Põhjarannik » Tudulinna puukiriku taastamiseks loodi ühing\nTudulinna puukiriku taastamiseks loodi ühing\n4. august 2017 TEET KORSTEN\nKaks kirikuhoonet on teineteisest vaid 50 meetri kaugusel ning uue, 1939. aastal valminud kiriku torn ehitati nimme teise otsa − “Tudulinna mehed on olnud kanged mehed, kes naljalt alla ei anna,” kommenteerib Lauri Väinmaa.\nÄsja loodi tunnustatud pianisti Lauri Väinmaa eestvedamisel MTÜ Tudulinna Kultuurikants, mis on seadnud enesele eesmärgiks taastada kohalik puust kirikuhoone, mis on üks vanemaid luteri puukirikuid Eestis ja mis pikka aega täitis hoopiski kohaliku viljaaida ülesannet.\n20. juulil loodud MTÜ Tudulinna Kultuurikants peaülesanne on Tudulinna vana puukiriku restaureerimine.\nSiiani on elus inimesi, kes mäletavad omaaegset kirikutüli Tudulinnas, mille tulemusena kogudus pooldus ning vana, 1766. aastast pärit puust kiriku kõrvale ehitati uus, mis valmis lühikese ajaga 1939. aasta detsembriks. Tüli üheks põhjuseks olid õpetaja Voldemar Kuljuse liberaalsed vaated teoloogias − selle kohta võib täpsemalt lugeda Põhjarannikus 2004. aasta juunis ilmunud artiklist “Tudulinna vana kirik väärib veel üht võimalust”.\nKaks kogudust tegutsesid ühel ajal samaaegselt, aga vanast kirikuhoonest sai 1947. aastal viljaait. 1960. aastatel lammutati torni ülaosa, seintesse lõigati väravad, aknad suleti, pandi peale eterniitkatus ja hoonesse paigaldati jahuveski seadmed. 1980. aastate lõpust jäi kirik lõplikult kasutuseta ning seda tabasid kõik maha jäetud puithoone hädad − majavammini välja.\nKust tuli tuntud pianistist Tallinna mehele Lauri Väinmaale mõte vana sakraalehitis uuele elule aidata? Väinmaa täpsustab, et ehkki tema on Tallinnas sündinud, on tema suguvõsast neli põlve Mathieseni nime kandnud mehi olnud Tudulinnas köstriteks.\n“Ikka on süda valutanud, et see hoone laguneb ja on kokku kukkumas. Mullu suvel kõndisin seal, vaatasin seest ja väljast ning tekkis mõte: mis oleks, kui paneks käed külge ja teeks midagi head?! Mul endal on restaureerimiskogemus − lasin restaureerida esivanematele kuulunud vana talumaja, mis on 125aastane − ja asusin nii-öelda pinnast sondeerima, kui reaalne on vana kirikuhoone taastamine. Leidsin mõttekaaslasi ja asi päädis äsjase mittetulundusühingu asutamisega,” räägib Väinmaa.\nEsimene ülesanne on mehe sõnul tagada hoone säilimine, sest tegu on Eesti ühe vanema säilinud puukirikuga: luteri puukirikutest on vaid neli hoonet vanemad, näiteks Ruhnu ja Nõva. Juba ehitise unikaalsus on põhjus tema eest seista.\nKultuurikeskus ja muuseum\n“Renoveeritud hoone funktsioon poleks enam koguduse teenimine, sest kõrval on korralik sakraalhoone, vaid muuseum-kultuurikeskus, kus saaks korraldada ka klassikalisemaid, vaimse sisuga kontserte. Ilmselt on seal hea akustika, väga head proportsioonid. Tänasel päeval on näiteks paljudel mõisasaalidel sarnane funktsioon. Samuti saab seal korraldada kogukondlikke üritusi, pärimusseminare ja konverentse. Oluline oleks ka kohaliku vaimse ajaloo jäädvustamine museaalse poole pealt: haridus, usuelu, kodune musitseerimine, kohalik omaaegne kirev seltsielu. Siin lavastati näidendeid ja operette, olid puhkpilliansamblid ja koorid, kõik see peaks olema ekspositsioonis kajastatud,” räägib Väinmaa.\nJuba enne mittetulundusühingu asutamist telliti muinsuskaitselt ekspertiis, mille tulemusena saadi vastus, et hoone on renoveeritav. Samuti telliti ametilt eritingimuste nimekiri, kus oleks kirjas, mis tuleb säilitada. Hoone säilitatakse sisemiselt ja väliselt kujul, nagu ta oli, ning taastatakse torn, samuti lähtutakse eesmärgist, et hoonet oleks võimalik eelmainitud kontseptsiooni kohaselt kasutada.\nJärgmised tööd pärast eritingimuste kinnitamist on projekteerija leidmine ja rahastuse otsimine. Väinmaa sõnul pöördutakse seks eri fondide poole, korraldatakse heategevuslikke üritusi ja kontserte ning avatakse arvelduskonto, kuhu heasoovijad saavad annetusi teha. Järgmine suurem samm on ehitaja leidmine ja ehituse alustamine ning mittetulundusühing annab endale aru, et ilmselt tuleb ka ELi fondidest finantsilist tuge taotleda.\nÜks aare sajast\nMittetulundusühingu asutajaliikmeid oli neliteist, aga ühenduse ellukutsuja ja esimehe sõnul on uued liikmed igati teretulnud. Juhatusse kuulub peale Väinmaa veel neli inimest: Tudulinna ettevõtja Annes Kingu, kohalikud kultuuriedendajad Aili Reiman ja Merike Vaarmets ning tallinlasest kodu-uurija Andres Meresmaa. Meresmaa on muu seas koostöös isaga koostanud vanemate Tudulinna perekondade sugupuud, mis ulatuvad XVII sajandisse.\nVäinmaa naerab, et keegi pole talle näkku öelnud, et tegu on veidi hullu ideega, aga seda on küll öeldud, et “vaid hullusid ideesid ette võttes midagi suurt ka sünnib”. “Peabki mõtlema suurelt, et üldse midagi muutuks,” teab Väinmaa.\nPõnev fakt on, et kaks kirikuhoonet on teineteisest vaid 50 meetri kaugusel ning uue, 1939. aastal valminud kiriku torn ehitati nimme teise otsa − “Tudulinna mehed on olnud kanged mehed, kes naljalt alla ei anna,” kommenteerib Väinmaa.\nKui 2015. aasta septembri alguseks selgitati internetihääletuse teel välja saja viiekümnest kandidaadist konkursi “Eesti 100 aaret” lõplik nimistu, kuhu Ida-Virumaalt pääses tosinast seitse tähendusega paika ja objekti, platseerus sinna ka Tudulinna vana puukirik − 40 toetushäälega 97. kohal.\nJaanus Rohumaa: “Minu jaoks on meie kirjanikud Eesti rahvuslik varandus”\nIisaku opositsioon otsustas umbusaldada hoopis vallavanemat\nLaurentsius jättis Ergma portree sodimata\nVähekindlustatud laste suvesupiks kogutakse annetusi


Eestis on füsioterapeute kuuendik vajaminevast\nEestis on umbes 150 aktiivselt tegutsevat füsioterapeuti, kelle abi vajab aastas ligi veerand miljonit inimest.\nEesti Füsioterapeutide Liidu president Priit Eelmäe ütles BNS-ile, et plaanide kohaselt oleks Eestis 2015. aastaks vaja 900 füsioterapeuti. Praegu on neid registris 233, kellest aktiivselt tegutseb umbes 150. Ta lisas, et Euroopas on 100.000 elaniku kohta keskmiselt 105,4 füsioterapeuti, Eestis aga 20.\nEelmäe sõnul on korralik füsioteraapia riigile kasulik, kuna sellest oleneb sageli, kui kiiresti jõuab inimene pärast haigust tööle tagasi.\nFüsioteraapiat vajatakse tema sõnul peaaegu kõigi haiguste, eelkõige neurofüsioloogiliste ning lihassüsteemi- ja skeletihaiguste puhul.\nFüsioterapeutide liidu hinnangul on eriala Eestis tugevalt alarahastatud ning haigekassa eraldab alla poole teenuse osutamiseks vajalikust rahast.\nEelmäe sõnul iseseisvat füsioteraapia teenust haigekassa hinnakirjas ei ole. Uues kulupõhises hinnakirjas oli see ette nähtud, kuid selle kehtestamise lükkas haigekassa neljapäeval teadmata ajaks edasi.\nEelmäe tõi võrdluseks eriala alarahastamise kohta ka Eesti füsioterapeudi 3000-4500-kroonise ning Ameerika Ühendriikide füsioterapeutide 76.500-kroonise kuupalga.\nFüsioterapeudid seisavad ka probleemi ees, et nende eriala ei ole Eestis seadusega reguleeritud ning seda ei peeta meditsiini osaks. "Füsioterapeuti tuntakse mujal maailmas kui tervishoiu tippspetsialisti, Eestis ei ole füsioterapeut isegi tervishoiutöötaja," sõnas Eelmäe.\n"Meil on juhtumeid, kus inimesele pannakse uus põlveliiges, kuid aasta pärast operatsiooni on ta endiselt kohmakas, sest teda ei ole viidud kokku füsioterapeudiga, kes õpetaks talle uue liigese õiget kasutamist," rääkis Eelmäe.\nTa lisas, et füsioteraapias peaks olema 80 protsenti juhtudest ambulatoorsed ning 20 protsenti haiglas ravitavad. Eestis jagunevad juhtumid aga pooleks ning tasuta taastusravi võimaldatakse inimesele minimaalselt.\nSamuti on tema sõnul Eesti haiglates keskmiselt üks-kaks füsioterapeuti 35 patsiendi kohta, kuigi normaalne oleks kui ühel füsioterapeudil oleks viis kuni kaheksa patsienti.\nEelmäe sõnul tegutsevad füsioterapeudid mujal maailmas peale haigusjärgse ravi pakkumise ka preventatiivselt tervise- ja arstikeskustes, kus saaks nende poole pöörduda õla-, kaela- ja seljavaludega inimesed. Ta lisas, et praegu minnakse selliste probleemidega sageli massaaži, mis küll leevendab valusid, aga ei kõrvalda probleemi.\nFüsioterapeudid tegelevad näiteks ravivõimlemise, elekterravi, ravimassaaži, ultraheli- ja vesiravi ning erinevate kombineeritud ravimeetoditega.\nLaupäeval kogunevad Eesti füsioterapeudid üldkoosolekule, kus arutatakse edasisi tegevuskavu.\nÜhtlasi antakse seal üle Eesti esimesed füsioterapeutide kutsetunnistused. Eelmäe sõnul peavad edaspidi kutseeksami tegema kõik füsioterapeudid. Eestis õpetatakse füsioteraapiat Tartu ülikoolis ja Tartu meditsiinikoolis. BNS


Linnarahvale Eesti väiketalunike toodangut müüv Tagurpidi Lavka pälvis “Tegusa Eesti” 3000-eurose stipendiumi. Vanasti nimetati kaubalavkadeks neid busse, mis tegid kaugetes maakohtades kaubaringe ja varustasid kohtades, kus poode polnud, maaelanikke esmatarbekaupadega. 2009. aastal tegevust alustanud mittetulundusühing Tagurpidi Lavka toob vastavalt oma nimele hoopis väiketalunike kasvatatud aia- ja põllusaadused maalt linna. Interneti või telefoni teel tellitud kauba saab kätte lavka laost kokkulepitud ajal, soovi korral tuuakse värske kraam otse koduuksele. Nii on linnainimestel otsetee värske ja mahedalt kasvatatud toidukraamini.\nSaksamaa suurima liidumaa maksumaksjate liidu president Rolf von Hohenhau avaldas uudisteportaalis MMnews vastuse Eesti rahandusministri Jürgen Ligi Saksamaa konstitutsioonikohtu aeglust puudutavale kriitikale. Jürgen Ligi süüdistas 28. juulil intervjuus saksa nädalalehele WirtschafsWoche Saksa võime Euroopa stabiliseerimismehanismi ESM üle otsustamisega venitamises (otsus võetakse Saksamaa Liitvabariigis vastu alles septembri keskel), mille peale sakslased näitasid Eesti ministrile kätte tema koha ja Eesti koha.\nEesti on Londoni 30. olümpiamängudel esindatud 33 sportlasega. Võrdluseks: 2008. aasta Pekingi olümpial oli sportlasi 47, neli aastat varem Ateenas 42, 2000. aastal Sydney's samuti 33, 1996 Atlantas 45 ning 1992 Barcelonas 38. Tutvu sportlastega, kes esindavad Eestit Londoni olümpiamängudel.


Test: Perearst »\nPerearst on kõrgharidusega meditsiinitöötaja, kes hoolitseb inimeste tervise eest, ravib haigeid ja annab nõu abivajajaile.\nEestis on igal haigekassa liikmel ehk ravikindlustatud inimesel oma perearst, kes valitakse enamasti elukoha järgi.\nPerearstil peavad olema laialdased meditsiiniteadmised, et osata panna esmane diagnoos.\nPerearst on esimene meditsiinispetsialist, kelle poole inimene oma terviseprobleemidega saab pöörduda.\nKui inimesel tekivad terviseprobleemid või ta soovib oma tervist kontrollida, pöördub ta kõigepealt pereõe või -arsti poole. Kõikidel perearstidel on registreeritud patsientide nimekiri, mille kinnitab maavanem. Täiskohaga perearsti nimistusse kuulub keskmiselt 1600 inimest ja sellesse kuuluvate inimeste arvu pealt maksab haigekassa vajaliku arstiabi kulude katmiseks pearaha. Ühe pere liikmed on tavaliselt kõik sama perearsti nimistus (sh vastsündinud ja vanainimesed). Pereõde abistab perearsti.\nEnamik perearsti tööpäevast kulub patsientide konsulteerimiseks. Perearsti juures käivad nii lapsed, täiskasvanud kui ka eakad. Kui patsient oma tervisemurega tema poole pöördub, kuulab ta esmalt patsiendi ära, tutvub eelneva haiguslooga ja määrab vajaduse korral lisauuringud-analüüsid. Lähtudes patsiendilt saadud teabest ja kasutades erialateadmisi, paneb ta diagnoosi, määrab sobiva ravi ja jälgib selle kulgu.\nPerearst kohtub ka tervete inimestega. Kui haigust veel ei ole, siis annab arst nõu, kuidas inimene saab tervist paremal viisil säilitada. Kui diagnoos või ravi vajab täpsustamist või lisauuringuid, suunab perearst patsiendi eriarsti juurde. Et eriarstil oleks lihtsam nõu anda, annab perearst patsiendile kaasa saatekirja. Perearst teeb ka koduvisiite, külastades eelkõige raskesti haigeid ja liikumisvõimetuid patsiente.\nPerearsti töö hulka kuulub ka paberitöö – tervisekaardi sissekannete vormistamine ning terviseinfosüsteemi edastamine, töövõimetuslehtede ja teiste meditsiinidokumentide (nt tervisetõendid autojuhiloa taotlemiseks või töökohas esitamiseks) väljastamine. Samuti vastutab ta perearstikeskuse aruandluse ja dokumentatsiooni korrasoleku eest.\nPerearsti töö on väga mitmekesine ja huvitav, samas ka väga vastutusrikas. Tema oskusest diagnoosida ja ravida oleneb inimeste tervis.\nPerearstikeskus ja perearsti kabinet vastavad tervisekaitsenõuetele (erinõuded sisustusele, ventilatsioonile, valgustusele, hügieenile, töövahenditele ja seadmetele). Perearsti kabinet on avatud igal tööpäeval vähemalt kaheksa tundi päevas ning ühel päeval nädalas kuni kella 18 ni. Sellest ajast vähemalt pool ehk 20 tundi nädalas võtab perearst patsiente vastu, ülejäänud aeg on vajalik haigusjuhtude analüüsimiseks, perearsti töö korraldamiseks, paberitöö ja koduvisiitide tegemiseks.\nPerearst kannab tööl heledates toonides puhtaid töörõivaid. Ta kasutab nii tavapäraseid arstiinstrumente (stetoskoop, vererõhuaparaat) kui ka moodsat meditsiinitehnikat (nt elektrokardiograaf – südameuuringute seade). Perearstikeskuses on enamasti võimalik teha lihtsamaid laboriuuringuid (nt vere- ja uriiniproove).\nPerearst peab läbima iga kahe aasta järel tervisekontrolli, mis tõestab, et ta on terve ega ole oma patsientidele (nakkus)ohtlik.\nEt perearsti põhitöö on haiguste ennetamine, diagnoosimine ja ravimine, peavad tal olema laialdased meditsiiniteadmised. Ta peab põhjalikult tundma inimese anatoomiat, organite talitlust ja nende haiguslikke muutusi, erinevaid ravimeetodeid, farmakoloogiat. Seda kõike toetavad teadmised keemiast, bioloogiast ja füüsikast. Tänapäeva meditsiin kasutab diagnoosimiseks ja raviks kalleid tehnika- ja elektroonikavahendeid, mis nõuavad õiget käsitsemisoskust. Loomulikult peab olema kursis meditsiini ja tervishoiu olukorra ning arenguga nii Eestis kui ka mujal maailmas.\nIseloomuomadustest on perearsti töös tähtsad suhtlemisoskus, stressi- ja pingetaluvus, reageerimis- ja kohanemisvõime ning kannatlikkus. Sõbralik hoiak ja soov inimesi mõista ja aidata on väga olulised. Perearst peab tegema head koostööd kolleegide ja patsientidega. Juhi- ja organisaatorivõimed aitavad tal oma tööd paremini korraldada.\nOtsi sobivat kooli kõrgkoolide õppekavade andmebaasist. Arstiks saamiseks on vaja esmalt õppida kuus aastat arstiteaduskonnas. Kuna perearst on eriarst, siis kutse saamiseks on vaja läbida mitmeaastane residentuur.\nArstid peavad end pidevalt täiendama, sest meditsiin areneb väga kiiresti. Seepärast osaletakse kursustel, seminaridel, erialakonverentsidel ja -kongressidel, loetakse erialakirjandust, otsitakse infot internetist. Vajalik on suhelda ka teiste riikide kolleegidega.\nTäienduskoolitusi korraldavad ülikoolid, arstide erialaseltsid ja kutseorganisatsioonid. Perearst peab osalema erialastel kursustel, seminaridel, konverentsidel jm koolitustel vähemalt 60 tundi aastas.\nPerearstid võivad tegutseda füüsilisest isikust ettevõtjana või asutada üldarstiabi osutava äriühingu. Töö alustamiseks on vaja patsientide nimistut. Vabadele nimistutele toimub avalik konkurss. Perearst võib töötada nii üksinda kui ka rühmapraksises, kuhu kuulub mitu arsti. Heal tasemel meditsiiniteenuse pakkuja leiab endale kindlasti ka praktiseerimiskoha.\nPerearsti ettenähtud puhkus on 28 tööpäeva.\nEesti Perearstide Selts arendab peremeditsiini tervishoiuteenusena.\nAmetikirjeldust on uuendatud 2012. a koostöös Eesti Perearstide Seltsi juhatusega.\n14 inimest 19st leidsid, et see lehekülg aitas neid. Kas see lehekülg oli sulle abiks?


Saduissa legende ja eeposed on sageli peategelasteks kangelasi. Aga selgub, et nad ei ole olemas ainult muinasjuttudes. On meie seas. Kes on kangelased? Erinevatel aegadel sajandite jooksul oleme elanud kõige võimsam inimesed maailmas (oma aja). Täna, anna kindlat vastust küsimusele, kes on tugevaim mees maailmas, see on võimatu. Mõtle, kes väidavad, et see pealkiri.\nZydrunas Savickas - 2-time maailmameister\nTurniiridel "tugevaim mees maailmas" 2009. ja 2010. aasta võitja oli Leedu resident Zydrunas Savickas. 15 aastat oli ta kaasatud sport, mis nõuavad harjutamiseks.\nTema krediidi mitu kannet:\nkükid kaaluga 425,5 kg;\npush-asendis asetseb eelmisest kaaluga 285,5 kg;\npuksiiri 462 kilogrammi;\nTõstes 1090 kg.\nAuhinna võitjad viimase võistlused\n2011. ja 2013. aastal esimene koht konkursil "tugevaim mees maailmas" võitis American Brayan Shou. Aastal 2012, selle tiitli sai poolakas Christophe Radzikovsky.\n80 Records Vassili Aleksejev\nSageli tugevaim mees maailmas nimetatakse Nõukogude tõstja Vasiliya Ivanovicha Aleksejeva, kes elas 69 aastat. Oma arsenal 80 maailmarekordit. Vassili Aleksejev - Olympic medalist 1972 ja 1976 maailmameister, Euroopa ja NSVL.\nBasil Virastjuk - tugevaim mees maailmas 2004. aastal\nTugevaima võib õigustatult kuuluvad Ukraina Vasiliyu Virastyuku. Aastal 2003, ta võitis kolmanda koha turniiri "tugevaim mees maailmas" ja 2004. aastal sai võitja see võistlus. Ta võitis rahvusvahelisel konkursil kõigi ümber jõu. Basil Virastjuk tõmmatakse 7 autod, kogukaaluga 11 tonni, üle 25 meetri kauguselt ja viis ühendatud trammi autod, mis kaaluvad kokku 101,5 tonni.\nUkraina Dmitriy Haladzhi seatud mitu kannet, mis tõi Guinnessi raamatu. Ta iseloomustab väga suure jõuga oma lapsepõlve. Kell 17, Dmitri võiks tõsta auto murda rauast ketid painutada horseshoes ja haamer naelu kätte. Tänu oma võimu Ukraina kangelane korduvalt ilmunud rolli päästja. Ta tõmbas ohvreid alarmsõidukid, võlvitud uksed, kapott ja mootor. Tema esimene Dmitriy Haladzhi pandud Moskva tsirkus, pühendades selle Donbassi kivisüsi kaevuritele. Bogatyr kuhjasid tema pea 152-nael kivi, vormitud tükkide söe ja rekordi, täiuslik isegi VI sajandil eKr, Vana-sportlane Bibon. Ta tõstis 143-nael kivi üle tema pea. Teine rekord Dmitri nimega "Kuradi sepistada." See tuba sõdalane kuulub küüntele ja pane oma rinnale 3 plokid betoonist. Siis need plokid lahku assistendid. Dmitriy Haladzhi ei ole ainult võimu raud, kuid raud. Tulu lapsepõlves olulist põletusi ta kannatas 8 toimingute ja 12 vereülekandeid. Allpool näed pildi tugev mees.\nJuri Vlasov - 4-time maailmameister\nTeine Ukraina sportlane, Juri Petrovitš Vlasov, lapsepõlve kiindunud tõstes. Ta seadis 31 maailmarekordit ja 41 kirje Nõukogude Liidu. Pealegi Juri Vlasov on 4-time maailmameister kuue ajal Euroopa meister, viie ajal meister NSV Liidu ja olümpiavõitja 1960. Ta on 7 aastat järjest tiitli. Ja olümpiamängudel Tokyos ta sai teise, mis tõi kaasa Vlasov pensionile sport. Ukraina sportlane tõstatatud jobu kaalu mass 172 kg, push - 215 kilo pink - 199 kg.\nSportlased Entoni Klark ja Dzhon Vuten\nTugevaim mees nimega ja Filipino Entoni Klarka, kükitama, kaal 363 kilogrammi. Dzhon Vuten Massachusettsi ka väidab pealkirjas "tugevaim mees maailmas." Ta tõmbas paadi vastu rongi praeguse kaaluga 280 tonni ja elevant, hoidke 2 lennukit.\nJohn Poltrat - ülalpidamisel kvarteerimise\nPealkirjas "maailma tugevaim mees" teenitud kuuluda John Poltratu. See sportlane mõjutatud neljaksjaotamist võimalik ellu jääda, hoides hobused.\nAleksandr Zass - teise kangelane\nTugevaim maailmas võib pidada ja Aleksandra Zassa, kes võivad kanda klaver, püüda 90-nael tuum, lifti ja teostama oma suu kaal 220 kg, lips baarid metalli üksus. Ta murdis oma rinnale kivi kaalub pool tonni.\nKõige võimsam naine\nAmerican Jan Suffolk Todd peetakse kõige võimsam naine maailmas. Ta tõstis kaal 453 kilogrammi.\nKuidas maailma suurimaid linnu koidikul selle kujunemise\nReaktiivlennukite II maailmasõda, ajaloo loomine ja rakendamine\nVana-Hiina müüdid. Maailma loomisest jumalate ja meeste\nZasulich Vera Ivanovna: elulugu, püüdis Trepov\n"Pulmad üldiselt" - uue projekti kanal "Minu planeet" ja "Venemaa-1"\nKuidas kokk pannkoogid valmimise\nBlackBerry: valmistuvad talvel ja vajalikud protseduurid\nBiograafia Vanga - suur prohvet\nKuidas praadida jalg lambaliha ahjus?\nLindude maailm: väike tuvi\nInspiratsioon: Kas olete valmis aktsepteerima sellise külastuse?\nRusty küünte: koostis ja rakendus


Biokütus: millele sobib ja millele mitte? - Forte\nBiokütus: millele sobib ja millele mitte?\nOtsepritse- ja karburaatormootorid, tsiklid ja aiatehnika – millele sobivad uued biokomponendiga kütused ja millele mitte?\nVastavalt mai algusest kehtima hakanud uuele kütuseseadusele lisatakse bensiini 95 viis protsenti biolisandit (etanooli) ning diislikütusesse kolm protsenti biodiislit. Selliste osakaalude juures ei tee biokomponent sõiduautodele liiga ja seda võib tankida kõikidesse vastavat kütuseliiki tarbivatesse autodesse.\nKüll aga muutub asi karmimaks järgmisel aastal ja just bensiinimootorite puhul, kuna bensiin 95-s tõuseb biokomponendi osakaal 10 protsendile. See on tekitanud palju küsimusi, sest säärase seguga paljud sõidukid enam sõita ei või.\nKokkuvõtlikult kaob järgmise aasta aprillis turult kõikidele autodele sobiv mootoribensiin oktaaniarvuga 95, küll aga jääb alles 98, millesse, et segadus natuke veel suurem oleks, võib kütusemüüja soovi korral samuti kuni viis mahuprotsenti biokütust lisada.\n„Seadus ütleb, et käesoleval aastal peab igas liitris mootoribensiinis olema 5% etanooli, järgmisel aastal 10%. Seaduses täpsustatakse, et mootoribensiin 98 jääb eelmainitud nõudest kõrvale. See tähendab, et kütusemüüjal ei ole kohustust lisada mootoribensiin 98-le etanooli, küll aga lubab kehtiv kütusestandardseda soovi korral kuni 5 mahuprotsendi ulatuses teha. Teised riigid ka seda praktiseerivad, näiteks on Soomes müügil 95 E10 ja alternatiivina on saadaval 98 E5,” kommenteerib Ivo Popp, Circle K Eesti AS-i mootorikütuste kategooriajuht.\nSellest avalikult ei räägitud: Poseidoni topeltmõrvas süüdi mõistetud mees …\nVIDEO | Naabrid peksavad, kiusavad ja terroriseerivad. Politsei on abitu. V…\nRiho Sooniku magus elu Eesti jäähoki rahaga


Kurt tõkkejooksja teeb kergejõustikus imesid | YU Talent Media\nKurt tõkkejooksja teeb kergejõustikus imesid\nby YU Magazine | märts 3, 2017 | Kultuur | 0 comments\nKui midagi väga soovid ja selle nimel kõvasti pingutad, siis saavutad suurepäraseid tulemusi. See vanarahvatarkus käib just kurdi kergejõustiklase Kairit Olenko kohta, kes hakkas isa jälgedes spordiga tegelema ning on tänaseks mitu meistritiitlit saavutanud.\nKuidas avastasid endas spordikire?\nMina isa Vladimir Olenko on tuntud mitmekülgse spordimehena, kellelt olen ilmselt spordigeenid saanud. Juba maast madalast olen spordiga kokku puutunud, mu võrkpallihuviline isa võttis mind võistlustele kaasa. Sellepärast on ka võrkpall jäänud tänaseni minu üheks suureks armastuseks. Erinevate spordialadega hakkasin tegelema juba 1992. aastal Porkuni koolis õppides, kergejõustikuga alustasin natukene hiljem. 1997. aastal asusin õppima Tallinna kurtide kooli (praegusesse Heleni kooli – toim), kust algas minu spordikarjäär.\nMiks just kergejõustik ja mitte näiteks võrkpall?\nJätsin Porkuni kooli pooleli ja asusin õppima Tallinna kurtide kooli. Just seal alustasin Sergei Matvijenko juhendamisel tõsisemalt kergejõustikutrennidega. Siis sai selgeks, et mulle sobib rohkem individuaalsport, sest mul on kindel eesmärk silme ees ja saan sealjuures olla kindel ainult iseendale, et annan maksimumi.\nSinu puhul kehtib vist ütlus “kiirelt kaugele ja kõrgele” nii tulemuste kui ka alade poolest (tegeled teõkkejooksu, kaugusjüppe ja odaviskega). Miks selline valik ja uidas neid omavahel balansseerid?\nTegelesin varem mitmevõislusega, aga lõpetasin selle, kuna polnud piisavalt motivatsiooni ning Soomes elava treeneri Timo Tõnismaga lõppes koostöö. Otsustasingi siis valida üksikalad ning põhialaks tõkkejooksu. Kõrvalaladeks said kaugushüpe ja odavise. Need on minu lemmikud, kuna tunnen end nendes kindlalt ja need tulevad ka üsna hästi välja.\nMilline neist aladest nõuab enim pingutust ja mis tuleb kergemini välja?\nEi saa öelda, et mingi ala tuleb kergemini välja. Kõik nõuavad ikka võrdselt pingutust. Konkurents on kuuljate hulgas tunduvalt pingelisem ning nendega võisteldes saan õige võistlustunde kätte. Samas pean siis rohkem pingutama, end tagant sundima, eesmärgid on suuremad ja motivatsiooni rohkem.\nKui oluliseks pead enda treeningvahendeid? Aga eelsoojendust ning trennijärgset taastust? Mis on su rutiiniks kujunenud?\nTreeningvahendid on väga olulised. Ka eelsoojendus ja venitused on tähtsad. Need kõik tulevad juba iseenesest. Tavaliselt teengi enne trenni soojendust ja pärast venitust olenevalt trennist ja tujust.\nKas oled kunagi tundnud mingisuguseid takistusi või erisusi, kuna oled professionaalne sportlane kurdina?\nOtseselt mingeid takistusi pole ette tulnud. Samas kui võistlen kuuljatege näiteks tõkkejooksus, siis stardipauku ma paraku ei kuule ning pean jälgima, millal seda vajutatakse. Sellega võin aga stardis sekundeid kaotada.\nKuist leiad sportimiseks inspiratsiooni?\nSünnist peale olen olnud tugev, lapsena meeldis mulle kõikjal turnida ja joosta. Võib öelda, et sain sportimiseks inspiratsiooni loodusest. Praegu mulle lihtsalt meeldib seda teha ja see on mul veres.\nSpordis on tavaline, et tuleb ette ka vigastusi, tagasilööke ja muud. Kuidas sellesse suhtud ja sellest võitu saad?\nKui tunnen vigastust, siis võtan kohe rahulikult – jätan trenni või võistluse vahele. Suure vigastuse saamisel pöördun arsti poole. Treeningule või võistlusele võtan alati kaasa külmapihuse ja massaažipalli. Eks vigastustega on raske leppida, aga olen saanud hakkama positiivse suhtumisega.\nOled juba üsna noores eas spordis edu saavutanud – võitnud nii kurtide olümpial kui ka tulnud Euroopa ja maailmameistriks. Millele oma edu võlgned? Mida võid tagantjärele vaadates nende võitude kohta öelda?\n2008. aastal saavutasin Türgis Izmiris kolm tiitlit, mis tähendas ka MM edukaima sportlase nimetust. Püstitasin MMil seitsmevõisluses 5062 punktiga uue maailmarekordi, ületades seejuures oma isikliku rekordi koguni 272 pinktiga. Siiani olen mitmevõistluses kurtide maailmarekordiomanik. 2009. aastal võitsin Taipei kurtide olümpial kolm kulda. See oli minu eesmärk ja unistus, mille ka täitsin. Ootasin selle täitumist kuus aastat. Edu võlgnen suurele pingutusele ja tahtejõule, nägin treenides suurt vaeva ja valasin palju higi ja pisaraid. Võidud ei ole tulnud kergelt, selle taga on väga suur töö.\nSinu blogil on tunnuslause “Sport teeb imet!. Miks selline arvamus? Kas ja millist imet sport sinuga teinud on?\nSain esimese olümpiamedali juba 15aastaselt (2001. aastal) Roomas toimunud kurtide olümpial. Kokku olen osalenud olümpial neljal korral, 2013. aastal võitsin sealt kümme medalit. See on minu jaoks ime, sellepärast selline lause.\nSportida on tegelikult üsna kulukas, kuidas sellega toime tuled?\nEesti Kurtide Spordiliit on ikka püüdnud nõu ja jõuga abiks olla, kuigi muidugi alati ei saa nii palju materiaalset toetust, kui parasjagu vaja oleks. Kõik on tegelikult rahas kinni, liidul alati selliseid võimalusi pole. Kurtidel sportlastel ole ka nii palju sponsoreid kui kuuljatel. Mind õnneks sponsib selline firma nagu Ekamant Eesti OÜ.\nTundub, et oled juba kõik kirkamad auhinnad üles noppinud. Kas sul on spordis veel eesmärke, mida saavutada püüad?\nMu eesmärk on järgmisel aastal kurtide olümpiamängudel Samsumis Türgis võita medaleid ja saada kirja head tulemused.\nOled muuhulgas õppinud ka infotehnoloogiat. Miks just seda ning kas oled neid oskusi ka rakendama pidanud?\nJah, olen seda IT kolledžis õppinud, see oli huvitav. Valisin selle, kuna IT sobib kurdile hästi ning mul oli suur huvi arvutite ja muu sellise vastu. Õpitud osksi olen saanud kasutada ka oma töös (Kairit töötab Ekamandis laohoidjana – toim).\nNäib, et võistlusgraafik on sul üsna tihe. Kuidas tavaliselt seda paika paned ja sellega toime tuled?\nTalve- või suvehooajal kirjutan tavaliselt ette kuupäeva, mil sooviksin võistelda, siis arutleme treeneriga nende võistluste sobivuse üle ning paneme graafiku paika. Kindlasti on ka võistluseid, millest täies mahus osa võtan – näiteks kurtide MM ja OM. Varakevadel treenin tavaliselt soojal maal ja kui siis ka võistlusi on, võtan neist üldiselt osa.\nMida soovitad algajale spordihuvilisele? Kuidas soovitud tulemusini jõuda ja endas see pühendumus leida?\nSoovitaksin proovida võimalikult erinevaid spordialasid, et tekiks see äratundmisrõõm, mis on just sinu jaoks see kõige õigem ja parem. Kui oled südames selle õige ala leidnud, siis tekib ka motivatsioon trenni teha ja see toob häid tulemusi.\nFotod: Janne Oja


PALJU ÕNNE! Juubilar Andres Sõbra aegade värvikamad tsitaadid ja nostalgilised fotod - SPORT\nPALJU ÕNNE! Juubilar Andres Sõbra aegade värvikamad tsitaadid ja nostalgilised fotod\n25.aprill 2016 07:30\nAndres Sõbra ja Rakvere Tarva vahele võib tõmmata võrdusmärgi\nTäna tähistab oma 60. juubelit endine tippkorvpallur ja legendaarne treener Andres Sõber. Kuigi nii mängija kui juhendajana on Sõbral ette näidata mitmeid vägevaid saavutusi, võib tema firmamärgiks pidada just värvikaid tsitaate, mis läbi aegade kedagi külmaks pole jätnud.\nRakvere Tarva juhendaja, kes võib ilustamata käratada nii mängijate, kohtunike, vastaste kui enda peale, on oma konkreetsete väljaütlemistega uudistekünnist ületanud juba aastakümneid ning mis seal salata - see on mehe aeg-ajalt seganud ka erinevatesse skandaalidesse. Kuigi Sõbra tsitaatidest ja väljaütlemistest võiks välja anda ka eraldi raamatu, proovisime kokku koguda erinevad nopped, mis mehe olemuse hästi kokku võtaksid.\nBrandis Raley-Ross viinuks Eesti koondise EM-i veerandfinaali?\nPärast mullust EM-i võttis Andres Sõber teemaks eelnevalt üleval olnud küsimuse, kas pikalt tema käe all mänginud Brandis Raley-Ross võinuks kuuluda ka Eesti koondisesse. Kogenud treener leidis, et hea viskekäega tagamängija andnuks eestlastele palju juurde.\n„Eile rääkisin Brandisega. Ütlen ausalt: kui tema oleks meie koondises mänginud, oleks Eesti jõudnud kaheksa parema hulka. Täitsa vabalt,” sõnas alati otsekohene ja kõrgelennuline Sõber septembri keskel Eesti Päevalehele.\nRiia EM kui Oscari gala\nPärast kahte esimest suurt kaotust Tšehhile ja Belgiale ei nõustunud Sõber väitega, et korvpalliavalikkus ja meeskond Riiga liiga suurte lootustega sõitis. "See on ju loomulik. Kui see hetk tuleb ja pidusöök on laual, sa ikka ju ootad. Ma isegi arvasin, et mine tea, väikse õnne korral võib, mine tea, mida juhtuda. See on nagu Oscari gala, kuhu sa satud väga harva ja kui seal on väga vinged sellid koos, võib vahel käitumine sassi minna ja tõmbad selle supi endale rinna peale," rääkis koondise abitreener 7. septembri hommikul Riga Arenal. Õhtul alistati mäletatavasti 78:71 Ukraina.\n"Sellist Arbetit pole ma 10 aastat näinud"\nJust sellessamas võidumängus Ukrainaga hiilgas üleplatsimehena 26 punkti visanud Gregor Arbet. "Ma tunnen Gregorit päris kaua. Meil õnnestus umbes 12 aastat tagasi - siis, kui ta veel siuke vend oli, kellel natuke aega tagasi pampersid alt ära võeti - isegi Eesti meistriks tulla. Sellist Arbetit pole ma 10 aastat näinud. See oli nii pöörane tahtmine seal pingi peal. See oli ainult üks suur korvpall. Ta lausa värises seal pingil, kui Sokk ja Varrak talle midagi ütlesid. Silmist oli näha, et "andke mulle, las ma panen"!" ei hoidnud Sõber end Delfi korvpallistuudios mängujärgselt tagasi.\nJanari Jõesaar = noor Jaak Salumets?\nTänavuse hooaja üks mälestusväärsemaid tsitaate Sõbra suust tuli aga pärast seda, kui Rakvere Tarvaga liitus Janari Jõesaar. Nimelt leidis korvpallitreener, et 22-aastasel Jõesaarel on mitmeid ühiseid jooni noore Jaak Salumetsaga. "Loodame, et tulebki temast päris Salumets välja ka," rääkis Sõber uue mehe liitudes.\n"Reinar, ma löön su maha raisk!"\nAndres Sõbra aegade legendaarsemaid tsitaate pärineb aga ajast, kui Reinar Halliku tegevus platsil talle meelepärane polnud.\nSee tsitaat kuulub Andres Sõbra sõnavaramusse nii hooaja eel, ajal kui lõpus.\nAndres Sõber pärast Martin Müürsepa asumist Tarva abitreeneriks\n"Siin võib hakata juhtuma vägevaid asju. Nagu on juhtunud meil kahekesi ka varem, kui olime tunduvalt nooremad ja kahepeale sada kilo kõhnemad,” rääkis Sõber 2014. aasta augustis. Paraku jäi antud avantüür oodatust lühemaks...\nSõber otsib kohalikku Schwarzeneggerit\n2013-14 hooaja teisel poolel võis Delfi veergudel lugeda legendaarset blogi "Sõbra jutud". Kevadeks olid Rakverel kaelas järjekordsed pronksmedalid, "Jorr" vaatas tulevikku nii: "Aga hakkasin siin treenima väikeseid poisse. Ühed virulased, esimesest kuni viienda klassini. Seal käib karm andmine, kaks korda nädalas saame suvel kokku. Olen juba kuu aega nendega prõmistanud. Küll ma selle uue Kuusmaa, Kullamäe ja Müürsepa siit metsa vahelt üles leian. See ongi asja juures kõige tähtsam. Meistritiitlid tulevad ja lähevad, limusiinidega sõitmised tulevad ja lähevad, aga kui sa leiad siit ühe kohaliku Schwarzeneggeri, siis asjad jälle toimivad!"\n"Kui hommikul vetsuni ei jõua, siis ma tõenäoliselt enam saali ei tule"\nSamal 2013-14 hooajal võitsid Tarva mehed pronksiseerias Tallinna Kalevit. Pärast medali kindlustamist uuriti Sõbralt ka tuleviku kohta. "Kui hommikul ärkan üles ja ei jõua vetsuni minna, siis ma tõenäoliselt ei tule enam saali. Praegu on tagasiside nii hea, et tahtmist on," mattis Sõber loobumismõtted maha.\nParaku on Andres Sõbra väljaütlemised temale ka erinevaid sekeldusi kaasa toonud. Ilmselt skandaalseim neist juhtus 2013. aastal, mil U-20 koondislased pärast kodust finaalturniiri treenerit nende sõimamises süüdistasid.\nNäiteks leidis maailmameister Heino Enden, et Sõber enam Eestis korvpallitreenerina jätkama ei peaks.\n"Viimasel ajal on avalikkuse tähelepanu all olnud Andres Sõbra juhtum, arutatakse tema sobivust treeneriks seoses tema eriti vaba keelekasutusega. Sekkun sellesse vaidlusesse ja ütlen otse, ka mina arvan, et Andres Sõber teeb korvpallile tegelikult kahju. Pean seda loomulikult põhjendama. Avalikkuse ette on tema lopsakast keelekasutusest jõudnud ainult väike osa. Pallimängudes juhtub igasuguseid asju ja öeldakse ka kõvasti, aga Andres on ületanud igasugused piirid. Selle väljenduseks on ka poiste kiri, mis kogu selle diskussiooni algatas. „Rapla p*ded,“ mis oli U20 koondises igapäevane väljend, on üsna süütu võrreldes ühe treeneri iseloomustusega poiste ees, mis kõlas „Rapla kiilakas m…n.“ Päevalehte 25.09 jõudis osa tema väljendist, kus ta Silver Leppiku tätoveeringut iseloomustades ütles kogu meeskonna ees “Vägev, kurat. Tead lasen endale ka sellise tätoveeringu teha, kus Kerde ja Endeni näod mõlemad peal on ja suured t….d suus. Seda oleks kõigil vinge vaadata," seisis Endeni 2013. aasta avalikus pöördumises.\n"Mul on praegu hea võimalus kasutada seda momenti, et öelda, et kõik poisid, kes seal on - Paasojad, Metsalud, Laaned, Jurtomid, Nurgerid - need on toredad poisid ning ma vabandan, kui tegin neile suvel liiga. Ise ma vist väga ei kontrollinud end tõenäoliselt," vabandas Sõber hiljem ETV spordisaates. "Kõik mängijad teadku, et mul ei ole nende vastu mitte midagi. Nad on kõik väga toredad poisid."\nEesti-Sloveenia U20 EM\nDelfile antud intervjuus lisas treener: "Ju mu tegevus, mu vähe omapärane tegevus, teatud tegelasi see segab kõvasti. Ma usun, et need asjad saab selgeks rääkida. Seda oleks muidugi tulnud juba varem teha. Nüüd on seis selline ja elu läheb edasi."\nKuigi skandaal jõudis kesta veel pikalt ja selle tulemusena ei kätelnud enne Rapla - Tarva mängu omavahel ka Sõber ja toonane Rapla juhendaja Indrek Ruut, siis nüüdseks on tüli lahendatud ja unustatud. Selle tõestuseks kasvõi Sõbra kaasamine finaalturniiril käinud A-koondise treeneripingile.\nPalgamured ja superdiil Raley-Rossiga\nViimastel aastatel on Rakvere meeskond avalikkuse tähelepanu köitnud ka uudistega, kus neil mõne klubist lahkunud välismaalase ees palgavõlg on. Ka tänavu teatas Maksu- ja Tolliamet, et Tarval on nende ees 34 046-eurone võlg.\nJaanuari lõpul sõnas Sõber, et klubi tuleb võla tasumisega maksegraafiku alusel kenasti toime. Võlad on tekkinud sellest, et iga kuu pole lihtsalt vahendeid, et kõik õigeaegselt ära tasuda.\n"Palgamaksud on niivõrd räiged. Vahel arvestad ja mõtled, et tulevad sponsorrahad ja saad ära maksta, aga vahel läheb nii, et tekivad võlad üles," rääkis Sõber aasta algul, kui ta maksuvõla tõttu klubist serblase Maksim Kovacevici ja montenegrolase Radomir Marojevici ära pidi saatma.\nSarnaseid juhtumeid on ilmsiks tulnud ka varem. Näiteks kurtis 2012. aastal Rakvere Tarvast minema saadetud ja Valka siirdunud keskmängija Raitis Grafsi agent Raivis Ušackis Läti meedias, et Tarvas ei suutnud õigel ajal palka maksta ja oli ka eelmisest hooajast lätlasele võlgu. Andres Sõber rääkis Delfile toona, et agendi väited on ülevõimendatud. "Ma ei tea, miks ta selle jutuga meediasse läks. Eks ta on pettunud ja kibestunud, et Grafs minu juures hakkama ei saanud," lausus Sõber konkreetselt.\nAusalt ja otsekoheselt on Tarva juhendaja tihti ka sellest, millise hinna eest erinevaid mängijaid ta enda klubisse meelitanud on. Näiteks Sõbra tsitaat eelmise hooaja lõpust, kui teemaks tuli Brandis Raley-Ross. "Jah, ka Kalev/Cramo oli temast hooaja alguses huvitatud. Valdmaa ja teised arvasid, et 3000 eurot on tema eest liiga palju. (Naerab.) Meile tuli ta alguses 1500-ga, mida meie geniaalne tegevjuht Madis (Šumanov) talle pakkus. Brandis tahtis rohkem, aga ega Madis järele andnud. Ta alustas nii hästi, et mul hakkas süda valutama – panime tuhat eurot juurde. Kui vaatad, millised vennad seal Cramos mis summasid teenivad, siis Brandisega on meil väga hea diil."\nAndres Sõpra on tihti kritiseeritud ka seetõttu, et ta enda tiimi palju välismaalasi kaasab. 2011. aastal vastas korvpallitreener sellele aga tabavalt: „Ka Rakvere teatris pole pärast Volli Käro kohalikke staare olnud,“ tõi Sõber värvika võrdluse. „Aga kõik kiidavad meie teatrit. Ka korvpallis pole vahet, kes võidu ära toovad.“\nAvo Keel vs. Andres Sõber\n2009. aasta veebruaris küttis kirgi Avo Keele ja Andres Sõbra sõnasõda, kui võrkpallitreener avaldas nördimust, et riik 2008. aastal Kalev/Cramo meeskonnale noortetööks 5 miljonit krooni eraldas. Tema hinnagul oli see teiste pallimängualade suhtes ebaõiglane.\nPaar päeva hiljem vastas Sõber sellele Viasat Sport Balticu otse-eetris konkreetselt: "Keel tuli vale puu alla haukuma. Kui ta oleks täna Saku suurhallis olnud, siis ta näeks, mis seisud on," teatas Sõber pärast Kalevi 84:57 võitu Kaunase Žalgirise üle. "Ma ei usu, et võrkpalluritel on midagi sarnast vastu pakkuda," lisas Sõber.\nMüürsepast olümpiavõitja, Saage Žalgirisse, Kangur, Arbet ja Talts NBA-sse\n"Noorest peast olen igasuguseid asju välja öelnud. Kas või seda, et Müürsepast tuleb olümpiavõitja või Kangur, Arbet, Talts on tulevased NBA-mehed. Armanis on tegelikult Euroopa parimad vennad koos. Ja meie Kristjan sobib sinna maru hästi. Ta on kiire, tugev ja viskab hästi eemalt. Ja kuidas ta veel kaitset mängib! Veselin Maticki ütles, et Kanguril on NBA-keha. Olin kunagi USA-s ja siis rääkis mulle Dallas Mavericksi abitreener, et kui Müürsepp oleks USA-s sündinud, oleks ta 30 parema NBA-mehe hulgas olnud.\nKanguri puhul mõtlesin sama - oleks ta USA-s sündinud, oleks kindlalt NBA-mees. Tal on parimad aastad veel ees ja ei imesta, kui vennal järgmisel aastal Realid või Barcad kallal on, rääkimata Olympiakosest või Panathinaikosest," kirjutas korvpallitreener 2014. aastal "Sõbra juttudes".\nTihti ülivõrdeid kasutav Sõber ei jätnud 2011. aastal kiitmata ka toona KK Kaunasega liitunud Kristo Saaget. "Ma ei kahtle, et see Kaunase sats ei kutsunud teda niisama ja et varsti kannab ta juba rohelist Žalgirise särki. Miks on muidu vaja eelistada üht 26aastast eestlast järgmisele noorele Leedu poisile?" rääkis Sõber 2011. jaanuaris Õhtulehele.\nAndres Sõber ja Martin Müürsepp 2010. aasta finaalseeria ajal\nAndres Sõber vs. Aivar Kuusmaa\nTänasel juubilaril on alati hammast meeldinud teritada ka kolleegide peal. Eriti armastab ta "tervitada" Kalev/Cramo ja TÜ/Rocki peatreenereid. Näiteks lausus Sõber 2012. aasta novembris enne hooaja esimest Tarva - Kalevi duelli: "Kui võidan, siis vaevalt ma kevadel Aivar Kuusmaa vastu vägesid juhtida saan. Me võime ju seda juttu lõõpimisena võtta, aga reaalsus tundubki olevat selline. Olen juba varem Kuusmaad aasinud - 22. novembril lõpetan su piinad! Ma usun, et kõva mäng tuleb." Sõbra sõnad osutusid prohvetlikuks - Tarvas võitis koguni 95:69 ja Kuusmaale näidati paar päeva hiljem ust.\n2010. aasta märtsikuu Basketballis leidis Sõber aga, et Eesti koondist peaks juhendama üks kahest - kas tema ise või Kuusmaa: "Minu meelest on Eestis praegu kaks kindlat meest, kes seda peatreeneri ametit pidada võiksid. Üks neist on Aivar Kuusmaa ja teine olen mina."\n"Koos me seda ei teeks. Ma arvan isegi, et Aivar oleks kõige parem variant. Temale oleks pidanud selle võimaluse andma. Ilmselt on ta isegi natuke õnnetu selle üle, et ta on välja öelnud selle, et nii kaua, kui korvpalliliidu eesotsas on Aaviksoo, tema peatreeneriks ei hakka."\nVahel kujutan ette, mis oleks, kui ma oleksin Eesti koondise peatreener ja mul oleksid need mehed ning paneksin nendega Soomele ja Rootsile 20-ga ära," lisas Sõber. "Kui ma neid peatreenereid kritiseerin, siis mitte sellepärast, et ma neist parem oleksin, vaid sellepärast, et ma ei kannata lauslollust."\nAndres Sõber vs. Gert Kullamäe\nEriti hoos oli Sõber 2013. aasta poolfinaalseeria eel, kui ta Tartu kolleege hoiatas: "Tajun, et oleme heas seisus ja meeskond on ennast taas leidnud. Kullamäele ja Kandimaale peaks viima enne seeria algust paki pamperseid, et kui ära ehmatavad, siis on hea võtta."\n"Pean Gerdist [Kullamäest] kõvasti lugu, aga Rockile võib öelda neli sõna: jumal andestab, Tarvas ei," lisas Sõber, lubades tartlastele kõvasti lahingu anda. Lõpuks võitis siiski Rock mängudega 3-0 ja Kullamäe sai sõnada: "Pampersid jäid täna kuivaks."\nSõber pidi aga tunnistama: "Siin seerias oli meeskond, kes võitis, tugevam." Küsimuse peale, kes finaalis Kalev/Cramoga peale võiks jääda, vastas peatreener. "Natuke peab tõrva ju ka lisama. Eks nad mõlemad sel hooajal parajad koperdised on olnud. Aga niikaua, kui meie väiksemad neilt tappa saame, tuleb suu kinni hoida."\nSerbia võitu keefiriga ei tähistanud\nKorvpallikoondise ajaloo üks vägevamaid võite tuli kahtlemata 2012. aasta septembris, mil koduplatsil alistati EM-valikturniiri raames 88:81 Serbia.\nPaar päeva hiljem - enne duelli Iisraeliga - uuriti abitreener Sõbralt, kuidas tema seda võitu tähistas. "Kui sa vaatad mulle otsa, siis ei ole ju kõige kehvem värk. Ega ma oma rõõmu ainult keefiriga ei tähistanud, see on päevselge. Aga kõik on kontrolli all," naeris Sõber.\nOtseloomulikult oli Sõber ülirõõmus ka 2013. aasta 1. septembril, mil Eesti juhtis EM-valikturniiri finaalis poolajaks Bulgaariat 39:24. "Toimuks see mäng lauluväljakul, oleks publikut sama palju kui Robbie Williamsil," sõnas Sõber ETV poolajastuudios. Saku Suurhallis jälgis toonast kohtumist koguni 7500 pealtvaatajat.\nEesti liiga kogemustega kolmik viskas 61 punkti ja tõi Jekabpilsile võidu Valga/Valka üle (4) 28.10.2016\nHunt on tagasi Bengalsis ja lapib räsitud kaitseliini (5)


Imperial Palace Saipani lapsevanema jaoks on rasked ajad | Tasuta Kasiino Mängud\nImperial Palace Saipani lapsevanema jaoks on rasked ajad\nKasiino Uudised\tjuuni 26, 2020\tby Taavi\nPõhja-Mariaanide Ühenduses ja ehitatava Imperial Palace’i taga asuvas firmas on Saipan teadaolevalt ametlikult nimetatud uue juhi määramiseks 10. juuliks või riskiga kaotada oma kasiino tegevusluba.\nInside Asian Gaming raporti kohaselt on Imperial Pacific International Holdings Limited olnud ilma eelmise juhi Mark Browni detsembrist lahkumisest ilma tegevdirektorita ning väidetavalt on ta praegu tõsistes rahalistes raskustes, mis on suuresti tingitud koroonaviiruse mõjust. pandeemia.\nKäsk Ameerika territooriumilt Rahvaste Ühenduse kasiino komisjon andis ka Hongkongi nimekirja kantud operaatorile korralduse hakata täitma oma rahalisi kohustusi eramüüjatele ja kohalikule omavalitsusele. Allikas täpsustas seda Imperial Pacific International Holdings Limited tegeleb praegu mitu kohtuasja tasumata lõivude kohta sealhulgas üks, mille tõi endine töövõtja Vaikse ookeani äärse maa arendamine väidetavalt umbes 6,8 miljoni dollari väärtuses.\nEdward Deleon Guerrero, Esimees Commonwealthi kasiinokomisjon andis teadaolevalt välja direktiivi Imperial Pacific International Holdings Limited’ile, kuna firma „pidev rikeBrownile järeltulija leidmiseks.\nTeadaolevalt loe Guerrero avaldust …\n„Surusime neile pidevalt järele, et see on äärmiselt kiireloomuline et Imperial Pacific International Holdings Limited nimetab tegevjuhi ka ajutiselt või tegutsedes. Oleme jõudnud punkti, kus meil pole muud võimalust kui tellimuse väljastamine. ”\nAllikas teatas varem, et Imperial Pacific International Holdings Limited pidas puhaskahjumiks umbes 508 miljonit dollarit eelmisel aastal, kui tema kogutulud langesid aastatagusega võrreldes 83,4%, ulatudes veidi üle 69,5 miljonit dollarit. Lisaks selgitas ta, et Imperial Palace Saipani operaatoril on rahuldas oma eelmise palgatsükli paari vaid osaliselt ja on ähvardanud, et see võib peagi olla sunnitud Vaikse ookeani saarel Saipanis täkkideta koha lõplikult sulgema.\nhong kongmark pruunikaubandus kasiinokomisjonkommargi põhjaosa mariana saarededward deleon guerreroimperial Vaikse ookeani rahvusvahelised majandid limitedimperial palace saipancoronaviruspacific velum maa areng


Kriitiliselt paindlikust töökorraldusest - Sekretar\nAutor: Maria Kütt • 23. oktoober 2019\nPaindliku töökorralduse all mõistan töötaja vabadust otsustada töötamise aeg, koht või viis. Vabadusega kaasneb vastutus: paindlik töökorraldus toimib vaid siis, kui töötaja on valmis koos esimesega võtma ka teise.\nVastutus on individuaalne, mitte kollektiivne. Konkreetne Jüri või Mari peab vastutama kolleegile tekitatud ületundide eest, kui ta oma tööd kokkulepitud ajaks ja nõutud kvaliteedis valmis ei saa või kohale ei ilmu.\nNäiteks kui vahetustega töö puhul on töötajad omavahel kokku leppinud, millal üks lahkub ja teine tema asemele tuleb, aga see teine ei tule. Sellega kaasnevad lisakulud või jäävad kliendid sootuks teenindamata või toode tootmata. Vabadus ise oma tööaega valida tähendab ka vastutust tagajärgede eest, mida sugugi kõik töötajad pole valmis kandma ja kehtivate tööseaduste juures võib töötaja öelda, et see polegi tema mure. Tööajaarvestuse pidamise ja ohutu töökeskkonna loomise kohustus on tööandjal isegi siis, kui inimene töötab kodus või vahetustega töötajad korraldavad jooksvalt ise oma graafikut.\nPaindlik töökorraldus eeldab töötajalt enesedistsipliini tööajast kinnipidamisel. Samuti julgust öelda, kui ta ei saa aru, millist tulemust temalt oodatakse või kui tulemuse saavutamiseks kulub üle 40 tunni nädalas.\nKeegi ei näe, kui pikk aeg töötajal mingile ülesandele kulus. Võib mõelda, et ajast tähtsam on tulemus, kuid sellisel juhul peab tulemus olema täpselt sõnastatud ja üheselt mõõdetav. Juht peab meeskonna eesmärgi väga täpselt osadeks jagama. Jooksvalt möödaminnes küsida, kuidas läheb, või kuulata, millest inimesed räägivad, ei ole paindliku töökorralduse juures võimalik. Kui töötaja pühendab päevase aja poodlemisele või hobidega tegelemisele, tuleb töö ikkagi õhtusel või öisel ajal ära teha, mis ei pruugi olla füüsiliselt kõige tervislikum valik või teisisõnu, töökeskkonda ei saa enam pidada ohutuks.\nPaindlik töökorraldus sobib paremini individualistliku ja tulemustele orienteeritud organisatsiooni kultuuriga. Sellises organisatsioonis põhineb töötasu igaühe isiklikul panusel ja tulemustasu osakaal on märkimisväärne. Värbamisel tuleb hinnata iseseisvat otsustusjulgust ja teatud keerukusega probleemide lahendamisvõimet, distsiplineeritust ja julgust väljendada erimeelsusi.\nEeltingimuste puududes võib kergesti juhtuda, et perfektsionistid töötavad üle, jagatud vastutuse korral ei vastuta tegelikult mitte keegi, kontoriruumid on tühjad ja isegi juht ei tea, kus alluvad viibivad.\nOmaette küsimus on, mida inimesed päriselt vajavad, kui nad küsivad paindlikku töökorraldust. Olen märganud, et inimesed sooviksid aega oma asjade ajamiseks tööajal, ilma süümepiinadeta. Neil on vaja mõnikord, kui õhtu läks pikaks, hommikul kauem magada. Vahel nad elavad sellises kohas, kus mõistlikum oleks alustada tööpäeva kodus, selmet kulutada aega ummikus istumisele. Vajadused on individuaalsed.\nJuhina olen hakanud inimestelt küsima: kui sa mõtled oma tööaja, -koha ja töötamise viisi peale, siis mida on sul vaja, et oma tööd hästi teha? Individualistlikus kollektiivis küsin seda töötajaga omavahel vesteldes. Kui ollakse harjunud kõike ühiselt tegema, siis arutleme teema üle koosolekul. Püüan vältida plaanide tegemist enne, kui kuulen vastuseid, ning paindlikku töökorraldust asja eest, teist taga, juurutama ei torma. Võib juhtuda, et seda polegi tarvis.


Kardioloog: Christian Eriksen ei pruugi enam kunagi jalgpalli mängida - Delfi Sport\nEsimene elumärk Christian Eriksenist pärast kokku kukkumist ja pikka elustamist.\nBriti riikliku tervishoiusüsteemi (NHS) kardioloog doktor Scott Murray usub, et jalgpalli EM-il eile teadvusetuna kokku kukkunud ja elustamist vajanud taanlane Christian Eriksen (29) ei pruugi enam kunagi armastatud spordiala juurde naasta. Vähemalt mitte mängijana.\nPraeguseks pole veel täpsemalt teada, mis Erikseni kokku kukkumise põhjustas. Erinevate kuulduste kohaselt seiskus Milano Interi poolkaitsja süda väljakul viieks minutiks. Taani koondise kaptenit tuli elustada ning haiglast teatati õnneks, et tema seisund on stabiilne. Kardetakse siiski, et tema tervisele ja karjäärile jättis see vahejuhtum pöördumatu jälje.\n"See on ilmselt tema karjääri lõpp," arvas doktor Murray ajalehe Daily Mail veergudel. Ta osutas Itaalia seadustele, mis takistavad infarkti üle elanud mängijatel vutiväljakutele naasta. "Itaallastel on seaduses kirjas, et nad ei tohi enam spordis osaleda, kui neil on südames tuvastatud märkimisväärne ebanormaalsus."\nMurray sõnul on Erikseni koduklubis Interis paigas maailma parimaid südameprobleemide ennetamise süsteeme ning see, et kõigest hoolimata temaga kahetsusväärne intsident juhtus, näitab, kui ohtlikud võivad südameprobleemid olla.\n"Ta tuleb Itaalia klubist. Seega pidi ta läbima kõiksugu testid. Itaallased on võistlussportlastel südamehaiguste tuvastamises parimad. Itaalias on selliste sündmuste ärahoidmiseks parim võistluseelne läbivaatus maailas, kuid ikkagi tuleb neid väljakul ette. Isegi kui sa uurid, võib seda juhtuda," jätkas lisas Murray.\nDoktor Murray on kindel, et Erikseni ootavad lähipäevadel ees haiglas kõikvõimalikud uuringud, mis peaksid andma aimu, miks teda selline terviserike tabas. Ta usub, et Eriksenile pannakse ka südame defibrillaator, mis jälgib inimese igat südamelööki ning annab märku, kui see jälle üles peaks ütlema. Kui see juhtub, saab defibrillaator anda südamele kohe seesmiselt šoki.\nJuhtunu tõstab inimeste teadlikkust\nIsegi kui Eriksen peaks jalgpalliga lõpetama, avaldab see juhtum doktor Murray arvates ühiskonnale positiivset mõju, sest selle nii kõrgel tasemel ja miljonite televaatajate ees juhtumine teeb inimesed südameprobleemidest teadlikumaks.\n"Ma arvan, et see loob tohutu teadlikkuse - kui sa saad kohest meditsiinilist abi, võid sa päästa elusid. Kõik peavad nüüd õppima elustamist, kuidas pöörduda meedikute poole, kõik peavad teadma, kus asub lähim defribillaator," ütles ta.\n"Oleme näinud neid kõrge profiiliga juhtumeid nagu Fabrice Muamba (Boltoni poolkaitsja sai 2012. aastal südamerabanduse keset Inglise karikasarja matši Tottenhamiga ning lõpetas karjääri - toim) ja inimesi, kellel on olnud vähem õnne, näiteks Phil O'Donnell (kukkus 2007. aastal kokku Šoti liiga mängus ning kuulutati haiglas surnuks - toim) minu kodulinnast, kes suri väljakul."\n"Seda juhtub nädalast nädalasse. Me peame aru saama, et see on inimesele äratuskell: kui seda juhtub mängijatega, mitte ainult eliitmängijatega koondise tasemel, siis juhtub seda ka rohujuure tasandil. Seda juhtub ka pühapäevaliiga väljakutel. Mida rohkem me sellest aru saame, seda rohkem saame nendega tegeleda, kui see juhtub, ning päästa elusid."


Kuidas kontrollida rehvide kulumisastet? - Ladu24.ee\nRehvide rõhku ja kulumisastet peaks kontrollima vähemalt kord kuus, enne ja pärast pikemaid sõite. Selleks et selgitada välja üleliigse kulumise põhjus piisab kui vaadata kulumisjälgi rehvil, selleks aitab meie rehvide kulumistabel:\nkulunud Vähene rehvirõhk\nKontrollige kas rehv lekib\nvõi lisage rehvirõhku\nKeskelt kulunud Liiga suur rehvirõhk\nLaske rehvi tühjemaks\nÜhelt poolt kulunud Rataste kokkujooks on vale\nLaske rataste kokkujooksu\nRatas on tasakaalust väljas või\nrataste kokkujooks on vale\nLaske rattad tasakaalustada ning\nkontrollige kokkujooksu sillastendis\nLiiga madala rehvirõhuga rehvid kuluvad kiiremini, põhjustavad suuremat kütusekulu ning raskendavad juhitavust. Liiga suure rehvirõhuga rehvid lähevad kergemini katki, kuluvad kiiremini ning teevad auto juhitavuse ebastabiilseks ning ebaturvaliseks.\nRehvilekkeid saate lihtsalt kontrollida pritsides rehvile seebvett ja jälgides kas kuskil rehvi pinnal hakkavad tekkima õhumullid.\nVaata siit: Kuidas kontrollida rehvide kulumisastet?


Juventuse peatreener: Ronaldo andis meile väga palju, kuid sellises faasis vajad sa kõiki mängijaid | Õhtuleht\nJuventuse peatreener: Ronaldo andis meile väga palju, kuid sellises faasis vajad sa kõiki mängijaid (1)\nToimetas Karl Juhkami, 17. aprill 2019, 09:32\nMassimiliano Allegri.Foto: Reuters/Scanpix\nJuventuse peatreener Massimiliano Allegri tõrjus pärast Meistrite liigast välja langemist süüdistusi, justkui lootis tema meeskond liiga palju Cristiano Ronaldo peale.\nAllegrilt küsiti mängujärgsel pressikonverentsil, kas mõned tema mängijad võisid tunda, et Ronaldo üksi suudab kõike muuta. Itaallase vastus oli resoluutne. "Ei, kindlasti mitte. Ronaldo andis meile meie teekonnal väga palju, kuid kui sa jõuad veerandfinaali, on sul juba kõiki mängijaid vaja," vahendab Daily Mail lootsi sõnu.\n"Olen alati öelnud, et Meistrite liiga võitmiseks peab sul olema teatud hooaja faasis hea vorm ning suurepärane treenitus. Meie olime omadega vahepeal väikeses kriisis ega suutnud minekut uuesti leida.\nMeil oli neli-viis tähtsat mängijat puudu. Daniele Rugani ja Leonardo Bonucci mängisid ca 50 minutit päris hästi, kui seejärel kaotasime oma ühtsuse ning andsime initsiatiivi Ajaxile," jätkas ta.\nAJAX TEGI SEDA TAAS! Noored hollandlased kukutasid Cristiano Ronaldo ja Juventuse (4)\nOma tulevikust rääkides jäi 51aastane peatreener kidakeelseks. "Istume meeskonna presidendi (Andrea Agnelliga) maha ning arutame minu tulevikku," sõnas Allegri.\nPresident Agnelli ise suhtus kaotusesse rahulikult. "Peame hooaega hindama kui tervikut. Juba laupäeval on meil võimalik võita Itaalia meistritiitel. Samuti triumfeerisime Superkarikas. Esmapilgul saavad hinnangud olla ainult positiivsed," vahendab Gazzetta presidendi sõnu.\n"Mõistagi oli Meistrite liiga meie tänavuse hooaja eesmärk ning hetkel saan vaid kinnitada, et see on meie eesmärgiks ka järgmisel aastal. Meie algkoosseis, kui Ronaldo välja jätta, on väga noor algkoosseis, kes alles kasvab ja areneb. Allegri osas aga istume me kuu lõpus maha ning arutame tema lepinguasjad üle."\nkossa 18. aprill 2019, 12:52\ntegelikult ongi jalgpall meeskonnamäng ja arvata,et keegi üksinda 11-ne vastu hakkama saab on tobe.


märts 9, 2014 august 7, 2017 ~ hiieliin\nÜks nädal jälle möödas ja ei midagi uut… Kerge motivatsioonipuudus hakkab võimust võtma. Minu puhul kehtib küll vist põhimõte – mida rohkem teed, seda rohkem jõuad. Kahjuks praegu on pigem – mida vähem teed, seda vähem jõuad. Esmaspäeval sain kinnitust, et mul on ikkagi kopsupõletik. Olin tegelikult selles üsna kindel, sest kõik sümptomid vihjasid juba enne. Pärast antibiootikumidega alustamist on tegelikult enesetunne hea ja eelmine nädal kadusid ka köha, nohu. Sügaval sissehingamisel tuiked selja juures annavad ikkagi märku, et päris terve veel ei ole. Ühesõnaga peaksin kodus istuma ja puhkama. Siin on üks suur AGA – lihtsalt ma ei suuda seda teha. Käisin ikka ülikoolis ja õues ka. Siis lugesin aga kopsupõletiku kohta natuke rohkem ja ega see nalja asi pole. Olingi variandi ees: kas ravin end praegu korralikult või tegelen tagajärgedega võib-olla veel väga pikalt. Ja nii ma siis üritasin mitte üldse väljas käia ja see on nii kohutavalt raske. Õues juba kisub kevade poole, kõik jooksevad… Tagumik juba kergelt valutab diivanil istumisest. Sisuliselt oleks ideaalne aeg tegeleda ülikooli asjadega, aga need edenevad ka väga aeglaselt. Ühesõnaga mul on vist toa õhu mürgitus. Igapäevane lõunauinak on ka juba tavapärane ja ma ei tea, kas see kerge väsimus päeval on haigusest (kuigi enesetunne on täiesti normaalne) või lihtsalt liigsest tegevusetusest. Enamik lugejad ilmselt soovivad, et neil oleks minu asemel see vaba aeg kodus, aga vahel on palju raskem hoopis mitte midagi teha. Süda kisub trenni ja välja, aga mõistus ütleb, et veel ei tohi. Järgmise nädala peab veel kindlasti rahulikumalt võtma, kuid alates reedest on uued tuuled puhumas ning sellist võimalust pole.\nNaistepäeva puhul tegin eile kohupiimavormi moodi asja, mis sai minu meelest päris hea. Täitsa tervislik ning hea vahepala isegi tavalisel päeval. Kuna ma olen end suhkrust natuke võõrutanud, ei maitse mulle enam väga magusad asjad. Seetõttu oli kook mulle täiesti paras. Siim seevastu arvas, et ikka liiga vähe magusust. Eks seda saab igaüks reguleerida vastavalt soovile. Üritan retsepti ka üles kirjutada, sest tegelikult ma koguseid nii täpselt ei mõõtnud.\n400 g lahjat maitsestamata kohupiima\n2 spl täistera-odramannat\n2 spl vaniljemaitselist valgupulbrit (võib ära jätta, siis vaja rohkem magustajat)\nEralda munavalged ja – kollased. Klopi munakollased steviaga kergeks vahuks. Lisa kohupiim, manna, piim, rosinad ning valgupulber ning sega ühtlaseks. Vahusta munavalged kõvaks vahuks ja lisa kohupiimale. Kalla segu väiksemasse rasvainega kergelt määritud ahjuvormi ning küpseta ahjus ca 30 minutit kuni kook on pealt kuldse värvusega.\nMulle meeldis täitsa niisama, aga võib süüa näiteks marjadega või muu lisandiga, kes rohkem maitsest soovivad. Mõnikord võiks proovida isegi soolast varianti antud söögist.\n‹ PreviousKust osta trennivarustust?\nNext ›Eluvaim tuleb tagasi


Etsi blogi: September 2013\nSuunto Games on juskui Eesti-Soome maavõistlus, kus värvi lisavad ka veel mõned idanaabrid. Huvitav, et see kaubamärk töötab kenasti ja on korraldajatele üks ihaldusväärsemaid võistlusi, mistõttu saab EOL sobivat korraldajat/maastikku valida tavaliselt mitme pakkumise seast.\nSeekord olid korraldajad OK Kooperaatorist juurde kaardistanud laukarohke Koitjärve raba - ebatavalise maastikutüübi orienteerumiskaardil. Seal lõppes täna nii mõnegi mehe võistlus, sealhulgas ka minu oma.\nEtapp 2-3. Hoidsin 2.KP-st väljudes natuke vasakule, kaks minutit varem startinud Sass (Aleksander Pritsik) järel, Tarmo Klaar natuke paremal. Peale suuna polnud midagi pehmes sfagnumsamblas vaadata, ootasin laukaid, et nende vahel end paika saada.\nAga laukaid ei tulnud ega tulnud. Mingi pisike plekk soos oli ja seal lähedal mitu ekslevat orienteerujat. Arvasin end olevat liiga lõunas ja keerasin põhja. Ekslevad soomlased? järgnesid, kuid peagi said aru, et miski oli ka sealpool mäda.\nKuna ühtegi laugast ei tulnud, siis keerasin ise ka tagasi ja hoidsin läände, arvates, et polnud piisavalt sügavale rabasse sisenenud. Jooksin edasi-tagasi, kui nägin kaugemal lõpuks KP-tähist. Koht ei sobinud kaardiga, oleksin pidanud olema laugaste vahel. Tarmo Klaar võttis kaugemalt selle punkti ja ütles, et on 36 (vajasin 75-t). Kuna Tarmo oli kaugel, siis ei saanud punkti asukohta küsida. Liikusin natuke tagasi, kui kohtusin ühe orienteerujaga, kes näitas ligikaudselt KP36 asukoha.\nUps, olin ikka üsna kaugele jõudnud. Tagasiteel kohtasin Sassi, kes ütles, et võistlus on läbi. Mõne aja pärast kohtasin Mati Preitof'it, kes startis minust 23(!!)min varem. Ei noh, minu 20min seiklust polnudki veel kõige hullem. Liikusin põhja, kuid Mati arvas, et peab hoopis lõunasse minema. Jõudsin lõpuks saarega lauka äärde ja sain end paika. Seejärel jälle sama teed tagasi, kuni lõpuks paistis ka ihaldatud 3.KP. Selle punkti leidmiseks vajasin 38(!) minutit.\nKuid see polnudki rekordite rekord, sest Mati läbis sama etapi 58(!!) minuti ja kogu raja 2:24-ga. Väga visa sell see Mati, rogainija ikkagi, nagu ka meie Sassiga, kes me kõik seal rabas treeningtunde suurendasime.\n(Hiljem SI-aegu vaadates, selgus, et olin rabas olnud siiski ainult 20min. Seega viga ca 16min)\nKohati vajutades, kohati tujutult joostes (sest jalad olid pehmed), kohati säärelihase valu tõttu kõndides, sain lõppajaks 1:28, mis polnudki 30-minutilise vea juures kõige hullem aeg.\nHomme lähen siiski jooksma, ehkki vasaku sääre alumine osa teeb muret. Kui valu jätkub, tulen rajalt ära. Nädala pärast on TAOK rogain, seal peab terve olema.\nTänasest päevast pole midagi kirjutada. Saan nüüd aru neist tippsportlastest, kellel on harva mõne punktiga viga 10 sek, teisega 15 sek, ehk veel mõni vale teevalik ja ongi kõik.\nNii täna minulgi. Mõni seisak, mõni kaarega jooks ja ongi kõik. Ei ühtegi viga nagu oleks jooksnud mõnd lihtlabast rada. Panin tänase päeva kinni (aeg 44:49), valusa (rebestatud?) säärelihasega Maido kaotas minutiga, teised rohkem. Hea oli joosta, hea on alati joosta, kui sellele ei eelne 40 minutit soojendusjooksu rabas. Jalg ei teinud samuti valu, seega pole kõik veel kadunud, sh orienteerumisoskus.\nTulemused (2 päeva kokku)\nPosted by eduardp at 10:35 PM 8 comments:\nMarje oli ostnud uue väikese pealambi.\nÜtles enne starti: "Võta, pane kotti, võib vaja minna".\n"Arvatavasti ei lähe, meil ju mõlemal peas korralikud lambid " - vastasin ja hoidsin sellega seljakoti kaalus mõnikümmend grammi kokku.\nRaja planeerimiseks anti XT öörogainil Kuusalus aega 5 minutit. Saime oma töö tehtud 3 minutiga, eelistasime suurema väärtusega punkte, alustasime põhjaosast ja piki idaserva suundusime kaardi lõunaossa. Lõpu jätsime lahtiseks. Sellele variandile läksid paljud tiimid, sh konkurendid Mati &Co (Heidi Sild, Aleksander Pritsik ja Mati Preitof) ning Andres ja Aari Talver.\nAlguses oli suur tee- ja põllujooksmine, punktid olid lihtsates kohtades. Paar apsu tegime, kuid KP90 juures olime koos Mati ja Co ning Talveritega. Kerisime kenas tempos, peale KP54 rebisime neist lahti. Kõik läks kenasti, vahepeal tuli viga KP43-ga, kuid mitte suur. KP53 otsisime 4 tiimiga, pimedas ei saanud asukohast põllu servas aru.\nEtapi 53-72 otsustasime minna lääne poolt, meiega oli ka Team30+. No ei leidnud ühtegi vihjet vasakule viivale sihile, kuid kuna läbitud vahemaad ei mõõtnud, siis ei saanud ka aru, kui kaugel olime. Team30+ ei kahelnud vaid pani meist mööda, leidis vajaliku teeotsa ja peagi olime punktis. Miski ei klappinud, kuid ega seda kaarti ka kõiges usaldada saanud.\nNüüd suundusime lõunasse, et läheneda KP42-le lääne poolt. Teised tiimid panid miskipärast idasuunas punuma. Kõik justkui klappis, siht läks õiges suunas, oli vaja vaid õigest kohast ära pöörata. Jälgisin pimedas parempoolset lagedat, et millal küll see ära lõpeb. Ei lõppenud.\nJa siis kustus Marjel lamp. Olime olnud rajal 2:20 ja asusime kaardi lõunaotsas. Marje pahandas, et varulampi kaasa ei võtnud, kuid nüüd polnud enam midagi teha. Hakkas sadama vihma, kohati päris korralikult. Mingil hetkel jõudsime ühele teele, mida kaardil polnud. Mitte midagi ei saanud aru. Mul oli tahtmine lõigata läbi metsa läände, et igal juhul KP42 juures asuvale lagedale jõuda, kuid Marje oli vastu. Mets oli paras võsa ja tema jaoks ilma lambita kottpime. Meenus midagi tuttavat meie esimeselt 24h rogainilt, 2005.aasta Nõva EM-ilt. Tagantjärgi oli see õnn, et lõikama ei läinud. Oleksime sattunud ei-tea-kuhu, sest me olime tulnud mitte KP72-st vaid 42-st!! Sellest vihjas meile alles järgmisel päeval Riika, kes oli uurinud punktinumbreid. See oli tõeline pomm-uudis!\nLäksime mööda teed edasi, st edelasse. Olime aru saanud, et asusime väljaspool kaarti, kuid metsa polnud enam mõtet keerata. Kuhugi pidi see tee viima ja viiski, teisele teele. See keeras läände ja järgmisest teeristist põhja. Jooksime normaalse tempoga, kaarti ja maastikku ei osanud kuidagi kokku viia. Pime, vihm, kaugele ei näinud.\nVõistlus oli ebaõnnestunud, see oli selge, kuid tühja sellest, kuidagi pidi ju ka kaardile ja koju saama. Lõpuni oli ca tund, polnud hullu.\nViimaks kohtasime Kosu lähedal teel kahte võistlejat, kes tulid meile vastu. Ütlesid, et tulid just jubedast KP72-st ja nüüd liiguvad KP63 poole. See oli ellujäämise info, pöörasime tagasi, et leida KP63-e viivat kraaviotsa.\nSaime võistlusesse tagasi. Aega oli KP63-s veel 47 minutit, piisavalt, et tagasiteel võtta igasugu punkte.\nJa siis tuli ootamatu pomm. Kadus ära tee KP63-st loodes, ümberringi olid vanad risused raiesmikud, tihe võsa, ühesõnaga - täielik jama. Keerutasime kaaslastega ringi, otsisime võimalikke lohasid, ei osanud-julgenud kuhugi minna. Tagant tuli Jaak Väärsi pojaga ja väga otsustavalt murdis otse edasi. Järgnesime, sest ega muud targemat ka polnud teha. Muide, Marrandid keerasid sellest kohast tagasi tee peale.\nMingil hetkel võtsin paraadi juhtimise üle, kõigepealt liikusin kirdesse, et kaotatud teerajale jõuda. Jõudsime hoopis soo äärde. Võtsin idasse ja siis jälle kirdesse, kuid teed ei tulnud. Seejärel keerasin läände, et mõnelegi sihile jõuda. Ei jõudnud. Siis panin jälle põhja, vähemalt võistluskeskuse suunas. Olime totaalselt "in the middle of nowhere".\nLõpuks sattusime kraavile, vist ainsale kaardil, mis sellesuunaline oli. See pidi viima KP62-e. Saimegi boonusena selle punkti kätte, kuid sealt jäi lõpuni vaid 20 minutit. Olime lootusetult hilinemas, arvestasin, et maksimaalselt 15min.\nJärgnev jooksutempo oli väga kõva. Ei läinud tee äärest võtma KP34, lootus oli veel KP45-le ja KP21-le. Kuid kõik läks teisiti. Pimedas pöörasime kruusateele, panime esimeses suures teeristis end valesti paika ja kuna liikusime väga kiiresti, siis jooksime kõikidest vajalikest teeotstest mööda.\nLõpetuseks tegime korraliku ekskursiooni Kuusalu alevikus ja jõudsime paraja ringiga vajaliku maantee-aluse läbipääsuni (KP21).\nHilinesime 11 minutit ja kogutud napist 119 punktist jäi järele vaid 108. Totaalne häving, kuid olime lõpuks kodus! Marje liikus viimased 30min väga võimsalt.\nKuid nendest punktidest jagus, et tulla MN40 klassis kolmandaks. Mati tiim ja Talverid tegid väga hea tulemuse ja olid üldkokkuvõttes 4. ja 5.! Kuid Team30+, kellega pikalt koos liikusime, tuli 3.-ndaks!\nOlime teinud hea planeeringu ja olles heas füüsilises seisus, poleks korralik tulemuski kaugel olnud. Paraku läks seekord teisiti. Läbisime 33,2 km (OCADi järgi).\nProtokolli pilt on võetud Team30+ Facebooki lehelt.\nPosted by eduardp at 6:47 PM 6 comments:\nReeglite üle arutelud pole tulised olnud mitte ainult siin, vaid ka IRFi ehk Rahvusvahelise rogainiföderatsiooni töögrupis, kus lahendati kahte kaebust/protesti Aloli MMil toimunud juhtumitest (minu blogijutt MMist).\nKaebused olid järgmised:\n- võistluse ajal nähti võistlusmaastikul kahte autot, seal, kus nad kuidagi poleks pidanud olema\n- kahel võistkonnal olid peal GPS-id, mille träkid olid avalikult internetis nähtavad\n- kahe võistkonna GPS träkkingut kasutati teekonna planeerimises\n- need võistkonnad läbisid veetakistuse, mis oli kaardil näidatud kui läbimatu\n- ühe (tipp)tiimiga jooksis võistluse alguses kaasas tugiliige, kes kasutas tiimi GPS-träkki selleks, et hiljem nendega kokku saada\n- joosti mööda keelatud sõiduteed, mida näitas GPS-träkk\nKaebused olid peamiselt suunatud Eesti tipptiimide vastu (välja arvatud autoteema).\nVõistluse žürii tuli järeldusele, et süüdistused polnud põhjendatud ja võistkonnad ei saanud antud tehniliste vahendite kasutamisest mingit kasu. Leiti, et GPS-träkkide näitamine internetis oli ala populaarsusele vajalik, kuid seda valdkonda peab täiendavalt reguleerima.\n(Pildil IRFi president Richard Robinson)\nŽürii aruande leiab SIIT. IRFi reeglid leiab SIIT.\nSee materjal on esitatud aruteluks laiemale rogainijate kogukonnale.\nSeal on ka Gea poolt toodud põhimõte, et ... was important for the sport that justice was not only done but seen to be done.\nMinu esimesed mõtted:\n- GPS träkkide näitamisele internetis (sotsiaalmeedias) pole alternatiive. Rogaini populaarsuse kasvuks on see vajalik. Küsimus on selles, millist aluskaarti träkkide all näidata ja kui suur peaks olema ajanihe tegeliku olukorraga. Kui aluseks on võistluskaart, siis on olemas pidev ülevaade, kui suure vahemaa on võistkonnad läbinud ja kui palju on nad kogunud punkte igal ajahetkel. See võiks olla lisateave rajal olevatele tiimidele, kui reegleid eirates kasutada info saamiseks telefoni. Kuid kas näiteks jooksev punktiarvestus (nähtav veebis ja võistluskeskuses) on rogaini põhimõtteid välistav?\n- Palju suurem probleem on nähtamatute abilistega - GPSiga kellad, abilised rajaplaneerimisel, abilised kusagil rajal (rajaluure) jm. Neid "abilisi" pole üldjuhul võimalik kontrollida.\n- jah, tegevused võiksid olla sellised, mis ei tekitaks kahtlusi reeglitevastases käitumises, kuid kes tahab kahtlustada, teeb seda nagunii.\nSeega on väga oluline üleüldine arusaam Fair Play´st ja reeglite järgimisest. St, et kui sul on GPS-kell käe peal, siis sa sealt pealt näiteks vahemaade läbimist ei vaata jne.\nSamas tundsin MMil näiteks natuke süümekat, kui mitteametlikust veevõtukohast, tänava keskel olevast pumbakaevust, võtsime joogivett. Ei läinud järve ääres lõbusa seltskonna juurde, ehkki oleks ju möödaminnes võinud paar sõna vahetada ja 100g hinge alla visata...\nSt, kui tekivad juhuslikud lahedad kontaktid, kas peaks nendest kaugelt mööda minema. Ilmselt peaks.\nAga täna siis XT öörogainile Kuusallu, 4-tunnisele jooksule pimedas männimetsas.\nPosted by eduardp at 1:10 PM 3 comments:\nLabels: reeglid, rogain\nKohe mitu küsimust.\nTäna nägin huvitavat tarbe(?)eset. Millega on tegemist?\nÕige vastus annab punkti.\nAuto on õige vastus, aga mis marki, seda küll ei oska öelda. Toyota?\nHuvitav lugu ja filmiklipp, mõjuv dialoog. Kas keegi teab, mis filmiga on tegemist?\nPunkti ei saa.\nPosted by eduardp at 9:33 PM 9 comments:\nLabels: kysimus, muusika\nPosted by eduardp at 1:05 PM 102 comments:\nKanepi-Saverna-Kanepi-Otepää: EMV öine ja sprint, proloogiks laupäevane sprinditeade.\nSprinditeade võeti kavva seetõttu, et järgmisel aastal toimub EMV ka sellel alal. Võistkonnas on 2 meest ja 2 naist, kusjuures jooksujärjekord on N-M-M-N. Me pole seda ise välja mõelnud, vaid selline sprinditeade on 2014 maailmameistrivõistluste kavas Itaalias.\nTegemist on vahva võistlusega, oleks vaid piisavalt teravat konkurentsi. Meilt oli Kanepis 2 veteranide võistkonda, Marje ei saanud kahjuks osaleda. Seevastu oli tugevaid mehi ülearu ja Maido andis oma stardikoha Karile.\nKanepi alevik oli üsna lihtne sprindimaastik, kus peamurdmist eriti vaja polnud. Siiski tekkisid mitmed väiksemad vead. Näiteks kaarega jooks etapil 2-3 või 12-13. Viimase juures olin parajas segaduses, sest vahetult enne starti kontrollisin KP-de arvu üle - see oli 12. Kuid 12-sse KP-sse jõudes oli ees veel 13 ja 14, ka 15...isegi 18. Hakkasin kahtlema, et kas olin ikka õige kaardi võtnud. KP14-s uurisin segast olukorda natuke pikemalt, rütm läks segi. Taivo sai siin mulle jälle järele. Oma 15-20 sekundit võis segaduse peale kuluda.\nFinišis selgus, et meil olid nooremate veteranide kaardid, 6 punkti ja 0,5km rohkem. Õnneks olid kõik vahetused siiski sarnaste kaartidega.\nTulemused (veel pole)\nEMV öine Lajavangus - ilma suurema veata\nOlin natuke mures lambi pärast. Sain Tennolt juba varakult hea lambi, millega olin ka Venemaa rogaini MMil käinud. Miskipärast ei saanud seda aga laadida (laadija roheline tuli ei läinud põlema). Läksin siiski riskile, sest uskusin, et ehk on aku siiski täis, et midagi oli viga indikaatortulega. Rääkisin murest ka teistele ja võistlusele minnes oli Maido mulle pisikese varulambi ette valmistanud. Liigutav abivalmidus. Rajale läksingi nii, et otsa ees oli kaks erinevat lampi, suur ja väike. Väike kippus küll aeg-ajalt silmade peale vajuma, kuid oli väga vajalik, sest alates 15 minutist tuli see sisse lülitada. Kaugele ei näinud, kuid 5m raadiuses oli kahe lambiga valgust küll.\nK-punkti joostes komistasin tee peal kivi otsa, kuid jäin püsti. Arvatavasti tehti seal palju kukerpalle ja nii mõnigi varvas sai siniseks. Üleminekul teisele sihile oli ees palju metsaveoteid ja olin parasjagu segaduses. Lõpuks sain siiski sihi kätte, kuid viga paar minutit. Järgmistega püüdsin hoida tähelepanelikult suunda ja õnneks sain punktid ilusti kätte. Suurem segadus/viga tuli 6-ga, mis oli parajalt keeruline punkt. Selle etapi lõpuosas üritasin tumerohelisest paremalt ümber joosta, kuid roheline ei lõppenud ega lõppenud ära ja niiviisi ma liialt paremale kaldusin. Ühe teise jooksja suuna järgi oletasin ligikaudse asukoha metsas, mis osutus õnneks õigeks. Oli kõige ebakindlam hetk rajal.\n10. punktis sai mind kätte 9 minutit hiljem startinud klubikaaslane Kari Lehto (pildil). Natuke üllatusin, sest ma polnud väga suuri vigu teinud (ehkki rada oli olnud tehniliselt nõudlik). Aga kui nägin, millise agressiivsuse ja kiirusega Kari pimedas metsas liikus, ei üllatunud enam millegi üle. Üritasin tal järel hoida, sest minu lamp oli juba ammu üsna niru.\nEtapil 11-12 läks Kari läbi tumerohelise, mina aga ringiga ümber. Kokku saime täpselt ühes kohas ja jälle olin tal mitu etappi kannul. Enne 13-ndat kahtlesin tee ja sihi vahel ja jäin Karist ca 30m maha. Siiski otsustasin ta uuesti kinni püüda, sest Kari liikus väga enesekindlalt, justkui oleks teadnud, kus asub. Teadiski.\nOlin oma tulemusega rahul, sh ka 4.kohaga. Kolm esimest olid omaette klassist - võit jälle Tiidule, Kari oli 2. ja Maido 3. Samal rajal jooksnud M45 klassi võitja Sixten Sild oleks M50 klassis saanud pronksi.\nEMV sprint Otepääl - hõbe\nNo siin lootsin korralikule tulemusele ja miks mitte ka võidule. Oleme (Tiit, Kari, Maido ja mina) kiiruses enam-vähem võrdsed ja lõpptulemus sõltus eelkõige tehnilisest sooritusest. Must hobune oli seekord Mart Külvik, kellele oli Tehvandi sprint selle aasta esimene tõsisem orienteerumisvõistlus. Samas on ta tehniliselt alati tugev olnud, füüsiliselt tundus olema samuti heas vormis.\nStardist läksin liiga kiiresti minema ja kaotasin lihtsas kohas kontakti kaardiga. Jooksin õigesti, kuid uuesti kontakti leidmine enne 1.punkti võttis 10-12 sek. Uskumatu kadu tagantjärgi analüüsides.\nÜks võtmeetapp oli 1-2 ja selle jaoks võtsin aja 5 sekundiks maha. Tegin õige rajavaliku ja edasi läks ainult kiireks andmiseks. Enne 9-ndat sain kätte 2min varem startinud Raul Laasi ja varsti jäi ta maha. Lõpp hakkas lähenema, vaid 3-4 punkti jäi võtta. Väljajooksul KP14-st läksin Haabneeme sprindi viga parandama, st silla alt läbi jooksma. Minu ees tegid seda veel kaks jooksjat, sh Priit Truusalu. Kui olime kinnisele staadionile jõudnud, vabandas Priit viisakalt: "Sorry". Viga ca 10-12sek.\nPidurit enam ei pannud ja kaart hakkas häguseks muutuma. Etapil 15-16 nägin läbipääsu helehallis ribas hoonete sees, kuid kui sinna tormasin, selgus, et aed oli ees. Järgnevalt jooksin silla alla ja ei saanud esialgu aru, kuidas üleüldse 16-ni jõuda. Hetk seismist, pööre paremale üles sillale ja tuld! Viga kusagil 12-14 sekundit.\nTulemus oli kena - hõbemedal, kaotusega Tiit Talile 15sek. Kolmandaks tuligi must hobune Mart Külvik. Alguses tegi ta ühe vea, kiirus oli ka natuke aeglasem kui meil Tiiduga. Kari tegi vea metsas, Maido läks täiesti segi KP14 juures. M45 võitja Sixten oleks meie klassis saanud jälle 3.koha. Seega olid rajameistrid seekord väga tublid, et nii öisel kui ka sprindis panid M45 ja M50 samale rajale. Meil on alati põnev omavahel mõõtu võtta ja üritada tõestada, et M50 mehed on ikka kõvemad kui M45 mehed :)\nPosted by eduardp at 12:46 AM No comments:\nEnne EMV sprinti Otepääl oli võimalik valida igasugu sprindivõistluste vahel - Rapla MV Kurtnas, SRD kolmiksprint Kodasoos, Järva MV Imaveres, Tallinna MV Haabneemes. Lisaks saab päev enne EMV sprinti joosta sprinditeadet. Ja seda kõike ühe nädala jooksul... (!??)\nValisin juba varakult kolmapäevase LSFi Tallinna MV sprindi. Esiteks oli see ajaliselt sobiv, teiseks, lähedal, lisaks veel uus kaart ja huvipakkuv piirkond.\nTeisipäeval tulid meile Maa-ametisse ühe suurema projekti raames külla kaks konsultanti Norra Kartverketist (Kaardistusagentuurist). Ühel mehel oli põsk kriimuline ja nina katki. Tekkis kahtlus. Vaatasin internetist järgi - selge, orienteeruja. Küsisin, et kas ta Tallinna MV sprinti ei tahaks jooksma tulla? Vastus oli ühene, loomulikult tuleks.\nNagu ühel korralikul komandeeringus oleval orienteerujal, on jooksuriided loomulikult kaasas. Tegemist oli kõva tegijaga, kes 1994a tuli Jukolal 7.-ks (sh väljus avavahetusest 7-ndana), 10 aastat tagasi oli avavahetuses mitu korda 50 sees, samuti osalenud pea kõigil Tiomiladel jne. Sellel aastal on ta Norra MV-l tulnud M45 klassis lühirajal kolmandaks ja tavaraja võitnud. Seega oli mul eriliselt meeldiv võimalus võõrustada Haabneemes Lars-Inge Arnevik´ki (ülemisel pildil).\nJooksuga läks kiiresti ühele poole - peale starti avastasin end varsti teise punkti juurest. Kuidagi oli imelik komposteerima minna, sest ei suutnud meenutada, millal esimese võtsin. Hoolikamalt kaarti vaadates selgus, et polegi võtnud. Esimene punkt oli ilusti punase joone peal (vt kaarti), ei märganud. Sörkisin natuke tujutult sinna tagasi, samas olin valmis kohe hooga jätkama. Oli ju vaja konkurentidega (eriti Tiit Taliga) vaheaegu võrrelda, sest EMV-eelne psühholoogiline võistlus juba käis.\nJooks tuli muidu kenasti välja, vaid mõned väiksemad kohmerdamised. Jooksukiirus oli Taliga võrdne, ka Lars jooksis meiega sarnaselt, ainult tegi hulgaliselt vigu. Polnud tema päev.\nKuid üritus oli lahe ja saime positiivse sportliku elamuse mõlemad.\nPosted by eduardp at 10:52 PM 8 comments:\nKusagil 15-20 aastat tagasi oli Eesti maailmas üks suuremaid värvilise metalli eksportijaid. Sellel nädalal on aga kõvasti kasvanud metalli import. Kõigepealt kaksikvõit (Tõnis Erm ja Lauri Malsroos) rattaorienteerumise MMil Tapal, seejärel Tõnis Ermi teine kuldmedal lühirajas Mõedakul, reedel pronksmedal (Malsroos-Margus Hallik-Erm) ja juunioride hõbe (Paul Nestor-Tõnis Laugesaar-Kristjan Linnus) teatesõidus Rakveres. Kas juunioridest kunagi ka mehed saavad, näitab aeg. Taaniel Tooming on kenasti meesteklassi sisenenud.\nMilitaristide MMil (CISM-il) orienteerumises, mis on alati olnud kõrgetasemeline võistlus, just meeste klassis, sai Lauri Sild lühirajal hõbeda (parandatud hiljem) ja tavarajal samuti hõbeda ning seda venna, Timo, järel. Sealgi hakkasid medalid tunduma justkui iseenesestmõistetavana. Lisaks meestele said naised teatejooksus hõbeda, kuid seda nõrgemas konkurentsis.\nMida veel ühelt nädalalt tahta. Võib-olla ehk Eesti korvpallimeeskonna võitu täna õhtul Bulgaaria üle ja Kaia Kanepilt võitu Kerberi üle).\nHuvitav intriig tekkis alpinistidel, kus kaks meest vedasid kihla, kas (nende arust) korralik jooksumees, alpinist Sven Oja, suudab Saustinõmme neljapäevakul vaid jooksuga taga püsida "rohelisel" alpinistil Erkki Aadlil. Enamus siiski arvas, et ei. Facebookis pakuti igasugu numbreid, Alar Abram näiteks 23 min. Mul polnud õrna aimugi, kas Sven oli musta- või valgenahaline või kui kiiresti näit 10km-t jookseb. Kuid selge oli see, et ühe ala spetsid (antud juhul siis alpinistid) ei pruugi mõmmigi aru saada teise spordiala (orienteerumise) spetsiifikast ja mõne mehe näo järgi hinnata tema füüsilisi võimeid. Kui Sven ütles enne starti, et jookseb 10km nii umbes 42-43min-ga, siis oli mulle kohe selge, et tal pole mingit lootust.\nTulemus oli selline, et esimeses punktis oli Erkki 3.27-ga, Svenil aga silmside juba kadunud.\nSven, lahe vend, võttis asja kokku nõndaviisi:\nSven Oja Asjaosaline raporteerib, ja kohalolijad juba teavad! Ehk isegi kõige pöörasemas unenäos poleks ma iialgi, mitte iialgi uskunud, et meie väike eksperiment lõppeb sellise fiaskoga. Ma ei jõudnud esimese punktinigi ja püsisin Erkkil sabas ca 3 minti. Tegin täna metsas mitu tähelepanekut: 1. Erkki on ebainimene; 2. tavainimene peab olema ikka täielik jooksugeenius; 3. tipporienteerumine on kosmos; 4. tipporienteeruja vaatab tõepoolest kaarti heal juhul silmanurgast; 5. metsas jooksimine on tõeline skill.\nSelle peale intrigeerisin natuke edasi ja Erkki läks õnge:\nEduard Pukkonen On suur vahe, kas kiirust mõõdetakse linnulennult või tegeliku läbimise järgi. Saustinõmme võsas oli linnulennult 6min/km korralik aeg.Kes tahab orienteerumises Erkki taga püsida, peab 10km jooksma vähemalt 36-37min-ga. Samas oleks huvitav teada, kui kaua suudaks Erkki joosta järel praegustel Eesti (ja ka maailma) tippmeestel vendadel Sildadel. Raskemal maastikul (mitte Saustinõmmes) ilmselt mitte väga kaua...\nErkki Aadli Kurat jah, füüsiline võimekus jah. Tegelikult selleks, et mul (või mõnl teisel kiirel orienteerujal) metsas järgi joosta, peaks tee peal samast orienteerujast kiiremini jooksma. Ega kiired orienteerujad metsas (eriti parkmetsas) väga palju aeglasemini ei jookse kui tee peal. Orienteerumiseks võetakse küll natuke kiirust maha ja tehakse ka vigu (mul ka eile umbes 2 minutit üleliigset aega kulutatud, ühest kivist kuuse all kraavis suutsin kaks korda mööda joosta 2 meetri pealt) aga jooksu kiirus on väga määrav. Sellepärast arvan ka, et Sildadel väga pikalt järgi ei püsiks. Kuigi tegelikult ei oleks see üldse paha eksperiment kui ise saaks ilma kaardita joosta rämedalt konksus. Ei oleks ka päris kindel, et kohe või üldse maha jääks. Kusjuures K-E, ma oleks nõus kihla vedama, et suudan praegu napilt võib-olla 10 km 36 minutiga joosta:) Pühapäeval oli Ülemiste järve jooks ja seal 14 km aeg 51.03 ehk km kiiruseks oli 3.40. 36 minutit on aga kiiruseks 3.36. Seal oleks selle kätte saanud;)\nNo nii, nüüd on lahendamata järjekordne küsimus: kui kaua suudaks Erkki rämedalt konksus püsida Timo või Lauri Sillal, kes samal ajal ka orienteeruvad, näiteks mõnel reljeefsel ja kõva jooksuvõimet vajaval maastikul (Kitsemäed vms). Ma pakuks, et mitte üle 20minuti.\nPosted by eduardp at 11:33 AM 6 comments:\nLabels: alpinism, MM, orienteerumine


Glute Builder`i koolitus 13.11.2018 – koolitajaks looja Arturo Garcia Lopez isiklikult : Eesti Personaaltreenerite Liit\nGlute Builder`i koolitus 13.11.2018 – koolitajaks looja Arturo Garcia Lopez isiklikult\n19. okt. 2018 22:10. Avaldas Igor Burdin\nGLUTEBUILDER® AND GLUTES TRAINING SEMINAR\nSISU: Ametlikul Glute Builder`I koolitusel käsitketakse nii anatoomilisi taustateadmisi ning uuringuid kui ka parimaid praktilisi õpetusi Glute Builderi õigeks kasutamisesk. Osalejad saavad kõik vajalikud teadmised selle edukaks rakendamiseks erinavatel treeningutel. Täpsem koolituse programm lisana!\n9.00-13.00 Group A: GB fundamentals (all personal trainers): kokku 25 kohta (hetkel VABAD veel 15 kohta)!\n14.00-18.00 Group B – GB professionals (already educated trainers/advanced users) – kokku 25 kohta (hetkel VABAD veel 14 kohta)!\nKOOLITAJA: Arturo Garcia Lopez, Glute Builderi looja, treener, õppejõud ja koolitaja\nArturo García López, Head of Sports Sciences\nat gym80, is responsible for establishing the\ngym80 Academy on the international stage.\nSince the 1st of August 2014, he has been\nin charge of development and co-responsible\nfor the design of training concepts as well as\nnew products. He benefits from his in-depth\ntheoretical and practical knowledge, which\nhe has accumulated over many years as a\nuniversity lecturer and personal trainer\nASUKOHT: My Fitness Ülemiste (Stuudio 2), aadressiga Sepise 10 Tallinn\nHIND: Registreerimisega kuni 02.11.2018 ekslusiivselt avatud vaid EPTL liikmetele ja FAF PT lõpetanud treeneritele 95.- EUR (sis. km). Vabadele kohtadele registreerimine toimub vastavalt teatamise järjekorrale ning kinnitatakse peale koolituse arve tasumist! Alates 03.11 avatud ka teistele treeneritele hinnaga 150.- (Vabade kohtade olemasolul). Kõik lõpetanud saavad ka vastava tunnistuse!\nKoolitusele registreerimine ja info: info@faf.ee või info@eptl.ee\nLISAINFO: Vaata ka https://theglutebuilder.com/ ja https://www.gym80.de/en/functional/\nGLUTEBUILDER seminar content