Žene u „muškom“ IT svetu | HelloWorld.rs\n16.04.2015. | 5 min\nIpak, po statistikama, Srbija može da se pohvali boljim prosekom u odnosu na druge zemlje u Evropi po broju visoko obrazovanih žena u IT sektoru. Prema zvaničnim podacima Republičkog zavoda za statistiku, udeo ženskog kadra u našoj zemlji u ovoj oblasti je 44%. Na evropskom nivou taj udeo je nešto manji od 30% (podaci Evropske Komisije). Naravno, ti podaci su zasigurno drugačiji ukoliko bismo u obzir uzeli i freelanser-ke. U svetu žene čine samo desetak odsto inicijatora startap projekata, bilo da se radi o razvoju aplikacija ili kreiranju veb stranica, što je poražavajuća činjenica s obzirom na to da je danas pokretanje startap-ova u ekspanziji.\nRazlozi deficita žena u IT branši su različiti. S jedne strane, vrlo je mali procenat žena koje su zainteresovane za kompjuterske nauke i tehnologiju, dok se sa druge strane čini da se tehnički fakulteti i dalje doživljavaju kao “prirodno” okruženje muškaraca, gde su žene poput uljeza, zbog navodnog nedostatka predispozicija za ovaj poziv. Naravno, to ne znači da se žene u Srbiji sistemski suočavaju sa rodnom diskriminacijom na tehničkim fakultetima, ali se očigledno radi o dominaciji tradicionalnog i patrijarhalnog obrasca i pogrešnoj percepciji koje još uvek opstaju.\nIstorijski podaci govore drugačije o učešću žena u ovoj “muškoj” oblasti. Prvi programer je u stvari bila programerka – Avgusta Ada King, engleska matematičarka i “kraljica paralelograma i algoritama” koja je 1840. godine napisala prvi algoritam za rano mehanički, opšte namenski računar (tj. analitičku mašinu). Grejs Murej Huper (1906-1992.), admiral u američkoj mornarici, bila je izuzetna žena koja se uhvatila u koštac sa razvojem softvera. Doprinela je razvoju programiranja od primitivnih programerskih tehnika koje su bile veoma naporne, do sofisticiranih tehnika koje upotrebom kompajlera (programa prevodioca) iziskuju od programera mnogo manji napor i poznavanje viših programerskih jezika (Cobol, Basic, Pascal…). Ona je i tvorac termina “bug”, koji danas često koristimo. Tokom 1941. godine, šest žena bile su glavni programeri prvog elektronskog programabilnog računara na svetu – ENIAC-a. Projekat je vođen pod okriljem američke vojske za vreme Drugog svetskog rata. Ovih šest žena su naučile da programiraju bez programskih jezika ili alata, već samo uz pomoć logičkih dijagrama. Margaret Heafield Hamilton je radila u MIT Instrumentation laboratoriji, koja je razvila softver za svemirski program Apolo. Bila je zaslužna za sprečavanje prekida sletanja letelice Apolo 11 na Mesec.\nŽene u IT svetu danas\nRazličite istorijske i društvene pojave utiču na našu percepciju o muško-ženskim odnosima, a samim tim i na raspodelu poslova na tipično muške i ženske. Međutim, iako se i u 21. veku i dalje bavimo temama o rodnoj ravnopravnosti i predrasudama, postoje žene koje se ističu svojim učešćem u ovom značajnom segmentu za razvoj društva. Marrisa Mayer, predsednica i CEO Yahoo-a, jedna je od njih. Pre sadašnje pozicije bila je potpredsednica odseka za pretragu i iskustvo korisnika u Google-u, gde je u vreme kada se zaposlila bila jedina žena u timu. Studirala je informatiku na Stanfordu, a specijalizirala veštačku inteligenciju na Institutu za tehnologiju u Ilinoisu. Padmasree Warrior je šefica za tehnologiju u Cisco-u. Na istoj poziciji ranije je radila u kompaniji Motorola. Ona unapređuje Cisco za povećanu efikasnost, uštedu i bezbednost. Rođena je u Indiji, gde je završila Indijski univerzitet za tehnologiju. Facebook takođe ima ženu na visokoj poziciji. Radi se o Sheryl Sandberg, operativnoj direktorici ove najveće društvene mreže na svetu. U ovom ženskom dream team-u ne možemo a da ne spomenemo i Safru A Catz, dugogodišnju predsednicu, a od 2012. godine i CFO IT kompanije Oracle. Ovaj gigant broji preko 390.000 klijenata, među kojima je i sto najbogatijih kompanija na svetu, prema magazinu Fortune.\nDokaz da IT sektor nije neprivlačan svim devojkama i ženama jesu i brojna udruženja i događaji koji se organizuju kako bi se otklonile predrasude o programiranju kao o komplikovanoj nauci i kako bi se žene stimulisale u domenu preduzetništva i pokretanja startapa. Primer za to je Svetski dan žena u IT zajednici, koji se u svetu obeležava svakog četvrtog četvrtka u aprilu, a kod nas će ove godine biti održan prvi put u Novom Sadu.\nLjudski talenat sa pravim veštinama će i nadalje biti ključan za izgradnju dinamičnog i diversifikovanog IT sektora. S obzirom na to da je oblast informacionih tehnologija brza i dinamična, IT radna snaga mora da drži korak sa tempom promena. To znači da bi IT kvalifikacije trebalo da budu proširene na mnogo širi spektar – što opet ukazuje da postoji potreba za otvaranjem novih radnih pozicija, koje bi mogle da privuku pažnju i interesovanje i devojkama i ženama. Angažovanje žena i devojaka u IT sektoru nije dobra stvar samo sa stanovišta socijalne pravde, već je dobro i sa ekonomskog aspekta. Rodna raznolikost u IT poslovima, i u menadžmentu i u odborima kompanija, je svakako dobra za poslovne performanse. Studije koje istražuju vezu između žena na rukovodećim pozicijama i poslovnih rezultata pokazale su direktnu pozitivnu korelaciju između rodne raznolikosti na liderskim pozicijama u timu i finansijskih rezultata kompanije. Raznovrsniji timovi donose bolje odluke, što dovodi do manje rizika i više uspešnih rezultata za kompanije. Na ženama je “samo” da ne beže od izazova i da svojim znanjem, profesionalizmom i radnim učinkom dokažu poslodavcima da mogu sve što mogu i muškarci.\n
Women, do IT!


Rabljeno John Deere golf vozilaza prodaju iz Nizozemska - Mascus Hrvatska\nVi ste ovdje: Mascus Hrvatska > Komunalni strojevi > Strojevi za održavanje sportskih terena > Golf vozila > John Deere > Nizozemska\nRabljeni John Deere golf vozila iz Nizozemska\nOvdje se nalazi lista oglasa u kategoriji John Deere golf vozila iz Nizozemska. Mozete sortirati polovne John Deere golf vozila po cijeni godini proizvodnje ili modelu. Koristite navigaciju na levoj strani strane da smanjite pretragu. Mozete i prosiriti pretragu na John Deere golf vozila iz.\nPredlazemo vam i da posetite John Deere golf vozila stranu u Brend sekciji.


Др КОН ОТКРИО лабавије мере после Ускрса\nDr KON OTKRIO labavije mere posle Uskrsa\nU narednom periodu očekujemo smanjenje aktivnosti virusa – rekao je dr Predrag Kon u uključenju uživo na TV Prva, gde je do detalja otkrio tačno kako će biti smanjene mere koje su do sada na snazi.\n„Jako je bitno da ukidanje mera ne dovede do ponovnog buđenja virusa i novog talasa. S druge strane i dalje treba da postoje preporuke, veliko je pitanje koliko će se one poštovati. Pratićemo situaciju, svuda se u svetu ljudi slažu oko toga da je jako važno postupno skidati mere i vraćati se u život. Mi smo svesni da nam kolektivni imunitet nije ravnomerno raspoređen i da o tome moramo da razmišljamo u bliskoj budućnosti“, rekao je dr Kon.\nKod nas postoje mere koje se ne primenjuju u ostalim delovima sveta, mi kažemo da smo zaštitili naše starije, merama koje smo preduzeli. Čim se otvori vikend, kako ukazuje, svi će potrčati napolje jer žele da se druže, prenose „Novosti“.\n„Posle Uskrsa će penzioneri moći da izađu nekoliko puta dnevno. Ono što znamo je da jednomesečna zatvorenost može da utiče na njih, oni su prvi koji moraju da dobiju mogućnost da se prošetaju. To će biti tokom policijskog časa, u prečniku od 600 metara, do 300 metara od kuće. Pola sata je planirano tri puta nedeljno, a da li će biti nešto više od toga, zavisi od dogovora kriznog štaba“, naveo je dr Kon.\nNaravno, hapsi Srbe za Uskrs, a pustaj ih sa lanca pred Ramazan. Ej, jadna Srbijo kada te vode Toni Bler, Kon, i slicni.\nTi ne veruješ u Hrista, to si nam više puta pokazala/pokazao, te što se baš ti buniš povodom policijskog časa u vreme kada se slavi njegov Vaskrs??? 05 marta je evidentiran prvi slučaj zaraženog kod nas ovim virusom, mi smo 16 aprila ušli u sedmu nedelju epidemije. U ovoj fazi rano je za krupnije ukidanje mera, može samo nešto sitnije kao što već predvidjaju za prenzionere, i tako postupno do kraja. Virus ne pravi razliku izmedju sportske utakmice sa puno publike i posećenih crkava za Uskrs ili neki drugi verskih praznik, on ne pravi razliku ni izmedju svadbe i sahrane, itd. On čita samo da li je to masovan skup i da bi bilo zgodno da se on tuda prošeta. Oko 2,5 meseca može da traje epidemija ako je imala mere obuzdavanja, a ako nije trajaće i duže. Punih 10 nedelja kod nas je 14 maja. Eto od tada je moguće da ćemo biti oslobodjeni od većeg broja ovih mera.\nPenzioner bre says:\nKako ti čoveče ne ode u penziju? Samo zato što si natako te rukavice dobio si unapređenje i činove? I sada kada si dobio unapređenje zavrnuo si masku i kao nije sada opasno, da te ne bi pljuvala tvoja penzionerska generacija na ulici? E vala nećeš, nego i ti matori batice u karantin i jednom nedeljno od 4-7h da ideš da pazariš cigare.\nMeni čitav ovaj cirkus oko virusa liči na jednu od tema u Ekovom ,romanu Ime ruže, ono pravilo da radost treba sprečavati uvek i svuda. Ovo pravilo je katolička crkva i u stvarnosti uspela da nametne čitavoj katoličkoj Evropi, pa i mnogim vrsnim piscima koji, za razliku od Ekoa koji raskrinkava licemerje i neprirodnost ovakvih uverenja, u svojim delima kao nemoralne optužuju radost, smeh, lepotu itd. Ovoj tezi se suprotstavio i naš sjajni Milorad Pavić u svom romanu Drugo telo, gde na osnovu reference na Manovu Smrt u Veneciji pobedonosno gotovo naglas kliče lepoti i radosti. Ne dajte se ovakvim smutljivcima koji neprekidno gledaju kako da vam zakinu na svemu lepom i dobrom što vam u životu pripada, što vam je dao velikodušni i dobri Bog. To što je on sav iskompleksiran jer je ružan, glup i antipatičan nije razlog da vi budete neraspoloženi. On je obični kreten koji će za par dana postati potnuno nevažan za sve nas. Naše je da ubrzamo njegog odlazak i odlazak svih njemu sličnih. Zasad smejmo im se u lice.\nSISKO, sve je to lepo receno, imam samo jedno pitanje, umiru li ljudi svaki dan od ovog virusa. Molio bih te kao pravog patriou ovog naseg prostora da odes na infektivnu kliniku i zagrlis nekog od zarazenih. Pozeli im dobru srecu i ubedi ih u tvoju pricu o zaveri.Tim ljudima na respiratoru objasni da je ovo medijski cirkus, verovatno zbog izbora.Posle te posete, izljubi svoje najrodjenije i ubedi ih da je ovo samo jedna obicna zivotna sala.\nPrvo ne mogu ja nikud, jer nemam prevoz. Zarobljen sam, u kućnom pritvoru, bez sopstvene krivice i neosumnjičen. Sve dok ne proradi gradski saobraćaj. Drugo, ljudi svaki dan umiru od različitih bolesti, pa i zaraznih. Treće, ići po infektivnoj klinici i grliti bolesnike bilo bi sumanut čin u bilo koje vreme. Ta klinika se i zove infektivna zbog toga što tamo leže ljudi sa raznim zaraznim bolestima. Ima tamo svašta, od sifilisa, pa do zaušaka (pretpostavljam). Ne bih voleo da dobijem ni zauške, a kamo li sifilis. Ali ova korona jeste pandemija straha, jedna hororična medijska priča koja je i plasirana radi toga da se narodu utera strah u kosti. Nešto slično kao ona radio drama o spuštanju vanzemaljaca koju je svojevremeno preko radija pročitao Orson Vels i izazvao nevidjenu paniku, opšte ludilo. Zašto to rade? Pa kao i uvek, da bi lakše vladali nama, da nas sateraju u torove, kao što je srpski režim saterao srpske gradjane, e da bi radio šta hoće. Da nas hrani ili ne hrani, da nas leči ili razboljeva, fizički, psihički, mentalno, duhovno... da nas vakciniše, da ukida jedno po jedno naše ustavno pravo, da nas mrcvari i sadistički uživa u svojoj moći i našoj nemoći. Uostalom, ko je od njih tražio da nas štite? Ja to ni od koga nisam tražio i imam pravo i da se razbolim i da umrem ako tako odlučim. A oni navalili da me štite, pa da me štite, mrcine jedne. Meni nije potrebno pokroviteljstvo, starateljstvo ili zamena za roditelje. Ja sam odrastao čovek koji ume sam da se stara o sebi. Od države očekujem samo ono za šta je plaćam (škole za decu, koje su oni sad ukinuli, zdravstvenu zaštitu ako mi zatreba, a ne treba mi, zaštitu mojih prava od drugih, npr. migranata, jer je meni oduzeta mogućnost da ta prava zaštitim sam, zakonitost rada države i njenih institucija, od koje nema ni traga itd.). Neka se država ne zaleće u moj život, neka ne narušava moju privatnost, neka mi se više skloni sa puta! On i njegovi se uvek utrpaju svuda. Oni će kobajagi nešto... A nemaju pojma, ne znaju (ili neće, svejedno) ni da zašilje, ni da zatupe. Samo kradu i otimaju. I ovu pandemiju su iskoristili za pljačku. Pomoć koju smo dobijali sa raznih strana preprodali su, pa naši ljudi koji bi nosili maske nemaju gde da ih kupe. Ni respiratora koje su nam donirali i za koje je on dao silne milione evra, kažu, nema nigde. Nestali. Otvorili su tezgu na pandemijskom buvljaku pa prodaju sve što uspeju da ukradu. Kažu da su i naše ljude smeštene u hali beogradskog sajma prodali. Ustupili ih Kinezima, pa sad Kinezi na njima vrše neke eksperimente. Nemoj se iznenaditi ako za par meseci bukne stvarna epidemija sa žarištem na sajmu. Ovako se država ne vodi, niti se ovako brine o budućnosti nacije. Ovo je samo način da se uništi sve što se dohvati. I to oni ne rade samo zato što ne znaju bolje. Da dosad i nisu znali bolje, mogli su za sve ove godine na vlasti nešto naučiti. Ali ne, oni nas uništavaju namerno. Čak im nismo ni kolateralna šteta, jer da smo kolaterala, oni bi nas bar nekad promašili sa svojim destruktivnim merama. Nego smo im mi glavna meta koju nepogrešivo pogadjaju i razaraju sve što smo u svojoj istoriji stvorili, sve što imamo i sve što stvarno jesmo.


Rasadnik cveća Bukvić u Prilipcu\nHortikultura je poslednjih decenija sve popolarnija. Ulaganja su velika, u plastenicima se radi svakog dana tokom cele godine ali i pored velike konkurencije cvećari se ne žale. Posetili smo rasadnik cveća Bukvić u Prilipcu koje je za ovu sezonu pripremilo pored ostalog i 15 000 saksija hrizentema.


Ceca ne prosi po Panaci...?\nMilan taj Pon Apr 14, 2014 11:37 pm\nPriča o Radetu Rakonjcu ubijenom 2. aprila u Beogradu priča je o najpoznatijem srpskom paravojnom komandantu, ikoni podzemlja i njegovoj privatnoj armiji; o osvedočenim kriminalacima, ratnim profiterima i ljudima svojevremeno hipnotisanim ratnom propagandom. Priča je to krvavija i mračnija od poslednjeg obračuna kriminalnih klanova\nOko 11.30 časova 2. aprila, ispred kafića "Mariki" u Zvečanskoj ulici stao je svetli alfa romeo: muškarac – po navodima medija – u maskirnoj majici, sivoj trenerci i crnoj kapi izišao je sa suvozačkog mesta i iz heklera otvorio vatru... Ubijen je Rade Rakonjac (52), a ranjeni su Stojan Novaković Cope i Goran Ristanović – prvi je sedeo za stolom sa Rakonjcem, a drugi u samom kafiću.\nRistanović je bivši košarkaš i, po svoj prilici, slučajna žrtva u ovom zločinu. Rakonjca i Novakovića međutim spaja jedan čovek – komandant paravojne Srpske dobrovoljačke garde (sdg) Željko Ražnatović Arkan: Rakonjac mu je bio telohranitelj, a Novaković potpredsednik njegove Stranke srpskog jedinstva.\nJoš jedno ime takođe se našlo u centru pažnje. Reč je o Luki Bojoviću, koji u španskom zatvoru čeka izručenje u Srbiju gde je optužen da kao šef kriminalnog klana stoji iza više ubistava. Naime, on i Rakonjac su kao članovi SDG početkom devedesetih čuvali Arkanovu decu, a zajednički su optuženi i za iznudu 2005; optužnica je potom zastarela.\nInače, zločin je izvršen u nedelji kada su, bez jasnog povoda i izvora, mediji naširoko raspredali da, pored drugih naručenih likvidacija u Srbiji tokom devedesetih, bivši predsednik SR Jugoslavije Slobodan Milošević stoji i iza ubistva Arkana 15. januara 2000. u hotelu "Interkontinental", a policijska akcija "Vihor" – kontrola najvažnijih saobraćajnih punktova u Beogradu neposredno posle ovakvih krivičnih dela – završena je pronalaskom spaljenog alfa romea na Voždovcu.\nTRAGOM TIGRA: Priča o Radetu Rakonjcu i Stojanu Novakoviću priča je o Arkanu, najpoznatijem srpskom paravojnom komandantu i ikoni podzemlja; o delovanjima i sudbinama iz njegove Garde sastavljene od Zvezdinih navijača, kriminalaca, ratnih profitera, masovnih i sitnih ubica, patriota, klinaca hipnotisanih ratnom propagandom; priča je to krvavija i mračnija nego što je izgledao kafić u Zvečanskoj drugog aprilskog podneva u kome je, po svoj prilici, došlo do još jednog obračuna kriminalnih klanova.\n"Neki od tih Arkanovilh ljudi vratili su se svojim porodicama, žive u tišini i niko ne zna gde su bili i šta su radili. Kako neko može da zna da mu komšija ima krvave ruke do lakata? Neki od njih su postali i ugledni biznismeni, regularni članovi društva", kaže za "Vreme" jedan bivši pripadnik paravojnih jedinica. Nije bio u Arkanovim tigrovima, ali je mnoge od njih poznavao: "Možete vi da mislite o Arkanu šta hoćete, ali manji deo jedinice su bili ti koji su vršili likvidacije, pljačkanja. Iz mog kraja, nekoliko drugara se prijavilo. Većina su bili lokalni krimosi, ali bilo je i poštenih koji su otišli iz patriotskih razloga – vole Srbiju, imaju neku rodbinu tamo itd."\nJedan od pomenutih krimosa, kako kaže naš sagovornik, skinuo se u Erdutu sa droge: "Poginuo je čist."\n"Kada sam ih sretao tokom ili posle rata, niko nije imao loše mišljenje o toj priči. Oni su bili smešteni kao vojska, imali su vrhunsku opremu koja ti u ratu spasava život, nisu transportovani na front kao stoka, kao što je to JNA radila, imali su platu i, što je najvažnije, sigurnost – znali su da će, ako treba, svi da poginu za jednog. Međutim, rat je definisano stanje – ovde je prijatelj, a na onoj strani je neprijatelj. U miru ništa nije definisano..."\nArkan je pričao da je Gardu formirao 11. oktobra 1990, u manastiru Pokajnica kod Velike Plane. Da je iza svega stajala Državna bezbednost MUP-a Srbije – nije pominjao. Izvesno je samo to da će im se svima zajedno u narednih pet godina trag pratiti po ratištima u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini.\nCentar Arkanove Garde bio je u bivšoj kasarni u Erdutu.\n"Sećam se kada me je Arkan proveo kroz spavaonice i u jednoj od njih rekao: ‘U ovoj sobi ima, recimo, 250 godina zatvora’", rekao je u dokumentarnom serijalu Jedinica Dragan Vasiljković poznatiji kao Kapetan Dragan.\nO Gardi kao sigurnoj kući od pravosuđa i policije svedoči Kristijan Golubović. Dok čeka suđenje za trgovinu narkoticima i uz podebeo kriminalni dosije iz devedesetih, Golubović je više puta pričao kako su ga Arkan i Milorad Ulemek Legija sklonili u Erdut nakon što je 1993. pobegao iz Petog opštinskog suda, skočivši kroz prozor drugog sprata.\nGolubović se nije dugo zadržao u Gardi, ali jesu drugi koji su dopadali Arkanu "na čuvanje".\nNakon što je ranio Mihajla Divca, kriminalca sa Novog Beograda, Arkan je u Gardu primio Luku Bojovića, sina svog dugogodišnjeg prijatelja i direktora Beogradskog zoološkog vrta Vuka Bojovića. Bojović ubrzo stiče čin potporučnika, a Rakonjac, u emisiji "Goli život" Milomira Marića (avgust 2013), ističe ga kao najhrabrijeg gardistu i "najvećeg Srbina među gardistima".\nU Erdutu, Bojović produbljuje svoje prijateljstvo sa Legijom, instruktorom i Arkanovim operativnim komandantom. Ovo poznanstvo će mu značiti kasnije: Legija će se nakon rata naći na čelu Jedinice za specijalne operacije (JSO) i postati uz Dušana Spasojevića šef Zemunskog klana. Zahvaljujući tim vezama, danas mediji o Bojoviću pišu kao nasledniku "Zemunaca". Na rođendanskoj svečanosti Garde, 1994. godine, Arkan sumirao je u govoru život i priključenija njenih članova: "Mnogi su se vratili svom civilnom životu, prethodnom životu. Garda je od 26 dobrovoljaca na početku, izrasla u moćnu sumu sa oko pet hiljada boraca. Većina tih ljudi je časno i pošteno obavljala svoj posao, ali kako u svakom žitu ima kukolja tako je i sa mojim borcima."\nIzgovarajući reč "kukolj", Arkanu je sigurno kroz glavu prošao slučaj Marinka Magde, "srpskog trboseka". Ovaj bivši legionar i bivši član SDG-a, sa svojom bandom uglavnom iz Garde, početkom 1994. ubio je šestoro ljudi u Subotici, među kojima i desetogodišnjeg dečaka, četvoro u mađarskom Segedinu (među njima još dva maloletna dečaka) i troje ljudi u Kečkemetu. U Srbiji je osuđen na smrtnu kaznu, a njenim ukidanjem preinačena je u 40 godina zatvora. Doživotnu robiju služi u zatvoru u mađarskom gradiću Šatoraljaujhelj, na granici sa Ukrajinom.\nU Magdinoj grupi je bio i Arkanov gardista Siniša Petrić Zenica. Osuđen na 15 godina zatvora, beži 2003. iz zatvora u Sremskoj Mitrovici da bi se u februaru 2012. ponovo našao iza rešetaka – ovaj put zajedno sa Lukom Bojovićem u Valensiji.\nMotiv za zločine Magdine grupe bilo je koristoljublje. Isti motiv je pripisivan i celoj Arkanovoj Gardi: nakon njenog pojavljivanja na ratištima u Srbiju su stizali šleperi sa video-rekorderima, televizorima, frižiderima. Takođe i slavonska hrastovima, nafta i cigarete; istočna Slavonija kao deo Krajine naprosto je bila Arkanova privatna država.\nArkan je u to vreme nedodirljiv, a usta su mu puna patriotizma: između ostalog, kao primer ljubavi prema Srbiji, navodi da je na front doveo svog najstarijeg sina Mihajla. Ovaj bivši član SDG-a danas u Las Vegasu ima restoran.\nParalelno sa aktivnostima Garde, Arkan razvija političku karijeru: decembra 1992. postaje poslanik u Narodnoj skupštini ispred grupe građana "Za Kosmet". Sledeće godine osniva Stranku srpskog jedinstva (SSJ).\nGODINE OBILIĆA: Nakon Erdutskog sporazuma iz novembra 1995. Arkanova Garda napušta Erdut. Formalno raspuštena, prema sopstveni izvorima imala je 383 ranjena i 51 poginulog pripadnika ratnim dejstvima.\nMeđutim, manji deo ove paravojne formacije zajedno sa pripadnicima "crvenih beretki" ući će 1996. u Jedinicu za specijalne operacije. Ostatak se vraća "prethodnom životu".\nNebojša Đorđević Šuca prvi je od njih koji će stradati u sačekuši: 12. oktobra 1996. ubijen je pred svojom kućom u Zemunu, dok je parkirao svoj automobil vukovarskih registracija. Više od dvadeset metaka iz automatske puške završilo je u Đorđevićevoj glavi; očevidaca nije bilo, a nepoznati napadači su do danas ostali takvi. Udovica Aleksandra postaće kasnije druga supruga Milorada Ulemeka Legije.\nKao i Rade Rakonjac, Đorđević je u SDG-u imao čin pukovnika. Međutim, neuporedivo veći značaj imalo je naručeno ubistvo Arkanovog neposrednog "poslodavca": načelnik Javne bezbednosti MUP-a Srbije i komandant srpske Teritorijalne odbrane u istočnoj Slavoniji, Radovan Stojčić Badža ubijen je u piceriji "Mamma mia" 11. aprila 1997. Ovaj zločin do danas nije razjašnjen.\nPrethodnom životu su se vratili i pevači, bivši članovi SDG-a, Oliver Mandić i Toni Montano. Poslednji je, navodno, demantovao da je imao veze sa Gardom, ali u novinama iz tog perioda ima svedočenja da su se ova dvojica popularnih pevača "šepurili po čitavoj Srbiji kao manekeni i slikali se u uniformi gde god su stigli". U Gardi je bio i Dušan Prelević, poznati beogradski pevač koji je umro 29. jula 2007.\nMandić je, inače, bio portparol i intendant u SDG-u. Kako je sam pričao, upravo je on upoznao Arkana i njegovu treću ženu Cecu Veličković i to na jednoj od proslava u Erdutu. Sa pesmom "Ono što ti nisam rekao" učestvovao je u finalu izbora za srpskog predstavnika za Eurosong 2013. godine.\nZamenivši uniformu odelom, umesto crne kape Arkan na glavu stavlja gel za kosu i okreće se biznisu, pre svega FK "Obiliću". Operacija preuzimanja kluba izvedena je preko Novakovića (ranjenog 2. aprila): u julu 1994. fudbalski klub "Obilić" raskida ugovor sa kompanijom "Kopeneks", a novi vlasnik postaje Stojan Novaković Cope. Ubrzo će ga na tom mestu zameniti Arkan, a Novaković će potom postati potpredsednik SSJ-a i dever na venčanju Arkana i Svetlane Cece Ražnatović. U "Obiliću" pojedinci iz Garde dobijaju posao kad god treba, naravno kao civili.\nZBOGOM KOMANDANTE: Najveći udarac za Srpsku dobrovoljačku gardu desio se 15. januara 2000. godine. Tada je u holu hotela "Interkontinental" ubijen Željko Ražnatović. Pored njega stradali su i njegovi prijatelji Milenko Mandić Manda i Dragan Garić. Za ovaj zločin, 9. oktobra 2006. osuđeni su Dobrosav Gavrić, na 35 godina zatvora, Milan Đuričić Miki i Dragan Nikolić na 30 godina.\nNa Arkanovu komemoraciju u Domu sindikata, 19. januara 2000, između ostalih došli su pisac Brana Crnčević, bivši portparol JUL-a a danas ministar u srpskoj vladi Aleksandar Vulin, vlasnik RTV Pinka Željko Mitrović, pevači Oliver Mandić, Toni Montano, Zoran Kalezić, Aca Ilić i Rade Jorović, kompletan prvi tim FK "Obilić" sa direktorom Dragoslavom Šekularcem na čelu...\nMeđu desetinama čitulja, jednu u "Večernjim novostima" potpisuje i Rade Rakonjac: "Zbogom moj voljeni komandante". Istog dana, jednu daje i u "Politici", a pored njega potpisan je i Luka Bojović.\nNakon likvidacije u "Interkontinentalu", vođstvo SSJ-a preuzima Borislav Pelević. On je bio general SDG-a i Arkanov kum. Kasnije se SSJ utopila u Srpsku radikalnu stranku, a potom će Pelević postati i član predsedništva Srpske napredne stranke. Istupivši iz nje, na poslednje parlamentarne izbore izašao je sa grupom građana "Patriotski front dr Borislav Pelević" i osvojio 4514 glasova – manje nego što je imao pri prijavljivanju svoje izborne liste. Član SSJ-a bio je Dragan Marković Palma, gradonačelnik Jagodine i treći čovek aktuelne jake političke koalicije koju čine Socijalistička stranka S rbije, Partija ujedinjenih penzionera Srbije i Markovićeva Jedinstvena Srbija (JS). Palma je kao kandidat SSJ-a 2000. godine postao republički poslanik, da bi svoju stranku osnovao 2004. Pored svega drugog u Jagodini, i danas vodi Arkanov humanitarni fond "Treće dete".\nPosle Arkanove smrti usledio je niz likvidacija ljudi koje su imali veze s njim. Tu su pripadnik Garde Nenad Pumpalović Pumpa, zatim Milan Đorđević Bombona, jedan od najbližih Arkanovih prijatelja...\nPosle petooktobarskih promena 2000, nove vlasti izručuju Slobodana Miloševića Sudu u Hagu, a u središtu političkih igara između činilaca nove vlasti našao se Milorad Ulemek Legija. Ovaj Arkanov prvi saradnik u Gardi i svojevrsni naslednik biće nekoliko godina kasnije osuđen četiri puta na maksimalnu kaznu od četrdeset godina zatvora: za atentat na premijera Zorana Đinđića; za otmicu i ubistvo bivšeg predsednika Srbije Ivana Stamobolića i atentate na lidera Srpskog pokreta obnove Vuka Draškovića; za likvidacije Zemunskog klana...\nNakon Arkanove smrti i Legijinih optužnica, vesti od bivših članova SNG-a se proređuju. Pre tri godine, mediji pišu o sukobu Cece Ražnatović sa Vojkanom Đurkovićem Puškarom. Oni su, naime, vodili spor zbog 116.000 evra od iznajmljivanja Arkanove imovine u Bijeljini u kojoj Đurković i danas živi. Ovaj bivši vođa "Delija" i major u SDG-u 2005. godine je uhapšen zbog optužbi za etničko čišćenje u svom gradu; pušten je nakon nekoliko meseci.\nGODINE ČEKANJA: Šta je sa članovima Srpske dobrovoljačke garde koji nisu bili dovoljno dobri da ih Legija uzme u JSO, koji nisu imali znanja da naprave kafanu, legalno ili kriminalno carstvo, koji nisu imali dovoljno samokontrole da počnu novi život "običnih komšija", da pobegnu pre dizanja poternica i sakriju se u nekim afričkim pustarama u kojima debelo naplaćuju svoje tigrovske veštine, šta je sa onima koji su izbegli "sačekuše"?\nJednog takvog "Vreme" je sasvim slučajno našlo u Bačkoj Palanci. Ima dečačko lice, obrijan je i kratko ošišan. Ruke i oči mu drhte, nema sve zube. "Danas sam socijalni slučaj... Nemam posao, nemam porodicu... Reći ću ti iskreno, prosim ovde po Palanci."\nU razgovoru pre toga rekao je da je u dobrovoljce otišao sa 19 godina i to iz patriotskih razloga, "ne da kokošari". Svestan je da te, 1991. godine, "kad su mladima Kristijan, Knele i kompanija bili idoli", dečak kao on nije mogao da razume te "turbo godine". Međutim, kaže i ovo: "Jesam razočaran svime... Izgubio sam svoje najbolje godine, ali išao bih opet. Iako više nisam ni fizički ni psihički sposoban, išao bih opet."\nRe: Ceca ne prosi po Panaci...?\nMilan taj Sre Apr 16, 2014 12:11 pm\nБеоград – Санација урушеног крова с ког се слива вода на уметничке слике и вредну библиотеку, таваница „поједена“ од влаге из које вире греде, окруњена фасада и зидови, попуцали стубови, иструлела дрвенарија, сљуштена боја, зарђале цеви… Све је то невесела слика Белог двора, који спада у културна добра непроцењиве вредности.\nОткад је члан Крунског савета, архитекта Драгомир Ацовић, обелоданио ове тужне призоре, у јавности се понавља исто питање – ко је за овакво стање крив. Породица Карађорђевић сматра да је крива држава, која даје паре „на кашичицу“, и због чијих бирократских процедура реализација сваког пројекта траје три године. Зато позивају Републички завод за заштиту споменика културе да реагује.\nУ Влади, пак, истичу да су сваке године давали милионе из буџета, да је нешто од тога династија требало да уложи у инвестиционо одржавање, и да држава припрема пројекат адаптације главне зграде двора, али да треба прикупити паре. Засад још нико нема представу колико би то могло да кошта.\n„Управа за заједничке послове републичких органа предала је 2004. године Бели двор у одличном стању породици Карађорђевић на старање“, каже директор ове Управе Зоран Трнинић.\n„О томе постоји записник. Од тада Управа нема надлежност над Двором, већ породица Карађорђевић.“\nОд 2001. до 2004. године, према подацима краљевске породице, из приватних извора у Двор је уложено 3,694 милиона евра. Од јуна 2004. до данас из буџета је издвојено 7,712 милиона евра. Према подацима Министарства културе, годишње се улаже око 40 милиона динара за „превентивну заштиту дворског комплекса“ и његову доступност јавности. Све укупно, за 13 година уложено је око 11,5 милиона евра.\n„Овај огроман комплекс је запуштен. Криза је узела свој данак, и тешко је очекивати да, кад нема пара за социјалу, буде за адаптацију двора. Али држава не сме да дозволи да такво непроцењиво богатство пропадне“, каже Гордана Гордић, историчар уметности.\nДа се то не би десило, према њеном мишљењу, престолонаследник Александар мора хитно да алармира Министарство културе, Градски и Републички завод за заштиту споменика.\nУ Републичком заводу за заштиту споменика објашњавају да већ годинама раде на санацији и конзервацији дворског комплекса помало, колико им буџет и мере техничке заштите које добијају од Министарства културе дозвољавају. Такође негирају да процедуре за реализације пројеката трају по три године.\n„Држава није дигла руке од Белог двора. До сада смо радили санацију базена, поплочавање са регулацијом кишне канализације, санацију крова и фасаде на дворској капели Светог Андреја Првозваног, снимили смо постојеће стање… Лане је урађена и спецификација за израду главног пројекта за санацију саме дворске зграде“, каже Ивана Ранковић, заменик директора Републичког завода.\nРанковић објашњава да дворски комплекс није појединачно категорисан као добро од изузетног значаја, већ у оквиру просторне културно-историјске целине Топчидер. Као такав, он јесте под ингеренцијом овог завода, али сви „налози“ иду из Министарства културе.\n„У Министарству нам је речено да ће санација Двора бити третирана из посебног фонда. За ову годину смо добили средства за прву фазу конзерваторско-рестаураторских радова на иконостасу у капели и почетак радова на зидном сликарству“, каже Ранковић.\nПородица Карађорђевић поднела је пре месец дана захтев за повраћај целокупне покретне и непокретне имовине у Србији. Међу њима је и здање Белог двора, које по постојећем закону, као добро од изузетног културно-историјског значаја, не може бити враћено у натури, већ само исплаћено.\nMilan taj Pon Nov 03, 2014 12:55 am\nPohlepa; pohlepa, sujeta i ambicija, kažu oni; uobičajeni uzrok smrti u tom poslu. Svoju dugu i uspešnu karijeru u tom poslu Željko Ražnatović (1952, Brežice, Slovenija) započeo je sa dna: kao klinac je krajem šezdesetih godina otimao ženama tašne u Tašmajdanskom parku, a jurio ga je - kažu - mlađani pozornik Radovan Stojičić Badža, kome je to bio jedan od prvih sektora. Uhvaćen u povratu, mladi Željko 1969. dobija prvo tri godine, pa još šest meseci u maloletničkom zatvoru. Otac Veljko, pukovnik JNA, i majka Slavka nisu bili srećni zbog toga; još manje kada se Željko uputio u Evropu da tamo okuša lopovsku sreću. Snažan, okretan i hrabar, nadaren specifičnom pameću za taj posao, krenuo je u niz pljački banaka i draguljarskih radnji po Italiji i severnoj Evropi. U Švedskoj - koju je vazda voleo - ostao je zapamćen kao "razbojnik s ružom": ušao bi u banku sa cvetom u ruci i pištoljem u drugoj i lepo zamolio blagajnicu da mu isprazni novac u kesu; ostavio bi joj cvet i udaljio bi se. Za samo četiri meseca izvršio je osamnaest pljački u Švedskoj i digao nekih 87.000 kruna, poprilične pare u ta doba. Bio je veoma vešt sa lažnim dokumentima i koristio je desetke lažnih imena, od kojih je jedno, Arkan, sa falsifikovanog turskog pasoša, ostalo. Kad mu je u Švedskoj prigustilo, prelazi u Belgiju, gde odmah 1975. pada prilikom pokušaja pljačke i dobija deset godina zatvora. Posle četiri godine beži iz zatvora, pljačka i dalje, ali ga hapse u Holandiji, gde dobija sedam godina. Posle devet meseci beži i iz holandskog zatvora. Ponovo pada 1981. u Frankfurtu, ranjen prilikom pljačke zlatarske radnje, ali beži iz bolnice i vraća se u Jugoslaviju.\nNovembra 1983. dolazi u Beogradu do incidenta koji baca sasvim drugačije svetlo na Arkanovu buduću karijeru, ali i na deo prethodne. Dva neobaveštena milicionara iz Desete stanice milicije Palilula postavljaju Arkanu zasedu kod njegove majke Slavke, u Ulici 27. marta, nije jasno zbog čega. Ražnatović ih iznenađuje, naoružan sa dva revolvera kalibra .357 magnum; jednog ranjava na licu mesta, a drugog nasred ulice gde ga je pristigao. Na njihovu sreću, revolveri su bili punjeni municijom sa sačmom, mada je jedan od milicionara trajno ostao invalid. Na Ulici 27. marta, u trenutku kad je Arkan ustrelio u noge tog milicionara, na scenu slučajno nailazi patrola dežurne službe SUP-a Beograd i interveniše. Vođa patrole tvrdio je tada da je reč o "kolegi" koji se uredno legitimisao službenom legitimacijom Saveznog sekretarijata za unutrašnje poslove... Dva dana kasnije Arkan je pušten iz pritvora, a nikakve prijave nisu bile podnete. Tada je više likova iz beogradskog podzemlja izjavilo da je Arkan već "godinama" radio kao saradnik Uprave za jugoslovensku neprijateljsku emigraciju Službe državne bezbednosti Saveznog SUP-a. Njihovo tumačenje bilo je da je Arkanov otac Veljko, videvši da ima sina barabu, zamolio svog prijatelja Staneta Dolanca, tada saveznog sekretara za unutrašnje poslove, da se zainteresuje za malog i zaposli ga nekako. Arkan se, izgleda, uklopio u Dolančev dosta nekonvencionalni koncept borbe protiv neprijateljske emigracije: da ih je najbolje pobiti, to jest. Kasnije će se za Arkanom vući legende o tome da je za račun Službe pobio ove ili one, ali nikakvih ozbiljnih indicija, a kamoli dokaza u tom pravcu nije bilo nikada. Neki bivši pripadnici te službe dopuštaju da je mladi Ražnatović činio kurirske, tehničke i druge usluge u podršci akcijama Službe u inostranstvu, ali da je bio daleko od najvažnijih poslova. Sam Arkan je lukavo odbijao da potvrdi ili demantuje te priče, sve tajanstveno se smešeći. Tada se on po Beogradu motao u ružičastom "kadilaku" s tamnim staklima, bio viđan gde treba i uopšte hvatao ono mesto u društvu na kome će ga snaći smrt. U to doba on stiče obožavaoce u medijima i čaršiji, koji ga se ovih dana nešto iznenada ne sećaju. Tada je on bio misteriozni heroj, neki lokalni Oems Bond, sa aurom tajnog agenta koji po belom svetu brani domovinu Jugoslaviju. Dva naredna incidenta, međutim, potvrdila su te priče. Prvo je krajem 1983. Arkan naneo težu telesnu povredu jednom građaninu s kojim se posvađao u liftu zgrade gde je radila ilegalna kockarnica, u Ulici Ive Lole Ribara: udario ga je revolverom i slomio mu ruku. Beogradska policija, već sita Arkana zbog one pucnjave, podnela je krivičnu prijavu. Na suđenju, upitan za zanimanje, Željko Ražnatović kaže "radnik Saveznog SUP-a"; javna tužba to pobija, pa sudija traži potvrdu iz SSUP-a. Odande stiže demanti, ali Arkan izvlači dokument po kome je kredit za adaptaciju svoje kuće u Ljutice Bogdana dobio upravo od Saveznog sekretarijata za unutrašnje poslove... Drugi incident desio se uskoro u Švedskoj: januara 1984. dva švedska policajca zaustavljaju sumnjivi "mercedes" sa četiri putnika, a posle provale u skladište jedne robne kuće kod Geteborga; jedan od putnika, identifikovan kao Željko Ražnatović, poteže pištolj i puca. Policajci su ranjeni, a ekipa ih je još i izgazila na zemlji i pobegla. Nekoliko dana kasnije nemačka policija zaustavlja po poternici iz Švedske to isto vozilo na granici sa Austrijom i hapsi Ražnatovića. On je kasnije pušten pod nepoznatim okolnostima, ali se u Beogradu smatralo da je reč bila o intervenciji Staneta Dolanca kod njegovih nemačkih kolega sa kojima je tada još imao dobre odnose i saradnju. Arkan se tada primiruje u Beogradu i vodi mirniji život, ne ističući se u javnosti kao ranije. Kažu da se tu i tamo kockao po principu ".357 je jači od četiri keca". Kada se 1989. polako javlja politički pluralizam, Arkan se upoznaje sa ministrom unutrašnjih poslova Srbije Radmilom Bogdanovićem po zvezdaškoj liniji. Zna se čiji je klub Zvezda bila i koliko je u čaršiji značilo biti blizak njenoj upravi. Pošto je Zvezdino navijačko pleme "Delije" bilo počelo da skreće po političkoj liniji u pravcu SPO-a i radikalstva, popularni čiča-Radmilo moli Arkana da tamo uvede red. On to i postiže veoma brzo, efikasnim metodama, u svom svojstvu vođe "Delija". U to vreme Arkan i Radmilo Bogdanović najbolji su prijatelji: ljube se i grle javno, na utakmicama, izlaze zajedno. Arkanova zvezda raste. Otvara poslastičarnicu u okviru svog imanja, na uglu Ljutice Bogdana i Sokobanjske, uz pomoć svojih zvezdaša. Tada se pričalo da je iza poslastičarnice bila i mala privatna kockarnica, specijalizovana za "šišanje ovaca". Prava prilika, međutim, otvara se 1990. kada Miloševićev režim donosi odluku da organizuje oružanu pobunu Srba u Hrvatskoj. Za buduće ratove ljudi kao Arkan bili su kao stvoreni. Tada nastaje i Srpska dobrovoljačka garda, formacija koju Arkan osniva u najužoj saradnji sa MUP-a Srbije i onim što će kasnije postati poznato kao "vojna linija" Miloševićevog režima. Tokom jednog izviđanja u Hrvatskoj, krajem novembra 1990, Arkana hapsi MUP Hrvatske.\nU tom veoma čudnom incidentu učestvovala je zanimljiva ekipa: Željko Ražnatović Arkan, neki Dušan Bandić iz Beograda, neki Dušan Carić iz Dvora na Uni i Zoran Stevanović, lik iz beogradskog podzemlja. Ta ekipa vozila se Arkanovim terenskim vozilom iz Knina ka Beogradu, ali nekako baš preko Dvora na Uni, što nije sasvim usput. U Dvoru na Uni, kasno uveče, oni su se vozali okolo kao da su namerno hteli da budu primećeni. Konačno je naišla patrola policije MUP-a Hrvatske i zaustavila ih. U vozilu su imali više pištolja i ručnih bombi, kao i automate "Heckler und Koch" MP-5K, dakle oružje zabranjeno za civile. Navodno je jedan od saputnika krenuo da potegne oružje, ali ga je Arkan sprečio i predao se vođi patrole Gojku Galijašu bez otpora. Taj Galijaš je poznat po tome što se sredinom osamdesetih jedva izvukao od optužbe za ubistvo tokom zlostave u službi, ali je ostao u miliciji (danas je policajac negde u Bačkoj). Cela ekipa predata je nadležnom istražnom sudiji u Sisku, gde su saslušani. Tada - iz nekog razloga - Zagreb preuzima slučaj i tu nastaje jedan teško objašnjiv razvoj: Arkana i njegove - uostalom za dalju priču irelevantne - drugove tuže za pripremanje oružane pobune sa ciljem rušenja ustavnog poretka Republike Hrvatske, delo za koje je bilo jasno da se ne može dokazati, umesto da se zadrže na nošenju nedozvoljenog oružja, za šta sledi dve godine, pa da posle vide šta će. Arkan je već bio poznat po pretećim antihrvatskim izjavama i slučaj je uzeo povelike javne razmere; s druge strane, svedoci za optužbu za rušenje ustavnog poretka bili su već tada i ostali do danas nedostupni hrvatskom sudu: Mile Martić i njegovi. U zagrebačkom okružnom zatvoru Remetinec, novom i modernom, Arkan je imao televizor i sve udobnosti tokom trajanja istrage i javnog pretresa, sve do kraja aprila 1991. 11-2.jpg (4123 bytes)U međuvremenu su se Milošević i Tuđman našli dva-tri puta, bio je 9. mart, kada je čiča-Radmilo kukao što mu nema Arkana da smiri navijače, a Milošević došao do zaključka da "ako ne znamo da radimo i proizvodimo, znamo da se tučemo". Krajem aprila sud je izrekao prvostepenu presudu i pustio osuđene na slobodu do pravosnažnosti, jer su presude bile na manje od pet godina. Po Arkana je tada došao privatni avion iz Beograda i on se vratio da ga Zagreb više nikada ne vidi, dočekan kao heroj. Danas Josip Boljkovac, nekadašnji ministar unutrašnjih poslova Hrvatske, tvrdi da je Arkanovo puštanje ugovoreno između Radmila Bogdanovića i tadašnjeg njegovog hrvatskog kolege Josipa Manolića, a na osnovu dogovora Milošević-Tuđman; kaže i da je neko za Arkana platio još i milion maraka. Manolić to poriče, ali se i u Beogradu i u Zagrebu veruje da je reč bila o pogodbi. Tuđman je kasnije napadao sudiju Vladimira Vinju zato što je ukinuo pritvor Arkanu, a Vinja je kasnije isteran iz pravosuđa, kao i zamenik javnog tužioca Anto Nobilo, koji je zastupao optužbu; obojica su sada advokati. Zoran Stevanović, koji je tada za skupe pare kninskim Srbima prodavao trofejno oružje, ubijen je 1997. na stepenicama hotela "Metropol"; počinilac nije otkriven. Srpska dobrovoljačka garda pojavljuje se na istočnoslavonskom terenu, oko Tenje i u njoj, krajem jula 1991. Tu jedinicu, kao i druge slične, pogrešno nazivaju "paravojnom formacijom", jer po Zakonu o narodnoj odbrani SFRJ i po uputstvu Generalštaba iz jula 1991, svako ko uzme oružje u odbrani Jugoslavije ima se smatrati pripadnikom oružanih snaga SFRJ sa svim obavezama i pravima. Ubrzo se po Slavoniji, Baranji i Zapadnom Sremu širi zastrašujuća fama o "Arkanovim tigrovima", potpomognuta kampanjom Miloševićevih režimskih medija s ove strane. Gledano sa čisto vojne strane, Arkanove snage bile su pre svega psihološko oružje: ispred njih je išla njihova zastrašujuća i uveliko zaslužena reputacija ubica i pljačkaša; takve niko ne voli da sačeka u svom selu. Iz nedelje u nedelju polako su pristizali izveštaji o sistematskom i industrijskom pljačkanju bogatih slavonskih sela, o sortiranju robe po vrsti, o kamionima koji prate jedinicu, odmah se krcaju "ratnim plenom" i idu za Beograd. Vojni policajci koji su čuvali jedan most preko Dunava sećaju se da im je kroz kontrolnu tačku jedne noći projurio Arkanov konvoj, ne obazirući se na znak da stane; neko je pripucao na kamione, a za njima je ostao trag od belog vina po putu... Vina opljačkana tada iz bogatih slavonskih i baranjskih podruma pila su se po boljim beogradskim kafanama, a buvljaci su bili puni video rekordera, televizora, bele tehnike i ostalog; o automobilima i da ne govorimo. Miloševićevo obećanje slobodne pljačke, "ako ne umemo da radimo...", obistinilo se za neke. Arkanovo nasmešeno dečje lice zračilo je sa naslovnih strana. Danas Arkanovi prijatelji tvrde kako je kroz obuku SDG-a prošlo "deset hiljada ljudi" itd.; pre će biti da su oznake i zastave SDG-a bile pokazivane gde god je trebalo ostaviti utisak i zastrašiti civilno stanovništvo. Stručni izvori procenjuju da Arkan nikada nije imao više od par stotina ljudi pod svojom komandom, niti mu je trebalo. Što se komande i kontrole tiče, bio je na direktnoj vezi kod "vojne linije" MUP-a Srbije; dogovor je bio jednostavan: usluga za uslugu; posao na terenu plaćan je povlasticom pljačke:affraid: . Arkan je svoje ljude držao u gvozdenoj disciplini; sa takvima drugačije ne bi ni išlo, kad ih čovek pogleda...\nPosle kraćeg odmora početkom 1992, Arkanovo jezgro SDG-a odlazi u martu na polazni položaj u blizini Šapca. Rat u Bosni je na vidiku. Dolazi do incidenata sa lokalnim stanovništvom, pa ih neko prijavljuje miliciji. Patroli koja je došla da interveniše pokazan je dokument sa potpisom gen. Andrije Biorčevića, komandanta Novosadskog korpusa, u kome piše da je Arkanova garda ustvari izvidnička jedinica tog korpusa. Po Bosni se Arkan nije zadržao dugo, ali je to bilo ubedljivo. Prvo Zvornik, pa Bijeljina, pa Brčko. Na svim tim mestima postupak je bio isti: zastrašivanje uverljivim primerom, proterivanje nesrpskog stanovništva, pljačka, obezbeđivanje preuzimanja vlasti lokalnom SDS-u i idemo dalje. Tokom svojih bosanskih operacija Arkanovi su ljudi posebnu pažnju posvećivali poštama, bankama, opštinama i stanicama milicije. Sistematski su skupljani formulari, lične karte, vozačke i saobraćajne dozvole, oružni listovi, pasoši, policijske legitimacije, čekovne knjižice i karte i slično - sve blanko i sa pratećim pečatima. U Bijeljini Arkan izvodi jednu od svojih omiljenih reklamnih predstava, ljubeći se sa Biljanom Plavšić, Ratkom Mladićem i Fikretom Abdićem i izigravajući velikodušnog spasioca nejači i ratnika-viteza, dok njegovi ljudi iza ugla tamane muslimansko stanovništvo. Bijeljina je uzeta praktično bez otpora. U Brčkom je bilo isto i još gore, sudeći po pričama preživelih i svedoka.\nUbrzo potom Arkan i ekipa vraćaju se u Erdut, gde su se uselili u vinariju u starom dvorcu. Tamo će ostati do 1995, u svojstvu specijalne jedinice MUP-a Republike Srpske Krajine, baveći se uvozom deficitarnih roba (uglavnom naftnih derivata) i kršenjem sankcija UN-a protiv SR Jugoslavije. Tokom januarske ofanzive Hrvatske vojske 1993, SDG se pojavljuje u severnoj Dalmaciji, ali neki izvori odande kažu da od toga nije bilo nikakve vajde: uglavnom su se bavili uvođenjem discipline i maltretiranjem lokalnih vojnika Srpske vojske Krajine. Neko od Krajišnika cinični je primetio da u Medku i Lici nema više šta da se opljačka...\nU međuvremenu se Arkan bacio u srbijansku politiku. Kao nezavisni kandidat grupe građana ulazi u Skupštinu Srbije 1992, ali se tamo ponaša veoma konstruktivno, na liniji SPS-a i ne ljulja čamac. Za izbore u decembru 1993, Arkan na brzinu osniva Stranku srpskog jedinstva i kreće u spektakularnu predizbornu kampanju, sve grdeći Šešelja i radikale na sva usta. Tokom kampanje, Arkana podržavaju njegova buduća žena Ceca Veličković i impresivna ekipa turbo-folk pevača i pevačica; mitinzi se ore od tehnoćirilice, troše se milioni maraka priloženih na osnovu "ponude koja se ne odbija", ali to ne vredi ništa: Stranka srpskog jedinstva nije dobila nijedno poslaničko mesto. SSJ se pridružila gomili nepostojećih političkih stranaka i organizacija, koje režimu služe samo kad treba da objave naručena "reagovanja" u državnim medijima.\nArkan se onda okrenuo drugim stvarima. Posle Dejtonskih sporazuma raspustio je gardu i postao civil, mada se ponekad vozio okolo u terenskim vozilima sa milicijskim tablicama i plavim svetlom. Svoju kuću u Ljutice Bogdana dogradio je sa još dva sprata "Voji Šešelju za inat", kako je rekao; kuća je jedna od najružnijih i najbolje čuvanih u gradu; niko ne sme da potegne foto-aparat ni na puškomet:affraid: . Kako se Kosovo polako zagrevalo, Arkan se još 1993. infiltrirao i tamo: otvarao je pekare, njegovi ljudi napunili su hotel "Grand" i skupljali reket na lokalnim tržištima. "Komandant" je davao patriotske izjave, u predizbornoj kampanji se slikao sa Albancima i uzeo je pod svoje fudbalski klub Priština, koji je doveo odmah u prvu ligu. Kako je oružana pobuna na Kosovu eskalirala, tako je i Arkan polako povlačio svoje investicije i ljude odande. Uprkos nekim pričama i uprkos patriotskim zaklinjanjima, ni Arkan, ni njegova jedinica nisu učestvovali u ratu na Kosovu (osim pojedinaca koji su policajci u civilu, pa su ratovali u tom svojstvu). Sa Cecom Veličković oženio se spektakularno: bila je to svadba veka u Beogradu. Tokom svadbe promenio je više kostima, od kojih je najneukusniji bio uniforma srbijanskog vojvode iz Prvog svetskog rata, sa sve sabljom, njegov omiljeni reklamni trik. Pucalo se, ždralo i pilo, a došao je svako ko u Beogradu misli da je neko. Nije bilo higijenski za bilo kog novokomponovanog "bizmismena" da se ne pojavi sa dostojnim poklonom ako je bio pozvan. Arkan se tako konačno uzdigao do društvenog ugleda i statusa i etablirao se u novoj beogradskoj čaršiji skrojenoj po sistemu vrednosti "Pink civilizacije". Svoje poslovne interese u estradnoj industriji uspostavio je na vreme; tokom 1993. njegovi su ljudi po Knez-Mihailovoj uverljivo objašnjavali prodavcima piratskih kaseta da se uklone sa tržišta. Iz Slavonije je izvezao određene količine najbolje hrastovine "u deljaka" sa jednim julovskim industrijalcem; do povlačenja iz Erduta obogatio se švercom tečnih goriva, otvarajući benzinske pumpe, ali i švercom cigareta.\nUvek je imao smisla za deficitarne robe: čega je falilo, Arkan je nabavljao. Carina i policija nisu ga zanimale, a ni on njih; inflacija ga je usrećila jer je imao svoje dilere na ulici. Propast piramidalnih štednji nije ga pogodila, naprotiv: iz "Dafiment" banke podigao je 350.000 maraka. Uzgred, čovek koji je ubijen pored njega Milenko Mandić radio je u obezbeđenju te iste "Dafiment" banke i bio je jedan od onih koji su mogli da vam izvuku ulog pod određenim uslovima, razume se. Arkan je preuzeo i neke medijske pozicije: radio "Pingvin" i televiziju "Palma plus" u Jagodini, gde je i formalno središte njegove stranke SSJ. Posle nerasvetljenog atentata na Radojicu Nikčevića, zanimljivog poslovnog čoveka, Arkanov prijatelj i ortak Đovani di Stefano preuzeo je Nikčevićeve poslove (Di Stefano je sada u zatvoru u Rimu i čeka na izručenje Velikoj Britaniji). Ni nekretnina nije falilo: izvestan deo najboljeg poslovnog prostora u Čumićevom sokačetu i još neki lokali po gradu u vlasništvu su Željka Ražnatovića ili njegovih zastupnika (frontmena).\nVreme je prolazilo, sankcije su pritiskale, a tržišta su se smanjivala: mala bara, mnogo krokodila... U Beogradu se u poslednje vreme pričalo kako je Arkan počeo da se interesuje za zaokruživanje monopola na uvoz tečnih goriva; kako sitni uvoznici na granici dobijaju "ponude koje se ne mogu odbiti": dođu ozbiljni ljudi, pitaju koliko je platio cisternu, isplate ga i kažu mu da je slobodan. Problem je, kako se priča, da je Arkan na taj način zgazio u tanjir nekim drugim ozbiljnim ljudima, jer je maloprodaja švercovanog goriva posao izuzetno lukrativan. Pominju se imena koja nisu za štampu, kao i političke stranke koje se u poslednje vreme ubrzano poslovno konsoliduju, koristeći stanje.\nNi estradna bara nije bila bolja: priča se da je firma "Grand productions", u vlasništvu Lepe Brene i Bobe Živojinovića, bila pod pritiskom pa je unajmila jednog surčinskog "poslovnog čoveka", nekog Šijana, da je zaštiti od reketa, a njega ubilo pre par meseci, dok je studio firme nekako izgoreo. Po gradu se sada priča da je inače nezgodna surčinska mafija bila jako uvređena na Arkana i sumnjičila ga za ubistvo Šijana. Surčinski ugao pojavio se, uostalom, u priči oko atentata na Arkana ubrzo: navodno je jedan od atentatora ili pomagača bio ranjen u pucnjavi i leži u nesvesti u Urgentnom centru, gde su ga ortaci dovezli, i navodno je pripadnik te grupacije, čovek sa nadimkom "Limun". U Surčinu kažu da je to mogla biti slučajnost, da su se ljudi sreli u "Interkontinentalu", ali ostaje i dalje nejasno kako bi Arkan prijateljski pozdravio nekoga za koga zna da mu nije naklonjen, kao što se priča za "Limunovu" ulogu u samom događaju. U Surčinu ne veruju da je "Limun" umešan u to, jer to jednostavno nije verovatno: niko od njih ne bi se kačio sa Arkanom samo zbog neke estradne gluposti, pa makar i Lepa Brena bila u pitanju. Stvar se naknadno iskomplikovala i vest da ima još jedan ranjenik, čak u Loznici, koji bi bio umešan u tu pucnjavu, neki Dušan Gavrić, za koga kažu da je bio pripadnik Arkanove SDG.\nŠto se političkog konteksta tiče, američka kablovska mreža MSNBC javila je u julu mesecu da je 25. juna 1999. belgijski advokat Pjer Šome kontaktirao tužilaštvo u Briselu sa Arkanovom navodnom ponudom da se preda. Tada je već objavljeno da protiv Željka Ražnatovića postoji optužnica Haškog tribunala. Može se pretpostaviti da je Arkan igrao na belgijsku poternicu koja za njim postoji za neka manja krivična dela, pa da bi se onda pogađao sa Hagom. Do kontakta nije došlo iz razloga koji nisu dovoljno jasni: da navodno Belgijanci nisu mogli da na vreme uspostave kontakt sa Hagom, da je haška poternica bila na engleskom, pa nije važila u Belgiji, da Interpol nije Belgiji poslao svoju poternicu za Arkanom i već tako. Stvar je bila legla, ali se pročula okolo, pa valjda odatle potiču priče o Arkanovoj ponudi Hagu da pregovara o imunitetu ili lakšoj kazni u zamenu za informacije koje sud zanimaju.\nDruga karakteristika političkog konteksta u kome je Arkan ubijen malo je šira: pokojnik je uspeo da izgradi jedan poslovno-paravojni disciplinovani i efikasni sistem; među svojima je imao harizmu, a među drugima strahopoštovanje; bio je politički realista i - gotovo izvesno - svojim uličnim gangsterskim njuhom shvatao da sve ovo neće dobro svršiti. Imao je više nego dobre privatne kontakte među policijom, vojskom, podzemljem, carinom, vladajućim aparatom. Oni koji - u vlasti ili inače - misle da je u Srbiji već godinama otvoren konkurs za Crnu ruku stavljali su Arkana visoko na top-listu mogućih kandidata upravo iz tih razloga. Špekulisalo se na temu je li ili nije Arkan dovoljno ojačao da izmakne kontroli, pogotovo sada kada su iz Službe uklonjeni Radovan Stojičić Baoa (ubijen), Jovica Stanišić (smenjen) i Franko Simatović (marginalizovan) i kada novo rukovodstvo počinje iznova u najosetljivijim segmentima.\nDa sa atentatom na Željka Ražnatovića Arkana nije ništa jasno vidi se i iz ponašanja vlasti. Vladajuće stranke SPS, SRS i JUL odbile su da slučaj komentarišu. Živko Šoklovački iz JUL-a uhvaćen da nešto kaže, triput je ponovio da ga to "ne zanima". RTS je službouljudno preneo zvaničnu izjavu istražnog sudije i ništa više. Zato se "Politika", doduše sa malim zakašnjenjem, upustila u raznorazne špekulacije iz svojih naročitih izvora.\nSvake dnevne novine imaju svoju verziju događaja; odjednom se pojavljuju nekakvi ranjeni učesnici ili svedoci događaja; policija mudro ćuti, kao i u svim dosadašnjim atentatima ove vrste. Stiče se utisak da se doziranjem i puštanjem informacija, teorija i špekulacija oko ovog atentata gradi dimna zavesa s namerom da se stvori utisak kako je reč o banalnom kriminalnom obračunu raznih čaršijskih likova. Zanimljivo je da su se uobičajene ogromne čitulje, znak poštovanja gangsterske etikecije u Beogradu, u Arkanovom slučaju pojavile sa malim zakašnjenjem; kao da se malo sačekalo da se vidi šta je sad ovo i valja li se isticati pre nego što znamo o čemu je zapravo reč. Prve stidljive čitulje javljaju se u ponedeljak (ranije nije ni moglo), da bi u utorak i sredu izašli hektari čitulja u "Politici". Komemoracija i pogreb pomereni su za 24 sata posle objavljene najave; kao da neko nije bio siguran ko će i hoće li doći. Stranka srpskog jedinstva bila je toliko iznenađena da niko nije umeo da kaže ništa novinarima koji su se javljali; kao da ta stranka i ne postoji, osim adrese u Jagodini.\nČiča-Radmilo Bogdanović, upitan za komentar, rekao je nešto zanimljivo: otprilike da u ovoj zemlji ima sud i zakon i da nije u redu da se ljudi tako ubijaju. Ostavio je utisak da mu je svega toga već dosta i treba mu verovati: on je ipak policajac stare škole, kad se razlikovalo ispravno od pogrešnog.\nRežimu je trebalo četiri dana da smisli šta će reći: u sredu je Goran Matić izjavio kako nije reč o državnom terorizmu nego je "Arkana ubila crnogorska mafija koja hoće da zauzme Beograd", a da je on uostalom bio običan kriminalac i šta sad tu. Tako se JUL preko pokojnog Arkana počešao tamo gde ga najviše svrbi - po običaju: opozicija i Crna Gora. Zoran Đinđić se takođe počešao, ali u intervjuu njujorškom "Tajmsu": izjavio je kako mu je njegov prijatelj Arkan poverio kako mu je Mira Marković "nudila i novac" da bi sa svojom gardom razjurio demonstracije tokom zimskog protesta 1996-1997, a da je on, kao, odbio. Osim toga, Đinđić tvrdi da ga je pokojnik upozorio da mu rade o glavi, pa se zato i uklonio u Crnu Goru za vreme bombardovanja.\nU sredu je u Domu sindikata u Beogradu Stranka srpskog jedinstva iz Jagodine održala komemoraciju za Željka Ražnatovića. Komemoracija je završena skandalom. Pri kraju govora Božidara Pelevića, predsednika SSJ i Kik boks saveza Jugoslavije i, kako je predstavljen, "đenerala Srpske dobrovoljačke garde", dok je pravio dramsku pauzu, iz dna sale se začuo muški glas: "Je l'mogu ja nešto da dodam?" Potom je ustao omanji muškarac koji se predstavio kao Zoran Radović, "brat Amfilohija Radovića i šurak Voje Koštunice". Taman je Radović započeo priču o tome kako je, valjda kao lekar i "član SSJ od 1994. godine", spasao Arkanovog rođaka Zorana Ražnatovića, kada je Svetlana Ražnatović ustala i zaputila se ka izlazu. Sa njom je skoro potrčalo zbunjeno obezbeđenje, da bi potom svi prisutni napustili salu iako je bilo najavljeno da će posle Pelevića govoriti još tri govornika, među njima i Ražnatovićev najstariji sin Mihailo.\nSala Doma sindikata bila je puna, uključujući i balkon. U gledalištu su primećeni Momir Vojvodić, savezni poslanik crnogorske Srpske narodne stranke, Vuk Bojović, direktor Beogradskog zoo vrta, pevači narodne muzike Zoran Kalezić i Aleksandar Ilić, desetak invalida od kojih su neki bili u uniformama sa oznakama SDG-a i stotinak momaka obučenih u trenerke fudbalskog kluba Obilić. Skup je zvanično počeo ulaskom Svetlane Ražnatović, obučene u dugačak crni kaput, u salu. Tada su svi prisutni ustali. Oko Cece, koja je sela u prvi red, i njenog obezbeđenja smesta se stvorio kordon od nekoliko desetina kamermana i fotoreportera. Većina njih se popela na binu i snimala udovicu, ne pokazujući želju da prestane. Razišli su se tek kada ih je spikerka pozvala da "pokažu malo poštovanja", a obezbeđenje odlučno odguralo od bine, u krajeve sale. Potom se na binu popeo Božidar Pelević, koji se pred velikom fotografijom Željka Ražnatovića tri put prekrstio i tri puta poljubio sliku u obraze. On je govorio o tri aspekta ličnosti pokojnog Ražnatovića: ratničkom ("oslobađanje" Bijeljine i Zvornika, "spasavanje" Banjaluke zajedno sa generalom Momirom Talićem...), sportskom ("Delije", FK Priština, FK Obilić, kik boks) i humanitarnom (fond "Treće dete", obezbeđivanje 36 stanova i 40 nadgrobnih spomenika za porodice 51 poginulog i 393 teško ranjena pripadnika SDG-a). Pelević je prekorio novinare koji nikada nisu pisali o činjenici da je Ražnatović diplomirao na Fakultetu za menadžment i Višoj trenerskoj školi - smer fudbal. Taman se Pelević upustio u priču o tome kako je Ražnatović bio "najnežniji otac, suprug i sin kojeg je ikada upoznao, koji je prekidao razgovore sa članovima poslaničkog kluba SSJ, jer je morao da ide kući i kupa decu", kada je bio prekinut Radovićevom upadicom.\nJedno od zanimljivijih pitanja u postarkanovom periodu odnosi se na naslednu masu, kako bi to pravnici rekli. Nasledna masa obuhvatila bi ne samo pokojnikovu imovinu već i niz njegovih udela, ugradnji, investicija, provizija i tekućih poslova. Na tom planu očekuju se razne komplikacije i zapleti koji će nastati tokom prilagođavanja spojenih posuda Arkanovog poslovnog carstva.\nNa svaki način za Željkom Ražnatovićem Arkanom ostaće velika rupa u policijsko-vojno-državnom, poslovnom, kriminalnom, estradnom i sportskom establišmentu Srbije. Popunjavanje tih rupa moglo bi biti dugo, dramatično i bolno.\nA na majku svih pitanja - a ko je ubio Arkana - ima za sada samo jedan pouzdan odgovor: isti takvi kao i on.\nLazu, nije to bila iluzija, istina ima samo jedno lice !!\nMilan taj Uto Nov 11, 2014 1:53 pm\nIZLOŽBA POSVEĆENA TITU: "Velika iluzija" od večeras u Muzeju 25.maj\nMuzej 25. maj večeras je vrveo od posetilaca na otvaranju izložbe posvećene velikoj strasti Josipa Broza Tita prema svim vrstama pokretnih slika: filmu, žurnalima i drugim filmskim i dokumentarnim sadržajima, a pod nazivom "Velika iluzija - Tito i 24 miliona metara filmske trake".\n"Velika iluzija'' je izložba koja je posvećena Titu kao gledaocu, režiseru, kao glumcu i najmoćnijem producentu, o čoveku koji gleda 285 filmova godišnje i njegovim susretima sa najvećom filmskom elitom druge polovine 20. veka među kojima su Sinjore, Iv Montan, Sofija Loren, Elizabet Tejlor, Vivijen Li, Orson Vels, Ričard Barton i Lorens Olivije", rekla je direktorka Muzeja istorije Jugoslavije Neda Knežević.\nOna je dodala da je to priča o državniku kog filmovi odmaraju i zabavljaju, ali koji je znao da iskoristi sav potencijal koji je film kao medij imao u prošlom veku "da njime propagira, ali i da mu služi u edukativne svrhe".\n''Velika iluzija'' je paralelno prati dva nivoa "realnosti" pa sa jedne strane projekat sledi impresivnu listu gledanih filmova, dok sa druge pruža uvid u snimanje dokumentarnog filma Tito - Zapisi filmskog snimatelja.\nPo reakciji i komentarima posetilaca sama postavka je impresivna, jer svaki deo muzeja ima nešto specifično i na poseban način rasvetljava strast nekadašnjeg predsednika.\nTu je interpretirana muzejska i arhivska građa, kao i filmski i video materijal. Pored mnoštva inserata, dokumenata i fotografija, posetioci imaju priliku da vide i rekonstrukciju ćoška u kome se Tito iz dana u dan prepuštao omiljenoj aktivnosti.\nZbog celokupnog utiska, atmosfere i osvetljenja izložba i filmski program mogu da se pogledaju samo u večernjim satima od 17 do 22 časa.\nKompletan ambijent, kao i doba dana prikazivanja izložbe imaju za cilj da stvore utisak odlaska u bioskop, što je koncept zabave koji polako izumire i odlazi u istoriju. Na ovaj način aktuelizuje se sadašnji trenutak, a posetioci podsećaju na činjenicu da je muzej mesto gde se ta istorija čuva i interpretira.\nCvijović je podsetio da je Josip Broz bio strastveni filmofil "samo u poslednjoj trećini svog života, od 1949. do 1980. godine, prema predano vođenim evidencijama pogledao ukupno 8.801 film".\nOn je ocenio da je kao i u politici, Tito u odnosu na film bio nesvrstan i neopredeljen "bukvalno je gledao sve žanrove".\nVidno raspoložena publika je gromoglasnim aplauzom pozdravila glumicu Milenu Dravić koja je podsetila da je Tito do danas jedini predsednik koji je znao kompletan pozorišni repertoar, jer je, uz ljubav prema filmu, veliku strast gajio i prema različitim žanrovima u teatru.\n"U godinama koje su daleko iza nas bila je jednom jedna zemlja, zvala se Jugoslavija. Tih godina je kultura bila vrhunska invensticija", rekla je poznata glumica. Ona je podsetila na veliki uspeh jugoslovenskog filma u to vreme i na brojne nagrade koje su dobijali filmski stvaraoci, ali i ispričala koliko je poštovanja Josip Broz imao prema glumcima.\nMinistar kulture i informisanja Ivan Tasovac je duhovito otvorio izložbu rečima "možemo poćeti" imitirajući doživotnog predsednika SFRJ.\nU okviru filmskog programa, do 18. decembra, u bioskopskoj sali Muzeja istorije Jugoslavije biće emitovano 40 filmova u sedam selekcija - Filmovi koje nije voleo, Filmovi odlikovanih režisera, Na krilima avanture, Noć posle teškog dana, Ka nepoznatim svetovima, Tito i film i Evropa u plamenu, dok je odabir gosta selektora, hrvatskog reditelja Rajka Grlića, specijalna osma selekcija.\nMaterijal koji je korišćen u postavci izložbe pripada fondu Muzeja istorije Jugoslavije, Jugoslovenskoj kinoteci, Arhivu Jugoslavije, Filmskim novostima i Dunav filmu, a realizovana je uz podršku Ministarstva kulture i informisanja.\nSam sebi deda mraz...?\nMilan taj Ned Jan 04, 2015 8:44 pm\n"Pozeleo sam sebi da bidnem precednik Sebije"..?\nZa tako nesto, moz da bidne petokraka,ruza, pa i kuksti krst ako treba,,,"tata kupi mi auto,kolica i romobil, tata kupi mi Cecu i njene fanove..da glasaju. ..tu nema "ideologije" tu ima samo Ivice Dacica...i pregrst novogodisnjih zelja, kofera i kofercica..i obecanja da ce svima biti baljsoe..?? 8-)


pritisci - Ozonpress :: internet portal\nVlast se okomila na N1, isti scenario kao sa Blicom\nOvih dana u Srbiji je boravio jedan visoki zvaničnik – a nije Dejvid CIA Petreus – multinacionalne kompanije Kohlberg Kravis Roberts & Co, kod nas i u svetu poznatije kao KKR. Preciznije, dotični radi u KKR Global Institute (KGI), ali to i nije od neke presudne važnosti za...\nНачелник Генералштаба Војске Србије злоупотребио је свој службени положај и наредио да се у једној касарни Војске Србије пред њега и његове сараднике доведу представници Војног синдиката Србије. Овом приликом представници репрезентативног синдиката називани ...


ZVEZDAŠI BESNI NA STOJKOVIĆA: Žestoko ispljuvao Crvenu zvezdu (FOTO) - Crvena zvezda info\nSrbija / 240 pregleda\nSrbija / 712 pregleda\nSrbija / 694 pregleda\nFudbal / 1699 pregleda\nFudbal / 3815 pregleda\nZVEZDAŠI BESNI NA STOJKOVIĆA: Žestoko ispljuvao Crvenu zvezdu (FOTO)\nOtvoren kao uvek, direktan kao retko ko. Za razliku od pojedinih saigrača koji mrse i na i van terena, Vladimir Stojković gađa, što novinari kažu, u glavu. Svaka reč „zveči“. I ove, iz intervjua portalu Mondo, sigurno će izazvati polemiku.\nPo više osnova. Najpre što je najbolji srpski golman sam po sebi razlog navijačkih prepucavanja, na šta je navikao, a zatim i zbog reakcije na pojave u ovdašnjem fudbalu na koje nije.\n„Partizan je ekipa koja ima jedan poraz u prvenstvu i primila je najmanje golova, a možda bismo u nekoj drugoj ligi primili još manje i sa ovim učinkom verovatno bili prvi. Mislim da čak ni Real Madrid i Barselona ne mogu da spoje šest-sedam utakmica, a da ne izgube bod. Videli ste u Španiji, ali i ostalim ligama, koliko ima iznenađenja. Kod nas su ona nemoguća. Imamo dva tima u Superligi koji ne mogu po 40 utakmica da izgube. Jednostavno, nismo mi toliko slabi koliko su oni jaki. Šta da kažemo o takmičenju gde su se dešavale stvari kao što su neverovatni autogolovi, penali? Mi ne možemo iz naše kože i teško je izboriti se“, primećuje Stojke za Mondo.\nCrno-beli su jesenji deo prvenstva okončali na trećem mestu superligaške tabele, zaostaju 15 bodova za lideorm Crvenom zvezdom, a šest za Radničkim, uz napomen da nisu izgubili ni od večitog rivala (1:1), ni od Nišlija (2:2).\n„Šta da kažem o ligi u kojoj Partizan ima dosuđen jedan penal u svoju korist za šest meseci, a igra napadački i uglavnom protiv ekipa koje se brane? A protiv nas je dosuđeno četiri-pet. Mnogo nepostojećih penala je dosuđeno i prošle godine. Želim im da protiv Partizana sviraju još sto penala, a ja im obećavam da neće dati nijedan od tih sto“, dodaje 35-godišnji čuvar mreže, uz obećanje da će nastaviti da kroti udarce sa 11 metara.\nUostalom, to je njegova teritorija. Dokazao se. A opet, mori ga ono što nije u konkretnoj vezi sa sportom\n„Imam troje dece i opet dolazim u iskušenje da napravim incident sa sudijom. Da, ne daj Bože, krenem… Toliko sam puta imao nekontrolisane reakcije, bio na ivici. U takvim situacijama je Bata (Zoran Mirković prim. aut) uspevao da me obuzda, jer imam veliko poštovanje prema njemu. Bukvalno sam na ivici i toga se plašim. Postaje bolesno. Vidite i sami šta se dešava, da vam ne pričam kakva je situacija. Partizan gazi ko god stigne, od fudbalera protivničkih ekipa, do onih koji odlučuju na terenu“.\nZašto se crno-beli tome ne suprotstave, pitaju se mnogi. Na terenu – igrački. Van njega – institucionalno.\n„Da pitate sve igrače Partizana, ubeđen sam da bi svi rekli da odmah počne nova sezona. Neka se završi ova, da se Zvezda i Radnički dogovore. Ne da se dogovore, već neka Radnički uzme Kup i neka počne sve ispočetka. Nama je svaka utakmica derbi, na krv i nož. Sistematski smo u glavi uništeni, uvuče se strah, povučemo se da branimo vođstvo. Samopouzdanje je poljuljano iz svih razloga koje sam pomenuo. Trošimo se dosta, ulažemo veliki napor i normalno je da se dešavaju takve stvari. Mi ćemo se boriti dokle kod nam bude dozvoljeno da se egal borimo. Ne želim ničije uspehe da umanjim, ali postoji statistika gde je Real sa Nišave bolji od Reala iz Madrida. Šta reći? To je stvarno fenomen. Za njih je španska liga, da igraju sa Realom i Barsom. Zaslužili su to. Preživeli smo Obilić, preživećemo i Radnički“.\nPostoje sagovornici kojima putanja ne moraju da se postavljaju. Stojković je takav…\n„Posle svega neko mi priča da „nismo nešto“. Saglasan sam da ima propusta i da moramo da se popravimo, ali uopšte nismo loši koliko su ostali „jaki“, dodaje uz napomenu da vidi šansu da crno-beli, ipak, prestignu prvog iznad sebe do kraja sezone. „Mislim da će Radnički morati da napreduje još u odnosu na nas da bi finiš mogao da igra rasterećeno. Ima utakmice protiv Partizana i Zvezde, tako da će morati da ima više bodova nego što te dve utakmice mogu da mu oduzmu. To neće biti problem, igra izvanredno i očekujem da će do kraja sve pobediti“.\nU intervjuu Mondu osvrnuo se Veliki Vladimir i na dešavanja sa večitog derbija (priznat gola Ričmonda Boaćija), nepozivanje u reprezentaciju Srbije, učešću na Mundijalu, Zvezdinom proboju u Ligu šampiona, a govorio je, između ostalog i o duelu Partizan – Dinamo koji se našao u žiži javnosti zbog, ponovo, nefudbalskih stvari.\n„Došli smo u neprijatnu situaciju gde su se Vranjanci „prali“ preko nas. Ekipe protiv nas gol brane životima, daju 300 odsto mogućnosti, dok protiv ostalih naših konkurenata sa zadovoljstvom primaju poraze i jedva čekaju da izgube. O Dinamu i njihovoj upravi se pričaju svakakve priče, ali da ne ulazimo u to, njihov je problem. Partizan je, životom mogu da garantujem, svaku utakmicu igrao pošteno. I drago mi je što je tako. Mi se na utakmicama borimo protiv mnogo više protivnika. Od fudbalera, koji protiv nas daju sve što mogu i to apsolutno podržavam, ali neka tako bude i protiv ostalih, do viših sila protiv kojih ne možemo. Voleo bih da uprava Vranjanaca preispita moralne poteze što se tiče utakmice Partizan – Dinamo“, zaključio je Stojković za Mondo.


Apel za pomoć: Samohrana majka iz Zavidovića živi u neljudskim uslovima – Bh Vjesnik – Besplatne online Serije\nPočetna/Pomozimo u ime Allaha/Apel za pomoć: Samohrana majka iz Zavidovića živi u neljudskim uslovima\n753 1 minut gledanja\nMolimo vas da podjelite ovu informaciju\nPredstavnici udruzenja DHD Nuraga Fojnica i Alen Joldic su danas posjetili samohranu majku Nefisu Karahasanovic, koja zivi u izuzetno teskim stambenim uslovima i urucili joj paket sa osnovnim zivotnim namirnicama. Ova porodica zivi u neljudskim uslovima, u trosnoj i oronuloj kuci u kojoj puse sa svih strana, u kojoj su ispucali i oronuli zidovi,dotrajali drveni prozori. Imaju dvije sobice od nekoliko kvadrata koje su pune gljivica i pored svega toga voda im kroz krov ulazi u prostorije u kojima borave. Da stvar bude gora ova porodica je bez kupatila.\nZamislite kako ova porodica sve ove godine provodi zivot u ovoj trosnoj i oronuloj kući. Kako se vidi iz prilozenih fotografija, ovoj porodici je potrebno sve: od gradjevinskog materijala do higijenskih i prehrambenih potrepstina, te stoga Vas molimo da pomognete ovu porodicu, kako bi mogli zivjeti na dostojanstven nacin.\nMnogi danas ljudi imaju razne zelje, a ova porodica ima samo jednu a to je da imaju kupatilo, toplije, ljepse i ugodnije prostorije za zivot kakav i zasluzuju. Ova majka pored toga sto ima problema sa zdrastvenim stanjem, cesto puta ostane bez osnovnih zivotnih namirnica, jer zivi od 80 KM socijalne pomoci, a muz joj je preselio na bolji svijet prije nekoliko godina..\nApelujemo na sve privrednike, javne ustanove, dobre i humane ljude koji imaju srce, koji mogu, koji hoce i koji zele dobro ovoj porodici da se u skladu sa svojim mogucnostima ukljuce u ovu plemenitu akciju, te je svojim prilozima podrze.\nPomazuci drugim pomazemo sebi, a najbolji covjek je onaj koji najvise pomaze drugima.\nSVI KOJI ZELE POMOCI OVU PORODICU MOGU TO UCINITI ISKLJUCIVO LICNO da ih kontaktirate na njihov broj telefona +387 60 330 8497\nbudimo humani Pomozimo Pomozimo ljudima Pomozimo u ime Allaha Zavidovici


Poslednja dva odlaska na more nisu bila i poslednja dva kupanja u moru. Jednu novu godinu dočekala sam u Solunu; druga obala koju sam posetila bila je ona u Folendamu. Da, toliko želim na more da… Više\nPre par dana, pisala sam o poklonu inspirisanom čuvenim serijalom knjiga i filmova Hari Poter. Poklon se bazirao na relikvijama (smrti); ako ste ga propustili, možete ga videti ovde. Na red je stigao poklon posvećen… Više\nKreativna iznenađenja i pokloni\nSvako je za Hari Potera i njegov magičan svet čuo, čak i da nije pročitao nijiednu knjigu ili odgledao film. Poklon o kojem vam danas pišem dobila sam od sestre za jedan rođendan. Inspirisala me… Više\ndi luna sangrija\nDa li možete da zamuslite kako je dobar osećj napraviti vlastitu kremu? Ne možete dok ne probate. Kada na nalepnici kreme napišete svoje ime, u ovom slučaju “BudiLepa”, i kada ta krema radi sve što treba: hidrira, hladi (jer je držim u frižideru), osvežava, balansira i miriše baš kako želite, i kada tačno znate šta sve ima unutra… Lista radost svaki put kada nanosite kremu. Priliku da napravim vlastitu kremu dobila sam u AromaTea, radionici aromakozmetike, gde su mnogi pre mene naučili da prave vlastite kreme, a neki i vlastiti kozmetički brend. Sada smo tu priliku imale Teodora (blog Health Alt) i Nataša ...\nJeste poklon broj jedan, i da, to znači -biće ih još. Moramo nekako proslaviti početak leta, i zabaviti se tokom vrelih dana pred nama… Pre toga pročitajte kako su mi prijala dva prava letnja Caudalie proizvoda: jedan za telo, jedan za lice. Caudalie Divine Scrub Piling je za svako doba godine, ali tokom leta koža se tako brzo suši od sunca, tako brzo se stvaraju zadebljanja na njoj usled sunčanja, pa je piling prava blagodet za nju. I to ne bilo kakav: nežan. Caudalie Divine Scrub spada u uksuznu liniju ovog francuskog brenda, inspirisanog vinom. Caudalie je jedan od mojih omiljenih brendova, i ...\nUkratko... neko je svoju veridbu objavio na društvenim mrežama kreativnom šoljom sa ovim natpisom i bum ubrzo se pojavilo bezbroj takvih šoljica i još više budućih nevesti koje svoju radost dele sa instagram zajednicom uz pitanje 'Does this ring make me look engaged?'. I bez obzira da li ste ljubitelj ovakvih trendova ili ne, nekim fotografijama, šoljama ili čak prstenju nećete moći da odolite, jer... Svi mi ovde volimo kreativnost, zar ne?Nema filozofije, ukoliko je dovoljno mudar da prepozna vašu kreativnost i ljubav prema deljenju sopstvene sreće sa internet zajednicom uz divan prsten koji vam daruje pokloniće vam i i ...\nDrage moje, danas je 3. rođendan bloga Beauty corner by Iveee! Kao što sam već napisala na svojoj Facebook stranici, prošle su pune 3 godine druženja, testiranja proizvoda, tipkanja postova, fotkanja, […]\nMeđu crtežima svog deteta odaberite onaj na koji ste najponosniji i pretvorite ga u omiljeni komad nakita. Formia design, radionica koju je pokrenula jedna Šveđanka, pruža upravo tu mogućnost. Nema osobe koja nije poželela da neki poseban trenutak iz prošlosti zauvek sačuva, da taj momenat nikada ne izbledi i izgubi svoje draži. Nakit je svakako naš ozbiljan partner kad god želimo da neki segment života sačuvamo od zaborava i to non-stop pokazuje na delu. Jedan od primera ove moći pronašle smo u Virdžiniji. Tačnije, šarajući Internetom naišle smo na Formia Design, radionicu nakita stacioniranu u ovoj američkoj državi.Ovaj mali kutak za ...\n"mia van beek"\n"nakit za poklon"\nNa moju veliku radost, akcija #proširisvet se nastavlja. U drugoj epizodi, predstavljam vam paketiće za Anu i Nenu, ali i ono što su one mene pripremile. Prva zvezda ovog posta javila se pomalo bojažljivo, pitajući… Više\nDrage moje, danas vam donosim jedan jako poseban post. Naime, nedavno smo se Anita sa bloga A Lady i ja dogovorile da ćemo napraviti razmjenu poklona.Ovim putem se još jednom želim zahvaliti dragoj Aniti na swapu i svim proizvodima koje mi je pažljivo odabrala. Ja sam ostala bez teksta.Kao i u većini swap-ova koje ste mogle gledati ili čitati, Anita i ja smo imale par "pravila".Odredile smo svotu novca koju smo voljne potrošiti, dale smo si rok do šestog mjeseca za kupnju (ali kao što vidite to smo ubrzale jer niti ona niti ja nismo mogle dočekati da si pošaljemo pakete) i ...\nswap with a lady\nDanas ću vam prenijeti svoje dojmove o proizvodu koji mi je preporučio moj dermatolog kada sam mu se obratila za pomoć oko rješavanja akni koje su mi se pojavile na […]\nČetrdesetih godina prošlog veka Norma Džin, slatka brineta, ušla je u studio Maksa Faktora (juniora) koji je doprineo njenoj transformacij u glamuroznu platinastu Merilin Monro. Postavljajući valjda najpoznatiju plavušu na svetu za svog “ambasadora” prošle godine, brend je ove godine kreirao ediciju ruževa inspirisanu glumičinim glamurom i njenim omiljenim Max Factor ružem u boji “Ruby Tusday“. U Merilyn kolekciji su četiri divna crvena ruža među kojima lako možete naći svoju crvenu: dve boje su posvećene svetloj, ružičastoj koži i tzv. hladnom tonu “Berry Red” i “Cabernet Red”, crveno-narandžasta “Sunset Red” toplom tonu lica, i jedna neutralna, “Ruby Red”, klasična crvena boja. 01 ‘Marilyn Ruby ...\nIdeja za poklon biće povezana sa temom meseca – putovanjima. Oduvek mi se dopadala pomisao da nekome ko odlazi daš nešto što će mu pomoći da razdvojenost lakše prihvati. Tako sam ja dečku priredila poluiznenađenje… Više\nPrethodnog meseca sam otvorila giveaway u kojem dobijaju svi koji žele knjigu koju ja više ne želim. Možete ga videti ako kliknete ovde. Naime, kupujem knjige pomalo šizofreno. Nikako da naučim da je bolje da… Više\nKoliko puta ste čuli “Život čine male stvari” i složili se sa tim? Uvek bi trebalo da budemo zahvalni na onom što imamo i pisala sam o tome u tekstu od ranije, ali ima i skupih sitnica. Svako ima neki “Guilty pleasure” na koji voli da povremeno da potroši malo više. Moj mali luksuz Sitnca […] The post Život čine mali luksuzi appeared first on According to Kristina.\nKada je sredinom 60-tih godina prošlog veka pariski frizer Patrik Ales kreirao novu metodu feniranja velikim okruglim četkama zvanu “brushing”, novi trend firzura je munjevito osvojio svet. Mi sad, naravno, znamo da sve što munjevito osvoji svet, i to u eri pre Interneta, moraju da pokrenu trendseterke, “selebriti”, glumice… razne dive tog vremena pre rijalitija. – Želeo sam da kreiram izgled koji će predstaviti novi, liberalni duh 60-tih, a i dalje delovati uredno i doterano. Brižit Bardo, jedna od mojih klijentkinja, bila je uzor nove, emancipovane žene, a volela je moju novu tehniku feniranja- kaže Ales. BB je bila idol, zvezda nad zvezdama ...\nHello Spring! #1 Easter goodie basket\nVeliki pozdrav svima! Napokon nam je stiglo PROLJECE! Nisam mogla odoljeti tome da kao u prvom razredu osnovne skole rijec proljece napisem sareno :D Zima i hladno vrijeme i mrak u 5 popodne su mi dosadili tako da sam jako sretna ovih dana kad nam je napokon toplije, dan je duzi, nema vise debelih bundi, kapa i cizama. A i sluzbeno je stiglo proljece i u njegovu cast cijeli tjedan cu pisati postove na temu proljeca, naravno sto se tice mode, sminke itd. A buduci da nam je u nedjelju Uskrs prvi proljetni post sam odlucila posvetiti jednom Uskrsnom pokloncicu kakav ...\nŽivimo u doba kad veliki deo ljudi na planeti ima sve – i šta im treba i šta im ne treba, a veliki deo ljudi nema ni osnovno. U takvim uslovima je zaista teško naći iskru koja bi vas pokrenula. I koliko uopšte motivišuća može biti takva situacija? Možda smo zato zaboravili da budemo srećni […] The post Gde je nestala zahvalnost? appeared first on According to Kristina.


Arminka Helić: Ruske interese na Balkanu podržavaju Slovenija, Hrvatska i Mađarska - Index.ba\nArminka Helić: Ruske interese na Balkanu podržavaju Slovenija, Hrvatska i Mađarska\nTokom rasprave britanskog parlamenta i izjave koja je usvojena zbog krize u Ukrajini te sve izvjesnijeg sukoba s Rusijom, baronesa Arminka Helić, članica Konzervativne stranke, naglasila je i ruski utjecaj u Bosni i Hercegovini.\n– Osvježavajuće je vidjeti zapadno jedinstvo kada je riječ o odbrani suvereniteta i teritorijalnog integriteta jednog saveznika (Ukrajina). Međutim, postoji još jedna zemlja koja je na vidiku Kremlja – Bosna i Hercegovina, gdje Rusi pokušavaju otvoriti još jedan front. Nažalost, u odgovoru nema istog jedinstva – kritikovala je Helić.\nPoručila je da Velika Britanija zaostaje za Sjedinjenim Američkim Državama kada je riječ o sankcijama. Također je otvoreno istakla kako ruske interese na Balkanu podržavaju Slovenija, Hrvatska i Mađarska.\n– Zaostajemo za Sjedinjenim Državama u odgovoru primjenom sankcija, a naši evropski saveznici podijeljeni su po sredini, a neki, poput Hrvatske, Slovenije i Mađarske, otvoreno podržavaju ruske interese na Balkanu. Hoće li ministar reći ovom Domu kako možemo bolje sarađivati s našim saveznicima i pokazati jedinstvo i u ovoj zemlji? – istakla je Helić.\nPrethodni članakAmerika udarila na Dodika: Objavljena imena firmi koje su pod njegovom kontrolom\nNaredni članakIzrael pred ukidanjem Covid-potvrda: Nemaju medicinske logike, stvaraju paniku\nMevludin Bektić, predsjednik Saveza samostalnih sindikata Bosne i Hercegovine iznio je optužbe na račun federalnog premijera Fadila Novalića, kazavši...


Ako osećate ukus metala u ustima, to ukazuje na OVE ozbiljne dijagnoze i poremećaje u vašem organizmu... ovo nije za uopšte za zezanje! | Biljna medicina\nAko osećate ukus metala u ustima, to ukazuje na OVE ozbiljne dijagnoze i poremećaje u vašem organizmu... ovo nije za uopšte za zezanje!\nby Jasmin Zahirovic 12:42 0 komentari\nDa li vam se ikada dogodilo da osećate ukus metala u ustima? Jeste li znali da to može biti indikator raznih bolesti, neke od njih su veoma opasne? Saznajte kada to osećamo ukus metala u ustima.\nJeste li ikada osetili ukus metala u svojim ustima?\nRadi se uglavnom o ukusu kovanog novca, čak ćete pomisliti da možda osećate krv, ali krvi neće biti. Ispostavilo se da ovo može biti uzrokovano raznim zdravstvenim problemima, neki su opasni, a neki ne. Kada osetite ukus metala u ustima trebalo bi da obratite pažnju na to šta ste radili pre toga i da li postoje još neki simptomi.\nKao nuspojava konzumiranja antibiotika i još nekih lekova, može se pojaviti ukus metala u ustima. Ovo se dešava zbog toga što telo apsorbuje komponente lekova, koji kasnije mogu izaći kroz pljuvačku. Antidepresivi mogu takođe ovo izazivati, kao i mnogi lekovi koji dovode do isušivanja usta. Ovo nije opasno, samo može biti neprijatno. U ovom slučaju potrebno je da konzumirate što više vode i mente.\nUkoliko osećate ukus metala u ustima, to takođe može biti simptom infekcije respiratornog sistema, sinusitisa ili prehlade. S obzirom na to da su čulo ukusa i mirisa povezani, infekcija nosa ili disajnih puteva uticaće i na ukus. Ukus metala u ustima nestaće čim infekcija prođe.\nTrudnoća, pogotovo u ranom stadijumu, može uticati na ukus, uključujući i na ukus metala u ustima. Ovo je normalna stvar i uglavnom nestane sama od sebe. Veoma je važno obraćati pažnju na bilo kakve promene tokom trudnoće. Ukoliko primetite bilo šta čudno, odmah se obratite lekaru.\nKao što vaše telo apsorbuje komponente lekova, isti slučaj je i ukoliko unosite dodatke ishrane. Ukoliko unosite cink, gvožđe, bakar, hrom, to može izazvati ukus metala u ustima. Ukus metala se obično javlja tek kada počnete uzimati suplemente, a kako njihov nivo u telu raste, ukus polako nestaje. Ukoliko ne prestane, konsultujte se sa lekarom oko doziranja.\nČudan ukus u ustima je česta pojava kada se radi o demenciji. Demencija oštećuje mozak i nerve i zbog toga je oštećeno i čulo ukusa. Na demenciju ukazuje mnogo stvari, a promena ukusa je jedna od njih.\nUkoliko radite sa opasnim materijalima, to može dovesti do ukusa metala u ustima. U stvari, ovaj osećaj je nuspojava izloženosti živi i olovu. Ukoliko mislite da ste bili izloženi ovim metalima, obratite se svom lekaru odmah kako biste otišli na dalja testiranja.\nUkus metala u ustima ukazuje na probleme sa jetrom i bubrezima, što znači da ovi organi ne funkcionišu kako bi trebalo i da ne filtriraju materije na pravi način. Ukoliko ukus metala prati goričina, verovatno je problem u presproj jetri. Ukoliko se radi samo o ukusu metala u ustima, onda je moguće da je problem u bubrezima. Ovo takođe može biti indikator dijabetesa. Obratite se lekaru ukoliko smatrate da je ovo problem.\nHemoterapija i radijacija često za sobom ostavljaju ukus metala u ustima. Ovo je očekivana pojava kada se radi o lečenju od raka i kao i druga neželjena dejstva, mora se tretirati sa mnogo pažnje. Razgovarajte sa lekarom o tome šta možete uraditi po tom pitanju.\nJedan od uzročnika ovog neprijatnog osećaja može biti neredovna oralna higijena. U ovom slučaju mogu nastati infekcije koje mogu dovesti do ovog osećaja. Pobrinite se da redovno vodite računa o higijeni zuba, a ukoliko mislite da imate problema sa infekcijama, posetitie svog zubara. Ovaj ukus u ustima nestaće kada nestane i infekcija. Takođe bi trebalo da pijete mnogo vode kako bi usta bila sveža i hidrirana.


Ogromna količina kiša koja se u kratkom vremenskom roku sručila na glavni grad potopila je ulice, pa su automobili koji su se u tom trenutku zatekli u saobraćaju bukvalno morali da "plivaju", a neki od njih ostali su zaglavljeni. U našoj galeriji pogledajte kako je izgledala borba vozača sa bujicom u Beogradu.\nJaka oluja pogodila Beograd autokomanda\nJaka oluja pogodila Beograd Kosovska\nNAJVEĆE PRIZNANJE ZA MLADE NAUČNIKE Genijalac iz Beograda dobio nagradu od TRI NOBELOVCA\nTri dobitnika Nobelove nagrade i brojni profesori sa prestižnog univerziteta "Harvard" jednoglasno su ocenili da rad našeg genijalca Filipa Boškovića (20) zaslužuje najveće priznanje. Ovaj talentovani student treće godine Biološkog fakulteta u Beogradu osvojio je prestižnu nagradu "Stephen Kuffler" koja je najveće priznanje koje naučnik tih godina može da dobije.


Univerzitet u Tuzli - USPJEŠNO ODRŽANI MEĐUUNIVERZITETSKI SPORTSKI SUSRETI “BALKANIJADA 2018”\nTuzla, 05.07.2018. god.\nStudentski parlament Univerziteta u Tuzli u saradnji sa Univerzitetskim sportskim društvo Univerziteta u Tuzli i Centrom za sport i ove godine organizovali su treću po redu Međuuniverzitetske sportske susrete „Balkanijada“, na kojoj učestvuju studenti sa više univerziteta/sveučilišta/fakulteta sa prostora Balkana.\nOve godine „Balkanijada 2018“ okupila je oko 250 studenata sa 11 univerziteta, koji su se takmičili u sljedećim sportovima:\n- mali nogomet,\n- stolni tennis,\n- atletika (100m i 400m).\nSportovi mali nogomet, košarka i atletika organizovani su u muškoj konkurenciji, odbojka u ženskoj konkurenciji, dok su se stolni tenis i šah igrali mješovito.\nStudentski parlament kao organizator navedene manifestacije i ove godine se potrudio da obezbijedi besplatan smještaj i hranu za učesnike manifestacije, kao i sav ostali prateći program oko same organizacije.\nZa košarkaški dio turnira na Balkanijadi prijavilo se devet ekipa, koje su bile podijeljene u dvije grupe. Nakon završenih polufinalnih utakmica pristupilo se odigravanju utakmice za treće mjesto i finalne utkmice, koje su završile sljedećim rezultatima:\nFakultet elektrotehnike Tuzla – IPIA Tuzla 30:36\nUniverzitet u Travniku – Univerzitet u Tuzli 29:35\nZa odbojkaški dio turnira na Balkanijadi prijavilo se šest ekipa, međutim zbog ispitnih obaveza tri ekipe su otkazale svoje učešće dan prije početka Balkanijade, te je ostatak prijavljenih ekipa igralo sistemom grupne faze:\nI mjesto: UNIVERZITET U TUZLI\nII mjesto: UNIVERZITET U ZENICI\nIII mjesto: UNIVERZITET „DŽEMAL BIJEDIĆ“ MOSTAR\nZa malonogometni dio turnira na Balkanijadi prijavilo se trinaest ekipa, koje su bile podijeljene u tri grupe.\nNakon kvalifikacionih utakmica dalje su uslijedile polufinalne utakmice za koje se također vršilo žrijebanje parova, sastali su se:\nFET – MEDICINSKI FAKULTET TUZLA 1:2\nUNSA – STUDENTSKI CENTAR TUZLA 2:0\nUtakmica za treće mjesto FET – STUDENTSKI CENTAR TUZLA 2:2 (1:2 P)\nU finalu su se sastale ekipe:\nMEDICINSKI FAKULTET TUZLA – UNIVERZITET U SARAJEVU\nSTOLNI TENIS „BALKANIJADA 2018“ – PLASMAN\nIII mjesto: Haris Babić (UNIVERZITET U BIHAĆU)\nŠAH „BALKANIJADA 2018“ – PLASMAN\nI mjesto: Zvonimir Karlović (SVEUČILIŠTE U MOSTARU)\nII mjesto: Edin Musić (UNTZ)\nIII mjesto: Sanja Bilić (SVEUČILIŠTE U MOSTARU)\nATLETIKA 100m „BALKANIJADA 2018“ – PLASMAN\nI mjesto: Hasan Imamović (UNTZ)\nIII mjesto: Edin Durak (UNZE)\nATLETIKA 400m „BALKANIJADA 2018“ – PLASMAN\nI mjesto: Nermin Alibašić (UNTZ)\nII mjesto: Abdulkadir Karzić (UNTZ)\nNAJBOLJI IGRAČI BALKANIJADE 2018\nOrganizacioni odbor Balkanijade 2018 imao je težak zadatak, izabrati najbolje igrače u timskim sportovima, te su nakon rezimiranja cjelokupnog toka takmičenja donijeli sljedeće odluke:\nU konkurenciji Varupa Namik (Univerzitet u Travniku), Zlatan Golijanin (Univerzitet u Tuzli), Ademir Lasetović (Univerzitet u Tuzli), za najboljeg košarkaša izabran je Ademir Lasetović.\nU konkurenciji Elma Karabegović (UNTZ), Belma Halilović (UNZE) i Denisa Pajević (Univerzitet „Džemal Bijedić“ Mostar) za najbolju odbojkašicu izabrana je Elma Karabegović.\nU konkurenciji Amir Zulić (UNTZ), Osman Begunović (Medicinski fakultet Tuzla) i Ibrahim Hršumović (UNSA), za najboljeg igrača malog nogometa izabran je Ibrahim Hršumović.\nU konkurenciji Adin Hodžić (Medicinski fakultet Tuzla), Denis Plesnik Halilčević (UNTZ) i Samir Monjarčić (SC Tuzla), za najboljeg golmana izabran je Adin Hodžić.\n„BALKANIJADA TUZLA 2018“


GOTOVA JE SKOLA!!!\nMyCity » Ostatak ostalog » GOTOVA JE SKOLA!!!\nPoslao: 17 Jun 2005 18:38\nE , bas lepo od njih\nPoslao: 17 Jun 2005 19:22\nИ ја колико знам,средња школа завршава у уторак.\nPoslao: 17 Jun 2005 20:47\nja jos nisam zavrsila sa skolom u utorak( i to ce jos da me pita srpski zato sto hoce da mi da 5, a ja zadovoljna 4 i ona ce mi kaze ne hocu da imas 5.)\njedva cekam kraj....\nPoslao: 17 Jun 2005 22:39\nMene ceka geografija u ponedeljak\nsve za kraj .... Sad znate za ubuduce (nazalost i ja znam posto sam danas popravljao nesto a poslednji je dan)\nPoslao: 17 Jun 2005 23:05\ncuti mib, mene danas prozvao reko treba jos malo da ponaucim da bih mogla da popravim....!@#$%^&@%^!$\nPoslao: 18 Jun 2005 00:23\nMene zasr*lo iz srpskog i iz matematike pa iz srpskog dobio 4 a iz mate 3.\nTako i meni kaze nastavnica fizike,kao: "Nije to dobro nauceno,treba do odlicno savladat'!" pa mi onda ne da ni ocenu...\nPoslao: 18 Jun 2005 00:59\nSkola!!! Kako to lepo zvuci! Pa ljudi uzivajte dok ste jos u srednjoj! Sta vas posle sve ceka...\nUzivajte dok traje i naravno u raspustu!!!\ne vala, ja otkako sam na faxu, nemam pojma kad deca idu u skolu , nit' kad imaju raspust ...\na sad na faxu nema raspusta, mora preko leta da se uci\nUzivajte bre !!\nPoslao: 18 Jun 2005 15:10\nmene tera matematicarka da radim kontr. u utorak(poslednji dan) za 5. a srpkinja hoce da mi da 5 tako da moram da odgovaram!uzas!necu ocu 4! sad moram da ucim i da vezbam!


Tuzla-U naselju Solina počeli radovi na izgradnji stanova za raseljene - Bolja Tuzla\nTuzla-U naselju Solina počeli radovi na izgradnji stanova za raseljene\nU tuzlanskom naselju Solina, postavljanjem kamena temeljca, ozvaničen je početak radova na izgradnji 66 stanova za raseljene osobe koje trenutno žive u kolektivnom naselju Mihatovići.\nPočetku radova na izgradnji zgrade socijalnog stanovanja u Tuzli, koja se gradi u sklopu projekta „Zatvaranje kolektivnih centara CEB II“, prisustvovala je ministrica za ljudska prava i izbjeglice BiH Semiha Borovac, federalni ministar za raseljene osobe i izbjeglice BiH Edin Ramić i gradonačelnik Tuzle Jasmin Imamović.\nRok za završetak radova na izgradnji socijalnih stanova za raseljene osobe je 420 dana, odnosno godina i po.\nMinistrica Borovac izrazila je zadovoljstvo što je ozvaničen početak radova , te kazala da je ovo druga zgrada u okviru ovog projekta kojom će se riješiti ukupan problem kolektivnog stanovanja u ovom naselju.\n– Preuzimajući tu obavezu izgradnje stanova mi smo preuzeli brigu o ovim ljudima i na taj način garantiramo da će oni dobiti trajna rješenja za svoje stambene probleme – istakla je Borovac.\nCilj je do 2020. godine zatvoriti sve kolektivne centre na području Federacije BiH. U BiH od 156 kolektivnih centara na jedinstven način bit će zatvoren 121 kolektivni centar. Kreditna sredstva za realizaciju ovog projekta osigurana suod Razvojne banke Vijeća Evrope u iznosu od 120 miliona KM.\nMinistar Ramić je kazao da je za područje Tuzlanskog kantona planirano 20 potprojekata u 11 općina, a sporazumi su potpisani sa devet općina za realizaciju 17 potprojekata.\nU pripremi je potpisivanje sporazuma za dvije općine koje su naknadno uključene u projekt, Banovići i Kalesija.\n– Vrijednost investicija za projekt ‘CEB II’ TK je oko 60 miliona KM, dodatno učešće općina i gradova je oko 16,5 miliona KM, što je 810 stambenih jedinica – kazao je Ramić i dodao da će u okviru dva potprojekta, Solina i Miladije, biti izgrađeno 156 porodičnih stanova u vrijednosti oko 10,5 miliona KM\nGradonačelnik Imamović je kazao da je Grad Tuzla prije dvije godine usvojio Sporazum o „Zatvaranju kolektivnih centara CEB II, te podsjetio da je Tuzla prva u BiH usvojili strategiju o neprofitnoj izgradnji stanova i postala lider.\nMinistrica Borovac, ministar Ramić i gradonačelnik Imamović obišli su i tuzlansko naselje Miladije, gdje se gradi 99 stanova za raseljene osobe iz kolektivnog naselja Mihatovići.


OHR od sada ažurira sajt i na srpskom jeziku – Otvoreno\nOHR od sada ažurira sajt i na srpskom jeziku\nIzvor: 23.08.2021, 23:22 16.6k\nKancelarija visokog predstavnika u BiH počela je na svom zvaničnom sajtu da ažurira vijesti i na srpskom i hrvatskom jeziku, a ne samo na “bosanskom”, što je do juče bila praksa.\nNaime, nakon što je “Glas Srpske” u subotu objelodanio da se zvanična saopštenja i vijesti na sajtu OHR-a redovno ažuriraju samo na “bosanskom”, ali ne i na srpskom i hrvatskom jeziku, od danas se to promijenilo.\nIako iz OHR-a nismo dobili odgovor na pitanja zašto se njihov zvanični sajt redovno ažurira samo na jednom jeziku, očigledno da je kritika urodila plodom. Politikolog Ljubinko Jović, koji je za naš list kritikovao dojučerašnje ponašanje OHR-a u vezi sa korištenjem jezika, kaže da bi uprkos tome što je OHR promijenio dosadašnju praksu, trebalo vidjeti zašto su do sada radili drugačije.\n– Trebalo bi vidjeti da li je uzrok dosadašnje prakse i stavljanja srpskog i hrvatskog jezika u drugi plan slučajnost ili neodgovornost. Jako lijepo je ako je reagovanje OHR-a rezultat pritiska koji je svojim pisanjem izvršio “Glas Srpske”, jer to znači da neko u OHR-u ipak čita i uvažava ćirilične i medije iz Republike Srpske. Iako se to čini kao sitna korekcija, ipak je značajno da OHR pokazuje da uvažava činjenicu da u BiH postoje tri ravnopravna jezika koja se koriste kao zvanični jezici institucija – kaže Jović.\nPodsjećamo, politikolog Vojislav Savić poručio je ranije da naprosto ne želi da vjeruje da je neko namjerno srpski i hrvatski jezik stavljao u drugi plan i da je redovno ažurirao vijesti samo na jeziku bošnjačkog naroda. On je ocijenio da bi to bilo na nivou učenika drugog razreda osnovne škole, dodajući ipak da je moguće da u Sarajevu smatraju da je prirodno da se ažuriranja vrše samo na “bosanskom” jeziku.\nVukanović: Dodik voza svoje članove autobusima kao stoku, s jednim sendvičem i sokom


RASPLET (Odlomci iz knjige O OPANČARIMA I OPANCIMA – Peti deo) – Nastavak 7 | Opancar\nRASPLET (Odlomci iz knjige O OPANČARIMA I OPANCIMA – Peti deo) – Nastavak 7\nnovembar 24, 2014 u rubrici O opančarima i opancima\nKao ilustracija medijskog mraka koji nam servira RTS – samo jedna informacija. U isto vreme, za vreme održavanja tog veličanstvenog mitinga sa pola miliona građana u centru Beograda, počinje glavni Dnevnik RTS, po običaju, na svim kanalima. Ni jedne jedine reči o tome! Čak ni ono uobičajeno – okupila se šačica izdajnika! Ni jedna reč o rezultatima izbora i totalno oprečnim rezultatima! Kao da je to već gotova stvar – ide drugi krug glasanja i šta o tome ima više da se priča.\nUmesto toga, razgovor sa glavnim gostom dnevnika Živadinom Jovanovićem, saveznim ministrom inostranih poslova. On nadugačko i naširoko elaborira tezu o međunarodnoj zaveri širokih razmera kojom se pokušava, uz pomoć domaćih izdajnika, da se sruši narodni režim u Jugoslaviji. Glavni povod i krunski dokaz za to je saopštenje Američkog kongresa od prethodnog dana da su kao pomoć opoziciji u Srbiji upravo odobrili 500 miliona dolara – oni isti koji su nas prošle godine 78 dana besomučno bombardovali. To je intervju koji se celo veče vrti na svim programima RTS-a, a ni reči o onome što se upravo dešava na ulicama Beograda i svim gradovima Srbije. Naravno, potom smo uredno obavešteni o svim protestima koji su tog dana održani u svetu. Počev od štrajka kamiondžija koji protestuju protiv visokih cena benzina na Zapadu, do protesta protiv ekonomske i političke globalizacije u svetu.\nA što se tiče Amerike, nažalost i dobrog dela Evrope, gde i moja Britanija sigurno spada, ja i dalje mislim da oni žarko žele da Milošević pobedi i na ovim izborima i da i dalje ostane na vlasti, jer oni još nisu realizovali sve svoje planove sa ovom jadnom i napaćenom zemljom. Za ostvarenje tih preostalih planova Milošević je najbolji partner – ne govorimo sa njim i radimo šta hoćemo. Taman da je i tačna vest o pomenutih 500 miliona dolara pomoći, a ja u to i ne verujem jer, prema praksi koju Amerika primenjuje prema drugim zemljama kojima neštedimice obećava takve pomoći, mnogi neprihvatljivi uslovi treba prethodno da budu ispunjeni. Zar je bilo potrebno američkoj administraciji da baš sada donosi takvu odluku i javno je objavljuje. Takva odluka u sadašnjem momentu može samo da pomogne ovdašnjem režimu kao krunski dokaz teze da je opozicija Srbije sluga NATO pakta. Efekat takve odluke je isti kao i odluka – u vreme raspisivanja izbora – da je Amerika otvorila specijalnu kancelariju u Budimpešti za logističku pomoć srpskoj opoziciji u vreme predstojećih izbora, pa je režim tu odluku maksimalno eksploatisao tokom izborne kampanje. Takvu odluku Amerike predsednički kandidat opozicije Vojislav Koštunica nazvao je – poljubac smrti američke administracije, a glavni izborni slogan JUL-a za vreme ovih izbora bio je: „Narod bira, a ne NATO! „\nŠta će se dalje dešavati, ne znam, jer režim koji može tako drsko da ignoriše ono što se ovih dana dešava na ulicama očigledno je spreman na sve. Po cenu odbrane režima svim sredstvima, čak i eventualni rumunski scenario je za njih prihvatljiv rizik, jer Milošević navodno ne brani svoju vlast, već slobodu, čast i dostojanstvo zemlje, a to je parola koja ovde može da povuče svoje sledbenike, naročito ako Zapad nastavi da nam ovako pomaže.\n← RASPLET (Odlomci iz knjige O OPANČARIMA I OPANCIMA – Peti deo) – Nastavak 6\nRASPLET (Odlomci iz knjige O OPANČARIMA I OPANCIMA – Peti deo) – Nastavak 8 →


Intern for the printed publications project | IKEA Srbija d.o.o. | Beograd | Poslovi Infostud\nIKEA Srbija d.o.o. raspisuje oglas za poziciju Intern for the printed publications project. Za obavljanje ovog posla neophodno je dobro poznavanje jezika na kojem je oglas napisan. Ukoliko tekst oglasa ne razumete u potpunosti, savetujemo vam da razmislite da li je ovo pravi posao za vas.\nfor the printed\nIn Selling department\nTo have good knowledge of English, both written and spoken\nTo have good knowledge of Microsoft Office package (Excel in particular) – Sort & Filter, VLOOKUP Function, PivotTable\nKnowledge of the Adobe InDesign is a plus\nWilling to learn and upgrade your knowledge\nOpportunity to work in international corporate environment on the project related to IKEA catalogue and brochures\nSend your CV in English by 27.02.2020.\nKako biste videli o kom oglasu je reč, kliknite na: Intern for the printed publications project\nRadnik na poslovima pripreme za štampu\nOperater na nožu\nLa Mantini d.o.o.