві, виробництві готових металевих виробів, крім машин і устатковання, – на 4%, у машинобудуванні – на 0,4%.\nСеред окремих видів продукції більше вироблено деревини уздовж розпиляної чи розколотої, шпалер, цегли невогнетривкої керамічної будівельної, блоків та цегли з цементу, бетону або каменю штучного для будівництва, вогнегасників, верстатів для оброблення деревини, автобусів; менше – елементів конструкцій збірних для будівництва з цементу, бетону або каменю штучного, машин пожежних.\nУ постачанні електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря в січні–вересні 2014р. порівняно із січнем–вереснем 2013р. випуск промислового виробництва становив 98%.\nУ січні–вересні 2014р. індекс обсягу продукції сільського господарства в усіх категоріях господарств, за розрахунками, становив 112,7% до січня–вересня 2013р, у т.ч. в аграрних підприємствах – 124,4%, а в господарствах населення – 101%. Індекс обсягу виробництва продукції рослинництва становив 118,8%, продукції тваринництва – 98,4%.\nСтаном на 1 жовтня п.р. господарствами всіх категорій зернові та зернобобові культури (включаючи кукурудзу) скошені та обмолочені на площі 379,6 тис.га, що становить 57,7% площ, посіяних під урожай поточного року. Із зібраної площі одержано 1753,6 тис.т зерна (у початково оприбуткованій вазі), що на 8,7% більше минулорічного обсягу, при середній врожайності 46,2 ц з 1 га (рік тому – 39,0 ц).\nГосподарствами всіх категорій зібрано 178,1 тис.т овочів відкритого ґрунту (на 7% більше обсягу минулого року) та накопано 1493,6 тис.т картоплі (на 0,5% більше). Урожайність овочів становила 185 ц з 1 га (рік тому – 176 ц), картоплі – 192 ц з 1 га (189 ц).\nГосподарствами всіх категорій у січні–вересні 2014р. реалізовані на забій 48,2 тис.т худоби та птиці (у живій вазі), що на 4,8% більше, ніж у січні–вересні 2013р., вироблені 449,7 тис.т молока (на 1,2% менше) та 244,5 млн.шт. яєць (на 2,5% більше).\nПитома вага господарств населення в загальному виробництві м’яса становила 46,9%, молока – 61,8%, яєць – 84,1%.\nЗа розрахунками, на 1 жовтня 2014р. загальне поголів’я великої рогатої худоби налічувало 241,4 тис. голів (на 8,1% менше, ніж на 1 жовтня 2013р.), у т.ч. корів – 125,5 тис. (на 6,8% менше); свиней – 241,2 тис. (на 3,7% менше), овець і кіз – 48,6 тис. (на 0,4% менше), птиці всіх видів – 4732,4 тис. голів (на 10,1% менше).\nУ господарствах населення утримувалося 44,4% великої рогатої худоби (у т.ч. корів – 57,6%), 56,1% свиней, 92,2% овець і кіз та 87,8% птиці від загальної чисельності в області.\nЗагальний обсяг реалізованої сільськогосподарськими підприєм-ствами (крім малих) власно виробленої аграрної продукції за січень–вересень 2014р. порівняно із січнем–вереснем 2013р. збільшився на 38,5%, у т.ч. рослинницької – на 46,8%, тваринницької – на 13,7%.\nНа 1 жовтня 2014р. в сільськогосподарських підприємствах (крім малих) та підприємствах, що здійснюють зберігання та переробку зернових культур, були в наявності 973,7 тис.т зерна (в 1,6 раза більше проти 1 жовтня 2013р.), у т.ч. 288 тис.т пшениці, 79,2 тис.т ячменю, 426,2 тис.т кукурудзи, 74,6 тис.т жита. Насіння соняшнику зберігалося 161,6 тис.т (у 4,6 раза більше, ніж рік тому). В аграрних підприємствах у наявності було 729,2 тис.т зернових культур (в 1,7 раза більше, ніж на 1 жовтня 2013р.) та 95,2 тис.т соняшнику (у 4,5 раза більше).\nПідприємствами області за січень–вересень 2014р. виконані будівельні роботи на суму 448,1 млн.грн. Індекс будівельної продукції в області в січні–вересні 2014р. становив 140,3% проти відповідного періоду 2013р.\nБудівництво будівель зросло в 1,7 раза, у т.ч. житлових – у 2,7 раза. Зменшилися обсяги на будівництві нежитлових будівель на 21%, на будівництві інженерних споруд – на 13,5%.\nНове будівництво, реконструкція, розширення та технічне переоснащення склали 90,2% від загального обсягу виконаних будівельних робіт, капітальний і поточний ремонти – 5,8% та 4% відповідно.\nПідприємствами м.Чернігова виконано 38,8% загального обсягу будівництва в області, м.Ніжина – 34,2%, м.Прилук – 19,9%.\nПідприємства автомобільного транспорту, з урахуванням перевезень, виконаних фізичними особами-підприємцями, у січні–вересні 2014р. перевезли 995,5 тис.т вантажів, що становить 92,3% рівня січня–вересня 2013р. Обсяг виконаного вантажообороту зріс на 3,6% й становив 443,1 млн.ткм.\nПослугами пасажирського транспорту області скористалися 73,3 млн. пасажирів, що становить 92,6% рівня січня–вересня 2013р. Пасажирооборот виконано в обсязі 657,9 млн.пас.км (96,3%).\nПослугами автомобільного транспорту області, з урахуванням перевезень, виконаних фізичними особами-підприємцями, скористалися 46,2 млн. пасажирів, що становить 88,3% рівня січня–вересня 2013р. Обсяг виконаного пасажирообороту становив 533,1 млн.пас.км (95,2%).\nЗагальні обсяги пасажирських перевезень та пасажирообороту, здійснені тролейбусним транспортом, зросли на 1,1%.\nПослугами річкового транспорту з початку року скористалися 17,7 тис. пасажирів, що на 9,7% менше, ніж за січень–вересень 2013р. Обсяг виконаного пасажирообороту становив 0,3 млн.пас.км (на 11,2% менше).\nЗа січень–серпень 2014р. обсяги експорту та імпорту товарів становили, відповідно, 440 млн.дол. США та 367,3 млн.дол. США. Порівняно із січнем–серпнем 2013р. експорт збільшився на 26,8%, імпорт – зменшився на 6,4%. Позитивне сальдо зовнішньої торгівлі товарами склало 72,7 млн.дол. США (у січні–серпні 2013р. від’ємне – 45,3 млн.дол.).\nКоефіцієнт покриття експортом імпорту становив 1,20 (у січні–серпні 2013р. – 0,88).\nПартнерами підприємств та організацій області були 108 країн світу (з них 28 країн ЄС).\nДо країн Європейського Союзу експортовано 33,9% товарів від загального обсягу експорту, іншим країнам – 66,1% (за січень–серпень 2013р., відповідно, 26,3% та 73,7%).\nСеред країн-членів ЄС найвагоміші експортні поставки здійснювалися до Литви, Іспанії, Італії, Румунії, Бельґії, Німеччини, Нідерландів, Польщі та Великої Британії.\nСеред інших країн найбільше експортувалися товари до Російської Федерації, Білорусі, Азербайджану, Ірану, Ісламської Республіки, Грузії, Казахстану, Туреччини, Молдови та Китаю.\nПроти січня–серпня 2013р. збільшився експорт товарів до Ірану, Ісламської Республіки (в 11,9 раза), Литви (у 5,9 раза), Іспанії (в 1,6 раза), Азербайджану (на 43,5%), Італії (на 37,3%), Румунії (на 24,6%), Грузії (на 18,5%), Китаю (на 3,9%), Російської Федерації (на 3,5%), Казахстану (на 3,3%), Молдови, Республіки (на 1,1%); зменшився – до Білорусі (на 19,2%) та Туреччини (на 21,9%).\nУ загальному обсязі експорту товарів порівняно із січнем–серпнем 2013р. збільшилася частка зернових культур, мінеральних продуктів, олій рослинного походження. Натомість зменшилася частка паперу та картону, текстильних матеріалів та текстильних виробів, машин, обладнання та механізмів, електротехнічного обладнання, готових харчових продуктів, деревини та виробів із неї, насіння і плодів олійних рослин, взуття, молока та молочних продуктів.\nІмпорт товарів із країн Європейського Союзу становив 44,1% загального обсягу імпорту, з інших країн світу – 55,9% (у січні–серпні 2013р., відповідно, 37,9% та 62,1%).\nСеред інших країн світу найбільші імпортні надходження були з Російської Федерації, Білорусі, Бразілії, Еквадору, Китаю та Індії.\nПорівняно із січнем–серпнем 2013р. збільшилися надходження з Великої Британії (на 44,5%), Німеччини (на 43,7%), Китаю (на 28,7%), Бразілії (на 28,6%), Італії (на 24,2%), Нідерландів (на 23,6%); зменшилися – з Російської Федерації (на 21,4%), Індії (на 28,3%), Польщі (на 41,6%), Білорусі (на 49,2%).\nУ загальному обсязі імпорту товарів збільшилася частка продуктів рослинного походження, паперу та картону, котлів, машин, текстильних матеріалів та текстильних виробів, готових харчових продуктів, пластмас, полімерних матеріалів. Зменшилася частка продукції хімічної та пов’язаних із нею галузей промисловості, каучуку, гуми.\nОборот роздрібної торгівлі (включаючи роздрібний товарооборот підприємств роздрібної торгівлі, розрахункові дані щодо обсягів продажу товарів на ринках і фізичними особами-підприємцями) за січень–вересень 2014р. становив 13332,4 млн.грн. і збільшився проти січня–вересня 2013р. на 1,9%.\nОборот ресторанного господарства (з урахуванням обороту фізичних осіб-підприємців) за січень–вересень 2014р. становив 300,1 млн.грн., що склало 97,1% проти січня–вересня 2013р.\nОбсяг роздрібного товарообороту підприємств, які здійснюють діяльність із роздрібної торгівлі та забезпечення стравами та напоями, за січень–вересень 2014р. становив 5666,7 млн.грн. і становив у порівнянних цінах 99,8% обсягів січня–вересня 2013р.\nІндекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні–вересні 2014р. становив 117,7% (у січні–вересні 2013р. – 98,7%).\nЗ початку року ціни на продукти харчування та безалкогольні напої зросли на 17,3%. Найбільше (в 1,6 раза) подорожчали фрукти, в 1,5 раза – рис, на 40,1% – цукор, на 32,8% – шоколад. На 20–26% зросли в ціні сало, м'ясо та м'ясопродукти, риба та продукти з риби, продукти переробки зернових; на 11,2–19% – маргарин, олія, яйця, кондитерські вироби з борошна, безалкогольні напої, хліб, макаронні вироби; на 3,5–9,5% – сири, масло, кисломолочна продукція та кондитерські вироби з цукру. Водночас овочі стали дешевшими на 29,8%, молоко – на 2,2%.\nАлкогольні напої подорожчали на 20,3%, тютюнові вироби – на 17,9%.\nЦіни (тарифи) на житло, воду, електроенергію, газ та інші види палива в цілому підвищилися на 28,1% за рахунок зростання плати за гарячу воду на 92,5%, газ природний – на 62,8%, водопостачання – на 52,9%, послуги каналізації – на 43%, газ скраплений – на 23,1%, утримання та ремонт житла – на 20,2%, електроенергію – на 11,3%.\nУ сфері охорони здоров’я зафіксовано подорожчання фармацев-тичної продукції на 30,5%, амбулаторних послуг – на 17,5%.\nУ сфері транспорту майже в 1,6 раза зросли в ціні паливо та мастила, на 46,2% – витрати на придбання транспортних засобів, на 34,8% – вартість проїзду в залізничному, на 16,6% – в автодорожньому пасажирському транспорті.\nКрім цього, більше ніж у 2 рази подорожчали туристичні послуги, на 20,6–28,1% – побутова техніка, домашній текстиль, телефонне й телефаксове обладнання, страхування особистого транспорту. На 11–18,4% зросли ціни на послуги дошкільних закладів, меблі та предмети обстановки, килими та інші види покриттів для підлоги, газети, книжки та канцелярські товари, послуги відпочинку та спорту.\nУ січні–серпні 2014р. середньомісячна номінальна заробітна плата штатних працівників підприємств, установ та організацій (з кількістю працюючих 10 осіб і більше) порівняно із січнем–серпнем 2013р. зросла на 7,3% й становила 2657 грн.\nПродовжував утримуватися високий рівень диференціації розмірів заробітної плати за видами економічної діяльності. Серед більш оплачуваних у січні–серпні 2014р. були працівники фінансової та страхової діяльності, постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря, виробництва харчових продуктів, напоїв і тютюнових виробів, виготовлення виробів із деревини, виробництва паперу та поліграфічної діяльності, добувної промисловості й розроблення кар’єрів, де нарахування в 1,4–2 рази перевищили середньообласний показник. Водночас абсолютний розмір заробітної плати працівників підприємств із виробництва автотранспортних засобів, причепів і напівпричепів та інших транспортних засобів, поштової та кур'єрської діяльності, тимчасового розміщування й організації харчування був значно нижчим і не перевищував 66,3% середнього показника в області.\nІндекс реальної заробітної плати в січні–серпні 2014р. порівняно із січнем–серпнем 2013р. становив 99,1%.\nУпродовж січня–серпня 2014р. загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати збільшилася в 1,5 раза (на 8,4 млн.грн.) та на 1 вересня 2014р. становила 24,9 млн.грн., що дорівнює 4,4% від фонду оплати праці, нарахованого за серпень 2014р.\nЗбільшення загальної суми заборгованості відбулося головним чином за рахунок економічно активних підприємств (установ, організацій). Упродовж січня–серпня п.р. заборгованість перед працівниками цієї категорії підприємств зросла в 1,8 раза (на 7,1 млн.грн.) та на 1 вересня 2014р. становила 16,5 млн.грн.\nЗа видами економічної діяльності найбільша заборгованість спостерігалася в промисловості – 4,8 млн.грн. (28,9% від загальної суми),освіті – 3,2 млн.грн. (19,2%), охороні здоров’я та наданні соціальної допомоги – 2,5 млн.грн. (15,5%).\nКількість працівників економічно активних підприємств, яким вчасно не виплачено заробітну плату, упродовж січня–серпня 2014р. збільшилася в 3,6 раза й на 1 вересня 2014р. становила 6,3 тис. осіб, або 3% загальної кількості штатних працівників. Кожному із зазначених працівників не виплачено в середньому 2609 грн., що на 3,7% менше середньої заробітної плати, нарахованої за серпень 2014р.\nУпродовж січня–серпня 2014р. субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначено 27,6 тис. сімей, що становило 93,6% від загальної кількості сімей, які звернулися за субсидіями. Загальна сума призначених субсидій становила 2133,2 тис.грн. (у міських поселеннях – 2006,1 тис.грн., у сільській місцевості – 127,1 тис.грн.). Середній розмір допомоги, призначеної одній сім’ї в серпні, становив 83,1 грн. Крім того, 11,8 тис. сімей (91% із числа тих, які звернулися) було призначено субсидії готівкою на відшкодування витрат для придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (у міських поселеннях – 1,4 тис. сімей, у сільській місцевості – 10,4 тис. сімей). Середній розмір субсидії цього виду, призначеної в серпні, становив 802,9 грн. на одну сім’ю.\nУ січні–серпні 2014р. населення області сплатило за житлово-комунальні послуги, включаючи погашення боргів попередніх періодів, 496,6 млн.грн. (106,8% нарахованих сум).\nУпродовж січня–вересня 2014р. статус зареєстрованого безробітногов державній службі зайнятості мали 35 тис. осіб, що на 2,7 тис., або на 7,1%, менше, ніж у відповідному періоді минулого року.\nКількість зареєстрованих безробітних зменшилася за вересень 2014р.на 0,3% та на кінець місяця становила 13,8 тис. осіб. Допомогу з безробіття отримували 79,9% осіб, які мали статус безробітного.\nРівень зареєстрованого безробіття в цілому в області порівняноіз серпнем 2014р. не змінився й на кінець вересня 2014р. становив 2,2% населення працездатного віку. Цей показник був вищим серед населення сільської місцевості (2,3%) порівняно з мешканцями міських поселень (2,1%).\nЗа сприяння державної служби зайнятості в січні–вересні 2014р. було працевлаштовано 10,2 тис. осіб, або 29,1% громадян, які мали статус безробітного в цьому періоді, у т.ч. у вересні 2014р. – 0,9 тис. осіб, що на 20,3% більше, ніж у серпні 2014р.\nСеред зареєстрованих безробітних, які отримали роботу у вересні п.р., 60,7% становили жінки, 44,3% – молодь у віці до 35 років.\nСередньооблікова кількість безробітних, які отримували допомогуу зв’язку з безробіттям упродовж вересня 2014р., становила 12,1 тис. осіб. Середній розмір допомоги з безробіття становив 1121 грн., що дорівнює 92% законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати(1218 грн.).\nЧисельність наявного населення в області, за оцінкою, на 1 вересня 2014р. становила 1061 тис. осіб. З початку року кількість жителів Чернігівщини зменшилася на 5853 особи, або на 8,3 особи в розрахунку на 1000 наявного населення.\nЗменшення чисельності населення області відбулося за рахунок природного скорочення (6899 осіб). Міграційний приріст населення склав 1046 осіб.\nНароджуваність у січні–серпні 2014р. зменшилася з 9,1 до 9 живонароджених у розрахунку на 1000 наявного населення, показник смертності залишився незмінним – 18,7 померлих на 1000 наявного населення.


Прогноз погоди на 11 листопада: температура повітря знизиться | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n10 Листопада Даша ПАСТЕРНАК Суспільство 2405\nУ понеділок дещо похолодає. Фото: автора\nУночі йтиме дощ.\nПісля нічного дощу тиждень для жителів області розпочнеться з сонця. Щоправда, тішитиме воно Хмельниччину зовсім недовго. У понеділок, 11 листопада, за прогнозами синоптиків, дещо похолодає.\nЗа інформацією «Гісметео», найближчої ночі на Хмельниччині дощитиме, але вже вранці опади припиняться і ненадовго небо стане ясним. Удень і до вечора погода буде похмурою. Вночі стовпчик термометра покаже 5 градусів тепла, вдень очікується до +12.\n«Ясна погода протримається у Хмельницькому зовсім недовго в ранковий час, а вже вдень небо вкриється хмарами. Уночі можливий дощ. Вранці він стихне, та більше цього дня опади не розпочнуться», - пише «sinoptik.ua».\nДощову погоду вночі та хмарну вдень прогнозує також Український гідрометеоцентр. У понеділок протягом всього дня на території області буде мінлива хмарність. Вночі температура повітря триматиметься на позначках +8..+10, вдень очікується 11..13 градусів із позначкою «плюс».\n«Понеділок принесе в Україну на спині атмосферного фронту дощі у західні, північні та центральні області. Блукатимуть тумани, у яких зараз зоряний час, - пише синоптик Наталка Діденко. - Температура повітря завтра вдень коливатиметься в межах +12+18 градусів, в Криму до +20 градусів.У західній частині України буде холодніше, +9+14 градусів. Найближчий тиждень в Україні очікується з коливаннями температури повітря, проте якогось серйозного холоду поки що не видно. За попередніми прогнозами, суттєвіше похолодання обіцяє прийти в Україну орієнтовно з 20-го листопада».\nЗа народними віруваннями, цього дня вшановується пам’ять преподобної Анастасії Римлянки і преподобного Аврамія самітника. Мисливці вірили: «Якщо вовки зграями бродять полями, то чекай великих бід: епідемій, голоду чи війни». Якщо 11 листопада «небо заплаче, то слідом за дощем і зима прийде».\nНа Озерній почали облаштовувати територію навколо водойми 323\nУ Красилівському районі водій протаранив автомобіль, у якому їхала родина з дитиною 1264\nНові правила перевезення дітей діятимуть з 20 листопада 1158\nНеподалік Старокостянтинова перекинулася вантажівка з буряками 3970\nЛевів перенесуть, сторожку відреставрують: в Антонінах хочуть відновити сторічні пам’ятки 664\nВперше у Хмельницькому відбувся Форум молитви за сиріт 222\nМедики Хмельниччини отримали нові автомобілі 318\nПрогноз погоди на 20 листопада: дрібний дощ перед заморозками 690\nВолейбол. Коли «Новатор» повернеться на рідну арену 185\nХмельничанина, після крадіжки вазона, відправили за грати 582


Ходорковський прибув до Ізраїлю для обговорення справ «ЮКОСа» - News One\nСьогодні: 14.06.2021 16:42\tПошук Пошук\nХодорковський прибув до Ізраїлю для обговорення справ «ЮКОСа»\nМихайло Ходорковський прилетів в Ізраїль із Швейцарії для того , щоб провести зустрічі зі своїми колишніми колегами по бізнесу , зокрема , він планує завдати робочі візити Леоніду Нєвзліну і Володимиру Дубову.\nНещодавно звільнений колишній глава «ЮКОСа» Михайло Ходорковський сьогодні, 10 січня , прибув з робочим візитом до Ізраїлю , повідомляє інформаційне агентство «Інтерфакс » з посиланням на місцеву фінансову газету « Калкаліст ».\nЗа даними ізраїльських журналістів , Ходорковський має намір зустрітися для обговорення робочих питань з колишніми партнерами по компанії, зокрема , з Леонідом Невзліним і Володимиром Дубовим .\nПрес -секретар Михайла Борисовича Ольга Піспанен так прокоментувала візит її шефа в Ізраїль : «Це приватний візит ». Також , за словами Піспанен , Ходорковський пробуде на території Ізраїлю недовго.\nНагадаємо , що напередодні Різдва Христового Михайло Ходорковський разом з дружиною і синами відбув із Берліна до Швейцарії , правда , до теперішнього часу невідомо , де саме він буде проживати на постійній основі.


Названо найнебезпечніші для екології міста світу » Слово і Діло\nНазвано найнебезпечніші для екології міста світу\n9 червня 2018, 11:34\nНорвезькі, шведські, американські та японські вчені склали список найнебезпечніших для екології міст світу.\nСписок представлений проектом GGMCF, передає Слово і Діло.\nВчені визнали, що місто, яке найбільше забруднює навколишнє середовище Сеул. Південнокорейська столиця виробляє до 267,1 мегатонни вуглекислого газу в рік.\nЗа нею розташовуються Гуаньчжоу (272 мегатонни), Нью-Йорк (233,5 мегатонни), Гонконг (208,5 мегатонни), а замикає п'ятірку «лідерів» Лос-Анджелес з 196,4 мегатонн вуглекислого газу в рік, зазначено в представленому списку .\nЗа даними, в десятку потрапили Шанхай (181 мегатонна), Сінгапур (161,1 мегатонни), Чикаго (152,9 мегатонни), агломерація Токіо і Йокогама (132,8 мегатонни) і Ер-Ріяд (118,8 мегатонни).\nУ список увійшли майже всі великі міста Китаю і США.\nНагадаємо, в Чорнобилі спалахнула пожежа. Повідомлялося, що радіаційний фон в Києві, Чорнобилі і на промисловому майданчику ЧАЕС знаходиться в межах норми.\nРадіаційний фон у Києві не перевищує норму – МОЗ 6 червня 2018, 20:30


ДСНС підписала Меморандуми про співпрацю із Радою ветеранів України при Міністерстві у справах ветеранів та громадськими організаціями | | Navchas\n10 лютого відбулося Всеукраїнське підписання Меморандумів про співпрацю між Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Радою ветеранів України при Міністерстві у справах ветеранів, а також громадськими ветеранськими організаціями. Захід, під час якого Меморандуми про співпрацю одночасно підписали представники територіальних підрозділів ДСНС та ветеранських організацій з усієї країни відбувся в онлайн-режимі.\nУ Закарпатській області даний документ підписали начальник Головного управління ДСНС Роман Гудак та уповноважений представник Ради ветеранів України при Міністерстві у справах ветеранів України Микола Марчишак.\nГоловна мета Меморандумів – співробітництво щодо залучення громадськості до членства у підрозділах добровільної пожежної охорони, які утворюються органами місцевого самоврядування та функціонують у територіальних громадах країни. Відтак учасники сторін погодились координувати зусилля та співпрацювати задля досягнення цієї мети.\nТимчасово виконуючий обов’язки Голови ДСНС Сергій Крук подякував присутнім за початок важливої роботи, що посилить взаємодію між рятувальниками та добровольцями, а також звернув увагу на приклад функціонування руху добровільної пожежної охорони в країнах Європи. Зокрема у Польщі налічується більше 600 тисяч таких добровольців.\nРадник міністра внутрішніх справ України Кирило Сергєєв привітав бажання ветеранських організацій допомагати людям пліч-о-пліч із вогнеборцями та висловив сподівання, що кількість охочих буде лише зростати.\nСвоєю чергою, заступник міністра у справах ветеранів України з питань європейської інтеграції Олексій Ілляшенко повідомив, що на виконання Указу Президента України «Про Річну національну програму під егідою Комісії Україна — НАТО», якою визначено необхідність налагодження активної взаємодії органів місцевого самоврядування з ветеранами війни, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Міністерством у справах ветеранів розроблені методичні рекомендації, зокрема у питанні залучення ветеранів до виконання завдань цивільного захисту населення, тощо.\nУ свою чергу, Голова Ради ветеранів України Володимир Лагута зазначив, що вихід на новий напрямок співпраці дозволить більш системно налагодити взаємодію між ДСНС та ветеранськими організаціями. Він додав, що ветерани постійно залучаються у якості волонтерів до ліквідації надзвичайних ситуацій, зокрема під час повеней у Карпатському регіоні чи пожеж у Житомирській області, що відбувалися у 2020 році.\nЗаступник Голови ДСНС з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Роман Примуш зазначив, що розвиток системи добровільного пожежного руху в Україні визначено одним із головних пріоритетів Міністерства внутрішніх справ. Він додав, що цей рух, це – фактичним чином зміна свідомості громадян, інший підхід до визначення ролі в суспільстві кожної людини, тощо. За його словами, досвід, бажання та лідерські якості ветеранів дозволять наповнити змістом цей амбітний проєкт.\nДмитро Бондар – заступник Голови ДСНС, – у підсумку зустрічі подякував учасникам за співпрацю та наголосив, що кінцевою метою спільної роботи є врятовані життя та майно наших громадян.


Як Писати Тези на Конференцію, до Диплому, Статті, Доповіді ✔\nГлавная > Як написати тези\nХарактеристика та оформлення тез\nЯк написати тези на конференцію?\nЯкі основні помилки в написанні тез?\nЗізнайтеся, ви теж з дитинства чули заїжджену фразу «стислість – сестра таланту»? Ось коли справа доходить до тез, це формулювання дуже навіть доречне. І в принципі відмінно і ємно відображає суть поняття. У цій статті ми предметно поговоримо про тези стосовно до наукових і студентських робіт, та розберемо ключові «аспекти, секрети, фішечки».\nПочнемо з походження терміну. У давньогрецькій мові слово буквально перекладається як правило, місце, твердження. Є трактування в широкому і вузькому сенсі слова.\nЯкщо говорити глобально, це лаконічні, коротко викладені основні думки наукового дослідження.\nЯкщо більш предметно трактувати – тези є скороченим, стисненим варіантом наукової статті, дисертації, дослідження.\nБез цього жанру неможливо уявити наукові конференції, доповіді на захисті, публічні наукові виступи. Саме так висвітлюються ключові положення дослідження, наукового проекту, експериментальної праці, розробок і навіть перспектив дослідження.\nДля тез важлива грамотність (орфографічна, фактична, стилістична тощо), унікальність ( «поцупити» дослівні чужі формулювання не можна), доречність (важливо резюмувати основне дослідження і мати безпосередню прив’язку до нього).\nТези – це завжди аргументи. Якої би теми вони не торкалися, такий формат виключає текстову воду, абстрактність, розмитість, нечіткість, фантазійність\nДобре оформлені і складені тези – один з ефектних інструментів для отримання шикарних бонусів і переваг:\nрозкривається потенціал наукової роботи, і що вже виявляти зайву скромність, самого автора;\nзалучити джерела спонсорства – не секрет, що фінансування продовжує залишатися значною складовою частиною досліджень (якщо, звичайно, говорити про серйозний науковий рівень);\nзвернути увагу на свою роботу, заявити про себе (голосно або скромно, на рівні університету або міжнародної конференції);\nполегшення захисту дослідження;\nодин з доказів рівня грамотності, підготовленості і рівня автора.\nВ цілому правила оформлення тез ідентичні нормам для доповідей, студентських та наукових робіт. Мається на увазі шрифт, форматування, науковий стиль. Що виділяє саме тези, так це «компактність». Головні ідеї основної наукової роботи повинні вміститися в 2-3 аркуша формату А4.\nЗвичайно ж, тези повинні викладатися послідовно, логічно і не упустити головного. Можна провести аналогію з ситом – все, що просівається – за борт, а що залишилося – це головне, що варте уваги.\nКласифікуючих ознак велика кількість. Це і зрозуміло, адже, скільки різновидів робіт, стільки і тез на них можна скласти. До речі, тези на тези теж зустрічаються. Основні критерії:\nАвторство наукової праці. Тут питання одне – хто написав статтю. Можна робити тези на власні наукові роботи або на дослідження і праці інших авторів. У другому випадку відповідальність за якість підвищена, адже потрібно дуже глибоко вивчити і «перейнятися» питанням. Все залежить від формату і цілі.\nПорядок складання. Виявляється, писати тези можна по-різному. Не завжди вони пишуться після готовності основної роботи. Цілком допускається варіант, щоб тези виступали одночасно розгорнутим планом майбутньої готової праці.\nМісце представлення. Зміст тез і сама подача залежить від того, де презентуватиметься такий інтелектуальний «продукт». Наприклад, це можуть бути очні виступу на семінарах, міжнародних конференціях, в журналах тощо.\nСкладність. Банальний критерій, але один з найважливіших. Тези бувають простими, складними і середніми. Це впливає на обсяг, змістовність, форму. Звичайно, чим складніше і більш значуща основна робота, тим складніше тези. І навпаки – все логічно.\nОсновний зміст. Теза від тези відрізняється. В такому матеріалі можуть фігурувати результати досліджень або проблема, відображатися нова методика. Це, звичайно ж, впливає на внутрішнє наповнення і подачу.\nДопомогу у написанні тез на конференції можуть стати шаблони і зразки оформлення, що розробляються організаторами спеціально під захід. Але для таких робіт обов’язково потрібна унікальність – це теж авторський твір\nАлгоритм диктується форматом. Закручено? Загалом, тези, грубо кажучи, пишуться під конференцію – повинні відповідати її формату, таймінгу. Щоб не помилитися, краще ознайомитися з правилами «на березі». Але умовно алгоритм виглядає однаково.\nВ основному тези пишуться під готову наукову або студентську роботу. Алгоритм написання тез наступний:\nПерше, що робиться – вивчається основне дослідження. Адже неможливо написати головне, якщо не зрозуміла суть.\nДруге – розділити текст на смислові блоки. Як правило, це вже наявні підзаголовки, підрозділи, розділи.\nТретє – коротко описується зміст кожного блоку.\nЧетверте – прибрати з написаного ті речення, зникнення яких не вплине на суть і не спотворить основну думку.\nП’яте – вичитати текст «на свіжу голову», і перевірити його на грамотність, унікальність, лаконічність.\nЯкщо має місце складання тез до готовності основної роботи, алгоритм трохи інший. Спочатку пишуться ключові ідеї, а вже потім стаття або дослідження допрацьовується повністю під таку лаконічну міні-версію.\nІ ще головне правило – тези важливо написати заздалегідь, а не за 5 хвилин до години Х, і – без поспіху. Адже вже є основна робота, і вона зроблена добре. Тепер залишилася завдання – зробити якісну вижимку.\nБезпрограшний варіант – писати тези, орієнтуючись на правила складання доповіді. Це стосується і базисів написання, і оформлення, і подачі\nУ цьому питанні особливих дивовижних пунктів немає. Перша група типових помилок – цілком собі універсальні проступки. Безграмотність, хаотичність, не унікальність, безглуздість, невідповідність науковому стилю. Основна їх причина – відсутність досвіду, неуважність.\nДруга група помилок вже вважається більш предметною щодо тез. Вони не мають включати:\nнадмірної текстової води і заспамленності;\nнезв’язності тез одна з одною;\nневідповідності змісту основного тексту;\nВажливо пам’ятати, що тези – це не реферати і не твори. Такий особливий жанр зобов’язує «грати за правилами». Важливо розуміти, що це не тягар і додатковий вантаж, а можливість автора донести свою ідею та головну думку.\nБудемо відверті – ніхто не обіцяє уважно слухати всю наукову статтю або іншу наукову працю від кірки до кірки. Тези дозволяють зацікавити аудиторію, довести свою позицію, виступити. Та й часом просто неможливо перейти на інший рівень. Ну як без тез захиститися?\nЩо стосується написання і підготовки тез, відповідна послуга доступна в компанії «Диплом Центр». Ми надійні і добродушні помічники. Звертайтеся – і ваші тези стануть еталонними.


Шамота: Ми долучимось до озеленення країни. Наша мета — найзеленіше місто / Полтавщина\n21 лютого 2020, 18:50 Розмір тексту\nШамота: Ми долучимось до озеленення країни. Наша мета — найзеленіше місто\nМіськрада серед співорганізаторів всеукраїнської акції «Озеленення України» в Полтаві. Зазначимо, що в рамках акції Україні планується посадити мільйон дерев. Секретар міськради Олександр Шамота на офіційній сторінці у Facebook написав: «Мільйон дерев за добу — амбітна, але цілком реальна мета. І, я сподіваюся, що ми і тут, як уже й звикли, також будемо лідерами».\nПолтава — одне з найзеленіших міст країни, може похвалитися більшою кількістю парків і скверів, аніж багато інших українських міст.\nСекретар полтавської міськради Олександр Шамота зазначив: «Враховуючи наш курс на збереження екології, ми не можемо оминути увагою таку ініціативу. Полтава чудове місто для рекреації, відпочинку душею та тілом. Тож маємо розвивати свої природні переваги. І можливо любителі ретриту з часом їхатимуть не в Гімалаї та Шрі-Ланку, а в Полтаву та околиці?\nВідзначимо, що у Полтаві збільшують обсяги робіт з озеленення міста. Так у 2019-му висадили втричі більше дерев та кущів — 313, ніж у 2018 році (79 дерев).\n21 лютого 2020, 18:50 На правах реклами\nДепутати Полтавської міськради розглянуть можливість комуналізації будівлі Міськбудпроекту на вул. Гоголя 19 лютого 2020, 16:57\nШамота: «Кубок Героїв» не просто аматорський турнір — це патріотичне виховання і пам’ять про атовця Антона Грицая 17 лютого 2020, 16:26\nТеги: Олександр Шамота, екологія, природа, Полтавська міська рада, СДП, парки Полтави


Профіль для лайтбоксів алюмінієвий купити ціна Київ\nДля виготовлення світлових коробів досвідчені фахівці рекомендують використовувати профіль для лайтбоксів алюмінієвий, який на практиці довів свою надійність і довговічність. Головними достоїнствами представленого матеріалу є:\n• не піддається впливу вологи і добре переносить будь-які погодні умови нашої кліматичної зони;\n• має привабливий зовнішній вигляд;\n• розрахований на тривалий період експлуатації;\n• володіє високою міцністю.\nЩе один позитивний момент полягає в тому, що профіль для лайтбоксів можна купити прямо зараз, скориставшись пропозицією нашої компанії. Досвідчені фахівці допоможуть вам вибрати всі необхідні комплектуючі, враховуючи висоту, довжину, вагу та інші параметри майбутнього виробу. Також, у нас ви можете придбати анодовані профілі, ширина яких дозволяє виготовляти двосторонній лайтбокси (ефективний засіб для зовнішньої реклами). Якщо вам потрібні комплектуючі матеріали певного кольору, у вас є можливість замовити порошкове фарбування металевих виробів.\nОптові покупці можуть придбати профіль для лайтбоксів ціна якого буде суттєво відрізнятися від аналогічних пропозицій конкуруючих компаній. Зверніть увагу на той факт, що сфера діяльності нашої фірми не обмежується торгівлею, у нас передбачено виконання токарно-фрезерних та зварювальних робіт, можна замовити порізку, вальцювання металу і багато іншого.\nНа весь профіль для лайтбоксів магазин надає бухгалтерські (супроводжувальні) документи і сертифікати, які підтверджують, що металеві вироби відповідають державним стандартам. Наші клієнти можуть розрахуватися за придбану продукцію будь-яким з вказаних на веб-ресурсі компанії, способом, але якщо виникнуть якісь питання, звертайтесь до представників інтернет-магазину.\nКупуючи профіль для лайтбоксу київ, можна забрати товар безпосередньо в магазині, що стосується клієнтів з інших регіонів країни, то питання його доставки необхідно вирішувати з представником компанії. У більшості випадків, ми знаходимо компромісне рішення з мінімальними фінансовими витратами, яке влаштовує всіх учасників угоди. Більш ніж 10-річний досвід роботи в даній галузі і бездоганна репутація компанії – головні докази того, що вся наша продукція відрізняється високою якістю і надійністю.


У Харкові судять за “п’яну” їзду бізнесмена, який вже відсидів за смертельний наїзд | Інформаційний портал UA: ЛЬВІВ\nУ Харкові судять за “п’яну” їзду бізнесмена, який вже відсидів за смертельний наїзд\nДомашня / Новини / НП / кримінал / У Харкові судять за “п’яну” їзду бізнесмена, який вже відсидів за смертельний наїзд\nУ Харкові суд почав слухання справи бізнесмена Андрія Полтавця, затриманого у п’яному стані за кермом після того, як він відсидів термін за смертельний наїзд на шістьох осіб на трамвайній зупинці. Про це кореспонденту Укрінформу розповіла прес-секретар прокурора Харківської області Віта Дубовик.\n“Почали слухати по суті справу щодо Полтавця. Всіма сторонами процесу прийнято рішення про скорочений розгляд кримінального провадження. Допитали обвинуваченого. Вину визнає”, – зазначила Дубовик.\nЗа її словами, під час дебатів прокурор просить максимум санкцій: 2 роки 7 місяців 5 днів позбавлення волі. До набрання чинності вироку прокурор також просить взяти обвинуваченого під варту. Адвокат проти і просить застосувати амністію.\nЯк повідомляв раніше Укрінформ, 2 травня 2008 року у Харкові бізнесмен Андрій Полтавець у п’яному стані за кермом в‘їхав на джипі Mitsubishi L-200 на трамвайну зупинку поблизу Південного вокзалу: шість осіб, включаючи двох дітей, загинули на місці. Прокуратура довела в суді провину цього водія (ч. 3 ст. 286 КК України). Суд призначив йому як покарання 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.\nЗвільнившись у вересні 2015 року достроково з місць позбавлення волі, підозрюваний на шлях виправлення не став.\n24 жовтня, порушуючи вирок суду, незважаючи на вилучене у нього посвідчення водія, Полтавець, будучи нетверезим, знову сів за кермо. Прокуратура оголосила йому підозру за фактом ухилення від покарання (ч. 1 ст. 389 КК України). Чоловіку загрожує позбавлення волі за невідбуту частину покарання за попереднім вироком (2 роки 7 місяців і 17 днів) і 1 рік позбавлення волі за новий злочин.


Середньовічний бал, штурм фортеці і бої з монголо-татарами. Кропивничанин відтворює історичні реконструкції - Лента новостей Кропивницкого\nСередньовічний бал, штурм фортеці і бої з монголо-татарами. Кропивничанин відтворює історичні реконструкції\nВи ніколи не мріяли приміряти на себе лицарські обладунки чи пообідати в оточенні середньовічного товариства? Таку мрію може здійснити кропивничанин Андрій Невдаха. Майже десять років він займається історичними реконструкціями. Переміститися в часі і стати учасником історичної події Андрій Невдаха мріяв ще зі студентської лави. Цікавився історією. Нині викладає механіку у Центральноукраїнському національному технічному університеті і захоплюється історичною реконструкцією.\nКоли дізнався, що в Кропивницькому є клуб історичної реконструкції, одразу пішов туди. Але перші враження отримав не ті, які уявляв.\n– Думав, побачу лицарські обладунки, щити й мечі, уявляв багато металу, а насправді все було менш яскраво, всі деталі ховалися під невиразним ганчір’ям і одягом. Тоді дізнався, що обладунки існують різних видів, це ціла наука, – зізнається «КП» співрозмовник.\nРеконструктор каже, хоч і мав чимало знань, проте зрозумів, потрібно ще багато вчитися, або достовірно відтворювати не тільки історичну подію, а й обладунки, одяг, аксесуари, деталі побуту.\n– В Україні всі реконструкції зводилися до боїв. Але «воювати» учасники не дуже люблять, бо ніхто не хоче отримувати синці. Коли виходиш на ринг у масовій бійці, не знаєш, хто твій супротивник – початківець чи професійний боксер, – сміється Андрій і додає, поступово почав відтворювати історичні картини з костюмами, побутом, танцями та їжею. Особливо зацікавився епохою Середньовіччя – це період кінця 13 по кінець 15 сторіч.\n– Вирішив у цьому році відтворити реконструкцію Середньовіччя з костюмами, танцями, іграми. У той період існувало дуже багато цікавих ігор і забавок, які цікаво буде побачити зараз, – ділиться планами Андрій Невдаха.\nСпіврозмовник пояснює, усі металеві обладунки виготовляє сам у кузні, одяг допомагає шити дружина. Костюми і деталі вбрання вивчають за історичними науковими книгами.\n– Фестивалі історичної реконструкції в Україні відбуваються дуже часто і туди приїздять не тільки учасники відтворення якоїсь події, а й люди дотичних професій – гончарі, шевці, майстри з виготовлення взуття і виробів зі шкіри, які привозять свій хендмейд характерний для тих епох, – розповідає він і додає, з багатьох фестивалів, де брав участь, запам’ятався штурм і захоплення Білгород-Дністровської фортеці. Тоді в «атаку» пішло понад сотня бійців, була дуже масова і показова історична картинка.\nПопит і зацікавленість в історичній реконструкції в Україні зростає з кожним роком, але в європейських країнах він ще більший і саме наші майстри є постачальниками обладунків та інших речей тамтешнім історикам, констатує співрозмовник «КП». Бажаючих взяти участь у відтворенні певної історичної події чи епохи є багато, утім це задоволення досить недешеве, оскільки вимагає не тільки виготовлення костюмів, а й транспортні витрати, проживання, якщо це відбувається в іншому місті.\nАндрій Невдаха каже, уже «побував» у різних епохах, але є ще одна історична подія, яку мріє відтворити. Це битва на Синіх водах.\n– Ця битва відбулася біля річки Синюха неподалік Торговиці Новоархангельського району ще у 14 столітті. Тоді українці дали відсіч Золотій Орді, що стало початком політичних і культурних змін на території, де вони жили, – ділиться планами реконструктор.


Революція Гідності: ким стали сьогодні лідери Євромайдану | ОГО\nРеволюція Гідності: ким стали сьогодні лідери Євромайдану\nПід час розвитку подій Революції гідності, на Майдані у Києві перед тисячами українців виступали "нові обличчя", лідери з народу, що обіцяли разом змінити майбутнє.\nОбличчя революції 2013-го року сьогодні - успішні та впізнавані особистості, що змогли реалізувати себе у політичній площині держави.\nТак, наприклад, добре відомий сотник Євромайдану Володимир Парасюк до осені 2013 року був студентом ЛНУ ім. Івана Франка, а нині він – народний депутат України.\nЩе один делегований народом у парламентарі козак четвертої сотні Майдану – Михайло Гаврилюк, який до цього був простим фермером. Депутатами-вихідцями з Євромайдану є й ціла низка журналістів: це і Мустафа Найєм, і Тетяна Чорновол, і Ігор Луценко, і багато інших.\nДля збільшення зображення, клікніть мишкою\nЗа матерілами Слово і Діло\nАвтор: Переглядів: 1882\nреволюція, майдан, новини України


Як одягнутися в клуб дівчині\nКожній сучасній дівчині, яка час відІноді буває нічні клуби або ходить в них постійно, доводиться подумати над тим, який одяг підібрати для такого походу. Чому ж питання, як одягнутися в клуб дівчині залишається актуальним і важливим, і чи правда, що в нічних клубах існують якісь правила і обмеження в одязі? Дійсно, в деяких клубах існує певний дрес-код, не дотримуючись який ви ні за що не пройдете всередину. Наприклад, це може бути заборона на спортивний стиль одягу або вимога певної довжини сукні або спідниці. Завжди потрібно враховувати, як одягнутися в клуб виходячи з того, з якою метою ви хочете домогтися в результаті його відвідування. Якщо в планах - просто повеселитися від душі з друзями і танцювати, невтомно, всю ніч безперервно, то краще вибирати одяг, максимально комфортну, в якій буде зручно перебувати кілька годин поспіль. Це можуть бути брюки-стрейч, облягаючі джинси, шорти або спідниця. До них підійде проста легка майка або футболка, можна білого кольору, яка вигідно буде виглядати в променях ультрафіолету. Не буде зайвим, якщо на ній буде зображено симпатичний малюнок або цікава напис. Зручним одягом є так само лосини або легінси, які не сковують рухів. В пару до них можна одягти довгу туніку вільного крою. Взуття краще вибрати без каблука, на плоскій підошві. В цьому випадку підійдуть балетки, сандалі або кеди. У такому взутті, навіть після кількох годин запальних танців, ваші ноги не будуть відчувати неймовірної втоми. Варіантом того, як можна одягнутися в клуб для того, щоб познайомитися з улюбленим хлопцем, може стати яскравий колоритний наряд, який дозволить виділитися з натовпу, і не залишить непоміченою жодну дівчину. Чи не забороняється велика кількість страз і блискіток, нашитих на одяг. Так само доречно буде виглядати плаття або блуза з тканин яскравих, насичених кольорів, головне, щоб їх поєднання відповідало інших предметів гардероба та аксесуарів. Таке вбрання зовсім не буде виглядати вульгарно в нічному клубі, і, можливо, навіть приверне не одного шанувальника до вашої персони. Якщо ви маєте намір надіти джинси в поєднанні звзуттям на шпильках, то до них знадобиться якийсь цікавий ремінь, він буде прекрасно доповнювати ваш жіночний гламурний образ. Одягніть в поєднання до простих синім джинсам гарний топ і ви точно будете в центрі уваги весь вечір. При поході в нічний клуб, підкресліть свої достоїнства, відповідним нарядом, не соромлячись. Будучи володаркою довгих струнких бездоганних ніжок, варто надіти коротку спідницю або шорти. Дівчатам з гарними грудьми прекрасно підійде топ або кофточка з глибоким декольте, або ж сексуальний модний корсет, якщо ви любите екстравагантний одяг. Жіночні плечі і витончену шию можна підкреслити сукнею на бретельках або зовсім без рукавів. Тонку талію виділить пояс або відверту сукню. Але завжди пам'ятайте важливе правило - якщо ви відкриваєте груди, то ноги повинні бути закриті, і навпаки. Інакше вас можуть прийняти за дівчину легкої поведінки. Самим часто одягаються нарядом на дискотеки, мабуть, залишається плаття - Його колір, фасон і довжина не мають при цьому великого значення. Якщо дівчина планує цілий вечір провести, сидячи за столиком або барною стійкою, з келихом мартіні, вона сміливо може одягати навіть довге вечірнє плаття, головною перевагою якого була б не його комфортність, а естетична краса. А якщо в плани входять танці під ритмічну музику, краще вибрати для себе плаття, максимальна довжина якого досягає коліна, щоб не ускладнювати будь-які рухи. До того ж сукня має бути дуже зручним, щоб під час танців не відчувалося навіть найменших дискомфорт. Дуже сексуально виглядає сукня з відкритими плечима, довжиною вище колін і, що підкреслює талію тонким ремінцем. Романтичний образ принцеси додасть плаття з повітряної багатошарової спідницею-дзвіночком і рукавами-ліхтариками. І, звичайно ж, ідеальним нарядом на всі випадки життя залишається маленьке чорне плаття. Дуже добре, якщо матеріал, з якого зшито плаття, буде мати блискучий відтінок або мерехтіти в темряві, при тьмяному клубному освітленні. Взуття під плаття можна вибрати на високій шпильці, середньому каблуці або танкетці. Це можуть бути витончені елегантні туфельки з гострим носком, відкриті легкі босоніжки з тоненьких ремінців або модні ботильйони різних фасонів. Колір взуття повинен бути чорним або блискучих відтінків. У холодну пору року відмінно виглядатимуть чоботи середньої довжини на шпильці, а з суперкороткі сукнею ідеально поєднуються ботфорти. Якщо на вулиці не дуже висока температураповітря, під сукню чи спідницю можна надіти капронові колготки або панчішки. Тут немає ніяких обмежень. Можна вибрати звичайні колготки будь-якого кольору або з різноманітними малюнками і візерунками, а так же колготки або панчохи-сіточки. Уникайте надягати в нічний клуб одяг з довгим рукавом, а так же виготовлену з щільних або синтетичних матеріалів. У клубах в такому одязі, від великого скупчення народу, власних енергійних рухів під час танців і від алкоголю, що міститься в випитих коктейлях, вам буде просто нестерпно жарко. Не варто так само вдаватися до спортивного стилю одягу. Не потрібно приходити в клуб в трикотажних шортах і футболках, з логотипами провідних спортивних компаній або в кофті з капюшоном. Вибір аксесуарів теж має велике значення для завершення стильного образу дівчини. Жіноча сумочка для походу в нічний клуб повинна бути компактною і красивою. Найкраще прихопити з собою невеликий клатч, в якому можна розмістити найнеобхідніші предмети: гребінець, гаманець, губну помаду і телефон. Про великі місткі сумки доведеться забути, так як вони погано поєднуються з клубними нарядами. Прикраси теж повинні відповідати обраному поряд. Якщо дівчина віддала перевагу простій стиль в одязі, то його повинні доповнити яскраві аксесуари, наприклад великі сережки, або кілька браслетів на руку, вибір за вами! До гламурному блискучому поряд краще підібрати мінімум прикрас, інакше ви будете виглядати як новорічна ялинка. Який би стиль не вибрала для себе дівчина для походу в нічний клуб, головне, щоб її одяг виглядала чистим та охайним. У цьому випадку увага з боку протилежної статі буде їй забезпечено, і у неї вийде повеселитися від душі зі своїми друзями. Радимо почитати:\nПлаття на повну фігуру: секрети витонченості Плаття для фігури груша: кращі фасони Червоні туфлі на високих підборах трусики стрінги Туфлі-човники Літні чоботи в'язані


▪ Володимир Панченко 5 грудня, 2015\nЛітературознавець Ростислав Чопик в есеї «Поліська версія Конрада» (див. його збірку «Менталітети», 2014) припустив, що класик англійської літератури Джозеф Конрад (1857–1924), народжений чи то в Бердичеві, чи то в Тереховому під Бердичевом, цілком міг сприймати український люд зі східних «кресів» як «невдячних тубільців». Чопик не сказав цього прямо, «в лоб», проте до відповідної думки підвів. Мовляв, чи варто тішитися тим, що в житті й творчості Конрада був земляцький «український слід», і при цьому не зважати на гострі кути польсько-українських взаємин, знайомі й кільком поколінням Коженьовських?\nПоляк зі східних «кресів»\nДжозеф Конрад (він же Юзеф Теодор Конрад Коженьовський) справді належав до польської шляхти, яка вважала, що тут, на Волині, Поділлі, Київщині, вона покликана здійснювати «цивілізаційну місію». І що українці мали бути вдячні їй за це. Проте, коли почалось антиросійське повстання 1863 року, «тубільці» чомусь не підтримали бунтівників. Причина? Ростислав Чопик визначає її так: «трагічне непорозуміння межи польською шляхтою й українським селянством». Очевидно, українське селянство мало якесь своє (прикре? однобоке? темне?) уявлення про ту «цивілізаційну місію», що її здійснювали співвітчизники повстанців…\nАле стривайте: хіба Конрад неминуче мав думати саме так, як шляхта, до якої він належав від народження? Ні, звичайно. Тим паче, що у віці 17 років він назавжди залишив терени Російської імперії. Тому опорною точкою в логічній конструкції Ростислава Чопика є інший аргумент: він нагадує, що Конрад (син польського революціонера, який мріяв про свободу «Ойчизни», брав участь у підготовці повстання 1863 року, за що й потрапив на заслання у Вологду, а потім у Чернігів) не був вільний від імперського синдрому. Навіть попри те що в юності він повіз на Захід «законсервований у душі стан розгубленості, кризи», спричинений пережитою поляками (і його родиною також!) катастрофою, болючою національною поразкою.\nЧитайте також: «Огромный багаж знаний, совершенно безвоздмездно отданный потомству…»\nЩо було, те було: у повісті «Серце темряви» (1898) дослідники справді помітили парадоксальну імперськість її автора. Парадоксальну, оскільки він дивиться на Африку мовби крізь подвійну оптику: розуміє європейську опіку колоній як даність, проте завдяки «сильному осадовому відчуттю власної вигнанської маргінальності» в неанглійця Конрада все-таки пробивається критичне ставлення до цієї даності, себто до тієї самої жорстоко-захланної «опіки». Хоча, ясна річ, як людина свого часу, як «найманець колоніальної системи», «він і не міг дійти висновку, що імперіалізм має завершитись, аби «тубільці» могли жити вільно від європейського панування» (про це писав Едвард Саїд у своїй відомій праці «Культура та імперіалізм»).\nТак ось, каже нам Ростислав Чопик, якщо вже парадоксальний Джозеф Конрад не спромігся зрозуміти Іншого, то чому відмінним, лояльнішим, прозірливішим мало бути його ставлення до «тубільців» зі східних «кресів»?!\nУкраїнець Гоголь створив цілу епоху в російській літературі; поляк Конрад радикально вплинув на творчість багатьох англійських та американських класиків\nНіби й логічно. Проте чому немає хоч якихось посилань на тексти Конрада, які підтверджували б його версію про зверхність у ставленні до «тубільців» із Волині й Поділля? Чи таких текстів просто не існує?\nВізьмімо до уваги й те, що для самого письменника з його багаторічними мандрами по світах; для моряка Конрада, який плавав на 19 кораблях і фізично був відлучений від Польщі й стихії рідної мови, запитання «хто я?» завжди лишалося нелегким. Він добре знав той душевний стан, що його психологи називають маргінальним: від одного берега відплив, а до іншого не пристав. Характерними в цьому сенсі є підтексти новели Джозефа Конрада «Емі Фостер», серед персонажів якої зустрічаємо гуцула Янка Ґураля (на думку Конрадового приятеля Бертрана Расселла, «словацького селянина»).\nҐураль, який подібно до Івана Дідуха, героя «Камінного хреста» Василя Стефаника, вирушив шукати щастя в Америці, після корабельної катастрофи випадково потрапляє до Британії, в одне із кентських сіл. «Всі в селі бояться чужинця і всіляко дошкуляють йому, — коментував Расселл центральну колізію новели, — тільки Емі Фостер, дурненька й негарна дівчина, приносить нещасному їжу і зрештою стає його дружиною. Але коли чоловік у лихоманці починає марити й говорити своєю рідною мовою, вона хапає дитину і втікає — її\nлякає його чужість, і він помирає самотнім».\nСвій коментар Бертран Расселл завершив, здавалося б, несподіваним висновком: «Часом я думаю, що Конрад, як цей селянин, був дуже самотнім серед англійців і тільки завдяки неймовірним зусиллям волі справлявся із цим почуттям».\nОсь так. У творах Конрада, у яких часто йдеться про самотність та чужинство, і справді завжди є кілька пластів, а деякі з них узагалі нагадують притчі з характерними смисловими параболами. Його повість «Лорд Джим» можна читати як історію «самотньої боротьби людини за свою гідність» (Дмітрій Урнов), а можна побачити в ній — услід за Стефаном Жеромським — і «мимовільну сповідь» автора, причому таку, що «проривається» мало не за Фройдом.\nНаполеон Орда. Палац Тадеуша Бобровського в Новофастові\n«Чи немає в цій притчі про нещасливого юнака, який поневіряється по чужих краях з надією стишити голос совісті, прихованого натяку на зовсім інші духовні шукання і муки?» — запитував самого себе Жеромський у статті 1924 року, якою він прощався з тільки-но померлим Конрадом. За логікою Стефана Жеромського виходить, що у Джимові, який колись, гнаний страхом, полишив корабель у момент катастрофи й тепер «поневіряється по чужих краях з надією стишити голос совісті», сублімувався потаємний комплекс мимовільної провини самого Джозефа Конрада — провини перед «Ойчизною», Польщею, яку він покинув іще в юності…\nВсе було складно й болісно для поляка з напіванглійським літературним псевдо. В одному з автобіографічних нарисів Конрад назвав свого старшого сина Бориса «молодим англійцем», і Жеромського це вразило, зачепило. Українцям така його реакція має бути цілком зрозуміла: хіба не так само багато хто з нас реагує на «російськість» Миколи Гоголя? Жеромському здалося, що за тим криється якась внутрішня проблема Конрада, і що її несвідомою проекцією став лорд Джим...\nЦя аналогія (Конрад — Гоголь) напрошується, до речі, на продовження. Адже в обох випадках маємо очевидний факт оновлення національної літератури коштом іншого досвіду. Українець Гоголь створив цілу епоху в російській літературі; поляк Конрад радикально вплинув на творчість багатьох англійських та американських класиків (кого тільки не називають у цьому зв’язку: Гемінґвея, Лондона, Фітцджеральда, Ґолдінґа, Фолкнера, Ґріна...).\nСам Конрад, коли йдеться про англійських письменників, мовби випадає з ряду, це давно помічено. «Очима Заходу» — зовсім не англійський роман, — вважає, наприклад, Лео Ґерко, — його не міг би написати англієць». Таким судженням дивуватися не варто, адже хіба міг Джозеф Конрад перестати бути поляком? Навіть попри те що його специфічна польськість — вельми складний випадок.\n«Зроби або помри»\nДитячий досвід Конрада залишив у його творах досить виразний сентиментальний слід. Недарма ж Ярослав Івашкевич, уродженець Кальника, що на Вінниччині, читаючи роман Конрада «Ностромо», впізнавав у костагуанських пейзажах українські степи (Костагуана — вигадана Конрадом країна, де відбуваються події, про які йдеться в «Ностромо»).\n«Український слід» у низці творів Конрада зауважили й літературознавці Марк Соколянський та Вікторія Цигульська, автори дослідження «Українські ремінісценції Джозефа Конрада» (Всесвіт. — 1996. — № 8–9). Вони стверджують, що скалки спогадів про дитинство, частина якого минула в українських селах, є в «Літописі життя» письменника, а також у його новелі «Князь Роман», де йдеться про зустріч дев’ятирічного хлопчика з князем Романом Сангушком. Малюнок зимового пейзажу в цій новелі — із Конрадового дитинства: «То був кінець зими. Велика галявина перед будинком була чистою та рівною, як альпійське сніжне поле. Біла пухка поверхня, що виблискувала на сонці, немов укрита діамантовим пилом, плавно спускалася до озера — видовженої, ніби змія, смуги змерзлої блакитної води, яка виглядала твердішою за землю. Холодне яскраве сонце ковзало низько над хвилястим горизонтом, утвореним величезними сніговими заметами, серед яких українські села залишалися невидимими, немов човни, сховані над морськими хвилями. І все навкруги дихало спокоєм...»\nКостьол в Оратові (Вінниччина). У 1856 р. тут вінчалися Аполло Коженьовський та Евеліна Бобровська\nОтже, глухе відлуння дитячих спогадів; природна елегійність інтонацій та малюнків — і нічого більше. Ніяких тобі «тубільців», побачених зверхнім поглядом…\nТеми «українського сліду» стосується й питання про відлуння Конрада в нашій літературі 1920-х років. Його перекладали й видавали тоді в Україні досить активно. Протягом кількох років побачили світ такі твори письменника, як «Аванпост прогресу», «Визволення», «Кінець неволі», «Олмейрова примха», «Тайфун» та деякі інші. Англійський неоромантик Джозеф Конрад виявився цікавий та актуальний для неоромантиків українських. Маю на увазі передусім Юрія Яновського, який і сам признавався: «Любив я англійців та американців. Їхні твори правили мені за вікно до великого світу. Тоді я захопився морем, не бачивши його».\nТа і як було не захопитися тим «літературним» морем! Читаючи повість Джозефа Конрада «Молодість», Яновський, звісно, знімав капелюха перед такими його героями, як моряк Марлоу. Ось як розповідає Марлоу про свій перший вітрильник із дивним матроським «графіті» на кормі: «Пишний орнамент з облізлою позолотою і своєрідний герб із девізом унизу: «Зроби або помри». Пам’ятаю, він страшенно полонив мою уяву. У ньому було щось романтичне, і це спонукало мене полюбити той старий корабель, озвалося до моїх юних літ!».\nДивовижні це слова: «Зроби або помри»! Вони полонили Конрадового Марлоу (і Яновського також) тим, що в цьому простому й мужньому гаслі — ціла філософія життя серед випробувань, які часом вимагають від людини надзусиль, напруженої боротьби не тільки зі стихіями, а й із самим собою. Може, навіть передусім із собою… Поза всяким сумнівом: філософська у своїй суті проза Джозефа Конрада лише «прикидається» пригодницькою. І чи не з «морських історій» цього письменника бере початок течія екзистенціалізму у світовій літературі?\nСеред творів, що справили на молодого Яновського найбільше враження, сам він називав Конрадову повість «Перемога». Захоплювала його й «Олмейрова примха». Хоча насправді «конрадіана» Юрія Яновського ширша, і це спробувала довести румунська україністка Магдалина Ласло-Куцюк, яка дослідила тему «Яновський і Конрад» на досить широкому матеріалі. Зрозуміла річ, для зіставлень їй найбільше знадобився роман «Майстер корабля» (1927), текст якого, як виявилося, пересипаний ремінісценціями з творів англійського автора.\nУ тому самому ключі можна зіставляти й повісті «Байгород» Яновського та «Молодість» Конрада: сумовито-піднесені ліричні рефрени, сповнені туги за юністю, в них суголосні. Та й То-Ма-Кі в «Майстрі корабля», який подумки гортає сторінки власної кіномолодості, що минула на березі моря, раптом починає нагадувати бувалого в бувальцях матроса Марлоу, Конрадове alter ego. Яновський любив такий прийом — оповідки, що звучать із вуст тертої життям людини. У цьому сенсі його матрос Богдан — «наш Марлоу», причому ще більшою мірою, ніж То-Ма-Кі!\nБлизькою українському авторові була й сама філософія Джозефа Конрада: слова «Зроби або помри» цілком могли б бути девізом і його героїв. Таких, як Шахай із його сталевою волею (роман «Чотири шаблі»). Пафос стриманої мужності, незворушного стоїцизму — це й пафос Яновського, не тільки автора «Тайфуну»...\nТе саме і з неспокоєм як станом душі людини, що поривається за межі узвичаєності: не випадає сумніватися, що Юрій Смолич, називаючи свій відомий мемуарний цикл про літературу 1920-х «Розповідями про неспокій» (друкувався у 1968-1972 роках), таким чином нагадував своїм читачам про Конрадові «Оповіді про неспокій» (1898).\nТа й узагалі: слово «неспокій» було гаслом молодого покоління українців, які в 1920‑х мріяли про національне відродження. Слово це було на вустах у речника покоління українських неоромантиків Миколи Хвильового: «Хай живе неспокій!» — повторював він, мов заклинання, запевнюючи, що з цим девізом має намір «пройти все своє життя». Він віщував, навіював, кликав до життя «нашого геніяльного неспокійного громадянина», який гряде!\nЗдається, відлуння Конрада вчувається і в «Оповіданнях про надію» сучасника Хвильового Миколи Бажана, написаних цим майстром уже в часи хрущовської «відлиги». Вони про незнищенність людини, яку можна вбити фізично, розчавити морально, проте в неї, людини, все одно залишається якийсь незбагненний ресурс духовного самовідтворення. І мистецтво покликане цей ресурс збагачувати, «щоб прокричать про надію людині, зневірою втомленій»...\nДжозеф Конрад також залишав своїм читачам надію, хоч і думав він «про самотність і страх перед чужістю світу»…\nНагадавши про парадокси Конрада, Ростислав Чопик не втримався від легкої іронії на адресу замилованих краєзнавців, любителів літературної географії, які про парадокси не думають, оскільки вони зайняті пошуками втраченого часу. Мовляв, «скрізь родинні гнізда, могили предків, відчуття дідизни», проте «чи залестить і нам, і полякам, коли тим слідом підемо далі»?\nІ все-таки «підемо далі».\nЗвивистий конрадівський маршрут варто почати з подільського села Гоноратка, що за кілька кілометрів від райцентру Оратів на Вінниччині (дивна назва цього зовсім не «гонорового» села має просте пояснення: поміщик Оранський колись назвав його так на честь своєї дружини Гонорати). Саме тут народився Аполло Коженьовський, батько письменника.\nАполло був сином Теодора Коженьовського, який адміністрував у селі Коритня Гайсинського повіту (до Гоноратки звідти подати рукою). У молодості Теодор воював із Наполеоном, брав участь у листопадовому повстанні 1831 року, за що російська влада його покарала, конфіскувавши маєток. Але повстанський дух не полишив Теодора Коженьовського. Він передався його синам Аполло й Гіларію, які через 30 років так само, як і батько, вийшли на барикади\n«вашої і нашої свободи»...\nГімназійну освіту Аполло здобував у Житомирі.\nУ травні 1856 року одружився з Евеліною Бобровською, родина якої володіла маєтками по сусідству з Коженьовськими. Вінчалися молоді в Оратові — там і досі стоїть костел, у якому це шлюбне дійство відбулося.\nА 3 грудня (за новим стилем) 1857 року Евеліна Коженьовська народила сина, якого вдома називали Конрадеком (повне ім’я — Юзеф Теодор Конрад). Сталося це начебто в Бердичеві, де хлопчика й охрестили в кляшторі Босих кармелітів. Відповідного метричного запису в документах римо-католицької консисторії відшукати, однак, не вдалося, через те одностайності серед біографів Конрада немає: частина з них наполягають на тому, що місцем народження майбутнього письменника було село Терехове за 12 км від Бердичева. У Тереховому жила мати Евеліни, пані Ева Пільховська. Саме тут і минули перші три роки життя Конрадека (про це свідчать «терехівські» листи його матері, адресовані чоловікові, який тим часом у Варшаві допомагав готувати повстання за свободу Польщі).\nМаєток Еви Пільховської, на щастя, уцілів: у ньому тепер розмістилася школа. Довкола залишки старого панського парку; поруч спеціально збудоване приміщення Народного музею історії села Терехове. Утім, відвідувачів першим «привітає» все-таки не Джозеф Конрад, а ...Григорій Котовський, пам’ятник якому встановили тут у радянські часи (його ім’я мав місцевий колгосп).\nА сам музей гарний! Тут є прецікава експозиція, присвячена Конраду, є розкішне зібрання світової «конрадіани», є одержимий, чудово обізнаний із творчістю письменника завідувач Михайло Бедь...\nКоли Аполло Коженьовського відправили на заслання, Евеліна, взявши із собою малого сина, подалася услід за чоловіком. Померла вона в Чернігові, де й похована. Опікуном Конрадека став його дядько Тадеуш Бобровський. У маєтках дядька — в селі Казимирівка, що біля Гоноратки, та в Новофастові (нині Погребищенський район) — і минула частина дитинства та юності майбутнього письменника... У Новофастові Тадеуш Бобровський 1860 року придбав розкішний, дуже оригінальний з архітектурного погляду палац. От тільки побачити його «в натурі» нам уже не вдасться: не вцілів. Зате уявити легко: допоможуть старі фотографії та малюнок знаменитого Наполеона Орди...\nНаприкінці конрадівського маршруту слід згадати Львів, де Юзеф Теодор Конрад Коженьовський якийсь час навчавсь у пансіоні...\nА невдовзі його, 17-річного, покликало море. І 1874 року він вирушив у Марсель — назустріч випробуванням, назустріч тому неспокою, який став для нього синонімом пригод, душевних поривів, життєвого ризику, творчості...\nПомер літературний батько "Тореадорів із Васюківки" Всеволод Нестайко\nПомер відомий письменник Габріель Гарсіа Маркес\nМалярчук стала лауреатом літературної премії Конрада


У центрі Рівного молодики влаштували різанину\n16:36, 18 листопада Переглядів: 243\nВиклик про криваву подію в центрі Рівного на лінію «102» надійшов майже опівночі 16 листопада. Громадяни повідомляли, що на майдані Незалежності кілька молодиків влаштували бійку та, рухаючи в сторону житлових будинків, наносять ножові поранення громадянам.\nНа місце події виїхали працівники поліції та гвардійці військової частини 3055 Нацгвардії України.\nПрибувши на місце події правоохоронці одразу викликали підмогу та, не гаючи часу, приступили до затримання даних осіб. Усього нападників було двоє, один з них мав ніж. Попередньо, він ним наносив поранення особам, що траплялись на його шляху. Одному з потерпілих було нанесено кілька різаних ран.\nПідозрюваних було затримано та направлено до відділку поліції. Потерпілим знадобилась медична допомога. Триває слідство.\nАвтор:Пресслужба військової частини 3002 Національної гвардії України


Новинка від Dremel - багатофункціональний бездротовий інструмент Dremel Micro\nУ Dremel поповнення – багатофункціональний бездротовий інструмент Dremel Micro. При довжині до 20 см, його вага складає всього 250 грамів. Призначений для робіт там, де звичайним інструментів немає де розвернутися. Може розрізати гвинт або трубу, що знаходяться у важкодоступному місці, працює по дереву, пластику або металу, ріже ламінат, моддінг тощо…\nЗавдяки вузькій ручці та м’якій накладці інструмент зручно сидить в руці – його можна тримати як звичайний олівець. Тільки от швидкість обертання у цього “олівця”, в залежності від типу робіт (шліфування, гравірування або полірування), може досягати від 5000 до 28000 обертів за хвилину. Регулюється швидкість обертання інтуїтивно простим натисненням кнопки.\nПри невеликих розмірах самого інструменту, батарея у Dremel Micro досить витривала (7,2 вольт). Вбудований літій-іонний акумулятор на 43% легше та менше звичайних аналогів. Втім, однієї зарядки, як правило, вистачає навіть на великий проект “зроби сам”. Якщо ж робота настільки масштабна, що Dremel Micro потрібна підзарядка, інструмент сам вчасно підкаже про це, змінивши зелений індикатор на жовтий, а потім червоний. Оснащений круговими світлодіодами навколо робочої основи, він зробить роботу зручною навіть в складних світлових умовах.\nВ широкому продажі Dremel Micro з’явиться у вересні 2014 року. У комплект до інструменту додаються зарядний пристрій, м’який кейс для зберігання та 35 аксесуарів для різання, шліфування, полірування. Вся оснастка в лінійці Dremel сумісна з Micro. Рекомендована роздрібна ціна від.2000 грн, включаючи ПДВ.


Неймовірна історія кохання двох найвищих у світі людей, яка закінчилася трагедією - ЗНАЙ ЮА\nНеймовірна історія кохання двох найвищих у світі людей, яка закінчилася трагедією\nДва велетні познайомилися волею випадку і прожили разом 17 років, поки їх не розлучила трагічна подія\n23 липня, 10:14\nАнна Бейтс (в дівоцтві Барнум) народилася в 1846 році в Новій Шотландії, Канада, у цілком звичайній родині. У неї було 12 братів і сестер нормального росту, але дівчинка різко виділялася на їх фоні. До чотирьох років "малятко-гігант" сягнуло 137 см і доросло в підсумку до 243 см і важило близько 160 кг.\nПро 16-річну гігантську дівчину почув шоумен Тейлор Барнум. Він запросив її з матір'ю в Нью-Йорк виступати в своєму Американському музеї, який поєднував в собі багато функцій — від читальні до театру. Дівчині запропонували 1000 доларів в місяць за роботу і пообіцяли залишити час на навчання. Анна була досить розумна і допитлива, і пропозиція її зацікавила. Вона стала вивчати вокал та гру на фортепіано і збирати натовпи людей на виставах як найвища дівчина у світі.\nНестандартний зріст може доставляти багато незручностей, але одного разу він ледь не коштував дівчині життя. У будівлі музею почалася пожежа, і її розміри не дозволяли вибратися через вікно. Щоб врятувати велетеня довелося розібрати стіну. Після цього Анні потрібен був час, щоб прийти до тями, а потім вона відправилася на гастролі в Європу.\nТруднощі із знаходженням другої половини відчувають багато людей, а людям з особливостями доводиться найскладніше. Але в якийсь момент удача була виразно на боці Анни. Під час поїздки дівчина зустріла кохання свого життя — Мартіна Бейтса, "кентуккійського гіганта". Колишній шкільний вчитель відслужив в армії і вирішив змінити роботу на більш прибуткову — приєднався до мандрівного цирку.\nЦей чоловік виявився Анні під стать. Правда, ростом він все ж був трішки нижче — 232 см. Між високими молодими людьми спалахнув роман, і незабаром вони вирішили одружитися. Пара з'явилася в Лондоні перед королевою Вікторією, яка подарувала Анні золотий годинник.\nПодорожі молодят по Європі та успішні спільні виступи тривали 14 місяців, перш ніж вони повернулися в Америку і влаштувалися на фермі в Огайо, побудувавши спеціальний будинок з високими стелями. Прийшов момент і для народження дітей. І тут у подружжя почалася чорна смуга. Двічі вони робили спроби, але пологи були дуже важкими і малюки з'являлися на світ величезними. Перша дитина народилася мертвою, а друга не прожила і 12 годин.\nІсторія кохання найвищою в світі пари закінчилася сумно. У 1888 році, не доживши до 42 років, Анна померла від туберкульозу. Мартін одружився на іншій жінці, з якою прожив до кінця днів.\nНагадаємо, розкрита таємниця старих фотографій, що хвилює кожного\nРаніше портал "Знай.uа" повідомляв про містичні зникнення людей, які досі не розкриті.\nТакож "Знай.uа" писав, чому речі Марії Кюрі не можна чіпати ще 1500 років.