Utisci mlade devojke nakon Prizrenske letnje duhovne škole: — prizren.online\nNaslovna Danas Utisci mlade devojke nakon Prizrenske letnje duhovne škole:\nUtisci mlade devojke nakon Prizrenske letnje duhovne škole:\nUtisci mlade devojke nakon Prizrenske letnje duhovne škole: Od kad sam se vratila stalno razmišljam kada ću da dođem ponovo\nNadam se da ću nekada uspeti da uradim nešto za Kosovo i Metohiju i mnogo sam srećna što sam rođena u pravoslavnoj veri i baš kao Srpkinja. Mislim da nam je time mnogo dato, a onome kome je mnogo dato, na njemu je i velika odgovornost.\nU Beogradu su nas ispratili rečima da se sa ovog putovanja nećemo vratiti isti. U tom trenutku nisam verovala tome, mislila sam da je preterivanje. I sada mi je neverovatno koliko sam pogrešila. Što se tiče utisaka iz ovogodišnje Prizrenske letnje duhovne škole, ne znam odakle bih prvo počela.\nAli, da krenem od ljudi…\nDa nije bilo veroučitelja Darka, Nemanje, Dragana, oca Vlade, đakona Nenada, vozača Dekija i oca Andreja ništa od ovoga ne bi bilo. Posebno bih istakla i zahvalila se našim divnim veroučiteljima, apostolima naše škole, koji su svake večeri sa nama sabirali utiske i otvarali nam još novih uvida. Bilo je divno sresti se i sa puno polaznika sa kojima sam delila slična uverenja, stavove i vrednosti i sa kojima sam mogla slobodno da pričam, a da me ne gledaju čudno jer idem u crkvu i jer su mi Kosovo i Metohija važni.\nUčesnici Letnje duhovne škole, foto O. R.\nMeđutim, ljudi koji su najviše obeležili moj boravak na Kosovu i Metohiji su ljudi koji tamo žive. Osećala sam se posebno lepo, kao svoj na svome, u Velikoj Hoči svako mi se na ulici javio, mogla sam čak i da zalutam bez straha. Obradovalo me je što ima puno dece. A Orahovac je ostavio poseban utisak iz više razloga. Prvo, razgovor sa prof. Oliverom Radić o oružanom napadu koji je izvršen na Srbe u tom mestu 1998.godine. Bilo je veoma potresno, duboko, živo i jako njeno sećanje, a u isto vreme mi otvorilo oči za mnoge stvari o kojima nisam znala ili nisam razmišljala na taj način.\nNjene reči da nama, pravoslavnim Srbima, nije potrebno da bilo šta izmišljamo, već samo da uvek iznosimo istinu, ostale su duboko urezane u mojoj svesti.\nMoja baka je takođe iz Orahovca. Pružena mi je prilika da obiđem njenu kuću, prvi put. To mi je bilo jako važno, jer sam konačno uživo videla kuću o kojoj sam još iz detinjstva slušala i samo je zamišljala. Volela bih da je jednog dana „doteram“, „sredim“ i obnovim da bude kao iz moje mašte i bakinih priča. Želja mi je da joj vratim pređašnji sjaj i da imam svoj kutak u Orahovcu.\nSrela sam se i sa tetkom i sestrama iz Gračanice. Liturgija i pričešćivanje u Dečanima i Gračanici su ostavili veliki utisak na mene, jer je to bio najveći spoj duhovnosti i umetnosti u svakom smislu. Svidelo mi se što smo sa školom obišli i mesta koja se inače u regularnim turističkim turama ne obilaze, (Pasjane, Štrpce i Narodna kuhinja u Prekovcu). Osetila sam veliku blagodat svaki put kada smo imali priliku da se poklonimo moštima naših svetih. Pored Sv. Bosiljke u crkvi Preobraženja, poklonili smo se i moštima Svetog kneza Lazara u Ravanici, Sv. Joanikija Devičkog u manastiru Devič, Svetom kralju Stefanu Dečanskom u Dečanima, Sv.Kozmi i Damjanu u Zočištu i sv. Petru Koriškom u Crnoj Reci.\nPrizren sa razlogom nosi epitet carskog grada zbog svoje lepote. Nisam se osećala toliko prijatno tamo zbog obilja albanskih zastava koje su me asocirale na rat i sve ružno što se desilo nakon toga.\nKristina Nikolić, foto: O.R.\nZa razliku od grada, manastir Svetih Arhangela je za sve nas bio kao kuća. Tu smo spavali nekoliko noći i zaista smo posle svakog izlaska iz autobusa osećali kao da dolazimo kući. Otac Mihajlo bio je tu i brinuo da uvek budemo siti i napojeni, kao roditelj. Dva manastirska vučjaka Aska i Reks s dočekivali su nas radosni što smo se vratili, kao što mene moj pas dočekuje. Atmosfera je zaista bila krajnje porodična i topla.\nVeoma sam zahvalna Gospodu što sam krenula u ovu školu, a bilo je puno iskušenja. Moja porodica dolazeći sa Kosova i Metohije, plašila se da idem, ali mi je drago da sam pobedila i svoj i njihov strah i otišla. Tokom našeg boravka tamo, čuli smo da su mnogi autobusi vraćeni sa administrativnog prelaza. Smatram da je naš boravak tamo veliki blagoslov.\nU ovom trenutku, od kada sam se vratila, samo razmišljam o tome kada ću ponovo da idem i pravim planove za viđenje sa novim prijateljima koje sam stekla. Nadam se da ću nekada uspeti da uradim nešto za Kosovo i Metohiju i mnogo sam srećna što sam rođena u pravoslavnoj veri i baš kao Srpkinja. Mislim da nam je time mnogo dato, a onome kome je mnogo dato, na njemu je i velika odgovornost.\nKristina Nikolić, Beograd\nIvan Miljković Send an email 21. avgusta 2021.\nУтисци младе девојке након Призренске летње духовне школе: Од кад сам се вратила стално размишљам када ћу да дођем поново\nPrethodni tekstGRIGORIJE BOŽOVIĆ — Čudni podvižnik\nSledeći tekstIn memoriam Radmila Gadžić\nMemories of Prizren – Jelena Stojkovic (Piano)\nPredlozi za izlete motociklom u Srbiji – Prizren\nSIN I ĆERKA ČUVENOG SRPSKOG KARDIOLOGA NASTAVILI OČEVIM STOPAMA! Ovo su Sanja i Dušan, DVOJAC BEZ PREMCA\nKosovo Prizren Center, Gopro / Kosovo Prizren Centre, Gopro\nНа данашњи дан, пре 107. година, ослобођен је царски град Призрен и цела Метохија\nПоред царског града Призрена, српска војска је ослободила и призренски и русенички подгор. Призрен 1913. / Фото: Алберт...\nСрби у Призрену свечано прославили Ђурђевдан\n#PRIZRENCARSKIGRAD … 2 DEO\n#PRIZRENCARSKIGRAD ... 2 DEO https://youtu.be/wuFX_rmMVU4\nSecanje na Prizren 10 SPASOVDAN\nPRIZRENSKA RAPSODIJA 14 januar 2019.\nНа гробу Цара Душана


Trudnoća nije bauk - Bebac.com\n06.11.2017. / Izvor: www.politika.rs\nNajčešći uzroci smrtnosti porodilja su krvarenje na porođaju, trombo-embolijski procesi, visok krvni pritisak i maligniteti\nSrbiji svake godine manje od deset žena premine na porođaju ili tokom babina, tačnije 42 dana nakon dolaska deteta na svet, tako bar kažu podaci Republičkog zavoda za statistiku. Prošle godine je tokom trudnoće, porođaja i babina umrlo sedam žena, a 2015. i 2014. najlepši period života žene bio je koban za osam nesuđenih majki. Istovremeno, oko 350 odojčadi okonča život pre prvog rođendana.\nIako su ovi podaci veoma uznemirujući, Srbija spada u zemlje sa niskom stopom maternalne smrtnosti, što je znak dobre perinatalne zaštite, tačnije medicinskog zbrinjavanja majke i deteta od začeća i do nekoliko nedelja posled porođaja.\nPodaci na globalnom nivou poprilično su zastrašujući. Polovina trudnih žena na svetu ne dobija adekvatnu negu tokom trudnoće, niti ima ima uslova da ode na četiri obavezna pregleda, podaci su Svetske asocijacije perinatalne medicine.\nZbog komplikacija u trudnoći svakoga dana u svetu umre 830 žena na porođaju, što znači da ostanemo bez 300.000 majki godišnje. Većina ovih smrtnih slučajeva, prema podacima Svetske asocijacije perinatalne medicine, može biti sprečena adekvatnom negom u trudnoći i na porođajima, i ukoliko bi sve žene imale pristup hitnom zbrinjavanju.\nProfesor dr Snežana Rakić, načelnik najvećeg porodilišta na Balkanu u bolnici „Narodni front”, u razgovoru za naš list kaže da Srbija ima dobru zaštitu trudnica i porodilja i da statistika upravo to i pokazuje.\n– Voleli bismo da nemamo nijednu preminulu trudnicu, ali budući da imamo oko 65.000 porođaja godišnje, broj tragično završenih trudnoća je zaista minimalan. Ukoliko na 10.000 porođaja samo jedan završi smrću porodilje, to ipak ne može da bude zabrinjavajući podatak – objašnjava dr Rakić.\nOna dodaje da su najčešći uzroci smrtnosti porodilja krvarenje na porođaju, trombo-embolijski procesi, kao i sistemske bolesti poput visokog krvnog pritiska ili malignih bolesti koje se sve češće javljaju u trudnoći.\nOna objašnjava da su u Srbiji obavezna tri pregleda tokom trudnoće u 12, 22. i 32. nedelji, kao i da posle 36. nedelje trudnica obično odlazi lekaru svakih sedam dana. Naša sagovornica kaže da žene u Beogradu redovno posećuju lekare tokom trudnoće, ali da ne zna kakva je situacija u unutrašnjosti. Inače, prošle godine je živorođeno 64.734 deteta, pre dve godine 65. 657, a 2014. rođena je 66.461 beba.\nU Institutu za javno zdravlje Srbije „Dr Milan Jovanović Batut” kažu da ne postoje podaci o prosečnom broju pregleda koje trudnice obave tokom trudnoće, jedino postoji evidencija o ukupnom broju poseta ginekologu širom Srbije.\nKada je u pitanju smrtnost odojčadi, prošle godine je u Srbiju u prvoj godini života preminulo 348 beba. U poslednjih sedam godina broj umle odojčadi se smanjuje, podaci su Republičkog zavoda za statistiku. Najviše dece, 492, umrlo je 2009. godine, godinu dana kasnije taj broj je pao na 460, a 2011. na 414. U poslednje tri godine kreće se oko 350.\nPrema rečima Snežane Rakić, glavni uzrok smrtnosti odojčadi je prevremeno rođenje. Granica porođaja je sada spuštena na 24 nedelje i težinu deteta od 600 grama.\nPrema podacima Svetske asocijacije perinatalne medicine, čak tri četvrtine smrtnih slučajeva novorođenčadi u svetu nastaju zbog komplikacija prilikom prevremenog porođaja i neonatalnih infekcija. Do 2030. godine sve zemlje sveta trebalo bi da smanje stopu neonatalne smrtnosti na manje od 12 na 1.000 rođenih.\nTakođe, podaci ukazuju da se jedna od deset žena porodi pre 37. nedelje trudnoće. Godišnje se širom sveta zabeleži oko 13 miliona prevremenih porođaja, a u poslednjih 27 godina, iz nepoznatih razloga, stopa prevremenih porođaja širom sveta je porasla za oko 14 odsto.\nDobri rezultati i u slučaju visokorizičnih stanja\n– Na Klinici za ginekologiju i akušerstvo Kliničkog centra Srbije pratimo sva stanja trudnoće i vodimo kompletnu brigu o novorođenčadi naših pacijentkinja i zato mogu da kažem da je, u odnosu na smrtnost porodilja u najrazvijenijim zemljama sveta, Srbija na svetski zavidno priznatom nivou – ističe prof dr Aleksandar Stefanović, direktor klinike, u koju se, kao u tercijarni centar, redovno upućuju iz Srbije i iz regiona mnoge žene u ozbiljnom stanju kada je reč o ugroženosti i majke i ploda, ali su to vrlo retko životno ugrožene pacijentkinje.\n– Naša zdravstvena nega organizovana je tako da uz korišćenje i poštovanje protokola i vodiča za vođenje i završavanje trudnoće i porođaja, kako u normalnim, tako i u visokorizičnim trudnoćama, uz multidisciplinarni i timski rad, u tim stanjima uspevamo da dobijemo i zdravo potomstvo i održimo ne samo život, već i zdravlje žene – dodaje profesor. – U pogledu mortaliteta novorođenčadi najčešći uzroci su infekcije, asfiksija i kongenitalne anomalije. Smrtnost raste proporcionalno sa gestacijskom zrelošću.\nBroj kontrolnih pregleda u trudnoći varira u različitim zemljama, ali se preporučuje da se obavi bar po jedan pregled u toku svakog trimestra, podvlači doktor. U prvom trimestru, kaže direktor, zbog utvrđivanja trudnoće, opšteg pregleda i skrininga na najčešće trizomije („dabl test”), u drugom – radi sagledavanja anatomije ploda i praćenja zdravstvenog stanja trudnice, u trećem radi praćenja stanja ploda i njegove kondicije (CTG pregledi) i opšteg stanja trudnice i planiranja vremena i načina porođaja.\n– U Srbiji i Beogradu najveći broj trudnica ima redovne kontrole zasnovane na ovim principima. Na učestalost kontrola utiče i stanje trudnice i ploda. Redovne preglede sprovode pre svega izabrani ginekolozi u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, a po potrebi i specijalisti-konsultanti u sekundarnim i tercijarnim ustanovama. U odnosu na potrebe za primarnom zaštitom, moram istaći da je Ministarstvo zdravlja obezbedilo i besplatne preglede, čime je obezbeđeno da se prekontrolišu i na vreme uoče zdravstveni problemi trudnica – ne zaboravlja da pomene prof. dr Aleksandar Stefanović.


Duhovni rast kao zamka?! | 4Dportal\nPonedjeljak, 14 Listopad 2013 07:31\tMiroslav Prvulović\n- Na jednoj strani je delovanje sila Entropije, koje je ostalo isto kao i ranije, ili čak ima svoja pojačavanja, na drugoj - već ostvareni ili aktuelno postižući duhovni rast pojedinaca... - Ako imamo spoznajna ograničenja prema vani, onda ih paralelno moramo imati i prema unutra: što znači da je iluzija da mi sa postojećim ograničenjima uranjanjem u sebe možemo doći do "Višeg Ja" i do "Svetlosti", kao što se tvrdi u mnoštvu duhovnih teorija, već samo možemo tumarati unutar unutarnje zone mraka, težine i blata, koji se u unutarnjem prostiru analogno njihovom prostiranju u vanjštini. - Nikako ne možemo ograničenja prevazići držeći se koncepata koje je stvorio svet ograničenja u kojem živimo.\nNastrojenost teksta koja u prvi mah može da deluje kao krajnji duhovni pesimizam, ali - ako objektivno u meri u kojoj nam je to moguće REALNO konstatiramo dešavanja u sebi i oko sebe, a slika ispadne jeziva ili jezivo ružna, da li je tu onda krivo naše crno viđenje ili sama crna realnost? Dodatno: ja sam uvek spontano težio traganju za rešenjima i u najtežim situacijama (ne tvrdim ovo u smislu: "eto, ja sam dasa!", nego zaista jeste tako nekako ispadalo), pa je tako i ovde, uz svu sumornost slike koja mi se pokazuje kao presek planetarne situacije i nekakvih kozmičkih uticaja na nas, da li i na Zemlju, to ne mogu da znam, ja ću ovde davati i ono što vidim kao rešenja, odnosno, sa time sam donekle i konkretnije već započeo u prethodnom tekstu. Uzgred, forma maltene nekakvog podsetnika, u prošlom tekstu, proizašla je iz mojih ličnih traganja i eksperimentiranja, naknadno sam uvideo da ona možda i ne odgovara u pravom smislu formi kolumni, te da neće proći, ali - nekako se provukla kod urednika, možda je i bolje što je postavljena, da bude odraz traganja kroz koja sam, možda i kroz koja smo - prolazili.\nJezgrovito nizanje teza, kao sasvim praktičkih orijentira, koje jeste upotrebljivo u našoj ličnoj praksi, ipak ne odgovara formi izlaganja kakvo imamo kao uobičajeni vid prenošenja ideja, te se, dakle, vraćam stilu iz ranijih tekstova. Nešto što u njemu, ovakvom stilu, može da deluje kao povremena mala konfuzija i kao ponavljanje, u varijacijama, već rečenog, prosto je neminovnost koju ja van ovoga što pišem shvaćam, ali, nije vreme da ju sada opširnije objašnjavam, neka ona ostane kao nedostatak ovih tekstova, kome u njima ima nekih korisnih zrnaca, navedeni nedostataci u izlaganju neće biti baš velika smetnja.\nVezano za potencijalno pesimistično sumiranje sadanjih dešavanja: valjda baš i jeste "fora" u tome da ŠTO OBJEKTIVNIJE, SVEOBUHVATNIJE I BESKOMPROMISNIJE SAGLEDAVAMO I SAGLEDAMO AKTUELNA DEŠAVANJA, PA MA KOLIKO ONA BILA SUMORNA I TEŠKA, ILI SLIKA KOJA IZ NJIH PROIZILAZI BILA SUMORNA I TEŠKA, NEGO DA SMO VAN REALISTIČNOG VIĐENJA, A ULJULJKANI U LEPOTI, LAKOĆI I LEPIM OBEĆANJIMA LAŽNE SLIKE, ZARAD STRAHA OD NJENIH SUMORNIH TONOVA. Ako nešto sasvim realistično, sveobuhvatno i dosledno sagledamo - tek onda možemo da tragamo i za rešenjima, dok smo uljuljkani lažnom slikom, sva rešenja do kojih dođemo SAMO MOGU ODGOVARATI LAŽNOJ SLICI KOJU IMAMO PRED SOBOM, TJ. U SVOJOJ SVESTI.\nPošao bih od kanaliziranih poruka kojima smo, preko nekih sajtova koje sam već ranije citirao, zasuti, kako na našim prostorima, tako i šire. U početku sam se prijavio da sa jednoga od njih primam prevedene poruke - čisto iz zabave, jer su te kanalizirane poruke (ne naziva ih slučajno jedan od stalnih komentatora na jednom do tih sajtova - "kanalizacijom", duhovnom kanalizacijom) toliko u raskoraku sa onim što imamo u svojoj unutarnjoj i vanjskoj planetarnoj realnosti, da se doimaju, duhovno trezvenom čitatelju, kao humoristični tekstovi. No, sa POJAČANJEM ENTROPIJE, poslednjih dana i nedelja, ti tekstovi mi čak gube i tu humorističnu notu, te dolaze kao bulažnjenje, kao teška ironija i cinizam, kao, da iamam dara za vulgarnije izražavanje, rekao bih - kao prose...avanje tobožnjih uzašlih majstora ili tobožnje naše starije kozmičke braće. Ne sporim ja da oni, verovatno ili svakako, postoje, ali - ove, ovakve kanalizirane poruke ("kanalizacija") zasigurno su daleko od njih i njihovih informacija.\nDakle, evo, da pokušam da ih ipak shvatim kao zabavne, izvadaka iz poslednjih "kanalizacije", koje mi se prilepile za mejl:\n"Energetsko polje oko svakog od vas i oko Majke Zemlje postaje sve jače i više ne podržava gomilanje aspekata negativne energije 3D stvarnosti. To energetsko polje je puno ljubavi i svjetla visokih frekvencija i ono djeluje kao štit od svega što treba biti otpušteno. Oni koji su očistili sebe mogu to osjetiti kao snažan osjećaj kao da su izdignuti iznad svega onoga što ih je ranije držalo dole i to im pomaže da se naviknu na još višu frekvenciju bivanja. Budite svjesni tog osjećaja i pustite tu ljubav i svjetlo koja vas okružuje u vaše srce i očekujte velike promjene nakon što se vaše tijelo njima prilagodi."\nA evo što nam "Stvoritelj" lično (a koji, kad ih u nizu do Beskonačne Energije mora biti niz: Stvoritelj Planete, Stvoritelj Sunčevog sustava, Stvoritelj Galaksije, itd.?) poručuje:\n"Bilo da ste toga svjesni ili ne, poklonjen vam je veličanstven dar od strane Univerzuma. To je prirodna ljepota koja vam pripada… nitko drugi je na zemaljskom planu ne posjeduje. Kada provodite vrijeme fokusirajući se na primjećene pogreške, fizičke ili druge prirode, ignorirate taj dar! Odvojite vremena, svakoga dana, da pronađete nešto dobrog i prekrasnog o vama samima. Kada počnete prihvaćati te stvari, događa se prekrasna stvar… one greške koje ste MISLILI da imate, nestale su."\nOd unutarnjih i vanjskih gušenja jedva opstaješ, a kaže ti se da ti samo grešiš U PERCEPCIJI, kao da bi neko bio lud da izabere da posmatra nešto ružno, a da se loše oseća, umesto da izabere da gleda bilo šta lepo oko sebe, da bi se dobro osećao; i kao da mi tek tako možemo birati da osećamo ljubav - kao, neki radije biraju da osećaju nešto drugo, nešto loše i teško, jer jednostavno neće da se okrenu lepom i prijatnom stanju koje dolazi sa fokusiranjem na ljubav. Doista komična "kanalizacija"! Baš bih voleo da vidim nekoga ko u ovo veruje, kako oseća ljubav dok trpi jake psihičke ili fizičke bolove! Kao - dovoljno je da se samo fokusira na ljubav, i sve će proći, "kao rukom odnešeno"! Kao - kriv je onaj ko se loše oseća, jer se nije setio da se fokusira na ljubav, time bi se bolje osećao. LJUBAV SPONTANO PROIZILAZI IZ RELAKSIRAJUĆIH UNUTARNJIH I VANJSKIH USLOVA, ONA SPONTANO TADA ZRAČI IZ NAŠIH BIĆA, NIJE ONA NEŠTO ŠTO SVOJEVOLJNO BIRAMO DA OSEĆAMO ILI NE OSEĆAMO! Samo lud bi izabrao da je svojevoljno ne oseća, a da zna da je ona vezana za prijatna stanja svesti! Neko te davi "rukama obema", a ti - "kuliraš" i osećaš ljubav, i prema njemu i prema svemu što postoji!\nI još samo jedan citat, i neću više, mada ova zamajavanja privlače, svejedno što bi mi sada bila pre propraćena nekim gorkim nego vedrim i osvežavajućim osmehom: "Ono što tražite već imate, ono o čemu sanjate, već je vaše, ono što vam je potrebno, dano vam je bez zadrške. Jedina stvar koja nedostaje u jednadžbi je vaša sposobnost da vjerujete da je tako." Da, sve je u nama i oko nas idealno, samo treba da poverujemo u to, i to idealno će nam se otvoriti, aktivirati! Opet - krivnja je u našoj pogrešnoj percepciji ako ne vidimo idealne uslove koji su daleko od nas kao nebo od zemlje.\nNekih petanaestak godina vrlo aktivno, k tome još nekoliko godina, možda i više, nešto manje aktivno, sam u duhovnosti, iščitavao pritom hiljade i hiljade stranica duhovne literature, pa onda, što je podjednako važno, a možda i važnije, isprobavao, eksperimentirao sa mnoštvom tzv. duhovnih metoda. Ne bih rekao sa svakom na koju sam nailazio, jer su mi mnoge već na prvi pogled, tj. pri upoznavanju sa opisima metode i sa opisima iskustava drugih, bile nešto što nikako "ne obećava". Prolazak kroz 365 dana "Kursa o čudima", te kursa "Univerzalne ljubavi", pa joge, meditacija mi je bila najduže primenjivana praksa, pa u jednom kraćem periodu i kroz praksu molitvi (mada njih nikada nisam "mirisao", ali - hteo sam da prođem i kroz takvo iskustvo), kroz praksu koja je opisana u "Objavama sa Plejada", pa kroz praksu promatranja aure, neke vidove prakse koje opisuje Štajner, dosta dugo kroz praksu koja se zasniva na radovima i objavama T. Mikušine, itd, ne bih se naprezao da se prisećam svega, jer mi to sada nije ni potrebno. Ne želim da kažem da sam "proša' (duhovno) sito i rešeto", već samo da naznačim da imam štošta iza sebe kao duhovno čitalačko i praktično iskustvo.\nI, šta sam nakon svega toga mogao da osetim i zaključim?! Isto što i Faust, kojeg bih rado mogao da nazovem duhovnim pobratimom: nakon upoznavanja sa svim znanjima koja je smatrao bitnima došao je do zaključka da zna isto koliko i pre nego što je krenuo u spoznajne avanture, da je čak "ludov" veći nego što je bio. Naravno, ne mislim ja da se ovde uspoređujem sa Faustom po širini znanja, dodatno - širina znanja u Geteovo vreme je bila jedan pojam, u današnje vreme je sasma drugi pojam, ali, po konačnoj spoznaji ili osećaju da su nam sva BITNA znanja samo iluzija na koju se ne možemo osloniti - mislim da mogu. To je stav koji mi kreće sa tekstom (u vreme teksta) o slamanju konceptualnih ograničenja: kada shvatite da se samo vrtite u začaranom krugu od koncepata (teorija, ideja, gledišta, uvida...), prihvatite jedan držite ga se kao svetinje, prođe vreme, počnete da uočavate, UKOLIKO STE OTVORENI ZA STALNA SAMOISPITIVANJA I PREISPITIVANJA KONCEPATA KOJIH SE (TRENUTNO) DRŽITE, nedostatke, nedoslednosti, nekonzistentnosti, konačno - odbacite koncept kojeg se držite kao svetog, mozgate i tražite, pronađete novi, svejedno da li je on vaš ili ga nađete u literaturi, pa onda ide isti proces, pa novi koncept, i ponovo, ponovo...\nBLAŽENI SU ONI KOJI NISU SVESTI OTVORENE ZA STALNA SAMOISPITIVANJA I PREISPITIVANJA KONCEPATA KOJIH SE DRŽE - JER SE ONI FINO USIDRE U JEDNOM KOCEPTU (svejedno da li je to jedna teorija ili kompilacija više njih), TE GA SE TVRDOGLAVO DRŽE GODINAMA, MOŽDA I DOŽIVOTNO. Ako dubinski i suštinski ne napreduju bogznakoliko, bar ih glava ne boli!\nSvest o tome da se svojim konceptima samo vrtimo u istom krugu, a tako da se samo menjaju sadržaji i teorijske konstrukcije - neminovno je povezan sa spoznajom o golemim ograničenjima našeg uma i svesti. Već sam pisao o njima, da te konstatacije ne ponavljam. Uz dopunsko objašnjenje: podrazumeva se da se to odnosi na dubinska znanja, na znanja o našoj prirodi, o našem dubinskom funkcioniranju, te, konačno, o svim duhovnim pitanjima, podrazumeva se da se sve to ne odnosi na činjenice i znanja puke fizičke ravni i našeg fizičkog funkcioniranja u njoj. Na primer: znanja o kompjuterima, o fizičkoj građi našeg tela, o lečenju koje se odnosi na taj fizički nivo, o fizičkim aspektima same planete, itd. - uz svest da se i tu ima još puno toga spoznavati, jasno je da se radi o zoni ili o domenu u kojem ima SPOZNAJNE PROGRESIJE, dakle, nemamo, kao kada su u pitanju najdublja, najsuštinskija pitanja, fenomen "vrteti se u začaranom krugu (sa konceptima)". Na drugoj strani, uzmimo samo malo dublji domen - fenomen depresije na primer: imamo "more" teorija, prisupa te psihoterapeutskih postupaka u vezi sa deprsijom, a da nijedan od njih nikako ne pogađa suštinu, odnosno, uz jasan zaključak da se depresijom kao pojavom spoznajno ne vlada, da nam je ona enigma.\nAko se MOREM koncepata, o duhovnosti, o duhovnom rastu, o našoj suštini, o nastanku nas samih i svemira, o delotvornim duhovnim metodama, itd. samo vrtimo u krugu, ZAR I OVO ŠTO OVDE NAVODIM IPAK NIJE TAKOĐE JEDAN, SVIM OSTALIM, POSTOJEĆIMA SLIČAN, KONCEPT? U smislu: ne možemo mi izaći iz sebe samih, iskoračiti bukvalno iz svih koncepata, jer, sve dok funkcioniramo u ovom svetu, um nam se mora oslanjati na nekakve koncepte, na nekakve teorijske osnove, na kojima se temelje praktični postupci i delanja. Da, i ovo jeste jedan koncept, odnosno, sve ono što u sledećim tekstovima, valjda ću uspeti, budem naveo kao koncepte prakse. NAZVAO BIH GA - NEOPHODNIM ZAVRŠNIM IZLAZNIM KONCEPTOM. A to bi bio koncept spoznaje naših spoznajnih ograničenja, te posvećenost primeni praktičnih postupaka kojima bi trebalo da izađemo iz tih ograničenja.\nOdnosno, mutatis mutandis, ili rečeno malo drugačije: ako shvatimo da imamo korene spoznajnih ograničenja u sebi samima, u DIZAJNU sopstvenog tela, jer um funkcionira na osnovi mozga kao fizičke osnove, ne može u ovoj ravni funkcionirati van, nezavisno od njega, ne može neko nastaviti da misli, a da mu se mozak odstrani (mada mnogi funkcioniraju kao da im se upravo to desilo!), dalje, ako imamo jasna ograničenja u samom Karantinu ili kozmičkom Zatvoru, ograničenja u pristupu informacijama van ove zone (ovo jeste prilično u vidu pretpostavki, jer nemamo direktan iskustveni uvid u sve ovo, ali - čini mi se da je ovaj koncept blizak mnogima), onda se podrazumeva da mi kao muhe bez glave UZALUD tumaramo unutar svih tih ograničenja u kojma smo, u sebi i van sebe, i da nije rešenje u tome da unutar tih ograničenja nađemo, smislimo, otkrijemo u nekim tobožnjim tajnim rukopisima, neku novu teoriju, novu u nesagledivom nizu već postojećih, već - DA ISKORAČIMO IZ SVIH TIH OGRANIČENJA, PA DA NAM SVE TE SPOZNAJE BUDU DIREKTNO ILI DIREKTNIJE PRISTUPAČNE. JER MI SVE TO ZA SADA IMAMO SAMO INDIREKTNO, OPOSREDOVANO RAZNIM AUTORIMA: to su rekli, PRENELI NAM, Ashtar, Štajner, Buda, itd, na primer, o građi svemira, o duhovnom rastu... MOŽEMO LI MI DA GARANTIRAMO DA JE SVE BAŠ TAKO KAKO SU NAM ONI REKLI-PRENELI? NIKAKO, DOK SAMI NE DOĐEMO DO TAKVIH UVIDA, DOK NE PROBIJEMO ZONU OGRANIČENJA, TE SAMI TO SVE SAGLEDAMO, "VIDIMO", KAO NA DLANU!\nU VEZI SA TIM IZ MOG ISKUSTVA PROIZILAZI JASAN ZAKLJUČAK: MI NEMAMO NA ZEMLJI DUHOVNU TEORIJU I PRAKSU KOJI UISTINU "RADE", KOJI DAJU, PRIMENOM ONOGA ŠTO SE UOPĆE MOŽE PRAKTIČNO PRIMENITI, UPRAVO ONAKVE EFEKTE KAKVE OPISUJU.\nTu dolazi ona priča koju sam načeo u nekom od prethodnih tekstova, O KONCEPTUALNIM OGRANIČENJIMA, O POTREBI ZA SLAMANJEM KONCEPTUALNIH OGRANIČENJA. Nadam se da ću u nekom od sledećih tekstova to pokazati na primeru meditacije: AKO ZAĐETE DUBINSKI U FENOMEN MEDITACIJE, DAKLE, U POSTOJEĆE KONCEPTE O NJOJ, OTKRIVATE DA ONA NIJE VOLŠEBNI DUHOVNI OSLONAC ZA KAKAV SLOVI U DUHOVNOJ, OSOBITO ISTOČNJAČKOJ, LITERATURI. E, sada, ako se vi slepo držite postojećih koncepata o meditaciji, i nju praktikujete oslanjajući se na te koncepte - onda ne možete nikako da iskoračite iz sebi samima nametnutih ograničenja, u vidu teorije i prakse meditacije.\nOdnosno, to konceptualno ograničenje može biti u vidu INDUKOVANJA ILUZIJA, što dolazi na isto. Na primer, koncept: uranjanjem u dubinu svog bića - DOĆI ĆETE U KONTAKT SA VAŠIM VIŠIM JA, SA SVETLOŠĆU KOJA JE U DUBINI VAŠEG BIĆA. Mislim da nema duhovne teorije, osobito, opet, istočnjačke, koja nema tu hipotezu kao AKSIOM! AKO NEOPTEREĆENI TIM KONCEPTOM zalazite sve dublje u sebe - OTKRIĆETE, KAO ŠTO SAM SIGURAN DA SU MNOGI TO VEĆ OTKRILI, SVESNO ILI NESVESNO, MRAK I JEZU! Ne tvrdim ja da u nekoj budućnosti neće biti upravo onako kako sam naveo da stoji u mnoštvu duhovnih teorija, ali, za sada - TU SU MRAK I TAMA, TU SU NEKE JEZIVE PRETNJE. (O njima ću malo konkretnije malo kasnije.)\nŠTO JE I LOGIČNO, LJUDI MOJI!\nAKO SE JEZA, ŽIVO BLATO I MRAK, U SVETU U KOJEM ŽIVIMO, IZLIVAJU KROZ NAŠU UNUTARNJOST, JER UNUTARNJOST MORA BITI POSTAL ZA SVE VANJSKO, NIKAKO NE MOŽE BITI SUPROTNO - ONDA: NE MOŽE BITI U NAŠOJ UNUTARNJOSTI SVETLO I LEPOTA, AKO SU NJIHOV PANDAN U VANJSKOM MRAK, BLATO, OGRANIČENJA, JAD I BEDA, ITD.\nOPET DA SE POSLUŽIMO MALO LOGIKOM: AKO MI U ZALAŽENJU U VANJSKI SVET IMAMO SPOZNAJNA OGRANIČENJA, IMAMO NEKE DOMETE KOJE MOŽEMO DOSTIĆI, A POSLE KOJIH NE "VIDIMO" NIŠTA, PODRAZUMEVA SE DA MORA ANALOGNO BITI I SA UNUTARNJIM DOMETIMA: POSTOJI UNUTARNJA GRANICA DO KOJE MOŽEMO DOĆI U SVOJIM SPOZNAJNIM DOMETIMA, POSLE KOJE - NEMA DALJE.\nE,sada, ako mi u svoju unutarnjost uranjamo sa duhovno važećim stereotipnim KONCEPTOM - da uranjanjem u unutarnjost dolazimo u kontakt sa Višim Ja i sa Svetlošću - MI ĆEMO TU ILUZIJU I IMATI, KAO U PLACEBO EFEKTU!\nŠTO BI ZNAČILO: KADA MI PORADIMO NA PROBIJANJU SPOZNAJNIH OGRANIČENJA, MI ĆEMO IH PROBITI DVOSTRANO - I PREMA VANI, I PREMA UNUTRA, I TADA JE MOGUĆE DA DOĐEMO I U KONTAKT SA VIŠIM JA, I SA... NE BIH REKAO SVETLOŠĆU, PRE SA NAD-SVETLOŠĆU-NAD-TAMOM.\nAko sada, za sada, BEZ SPOMENUTIH KONCEPTUALNIH OGRANIČENJA zalazimo u dubinu svog bića, kao što rekoh - do granice koja nam je dostupna, suočićemo se sa nečim teškim, mračnim, zloslutnim... Da li su to talozi kolektivne svesti, do kojih mi tim uranjanjem dolazimo, da li slutnje nečega što nam preti - to ne možemo znati.\nTIIM SILASKOM U NAŠU DUBINU JASNO MOŽEMO DA UOČIMO - DA SE SILE ENTROPIJE, ILI "ZADRŽIVAČA" POSTOJEĆEG, ZATEŽU SVE JAČE! Govorim neutralno "Sile", ne želim više da "špekulišem" da li su u pitanju "Bića Tame", da li neki "bogovi", da li neki "Viši Plan", u ono što iskustveno, direktnije spoznajno-iskustveno, ne mogu da zađem - neću ni da nagađam. Odnosno, mogu da nagađam, to samo po sebi ne šteti, ali - to nagađanje nije deo koncepta kojeg se držim (može biti njegov aneks :-)). Možda je pritezanje Bića Tame sve jače, jer u njihovoj je prirodi da sve ostane kao što jeste. Čak mi pada na pamet da možda i sam naš Sub-Sub-Kreator želi da nas uništi, ako uzmemo priču o Jahveu, kao ljubomornom i osvetoljubivom bogu, koji je držao u Rajskom Vrtu ljude-bića koja je stvorio, a kada su oni prihvatili da probaju sa drveta saznanja, vrednosti dualnosti, on je postao gnevan. Možda je ovo vreme opet nekih NJIHOVIH, bića visokog nivoa postojanja, "prepucavanja", svođenja računa, itd. Ne znam, ovo su samo neke hipoteze-improvizacije, ali - u ograničenjima u kojima smo, sa kojima smo, ništa pouzdanije ne možemo ni znati.\nTEK, "NA SVOJOJ KOŽI" JASNO OSEĆAMO ZATEZANJE SILA ENTROPIJE! Uprkos svim slatkstim "kanalizacijskim" porukama o tome: da su "Tamni" (tu se kaže - "Kabala") već pre nekoliko nedelja sputani, da Svetlost uvelike sviće na Zemlji, da se svi u pozitivnom smislu već preobražavamo (maltene - samo još krila da nam izrastu, pa da letimo kao ptičice!), itd, nešto od toga ste videli u gornjim citatima.\nNaslov celog dela Portala sa ovim kolumnama je "Duhovni rast u okvirima masovne svesti". Taj naslov je mogao da stoji do pre... ne mogu baš precizno da odredim, ali, na primer: godinu i po do dve godine. (Neka sve ovo bude moja hipoteza, ali - ona se meni na nedvosmislen način pokazuje ne kao hipoteza, već kao činjenično stanje.) Slažem se sa brojnim objašnjenjima i čak fizičkim pokazateljima, jer se oni podudaraju sa onim što sam mogao da konstatiram na sopstvenom unutarnjem i na unutarnjem planu kod drugih - da negde oko osamdesetih godina prošlog veka kreću značajne promene na Zemlji. (I u vezi sa tim ima mnogo objašnjenja na mnogo mesta, ne bih ponavljao i citirao.) Do pre godinu i po-dve sve muke, problemi, "tumbanja", kroz koja smo kolektivno (mi na Balkanu osobito) i individualno prolazili - DOISTA SU BILI DUHOVNO FUNKCIONALNI, dakle, u funkciji duhovnog čišćenja i rasta. Od loših mehanizama i od loših energija u sebi oslobađamo se tako što oni izbijaju u svest, suočavamo se sa njima, postajemo ih svesni, a to je veoma težak i bolan proces. Ko je bio malo introspektivnije usmeren - mogao je vrlo jasno, osobito na unutarnjem planu, da prati kako je tekao taj očišćujući i oslobađajući proces.\nOnda se, možda negde u toku 2010. godine - DESILO NEŠTO! Neki krivi smer, neki neplanirani tok Eksperimenta, nešto po nas loše... NAŠA (ILI: MNOGIH OD NAS) SVEST SE RAZVILA, AKO NEĆEMO REĆI - VIBRACIJE SVESTI SE POVISILE, A ONO - OSETLJIVOST SE POVISILA, A - SILE ENTROPIJE SU OSTALE ISTE, ILI ČAK POČELE, AKO NE TADA, A ONO SVAKAKO OD POČETKA OVE GODINE, I SVOJE POJAČAVANJE.\nDrugim rečima: imate teške uslove u kojima živite, to su, između ostalog, i ona ograničenja masovne svesti iz naslova, imate masu koja je orijentirana ka falš-vrednostima, kojoj su kreativnost i duhovnost "španska sela", imate stereotipe koji vladaju na sve strane, na poslu, u društvu, na planeti, IMATE JEDAN GRANDIOZNI PLANETARNI STATUS QUO. Taj planetarni staus quo je morao da se izlije preko unutarnjeg masovne svesti, kao preko portala, dakle, i u svesti ljudi, u svesti mase je - status quo. (Mi do te svesti dopiremo uranjajući u svoju svest.) Da, mi ne možemo iz ove naše perspektive da tvrdimo da nekih vidova promena nema i nije uopće bilo i u okviru masovne svesti, ali, ako je toga i bilo - to je svakako takvim puževljevskim korakom, da se ne može ni računati kao promena.\nZAMISLITE SADA POJEDINCE KOJI SU NAPREDOVALI, A ZAMISLITE DA OSTAJU U OKOLNOSTIMA, VANJSKIM NA PLANETI, ALI I U UNUTRANJIM, MASOVNE SVESTI, NA KOJE SILE ENTROPIJE DELUJU NESMANJEM ŽESTINOM, ILI - DRŽE U SVOM ČVRSTOM ZAGRLJAJU! TO JE DUHOVNA SITUACIJA NA PLANETI DANAS! I - ŠTO JE NEKO VIŠE NAPREDOVAO - TO SU MU, PODRAZUMEVA SE, USLOVI U KOJIMA ŽIVI NEPODNOŠLJIVIJI. JER SE NJEGOVA OSETLJIVOST POJAČALA, A GRUBOST OKOLNOSTI JE OSTALA ISTA!\nTAKO DA ISPADA, U OVOM NAMA ZAGONETNOM PERIODU KOJI POČINJE OD PRE GODINU I PO-DVE: DA JE DUHOVNI RAST - ZAMKA! Baš zato što je onima koji su prolazili ili prolaze kroz taj proces, postalo i postaje sve nepodnošljivije. Mislim da oni koji su duhovno napredovali već uveliko zavide onima koji nisu, jer ovi drugi mnogo, mnogo lakše podnose sve ovo što se dešava na planeti, tj. delovanje Entropije, ili sila "Zaustavljivača" promena. Možda i pomišljaju: "Ko me ter'o da se inkarniram u ovim uslovima i da se duhovno razvijam?!". "Duhovno napredovali" - od ovoga izuzimam one koji su "napredovali" po istočnjakoj "recepturi" (nisam se slučajno na više mesta osvrtao kritički na nju), jer ona, videćemo malo konkretnije pri sagledavanju meditacije, u višim zonama nudi ILUZIJU DUHOVNOG RASTA. Dakle, ne tvrdim da ona uopće ne pomaže u duhovnom rastu, ali, da u višim zonama nudi iluziju duhovnog rasta - to tvrdim, A NUDI JE, MOŽE SE REĆI - NAMEĆE JE, UPRAVO PREKO NAMETANJA SOPSTVENOG DUHOVNOG KONCEPTA. Tj. nametanja u tom smislu da onaj ko prihvati da ide ovim duhovnim putem - samog sebe, svesno ili nesvesno, obavezuje na takav koncept.\nBESKOMPROMISNA ISKRENOST I REALISTIČNOST su nam ovde potrebni zato da bismo sagledavali načine da se u svemu ovome gadnom snađemo, te da tragamo za izlazima. NITI ZNAMO O ČEMU SE RADI, SA KOJIM TO SILAMA IMAMO POSLA, ALI - SVOJ PRAVAC U DELOVANJU NA PREVAZILAŽENJU SVEGA OVOGA MORAMO IMATI!\nTags: svijest razvoj duhovnost opd ops matrica 4Dportal\n+1 #4 Miroslav Prvulović 2013-10-18 19:07\nNasuprot varijanti sa duhovnim vođom, i sa oko njega okupljenim učenicima, kao što je pitanje dotaknuto u jednom od prethodnih tekstova, imamo varijantu sa UMREŽAVANJEM duhovnosti težećih osoba. Kada se u ravnopravnoj interakciji razmenjuju ideje i iskustva. SAVREMENA VARIJANTA KOJA U TOM SMISLU NIJE ISKORIŠĆENA JE - (takozvani) FORUM. Ova forma se posebno pokazuje pogodnom kada je u pitanju razmena iskustava o primeni nekih vidova prakse, ali i van toga, a kako sa sledećim tekstom, nadam se, malo konkretnije zalazim(o) u neke općevažećim alternativne vidove prakse, to ću pokušati da ponovo pokrenem razmenu ideja i iskustava preko foruma, pa - kako bude. Da nema kao pre nekoliko godina toliko volje i interesovanja kod ljudi za učestvovanje na forumu (forumima) može da se razume i opravda, JER JE TO JEDAN OD VIDOVA POJAČAVANJA ENTROPIJE, kojim se deluje na motiviranost za učestvovanje na forumskim kontaktima, ali, ako neko, usprkos tome, ipak bude imao snage i energije - može da učestvuje.\nI nije "fazon" sa umrežavanjem duhovno težećih osoba u tome da se dobiju neke nove ideje, da svako pokaže ili dokaže da je u pravu sa svojim idejama i praksom, već - u samom održavanju kontakata, RAZMENA INFORMACIJA JE I RAZMENA ENERGIJA, RAZMENA ENERGIJA JE I MEĐUSOBNO POVEZIVANJE, MEĐUSOBNO POMAGANJE, ITD.\nPortal kao internet-forma je sasvim OK. Tekst i komentari. Ipak, kao što vidimo da se često i dešava, javi se spontana potreba da se povede mala diskusija... No, U OVOJ FORMI NEMA PROSTORA ZA NEKU ŠIRU RAZMENU MIŠLJENJA, TE ZA KONTINUIRANU RAZMENU MIŠLJENJA O TEMI KOJA JE OBRAĐENA U TEKSTU-OSNOVI. A to bi moglo itekako da bude i zanimljivo i korisno...\nNa primer, u prethodnim tekstovima, tj. ispod prethodnih tekstova, posebno Bel-Mordok je davao zanimljive podsticaje da još dodatna zalaženja u neka pitanja, ali - u okviru komentara to nije bilo baš izvodljivo, jer to onda prelazi u formu foruma...\nEvo, i ovde Tanya daje zanimljive podsticaje, tj. svako ko je uopće ostavio svoj komentar, ali, Tanyin je opširniji, te sa više ideja i podsticaja...\nDakle, u sledećem tekstu, sa sledećim tekstom ću pokušati da deo aktivnosti preko komentara preusmerim na forum, jer, kao što rekoh, kada se zalazi u konkretniju praksu, ima mnogo više podsticaja za to, a - da li će to imati efekte, zavisi od Entropije, ako njen stežući zagrljaj nad onima koji prate ovaj portal malo popusti.\nMožda da je zamolimo za to, za lex specialis-popuštanje nad onima koji prate ove kolumne!\n+2 #3 Bel-Mordok 2013-10-15 10:14\nNije svatko svjetlo zapravo svjetlo. Neka svjetla su i drugačije prirode, kao i to da previše svjetla može zaslijepiti čovjeka, pa ovaj ne vidi jasno, ili ga sprži kao kukca, dok i u nedostatku istog se ponekad jasnije vidi. Sve je relativno, pa i sama relativnost, Na kraju krajeva, prosvjetljenje je zapravo spoznaja, no isto tako i teret i odgovornost onoga koji spoznaju nosi. Mnogi misle da samim time što imaju neka viša shvaćanja da ista trebaju i koristiti i to samo zato što to mogu, bez da gledaju na posljedice, no to nije moć, nego nezrelost. Moć je imati spoznaju i sposobnost, a iste ne koristiti olako.\n@Velimir Kutleša, a što ako i jest? Drže je slonovi i kornjače\nZemlja je ravna ploča: Intervju s predsjetnikom Flat Earth Society\nOsobno smatram da nije, jer više je nepravilnog okruglastog oblika, no nek vjeruje tko u što hoće. Stvarnost je ionako daleko širi pojam.\n+1 #2 Miroslav Prvulović 2013-10-14 22:38\nKomentirati sopstveni tekst nije uobičajeno, ali nije ni nemoguće, ukoliko se ne držimo stereotipnih koncepata o tome ko može i treba da ostavlja komentare na portalima. Bez šale rečeno: ovde su u pitanju dopune ili dodatne ilustracije, pa, tako ono što nije uobičajeno možda i može, ovog puta, proći. U ovom dopunskom komentaru hteo sam da navedem jednu ilustraciju za ono o čemu je ranije bilo više govora, a što je u osnovi i teksta iznad - slamanje konceptualnih ograničenja i/ili stereotipa, pokazivanje u kojem smislu nam oni dolaze kao ograničenja, ili nas navode na stranputice, i zašto nam je njihovo slamanje uslov za slobodu, koja se najpre iznutra izvojuje.\nPovod mi je poslednja od zabavnih kanaliziranih poruka, koju je tobože dao Ashtar, ali ne onaj koji je bio najavio početak Novog doba za rujanski ekvinocij (što sam spominjao u jednom tekstu), 21. 09, već neki drugi Ashtar, koji za prethodnog tvrdi da je lažan, a da je on onaj pravi. Dodatni povod je suštinska podudarnost njegove preporuke sa preporukama iz mnogih ovozemaljskih duhovnih dela, u vezi sa time da se fokusiramo na ljubav, da osećamo ljubav, da drugima prosleđujemo ljubav, i ljudima oko sebe, i uzvišenim bićima, itd.\n"Sada, ne možemo više čekati, jer je došao trenutak kada ćemo se pokazati.\nPrije nego što se to dogodi, molimo vas da napravite veliki napor u ljubavi, jer ne samo da ćete pomoći onima na koje možete projicirati tu ljubav, nego također ćete primiti kao dar podizanje vibracija, a to je ono što je važno.\nJa, Ashtar Sheran, došao sam vas potaknuti da nastavite važan rad na ljubavi koji radite u ovom trenutku. Dolazim mobilizirati što je više moguće bića, tako da nam se mogu pridružiti. Razgovarajte o tome. Motivirajte bića oko vas, tako da se ona mogu pridružiti vama u ovoj ponudi energije ljubav-svjetlo.\nMi, u mjestu gdje smo locirani, radimo istu stvar, ali vi niste toga svjesni.\nNastavite iznova i iznova nuditi svoju ljubav životu. Razmislite također o tome tko smo mi. Ako vam odgovara, možete se također povezati s nama u ljubavi; ako nam pošaljete ljubav, znajte da ćemo mi to primiti. Mi ćemo vam poslati ljubav ne očekujući ništa zauzvrat.\nJa vas pozdravljam u ime moje braće koja živi na brodovima. Ponovno vam kažem: Nastavite. Budite smjeli. Ovdje Ashtar koji vam govori. "\nIz komentara ispod ovakvih poruka vidi se da mnogi nasedaju na ovakve duhovne konceptualne stereotipe, koji su dodatno pojačano utemeljeni zahvaljujući "njuejdžerima", mnogi nasedaju, možda i zato što oni doista deluju nekako logično: ljubav je dobra i pozitivna emocija, kao takva ona zaista može da ima čarobno dejstvo, itd.\nAko, međutim, bez ovakvih stereotipa obavimo jedno iskustveno i introspektivno istraživanje u sopstvenom emocionalnom reagiranju, u tokovima nastajanja i nestajanja emocija, zaključićemo vrlo lako: DA SE EMOCIJE NE MOGU SVOJEVOLJNO INDUKOVATI! Ko je taj ko može svojevoljno da oseća ono što želi: čas ljubav, čas radost, čas ushićenje... Ako možemo svojevoljno osećati ove tzv. pozitivne emocije, ONDA BISMO MI MOGLI KAO DO ŠALE DA KONTROLIŠEMO TZV. NEGATIVNE EMOCIJE. Valjda se to podrazumeva! Naiđe tuga, AKO JA MOGU DA PRODUKUJEM RADOST I LJUBAV PO SVOJOJ VOLJI, svakako da ću to učiniti, produkovati radost i ljubav i njima zameniti tugu.\nU stvari, emocije jednostavno izviru iz nekih dubina našeg bića, time bismo mogli posebno da se pozabavimo, ovde je dovoljno samo da ustvrdimo da ih ne možemo svojevoljno produkovati, preciznije - nije nemoguće da se neko napregne, i da se izvežba u tome, da oseća ono što odabere. Pitanje je: po koju cenu se to čini, to nikako ne može biti bez posledica, JER TO NIJE PRIRODNI TOK UNUTARNJIH PROCESA.\nDakle, ako se neko drži tog koncepta, koji je, rekoh, dosta prisutan u duhovnoj literaturi, možda jedan od najraširenijih oko kojeg postoji implicitni koncenzus, onda će se, NA ŠTETU PRIRODNIH UNUTARNJIH ILI EMOCIONALNIH PROCESA, naprezati da oseća, na primer, ljubav, da je produkuje, da je drugima (TOBOŽE!) upućuje. A RAD SA EMOCIJAMA, VAN OVIH DUHOVNIH KONCEPTUALNIH STEREOTIPA, JE BITNO DRUGAČIJA PRIČA (delimično je bilo reči o tome u ranijim tekstovima, a biće i u sledećem, o jogi i meditaciji), SA BITNO DRUGAČIJIM TOKOM.\nI TAJ RAD NE MOŽE OBAVLJATI ONAJ KO SE NIJE OSLOBODIO OVOG KONCEPTUALNOG OGRANIČENJA, OVOG KONCEPTUALNOG STEREOTIPA O SVOJEVOLJNOJ PRODUKCIJI EMOCIJA, u navedenom primeru: uz njeno prosleđivanje i upućivanje drugima.\nCitat Miroslav Prvulović:\n"Zar opet zemlja je ravna ploča..."\nVELIMIRE, GDE TO PIŠE?!\nMOŽEŠ LI DA POSTAVIŠ LINK?! PLIZ!\nNašao sam link:\n+2 #1 Miroslav Prvulović 2013-10-14 20:30\nDodatak: o duhovnoj HIBERNACIJI\nMalo treba ovaj tekst u završnici doraditi, kao što u pećnici neka od pečenih jela treba dopeći, da poenta ne ostane nedorečena (nedopečena). (Kako pretpostavljam da bi bilo komplicirano da se dodatak dodaje samom tekstu, evo ga u vidu komentara.)\nNakon završetka teksta pao mi na pamet novi (za duhovnost novi) izraz - DUHOVNA HIBERNACIJA. Vikipedija nam je pri ruci:\n"Hibernacija ili zimski san je stanje veoma usporenog metabolizma i niske telesne temperature pojedinih životinja tokom zime. U hibernatore spada većina ektotermnih životinja i mali broj sisara. Sisari, poput medveda, koji hiberniraju u jazbinama sa tek malo sniženom telesnom temperaturom bude se lako i ne smatraju se pravim hibernatorima. Većina hibernatora tokom perioda aktivnosti, pre zime, skladišti hranu u skrovištu (npr. veverice) ili rezervne masti u telu (u mrkom masnom tkivu). Mogu da se probude više puta tokom zime. Hladnokrvne životinje moraju da hiberniraju tamo gde se spoljašnja temperatura spusti ispod tačke smrzavanja."\nOdličan naziv za period od poslednje dve godine, kada muke, problemi i poteškoće više nisu duhovno funkcionalni, kada imamo duhovno tavorenje, čak i gore - suočavanje duhovnjaka sa potrebom pukog preživljavanja, sa potrebom da uopće ostanu nekako sposobni da živi funkcioniraju. Pojam hibernacije kod životinja podseća me na energetsku razinu pitanja: doista, u ovom istom periodu i duhovnjaci se suočavaju sa fenomenom enormnog energetskog iscrpljivanja, sa funkcioniranjem na energetskom minimumu. Ako usporedimo sa ljudima koji su van duhovnih težnji - oni su sa onim istim energetskim resursima sa kojima su funkcionirali i pre ove dve godine.\n"Duhovni rast kao zamka?!" - ne znači da smatram KAKO JE DUHOVNI RAST UOPĆE GREŠKA, DA JE BIO GREŠKA! Svojim duhovnim rezonovanjem lako ćemo zaključiti kako je EVOLUCIJA opća karakteristika svega postojećeg, U KONAČNICI, ili u smenama sa fazama entropije. I kod onih koji nisu na duhovnom putu postoji potreba za NAPREDOVANJEM, drugo je pitanje što se ona ne ispoljava na pravi način, što ona za njih najčešće ispada kao još dublje uranjanje u Iluziju (na primer: naredovanje u karijeri, bolje radno mesto koje je bolje plaćeno, bolji stambeni uslovi, itd, odnosno, nije problem da se svemu ovome teži, ali ne uz posvećenost tome kao duhovnim ciljevima), umesto suštinskog izvlačenja iz Iluzije.\nHibernacija kod životinja NIKAKO KAO POJAVA NE MOŽE POSTOJATI SLUČAJNO, MORA BITI ODRAZ NEKIH DUBLJIH KOZMIČKIH ASPEKATA, kao njihova odraženost. Možda nama poznato istorijsko polje, sa ličnostima i događajima koji su nam znani, osobito na polju duhovnosti, ne poznaje pojam i pojavu DUHOVNE HIBERNACIJE, ne za situaciju onih koje duhovnost i ne zanima, već za situaciju onih koji ostvare duhovni napredak, a onda ih zapadnu uslovi koji ih stežu i guše njihov ostvareni napredak. Dakle, možda je ovo jedno planetarno novo iskustvo u kojem treba da se snalazimo.\nJedan malo konkretniji ugao... Neko radi bilo gde u firmi, tj. u bilo kojoj firmi, ima porodicu, koju zarađenim novcem mora da izdržava, odnosno, i da nema porodicu, samog sebe radom mora da izdržava. Izuzetno su retke radne pozicije u suvremenom svetu koje nisu vezane za robotiziranost u radnom procesu, za poslušnost i podređenost raznim osobama i sistemima, ZA PSIHOLOŠKO MRCVARENJE, itd. Dok nije krenuo duhovnim putem - takav neko sve ove aspekte radnog procesa mogao je da doživljava kao teške, ALI, MALTENE KAO PRIRODNE I NUŽNE, kao normalni deo općeg ljudkog postojanja i funkcioniranja na Zemlji. KAKO UĐE U ZONU DUHOVNOG NAPREDOVANJA - SVI OVI ASPEKTI POČNU SVE TEŽE DA MU PADAJU, POČNU KAO OBRUČI DA MU STEŽU DUH I DUŠU. Taj teški osećaj daleko nadilazi prvobitni osećaj težine i poteškoća, koje su normalan deo radnog procesa. Od tog osećaja da je posao normalno težak - dolazi do osećaja da mu se vrišti i kuka nad prisiljenošću da učestvuje u svemu tome, čemu treba dodati i mnoge druge, brojne druge aspekte: odnosa u obitelji, pozicije u društvu, itd. Duhovni rast povezan je proširivanjem svesti u shvaćanju svega postojećeg, tu se on suočava sa shvaćanjem planetarnog Zatvora i odsustva slobode na svakom koraku, celokupna ta percepcija dodatno bolno mu pada, to postaje više od neutralnog konstatiranja.\nUmesto daljeg rasta i stalnog novog napredovanja, on se sada suočava sa uvjetima koji ne samo da mu ne daju dalje, nego kao da pokušavaju da ga skinu i sa one visine na koju se popeo. On kao da spontano zalazi u DUHOVNU HIBERNACIJU, postaje upućen na to da razmišlja o načinima kako da nepovoljne uslove uopće podnese.\nNeko bi rekao da su ovi opisi možda suviše subjektivni... Tja, voleo bih da vidim nekoga ko je i najmanje napredovao na duhovnom planu, a u uvjetima koje sam malo ovde naznačio, u običnoj životnoj poziciji koja znači i brigu o obitelji i učešće u robotizirajućem radnom procesu, A DA GA SVI TI USLOVI DUHOVNO-PSIHOLOŠKI NE GUŠE, DO JAKOG UNUTARNJEG BOLA. (Ovde se, naravno, izuzimaju retke kreativno izazovne radne pozicije.)\nNeko, sa istočnjačkom koncepcijom o duhovnosti i duhovnom rastu bi rekao - da se takav inkarnirao sa većim duhovnim potencijalima, on se ne bi obreo u toliko teškim i sputavajuim uslovima. Ali, ljudi moji, a koje je to mesto na planeti ili koji uvjeti u kojima se mogu inkarnirati hiljade njih, a da nisu sputani uvjetima robotizirajućeg radnog procesa?! Da se svi takvi inkarniraju negde na selima, ili da budu bez obitelji i da pobegnu u šume i planine (duhovni rast po šumama i gorama)?! Na planeti sa sedam milijadi (toliko, beše?!) stanovnika, sa masom gradova megalopilisa?!\nNa kraju dodatka: ja samo polazim od BESKOMPROMISNO ISKRENOG konstatiranja postojećeg stanja. Unutar takvog konstatiranja treba tragati za rešenjima. Dakle, ne mislim da treba dići ruke od svega i predati se. ALI, AKO IMAMO OVAKVO JEDNO KONSTATIRANJE STANJA, ONDA NAS PUT JASNO NAVODI NA REŠENJA KOJA SU VAN SVIH POSTOJEĆIH, VAŽEĆIH, OPĆEPRIHVAĆENIH DUHOVNIH KONCEPATA, BUDUĆI DA SE NI U JEDNOME OD NJIH, koliko mi je poznato, POJAM DUHOVNE HIBERNACIJE I SPOMINJE, A KAMOLI DA SE DAJU PREPORUKE KAKO DA SE TIM IZAZOVOM IZAĐE NA KRAJ.\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:8530\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:5369\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:5287\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:6458\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:7965\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:7888\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:6352\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:7349\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:8413\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:8466\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:8133\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:8113\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:7432\nBudi prvi i komentiraj! Klikova:10009


Vidikovci – Javna ustanova "Priroda"\nVIDIKOVCI – TRADICIJA POSJEĆIVANJA\nNa području Gorskog kotara nalazi se desetak vrijednih zaštićenih prirodnih područja od kojih je većinu moguće posjetiti te uživati u njihovim prirodnim ljepotama. No tu se kriju i brojne druge, manje poznate lokacije koje otkrivaju prirodoslovne ili krajobrazne zanimljivosti poput, primjerice, vidikovaca koji su najčešće odmorišne točke planinarima, ljubiteljima prirode i putnicima koji poseban užitak nalaze upravo u vizurama zelenog gorskokotarskog divlje-pitomog kraja.\nKao zasebni svjetovi, vidikovci nas upoznaju s razigranošću terena i različitostima oblika reljefa, i to na svakom vidikovcu iz malo drukčije perspektive, ali nas uvode i u osobitosti flore, faune, gljiva ili geoloških oblika. Neki od vidikovaca imaju dugu tradiciju posjećivanja, poput Orlovih stijena ili vidikovaca iznad Skrada, dok ljepotu drugih „otkrivamo“ tek u novije vrijeme.\nSlika 1. U privlačnim vidicima s Kavranove stijene iznad Skrada zasad uživaju uglavnom planinari i posjetitelji u obilasku poučne staze (fotografija dobivena ljubaznošću TZ Skrad)\nSlika 2. Nekoliko sačuvanih crno-bijelih fotografija vidikovca Kavranove stijene iz ranijih razdoblja turističkog vrednovanja skradske okolice svjedoči da su vidikovci i tada pobuđivali posebnu pažnju posjetitelja, čak i zimi (fotografija dobivena ljubaznošću TZ Skrad)


Visegradsko ljeto – Stranica 2 – Na ovoj stranici mozete naci sve o dogadjajima u okupiranom Visegradu 92-95 godine.Malo se sta prica o ovoj temi.A zlocinci i dalje zive u ovom gradu.\nSVE SE ODVIJALO U ZLOKOBNOJ TIŠINI (7) Zlosrećna pruga: Šesnaest godina zaborava Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije, oteli su grupu putnika iz voza 671 na relaciji Beograd–Bar. Ovaj nezapamćeni zločin protiv civila danas je gotovo zaboravljen;…\nObjavljeno\t 6. Aprila 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na ŽRTVE GARAVOG SOKAKA (6)\nŽRTVE GARAVOG SOKAKA (6) Mesto zločina: Stanica Štrpci Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije, oteli su grupu putnika iz voza 671 na relaciji Beograd–Bar. Ovaj nezapamćeni zločin protiv civila danas je gotovo zaboravljen; ostalo je upamćeno da…\nZLOČINAC PRED SUDOM (5) Ruka pravde ga je ipak stigla: Nebojša Ranisavljević (desno) tokom procesa u Bijelom Polju PHOTO: STOCK Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije, oteli su grupu putnika iz voza 671 na relaciji Beograd–Bar. Ovaj…\nObjavljeno\t 6. Aprila 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na ETNIČKO ČIŠĆENJE PUTNIČKOG VOZA (4)\nETNIČKO ČIŠĆENJE PUTNIČKOG VOZA (4) Zid smrti: Fotografije otetih putnika Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije, oteli su grupu putnika iz voza 671 na relaciji Beograd–Bar. Ovaj nezapamćeni zločin protiv civila danas je gotovo zaboravljen; ostalo je…\nObjavljeno\t 6. Aprila 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na ODVOĐENJE U NOĆ (3)\nODVOĐENJE U NOĆ (3) Dolijao: Haški pritvorenik Milan Lukić, ubica PHOTO: EPA Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije, oteli su grupu putnika iz voza 671 na relaciji Beograd–Bar. Ovaj nezapamćeni zločin protiv civila danas je gotovo zaboravljen;…\nObjavljeno\t 6. Aprila 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na ZLOČIN POD ZAŠTITOM DRŽAVE (2)\nE-Novine Feljton: Otmica u Štrpcima 1993. godine Objavljeno: Čet, 19. 02. 2009. 08:37 ZLOČIN POD ZAŠTITOM DRŽAVE (2) Prethodnica za otmicu u Štrpcima: Otmica putnika iz autobusa u Sjeverinu PHOTO: STOCK Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije,…\nObjavljeno\t 6. Aprila 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na Feljton: Otmica u Štrpcima 1993. godine VOZ SMRTI (1)\nObjavljeno: Uto, 17. 02. 2009. 17:37 VOZ SMRTI (1) Mesto zločina: Stanica u Štrpcima Izvor: www.danas.co.yu Pre 16 godina, 27. februara 1993, pripadnici srpskih paravojnih jedinica pod komandom Milana Lukića (danas u zatvoru u Hagu), uz logističku pomoć države Srbije, oteli su grupu putnika iz voza 671 na relaciji Beograd–Bar. Ovaj nezapamćeni zločin protiv civila…\nObjavljeno\t 25. Marta 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na Svjedocenja\nPretres pred Apelacionim većem: 20. mart 2007. g. Suđenje prati i izveštava Mirjana Lazić, Fond za humanitarno pravo Odluka Apelacionog veća Apelaciono veće je donelo odluku da se u nastavku dokaznog postupka pregleda šest video snimaka svedočenja svedoka Ahma Kariška, Hajre Kapetanović, Hamda Ahmetspahića, Ibrimuše Agić, Cure Gluščević i Vasvije Gluščević, sa glavnog pretresa pred…\n3.4.2007. Zaštićena svjedokinja „A“ ispričala je danas da je Nenad Tanasković Nešo osoba koja ju je 14. maja 1992. pod prisilom i uz prijetnju odvela na ispitivanje u policijsku stanicu u Višegradu, gdje je ispitivana od Drage Samardžića, policajca iz Sarajeva. "Kada sam se tog dana taksijem Ahme Kadrića vraćala iz Višegrada, gdje sam uzela…\nObjavljeno\t 20. Marta 2009. od strane\tvisegrad92 / Nema komentara na Sjećanje na višegradske žrtve…\nRadio Slobodna Evropa Autor: Žana Kovačević 22.06.08 Milan Lukić, optuženi za ratne zločine u Višegradu Članice udruženja "Žene – žrtve rata" obilježile su danas šesnaestu godišnjicu stradanja Bošnjaka u Višegradu, uz posebno sjećanje na 80 zapaljenih žena, djece i muškaraca u Pionirskoj ulici. Za ovaj zločin Haški tribunal je pravosnažno na 15 godina osudio Mitra…


Žene naše kinematografije: Zora Dirnbah – Off Novi Sad\nHome/Feminizam, Film/Žene naše kinematografije: Zora Dirnbah\nLekcije iz osećanja i saosećanja\nZora Dirnbah (Dirnbach) (1929–2019) bila je hrvatska jevrejska scenaristkinja, dramaturškinja, novinarka i spisateljica, najpoznatija po svom scenarističkom radu na Radio televiziji Zagreb i po filmu Deveti krug, za koji je nagrađena Zlatnom arenom i nagradom publike Jelen na Pulskom filmskom festivalu. Njen rad u velikoj meri obeležilo je iskustvo holokausta.\nZora Dirnbah rođena je u Osijeku 1929. godine od oca jevrejskog porekla i majke katoličkog porekla koja je prešla u judaizam. Nakon što su joj se roditelji razveli 1933. ona, njena sestra i majka su se preselile u Zagreb, gde su živele sve do proglašenja Nezavisne države Hrvatske 1941. godine, kada se vraćaju u Osijek i tu preživljavaju rat.\nU predratnim i ratnim godinama, Zora je doživljavala vršnjačko nasilje u školi zbog svog porekla. Njena sestra nije ni želela da ide u školu da se ne bi suočavala sa tim, međutim, Zora je uporno odlazila, iako bi neki učenici hodali za njom i govorili da „ovde smrdi na Čifuta“, dok bi je branile njene školske drugarice.\nOd Zorine rodne kuće i fabrike papira njenog oca ustaše su napravile sabirni logor za decu i stare, koji bi čekali da ih stočnim vagonima deportuju u Aušvic i Jasenovac, gde će biti ubijeni najsurovijom smrću. Sami članovi Zorine šire porodice ubijeni su u logorima.\nZora je nakon rata maturirala, a zatim i diplomirala istoriju umetnosti na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Zaposlila se kao novinarka u kulturnoj rubrici Narodnog lista gde je pisala filmske kritike (u vreme kad se od pisanja filmskih kritika moglo zaposliti i čak izdržavati!). Pisala je i za novine Vijesnik, Naprijed, Vijesnik u srijedu, Ilustrirani vijesnik. Zatim se 1955. zaposlila na Radio Zagrebu, gde postaje filmska urednica i počinje da piše filmske scenarije i radio-drame.\nGodine 1960. Zora piše čuveni scenario Deveti krug, po kome France Štiglic režira prvi film o holokaustu u domaćoj kinematografiji, koji je bio nominovan i za Oskara. Iste godine piše i scenario Igre na skelama, koji naredne godine režira Srećko Vejgand. Ovaj film je u jednom trenutku povučen iz distribucije jer je ocenjen kao „film koji daje krivu sliku naše socijalističke omladine“. Kritičari toga vremena isticali su da je film u velikoj meri inspirisan Varalicama Marsela Karnea, a sama Zora istakla je da je priča inspirisana stvarnim događajem o devojci koju je na kraju dočekala smrt, a bavi se temom emocija u velegradskom omladinskom „kul“ – hladnom okruženju.\n„Film Igre na skelama“, kaže Zora Dirnbah, „film je o omladini koju susrećemo na svakom uglu velegrada – o omladini našeg vremena koja pokušava živeti bez emocija, jer je niz okolnosti navodi na to da su emocije suvišne, mučne. U tu prividnu ravnotežu stava unosi nemir mlada devojka koja se ne može pomiriti s tim „realizmom“ i koja još uvek veruje u ljubav kao što je opisuje literatura. Ta devojka dobiva udarac jedan za drugim. Na kraju, kada misli da će pokleknuti pred stvarnošću koja razbija njene snove, dolazi do nesretnog slučaja u kome, kao u katarzi, glavni junak kojeg je ona zavolela priznaje sam sebi da je voli – emocije ipak postoje.“\nNakon toga, Zora dobija posao na Radio televiziji Zagreb gde je radila na brojnim filmskim i televizijskim scenarijima, kao i na pozorišnim i radio dramama. Televizijski scenariji postaju njena specijalnost, te je jedno vreme predavala televizijsku dramaturgiju na Akademiji dramskih umetnosti u Zagrebu. Autorka je scenarija za televizijske serije Hteo bih znati ko sam (1963), Dosije (1985), Život u sjeni, televizijskih drama Taj dugi, dugi put (1965), Noćni razgovori Henriette von S. (1976), Come back (1986), Kanarinčeva ljubovca (1987), Proljeće Janka Potlačeka (1988). Napisala je i scenarije Moji dragi dobrotvori (1968), Harmonika (1972), Nocturno (1974), kao i dramu Noć štakora (1968) i radio-dramu Voda koja je dobila nagradu slušalaca.\nU poslednjim danima svog stvaralaštva posvetila se pisanju proze, pripovedaka sa motivima jevrejske tradicije i romana sa temom stradanja osiječke porodice u Drugom svetskom ratu. Njena prozna dela su Apokrifna biblijska priča: Kainovo nasljeđe (1997), Dnevnik jednog čudovišta (1998), i Kao mraz: roman o nestajanju (2000), Sedam apokrifnih priča (2008).\nDeveti krug u režiji Francea Štiglica snimljen je po scenariju Zore Dirnbah 1960. godine. Ovo je prvi domaći film o holokaustu i jedan od najznačajnijih filmova o holokaustu uopšte. Bio je nominovan za Oskara, emitovan je na festivalu u Kanu i dobio je nagradu za najbolji scenario na Filmskom festivalu u Puli.\n„Deveti krug bio je i prvi spomen i prvi vizualni prikaz ustaškog logora smrti u jugoslavenskoj kinematografiji: dotad se Jasenovac prešućivalo da se ne mute međunacionalni odnosi,“ kaže Pavičić.\nRadnja prati ljubavni zaplet između neobičnog bračnog para – Jevrejke Rut Alkalaj (Dušica Žegarac) i katolika Ive Vojnovića (Boris Dvornik). Ivina porodica odlučuje da uda Rut za Ivu kako je ustaše ne bi odvele u koncentracione logore, budući da je tada bilo na snazi pravilo da će se poštedeti Jevreji koji su u srodstvu sa Hrvatima katolicima. Međutim, nakon venčanja, Ivo počinje da se ponaša besno prema Rut, pošto postaje sve nezadovoljniji činjenicom da je oženjen – njegova prava devojka je ljubomorna, a drugovi na akademiji ne prestaju da se grubo šale na njegov račun. Nakon što se izviče na Rut, ni krivu ni dužnu, Rut pobegne od kuće usred policijskog časa za vreme koga je svima, a posebno Jevrejima, zabranjeno da izlaze napolje. Ivin otac je ipak vrati kući. Nakon što je video kakav efekat njegovo ponašanje ima na Rut, Ivo joj se izvinjava, potresen, i pokušava da popravi njihov odnos iz dana u dan, uglavnom tako što je zasmejava i pokušava da se igra sa njom. Međutim, nacizam u Hrvatskoj postaje sve nepodnošljiviji, što dovodi do većih neprijatnosti za ovaj bračni par i do odvođenja Rut u koncentracioni logor. Ivo dolazi po nju da je spasi, pri čemu se susreće sa najgorim užasima, decom koju vojnici ubijaju u kamionima – gasnim komorama, ženama koje ustaše siluju, ljudima koji kopaju zemlju do iznemoglosti, i Rut, od koje su ustaški vojnici napravili prostitutku. Par gotovo da uspeva da se izbavi iz logora, međutim, pri preskakanju žičane strujne ograde, Rut se umori i kaže da ne može više – Ivo ostaje uz nju i pomaže joj, međutim, u trenutku kad posegnu da se jedno sa drugim poljube, dok ga ona gleda očima u kojima više nema vere u život, vojnici upale struju, te gledaoci mogu da domisle da je par verovatno završio mrtav. Otvoreni kraj ipak veliča junake i podvig njihove ljubavi.\nDobra dramaturgija ovog filma jasna je već postavljanjem svih važnih komponenti priče u prvoj sceni – u dnevnoj sobi porodice Vojnović Rut i Ivo igraju „ne ljuti se čoveče“ i prepiru se oko toga ko je pobedio, dok se napolju čuje marš vojnika i nacistička himna, što uznemiri sve ukućane. Ljubav i igra kao način da se zadrži detinjstvo, čistota i mentalna stabilnost u okruženju rata, pogroma i fašističke politike za odrasle upravo su srž ovog filma. Motiv igre najsnažniji je motiv koji se provlači kroz ovaj film, od dece koja se igraju na ulici i koja u jednoj sceni dolaze u kuću porodice Vojnović i postavljaju je u centar svog dečjeg kola, preko igara Rut i Ive, koji se igraju „ne ljuti se čoveče“, igraju se imitacija, igraju se pozorišta, igraju se na snegu, igraju se da prebrode obostrane traume, kao kada jednog dana na akademiji kolege Ivi na jakni nacrtaju slovo „Ž“ da bi ga označili kao nekoga ko je oženjen Židovkom (Jevrejkom), koju u brojnim scenama ustaše vređaju i ponižavaju, a posebno Ivin kolega Zvonko koji postaje vojnik ustaškog odreda, pa onda Ivo, da bi utešio Rut, počne da crta slovo „Ž“ svuda naokolo kredom kako bi joj pokazao da je to samo obično slovo abecede.\nOvaj film dosta jasno pokazuje mizoginiju vremena – Rut je, pored toga što je Jevrejka, pre svega žena, i sve uvrede, bolovi i poniženja koja joj se nanose, nanose joj se dvojako, kao Jevrejki, ali ponajviše, kao ženi. Uvrede kojima je Ivove kolege i ustaše nazivaju su „židovska drolja“, „kurva“, ustaški vojnik koji joj traži da mu očisti cipele usred grada posmatra je poniženu kao najgori patrijarhalni muškarac, Rut je često u tom položaju, pognute glave, zagledana u pod, a svi je tretiraju kao dete, pa i sam Ivo, koji se igra sa njom, dok Rut veruje da se oni ravnopravno igraju kao dva deteta. Međutim, kada je nazove „moja mala žena“, to vrlo razljuti i rastuži Rut, koja zatim pobegne od njega. Rut zna da nema šansu u svetu muške, fašističke politike, jer će u najboljem slučaju u njemu biti shvaćena kao dete, te od takvog sveta beži upravo oružjem deteta – igrom. Igra je poslednje utočište Rut kada sama luta ulicom jednog popodneva i počne da igra školice kako bi se umirila, pre nego što sazna da je njen otac osuđen na smrt vešanjem i pre nego što je policajci ne odvedu u koncentracioni logor, u kome će biti kažnjena upravo time što će je ustaše pretvoriti u prostitutku i izbezumljenu silovati dok joj se život ne smuči – što je u filmu prikazano vrlo svedeno a vrlo jasno – jednom scenom u kome Ivin kolega, ustaša Zvonko, odvede Ivu da vidi šta rade sa njegovom ženom, te on vidi Rut koju jedan vojnik razvlači izbezumljenu i pijanu/nadrogiranu, istraumiranu, među mnoštvom raskalašnih vojnika koji razvlače svako svoju prostitutku.\nNajveća prednost ovog filma jeste upravo u tome što vešto melodramskom strukturom drži u fokusu ljubavni odnos likova, dok je rat u pozadini, i iz te pozadine od samog početka baca senku na bezazlenu ljubavnu igru, dok je na kraju ne završi smrću. Neki kritičari su ovaj film proglašavali patetičnim, ali o takvoj etiketi mogli bismo reći da dolazi iz onog miljea u koji upravo junakinja narednog filma Zore Dirnbah, Igre na skelama, ulazi čista, iskrena i puna emocija – to je milje patrijarhalne tradicije potiskivanja emocija od koje oni koji se bave emocijama, a to su upravo filmski autori, bolje da pobegnu glavom bez obzira.\nBrojne filmske autorke, poput Zore, dugo su bile pod ovakvim izgovorima isključavane iz centra filmske industrije i obitavale na njegovoj periferiji kao sekretarice režije, asistentkinje, montažerke, scenaristkinje, radnice na televziji, jer je filmska industrija dugo ostajala ipak „macho boys’ club“, kako to uviđa Pavičić.\nPolitičke okolnosti Deveti krug su od devedesetih skrajnule u ćošak istorije filma, budući da je najpre to bio hrvatski film koji je režirao Slovenac, pa je, kako kaže Pavičić, „u brakorazvodnoj diobi kao “dijete iz miješanog braka” bio pomalo – ničiji“. Zatim, prikaz ustaškog nasilja i vizuelizacija Jasenovca u Hrvatskoj nakon 1990. nisu bili poželjan sadržaj, pa film dugo nije bio prikazivan na javnoj televiziji. Ipak, da je devedesetih emitovano malo više sadržaja poput ovog filma, koji stoji za antifašističke vrednosti i za vrednost ljudskosti i emocija, a ne hladne uniforme i sprava za ubijanje – možda bi epilog političkih događaja bio drugačiji. Naše je da ga danas gledamo ponovo i ponovo i da u duhu želje za mirom i izgradnjom boljeg društva zasnovanog na antifašizmu, solidarnosti i jednakosti pravimo nove filmove koji će podsetiti gledaoce na najvažniju lekciju Zore Dirnbah – kako se oseća i saoseća.\nAutorka cover ilustracije je Sofija Kamasi.\nTemat pored popularizacije zaboravljenih autorki jugoslovenskog filma, za cilj ima i vidljivost mladih umetnica u oblasti ilustracije. Zapratite i podržite Sofiju.


Povećanje plata u javnom sektoru od novembra od osam do 15 odsto, penzionerima veće penzije | Novosadski informativni portal 021\nPovećanje plata u javnom sektoru od novembra od osam do 15 odsto, penzionerima veće penzije\nVlada Srbije usvojila je na sednici predlog "pozitivnog rebalansa" budžeta, koji predviđa povećanje plata od 1. novembra od osam do 15 odsto, rekla je danas premijerka Ana Brnabić.\nInfo 16.09.2019. | 18:02 > 18:48\nPredsednica vlade Ana Brnabić na konferenciju za novinare najavila je prethodno povećanje plata u javnom sektoru za osam do 15 odsto. Prema njenim rečima, povećanje ličnog dohotka biće od 1. novembra ove godine. "Vlada Srbije usvojila je na sednici predlog 'pozitivnog rebalansa' budžeta koji predviđa povećanje plata od 1. novembra od osam do 15 odsto", rekla je premijerka.\nNajveće povećanje imaće zaposleni u zdravstvu. Medicinske sestre mogu da očekuju 15 odsto veća primanja, dok će lekarima plata biti 10 odsto uvećana.\n"Moramo da se borimo da zadržimo naše medicinske radnike i tehničare, ali i doktore i to kontinuiranim povećanjem njihovih plata, koje će biti i pre kraja godine", kazala je premijerka.\nOna je istakla da se država bori protiv njihovog odlaska i tako što ulaže milijardu evra u zdravstvenu infrastrukturu u kliničke centre, bolnice i drugo. Brnabićeva je naglasila da će Vlada Srbije 1. decembra isplatiti jednokratnu pomoć od 5.000 dinara, a od 1. januara 2020. godine, penzioneri će imati veće penzije, bar pet odsto.\nPremijerka je rekla da će predlog rebalansa budžeta biti već tokom popodneva ili večeri prosleđen skupštini na odlučivanje.\nKako je rekla, rebalansom budžeta vlada želi da te uvećane prihode raspodeli i vrati nešto građanima, kroz povećanje plata i podršku penzionerima, u skladu sa prioritetima, za bolji životni standard i kroz dodatna ulaganja u infrasturkturu.\n"Na kraju avgusta smo imali suficit od 46,4 milijarde dinara, što je za 60 milijardi bolje od očekivanog", naglasila je ona.\nPremijerka je najavila povećanje plata od 10 odsto u sektorima nauke i i kulture. Kako je dodala, to je najveće povećanje zarada posle oblasti zdravstva. Povećanje od devet odsto imaće zaposleni u prosveti, sudije i tužioci, kao i zaposleni u sudovima i tužilaštvima, u ustanovama socijalne zaštite i propadnici službi bezbednosti i bezbednosnih snaga. Zaposleni u državnoj upravi dobiće povećanje plata od osam odsto, rekla je Brnabićeva.\n11.11.2019 • 08:28\nVa i treba manje plate da se daju, jer iz ličnog iskustva znam koliko ljudi kid vas radi na mestima sa visokom stručnom spremom a imaju samo osnovno ili srednje obrazovanje, dalje toliko je kupljenih diploma u zrenjaninskom fakultetu kod zaposlenih u JKP GČ Beograd, da je to strašno. Ja sa visokom stručnom spremom sam imao istu platu kao moja ex wife zaposlena u JKP Beograd 2010, saša se to malo srabilizuje. Znam devojke sa kupljenom mašinskim fakultetom koji ne znaju prvi Njutnov zakon a kamo li dalje a stalno su zaposlene u gore pomenutoj firmi... Užas...\nDržava je prema nekima majka, a prema nekima maćeha. Javnim komunalnim preduzećima (ne baš svim) zarada je više puta smanjivana od 2008 godine a zadnji put za 10% svima 2014. godine. Od tada je vraćeno samo 5%. Znači javni komunalni sektor i dalje ima umanjene zarade koje bi valjda trebalo da dođu na nivo iz 2014 godine u januaru 2020.\nOd tada do sada minimalna cena rada je sa 115 dinara skočila na 155 a od nove godine će biti preko 170 dinara.\nNeko će od revoltiranih građana reći da javni komunalni sektor ništa ne radi, i da za njihov nerad imaju i preterano visoke plate. To isto može da se kaže za sve ostale službe. Zašto kod specijaliste treba da čekam i preko 6 meseci, zašto se sudski predmeti ne završavaju u zakonskom roku, zašto nastavnici imaju toliko odmora, zašto se u skupštini za sedenje u klupi-fotelji plaća beneficirani rad, zašto,...\nRadnici u komunalnim službama ne traže stotine, hiljade evra za neku intervenciju kao što to traže poneki lekari, sestre, nastavnici ili profesori za ocenu. Radnici u komunalnim službama rade danju, noću, na kiši, snegu, vetru, na +40 i na -20, u smradu, prljavštii, kako bi ostali građani mogli normalno da uživaju u civilizacijskim blagodetima.\nNadam se da će i radnici u javno komunalnom sektoru videti neki procenat od novembra ove godine.\nSta da mislim\n17.09.2019 • 12:38\nMislim da ovo povećanje (ili smanjenje umanjenja) nam neće biti od koristi, jer će uskoro doći do poskupljenja svega i svačega: struje, vode, goriva, komunalija...Da li je ovo povećanje dovoljno za minimalnu potrošačku korpu? Ako su dosad uzimali 10 % od plate, godišnje uzmu malo više od jedne plate. Na 35.000,00 dinara povećanje, kako je navedeno u tekstu, od recimo 8 % iznosi 2.800,00 dinara, što iznosi 37800,00 dinata. Ako i dalje budu izimali 10 % od plate svaki mesec, više neće uzimati 3.500,00 dinara nego 3780,00 dinara...A to znači običnom čoveku koji se trudi da preživi, da plati račune za struju, vodu, komunalije, ratu za bilo šta, malo više hrane za porodicu, jer ako ne plati, znamo ko će nam zakucati na vrata...Kad čovek razmisli o ovome, da li da se raduje ili da ćuti...\n17.09.2019 • 07:29\nTOLIKO ISPLJUVANA Cvetkovićeva VLADA ovima služi kao UZOR ?? Pa šta ga pljuju toliko onda ako rade kao ON ?? Ovo je sistem " 3 nazad pa 1 napred , pa onda 3 nazad pa 2 napred i tako u krug "


Ž. S. je, po nalogu osnovnog javnog tužioca u Zrenjaninu, određeno zadržavanje do 48 sati, a sutradan je uhapšen i M. S., nakon čega su obojica uz krivičnu prijavu privedeni tužiocu na saslušanje, koji je zatražio da im se odredi pritvor.\nMUZIKA SVIRA DOK SEVAJU PESNICE: Opšta makljaža u kafiću u Posušju - više osoba povređeno (VIDEO)\n21. 11. 2021. u 23:45\nkafanska tuča tuča u kafani tuča u Zrenjaninu


a&s Adria Magazin - Tržište sigurnosti Jadranske regije u 2018.\nIpak, sam naziv izvještaja Svjetske banke "Viši, ali krhki rast" ukazuje na činjenicu da je on praćen brojnim problemima, iza čega stoji kompleksna politička situacija, odliv ljudi, velik javni dug itd. Naime, istaknuto je da je – iako je zaposlenost porasla u pet od šest zemalja regije – 91.400 otvorenih novih radnih mjesta između jula 2017. i jula 2018. znatno manje u odnosu na 214.000 godinu ranije. Najveći broj novih radnih mjesta se otvara u industriji i uslužnim sektorima. U većini zemalja Zapadnog Balkana velik javni dug, koji i dalje raste, praćen je fiskalnim i vanjskim disbalansom, što izglede čini osjetljivim na povećanje troškova finansiranja, ako bi došlo do pooštravanja uslova na finansijskim tržištima. Stoga su, da bi se rast dugoročno održao, potrebne domaće reforme za poticanje privatnih investicija i izvoza, preporuke su Svjetske banke. Izvještaj također navodi potrebu za većom ekonomskom integracijom između zemalja Zapadnog Balkana usmjerenom na trgovinu, investicije, mobilnost i digitalnu integraciju, da bi se ubrzao rast, prevazišla ograničenja malih i fragmentiranih nacionalnih tržišta i osigurala dugoročna ekonomska stabilnost.\nS ovakvim redoslijedom slažu se predstavnici Avigilona, Boscha, ComNeta, Flira, Milestonea te, uz male izmjene, Dahue i Axisa. „Najveći napredak u 2018. godini ostvaren je u državnom sektoru, transportu i kritičnoj infrastrukturi. Imali smo mnogo značajnih projekata u oblasti nadzora gradova, granica i javnog prijevoza, kao i u obrazovanju i proizvodnji“, kazala je Kenarova iz Milestonea. Skoro pa jednako mišljenje iznio je Čuraković iz Avigilona: „Najveći napredak je vidljiv u osiguranju visokorizičnih objekata, bankarskom i transportnom sektoru, kao i pozitivan trend rasta u državnim institucijama, policiji i vojsci.“ Iz Boscha i Sonyja su također kritičnu infrastrukturu stavili na prvo mjesto. „Nesumnjivo, bezbednosni projekti za kritičnu i rizičnu infrastrukturu. Svi projekti koji zahtevaju vrhunski kvalitet slike i pouzdanost. Dakle, oni za aerodrome, gradski nadzor, elektrane, banke, logistiku, luke, velika javna okupljališta i generalno većina vladinih projekata. Osim primene u oblasti bezbednosti, kamere se mogu koristiti i za poboljšavanje poslovanja. To se prvenstveno odnosi na kontrolu kvaliteta, kontrolu pristupa, automatizaciju procesa, kontrolu saobraćaja... Sve zahvaljujući ugrađenoj naprednoj analitici slike“, kazao je Dobnikar, dok je Danijel Jerković, voditelj regionalnog Boschevog odjela sigurnosnih sistema, rekao da ta kompanija „regionalno raste propocionalno u svim segmentima kroz multiprogramska integrirana rješenja u selektiranim vertikalama javnog sektora, kritičnih infrastruktura te transporta (zračne luke)“.


07.04.2022. Obaveštenje za građane Barande i Sakula\nObaveštavaju se građani Barande i Sakula da se u vodovodnoj mreži pojavila zamućena voda koja je posledica havarije na magistralnom vodu Opovo-Baranda. Ekipe vodovoda su na terenu i vrše ispiranje vodovodne mreže. Mole se građani da obrate pažnju i imaju strpljenja dok se vodovodna mreža ne ispere.\n05.04.2022. OBAVEŠTENJE O ISKLJUČENJU VODE\nOBAVEŠTAVAJU SE GRAĐANI BARANDE I SAKULA DA ZBOG SANACIJE KVARA NA MAGISTRALNOM VODU OPOVO-BARANDA NEĆE IMATI VODE OD UTORKA 05.04.2022. GODINE OD 23.00 ČASA DO SREDE 06.04.2022. GODINE DO ZAVRŠETKA RADOVA.\n22.12.2021. GRAĐANI OPOVA BEZ VODE\nPOJEDINE ULICE U NASELJENOM MESTU OPOVO TRENUTNO SU BEZ VODE ZBOG RADOVA NA PRIKLJUČENJU NOVE VODOVODNE MREŽE U ULICI 2. OKTOBAR I TO: ŠUMSKA, GROBLJANSKA, BRANKA RADIČEVIĆA, PRVO NOVO NASELJE, POSLEDNJI UGAO 2. OKTOBAR I SLATINSKA OD 2. OKTOBAR DO MAKSIMA GORKOG. OČEKUJE SE NORMALIZACIJA SNABDEVANJA VODOM OD 13.00 ČASOVA.\n28.01.2022. OBAVEŠTENJE O ISKLJUČENJU VODE\nOBAVEŠTAVAJU SE GRAĐANI BARANDE I SAKULA DA NEĆE IMATI VODE 30.01.2022. GODINE OD 22.00 ČASA DO PONEDELJKA 31.01.2022. DO ZAVRŠETKA RADOVA NA PUCANJU CEVI NA GLAVNOM VODU.\nOpštinska uprava Opovo: Obaveštenje o izmeštanju pijace u Opovu\nOpštinska uprava Opovo obaveštava građane da se pijaca u naseljenom mestu Opovo od dana 14.12.2021. godine, izmešta sa postojeće lokacije u ul. Šumska na novu lokaciju – plato ispred Galerije i Osnovne škole.\nPijaca će biti izmeštena na predviđenu lokaciju sve dok budu trajali radovi na rekonstrukciji pijace u ul. Šumska.\nOpštinska uprava Opovo


“Prihodi od prodaje na drugim tržištima predstavlja 14,7 posto svih ostvarenih prihoda firmi u BIH, a 26,6 posto prihoda tih preduzeća koja su ostvarila prihode i na stranim tržištima”, stoji u izvještaju Bonside BH.\n← HOĆE LI GORAŽDE POSTATI GRAD?\nVIDEO + FOTO/ IZGRADNJA TENISKIH TERENA U GORAŽDU U ZAVRŠNOJ FAZI →\nGORAŽDE: CVIJEĆE I FATIHE ZAPLOVILE DRINOM, IZ JEDNE KA DRUGOJ RATNOJ ENKLAVI\nJuly 11, 2016 gorazdeportal Comments Off on GORAŽDE: CVIJEĆE I FATIHE ZAPLOVILE DRINOM, IZ JEDNE KA DRUGOJ RATNOJ ENKLAVI\nJuly 14, 2019 gorazdeportal 0\nTotal Visits: 8,158,747


Kako da znam da je pravo vreme da dete pređe u novi krevet?\nNe postoji tačno utvrđeno vreme kada bi trebalo da dete umesto u krevecu, spava u velikom krevetu. Međutim, obično se ta promena dešava između osamnaestog meseca i tri i po godine.\nUkoliko je to moguće, bolje je čekati da dete bude bliže trećoj godini, jer je tada mnogo spremnije, ali ukoliko je mališan prerastao krevetac, ili je suviše aktivan za njega, to bi trebalo da se desi i ranije.\nKoji su razlozi za promenu kreveta?\nPostoji mnogo razloga zašto dete mora da pređe u veći krevet. Najčešći su ako je dete preraslo krevetac, ili je naučilo da se penje. U tom slučaju, što pre treba reagovati kako se dete ne bi ozbiljnije povredilo.\nDrugi razlog je kada očekujete drugu bebu. U tom slučaju minimum dva meseca pre porođaja polako mališana navikavajte na novi krevet, da ne bi osećao ljubomoru što beba zauzima njegovo mesto.\nTakođe, dobar razlog je i učenje na nošu. Spavanje u krevetu znači da će lakše moći u toku noći da ustane i traži da ide na nošu, pre nego kada se nalazi u ograđenom krevecu.\nKako olakšati detetu prelazak u novi krevet?\nPosmatrajte kako dete se dete oseća, jer ako je stalno neraspoloženo bolje još neko vreme sačekajte sa velikom promenom\nNeka deca jedva čekaju da pređu u novi krevet, dok je drugima potreban podstrek i ubeđivanje. Uglavnom to zavisi od temperamenta deteta i načina na koji prihvataju promenu.\nEvo nekoliko saveta kako da pomognete mališanu da lakše prihvati ovu novinu:\n1. Kada budete išli da kupite krevet i posteljinu, obavezno povedite i mališana, jer će ipak on tu spavati.\n2. Ukoliko mališan prelazi u drugu sobu, dekorišite je tako da se njemu sviđa i da mu je prijatno u njoj.\n3. Za početak, neka u novom krevetu spava tokom popodneva, dok se malo ne navikne.\n4. Držite se iste rutine uspavljivanja, kao i dok je dete spavalo u krevecu.\n5. Ostavite vrata odškrinuta ili pustite neku tihu muziku kako bi se u novom krevetu osećalo mirno i opušteno. Možete nabaviti i noćnu lampu, naročito ako primetite ili vam dete kaže da se plaši.\n6. Budite dosledni u svom stavu da dete treba da spava u krevetu, jer se može desiti da neko vreme ispituje svoju slobodu, pa može tražiti da ipak spava u krevecu ili sa vama. Ukoliko zaista ne postoji opravdan razlog trebate mu reći da nije više mali i da treba da spava u svom velikom krevetu sam.\n7. Pohvalite se baki ili tetki o velikoj novosti koja treba da se desi i posmatrajte na koji način će im dete pričati o tome. Ukoliko nevoljno ili neraspoloženo priča o tome, razmislite o tome da još malo sačekate, a nemojte se iznenaditi ako se desi da nakon kratkog vremena i sam traži da pređe u veliki krevet.\nDa li je moje dete bezbedno dok spava u velikom krevetu?\nKako biste bili potpuno sigurni da je vaše dete bezbedno, dobro bi bilo da u početku postavite ispod kreveta jorgane, dušek, ili da nabavite krevetac koji ima štitnik, tačnije ogradicu sa strane.\nTakođe, može se desiti da dete ustaje u toku noći, pa i u tom slučaju preduzmite određene mere bezbednosti, zaključajte ulazna vrata, potrudite se da sklonite iz hodnika i sobe sve na šta se mališan može povrediti i neko vreme ostavite upaljeno svetlo u hodniku.\nDa li da nagradim mališana zato što je spavao u novom krevetu?\nNe treba praviti spektakl od toga što je dete spavalo u velikom krevetu samo, ali mu dajte do znanja da ste ponosni na njega. Takođe, možete mu kupiti sitnicu, recimo poster koji će gledati kad se probudi ili igračku koja će ga čuvati dok spava.


KOVILJKA Miletina KOSTIĆ - Umrli.me\nKOVILJKA Miletina KOSTIĆ\n03.03.1939. - 30.01.2014.\nDana 30. januara 2014. poslije kraće bolesti u 75. godini umrla je naša dragaKOVILJKA Miletina KOSTIĆrođena MiličićSaučešće primamo u kapeli u Dučicama - Župa, 30. januara od 9 do 18 časova i 31. januara od 9 do 14 časova, kada će se obaviti sahrana na mjesnom groblju u Dučicama.Cvijeće se ne prilaže.\nOŽALOŠĆENI: sinovi RADOSLAV-BOĆA, NOVO-BAĆO, DANKO i MILOSAV, kćerke RATKA-MIDA, DIJANA i MILADINKA-GAGA, braća MOMIR i MILAN, sestre ANKA-BEBA i CVIJE-TA, snahe DARINKA, DUŠANKA i VELINKA, đever ISAILO-RAJO, zaove MILANKA i DRAGICA-BEBA, jetrva DESAN-KA, strina MILOSAVA, braća i sestre od stričeva, braća i sestre od tetaka, unučad, praunučad i ostala rodbina KOSTIĆ i MILIČIĆ.


Biopsija Grlića Materice u Anesteziji sa PH Nalazom Beograd Poliklinika\nBiopsija grlića Materice u anesteziji sa PH nalazom\n*ŠTA JE BIOPSIJA MATERICE?\nBiopsija materice je ginekološka intervencija koja se obavlja na grliću materice. Biopsijom je moguće potvrditi postojanje prekanceroznih promena u ranom stadijumu i na vreme početi sa lečenjem.\n*KADA JE POTREBNO URADITI BIOPSIJU MATERICE?\nGinekolog odlučuje o potrebi za biopsijom materice posle obavljenog kolposkopskog pregleda i na osnovu rezultata PAPA testa. Ukoliko je nalaz atipičan, utvrđeno je postojanje ranica na grliću materice, uočljive su neravne i nepravilne promene, iznad nivoa sluzokože, biopsija sa pato-histološkim nalazom je od izuzetne važnosti za određivanje daljeg toka lečenja.\n*KAKO IZGLEDA INTERVENCIJA?\nBiopsija se radi u lokalnoj anesteziji, tako da je praktično bezbolna intervencija. Uz pomoć specijalnih instrumenata uzima se uzorak tkiva (na onim mestima gde su prisutne promene) i zatim se šalje na pato-histološku analizu na osnovu koje se preduzimaju dalje mere lečenja.\nSVAKA PROMENA KOJA JE DIJAGNOSTIKOVANA U RANOJ FAZI I NA VREME PREDUZETO ODGOVARAJUĆE LEČENJE, MOŽE BITI POTPUNO IZLEČENA.\nCena: 25000 din.\nph nalaz ranica na grliću materice biopsija sa pato-histološkim nalazom bezbolna intervencija Biopsija Grlića Materice u Anesteziji Beograd Biopsija Grlića Materice u Anesteziji Popusti Biopsija Grlića Materice u Anesteziji Akcija Biopsija Grlića Materice u Anesteziji Poliklinika Biopsija Grlića Materice u Anesteziji Cena Biopsija Grlića Materice u Opštoj Anesteziji Biopsija Grlića Materice u Lokalnoj Anesteziji\nUkupno poseta: 1486990\tjuče: 2393\tdanas: 731


U okviru projekta “Održivi povratak kroz edukaciju o uzgoju smilja na području Mostara i Čapljine”, koje je finanijski podržalo Ministarstvo za ljudska prava i izbjeglice BiH, Unija za održivi povratak i integracije u BiH organizuje završnu manifestaciju projekta koja će biti održana 17.05.2017. godine (srijeda) u hotelu Ero u Mostaru sa početkom u 11 sati.\nNa manifestaciji će biti podijeljeni certifikati za poljoprivredne proizvođače – uzgajivače smilja (povratnici i raseljena lica), sa područja općina Čapljina i Mostar koji su završili obuku u okviru modula Aspekti i uslovi profitabilne plantažne proizvodnje smilja i drugog aromatičnog bilja i Izrada biznis plana.\nCertifikate će podijeliti dekan Agromediteranskog fakulteta iz Mostara, prof. dr. Ahmed Džubur i predsjednica Unije za održivi povratak i integracije u BiH, Mirhunisa Zukić.


Posetite - Turistička Organizacija opštine Bački Petrovac\nPosetite Duhovno i istorijsko nasleđe\nPripada institucijama od izuzetnog značaja u oblasti kulture Slovaka u Srbiji i predstavlja istinsko blago materijalne i duhovne kulture Slovaka u Vojvodini što potvrđuje i odluka Nacionalnog saveta slovačke nacionalne manjine, da Muzej vojvođanskih Slovaka predstavlja instituciju od izuzetnog značaja za slovačku nacionalnu manjinu. Cilj Muzeja vojvođanskih Slovaka je proučavati, stručno obrađivati, prikupljati, dokumentovati, prezentovati i čuvati materijalna i duhovna dobra etnološkog, istorijskog i umetničkog karaktera iz prošlosti vojvođanskih Slovaka.\nU okviru svoje organizacione strukture, Muzej vojvođanskih Slovaka obuhvata Galeriju Zuzke Medveđ i kulturno-istorijski spomenik in situ „Zavičajnu kuću u Petrovcu“.\nSuosnivači Muzeja vojvođanskih Slovaka su Opština Bački Petrovac i Nacionalni savet slovačke nacionalne manjine.\nMaršala Tita 5-7, kancelarija br. 19\nOsnovana je u vreme kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca,1932. godine na dan održavanja Slovačkih narodnih svečanosti. Dom Ljudevita Mišika u kojoj se nalazi datira iz perioda pre Prvog svetskog rata. Rad ove ustanove prekidan je u više navrata, obnovljen je odmah nakon Drugog svetskog rata. Matica Slovačka je udruženje gradjana i organizacija posvećena razvoju kulture i umetnosti. Glavni je organizator Slovačkih narodnih svečanosti svake godine, kao oblika učvršćivanja narodne pripadnosti.\nNacionalni Muzej u Bačkom Petrovcu\nOsnovan 1949.godine a nalazi se u zdanju Matice Slovačke u centru Petrovca. Zbirka muzeja se sastoji od predmeta zanatske delatnosti, narodne nošnje i bogate arhive.Većina predmeta u Muzeju datira iz druge polovine 19.veka i početka 20.veka.\nDatira iz 1799 godine. Njeno originalno zdanje je renovirano.Uredjena je u izvornom stilu karakterističnom za taj period i pod zaštitom je države. Opremljena je autentičnim komadima nameštaja, kuhinjskim posuđem i ostalim pokućstvom. Pravljena je od naboja, pokrivena trskom. Karakteristika izgleda kuće u tom periodu su mali prozori, mala, niska vrata i male sobe koje su se mogle lako zagrejati. U kući su se nalazile dve seoska peći u kojima se ložilo sve, od šepurika i kukuruzovine do drva, a služila je i za spremanje hrane.\nGalerija “Zuzke Medveđove“\nOd svog osnivanja 1989 godine do danas organizovala je preko 50 samostalnih izložbi. Ova galerija je organizator najznačajnije zajedničke izložbe Bijenale slovačkih slikara u Srbiji. Njeno delovanje je pomoglo savremenoj slovačkoj likovnoj umetnosti da postane jedan od najbogatijih segmenata savremene kulture. Dobila je ime po prvoj akademskoj slikarki vojvođanskih slovaka, koja je ceo svoj opus ostavila ovoj sredini.\nKao jedina specijalizovana muzejska ustanova u zemlji, za istraživanje i izučavanje agrarne prošlosti, osnovan je 1993 godine. Poljoprivredni muzej u Kulpinu čini kompleks dvoraca u parku koji su stavljeni pod zaštitu države kao spomenički objekti. U okviru kompleksa nalazi se osim dva dvorca, upravna zgrada, tzv.kovačnica, konjušnica i žitni magacin. Muzej je okružen velelepnim parkom od 4,5 ha koji predstavlja prirodni spomenik-arboretum retkih i zaštičenih biljnih vrsta. Park u okviru veleposeda je i nekada predstavljao prvorazredno umetničko delo hortikulurne i vrtne umetnosti. Muzej realizuje stalne tematske i povremene izložbe.\nIstorijski podaci govore da su objekti građeni krajem XVIII i početkom XIX veka za plemićku porodicu Stratimirović. Marija Terezija je 1745. godine ovoj porodici poklonila posed za njihove zasluge u ratu protiv Turaka na strani Austrije. Porodica Stratimirović je bila vlasnik poseda u Kulpinu oko 120 godina. Krajem XIX veka ( 1889 ) posed prelazi u vlasništvo porodice Dunđerski. Bili su vlasnici do 1945 godine kada je imanje nacionalizovano. Stilski i vremenski obe građevine pripadaju epohi klasicizma.Veliki dvorac je dobio današnji izgled prilikom restauracije 1912 godine. Manji dvorac tzv. Stari dvorac je prizemna zgrada istog stila.\nSlovačko Vojvođansko pozorište je najmlađe profesionalno pozorište u Vojvodini. Osnovano je 2003 godine u Bačkom Petrovcu kao ustanova koja će objediniti celokupan pozorišni život Slovaka na ovim prostorima.\nBiblioteka “Štefan Homola“\nOsnivanje Slovačke biblioteke 1845. godine je bilo povezano sa radom crkvene nedeljne škole u Bačkom Petrovcu, koju je vodio Štefan Homola. Biblioteka je bila prva javna ustanova ovakvog tipa na ovim prostorima naseljenim Slovacima. Na početku je imala 130 knjiga a danas oko 40.000 naslova od kojih i zavičajnu zbirku vojvođanskih Slovaka koja sadrži preko 5.000 knjiga i periodičnih publikacija na slovačkom jeziku i zbirku starih i retkih knjiga koja sadrži preko 2.000 knjiga a najstarija knjiga datira iz 1690. godine.\nSlikar V.Urbanček je više decenija živeo u Americi. Tamo je sticao svoje slikarsko umeće. Petrovčani ga smatraju svojim umetnikom, koji na izuzetno autentičnim slikama prikazuje običaje lokalnog slovačkog stanovništva. Njegova kuća i galerija su uvek otvoreni za sve goste i posetioce koji žele da vide umetnika na delu.\nAquaPark PETROLAND je najveća do sada izgrađena turističko-zabavna atrakcija u Srbiji. Ujedno, to je i najmoderniji AquaPark na prostoru celog Balkana. Nalazi se na teritoriji opštine Bački Petrovac. Geotermalna voda koja izvire iz dubine od oko 800 metara, prirodne toplote iznad 40 stepeni omogućava korišćenje kompleksa AquaParka i tokom hladnijih meseci dok moderna tehnologija omogućava hlađenje vode tokom letnjih vrućina.\n- 1. etapa je završena u oktobru 2011. godine.\nNa površini od oko 8 hektara se nalaze vodene zabavne atrakcije sa više od 20 većih i manjih tobogana. U okviru AquaParka nalazi se najveći dečiji vodeni zamak i tri kule za spuštanje sa tobogana. AquaPark ima 6 bazena, ali i ostale zabavne sadržaje za decu i odrasle. Naravno, tu je i široka lepeza ugostiteljske ponude i drugih pratećih usluga. Više informacija o AquaParku možete pronaći ovde www.petroland.rs.\nSlovaci evangelisti su se doselili u Petrovac 1745.godine. Sa sobom su doneli verske spise-Kraličku Bibliju I Tranoscijus, ali dugo nisu imali pravo na slobodno izražavanje svoje veroispovesti. Vremena se menjaju tek izdavanjem Patenta tolerancije cara Josipa II, 1781.godine, kada konačno dobijaju pravo uređenja svoje crkvene organizacije. Prva crkva je sagrađena 1783.godine. Petrovac postaje centar duhovnog života Slovaka u Bačkoj. Ondašnjeg sveštenika Ondreja Stehlu, 1818.godine nasleđuje njegov sin Jan i pokreće inicijativu za izgradnju nove crkve, jer stari objekat zbog velikog povećanja stanovništva, više nije mogao da ispunjava svoju funkciju. Petrovčani su 1821.godine pozvali arhitekta Jakuba Šmausa i ubrzo počinje gradnja nove crkve, koja je završena 1823.godine i druga po veličini crkva u Evropi. Već tokom 1837. i 1838. godine, pored crkve gradi se i parohijska zgrada, u to vreme moderno opremljena građevina. Sveštenik Juraj Mrva od 1868. godine preuzima vođenje petrovačke crkve. Za vreme njegove upraveKarol Miloslav Lehocki ( 1907 ) ukrašava oltar slikom “Tajna večera”.Zahvaljujući Mrvi razvija se kulturna delatnost među Slovacima u Petrovcu i bližoj okolini.\nZgrada crkve je renovirana u više navrata, kako bi zadržala originalni izgled.\nPetrovac je u početku bio naseljen isključivo pripadnicima evangeličke crkve. Tek po dolasku prvih doseljenika iz Hrvatske i Bosne, godine 1937. katolički biskup Lajčo Budanović je otkupio parcelu u centru Petrovca i tada počinje izgradnja crkve posvećene Sv.Adalbertu. Radovi su završeni 1938.godine. Katolička crkva je bila pod jurisdikcijom futoške katoličke crkve. Broj katolika se povećava nakon Drugog svetskog rata kada se doseljava nekoliko porodica iz Bosne.\nBaptistička crkva u Bačkom Petrovcu osnovana je davne 1897. godine. Stara crkvena zgrada u centru naselja tako je doživela svoj 100.godišnji jubilej. Zbog rasta broja vernika 2000.godine se rodila vizija o gradnji novog, savremenog molitvenog doma sa svim propratnim sadržajima. Sledećih godina se ova vizija i ostvarila. Ceo projekat je uglavnom izgrađen dobrovoljnim radom domaćih i nekoliko stranih grupa. Svečano otvaranje nove crkvene zgrade bilo je 26.juna 2005.godine. Moto svečanosti je bio: „... јеr će se dom moj zvati dom molitve svim narodima.“ ( Sveto pismo, Isaija 56,7b). Ovaj stih i danas odražava samoposlanje i službu baptističke crkve kako u Petrovcu, tako I šire. Osim glavne sale ( kapaciteta 850 sedišta ) postoje i pomoćne prostorije za kreativne službe svim generacijama.\nEvangelička crkva u Kulpinu\nUbrzo nakon formiranja naselja stanovnici Kulpina počinju da grade crkvu. Do tada su se vernici okupljali u manjim objektima. Maja 1875.godine počinju radovi na izgradnji, koja je trajala idućih pet godina. Crkveni objekat je sagradio novosadski graditelj Alojz Čoček u neoromanskom stilu. Na tornju se nalaze tri zvona. Dvomanuelne orgulje za crkvu su kupljene u Pešti 1891.godine. Ovaj instrument je unikatan po tome što se na njemu, iznad akustičnih cevi, nalazi statua kralja Davida sa harfom. Iznad oltara nalazi se slika “Tajna večera”, veoma slična Da Vinčijevoj. Crkva je izuzetno akustična, pa su u više navrata tu održavani koncerti poznatih umetnika.\nPravoslavna crkva u Kulpinu\nPravoslavna crkva Vaznesenja Gospodnjeg u Kulpinu izgrađena je 1813.godine na mestu tada stare crkvice, zahvaljujući ktitorstvu porodice Stratimirović. Ikonostas u crkvi delo je čuvenog ikonopisca Jovana Kljajića. To je delo jedinstvene lepote, bez premca, kakvog nema ni u jednoj vojvođanskoj crkvi. Svi članovi čuvene porodice Stratimirović, koja je bila perjanica srpske vojne i crkvene aristokratije u Habsburškoj monarhiji, sahranjeni su u porti ove crkve. Podsetimo da je Mitropilit Stefan Stratimirović, rođen 1757.godine u Kulpinu, bio karlovački mitropolit od 1790. Do 1836. godine i dugogodišnji duhovni starešina srpskog naroda i crkve u Vojvodini. U Kulpinu je rođen i Georgije Branković, mitropolit karlovački i srpski patrijarh od 1890. do 1907.godine. On je izgradio Patrijaršijski dvor I Bogosloviju u Sremskim Karlovcima, osnivač je prve srpske ženske škole u Kulpinu i ktitor više škola po vojvođanskim mestima.\nEvangelička crkva u Gložanu\nStanovnici Gložana su već 1780. godine tražili dozvolu za organizovanje crkvenog zbora, ali je ovaj zahtev odbijen. Međutim, 1781.godine Josip II izdaje Patent tolerancije, po kojem svako naselje koje ima više od 100 porodica dobija mogućnosti “da izdržava sveštenika i može da sagradi crkvu”. Prvi sveštenik Petar Jesenski dolazi u Gložan 24.maja 1786. godine, zajedno sa Štefanom Šomodim i Pavlom Slobodom. Dolaskom ovih ljudi počinje kulturno uzdizanje naselja Gložan. Od 1791.godine stanovnici naselja počinju da prikupljaju materijal za početak gradnje. Kamen za temelje crkve je sakupljen na obližnjoj lokaciji, nekadašnjeg rimskog “ Castrum Onagrinum “ kojem se od tih vremena gubi svaki trag. Hram je 1797.godine osveštao petrovački sveštenik Ondrej Stehlo. Novi oltar je sagradio Jakub Šmaus tokom 1812. i 1813. godine. Velike rekonstrukcije su izvršene 1924.godine i krajem XX veka.\nPravoslavna crkva u Gložanu\nPravoslavna crkva u Gložanu se pominje u spisima još u XVIII veku. Sadašnja crkvena zgrada izgrađena je 1839.godine. Unutrašnjost je skromno uređena, ikonopisi nemaju veću umetničku vrednost. Vrednija ikona je poklon Petra Vasilića iz Čiba kod Čelareva, koja potiče iz 1856. godine. Bogomolja je posvećena Jovanu Krstitelju. Crkvene knjige su vođene od 1868. do 1889.godine. U statistikama je vidna tendencija opadanja broja srpskog stanovništva, koje se najčešće seli u Čib I Begeč. Krajem XIX veka u Gložanu se pominje i crkvena škola. Srpska pravoslavna crkva bila je do kraja Drugog svetskog rata izuzetno aktivna, da bi se potom većina Srba iselila u susedna naselja.\nNemačka evangelička crkva u Magliću\nU drugoj polovini XVIII veka, prilikom naseljavanja tadašnjeg Buljkesa, a današnjeg Maglića, podignuta je drvena građevina za molitvu. Pošto je zbog lošeg materijala ubrzo postala trošna i ruševna, stanovnici Buljkesa su 1814. godine jednoglasno odlučili da izgade novu crkvu. Kamen temeljac je položen 29.septembra 1817.godine, a u oktobru 1820.godine crkva je bila sagrađena. Iznad vrata postavljen je natpis“ Deo et DeVoton BULkeszenes DICant eVangeLICI”, što u prevodu znači “ Posvećena predanost Bogu od evangeličkih Buljkešana”, s tim što se godina 1820. čita iz velikih latinskih slova. Spoljašnji izgled građevine je u baroknom stilu. Unutrašnjost crkvene zgrade je oštećena nakon Drugog svetskog rata.\nPravoslavna crkva u Magliću\nNakon Drugog svetskog rata u Buljkesu se menja nacionalna struktura i preovladava stanovništvo srpske nacionalnosti. Usled naseljavanja porodica pravoslavne veroispovesti, javlja se potreba za izgradnjom i nove bogomolje. Temelji crkve su postavljeni 2006.godine i gradnja još uvek traje. Crkva je posvećena Svetom Lazaru.


Novinari britanskih medija u Beogradu povodom Nedelje dizajna – CLUBBING.RS\nNovinari britanskih medija u Beogradu povodom Nedelje dizajna\nMay 19, 2010 • No Comments •Kultura\nSpecijalno povodom kreativne i biznis-edukativne «SMART2» konferencije, koja će se održati kao glavna programska celina ovogodišnjeg Belgrade Design Week-a, od 3. do 5 juna, Beograd će posetiti i neki od najuticajnijih evropskih novinara!\nKoliko je program ovogodišnje konferencije Belgrade Design Week-a kvalitetan potvrđuje i ogromno interesovanje nekih od najznačajnijih evropskih medijskih kuća.\nOvim povodom, Beograd će između ostalih posetiti i novinari i urednici iz britanskih medija: Guardian iz kojeg dolazi novinar Killian Fox; The Daily Telgraph – kreativni direktor Himesh Patel, Financial Times – Edwin Heathcote, kritičar za dizajn i arhitekturu; Creative Review – urednik Gavin Lucas; Icon – William Wiles, zamenik glavnog urednika; glavni urednik Wallpaper magazina, Tony Chambers; Monocle – Hugo Macdonald, dizajn urednik. Iz Italije povodom Belgrade Design Week-a dolazi novinarka Valentina Ciuffi iz italijanskog Abitare magazina a iz Nemačke, urednica nemačkog Stylepark magazina, Nancy Jehmlich.\nKonferencija SMART2 ovogodišnjeg Belgrade Design Week-a našla se i na listi najvažnijih globalnih događaja u junu mesecu po izboru sajta Financial Times i urednika Hester Vaizey. Za mesec jun, pored BDW-a koji se nalazi na prvoj poziciji, Financial Times preporučuje još i 100% Design 2010 koji se održava u Roterdamu, Furnex u Kairu, Design Miami/Basel i Scope Basel u Bazelu, DMY International Design Festival Berlin i London Festival of Architecture.\nDolazak ovih istaknutih predstavnika kreativnih industrija pomogle su ambasade Holandije, Švedske, Španije, Turke, Danske i Izraela, nemačka organizacija GTZ, Austrijski kulturni forum i Danish Arts Agency.\nBritish Council povodom 70 godina u Srbiji sa ponosom predstavlja tri predavača na BDW-u: Jaime Hayon, dizajner koji je svojom inastalacijom otoviro prošlogodišnji London Design Festival; David Linderman iz agencije za vizuelne komunikacije Hi-Res! i Andy Stevens iz Graphic Thought Facility brending i dizajn studija iz Londona.\nKompletan program BDW-a možete pogledati na www.belgradedesignweek.com.\nCena karata za ovogodišnju BDW konferenciju je 130 evra za sva tri dana predavanja a za studente važi povlašćena cena od 75 evra.\n*Link ka Financial Times sajtu