Ikke kategoriseret Arkiv - LightLeaks\nKategori: Ikke kategoriseret\t(page 1 of 1)\nLang arbejdsdag. Mekanikeren havde for anden gang ikke kunnet reparere min bil. “Kom igen i næste uge”. Regnen var startet. Lummervarmt. Gad jeg egentlig iføre mig regntøj og cykle helt ind til Odense Koncerthus?\nJa, det gad jeg, for Mahlers 9. symfoni, the symphony to end all symphonies, stod på programmet. Den kører jeg gerne langt for. Og det viste sig at være en god idé, for Norges Ungdomssymfonikere fik meget ud af denne mærkelige, smukke, skræmmende, rørende, sarkastiske, drømmeagtige symfoni, som starter i mareridt og slutter i Nirvana.\nGustav Mahlers 9. symfoni er den sidste, han nåede at få skrevet færdig inden sin alt for tidlige død i 1911. Derfor har mange fortolket forudanelser om hans egen død ind i værket. Men fakta viser, han var i et for ham ganske normalt humør, da han skrev værket. Han havde tid til at diskutere kvaliteten af skinke med sin og konens stuepige. Der var ikke tegn på den sygdom, som slog ham ihejl. Men færdig blev han dog faktisk ikke med værket, for Mahler var først færdig, når han havde hørt og rettet sine værker – og det nåede han ikke med dette.\nMusikken i dette værk er som al anden musik et eksperiment med en mulig verden. Det handler ikke mere om Mahler end om os andre. Havde han levet 20 år mere, havde han skrevet flere symfonier med andre stemninger. Må man formode.\nDer er dog ingen tvivl om, at liv og død, meningen med det hele, eksistensens store spørgsmål – og hvad så bagefter? – spiller en afgørende rolle i symfonien. Ligesom det eksistentielle, de fundamentale menneskelige vilkår i denne verden findes i alle hans sange og symfonier.\nI 1907 mister Mahler sin lille datter til sygdom. Før denne katastrofe var religion og kristen tro stadig en mulighed for ham. Efter katastrofen var de ikke længere mulige. I stedet nærmede han sig orientalsk visdom, musik og poesi, en dyrkelse af det uendelige, naturens cyklus og genskabelse.\nHans 9. symfoni starter med et lille motiv på 4 toner, der udgør værkets DNA. Som et lille korn vokser motivet op til 80 minutters musik. Mahlers 4 toner en omvendt udgave af et 4-tone motiv, der i hvert fald er brugt lige siden Beethoven. Man finder motivet genbrugt hos flere, centrale komponister. Schubert, Wagner, Bruckner. Det er 4 små toner har i deres oprindelige form et udtryk af patos, kraft, schwung opad mod et klimaks af følelsesmæssig intensitet, passion. Det er selve musikkens egenskab af at kunne betyde noget som helst for os som mennesker, der ligger i sådan en lille musikalsk bevægelse. Når du læser det her, kan det være svært helt at mærke meningen med det, jeg skriver her. Og i musikken lægger man kun mærke til de 4 toner, hvis man lytter meget målrettet. Men de 4 toner står for mig som emblem på den århundreder lange, germanske musiktradition, som mange opfatter som kernen i klassisk musik. Og det er disse 4 toner, tilsammen et lille motiv, som Mahler både bruger i deres oprindelige form, hvor de betyder kraft og bærer mod sejr, og i deres omvendte form, hvor de får noget mørkt og tvetydigt, opløsende over sig.\nI starten af symfonien vender Mahler de 4 toner om, som mange andre komponister har brugt til at udtrykke kraft og patos. Effekten er dunkel og mystisk.\nI slutningen af symfonien: samme motiv på 4 toner. Undervejs i symfonien har Mahler også brugt de 4 toner i deres oprindelige form som schwung op til højdepunkterne i musikken – som ender i sammenbrud fremfor gennembrud.\nI clippet kan du høre de 4 toner, jeg omtaler som symfoniens DNA brugt i slutningen af symfonien: Det omvendte patos-tema fra den klassiske, romantiske symfoni- og operatradition. De høres til allersidst langsomt, inden musikken dør helt ud.\nMahlers 9. symfoni lukker den germanske symfonitradition ned. Han presser harmonierne til det yderste og lader linjerne i musikken leve deres eget liv, uden at de nødvendigvis skal klinge ‘godt’ sammen med andre linjer. Han lader musikken koge over og bryde sammen uden at sætte tingene pænt sammen bagefter, som man ellers forventer af en symfoni. Han lader den østrigske vals’ oprindelige form, ländleren, brænde sammen i andensatsen. Han flår den normalt anstændigt lystige og humoristiske tredjesats i stykker i en tornado af kontrapunkt og sarkasme. “Den er til mine apollinske brødre”, sagde Mahler, med adresse til sine lede kritikere. Tag dén, lige i ørerne!\nTydeligst kommer buddhistiske til udtryk i den lange, afsluttende sats, som ikke slutter i triumf. Mange minutter går i stedet, uden at der i musikalsk forstand sker ret meget. Tynde, men utroligt stærke tråde af musik opløses langsomt, langsomt. De 4 toner, musikkens inderste væsen fra starten af symfonien, bliver brugt igen i en opløsning, det omvendte af et keethovensk klimaks. Det er selve symfonien som begreb, der opløser sig og forsvinder ud i … Ja ud i hvad … ingenting? Det må være op til den enkelte at fortolke på.\nFør sin datters død skrev Mahler sange til tekster af digteren Friedrich Rückert, som selv mistede to børn, og som delte Mahlers hang til det orientalske. I en af sangene beskrives, hvordan fortællerstemmen håber, børnene kun er løbet i forvejen; at han kan indhente dem oppe på en grøn høj et sted. Melodien til netop det sted om at indhente dem, der løb i forvejen, citerer Mahler i slutningen af symfonien. Hvis man kan høre den musik uden at få bare en lille klump i halsen, så må man være lavet af sten. Man behøver ikke kende til de intertekstuelle sammenhænge med andre værker – denne musik går rent ind bag paraderne.\nIkke mindst når man hører den med Norges Ungdomssymfonikere under ledelse af Eliahu Inbal. Selvfølgelig er Ungdomssymfonikerne ikke et professionelt orkester. Men det er lige før, jeg vil se det som en fordel. For de er super dygtige for deres alder; de har muskler og power. Tag ikke fejl af ordet ungdom – de kan deres ting!\nHos mig var der flueben både ved klump i halsen og ved gåsehud. Jeg har hørt professionelle orkestre spille denne dramatiske og intime musik kedeligt og … professionelt. Jeg vil langt hellere høre musikken med kræfter, der har lidt vildskab i sig, og jeg tager de rå kanter med. De unge klarede deres solopassager flot, til tider var messing-folkene endda mere sikre i intonationen end deres professionelle, odenseanske kolleger. Strygerne havde den store, fede, lækre klang. Ingen trætte arme efter at have spillet uafbrudt så lang tid.\nJeg er ikke i tvivl om, at disse unge musikere har potentiale til store karrierer. Gud give, de forbliver stærke, intense og prioriterer nerve over det alt for korrekte!\nHvad: Gustav Mahlers 9. symfoni (1909)\nHvem: Norges Ungdomssymfonikere, dirigent Eliahu Inbal\nHvor: Odense Koncerthus, Carl Nielsen Salen\nHvornår: Torsdag 15. august 2019.\nAnton Corbijn udstiller 40 års fotos af rock, punk og pop-ikoner på Brandts i Odense\nBrandts i Odense er et fund for fotoentusiaster. For nogle uger siden åbnede rock ‘n’ roll mesterfotografen Anton Corbijn sin udstilling, 1-2-3-4, dér. Jeg var så heldig at stå i kø i tide til at få ham til at signere to plakater. Brandts var proppet med mennesker den dag. Så strategisk valgte jeg at se udstillingen efter nogen tid. 3 sale fulde af bøger, cd’covers, en væg med rockvideoer, han har lavet for U2, Depeche Mode m.fl. og to sale med fotografier.\nCorbijn har siden slut70erne haft en evne til at være der, hvor der skete noget inden for punk, pop og rock, og han har gnubbet albuer med de største. Johnny Cash, Sex Pistols, R.E.M., Siouxsie Sioux, Duran Duran, Echo & The Bunnymen, Kate Bush. You name it.\nMesterligt foto af den aldrende Johnny Cash. Til venstre for ham: Sting med meget hår på hovedet. Til højre altid cool Bryan Ferry.\nMidge Ure fra electro-bandet Ultravox. Kuldslået 80er-stil inspireret af filmen Den Tredje Mand fra 1948.\nPå mig virkede han – ud fra et kort håndtryk og et par ord – som en meget rolig mand. Det er måske det, disse pop/rock/punk-folk har brug for. En faderlig hånd. Billederne viser deres sårbarhed, deres ungdommelige poseren, de bedste viser også en ømhed, aldringen. En forkærlighed for sort/hvid med ekstrem kontrast. Noget, jeg selv skal prøve, når jeg tager fotos: Lade personer i forgrunden være helt ude af fokus og vise det, der sker i baggrunden. Pop og rock handler jo ellers mest om forgrund og knapt så meget om detaljer i baggrunden.\nEn slentretur gennem udstillingen er for mig, der var und i 80’erne og 90’erne, ren nostalgi og melankoli. Disse unge, friske, nogle nærmest naive ansigter … denne tydelige attitude. Så mange år siden.\nKonferencier og musikformidler Ole Kiilerich med to unge koncertgæster\nI 1958 introducerede den berømte dirigent, Leonard Bernstein, Young People’s Concerts. Her forklarede den karismatiske dirigent de store klassikere i øjenhøjde for børn og unge. Resultat: Koncerterne blev vildt populære og var udsolgt flere år frem i tiden. Og de kan stadigt ses med fornøjelse på YouTube. Nu lancerer Odense Symfoniorkester noget lignende med den hyggelige Familiesymf-serie, hvor der er højt til loftet, kort til grinet og plads til at klappe med, når man lige har lyst til at klappe med. Også for en voksen er det egentlig meget rart med en koncert, hvor det hele ikke er så stift, at man ikke må slå en lillebitte prut forkert. 🙂\nOle Kiilerich og Marianna Shirinyan\nRammerne for Odense Symfoniorkester har forandret sig meget de senere år. Rigtig meget støv er blæst væk, og der gøres en kæmpe indsats for at vække interesse for den store musik hos børn og unge. Koncertintroduktionerne og koncertprogrammerne er opkvalificeret i en grad, så jeg ikke har set dem bedre andre steder. Skolebørn inviteres til at opleve orkestret. Studerende ligeså.\nOrkestrets musikformidler, Ole Kiilerich, der også en dygtig pianist, fik her til eftermiddag sin fine debut som konferencier i Familiesymf; en kort koncert målrettet forældre og børn, der ønsker kvalitetstid og kvalitetstilbud en fredag eftermiddag inden spisetid.\nGrieg – den lille, norske komponist med de tynde ben, svage lunger og det VILDT høje hår – havde skrevet musikken: hans elskede klaverkoncert fra 1868. Den emmer af trolde, vidder, natur og bjerge.\nOle og hans medsammensvorne, pianisten Marianna Shirinyan, holdt os kyndigt i hånden og fortalte om lille Grieg og den store musik. Undervejs fik vi lov at prøve, hvor mange ting en musiker skal kunne koncentrere sig om – samtidigt. Vi fik set, hvordan en dirigent ser ud – forfra, ikke bagfra som man altid ser ham eller hende.\nDavid Danzmayr viser os, hvordan man dirigerer med ansigtet\nOle ledte os gennem musikken med sin egen smiley-ordning for hver stemning. Og alt for seje Albert fra række nummer 11 blev inviteret op på scenen for sammen med Marianna Shirinyan at sætte klaverkoncerten igang. Godt gået! Ikke mindst, fordi Ole lige havde fortalt, hvordan en pianist i 1950’erne faldt død om af nervøsitet, lige da han skulle til at spille den første store akkord!\nSeje Albert starter Griegs klaverkoncert sammen med Marianna Shirinyan . Well done!\nEn rigtig fed ting var, at man kunne se klaveret ovenfra på storskærm. Man ser normalt aldrig for alvor, hvad en pianist laver. Det kunne vi så opleve i dag.\nAlbert starter Grieg – på storskærmen\nJeg havde alt i alt en fest! Nu er vi lige startet, men tænk, om Familiesymf bliver en selvfølgelig institution fremover for familier; en fredagstradition.\nOle Kiilerich er en hyggeonkel. Her sammen med en ung koncertgæst og en del af den musikalske smiley-ordning\nFredagsslikket løber ingen vegne. Det gør Disneysjov heller ikke. Men musikken løber. På små troldefusser. Den er her og nu, og så er den væk. Levende musik er noget helt for sig. Hank op i dine unger (også dem, der stadig bruger sut) og kom til Familiesymf!\nNæste gang er i Odeon, hvor Bruckners 4. symfoni bliver skilt ad og sat sammen igen. Hvilke sjove måder mon Ole vælger dén dag…..? 🙂\nHvad: Familiesymf med Griegs klaverkoncert\nHvor: Odense Koncerthus\nHvem: Odense Symfoniorkester – David Danzmayr, dirigent – Ole Kiilerich, konferencier – Marianna Shirinyan, klaver – Albert, klaver\nHvornår: Fredag d. 27. oktober 2017\nMacbeth-skuespillertruppen modtager bifald efter en skrig-, rockopera-, Game of Thrones-, blod- og skrålefest\nGame of Thrones: Macbeth på Odeon\nSiddende på umagelige klapsæder a la campingplads fik jeg og min teatermakker oplevet Odense Teaters nye sal på Odeon, indviet i blod og vand via Shakespeares Macbeth. Et af de korte Shakespeare-stykker, men med nogle af de mest kendte monologer. Stykket er nybearbejdet og iscenesat af Simon K. Boberg, og Macbeths univers er reduceret til mørke, røg, blod, lædertøj og uforklarlig halvnøgenhed – egentlig ret meget som HBO-serien Game of Thrones, som alle – eksklusive jeg – åbenbart elsker.\nJeg er hverken teater- eller shakespearekender. Men hvis jeg skulle beskrive den dramatiske bue i denne forestilling, ville jeg sige: Det går fra dystert til rigtig forfærdeligt. Der er intet lys noget sted, det er en lang rædsel. Lige så unuanceret som den utroligt larmende musik, der drøner gennem stykket. Det er bare en mur af lyd, som stykket er en mur af vold. Det forbliver gådefuldt for et moderne menneske, hvorfor Macbeth ender, hvor han ender – med mindre man slæber sin egen psykologiske sans ind i teatersalen og husker det gamle ord om, at magt korrumperer, og absolut magt korrumperer absolut.\nDen nemme mand\nI forestillingen ligger forklaringerne lige dele i en heksespådom og hos den fra starten helt utroligt brutale lady Macbeth. Hun behøver bare beklikke hans maskulinitet og ambitionsniveau – så er han og hun allerede i gang med at planlægge mord. Det ender med to timers aflivning af indbildte og reelle modstandere, egentlig ganske uforklaret. Jeg siger ikke, vi har brug for at blive mindet om, at Macbeth muligvis havde en hård barndom eller problemer med selvværdet. Men når udgangspunktet er, at han er general – og dermed allerede voldsparat – og simpelthen bare bliver mere voldsparat, så mangler mellemregningerne fuldstændigt.\nAnmelderne har ikke været flinke ved Lady Macbeth, spillet af Marie Dalsgaard\nFejlcastet, har man sagt om Marie Dalsgaard. Jeg og min teatermakker tenderer mod at være enige. Ikke overbevisende. Uden den intelligente manipulators og blodliderlig furies vildskab. Forceret, ikke troværdigt. Jeg kan godt have ondt af hende, for hun kæmper for rollen. Men hun er alt for lys og lyrisk til denne dronningeheks.\nClaus Riis Østergaard passer derimod som fod i hose i rollen som Macbeth. Han får ikke lov at afsøge de mere poetiske sider af sine monologer, men som marionet i et fysisk drabeligt spil om magt er hans præstation spot-on, hans vanvidscener er ikke just diskrete, men komplet psyko.\nBedst kunne jeg lide Jon Lange som Banquo – der starter som en af Macbeth’s venner og ender som hakkebøf – og Nicolai Jandorf som Macduff, der i stykket er Macbeths primære banemand. De to var ikke bare marionetter i et spil større end dem selv; der foregik noget bag øjne og ansigter, der rummede mere, noget gådefuldt.\nStykket spilles ikke med moderniseret sprog, men som klassisk Shakespeare med blankvers – hvilket gør det lidt svært at følge de hurtige dialoger. Hvis man ikke har læst op på sin Shakespeare med jamber og pentameter og blankvers, så kan der smutte en hel del dialog i røgen, som driver rundt om og på scenen.\nTjah, Odeon ligner lidt en ny provinslufthavn indvendigt. Plasticagtig. Der er endda en ølbar med høj popmusik – og man kan også købe flødeboller der. Et sted reklameres med 6 store fadøl for 250 kroner. Det hele er meget lyst og glat. Jeg kom også til at tænke på, at det kunne ligne en udvidelse af Rosengårdcentret.\nTeatersalen er yderst skrabet. Man sidder som kyllinger på campingstole med klapsæde – så smalle, at ingen normaldansker har plads i bredden. Man kommer hinanden ved! Rigtig meget ved, nærmest lag på lag. Temperaturen stiger støt til det, der føles som knap 30 grader, og scenens opbygning er så rektangulær, at man får hold i nakken, hvis man – som vi – sidder lidt ude i den ene side af salen.\nCampingstol i Odeons teatersal. Den ser betydeligt større og mere behagelig ud, end den reelt er.\nKommer man i god tid, henviser en bestemt, ung dørkvinde én til venligst at deponere jakker og selv små tasker i garderoben. Hvis man derimod kommer anstigende lige før, dørene lukkes, kan man åbenbart tage det hele med ind.\nPrisen for en billet er 270 plus 20 til garderobe (hvis man mister den lille stump plastic med ens garderobenummer, så koster plasticstumpen 50 kroner i gebyr – det står med store bogstaver på stumpen; det har jeg godt nok aldrig set før). Med andre ord kommer man let af med 2-3 gange en biografbillet. Og til den pris fatter jeg ikke, at Odeon byder et kulturbærende publikum så ringe komfort. For den samme pris kan man sidde behageligt polstret inde ved naboen, Odense Koncerthus, og få stor kunst serveret af 70-100 musikere!\nHavde teaterbilletten til hønserækkerne i Odeon kostet en flad 50’er, så …. fint nok. Men 290 kroner med det hele … Det kan da ikke gå på den måde. Hvilken designer er sluppet igennem med den tossede opbygning? “Det skal gøre ondt at gå i teatret, det skal være ukomfortabelt, man skal kunne mærke det!”. Glem det. Jeg tror, det desværre i længden kan komme til at betyde tab af publikummer.\nOS tager imod publikums anerkendelse efter Sjostakovitj' øredøvende 11. symfoni\nAppetite for Destruction: Sjostakovitj lægger Odense Koncerthus ned\nDet amerikanske rock band Guns ‘n’ Roses har et album, der hedder ‘Appetite For Destruction’. Jeg synes, det måske ville være en fin titel på den russiske komponist, Dmitrij Sjostakovitj’ 11. symfoni, som blev uropført i 1957.\nHvorfor kun måske? Fordi jeg – og ingen andre – ved, hvad Sjostakovitj ville sige med denne symfoni for stort orkester med masser af slagtøj. Sjostakovitj og Odense Symfoniorkester, eller bare: OS, lagde under ledelse af chefdirigent Alexander Verdernikov Odense Koncerthus ned i aften. Vi blev kørt over af denne tonstunge maskine, der officielt skildrer nedslagtningen af uskyldige, protesterende borgere foran den russiske zars palads i 1905. En begivenhed, hvor komponistens far var tilstede.\nSjostakovitj (1906-75) hører til det 20. århundredes største komponister\nMen også en af de mest gådefulde. Han havde det uheld at leve under stalinismen. Og efter en opførelse i 1936 af hans populære opera, Lady Macbeth fra Mtsensk, fik han at vide, at den slags musik kunne koste ham livet. Operaen skildrer mordet på en tyran, og det brød Sovjetunionenes enerådende og rædselsvækkende brutale hersker, Josef Stalin, sig bestemt ikke om. Sjostakovitj var en ødelagt mand derefter. Regimer styrer ved frygt. Og den frygt, Stalin anvendte var: Ingen ved, hvad jeg tænker – alle kan blive skudt, og jeg siger ikke, om eller hvornår det sker. Den frygt måtte Sjostakovitj, som ubetvivleligt var patriot (og blandt andet havde meldt sig som frivillig brandmand under Hitlers angreb på Leningrad i 1941) leve med resten af livet. Han erklærede offentligt, at han havde trådt ved siden af ved at skrive ufolkelig, kontrarevolutionær musik og reddede livet med denne fremtvungne tilståelse. Prisen var, at det var slut med at ytre sig direkte i sin musik. Efter Stalins død i 1951 tøede forholdene en del op for Sjostakovitj. Han fik pæne embeder og kunne skrive musik med kritik af diktatorer. Men naturligvis ikke kritik af de hjemlige diktatorer. Parolen, han levede efter, var stadig: dans efter vores pibe, for ellers …!\nTvivlen, som vi, der elsker hans musik, lever med er: Hvor er Sjostakovitj’ sjæl i musikken? Hvor holder den hallelujah-sovjetiske plakatkunst op, og hvor starter det personlige? Jeg elsker Sjostakovitj, men jeg tvivler. Jeg tvivler, om hans nationale propagandamusik, som den 11. symfoni kun er et ud af flere eksempler på, er totalitær, eller har et metalag, hvor komponisten – der selv var et stille, nervøst og sårbart menneske med brilleglas så tykke som bunden af en colaflaske – siger: ‘Nu skal du høre, hvad jeg virkeligt mener’.\nDenne tvivl er hans 11. symfonis æstetiske berettigelse. Jeg talte efter koncerten med en mor og dennes datter, der havde siddet på rækken foran mig og min unge koncertkammerat, om oplevelsen af denne musikalske kværn. Denne mor og datter brød grinende sammen i slutningen af symfonien, tynget ned at det massive lydtryk, gentagelserne, værkets enorme længde. Reaktionen er helt naturlig og absolut ikke uæstetisk. Hvad skal man stille op med musik, man får tæsk af? Grine eller græde? Og tæsk får man af denne musik.\nRekviem for en generation er musikken blevet kaldt. Generationen er den generation, der oplevede rædslerne fra nedskydningen af demonstranter i 1905, fra den meningsløse første verdenskrig 1914-18, fra revolutionen i 1917, fra anden verdenskrig (og fra stalinismen?). En tæsket generation. Tæskene finder sådan set stadig sted. Putin er ved at afskaffe demokratiet i Rusland. Hans folk fryder sig og jubler over hans russiske militærmaskine, hans ekspansion. Man glæder sig over magten. Imens underkues minoriteter, retfærdigheden forsvinder. Og også herhjemme har vi i Dansk Folkepartis Marie Krarup folk, der – som et ekko af Neville Chamberlaines eftergivenhedspolitik over for Hitler – synes, Putin skam er en fornuftig mand, vi bør lytte andagtsfuldt til. Vi har en nyvalgt amerikansk præsident, denne klovneagtige ignorant og demagog, Donald Trump, der vil bombe sig ud af alle problemer, og som også hylder Putin, fordi han genkender det samme brutale sindelag i sin russiske kollega. Ja, jeg mener det faktisk: Sjostakovitj 11. symfoni er lige NU, i den verden, vi er i.\nMan skal absolut ikke tro, Sjostakovitj’ 11. symfoni er et reQUIEM (dødsmesse) i den egentlige forstand\nMed mindre man forestiller sig et 60 minutter langt dies irae – den del af rekvier, hvor helvede skildres. Publikum har muligvis troet, det var et afvekslende og inderligt rekviem, de gik ind til. Tænk Mozarts eller Faurés rekvier. Publikum vidste ikke, de gik ind til en regulær gang bøllebank. Jeg har aldrig set så mange publikummer liste af før tid som under denne koncert. Men gør latterkrampe og trang til at flygte musikken irrelevant? Nej tværtimod!\nVille Sjostakovitj (som bl.a. var filmkomponist) fortælle en 1-til-1 musikalsk beretning om tragedien i 1905, helt uden dobbelt bund og metalag? Ville han med denne musik tæske os lyttere – og det parti, der bestilte musikken, og samtidigt truede ham på livet – for at vise os, at brutaliteten lever lige NU, og at menneskedyret – også i en pæn koncertsituation – bærer på en letantændelig appetit på destruktion? Hører vi den ægte Sjostakovitj i den stille indledning med de mistænkeligt smukke strygerflader sige: Det her er angst, og jeg føler den med jer og med menneskeheden? Er de højlydte tæsk i musikken Sjostakovitj, der siger: ‘Nu skal I føle de tæsk, jeg fik!’\nJEG følte angsten i de sarte strygerflader. JEG tænkte: her er antydningen af det ægte, der giver hele maskinen mening. Men tvivlen nager. Er det stadig bare partikomponisten, der understøtter regimets fortælling om den onde, onde zar og det gode, gode folk? Burde jeg skamme mig over at lytte til denne musik?\nHvor er han, ham Sjostakovitj? Hvad er maske, hvad er ægte? I det spændingsfelt lever symfonien. For som jeg blev enig med de latterkrampende, udmattede kvinder foran os om: Hvis den musik her bare er underlægningsmusik til en film, vi ikke kan se, så burde vi være løbet væk. Med mindre man da har appetit på destruktionen. Vi læser kriminalromaner med de mest modbydelige handlinger. Vi ser krigsfilm med flotte eksplosioner. Jeg har selv aftjent værnepligt og prøvet at gå march: Selvet opløses, man bliver ét med mængden. Det er en lille, frydefuld destruktion af selvet. Den appetit kan man også have på et monsterværk som denne symfoni. Den går i takt, den larmer, den er som en russisk tank. Mennesket har sin mørke glæde ved den slags. Og derfor kan et værk om destruktion, som nu netop denne symfoni, have noget frydefuldt over sig. Hvorfor skulle vi ellers lytte og ikke løbe væk?\nSjostakovitj vandt den fornemme Lenin Pris med sin 11. symfoni\nVærket blev uhyre populært efter sin førsteopførelse i ’57. Også fordi datidens sovjetborgere har kunnet høre en masse referencer til velkendte melodier og sange, vi i dag har meget svært ved at høre – eller forstå budskabet i. Nu var Sjostakovitj nogenlunde inde i varmen. Som altid dog med et sværd hængende over hovedet. Følte han sig knækket af at blive rehabiliteret med netop dette værk? Spørgsmål om Sjostakovitj og hans musik er der utroligt mange af. Men kunstværker lever også gennem myter, legender, åbne spørgsmål og mysterier. Og derfor holder denne dødsmesse lige netop fat i livet.\nHvor er det FEDT, at rammerne om orkesterkoncerterne er blevet professionaliseret og moderniseret kraftigt!\nEt eksempel: Koncertintroduktionerne har svinget meget, dengang det var importerede P2-værter, der stod for dem. Nu har orkestret hjemtaget opgaven, og det faglige niveau er hævet betydeligt – samtidigt med, at også publikummer uden fagteknisk viden kan være med. Jeg kan kun anbefale at gå ind og lytte til introen til Sjostakovitj-koncerten. Den omtalte mor og datter ærgrede sig over ikke at have hørt den, da jeg fortalte dem om baggrunden for symfonien. Jeg er sikker på, at lidt forhåndviden kan være med til at låse værket lidt op – hvilket så ironisk nok havde gjort værket mere gådefuldt. Men som sagt: Denne symfoni lever i gåde og tvivl, ellers ville den være stendød. Et andet eksempel på professionaliseringen er det omfattende og oplysende programhæfte. Man er vant til at læse småplatte programhæfter med lidt ligegyldig info om årstal og tonearter. Ikke sådan i Odense. Nu er der kød på.\nFik jeg sagt, at orkestret spillede fantastisk? Publikum kvitterede med stående ovation. Lige i denne sammenhæng tolker jeg det ikke mindst som respekt for den kraftanstrengelse, der var foretaget. Så pyt, at trompeten igen og igen ramte forkert. Det ændrer ikke ved, at denne koncert var den for mig musikæstetisk mest udfordrende til dato i år. Jeg har ofte sagt, vi skal have mere nyt, mere ukendt ind i koncertsalen. Jeg kan kun sige: Det fik vi i aften!\nGoldberg-variationerne uden skeletter på bliktaget\nHavde man helt uforberedt besøgt Odense Koncerthus her til aften for at høre Odense Symfoniorkester spille først Dmitrij Sitkovetskys orkesterudgave af Johann Sebastian Bachs cembaloklassiker, Goldberg-variationerne, og dernæst Felix Mendelssohns iørefaldende Italienske Symfoni, så ville man nok have tænk: De to værker har absolut ingen berøringspunkter. Det er to helt forskellige klanglige verdener.\nDa Bach døde som 65-årig i 1750 havde han nær fået samme skæbne som Vivaldi.\nBlot 30 år efter sin død var Vivaldi glemt i Venedig, hvor han havde været superstjerne. Bach var ikke glemt efter sin død, men næsten. Hans strenge stil var umoderne. Publikum havde fået afsmag for barokkens velorganiserede evighedssystemer og i stedet fået smag for excentrisk rokoko og lette, hurtige musikalske fristelser. Værker blev i rokokotiden typisk opført én gang, derefter var publikum ikke længere interesseret. Derfor skrev Haydn et hav af samlebåndssymfonier. 104 styk var der ved seneste optælling.\nMen det blev romantikeren Mendelssohn, som i 1829 igen placerede Bach på musikprogrammet med en berømt opførelse af Bachs Matthæuspassion. Siden da er Bachs ry vokset støt – og i det 20. århundrede fik han den status som udødeligt geni, som vi i dag fejlagtigt tror, han altid har haft.\nEt vedholdende rygte siger, at Bach skrev sine Goldberg-variationer til en grev Kaiserling, som led af søvnløshed. For at lindre søvnløsheden skal grevens unge klavertalent, Johann Goldberg (dengang kun 14 år gammel), have spillet Bachs værk for greven. God historie – formodentlig slet ikke sand.\nDirigenten Thomas Beecham sagde engang om lyden af et cembalo: Det lyder som to skeletter, der elsker på et bliktag. Den metalliske klang af klaverets forløber er ikke alles smag. Vore ører er vant til at blive kælet for. Alene derfor var det muligvis en fin idé, Dmitrij Sitkovetsky fik, da han skrev Goldberg- variationerne om for orkester i 1980’erne. En melodi varieret 30 gange på et klimprende cembalo havde taget livet af odensepublikummet!\nKlik på videoen her og bedøm selv, om det lyder som skeletter, der rasler på et bliktag….\nGoldberg-variationerne spænder med sine 32 numre så vidt i stil, at der er noget for enhver smag. Under aftenens koncert begejstredes jeg mest for de intime øjeblikke. Selve melodien, aria, er typisk for Bach ren og ukunstlet smuk, og de mere stille variationer for kun et par instrumenter kom mit hjerte nærmest. Måske ikke så sært: Oprindeligt er værket jo skrevet kun for et instrument og to hænder. … Min unge koncertkammerat denne aften, en gymnasieelev, tenderede mere til de vivaldi’ske variationer, hvor Bach pisker musikken op som flødeskum og laver dialoger på tværs af orkestret. Under alle omstændigheder fremgik det tydeligt, både af spil og af smilene og blikkene musikerne imellem , at dette var musik for musikere. Musik, hvor instrumenterne træder tydeligt frem; hvor der er plads til alle. Bachs musik er både meget hierarkisk og meget demokratisk. Nej, ikke demokratisk. Men det, jeg vil sige, er: Indordner individet sig under den store plan, så er der plads til selv den mindste. I Bachs musik præcis lige som i det samfund, Bach levede i. Streng autoritet. Men inden for rammen rig mulighed for at vise sin individualitet. Musikerne var åbenlyst glade for denne lejlighed for at vise velorganiseret holdspil. De kunne spille op mod hinanden og turnere bittesmå detaljer uden at drukne i det store orkesters tyngde.\nDmitrij Sitkovetsky foran Odense Symfoniorkester\nGoldberg-variationerne kræver koncentration fra musikere og fra publikum.\nJeg undrer mig ofte over odensepublikummets hosten, rallen, harken og rømmen sig under de mest stille passager. Min unge koncertmakker konstaterede tørt: Der er helt sikkert udbrudt tuberkulose i salen. Var publikum måske også lidt perplekse over en time i selskab med Bach?\nNuvel, Mendelssohns Italienske Symfoni fra ca 1829 – dvs. skrevet rundt regnet 90 år efter Goldberg-variationerne – kræver til gengæld ikke den store koncentration. Det er ren og uforfalsket underholdningsmusik af øverste skuffe. Odense Symfoniorkester – eller OS, som man kalder sig nu – kan den slags på rygraden. Men på trods af en tendens til rygrad vil jeg nu alligevel kaste roser efter waldhornene. Valdhorn er nogle sammenkrøllede messinginstrumenter, som man groft sagt spiller på ved at puste luft i den ene ende og have hånden oppe i den anden ende. Odense Symfoniorkester har tit lidt knas med messingafdelingen – men valdhorn-sektionen stikker virkelig ud med den lækre, bløde klang! Jeg ser frem til at høre mere messing-vellyd til næste koncert, jeg skal til: Bruckners 7. symfoni, hvor orkestret virkelig bliver sat på prøve igen.\nMahler Was Here: Opstandelse i Odense\nBruno Walter, der var så nær en ven med komponisten Gustav Mahler, som man kunne blive, fortalte engang følgende anekdote om Mahler: Når han, altså Mahler, en sjælden gang kom til at grine af hjertens lyst, så stoppede han altid med det samme, som om han følte, at en lidende mand som han ikke kunne tillade sig at le. Ingen tvivl: Mahler opfattede sig som et lidende menneske, og han havde god grund til at gøre det. Mange af hans søskende døde tragisk unge, der var selvmord i familien, sindssyge, hans elskede mor døde ung, og Gustav måtte til sidst skabe sig en velbetalt karriere som dirigent for at kunne brødføde hele butikken af familiemedlemmer.\nHvad handler Mahlers musik om?\nMahlers musik handler også om lidelse og lidenskab, som jo for et buddhistisk præget sind som Mahlers er to sider af samme mønt. Og den handler om, hvordan vi skal forholde os til de store ting i livet. Mahler er meget sjældent en entydig kunstner. Som oftest ved man som lytter ikke, hvor man har ham. Bag ved smilet gemmer der sig ironi. Bag ironien gemmer nostalgien sig. Bag nostalgien gemmer tomheden sig, bag tomheden skriger angsten for tomheden. Han kan være svær at forstå, fordi han konstant skifter mellem følelser og udtryk. Hans musikalske klippeteknik er næsten filmisk. Når man forstår ham bedst, bliver Mahler en fremmed fortrolig – et udtryk, som Jens Malthe Fischer for nogle år siden valgte som titel på sin fantastiske Mahler-biografi: Der fremde Vertraute. Et urovækkende bekendtskab, der taler til lytteren som en, der kender éns sjæl rigtig godt.\nMahler var tilstede i Odense Koncerthus her til aften\nI aftes i Odense Koncerthus var vi tilhørere vidner til Mahler. Mahlers ånd var i huset. Vi var vidner til 90 musikere og 100 korsangere plus to sangsolister, som spillede Mahlers på alle leder og kanter store 2. symfoni, som har titlen “Opstandelsessymfonien”. Vist var der falske toner. Vist kunne det lille orgel ikke hamle op med koncertorglerne i andre byer. Men ånden var tilstede. Og det må vel være det vigtige.\nVedernikov, kor, orkester og solister tager imod fortjent bifald\nAlexander Vedernikov fremmanede Mahlers drama og intensitet\nMaestro Vedernikov styrede slaget med store og præcise armbevægelser – det var han nødt til, for ud over musikerne i salen, var der under denne 2. symfoni placeret hele to fjernorkestre bag ved scenen. Mahler bruger disse to små, skjulte orkestre som en urovækkende dybdevirkning, idet man som lytter ikke kan sige, hvor den til tider melankolske, til tider skræmmende musik kommer fra.\nJeg sad, så jeg kunne se Vedernikovs ansigt. Han dirigerede ikke. Han spillede selv de skiftende roller i musikken som en skuespiller, lige fra det ophøjede til det djærve: Han agerede simpelthen de dobbeltbundede følelser for orkestret. Efter en meget vellykket førstesats, som i sig selv er så lang som en hel symfoni af Beethoven, og hvor Odense Symfoniorkester og de til lejligheden importerede ekstramusikere, spillede røven ud af bukserne, blev jeg lidt urolig for midtersatserne. Som sagt er Mahler meget sjældent entydig – og i de to midtersatser er Mahler en helt utrolig glat ål af konstante tvetydigheder. Ikke til at få hold på. Sødladen nostalgi for en svunden, ‘bedre’ tid bliver med det samme outet som tom lirekasse. Ja, hele salen bliver en stor lirekasse, hvor intet er, som det lyder. Mahler understreger det bl.a. med sit vanlige trick: Pludselig dukker der marchmusik eller bevidst banale folkemelodier op – spillet så skævt som muligt. Ja, han beder endda en trommeslager om at lave en fremmedgørende klaprelyd på siden at stortrommen ved at slå på den med en håndfuld små grene!\nMahlers eksistentialisme i Opstandelsessymfonien\nJeg blev lidt nervøs for, om Vedernikov ikke satte tempoet for langt ned. Jeg er stadig ikke helt sikker, men hans mimik og musikken i sig selv overbeviste over lange stræk om, at det pæne, det artige, det melodiøse absolut ikke skal tages som en fin lille holdeplads for glemsel om al den smerte, førstesatsens drama beskrev. Vedernikov viste i stedet, at løsningen på det store spørgsmål i symfonien – meningen med livet og med døden – ikke findes i at give sig hen til tomme forlystelser og aspartam-søde melodier. Eller i at fortabe sig i minder om en forløjet fortid. “Minderne har jeg da lov at ha'”, hedder det i en gammel, dansk sang. Ja, siger Mahler, du har dine minder om en lykkelig fortid, men dine minder er formodentlig løgn og kan ikke bruges som eksistentiel varmepude, når krisen kradser i sjælen.\nHen mod slutningen af tredje sats, der kører som en uendelig lirekassemelodi, samler orkestret kræfter til et skrig af angst. Angst for alt det tomme, overfladiske, forlorne og fake i denne verden. Mahler flænser musikkens overflade med et skrig – og et håb om, at noget dybere kan findes. Op rejser sig mezzosopranen, Ekaterina Semenchuk, og synger en helt simpel sang. Et barns sang om håbet om, at det må få et lille lys, der kan vise vej gennem mørket frem til … Ja, Mahler bliver pludseligt uvant tydelig her: Han ser et lys for enden af tunnelen, og det lys er himlen. “Urlicht” hedder sangen, Urlys, som Ekaterina Semenchuk sang så smukt og uden det blævre-vibrato, sangerinder desværre somme tider forfalder til i senromantisk musik, fordi de så gerne vi vise FØLELSER. Ekaterina Semenchuk forstod Mahlers sang om urlyset. Den skal synges ligefremt. Som et barn.\nEfter måske at have været slået en smule ud af kurs i de ironiske, tvetydige midtersatser, kom orkestret på rette kurs i den meget lange slutsats. Jeg har aldrig hørt messinggruppen i orkestret spille så smukt og tight som i den middelalderlige “dies irae”-melodi om verdens undergang, som Mahler først bruger, siden transformerer i denne slutsats. Transformationen går fra en forestilling om en himmel-og-helvede-Gud, der skal komme at dømme levende og døde, symboliseret ved “dies irae”-melodien, til et opstandelses-tema, der løfter sjælen mod en frihed uden dom. De to temaer og tanker udkæmper et bibelsk drama i den lange slutsats som ender med…..Ja, hverken død eller ødelæggelse. Vi var til tider tæt på. Især i den infernalske larm, som slagtøjsgruppen havde den velsignelse at kunne skabe. Der var dømt ståpels, når de gav den los.\nMahler var konverteret katolik, men er musikken katolsk?\nI sidste ende ser Mahler ingen katolsk dommedag. Der er ingen skærsild. Det er lige før, han har slettet den kristne Gud helt af ligningen. I stedet lader Mahler et kor synge om sjælens opstandelse og finder løsningen på det store spørgsmål om liv og død i tanken om, at alle de lidelser, vi går igennem, og alt det, vi har skabt, mens vi gik på Jorden, er det, der bærer os op til … Gud. Her bliver Mahler igen entydig. Værket slutter med, at koret rejser sig – i sig selv en frydefuld oplevelse i aftes med Filharmonisk kor fra Odense og Sønderjylland – og giver den fuld skral på stemmebåndene. Orglet sætter ind. Kirkeklokker sætter ind. En sopran dukker op, denne gang Inger Dam-Jensen, som klarede sin lille rolle fint.\nHer mod slutningen var Vedernikovs adstadige tempo igen en fryd og beviste sin bæredygtighed. Alt for ofte japper orkestre og dirigenter sig igennem slutningen af værket. Vedernikov tog sig tid til at lade urlyset blænde publikum i Odense Koncerthus denne aften! Tempoet skal være som i salmen “Dejlig er Jorden”. Opstandelseskoralen skal være en rolig, omend højlydt vandringshymne fra det kaos af fortvivlelse, vi lagde ud med i første sats, mod det hvide c-dur-lys uden nuancer i slutningen af værket.\nDet hele blev denne aften sunget, spillet, dirigeret i Mahlers ånd. Jeg kan egentlig ikke give en større ros.\nMahler i Wien 2010\nJeg var i Wien i 2010 – et af de store Mahler-år. Og Wien er jo Mahler-byen over dem alle. Mahler ville være fyldt 150 år det år – hvis han altså ikke var død som 50-årig af en hjertefejl i 1911. Jeg besøgte museer, hvor hans efterladte ejendele var udstillet. Jeg besøgte hans grav i en forstad til Wien. Men intetsteds fandt jeg Mahlers ånd. Det gør jeg kun i hans musik. Denne mangetydige musik, der bypasser alle mine parader og går direkte ind til den menneskelige mangetydighed indeni. Og jeg mærkede denne ånd i aftes i Odense Koncerthus.\nMikael Krarups anmeldelse i Fyens Stiftstidende af samme koncert (linket starter download af en pdf fil fra Odense Symfoniorkesters hjemmeside).


symptomer på angst: appetitløshed og fysiske ændringer\nSymptomer på angst: Tab af appetit og fysiske ændringer\nAngst er en af de mest almindelige stemningsforstyrrelser, der findes i dag. Dækning angående angst findes regelmæssigt i magasiner, aviser og online nyhedskilder, hvoraf de fleste primært fokuserer på selve tilstanden, statistikken bag den og de mest almindelige måder, som den påvirker mennesker på. Hvad færre nyhedskilder dækker, er imidlertid de utallige måder, som angst kan vise sit ansigt på, inklusive de tilsyneladende ikke-relaterede, fysiske virkninger af tilstanden.\nVi forstår angst kan være overvældende Vi er her for at hjælpe - Tal med en licenseret terapeut nu.\nAngst er mange ting: en diagnosticeret lidelse, en tilstand af væren og en beskrivelse af en midlertidig følelse. Hver af disse ting kan krydse hinanden, men gør det ikke nødvendigvis. Nogen kan for eksempel føle meget angst uden at have en diagnosticeret angstlidelse, og en person, der er blevet diagnosticeret med en angstlidelse, føler måske ikke deres symptomer dagligt. Folk, der lever i en evig tilstand af angst, adskiller sig også fra en person med en angstlidelse, og en person, der oplever midlertidige angreb.\nMidlertidige følelser af angst frembringes normalt af en katalysator, såsom en stressende begivenhed eller en følelsesmæssig omvæltning. Tabet af en elsket kan for eksempel udløse en periode med angst. En forfremmelse på arbejdspladsen kan også udløse følelser af angst. Efterhånden som mindet om din elskede vokser mere og mere afgjort; Men hvis du bliver mere vant til kravene fra dit nye job, begynder følelsen af angst at forsvinde. Dette er det mest effektive middel til at bestemme, hvilken form for angst du oplever: varighed og intensitet. En midlertidig spids af angst forlader typisk inden for få timer eller uger eller efter den begivenhed, der forårsagede spidsen.\nHvis angst er en konstant tilstand, indikerer det ikke nødvendigvis en angstlidelse; vedvarende angst kan være et tegn på vedvarende stressfaktorer. Hvis du f.eks. Har et ekstremt krævende job med høje indsatser, kan du blive konstant stresset. Hvis dit hjemmeliv er tumultivt, kan du i bedste fald have angst som en konstant ledsager. Hvis der er en identificerbar, kontrollerbar årsag til kronisk angst, er det usandsynligt, at det berettiger en diagnose af en angstlidelse.\nAngstlidelser adskiller sig fra eksemplerne ovenfor primært på grund af årsag: angstspidser og stressbåren angst har begge årsager, mens et definerende træk ved en angstlidelse er tilstedeværelsen af angst i fravær af en tydelig årsag. Dette betyder, at angst ikke er en reaktion på en stressor, en livsbegivenhed eller en følelsesmæssig forstyrrelse, men i stedet er en nagende, vedvarende kraft i din krop eller hjerne uden at være i stand til at identificere udløseren for at berolige det ordsprogede dyr.\nAlmindelige tegn på angst\nDet mest almindelige tegn på angst er at føle sig stresset. Dette kan manifestere sig som følelse af irritation, kant eller konstant ubehagelig, som om noget dårligt er lige rundt om hjørnet. Angst kan også komme i form af frygt. Du frygter måske at miste dit job, miste en elsket eller sige den forkerte ting. Du kan være bange for at komme i en bilulykke eller skade nogen anden uden at mene noget om det. Angst kommer i utallige former og størrelser og påvirker alle forskelligt.\nKun at anerkende de mentale symptomer på angst er at gøre nogen, der kæmper med angst, en bjørnetjeneste; symptomerne på angst er vidtrækkende og kan være ekstremt intense. Ligesom depression ofte kan manifestere sig i faktiske fysiske ændringer i din krop, kan angst have dybtgående og varig indvirkning på din fysiske krop og kan føre til kroniske fysiske tilstande ud over de mentale virkninger.\nTab af appetit og fysiske angstsymptomer\nDe fysiske symptomer på angst reduceres ofte til de samme virkninger som generel nervøsitet: svedtendens, rysten, et racende hjerte og det at føle sig varmt. Mere end simpel nervøsitet kan angst dog også manifestere sig i form af hovedpine, mavepine, muskelsmerter, evig udmattelse, muskelspændinger, åndedrætsbesvær og varme eller kolde blink.\nAngst kan også påvirke din appetit; nogle mennesker med angst kan finde ud af, at deres appetit enten stiger eller falder, hvilket kan føre til flere andre sundhedsmæssige problemer, lige fra at tabe nok til at blive undervægtig, hele vejen til at udvikle en egentlig spiseforstyrrelse, der også vil kræve behandling for at overvinde. Angst kan blive så overvældende, at ønsket om at spise, bade eller tage andre grundlæggende skridt til at passe på dig selv på en så fuld og sund måde som muligt reduceres kraftigt eller forsvinder fuldstændigt, hvilket kan medføre yderligere angst.\nSvimmelhed, kvalme og besvimelse kan også være fysiske tegn på en angstlidelse, og mange mennesker med angst eller angstlidelser opdager deres angst efter at have søgt lægehjælp for deres fysiske symptomer snarere end at søge hjælp til opfattede mentale mangler eller problemer. Mens angst normalt tilskrives hjernen og kognitiv funktion, er det en helkropsproces, der styres af og er forbundet med din fysiske krop og fysiske sundhed lige så meget som din mentale sundhed.\nAngstbehandling kan bruges til at behandle alle tre slags angst, selvom metoderne for hver vil variere. Psykoterapi er det mest almindelige middel til at sprede angst, hvad enten det betyder at lette frygt for et enkelt tilfælde af angst eller behandling af en kronisk, årelang angstlidelse. Inden for psykoterapi er der specifikke behandlingsmetoder, hvor den mest almindelige metode er en form for eksponeringsterapi, hvor terapeuter udsætter deres klienter for deres stressfaktorer eller frygt i et omhyggeligt, kontrolleret miljø og gradvist eliminerer eller reducerer frygt og angst. Denne form for terapi kan leveres personligt eller online, men begge leveringsmetoder skal udfyldes med en kvalificeret sundhedsperson, såsom dem, der findes på ReGain.us.\nNoget angst behandles bedst gennem antidepressiva eller andre farmaceutiske lægemidler, da angst kan nå et niveau, hvor psykoterapi ikke længere er den eneste nødvendige intervention. I nogle tilfælde er disse medikamenter midlertidige for at bremse en særlig intens opblussen, mens andre vil bruge medicin på lang sigt til at håndtere deres symptomer.\nMotion kan betragtes som en form for behandling, især for fysiske symptomer. Spænding og tæthed kan lindres noget ved regelmæssig træning og strækning. At holde din krop i top fysisk helbred kan lette nogle af de fysiske symptomer på angst og kan give din krop en meget tiltrængt opmærksomhed og pleje.\nMeditation og åndedrætsøvelser opfordres også ofte til mennesker, der oplever alle typer angst. Fordi dyb vejrtrækning konsekvent har været forbundet med øget afslapning og nedsat stressrespons, oplever mange mænd og kvinder med angst betydelig lindring gennem både meditation og åndedrætsøvelser. Disse former for alternativ behandling kan hjælpe både med at dæmpe kroniske angstsymptomer og den pludselige indtræden af et panikanfald eller en stigning i angstniveauer.\nTilskud kan også bruges til nogle angstsymptomer. Hvis der opstår signifikante mave-tarmkanalsymptomer, finder nogle mennesker lindring ved at bruge et dagligt probiotisk middel til at lette gastrisk lidelse. Mangel på vitamin og mineraler har også været forbundet med starten på både angst og depression, så tilføjelse af en daglig multivitamin til din rutine kan berolige nogle af disse problemer.\nAromaterapi kan også fungere som en supplerende behandling for angst, da nogle dufte har vist evnen til at lette bekymringer og øge ens evne til at håndtere stress. Lavendel er den duft, der oftest bruges til at lette symptomerne på angst, men pebermynteolie har også været forbundet med et fald i smerter forårsaget af hovedpine eller migræne. Aromaterapi kan hjælpe med at begrænse nogle af de fysiske manifestationer af angst.\nSelvom mange mennesker vil anerkende de mentale symptomer på angst-bekymring, forvirring, fokusvanskeligheder, problemer med impulskontrol og lignende effekter - overses de fysiske manifestationer af angst ofte eller misforstås og identificeres som noget andet. Dette er uheldigt, da mange mennesker med angst eller angstlidelser oplever betydelige fysiske ændringer som reaktion på deres angst, herunder appetitændringer (øget eller nedsat appetit), hovedpine, kvalme af lav grad, muskelspænding, hedeture og brystsmerter.\nAlle disse symptomer er vigtige at identificere som symptomer på angst, fordi mange mennesker, der oplever disse symptomer, forkert kan identificere dem som symptomer på et hjerteanfald, fibromyalgi eller en anden tilstand, der berettiger lægehjælp, når en mental sundhedsperson vil være bedre egnet. Fysiske symptomer på angst er også vigtige at være opmærksomme på, fordi de kan skabe en cyklus af angst: når fysiske fornemmelser ankommer, kan de være direkte skræmmende, som det er tilfældet med nogen midt i et angstanfald, der mistænker et hjerteanfald. Uden at vide, hvad fysiske angstsymptomer er, kan folk leve i frygt for at opleve en ny runde med fysiske symptomer, hvilket yderligere forværrer angst.\nHeldigvis kan de fysiske ændringer, som din krop oplever som reaktion på angst, behandles lige så let som de mentale og humørsvingninger, du oplever, ved hjælp af de fleste af de samme værktøjer. En stor hjælp af fysiske symptomer kan tilskynde til nogle yderligere helbredelsesmetoder, såsom et større fokus på fysisk kondition eller aromaterapi, men i sidste ende er løsning af de fysiske symptomer på angst uløseligt twined med behandling af angst som helhed, og lettelse mærkes normalt med regelmæssig psykoterapi intervention.\nHvad kan få dig til at miste din appetit?\nEn vedvarende mangel på appetit kan være en indikator for en fysisk eller mental forstyrrelse i kroppen. Dette gælder især hvis din manglende appetit under eller umiddelbart efter en stressende eller traumatisk begivenhed. Hvis du pludselig kæmper med en dårlig appetit, der har været i gang i mere end et par dage, er det vigtigt at søge lægehjælp for at udelukke potentielle medicinske eller psykiske problemer. Er der sket noget for nylig, der dybt forstyrrer dig?\nAt være vidne til eller opleve en traumatisk begivenhed kan efterlade et følelsesmæssigt ar på sindet og kroppen, der kan forstyrre din tænkning, følelser, adfærd og hverdagsfunktioner som spisning og selvplejeaktiviteter. Hvis du har mistanke om, at din pludselige mangel på appetit er relateret til et mentalt eller medicinsk problem, skal du straks kontakte din primærlæge. En læge kan tale med dig om de symptomer, der kan forårsage dit appetitløshed og give dig sunde måder at stimulere din appetit på. Hvis din primærlæge (PCP) eller anden medicinsk udbyder finder ud af, at din mangel på appetit er relateret til en kronisk mental sundhedstilstand som depression, angst eller posttraumatisk stresslidelse, kan de anbefale medicin, terapi eller en kombination af begge som en måde at hjælpe dig med at øge din appetit.\nHvad skal jeg gøre, når du mister din appetit?\nHvis du pludselig mister din appetit, er det første, du skal gøre, at være opmærksom på, hvornår du først indså ændringen. Da du har haft en nedsat appetit, er du muligvis ikke opmærksom på, at din krop har manglet vigtige næringsstoffer, som den har brug for til at understøtte dine kropssymptomer. Mangel på appetit kan have ødelæggende virkninger på dit sind og krop.\nMangel på ernæring kan få dig til at overskyede tanker, der kan resultere i dårlig beslutningstagning, der kan føre til uacceptabel eller usædvanlig adfærd. Dehydrering og andre fysiske symptomer kan dukke op, da mangel på mad også normalt betyder, at der også mangler vand, der leveres til kritiske kropssystemer.\nSymptomer på appetitløshed forårsaget af kroniske psykiske lidelser som angst inkluderer tab af smag, tab af interesse for mad og tab af interesse for at spise. Nedsat appetit forekommer hos mennesker med kroniske psykiske problemer som angst, når symptomer på mental sundhed begynder at påvirke kroppen. Det er vigtigt at løse dit appetitløshed, så snart det bliver et problem for at undgå yderligere helbredskomplikationer som vægt, tab, synstab, muskeltab og lignende symptomer.\nHvilken type kræft forårsager tab af appetit?\nIfølge alle medicinske forskere er kræftformer, der interfererer med appetit, æggestokkræft, lungekræft eller kræft i bugspytkirtlen, mens alle kendte former for kræft kan interferere med appetit, humør og andre kropssystemer. Mange mennesker, der oplever eller er kommet sig efter disse specifikke kræftformer, rapporterede om nedsat appetit eller fuldstændigt tab af appetit som en bivirkning af selve kræften, en behandling designet til at helbrede kræft som kemoterapi og andre relaterede faktorer.\nKræftpatienter, der er kronisk syge, og dem, der får høje doser medicin, herunder kemisk-baserede strålebehandlinger, kan rapportere om nedsat appetit som en af bivirkningerne ved medicin, angst eller anden tilstand. Tal med din primærplejeudbyder, hvis du oplever tab af appetit. Din primærlæge kan give dig en række medicinske vurderinger, der kan omfatte urinanalyse og blodarbejde, der kan udelukke potentielle medicinske årsager til din pludselige manglende appetit.\nEn læge kan også administrere psykologisk test for at afgøre, om udiagnostiserede psykiske lidelser som depression, angst, posttraumatisk stresslidelse eller en anden lidelse bidrager til din manglende appetit. Når din læge har givet dig en diagnose, vil du og din udbyder diskutere de bedste behandlingsmuligheder, herunder medicinstyring, livsstilsændringer og psykoterapi som potentielle muligheder for at øge din appetit på en sund måde.\nEr appetitløshed farligt?\nHvis en nedsat appetit vedvarer over en længere periode, kan der opstå symptomer på medicinsk og mental sundhed. Negative symptomer på nedsat appetit og tab af appetit inkluderer ofte vægttab, muskeltab, synstab og andre fysiske symptomer. Vægttab sker gradvist over tid, da din krop får mindre næring og energi, end den har brug for til at understøtte dine kropsfunktioner. Virkningerne af vægttab kan forårsage problemer i andre dele af kroppen, når din krop begynder at gå i sultetilstand.\nHvis din krop efterlades i sultetilstand i en længere periode, kan vigtige kropssystemer inklusive din vision begynde at mislykkes. At have et tab af appetit fra tid til anden er en normal del af livet. Men hvis du oplever en nedsat appetit i længere perioder, er chancerne for, at der sandsynligvis er et udiagnosticeret medicinsk eller psykisk problem i blandingen. Det er vigtigt at tage øjeblikkelig handling, hvis du har kæmpet med nedsat appetit som følge af angst eller andre kroniske psykiske symptomer i en længere periode.\nHvis du ikke griber ind, kan dit fysiske helbred også begynde at lide. I stedet for at stå forbi og lade dit sind og din krop forværres, skal du nå ud til hjælp fra en autoriseret lægeudbyder eller terapeut. Din læge vil foreslå måder til at stimulere din appetit, der inkluderer medicin, terapi og andre medicinske indgreb for at øge appetitten.\nHvorfor får jeg pludselig tab af appetit?\nHar du oplevet et nylig traume, tab eller en anden stressende begivenhed? Hvis du har, er chancerne for, at din nedsat appetit eller tab af appetit kan være direkte relateret til din oplevelse. Når mennesker er under høje niveauer af angst og stress, kan de også bemærke en nedsat appetit som følge heraf. Langvarig stress kan tage en mental og fysisk vejafgift på kroppen, der i sidste ende kan føre til irreversibel skade, hvis den ikke kontrolleres.\nPludselig tab af appetit eller nedsat appetit hos mennesker, der oplever angst, skyldes, at kroppens kamp-eller-fly-respons aktiveres. Kamp-eller-fly-reaktionen er en indbygget forsvarsmekanisme, der udløses af den overhængende fare for fysisk eller følelsesmæssig skade. Når kamp-eller-fly responsen aktiveres, opstår der nedsat appetit som et resultat af, at dine kropssystemer forbereder sig på at kæmpe eller flygte.\nMenneskekroppen er ikke beregnet til at forblive i denne tilstand i længere perioder, hvilket er, hvad der sker, når vi oplever generaliseret og social angst. Mennesker med angst og stemningsforstyrrelser oplever ofte høje niveauer af stress, der interfererer med deres krops normale processer. Hvis du pludselig oplever et tab af appetit, der har varet i mere end en dag eller to, skal du kontakte en autoriseret lægeudbyder for at få support.\nHvad man skal spise, når du ikke har lyst til at spise\nEt af de vigtigste symptomer på appetitløshed er, at du ikke har lyst til at spise. Som vi har lært, kan vores kropssystemer lide, hvis appetitløsheden fortsætter. Det er vigtigt at løse problemer med appetitløshed og en vedvarende nedsat appetit, så snart du bliver opmærksom på dem. At leve med kroniske psykiske problemer som angst og lide af de negative symptomer på angstlidelse som nedsat appetit og tab af appetit kan tage en alvorlig vejafgift på dine kropssystemer over tid.\nHvis du lider af symptomerne på appetitløshed eller nedsat appetit, så prøv at spise let fordøjelige fødevarer som suppe eller kiks for at forblive sunde, mens du bekæmper appetitløshed. At spise enkle og letfordøjelige fødevarer hjælper din krop med at få den ernæring, den har brug for uden at belaste dine kropssystemer. Har du oplevet en vedvarende mangel på appetit eller er du slet ikke i stand til at spise noget? Dette er et tegn på en mere alvorlig medicinsk eller mental sundhedstilstand. Kontakt straks en læge eller mental sundhedspleje for support, diagnose og behandlingsmuligheder.\nHvad betyder det, hvis du ikke har lyst til at spise?\nNogle gange har du ikke lyst til at spise, fordi du bare ikke er sulten. Det er normalt at føle sig sådan fra tid til anden. Dette gælder især, da vores liv bliver travlere, og konkurrerende behov for mad og søvn resulterer i valg af hvile frem for næring. Selvom dette bestemt ikke er en indikator for en sund livsstil, sker det fra tid til anden, da vi kæmper for at finde balance og jonglere med ansvaret i vores daglige liv.\nMen når man ikke er sulten, bliver det til en nedsat appetit eller et fuldstændigt tab af appetit i længere tid, er dette mere alvorlige bekymringer og potentielle indikatorer for et medicinsk eller psykisk problem. En langvarig mangel på appetit kan føre til fysiske problemer i din krop. Den primære årsag til dette er, at selv når du har nedsat appetit eller tab af appetit, har din krop stadig brug for næringsstoffer for at kunne behandle sine daglige biologiske funktioner.\nAt gå gennem dit liv uden næring er som at prøve at køre din bil på en tom tank med gas - du kommer ikke meget langt. Det betyder, at du skal finde en sund måde at øge din appetit på, så din krop kan få de næringsstoffer, den har brug for. Symptomer på nedsat appetit og tab af appetit inkluderer tab af muskler, vægttab og endda synstab. Det er normalt, at stress eller angstproducerende omstændigheder midlertidigt reducerer appetitten.\nDet er ikke normalt at lide af nedsat appetit eller fuldstændig appetitløshed i flere dage i træk.\nForårsager stress tab af appetit?\nStress er en af de primære bekymringer for amerikanere, der lider af kroniske psykiske problemer i dag. Globale pandemier som coronavirus (COVID-19), høje niveauer af jobtab og arbejdsløshed og stor social uro i landet bidrager til højere stressniveauer. Kroniske problemer med mental sundhed, der forårsager høje niveauer af stress, kan forårsage nedsat appetit eller fuldstændigt tab af appetit, da dine kropssystemer kæmper for at regulere sig selv og fungere under høj stress. Når din krop er under stress, er en af måderne, hvorpå den forsøger at regulere sig selv, fuldt ud at afsætte de energiressourcer, der normalt ville være dedikeret til dine primære kropssystemer (inklusive åndedræts- og kredsløbsfunktioner) til at forberede sig på en kamp-eller-fly respons. Nedsat appetit eller tab af appetit opstår som et resultat af, at denne biologiske proces afleder blodgennemstrømning og energi som forberedelse til at afværge eller undslippe et angreb.\nSymptomer på nedsat appetit, herunder at spise mindre portioner mad end normalt eller spise færre gange om dagen, forekommer ofte før et fuldstændigt tab af appetit, hvor nogen ikke har noget ønske om mad. Hvis du er under høje niveauer af stress, og du begynder at bemærke, at du har en nedsat eller nedsat appetit, skal du kontakte en læge eller mental sundhedspersonale for at udelukke potentielle underliggende medicinske eller psykiske problemer.\nKan angst forårsage manglende appetit?\nDer er mange faktorer, der kan bidrage til manglende appetit. Spænding, konkurrence om fysiologiske behov, medicinske problemer og psykiske problemer er alle faktorer, der kan bidrage til nedsat appetit eller tab af interesse for mad. Lider af kronisk angst, depression, posttraumatisk stresslidelse, tvangslidelse og andre kroniske psykiske lidelser kan bidrage til nedsat appetit eller tab af appetit.\nMennesker, der lider af alvorlig angst, kan kræve medicin for at bekæmpe tab af appetit eller nedsat appetit. Høje niveauer af stress kan få folk til at miste interessen for at spise og andre ting der sker omkring dem, når frygt griber fat i deres sind og krop. I alvorlige tilfælde af angst, der kræver medicinstyring og resulterer i nedsat appetit eller tab af appetit, vil en læge også anbefale psykoterapisessioner for at hjælpe dig med at øge din appetit ved at reducere din angst.\nAt tale med en autoriseret psykoterapeut kan hjælpe dig med at lære sunde strategier til reduktion af angst. De licenserede terapeuter på ReGain online-terapiplatformen er tilgængelige for at give diagnose, behandling, support og rådgivning via en sikret terapiplatform 24 timer i døgnet. Terapieksperter hos ReGain er boardcertificerede inden for psykologi, licenseret mental sundhedsrådgivning, licenseret klinisk socialt arbejde og mere. Den førende online pareterapiplatform giver brugerne fortrolig adgang til tusindvis af certificerede terapifagfolk til enhver tid på dagen eller natten.\nHvad skal jeg spise, hvis jeg ikke har spist hele dagen?\nHvis du ikke har været i stand til at spise hele dagen, skal du starte med små, enkle måltider for at give næring til dit sind og din krop og gradvist øge din appetit. Enkle fødevarer som suppe og kiks er lette at fordøje og tolereres sandsynligvis godt på tom mave, når du forbereder dig på at tilføje mere komplekse fødevarer tilbage til din kost og øge din appetit. Hvis du har problemer med at spise eller holde mad nede, skal du straks kontakte en læge.\nAt være ude af stand til at spise eller fordøje mad korrekt kan være et tegn på et større medicinsk eller psykisk problem. Hvis du er bekymret for at komme til dine lægeudbydere & rsquo; kontor på grund af COVID-19, er der telehealth-muligheder tilgængelige online, der giver dig mulighed for at have ansigt til ansigt videobesøg hos autoriserede læger og terapeuter. Der er lignende muligheder for at få terapi online ved hjælp af førende terapiplatforme som ReGain. I dag kan klienter inden for medicinsk og mental sundhed hvile i komforten ved at vide, at de kan modtage kvalitetsmedicinsk eller mental sundhedspleje uden nogensinde at skulle forlade sikkerheden og komforten i deres hjem eller kontor.\nKan dehydrering medføre appetitløshed?\nDehydrering kan faktisk være en bivirkning af tab af appetit. Mange af de fødevarer, vi spiser, indeholder vitaminer, proteiner og det vand, vi har brug for for at holde vores kropssystemer fungerer glat. Når vores kroppe ikke får den mængde ernæring eller vand, vi har brug for ved at spise mad og drikke væsker, kan dehydrering hurtigt opstå.\nDet faktum, at dehydrering kan føre til mere langvarige alvorlige medicinske sygdomme, der inkluderer tåget tænkning, vægttab og synstab, er en anden grund til, at det er kritisk vigtigt at finde sunde måder at øge din appetit og dit ernæringsindtag på. At være underernæret eller dehydreret kan forværre de negative symptomer på psykiske lidelser som angst og depression. Underernæring og dehydrering kan også bidrage til fysiske sundhedsproblemer.\nHvis du oplever symptomer på underernæring, dehydrering eller angst, eller hvis du pludselig lider af tab af appetit, skal du kontakte en læge til diagnose, behandling og support. Din lægeudbyder kan give dig en række forskellige behandlingsmuligheder, der inkluderer livsstilsændringer, medicinstyring og psykoterapi. Hvis du er interesseret i at lære mere om planlægning af effektive og overkommelige psykoterapitjenester online, skal du kontakte en licenseret terapiekspert hos ReGain for at komme i gang.


Vil du også af med den stoppede næse? - sundhedsmagasin.dk\nVil du også af med den stoppede næse?\nUdgivet i 31. juli 2020 af sundhedsmagasin.dk\nDet at have en stoppet næse, kan være noget af det mest modbydelige i verden. Man føler ikke man kan tale, synke, smage, dufte eller i det hele taget bare nyde sit liv. Når det så er sagt, er det blevet så forbandet nemt blot at gå ned i sit supermarked og købe et lager af lægemidler, der er tilgængelige på ligefod med sukker og mælk.\nSom udgangspunkt virker det nemt, at vi som forbrugere kan anskaffe specifikke typer af lægemidler så hurtigt og effektivt. Det er dog sjældent, at vi tænker over hvad der reelt set er i disse produkter. Når man indtager en pille er de fleste i vores danske samfund bevidste om, at de er igang med at indtage medicin. Uanset hvilken type pille det nu engang måtte være. Men hvor mange tænker egentlig over, at de sprøjter medicin direkte op i næsen via en næsespray? Rent faktisk siger tal fra Danmarks Apotekerforening at forbruget af næsespray er steget med 45% fra 2013 til 2019. Dette handler i den grad om, hvor nemt det er at skaffe samt hvor hurtigt vi mister respekten for de lægemidler der er nemt tilgængelige.\nDet anbefales at man kun benytter sig af næsespray i 10 dage i træk, dog er der flere og flere danskere der bare lige tager et par pust, hvis de har lidt stoppet næse. Dette er bestemt ikke hensigten med produktet. Efter disse anbefalede 10 dage begynder næsesprayen at have den modsatte virkning. Den begynder at irritere næsens slimhinder, frem for at fjerne irrritationen. Dette betyder med andre ord også, at man skal bruge mere og mere næsespray, for at få luft gennem næsen. Sådan opstår afhængigheden.\nDet er ikke noget man som forbruger tænker synderligt over, men derfor anbefales det altid, at man læser brugsanvisningen igennem inden brug. Selv hvis man tror man ved hvordan produktet skal bruges. Der kan altid opstå overraskelse og lægevidenskaben udvikler sig hele tiden. Dette betyder altså også, at visse produkter ændrer sig. Ingredienslisten kan hurtigt blive en anden, skulle der findes et stof eller et produkt der er mere effektivt. Alle disse forandringer er værd at vide, for at du kan leve et så sundt liv som muligt og vide 100% hvad du udsætter din krop for.\nØnsker du at finde produkter, som du trygt kan benytte dig af? Så skal du blot følge dette link stoppet næse.\n3 tanker om “Vil du også af med den stoppede næse?”\nMarius K. 16. november 2020 Svar\nSundhedsmagasin.dk – Hejsa,\nKarl D. 9. juni 2021 Svar\nHeey, Sundhedsmagasin.dk Kan i ikke sætte nogle kilder på når i skriver nyheder?\nMed venlig hilsen. Karl\nSaga K. 7. december 2021 Svar\nSundhedsmagasin.dk – Fedt,\nDet er vel subjektivt? Fortsat god dag


Nedbrydning - Dansk Beton Byg Viborg Dansk Beton Byg - En solid blanding af kvalitet\nDANSK BETON BYG udfører flere former for nedbrydning, og har adgang til en stor maskinpark.\nUdgifter til maskiner og affaldshåndtering udgør ca. 2/3 af prisen på nedbrydning, derfor er det vigtigt med korrekt og miljøvenlig affaldssortering. Vi giver f.eks. 60 kr. pr. ton beton til genanvendelse, men 2.000 kr. til deponiaffald. Er der asbest i taget eller bly i gamle klinker i et hus til nedrivning, bliver projektet noget dyrere.\nInden vi foretager nedrivning, udfyldes et skema til kommunen, der sikrer korrekt affaldshåndtering. Der angives estimerede mængder og transportør samt modtager af affald. Vi har altid dokumentation på vores affaldshåndtering, der sikrer at affald ikke ender på rastepladsen. I visse tilfælde skal der også udfyldes et screeningsskema for PCB affald.\nUnder nedbrydning er planlægning vigtig for et godt budget og en fornuftig tidsplan. Prisen på nedbrydning af et hus inkl. affaldshåndtering starter ved ca. 85.000 kr., og kan gøres på under en uge.\nSåfremt der skal bygges nyt hus eller lignende, er det prismæssigt og tidsmæssigt en fordel at vælge en entreprenør som DANSK BETON BYG, der både kan varetage nedbrydning, terrænregulering samt støbe- og kloakarbejde. Det bliver mere økonomisk fordelagtigt da bl.a. maskiner holder der i forvejen.\nPå billederne ses en 22 tons gravemaskine anvendt til nedbrydning af en villa.


EU og Rusland skal også slås i WTO - Avisen.dk\nEU og Rusland skal også slås i WTO\nVerdenshandelsorganisationen nedsætter to ekspertpaneler for at løse handelsstridigheder mellem EU og Rusland.\n22. juli 2014 20:10\nEU og Rusland går nu også i clinch med hinanden i Verdenshandelsorganisationen, WTO.\nWTO meddeler tirsdag, at man nedsætter to paneler, der skal forsøge at løse to disputter mellem EU og Rusland.\nDer er ingen tidsfrist for, hvornår WTO skal være klar med sine afgørelser i de to sager, der af iagttagere ses som en følge af det aktuelt dårlige forhold mellem EU og Rusland i forbindelse med konflikten i Ukraine.\nI den ene sag er det EU, der har klaget over Ruslands importforbud mod levende grise og svinekød fra EU. I den anden har Rusland klaget over EU's opfattelse af, hvordan visse russiske eksportvarer skal prissættes.\nStriden om det europæiske svinekød er afgørende for Danmark, der er verdens næststørste eksportør af svinekød til Rusland. Ifølge branchen vil det koste dansk landbrug omkring 1,5 milliarder kroner, hvis Rusland fastholder importforbuddet i hele 2014.\nRusland indførte i januar i år forbud mod import af svin og svinekød fra EU som reaktion på, at der i Litauen var fundet to vildsvin, som var døde af den uhelbredelige svinesygdom.\nMen Rusland har stået fast på sit importforbud.\nI 2013 eksporterede Danmark 131.000 ton svinekød og 50.000 avlsdyr til Rusland.\nDen anden strid mellem EU og Rusland handler om såkaldte energijusteringer. Den går ud på, at EU pålægger visse russiske produkter en særlig afgift med henvisning til, at prisen på de russiske produkter bliver holdt kunstigt lav for at sikre eksportordrer.\nWTO tillader den slags afgifter, hvis de er indført for at forhindre prisdumping.\nMen Rusland mener, at EU's afgifter er uberettigede og forhindrer russiske virksomheder i at eksportere til europæiske markeder.


Uefa: Disciplinærsag mod Danmark kan åbnes efter fredag - politiken.dk Finn Frandsen\nSpillerne på kvindelandsholdet samledes under onsdagens selvtræning. Nu venter formentlig en straf på grund af den aflyste VM-kvalifikationskamp.\nSpillerne på kvindelandsholdet samledes under onsdagens selvtræning. Nu venter formentlig en straf på grund af den aflyste VM-kvalifikationskamp. Foto: Finn Frandsen\nFodbold 18. okt. 2017 kl. 15.31\nDet europæiske fodboldforbund klar til at tage stilling.\nDet Europæiske Fodboldforbund (Uefa) er bekendt med, at Dansk Boldspil-Union (DBU) har meldt afbud til kvindelandsholdets kamp mod Sverige fredag.\nDet skriver Uefa i en mail til Ritzau.\nOnsdag middag oplyste DBU, at forbundet havde meddelt til Sveriges fodboldforbund, SvFF, Uefa og Fifa, at man grundet den verserende konflikt med Spillerforeningen ikke kunne stille op til kampen i Göteborg.\nLæs også: Fodboldkvinderne havde kun overskud til et enkelt smil\nHvad, det kan få af konsekvenser, er endnu uvist.\n»En eventuel disciplinærsag kan først åbnes efter den pågældende kampdag«, lyder det fra Uefa.\nLæs også: Landsholdsaftalen, der aldrig kom i hus\nAllerede i september var det et tema, at Danmark kunne risikere at skulle melde afbud til kampen ude mod Ungarn.\nDengang oplyste en talsmand fra Uefa om mulige konsekvenser for kvindelandsholdet.\n»Hvis ikke Danmark møder op, så er det en udeblivelse, og så taber holdet 0-3«, lød det fra Uefa-talsmanden.\n»Det er Uefa Control, Ethics and Disciplinary Body, som vil mødes for at tage en beslutning omkring eventuelle sanktioner«, tilføjede han.\nLæs også: Kvindernes kamp mod Sverige aflyses\nVM hører under Det Internationale Fodboldforbund (Fifa), men reglerne for den europæiske VM-kvalifikation ligger under Uefa.\nI Uefa's regler for VM-kvalifikationen står der, at fodboldforbundet er forpligtet til:\n»At deltage i turneringen, indtil man er slået ud, og stille det stærkest mulige hold gennem hele turneringen«.


Vær med til at åbne Benløse Bypark - Ringsted Netavis\nBenløse • 21.09.17\nVær med til at åbne Benløse Bypark\nBenløse Bypark er blevet lavet om, så parken kan være med til at forhindre oversvømmelser ved ekstremregn. Samtidig er parken blevet mere åben og brugervenlig. Der er indvielse søndag den 1. oktober.\nBenløse Bypark har gennemgået en større forvandling det seneste år, og for at vise alle de nye ting frem er der indvielse søndag den 1. oktober kl. 11-14.Her vil der være aktiviteter og underholdning for hele familien. Du kan blandt andet prøve græskælkning på den nye kælkebakke, bumperz fodbold, lave din egen krible-krable bolig eller få en guidet rundtur i den nye park. Borgmester Henrik Hvidesten byder velkommen kl. 11.00, og herefter vil aktiviteterne åbne.\n– Arbejdet i Benløse Bypark har haft flere formål. Dels ville vi i samarbejde med Ringsted Forsyning gerne klimasikre parken, så den i fremtiden kan være med til at forsinke regnvandet og dermed aflaste kloaknettet ved store regnskyl. Dels ville vi gerne gøre Benløse Bypark mere lys, åben og imødekommende, så områdets beboere og institutioner forhåbentlig i højere grad kan få glæde af det grønne område, siger borgmester Henrik Hvidesten.\nI Benløse Bypark er der blandt andet lavet legeplads, boldbane, kælkebakke og så er der også kommet bedre forhold for områdets dyr og insekter. De har nemlig fået et insekthotel og et biotopbassin for at fremme biodiversiteten i parken. Insekter er vigtige for bestøvning, muldbearbejdning og er fødekilde for fuglene, og det skal alt sammen skabe liv i Benløses grønne hjerte.\nTil indvielsen søndag den 1. oktober vil der blive serveret pølser og sodavand.\nKl. 11.00 Indvielse ved borgmester Henrik Hvidesten\nKl. 11.20 Aktiviteterne åbner\nKl. 12.00 Guidet rundtur i parken\nKl. 13.00 Guidet rundtur i parken


Livsglædens maler og kritikkens mester\nPræsentationen af Matisses papirklip, der vises i London og til efteråret i New York, bliver formodentlig en af 2014s mest mindeværdige kunstudstillinger. Tate Modern har også vist en udstilling med den europæiske pop-pioner Richard Hamilton, der senere på året igen kan ses i Madrid.\n"L'Escargot" af den franske kunstner Henri Matisse ved "Henri Matisse: The Cut-Outs" udstilling på the Tate Modern gallery i London. Udstillingen varer indtil d. 7. september. Fold sammen\nOnsdag d. 28. maj 2014, kl. 20.00\nLONDON: I betragtning af, hvor omfattende dokumentation og herunder filmoptagelser, der findes om vor tids store kunstnere, kan man nogle gange ikke undgå at ærgre sig over, at den slags ikke var så let og ligetil for et par menneskealdre siden.\nMatisse i Tate Modern – utvivlsomt en af de mest mindeværdige internationale udstillinger i 2014 – indledes med et lille filmklip på bare et minut. Det er en primitiv privatoptagelse, der viser den dengang 76-årige franskfødte maler i færd med at udføre nogle af sine papirklip. Matisse er på det tidspunkt fysisk svækket, men evnen til at skabe billeder fejler ikke noget. Han klipper uden tøven i de farvede papirark, hans assistenter holder for ham. Og det er så dér, Adrien Maeght, søn af den legendariske kunsthandler og stifter af Maeght Fondation ved den franske sydkyst, har været til stede med sit filmkamera og fastholdt et vigtigt øjeblik for eftertiden.\nPå den anden side kan man måske sige, at det korte filmklip rummer en koncentration, som svarer til den, der ligger i Matisses papirklip, der nu er genstand for en stort udfoldet udstilling over 14 sale i Tate Modern i London. Det er storslåede billeder; rigt varierede, enkle i formen, intense i farven. Det er næsten for meget på én gang; så indlysende smukke er de.\nHenri Matisse er født i en lille nordfransk by på årets allersidste dag i 1869.\nHenri Emile Benoit Matisse skulle egentlig have været sagfører, men under en længerevarende rekonvalescens forærer hans mor ham en malerkasse – og så er der ingen vej tilbage. To år senere opgiver han juraen.\nI Paris opsøger han Gustave Moreau, der var en slags foregangsfigur for symbolismen, for at blive hans elev, og på Louvre studerer han de gamle mestre og herunder ikke mindst de nederlandske malere fra 1600-tallet.\nLivet igennem er kunsthistorien en tilbagevendende inspirationskilde for Matisse, også Matisse. Men som så mange andre af sin generation bliver han påvirket af impressionisterne, der netop havde deres storhedstid i de sidste årtier af det 19. århundrede – og så selvfølgelig af Cézanne som var den maler, mente Matisse selv, der havde lært ham mest. Cézanne og så måske den livslange konkurrence med Picasso, som han venskabeligt kappedes med om at være den, der nåede længst ind i det nye og uopdagede land, der skulle kendetegne det 20. århundredes europæiske billedkunst.\nMatisses arbejde med farve og form leder ham mod en stadig større frigørelse og en bekendelse til det rene, sanselige maleri; fyldt med farve og varme og fransk sødme af den slags, der leder tanken hen på dovne dage i Nice og omegn med sex om eftermiddagen og lysindfald gennem skodderne. Faktisk er associationen til den sydfranske by ikke grebet ud af den blå luft, for i 1917 flytter Matisse til Nice. På et af byens store torve tæt ved Promenade des Anglais kan man stadig se den ejendom, hvor han boede, og uden for byen ligger der et museum for ham. Matisse bliver »livsglædens maler« og »skønhedens maler«. Det er i hvert fald nogle af de tilnavne, han har fået. Det er således meget sigende, at et programagtigt maleri fra 1904-05 bærer den lovende titel: »Pragt, ro og glæde.« På udstillingen i Tate Modern forstår man til fulde hvorfor.\nAt arbejde med papirklip var ikke helt nyt for Matisse, da han for alvor gør det til et af sine stærkeste udtryksmæssige midler. Tidligt i sit liv anvender han papirklippet som en metode til at overveje sine kompositioner. Han placerer forskelligt farvede papirstykker på et lærred for at finde ud af, hvornår det er rigtigst. Og da han sent i sit liv har forskellige sygdomsperioder, der tvinger ham til at holde sig i sengen eller bruge en kørestol, gør han det til en af sine hovedanliggender.\nNetop sygdommen betyder også, at han som et udtryk for taknemmelighed skaber et Gesamtkunstwerk i Vence, hvortil han flytter i 1943. Under et af de alvorlige sygdomsforløb, Matisse skulle gennemleve, bliver han plejet af nogle katolske søstre. Specielt en af dem inden hun træder ind i Dominikanerordenen.Hverken hun – Monique Bourgeois, der senere tog navnet Søster Jacques-Marie – eller hendes kolleger blandt nonnerne har nok ikke kunnet sende en faktura ligesom vore dages privathospitaler, så han tegner og udsmykker mellem 1948 og ’51 søstrenes nye kapel uden for Vence. Chapelle de Rosaire er et meget enkelt og prunkløst gudshus, der forbløffer både på grund af de tilsyneladende simple tegninger på nogle af de hvide badeværelsesagtige vægge – og især fordi der på solskinsdage falder et guddommeligt lys blødt omkring alterpartiet.\nGennem plancher og skitser er historien medtaget på udstillingen i London, og det giver mening, fordi Matisse ved denne lejlighed så at sige omsatte sine papirklip til store farvede glasruder, der skaber denne varme stemning og formelig en følelse af en slags tilstedeværelse, der må kunne berøre selv den mest indædte ateist. Matisse var døbt men ikke praktiserende katolik. Det har imidlertid ikke forhindret ham i at skabe dette modne mesterværk, der altså stod færdig i 1951; tre år før hans død.\nSammen med Picasso er Matisse utvivlsomt en af dem, der har skabt den største og mest gennemgribende inspiration i det 20. århundredes egentlige maleri.\nUdstillingen demonstrerer, hvordan en stor billedkunstner kan opnå et stadig mere frigjort og legende udtryk, hvor alt blot er lys og glæde. Nogle af de gennemgående meget omfangsrige papirklip kan give betragteren en fornemmelse af, at det er selve farven, Matisse udforsker og klipper til intense lysøer, som han så placerer i ornamentale mønstre eller skaber figurer som dansende mennesker – jazzen var en klar inspirationskilde for flere af værkerne – eller nøgne stiliserede figurer. Måske kunne titlen på et af hans malerier fra begyndelsen af 1900-tallet – »Pragt, ro og glæde« – stå som en samlende karakteristik over hans værk.\nMen det 20. århundrede var ikke udelukkende glædesfyldt maleri med store dekorative kvaliteter. Det har også været de mange konceptuelt betonede kunstretninger som nu pop art. Tate Modern har i maj også vist en udstilling med Richard Hamilton (1922-2011), der må anses for en pioner inden for den europæiske udgave af popkunst. Udstillingen er netop slut og flytter til Madrid.\nHamilton havde en baggrund i reklameverdenen og arbejdede tidligt med forskellige montager, hvor han anvender hverdagsbilleder i reklameagtige collager. I 1956 skaber han det berømte billede, »Hvad er det mon, der gør vor tids hjem, så anderledes, så indbydende«, som det tilsyneladende ikke er lykkedes Tate Modern at fravriste Tübingen Kunsthalle i forbindelse med den retrospektive udstilling, for det er en privatejet rekonstruktion fra 1992, der er med. Men det betyder nu mindre, for sådan arbejdede Hamilton selv. Han betragtede ikke nødvendigvis sine værker som Værker, skønt de nok er blevet solgt som sådanne. I stedet arbejdede han med mange udgaver og editioner, som han forandrede og omformede for at få nye betydninger frem. Som en lille finte er 1992-udgaven af det nævnte billede ændret, så titlen er sat i datid: »Hvad var det mon, der gjorde gårsdagens hjem, så anderledes, så indbydende?«\nSom sine amerikanske kolleger – Warhol, Lichtenstein, Oldenburg – var Hamilton også optaget af popkulturelle referencer og herunder selvfølgelig reklamemediet og tidens moderne nye hjem, som han kunne gøre til skulpturelle labyrinter.\nMen ofte mærker man en mere kritisk tilgang til tiden end for eksempel Andy Warhols tilsyneladende velvillige omfavnelse af modernitetens overfladekultur. I det hele taget arbejdede Richard Hamilton ofte eksplicit politisk – og det hører til den mindre interessante del af den meget omfangsrige udstilling. Enhver form for kunst er naturligvis på et eller andet plan »politisk« og rummer sympatier og afstandtagen. Man kan sige, at kunstneren undersøger eller tematiserer en problemstilling eller en følelse.\nDet kan betragteren så tænke over og lade udsagnene indgå i sine egne holdninger og overvejelser. Man kan jo revidere sine synspunkter eller få skærpet sine meninger.\nDet er vanskeligere med eksplicit politisk kunst. Et billede fra 2010 forestillende Tony Blair som cowboy rykker nok ikke mange holdninger til Irak-krigen hverken i den ene eller den anden retning. Modstandere af krigen vil få deres fordomme bekræftet. Andre vil få nogle andre fordomme bekræftet. Refleksion bliver der næppe tale om.\nMen ellers er det en rig udstilling, der viser Hamilton som en billedkunstner, der igen og igen forsøger nye veje og skaber nye vokabularier. Kunsthistorisk er et afsnit af udstillingen om hans mangeårige samarbejde og dialog med Marcel Duchamp særlig interessant. Og udstillingen rummer nogle pudsige billeder fra 1960erne, hvor Hamilton var en del af det miljø, der blev kaldt Swinging London. Det var Hamilton, der i 1968 designede omslaget til The Beatles’ såkaldt hvide album. Og så skabte han – karakteristisk for sin metode – ud fra et pressefotografi et billede forestillende Mick Jagger sammen med Hamiltons egen kunsthandler, Robert Fraser, siddende lænket sammen med håndjern på bagsædet af en patruljevogn. De var i 1967 blevet anholdt for besiddelse af stoffer, og en dommer havde egentlig helst forestillet sig en swingeing sentence. Deraf angiveligt navnet Swinging London.\nUdstillingen lukker så stilfærdigt, som den er begyndt med Hamiltons søgende ungdomsværker. Nu blot mange år senere. Det er billeder forestillende nøgne kvinder i moderne kølige hjem hensunkne i tanker, i færd med at støvsuge eller tale i telefon. Det er billeder med en intens stemning af ensomhed og tristesse og en sørgmodig hilsen til de værker, der et halvt hundrede år tidligere gjorde Hamilton til en interessant og vedkommende kunstner. Det er også billeder fyldt med referencer til kunsthistorien. Og dermed den historie, Hamilton selv så overbevisende skrev sig ind i med sine foruroligende og undertiden også morsomme billeder af verden og dens indretning.\nHvad: Henri Matisse. Hvor: Tate Modern, Southwark, London. Hvornår: Søndage-torsdage 10-18, fredage-lørdage tillige til 22. Til 7. september. Herefter vises udstillingen på MOMA i New York mellem 25. oktober og 9. februar 2015.\nHvad: Richard Hamilton-udstillingen på Tate Modern er slut. Udstillingen vises på Reina Sofia-museet i Madrid mellem 24. juni og 13. oktober.\nEn af verdens vigtigste nulevende kunstnere stor-imponerer i Berlin