Sotsiaalpoliitika – Tööturu osapoolte vaheline dialoog liidu tasandil – Kokkulepe „Üldine raamistik riikide keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate teavitamiseks ja nendega konsulteerimiseks“ – Kokkuleppe allkirjastanud osaliste ühistaotlus rakendada seda kokkulepet liidu tasandil – Komisjoni keeldumine esitada nõukogule otsuse ettepanek – Tühistamishagi – Vaidlustatav akt – Vastuvõetavus – Komisjoni kaalutlusruum – Tööturu osapoolte sõltumatus – Subsidiaarsuse põhimõte – Proportsionaalsus\nEuropean Federation of Public Service Unions (EPSU), asukoht Brüssel (Belgia),\nJan Goudriaan, elukoht Brüssel,\nesindaja: solicitor R. Arthur, barrister R. Palmer ja barrister K. Apps,\nEuroopa Komisjon, esindaja: I. Martínez del Peral, M. van Beek ja M. Kellerbauer,\nmille ese on ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada komisjoni 5. märtsi 2018. aasta otsus, millega keelduti esitamast Euroopa Liidu Nõukogule otsuse ettepanekut, et rakendada kokkulepet „Üldine raamistik riikide keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate teavitamiseks ja nendega konsulteerimiseks“, mille on 21. detsembril 2015 allkirjastanud Délégation syndicale de l’administration nationale et européenne (DSANE) (Riigisiseste ja Euroopa avaliku sektori asutuste ametiühingute delegatsioon (TUNED)) ja Employeurs de l’administration publique européenne (EAPE) (Euroopa avaliku sektori tööandjate liit (EUPAE)),\narvestades menetluse kirjalikku osa ja 23. mai 2019. aasta kohtuistungil esitatut,\n1 Euroopa Komisjon palus 10. aprilli 2015. aasta konsultatsioonidokumendis C(2015) 2303 final ELTL artikli 154 lõike 2 alusel tööturu osapooltel avaldada arvamust Euroopa Liidu võimaliku tegevussuuna kohta töötajate teavitamist ja nendega konsulteerimist käsitlevate direktiivide konsolideerimise vallas. Konsulteeriti eelkõige seoses nende direktiivide kohaldamisala võimaliku laiendamisega liikmesriikide avaliku sektori ametnikele ja teenistujatele.\n2 Tööturu osapooled, kes olid 2. juunil 2015 kokku tulnud keskvalitsuste asutuste sotsiaaldialoogi komitee raames, nimelt ühelt poolt Riigisiseste ja Euroopa avaliku sektori asutuste ametiühingute delegatsioonina (TUNED) ja teiselt poolt Euroopa avaliku sektori tööandjate liiduna (EUPAE), teavitasid komisjoni ELTL artikli 154 lõike 4 alusel oma soovist läbi rääkida ja sõlmida kokkulepe ELTL artikli 155 lõike 1 alusel.\n3 TUNED ja EUPAE sõlmisid 21. detsembril 2015 kokkuleppe „Üldine raamistik riikide keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate teavitamiseks ja nendega konsulteerimiseks“ (edaspidi „kokkulepe“).\n4 TUNED ja EUPAE esitasid komisjonile 1. veebruari 2016. aasta kirjas ühistaotluse esitada ettepanek kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil Euroopa Liidu Nõukogu otsusega, mis võetaks vastu ELTL artikli 155 lõike 2 alusel.\n5 Komisjon teavitas TUNED-d ja EUPAE-d 5. märtsil 2018 oma otsusest keelduda esitamast nõukogule ettepanekut rakendada kokkulepet liidu tasandil (edaspidi „vaidlusalune otsus“).\n6 Vaidlusaluses otsuses märkis komisjon sisuliselt esiteks, et keskvalitsuste asutused on liikmesriikide valitsuste haldusalas; et need asutused teostavad avalikku võimu ja et nende ülesehituse, korralduse ja toimimise määramine on täielikult liikmesriikide pädevuses. Teiseks nentis komisjon, et sätted, mis teatavas ulatuses tagavad nende asutuste ametnike ja teenistujatega konsulteerimise, on paljudes liikmesriikides juba olemas. Kolmandaks tõdes komisjon, et nende asutuste olulisus sõltub võimu tsentraliseerituse või detsentraliseerituse määrast liikmesriikides, nii et juhul kui kokkulepet nõukogu otsusega rakendataks, varieerub avaliku sektori asutuste ametnike ja teenistujate kaitsetase liikmesriigiti oluliselt.\n7 Üldkohtu kantseleisse 15. mail 2018 saabunud hagiavaldusega esitasid hagejad, st ühelt poolt European Federation of Public Service Unions (EPSU) (Euroopa avaliku teenistuse ametiühingute liit) ehk liit, mis ühendab Euroopa avaliku sektori teenistujate ametiühinguid, ja mis koos Sõltumatute Ametiühingute Euroopa Liiduga (CESI) asutas TUNEDi, ning teiselt poolt EPSU peasekretär Jan Goudriaan, kõnesoleva hagi.\n8 Komisjon esitas kostja vastuse 26. juulil 2018.\n9 Hagejad esitasid repliigi 19. septembril 2018.\n10 Üldkohtu kantseleisse 11. oktoobril 2018 esitatud eraldi dokumendiga esitasid hagejad taotluse, et hagiavalduse lisades esitatud teatavaid andmeid käsitletaks avalikkuse jaoks konfidentsiaalsetena.\n11 Komisjon esitas 14. novembril 2018 vasturepliigi.\n12 Üldkohtu üheksanda koja president jättis 13. detsembri 2018. aasta kohtumäärusega EPSU ja Willem Goudriaan vs. komisjon (T‑310/18, ei avaldata, EU:T:2018:1018) rahuldamata European Transport Workers’ Federationi (ETF) (Euroopa transpordisektori töötajate liit) taotluse astuda menetlusse hagejate nõuete toetuseks.\n13 Kodukorra artikli 89 lõike 3 punktide a ja b alusel võetud menetlust korraldavate meetmetega esitas Üldkohus pooltele kirjalikud küsimused, millele tuli vastata kohtuistungil.\n14 Poolte kohtukõned ja Üldkohtu küsimustele antud vastused kuulati ära 23. mai 2019. aasta kohtuistungil. Kohtuistungi järel otsustas Üldkohtu üheksanda koja (laiendatud koosseisus) president kohtumenetluse suulist osa mitte lõpetada.\n15 Kodukorra artikli 89 lõike 3 punkti b alusel võetud menetlust korraldava meetmega palus Üldkohus hagejatel esitada oma kirjalikud märkused argumentide kohta, mille komisjon oli esitanud kohtuistungil. Hagejad täitsid selle nõude määratud tähtaja jooksul.\n16 Menetluse suuline osa lõpetati Üldkohtu üheksanda koja (laiendatud koosseisus) presidendi 24. juuni 2019. aasta otsusega.\n17 Hagejad paluvad Üldkohtul:\n– tunnistada hagi vastuvõetamatuks osas, milles selle on esitanud J. Goudriaan;\nVaidlustatava akti olemasolu\n19 Sissejuhatuseks olgu märgitud, et vastavalt ELTL artikli 263 esimesele lõigule kontrollib liidu kohus institutsioonide niisuguste aktide seaduslikkust, „mille eesmärgiks on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele“.\n20 Sellest järeldub, et tühistamishagi saab esitada institutsioonide võetud kõigi meetmete või sätete peale, mille eesmärk on tuua kaasa õiguslikke tagajärgi, sõltumata nende sätete või meetmete laadist või vormist (31. märtsi 1971. aasta kohtuotsus komisjon vs. nõukogu, 22/70, EU:C:1971:32, punktid 39 ja 42, ning 23. aprilli 1986. aasta kohtuotsus Les Verts vs. parlament, 294/83, EU:C:1986:166, punkt 24).\n21 Käesolevas kohtuasjas tuleb esiteks analüüsida, kas vaidlusalune otsus on võimalik kvalifitseerida kui ettevalmistav akt, ja teiseks, kas komisjoni lai kaalutlusruum võib avaldada mõju hagi vastuvõetavusele.\n– Võimalik ettevalmistavaks aktiks kvalifitseerimine\n22 Väljakujunenud kohtupraktika järgi on vaidlustatavad aktid põhimõtteliselt üksnes need meetmed, milles kehtestatakse haldusmenetluse lõppedes lõplikult institutsiooni seisukoht ja mille eesmärk on tuua kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi, välja arvatud muu hulgas vahemeetmed, mille eesmärk on valmistada ette lõppotsust ja millel niisuguseid tagajärgi ei ole (11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 10, ning 17. juuli 2008. aasta kohtuotsus Athinaïki Techniki vs. komisjon, C‑521/06 P, EU:C:2008:422, punkt 42).\n23 Teisiti on see üksnes juhul, kui ettevalmistava menetluse kestel vastu võetud aktid või otsused on ühelt poolt ise põhimenetlusest eraldiseisvat erimenetlust lõpetavad ja teiseks loovad ise siduvaid õiguslikke tagajärgi (vt selle kohta 11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon, 60/81, EU:C:1981:264, punkt 11).\n24 Viide mõistele „ettepanek“ osutab selgelt sellele, et akti sisu ei ole mõeldud tekitama siduvaid õiguslikke tagajärgi, ja seega tõigale, et selle akti näol ei ole tegemist vaidlustatava aktiga (vt selle kohta 1. detsembri 2005. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon, C‑301/03, EU:C:2005:727, punktid 22 ja 33). Muu hulgas on see nii seoses ettepanekuga, mille komisjon esitab menetluses, mis toimub mitmes eri etapis, kuivõrd niisuguse ettepaneku näol on tegemist vaheaktiga, mis ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi (vt selle kohta 15. mai 1997. aasta kohtumäärus Berthu vs. komisjon, T‑175/96, EU:T:1997:72, punktid 21 ja 22).\n25 Kui otsus on aga keelduv, siis tuleb selle otsuse hindamisel lähtuda taotluse liigist, millele otsusega vastati (8. märtsi 1972. aasta kohtuotsus Nordgetreide vs. komisjon, 42/71, EU:C:1972:16, punkt 5, ja 24. novembri 1992. aasta kohtuotsus Buckl jt vs. komisjon, C‑15/91 ja C‑108/91, EU:C:1992:454, punkt 22). Sellest järeldub, et keeldumine on akt, mille peale saab ELTL artikli 263 tähenduses esitada tühistamishagi, kui akti, mille võtmisest institutsioon keeldus, oleks saanud selle sätte alusel vaidlustada (vt 22. oktoobri 1996. aasta kohtuotsus Salt Union vs. komisjon, T‑330/94, EU:T:1996:154, punkt 32 ning seal viidatud kohtupraktika).\n26 Eelnevast järeldub, et ettepaneku esitamisest keeldumise peale esitatud tühistamishagi on põhimõtteliselt vastuvõetamatu nagu ka hagi, mis on esitatud ettepaneku peale (vt selle kohta 13. märtsi 2007. aasta kohtumäärus Arizona Chemical jt vs. komisjon, C‑150/06 P, ei avaldata, EU:C:2007:164, punktid 23 ja 24).\n27 Teatavail juhtumitel, kui mõne sätte alusel on korraldatud eelmenetlus, mis võimaldab teatavatel isikutel taotleda, et komisjon esitaks otsuse ettepaneku, kujutab komisjoni keeldumine niisugust ettepanekut esitada siiski endast vaidlustatavat akti. Nimelt lõpetab see keeldumine nimetatud sätete alusel alustatud eelmenetluse ja teiseks välistab selle, et võiks toimuda menetlus, kus võetakse vastu akt ise. Niisugune keeldumine väljendab komisjoni lõplikku seisukohta ja toob kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi ning seega saab selle peale esitada tühistamishagi (vt selle kohta 25. juuni 1998. aasta kohtuotsus Lilly Industries vs. komisjon, T‑120/96, EU:T:1998:141, punktid 53, 55, 56 ja 58, ning 23. aprilli 2018. aasta kohtuotsus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:210, punktid 66, 77 ja 101).\n28 ELTL artikli 155 sõnastusest endast, mis on ära toodud tagapool, punktis 49, tuleneb, et see säte lubab tööturu osapooltel rääkida liidu tasandil läbi kokkuleppe ja seejärel taotleda komisjonilt ühiselt, et viimane esitaks ettepaneku, et seda kokkulepet rakendataks nõukogu otsusega. Neil asjaoludel ei ole otsus, millega komisjon keeldub esitamast ettepanekut ELTL artikli 155 lõike 2 alusel, üksnes eelnev või ettevalmistav akt, vaid kujutab endast komisjoni lõplikku seisukohavõttu, mille tagajärjel ühelt poolt lõpetatakse tööturu osapoolte huvides ette nähtud eelmenetlus ja teiselt poolt ei alustata akti kui sellise vastuvõtmise menetlust. Seega toob niisugune otsus kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi.\n29 Eelöeldust järeldub, et vaidlusalune otsus ei ole ettevalmistav akt.\n– Ulatusliku kaalutlusruumi olemasolu võimalik mõju\n30 Vastab tõele, et teatud juhtudel toob ulatusliku kaalutlusruumi olemasolu kaasa tühistamishagi vastuvõetamatuse. Nii on see juhul, kui hagi esitatakse komisjoni otsuse peale mitte alustada rikkumismenetlust, kuivõrd komisjonil on selles osas täieulatuslik kaalutlusõigus (17. mai 1990. aasta kohtuotsus Sonito jt vs. komisjon, C‑87/89, EU:C:1990:213, punkt 6, ja 20. veebruari 1997. aasta kohtuotsus Bundesverband der Bilanzbuchhalter vs. komisjon, C‑107/95 P, EU:C:1997:71, punktid 10, 11 ja 19). Nii on see ka siis, kui tühistamishagi on esitatud Euroopa Parlamendi otsuse peale, mis puudutab seda, kuidas menetleda edasi ELTL artiklis 227 sätestatud tingimustele vastavat petitsiooni, kuivõrd parlamendil on avar poliitiline kaalutlusõigus selle üle otsustamiseks (9. detsembri 2014. aasta kohtuotsus Schönberger vs. parlament, C‑261/13 P, EU:C:2014:2423, punkt 24).\n31 Eespool punktis 30 käsitletud juhtumid on siiski erandlikud ja väga spetsiifilised.\n32 Institutsioonil oleva ulatusliku kaalutlusõiguse olemasolu toob juba iseenesest tagajärjena kaasa liidu kohtu teostatava kontrolli ulatuse ja intensiivsuse piiramise (vt punkt 110 tagapool).\n33 Eriti kui kõne all on komisjoni algatusõigus, mis seisneb liidu aktide ettepanekute esitamises, siis ole sellel institutsioonil olev lai kaalutlusruum piisav takistus tühistamishagi vastuvõetavusele. Nii on Euroopa Kohus otsustanud, et komisjoni otsus võtta tagasi seadusandliku akti vastuvõtmise ettepanek on akt, mille peale saab esitada tühistamishagi ja mille üle seega saab teostada kohtulikku kontrolli (vt selle kohta 14. aprilli 2015. aasta kohtuotsus nõukogu vs. komisjon, C‑409/13, EU:C:2015:217, punktid 76‑78). Sama kehtib otsuse kohta, millega komisjon keeldub esitamast õigusakti vastuvõtmise ettepanekut Euroopa kodanikualgatuse alusel (vt selle kohta 23. aprilli 2018. aasta kohtuotsus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:210, punktid 88‑101, 169 ja 170).\n34 Komisjoni otsus, millega see institutsioon keeldub tegemast ettepanekut rakendada tööturu osapoolte sõlmitud kokkulepet liidu tasandil, kuulub komisjoni algatusõiguse teostamise valdkonda (vt ka punkt 73 tagapool).\n35 Eelöeldust järeldub, et isegi kui hagi sisulise läbivaatamise etapis ilmneb, et komisjonil oli käesolevas asjas ulatuslik kaalutlusõigus, ei ole see asjaolu takistuseks käesoleva hagi vastuvõetavusele.\n36 Järelikult kujutab vaidlusalune otsus endast vaidlustatavat akti.\nApellantide kohtumenetlusõigus- ja teovõime\n37 Komisjon väidab, et hagi on vastuvõetamatu osas, milles selle on esitanud J. Goudriaan, kuivõrd viimasel ei ole õigust hagi esitada.\n38 Olgu märgitud, et juhul, kui hagi on esitanud mitu hagejat, siis on hagi vastuvõetav, kui ühel neist on õigus hagi esitada. Sellisel juhul ei ole vaja kontrollida teiste hagejate hagi esitamise õigust (vt 18. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus ArcelorMittal Tubular Products Ostrava jt vs. komisjon, T‑364/16, EU:T:2018:696, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).\n39 Kõnesoleval juhtumil ei vaidle komisjon vastu sellele, et EPSU‑l on õigus hagi esitada. Sellega seoses ei ole vaidlust küsimuses, et vaidlusaluse otsuse adressaat on muu hulgas TUNED, kel ei ole ei juriidilise isiku staatust ega mingit autonoomset tegutsemisvõimet, kuivõrd tema osalusel toimunud sotsiaaldialoogi tulemused peavad heaks kiitma EPSU ja CESI otsustusorganid. Neil asjaoludel tuleb just viimati nimetatuid käsitada vaidlusaluse otsuse adressaatidena osas, mis puudutab töötajate esindusorganisatsioone (vt selle kohta 19. märtsi 2010. aasta kohtuotsus Evropaïki Dynamiki vs. komisjon, T‑50/05, EU:T:2010:101, punkt 40, ja 22. mai 2012. aasta kohtuotsus Sviluppo Globale vs. komisjon, T‑6/10, ei avaldata, EU:T:2012:245, punkt 19). Eelöeldust järeldub, et EPSU‑l on õigus esitada hagi ELTL artikli 263 neljanda lõigu esimese lauseosa alusel.\n40 Neil asjaoludel ei ole punktis 38 viidatud kohtupraktikat arvestades tarvis analüüsida vastuvõetamatuse vastuväidet, mille kohaselt J. Goudriaanil puudub õigus esitada hagi.\nC.3 lisa vastuvõetavus\n41 Komisjon väidab, et repliigi C.3 lisa, mis sisaldab ühe õigusteaduse õppejõu õiguslikku arvamust, on vastuvõetamatu iura novit curia-põhimõtte alusel. Nimelt on lisad üksnes tõenduslikku ja menetluslikku laadi ja need ei või sisaldada liidu õiguse tõlgendamist käsitlevaid õiguslikke arvamusi.\n42 Sellega seoses tuleb märkida, et iura novit curia-põhimõte ei saa tähendada seda, et hagi lisad, mis puudutavad liidu õiguse tõlgendamist, oleksid juba põhimõtteliselt vastuvõetamatud (12. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Servier jt vs. komisjon, T‑691/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:922, punkt 102).\n43 Hagiavalduse teksti saab nimelt teatavate punktide osas toetada ja täiendada viidetega hagiavaldusele lisatud tõendite osadele, tingimusel et õigusliku argumentatsiooni peamised osad on välja toodud hagiavalduses endas (vt 13. detsembri 2006. aasta kohtuotsus FNCBV jt vs. komisjon, T‑217/03 ja T‑245/03, EU:T:2006:391, punkt 79 ja seal viidatud kohtupraktika).\n44 Käesoleval juhul on hagejad oma hagiavalduses ja seejärel ka repliigis andnud piisava ülevaate sellest, kuidas nende arvates tuleb tõlgendada ELTL artikli 155 lõiget 2. C.3 lisas esitatud õiguslik arvamus on seega üksnes mõeldud nimetatud seisukohta toetama ja täiendama. Järelikult on kõnealune lisa vastuvõetav.\n45 Hagejad põhjendavad oma hagi kahe väitega, millest esimese kohaselt on rikutud õigusnormi seoses komisjoni pädevuste ulatusega ja teise kohaselt on vaidlusaluse otsuse põhistus ebapiisav ja ilmselgelt väär.\nEsimene väide, mille kohaselt rikuti õigusnormi seoses komisjoni pädevuse ulatusega\n46 Hagejad väidavad sisuliselt, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta rakendas pädevust keelduda, mida tal ELTL artikli 155 lõike 2 raames ei olnud. Hagejad toovad esile, et komisjon on kohustatud rahuldama kokkuleppeosaliste ühiselt esitatud taotluse kokkulepet liidu tasandil rakendada ja esitama sellekohase ettepaneku nõukogule, välja arvatud juhul, kui ta tuvastab, et kokkuleppe allkirjastanud osalised ei ole piisavalt representatiivsed, või kui selle kokkuleppe klauslid on õigusvastased. Kõnesoleval juhtumil keeldus komisjon hagejate väitel aga kokkuleppeosaliste ühist taotlust rahuldamast, tuginedes muudele alustele, mis olid seotud sellise meetme ebasobivusega.\n47 Komisjon vaidleb hagejate argumentidele vastu. Eelkõige väidab komisjon, et ainult temal on pädevus otsustada, kas tal on otstarbekas kasutada oma algatusõigust, sh ELTL artikli 155 lõike 2 raames.\n48 ELTL artikli 155 lõiget 2 tuleb tõlgendada, arvestades nii selle sätte sõnastust kui ka tema konteksti ja eesmärke (vt selle kohta 17. novembri 1983. aasta kohtuotsus Merck, 292/82, EU:C:1983:335, punkt 12, ja 10. märtsi 2005. aasta kohtuotsus easyCar, C‑336/03, EU:C:2005:150, punkt 21).\n– Grammatiline tõlgendamine\n49 ELTL artiklis 155 on sätestatud:\n„1. Kui tööturu osapooled soovivad, võib nendevaheline dialoog liidu tasandil tuua kaasa lepingusuhted, kaasa arvatud kokkulepete sõlmimine.\n2. Liidu tasandil sõlmitud kokkuleppeid rakendatakse tööturu osapoolte ja liikmesriikide kehtivate menetluste või tavade kohaselt, artiklis 153 käsitletud küsimustes aga allakirjutanute ühisel taotlusel nõukogu otsusega komisjoni ettepaneku põhjal. Sellest teavitatakse […] parlamenti […].\n50 Nii tuleneb ELTL artikli 155 lõike 2 esimesest lõigust, et tööturu osapoolte vahel liidu tasandil sõlmitud kokkulepet on võimalik rakendada kahel eri viisil, nimelt tööturu osapoolte ja liikmesriikide endi menetluste või tavade kohaselt või ELTL artikli 153 alla kuuluvates valdkondades liidu tasandil, kasutades erimenetlust, mis viib liidu akti vastuvõtmiseni (vt analoogia alusel 17. juuni 1998. aasta kohtuotsus UEAPME vs. nõukogu, T‑135/96, EU:T:1998:128, punkt 73).\n51 Mis puudutab konkreetsemalt menetlust, mis võimaldab kokkulepet liidu tasandil rakendada, siis piirdub ELTL artikli 155 lõike 2 esimene lõik osutusega, et selline rakendamine toimub nõukogu otsusega, mis tehakse kokkuleppe allkirjastanud poolte ühisel taotlusel ja komisjoni ettepaneku alusel, ja sellest teavitatakse parlamenti.\n52 Olgu öeldud, et ELTL artikli 155 lõikes 2 ei ole sõnaselgelt täpsustatud, kas komisjon on juhul, kui kokkuleppeosalised on esitanud talle ühise taotluse kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil, kohustatud esitama nõukogule sellekohase otsuse ettepaneku või kas ta võib hoopis nõukogule sellise ettepaneku esitamisest keelduda.\n53 Hagejad väidavad siiski, et mõisted „shall be implemented“ ja „intervient“, mida on kasutatud vastavalt ELTL artikli 155 lõike 2 esimese lõigu inglis- ja prantsuskeelses versioonis, tekitavad komisjonile tegutsemiskohustuse. Nad viitavad ka selle sätte kujunemisloole ja väidavad, et Maastrichti lepingu läbirääkimiste käigus asendati esialgne, komisjonile kaalutlusruumi jättev versioon mõlemas nimetatud keeleversioonis imperatiivse väljendiga, mis välistab igasuguse kaalutlusruumi.\n54 Sellega seoses tuleb vaatluse alla võtta Maastrichti lepingu läbirääkimiste käigus täpsema sõnastuse saanud ELTL artikli 155 lõike 2 esimese lõigu päritolu.\n55 Esialgu esitles tookordne eesistujariik Luksemburg 18. juunil 1991 liitu käsitlevat lepingu projekti (CONF-UP-UEM 2008/91), millega loodi EÜ asutamislepingu uus artikkel 118 B lõige 2. Selle sätte lähtekeelne ehk prantsuskeelne versioon oli sõnastatud järgmiselt: „Kui tööturu osapooled seda soovivad, siis võib komisjon esitada ettepanekuid [tööturu osapoolte sõlmitud] kokkulepete ühenduse tasandil rakendamiseks.“\n56 Teiseks toimus tööturu osapoolte sotsiaalne dialoog ad hoc-grupis, kuhu kuulusid Union des confédérations des industries et des employeurs d’Europe (UNICE) (Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühendus), Confédération européenne des syndicats (CES) (Euroopa Ametiühingute Keskliit) ja Centre européen des employeurs et entreprises fournissant des services publics (CEEP) (Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus), kes rääkisid läbi ja allkirjastasid 31. oktoobril 1991 kokkuleppe, mis käsitleb aluslepingu teatavate, läbirääkimiste esemeks olevate artiklite sõnastuse ettepanekut (edaspidi „31. oktoobri 1991. aasta kokkulepe“). Selle kokkuleppega muudeti Luksemburgi eesistumise all kavandatud EÜ aluslepingu artikli 118 B lõike 2 sõnastust, nähes esimest korda ette tööturu osapoolte sõlmitud kokkulepete rakendamiseks kaks erinevat ja alternatiivset menetlust. Käsitledes kokkulepete rakendamist ühes või teises, eespool punktis 50 nimetatud sõnastuses, kasutati inglis- ja prantsuskeelses redaktsioonis vastavalt väljendeid „[the] agreements […] may be realised“ ja „la mise en œuvre des accords […] interviendra“.\n57 Kolmandaks võeti 31. oktoobri 1991. aasta kokkuleppes sisalduv ettepanek sisuliselt üle liikmesriikide ja Euroopa Ühenduse, välja arvatud Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi vahel sõlmitud sotsiaalpoliitika kokkuleppesse (EÜT 1992, C 191, lk 91, edaspidi „sotsiaalpoliitika kokkulepe), mis on lisatud sotsiaalpoliitika protokollile (nr 14), mis ise moodustab EÜ asutamislepingu lisa. Sotsiaalpoliitika kokkuleppe artikli 4 lõike 2 esimeses lõigus oli sätestatud, et tööturu osapoolte vahel sõlmitud kokkuleppeid rakendatakse vastavalt ühele või teisele eespool punktis 50 nimetatud menetlustest. Selle sätte inglis- ja prantsuskeelses versioonis oli konkreetselt kasutatud väljendeid „[the a]greements […] shall be implemented“ ja „la mise en œuvre des accords […] intervent“. Sama sõnastus võeti hiljem üle ELTL artikli 155 lõike 2 esimesse lõiku.\n58 Seega paistab, et Maastrichti lepingu läbirääkimiste algusfaasis kavandatud sõnastuses oli see, kas komisjon esitab kokkuleppe liidu tasandil rakendamise ettepaneku, selgelt vabatahtlik, kuivõrd oli kasutatud modaalverbe „may“ ingliskeelses ja „pouvoir“ prantsuskeelses versioonis. Seevastu versioon, milles nende läbirääkimiste lõpuks kokku lepiti, ei sisaldanud enam neid verbe, vaid sõnastust, mis teatavates keeleversioonides oli imperatiivne, sest kasutati kindla kõneviisi olevikku, eelkõige prantsuskeelse versiooni („intervient“) või kindla kõneviisi tulevikku, eelkõige ingliskeelses versioonis („shall be implemented“).\n59 Nagu komisjon õigesti märgib, ilmus eespool punktis 58 käsitletud imperatiivne sõnastus sotsiaalpoliitika kokkuleppe sõlmimisel, st hetkel, mil tööturu osapoolte vahel sõlmitud kokkulepete rakendamise kaks menetlust, mida on nimetatud eespool punktis 50, koondati ühte lausesse vastavalt ettepanekule, mille tööturu osapooled 31. oktoobri 1991. aasta kokkuleppes esitasid. Sel hetkel ei viidanud lauses kasutatud verb enam komisjonipoolsele ettepanekute esitamisele kokkulepete liidu tasandil rakendamiseks ja seega puudutas see nende kokkulepete rakendamist vastavalt kas ühele või teisele eespool punktis 50 nimetatud menetlustest. Neil asjaoludel võib eespool nimetatud imperatiivse sõnastuse roll väljendada seda, et rakendatakse korraga üht neist menetlustest.\n60 Neil asjaoludel ei võimalda ELTL artikli 155 lõike 2 esimese lõigu sõnastus üksi järeldada, nagu oleks komisjon kohustatud esitama nõukogule otsuse ettepaneku, kui kokkuleppeosalised esitavad talle sellekohase ühise taotluse.\n61 Lisaks tuleb märkida, et grammatiline tõlgendus, mille pakuvad välja hagejad, tähendab, et eespool punktis 58 nimetatud imperatiivne sõnastus viitab tööturu osapoolte vahel sõlmitud kokkulepete rakendamisele. Kui jääda sellise tõlgenduse juurde, oleks sel kaks tagajärge.\n62 Esiteks tähendab hagejate väljapakutud tõlgendus, et kui tööturu osapooled esitavad ühise taotluse kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil, siis on nii komisjon kui ka nõukogu igal juhul kohustatud selle taotluse rahuldama, nii et esimene esitab nõukogule selle kokkuleppe rakendamise ettepaneku ja teine võtab selle ettepaneku vastu. Niisugune tõlgendus on vastuolus seisukohaga, mida pooled õigustatult jagavad ja mille kohaselt esiteks võib komisjon vähemalt teatavail juhtudel keelduda esitamast nõukogule kokkuleppe rakendamise ettepanekut (vt punkt 75 tagapool) ja teiseks ei ole nõukogu kunagi kohustatud sellist ettepanekut vastu võtma (vt punkt 76 tagapool).\n63 Teiseks tähendaks hagejate väljapakutud tõlgendus, et kui tööturu osapooled ei esita ühist taotlust kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil, siis on tööturu osapooled ja liikmesriigid kohustatud rakendama seda kokkulepet oma tasandil omaenda kehtivate menetluste ja tavade kohaselt. Niisugune tagajärg, mida hagejad pealegi ei maini, läheks vastuollu nende üheteistkümne liikmesriigi kavatsusega, kes allkirjastasid sotsiaalpoliitika kokkuleppe. Nimelt nähtub sellele kokkuleppele lisatud deklaratsioonist nr 2, et asjasse puutuvad liikmesriigid ei kavatsenud võtta kohustust vahetult kohaldada tööturu osapoolte vahel sõlmitud kokkuleppeid liidu tasandil või töötada välja norme nende kokkulepete ülevõtmiseks.\n– Kontekstipõhine tõlgendamine\n64 Esiteks tuleb võtta üldiselt käsitluse alla komisjoni roll liidu aktide väljatöötamisel.\n65 ELL artikli 17 lõikes 1 on ette nähtud, et komisjon „edendab liidu üldisi huve ja teeb sel eesmärgil asjakohaseid algatusi“, „tagab aluslepingute ja institutsioonide poolt aluslepingute alusel võetud meetmete rakendamise“ ning „teostab järelevalvet liidu õiguse kohaldamise üle Euroopa Liidu Kohtu kontrolli all“. ELL artikli 17 lõikes 2 on sätestatud, et „liidu seadusandlikke akte võib vastu võtta ainult komisjoni ettepaneku põhjal, kui aluslepingud ei näe ette teisiti“, ning et „muud õigusaktid võetakse komisjoni ettepaneku põhjal vastu siis, kui see on ette nähtud aluslepingutes“. Pealegi nähtub ELL artikli 17 lõike 3 kolmandast lõigust, et komisjon „on oma kohustuste täitmisel täiesti sõltumatu“ ning komisjoni liikmed „ei saa juhiseid üheltki valitsuselt, institutsioonilt, organilt või asutuselt“.\n66 Komisjonile ELL artikli 17 lõikega 2 antud algatusõigus seadusandlike aktide andmiseks või aluslepingute erinormide alusel antud algatusõigus muude kui seadusandlike aktide andmiseks tähendab, et komisjoni ülesanne on otsustada, kas esitada seadusandliku akti ettepanek või mitte, välja arvatud juhul, kui ta on liidu õiguse alusel kohustatud ettepaneku esitama (vt analoogia alusel 14. aprilli 2015. aasta kohtuotsus nõukogu vs. komisjon, C‑409/13, EU:C:2015:217, punkt 70, ning 23. aprilli 2018. aasta kohtuotsus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:210, punkt 109).\n67 See aluslepingutega komisjonile antud algatusõigus on põhjendatud talle ELL artikli 17 lõikega 1 pandud ülesandega mh edendada liidu üldisi huve ja tagada liidu õiguse rakendamine, ning sellega, et komisjon on ELL artikli 17 lõike 3 kolmanda lõigu kohaselt oma kohustuste täitmisel täiesti sõltumatu (vt selle kohta 23. aprilli 2018. aasta kohtuotsus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:210, punkt 110).\n68 Teiseks tuleb täpsustada ELTL artikli 155 lõikes 2 ette nähtud menetluste teatavaid omadusi.\n69 Selle kohta tuleb täpsustada, et ELTL artikli 155 lõikes 2 ei sisaldu ühtki sõnaselget viidet seadusandlikule tavamenetlusele ega seadusandlikule erimenetlusele. Sellest järeldub, et tööturu osapoolte vahel sõlmitud kokkulepete rakendamine liidu tasandil ei kujuta endast ELT artikli 289 lõigete 1 ja 2 mõttes seadusandlikku menetlust ning et selle menetluse tulemina vastu võetud meede ei ole seadusandlik akt ELTL artikli 289 lõike 3 tähenduses (vt selle kohta 6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Slovakkia ja Ungari vs. nõukogu, C‑643/15 ja C‑647/15, EU:C:2017:631, punktid 60‑62 ja 65‑67).\n70 Samuti tuleb märkida, et ELTL artiklis 155 käsitletud kokkulepete sõlmimise ja liidu tasandil rakendamise menetlus sisaldab mitut etappi, mille kestel tööturu osapooltel ja institutsioonidel, iseäranis komisjonil ja nõukogul tuleb täita erinevaid spetsiifilisi rolle.\n71 Esiteks võivad tööturu osapooled konsulteerimismenetluses, mille algatab komisjon ja mida reguleerivad ELTL artikli 154 lõiked 2 ja 3, teavitada komisoni oma soovist alustada ELTL artiklis 155 ette nähtud menetlust.\n72 Seejärel võivad tööturu osapooled läbirääkimiste etapis endas vastavalt ELTL artikli 155 lõikes 1 ettenähtule sõlmida lepingusuhteid, kaasa arvatud kokkuleppeid.\n73 Viimaseks toimub kokkuleppe rakendamise etapp vastavalt ühele või teisele ELTL artikli 155 lõikes 2 ette nähtud menetlustest (vt punkt 50 eespool). Mis puudutab menetlust, mis võimaldab kokkuleppe rakendamist liidu tasandil, siis on selles sättes sõnaselgelt ette nähtud, et nõukogu otsus tehakse „komisjoni ettepaneku põhjal“. Seega täpsustab see säte, milline on tema alusel loodud muu kui seadusandliku menetluse raames komisjoni algatusõigus, mida on nimetatud ELL artikli 17 lõikes 2.\n74 Seega tuleb tõdeda, et kuigi läbirääkimiste etapi ja kokkuleppe sõlmimise etapi algatamine on täielikult asjasse puutuvate tööturu osapoolte pädevuses, siis kokkuleppe rakendamise etapis tegutseb nõukogu komisjoni ettepaneku põhjal. Just seetõttu on nii, et kui tööturu osapooled on sõlminud kokkuleppe ja taotlevad ühiselt selle rakendamist liidu tasandil, siis tuleb neil esitada komisjonile ühistaotlus. Kui nad nii toimivad, siis on komisjonil uuesti õigus sekkuda ja menetlus enda kätte võtta. Komisjonil tuleb sealjuures kontrollida, kas tal on alust esitada nõukogule liidu tasandil kokkulepet rakendava otsuse ettepanekut (vt analoogia alusel 17. juuni 1998. aasta kohtuotsus UEAPME vs. nõukogu, T‑135/96, EU:T:1998:128, punktid 75, 76, 79 ja 84).\n75 Üldkohus on juba otsustanud, et komisjoni sekkumine peab olema kooskõlas põhimõtetega, mis reguleerivad tema tegevust sotsiaalpoliitika vallas. Nagu hagejad ja komisjon õigesti märkisid, siis tuleb just viimasel tagada, et kokkuleppe osapooled on esindatud (vt analoogia alusel 17. juuni 1998. aasta kohtuotsus UEAPME vs. nõukogu, T‑135/96, EU:T:1998:128, punktid 85 ja 88). Samuti on pooled õigesti ühel meelel selles, et komisjon võib ja peabki tagama, et tööturu osapoolte sõlmitud kokkuleppe sätted on õiguspärased, enne kui ta esitab nõukogule selle kokkuleppe rakendamise ettepaneku.\n76 Nõukogu on omalt poolt kohustatud kontrollima, kas komisjon täitis kohustused, mida tal tuli täita aluslepingute järgi ja eriti ELi toimimise lepingu kolmanda osa sotsiaalpoliitikat käsitleva X jaotise järgi, ja kui ta seda ei teinud, siis tekib risk tuua kaasa rikkumine, mis võib mõjutada lõpuks vastu võetava akti õiguspärasust (vt analoogia alusel 17. juuni 1998. aasta kohtuotsus UEAPME vs. nõukogu, T‑135/96, EU:T:1998:128, punkt 87). Ka tunnistavad nii hagejad kui ka komisjon, et nõukogul on kaalutlusõigus, et otsustada, kas tal tuleb teha kokkuleppe rakendamist puudutav otsus, ja et ta ei saa teha niisugust otsust, kui nõukogus ei ole selleks, sõltuvalt olukorrast, kas kvalifitseeritud või absoluutset häälteenamust.\n77 Hagejad väidavad siiski, et kui jätta kõrvale eespool punktis 75 nimetatud kaks hüpoteesi, siis on komisjon kohustatud esitama nõukogule ettepaneku teha otsus rakendada tööturu osapoolte sõlmitud kokkulepet.\n78 Esiteks seaks niisugune tõlgendus kahtluse alla ELL artikli 17 lõike 3 kolmandas lõigus väljendatud põhimõtte, mille kohaselt komisjon teostab oma pädevust sõltumatult, ilma et ta sealjuures saaks kelleltki juhiseid.\n79 Teiseks takistaks niisugune tõlgendus komisjonil täitmast täies ulatuses oma rolli, mis vastavalt ELL artikli 17 lõikele 1 seisneb liidu huvide edendamises ja sõltuvalt olukorrast sel eesmärgil sobivate meetmete võtmises. Nimelt hõlmab komisjonile ELL artikli 17 lõikes 1 määratud roll seda, et enne algatusõiguse kasutamist hindab ta liidu üldist huvi silmas pidades, kas kavandatav algatus on sobiv. Kui komisjonile esitatakse taotlus rakendada liidu tasandil tööturu osapoolte sõlmitud kokkulepet, siis ei tule komisjonil mitte üksnes kontrollida, kas selle kokkuleppe klauslid on kitsalt seaduslikud, vaid hinnata ka seda, kas selle kokkuleppe võimalik liidu tasandil rakendamine on muu hulgas poliitilisi, majanduslikke ja ühiskondlikke kaalutlusi silmas pidades otstarbekas.\n80 Olgu lisatud, et nagu väidab komisjon, ei täida üksnes tööturu osapooled, kes allkirjastasid kokkuleppe, automaatselt sel institutsioonil olevat liidu üldise huvi edendamise funktsiooni. Nimelt esindavad need tööturu osapooled, ka siis kui nad on piisavalt representatiivsed ja tegutsevad ühiselt, üksnes üht osa mitmesugustest huvidest, mida tuleb liidu sotsiaalpoliitika kujundamisel arvesse võtta.\n81 Kolmandaks muudaks hagejate väljapakutud tõlgendus institutsionaalset tasakaalu komisjoni kahjuks ja tööturu osapoolte kasuks, samas kui viimased ei kuulu ELL artikli 13 lõikes 1 ammendavalt loetletud institutsioonide hulka.\n82 Lisaks, kui nõustuda hagejate väljapakutud tõlgendusega, siis oleks tööturu osapooltel õigus sundida komisjoni tegutsema – õigus, mida ei ole ei parlamendil ega nõukogul. Nimelt tuleb meelde tuletada, et ELTL artiklid 225 ja 241 lubavad vastavalt parlamendil ja nõukogul paluda komisjonil esitada neile mis tahes asjakohane ettepanek, ent seal on siiski ette nähtud, et komisjon võib ettepaneku esitamata jätta, kui ta teatab oma keeldumise põhjused.\n– Teleoloogiline tõlgendamine\n83 Vastavalt ELTL artikli 151 esimesele lõigule on tööturu osapoolte dialoog üks liidu eesmärke. ELTL artikli 152 esimeses lõigus on täpsustatud, et liit „tunnustab ja edendab tööturu osapoolte rolli liidu tasandil, võttes arvesse siseriiklike süsteemide mitmekesisust“ ning et „liit aitab kaasa tööturu osapoolte dialoogile, austades nende sõltumatust“. ELTL artikli 154 lõikes 1 on ette nähtud, et komisjoni „ülesandeks on edendada tööturu osapooltega konsulteerimist liidu tasandil“ ja et „ta võtab kõik vastavasisulised meetmed nende dialoogi hõlbustamiseks, tagades osapooltele tasakaalustatud toetuse“.\n84 Eespool punktis 83 mainitud sätetest nähtub, et ELi toimimise lepingu kolmanda osa X jaotise eesmärk on muu hulgas edendada tööturu osapoolte rolli ja lihtsustada nendevahelist dialoogi, austades nende sõltumatust.\n85 Just seetõttu ei ole üksnes ELTL artikli 154 lõigetes 2 ja 3 ette nähtud, et komisjon konsulteerib tööturu osapooltega, vaid lisaks on ELTL artiklis 155 täpsustatud, et viimased võivad pidada läbirääkimisi ja sõlmida kokkuleppeid, mida seejärel võidakse rakendada kas ühes või teises eespool punktis 50 nimetatud menetlustest.\n86 ELTL artikli 152 esimeses lõigus tööturu osapooltele tagatud sõltumatus tähendab, et kokkuleppe läbirääkimise ja sõlmimise etapis, mis on üksnes tööturu osapoolte korraldada (vt punkt 74 eespool), on neil vabadus pidada dialoogi ja tegutseda vabalt, ilma et keegi ja iseäranis liikmesriigid või institutsioonid annaks neile korraldusi või juhiseid. Eelnevast järeldub, et institutsioonid ja iseäranis komisjon peavad hoiduma mis tahes teguviisist, mille eesmärk on otseselt mõjutada läbirääkimiste toimimist ja suruda tööturu osapooltele peale kas kokkuleppe põhimõtted või sisu.\n87 Ent siis, kui tööturu osapooled on juba kasutanud oma vabadust läbi rääkida ja on sõlminud kokkuleppe ja kui kokkuleppe allkirjastajad on ühiselt taotlenud kokkuleppe rakendamist liidu tasandil, on komisjonil taas õigus sekkuda ja võtta kontroll menetluse üle enda peale (vt eespool punkt 74).\n88 Hagejad väidavad muidugi, et kui komisjonil oleks õigus otstarbekusest lähtudes keelduda esitamast ettepanekut teha otsus, millega rakendatakse tööturu osapoolte sõlmitud kokkulepet, siis tuleks tööturu osapooltel praktikas rääkida kokkuleppe sisu komisjoniga enne läbi, et võimaldada selle hilisemat rakendamist, mis vähendaks tööturu osapoolte sõltumatuse ulatust.\n89 Tuleb siiski tõdeda, et ELTL artiklis 155 on tööturu osapooli seostatud üksnes teatavate, muude kui seadusandlike aktide vastuvõtmise menetlusega, andmata neile mingit otsustusõigust. Nimelt on tööturu osapooltel üksnes õigus kokkulepe sõlmida ja seejärel taotleda komisjonilt, et viimane esitaks nõukogule ettepaneku teha otsus kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil. Tööturu osapooltele ei ole aga antud ei pädevust võtta vastu akte, mis tekitavad kolmandatele isikutele siduvaid õiguslikke tagajärgi, ega pädevust esitada nõukogule otse ettepanek teha otsus kokkulepet rakendada.\n90 Seega ei tähenda eesmärk edendada tööturu osapoolte rolli ja nendevahelist dialoogi, austades nende sõltumatust, et institutsioonid, nimelt komisjon ja seejärel nõukogu, oleksid kohustatud rahuldama tööturu osapoolte ühiselt esitatud taotluse, milles palutakse selle kokkuleppe rakendamist liidu tasandil.\n– Hagejate muud argumendid\n91 Hagejad põhjendavad tõlgendust, mille nad ELTL artikli 155 lõikele 2 andsid, veel mitmesuguste liidu eeskirjade, põhimõtete ja eesmärkidega.\n92 Esiteks toovad hagejad välja ELL artikli 13 lõikes 2 väljendatud põhimõtte, et iga institutsioon tegutseb talle aluslepingutega antud pädevuse piires.\n93 Selles osas sobib vastata nii, et kui komisjon annab hinnangu, kas liidu tasandil oleks otstarbekas rakendada tööturu osapoolte vahel sõlmitud kokkulepet, siis piirdub komisjon nende volituste rakendamisega, mis tulenevad talle ELTL artikli 155 lõike 2 esimesest lõigust koostoimes ELL artikli 17 lõigetega 1–3 (vt punktid 66, 67 ja 79 eespool).\n94 Teiseks tuginevad hagejad demokraatia põhimõttele, mis on tagatud ELL artikli 10 lõigetega 1 ja 2.\n95 Selle kohta olgu märgitud, et demokraatia põhimõte väljendub eelkõige selles, et parlament osaleb otsustusmenetluses (vt selle kohta 17. juuni 1998. aasta kohtuotsus UEAPME vs. nõukogu, T‑135/96, EU:T:1998:128, punkt 88 ja seal viidatud kohtupraktika). Samas ei saa parlament sundida komisjoni oma algatusõigust kasutama (vt punkt 82 eespool). Üksnes teise võimalusena, juhul, kui parlament ei osale, siis on demokraatia põhimõtte järgimist võimalik alternatiivselt tagada tööturu osapoolte abil, tingimusel, et nad on piisavalt representatiivsed (vt selle kohta 17. juuni 1998. aasta kohtuotsus UEAPME vs. nõukogu, T‑135/96, EU:T:1998:128, punkt 89).\n96 Tuleb tõdeda, et kuna hagejate tõlgendus kohustaks teatavail juhtudel komisjoni esitama ettepaneku rakendada kokkulepet ELTL artikli 155 lõike 2 alusel tehtava nõukogu otsusega, keelaks hagejate tõlgendus praktikas komisjonil esitamast ELTL artikli 153 lõike 2 alusel sama esemega ja sõltuvalt olukorrast ka samasisulist ettepanekut. Niisugune tõlgendus eelistaks muud kui seadusandlikku menetlust, mille raames parlamenti üksnes teavitatakse, süsteemselt seadusandliku menetluse ees, kus parlamendil on üldjuhul kaasotsustusõigus.\n97 Kolmandaks tuginevad hagejad „horisontaalse subsidiaarsuse“ põhimõttele, mis tähendab, et tööturu osapooled on paremas positsioonis, et hinnata, kas kokkulepet tuleb rakendada riigisiseste tööturu osapoolte ja liikmesriikide või liidu tasandil.\n98 Selle kohta tuleb nentida, et nagu on sätestatud ELL artikli 5 lõikes 3, reguleerib subsidiaarsuse põhimõte liidu ja liikmesriikide jagatud pädevuse teostamist liidu poolt. Seega on sel põhimõttel „vertikaalne“ ulatus, kuivõrd see reguleerib suhteid ühelt poolt liidu ja teiselt poolt liikmesriikide vahel. Vastupidi hagejate väidetule ei ole sellel põhimõttel liidu õiguses „horisontaalset“ ulatust, kuivõrd see ei reguleeri suhteid ühelt poolt liidu ja teiselt poolt liidu tasandi tööturu osapoolte vahel. Pealegi ei saa subsidiaarsuse põhimõttele tugineda institutsionaalse tasakaalu muutmiseks.\n99 Neljandaks tuginevad hagejad Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 28 tagatud kollektiivläbirääkimiste ja kollektiivse tegutsemise õigusele, põhiõiguste harta artikliga 12 tagatud kogunemis- ja ühinemisvabadusele ja liidu eesmärkidele, mis on sätestatud ELL artikli 3 lõikes 3 ja ELTL artiklis 9, nagu „sotsiaal[ne] turumajandus[…], mille eesmärk on saavutada täielik tööhõive ja sotsiaalne progress“ ja „piisav sotsiaalne kaitse“.\n100 Selle kohta olgu öeldud, et ükski eespool punktis 99 nimetatud säte ei tähenda, et kokkuleppe allkirjastanud tööturu osapooled saaksid sundida institutsioone niisugust kokkulepet liidu tasandil rakendama.\n101 Viiendaks nimetavad hagejad ära komisjoni seisukohavõtud mitmes teatises ja eelkõige 14. detsembri 1993. aasta teatises KOM(93) 600 (lõplik), mis käsitleb sotsiaalpoliitika protokolli rakendamist; 20. mai 1998. aasta teatises KOM(1998) 322 (lõplik) „Kohandada ja edendada sotsiaalset dialoogi ühenduse tasandil“ ning 26. juuni 2002. aasta teatises KOM(2002) 341 (lõplik) „Euroopa sotsiaalne dialoog kui uuendusi ja muutusi kaasa toov jõud“.\n102 Selle kohta olgu öeldud, et eespool punktis 101 nimetatud teatistel puudub mis tahes siduv õiguslik jõud. Seega ei saa nendele teatistele tulemuslikult tugineda, et vaidlustada aluslepingute sätete tõlgendust, mis tuleneb vastava sätte sõnastusest, kontekstist ja eesmärkidest.\n103 Kõigist eespool esitatud kaalutlustest tuleneb, et kui tööturu osapooled räägivad läbi ja sõlmivad kokkuleppe ELTL artikli 155 lõike 1 alusel ja kui kokkuleppe allkirjastanud osalised esitavad ühise taotluse, et seda kokkulepet rakendataks liidu tasandil nõukogu otsusega, mis võetakse vastu ELTL artikli 155 lõike 2 alusel, siis ei ole komisjon kohustatud seda taotlust rahuldama ja tal on õigus hinnata, kas ta peab esitama sellekohase ettepaneku nõukogule.\n104 Sellest järeldub, et kui komisjon keeldus esitamast nõukogule kokkulepet rakendava otsuse ettepanekut, siis ei rikkunud komisjon seoses oma pädevuse ulatusega õigusnormi.\n105 Järelikult tuleb esimene väide tagasi lükata.\nTeine väide, et vaidlusaluse otsuse põhistus on ebapiisav ja ilmselgelt väär\n106 Hagejad väidavad, et põhjused, mille tõttu komisjon keeldus esitamast ettepanekut teha otsus kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil, on ebapiisavad ja ilmselgelt väärad. Nimelt esineb nende sõnul vaidlusaluses otsuses kolm põhjust, mille tõttu ei ole niisugune keeldumine õigustatud.\n107 Komisjon vaidleb hagejate argumentidele vastu.\n108 Sissejuhatavalt olgu märgitud, et kui komisjonile on esitatud ettepanek rakendada tööturu osapoolte sõlmitud kokkulepet liidu tasandil, siis tuleb komisjonil võtta arvesse liidu üldist huvi ja hinnata, kas kokkuleppe rakendamine on muu hulgas poliitilisi, majanduslikke ja ühiskondlikke kaalutlusi arvestades sobiv (vt eespool punkt 79).\n109 Eeltoodust järeldub, et komisjonil on ulatuslik kaalutlusruum, hinnates seda, kas tal tuleb esitada nõukogule ettepanek teha otsus tööturu osapoolte sõlmitud kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil (vt selle kohta analoogia alusel 23. aprilli 2018. aasta kohtuotsus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:210, punkt 169).\n110 Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et kui institutsioonil on lai kaalutlusõigus, siis peab kohtulik kontroll üldjuhul piirduma menetlus- ja põhjendamisnormide järgimise, vaidlustatud otsuse tegemise aluseks olevate asjaolude sisulise õigsuse, nende faktiliste asjaolude hindamisel ilmsete hindamisvigade või võimu kuritarvitamise puudumise kindlakstegemisega (vt 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Chronopost ja La Poste vs. UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, punkt 143 ja seal viidatud kohtupraktika).\n111 Seda liidu kohtu kontrolli põhjalikkuse piirangut rakendatakse eelkõige siis, kui liidu institutsioonid peavad tegutsema erinevate huvide lepitajatena ja peavad seega tegema valikuid nende oma vastutusalasse kuuluvate poliitiliste valikuvõimaluste raames (vt selle kohta 5. oktoobri 1994. aasta kohtuotsus Saksamaa vs. nõukogu, C‑280/93, EU:C:1994:367, punkt 91, ja 14. juuli 2005. aasta kohtuotsus Rica Foods vs. komisjon, C‑40/03 P, EU:C:2005:455, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika).\n112 Neil asjaoludel on Üldkohtu teostatav kohtulik kontroll vaidlusaluse otsuse üle piiratud (vt selle kohta 23. aprilli 2018. aasta kohtuotsus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, edasi kaevatud, EU:T:2018:210, punkt 170).\n113 Eraldiseisvalt tuleb käsitelda küsimust, kas on järgitud ELTL artiklis 296 ette nähtud põhjendamiskohustust, mis näeb ette olulised menetlusnormid, ja teiselt poolt küsimust põhistuse põhjendatusest, mis puudutab vaidlusaluse akti sisulist õiguspärasust (vt selle kohta 2. aprilli 1998. aasta kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, C‑367/95 P, EU:C:1998:154, punkt 67, ja 18. juuni 2015. aasta kohtuotsus, Ipatau vs. nõukogu, C‑535/14 P, EU:C:2015:407, punkt 37).\n– Põhjendamiskohustuse täitmine\n114 Hagejad toovad oma kirjalikes seisukohtades välja „ebapiisava põhjenduse“.\n115 Eeldades, et hagejad soovisid sellega esitada väite, et rikuti ELTL artiklis 296 sätestatud põhjendamiskohustust, tuleb märkida, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tuleb selles artiklis nõutud põhjendused kohandada vastavalt kõnealuse akti laadile ja põhjendustest peab selgelt ja ühemõtteliselt tulema välja akti andnud institutsiooni põhjenduskäik, nii et puudutatud isikutel oleks võimalik teada, mis põhjustel on meede võetud, ja pädeval kohtul oleks võimalik oma kontrolli teostada. Põhjendamise nõuet tuleb hinnata juhtumi asjaolusid, eelkõige akti sisu, põhjenduste olemust ning seda huvi arvestades, mis võib olla selgituste saamiseks akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab. Ei ole nõutud, et põhjendustes oleks täpsustatud kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna akti põhjenduste vastavust ELTL artikli 296 nõuetele ei tule hinnata mitte ainult selle sõnastust, vaid ka konteksti ja kõiki asjaomast valdkonda reguleerivaid õigusnorme silmas pidades (2. aprilli 1998. aasta kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, C‑367/95 P, EU:C:1998:154, punkt 63, ja 1. juuli 2008. aasta kohtuotsus Chronopost ja La Poste vs. UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EU:C:2008:375, punkt 88).\n116 Käesolevas asjas rajaneb vaidlusalune otsus kolmel, eespool punktis 6 loetletud põhjusel. Esimene põhjus on sisuliselt keskvalitsuste asutuste eriomane laad ja eelkõige asjaolu, et nad teostavad avalikku võimu; teiseks see, et paljude liikmesriikide riigisiseses õiguses on olemas sätted, mis näevad ette nende asutuste ametnike ja teenistujate teavitamise ja nendega konsulteerimise; ning kolmandaks tõsiasi, et liikmesriikide vahel esineb olulisi erinevusi, mis puudutab nende asutuste määratlust ja tegutsemisruumi, mis tähendab, et võimalik komisjoni otsus, millega kokkulepet rakendataks, omaks sõltuvalt liikmesriigist kas laiemat või kitsamat kohaldamisala.\n117 Esiteks olgu öeldud, et komisjon konsulteeris tööturu osapooltega küsimuses, kuivõrd otstarbekas on liidu tegevus seoses avalikus teenistuses töötavate ametnike ja teenistujate teavitamise ja nendega konsulteerimisega, ja just pärast seda konsulteerimist rääkisid tööturu osapooled läbi ja sõlmisid kokkuleppe (vt eespool punktid 1–3). Teiseks kulus komisjonil enam kui kaks aastat, et vastata taotlusele, mille tööturu osapooled ELTL artikli 155 lõike 2 alusel esitasid (vt eespool punktid 4 ja 5). Neil asjaoludel ja arvestades komisjoni suhtumist, võisid vaidlusaluse otsuse adressaadid oodata, et komisjon esitab põhjalikuma põhjenduse kui see küllaltki lakooniline põhjendus, mis on kokku võetud eespool punktides 6 ja 116.\n118 Kuigi komisjoni niisugune toimimisviis võib tunduda üllatav, ei saa siiski eitada, et vaidlusaluse otsuse adressaatidel, nimelt TUNEDil ja EUPAE-l oli võimalik tutvuda kolme põhjendusega, millel see otsus rajaneb, ja et Üldkohtul on võimalik teostada oma kontrolli. Pealegi ei väida hagejad, et nimetatud põhjenduste lühidus või ebaselgus oleks takistanud neil vaidlusaluse otsuse põhistuse põhjendatust vaidlustamast.\n119 Neil asjaoludel võib asuda seisukohale, et vaidlusalune otsus täidab ELTL artikli 296 ette nähtud põhjendamiskohustuse nõuded.\n– Põhistuse põhjendatus\n120 Hagejad vaidlustavad oma kirjalikes seisukohtades vaidlusaluse otsuse kolme põhjenduse (mida on käsitletud eespool punktides 6 ja 116) põhjendatuse.\n121 Esiteks väidavad hagejad, et vaidlusaluse otsuse kolm põhjendust ei kuulu nende hulka, mille alusel komisjon saab keelduda rahuldamast kokkuleppe allkirjastanud kokkuleppeosaliste ühistaotlust selle kokkuleppe rakendamiseks liidu tasandil; nimelt saanuks komisjon nende väitel keelduda ühelt poolt seetõttu, et kokkuleppeosalised ei ole piisavalt representatiivsed, ja teiseks seetõttu, et kokkuleppe tingimused on õigusvastased.\n122 Selle kohta piisab, kui märkida, et esimesele väitele antud vastusest tuleneb, et ELTL artikli 155 lõikes 2 ette nähtud muu kui seadusandliku menetluse raames võib komisjon keelduda rakendamast oma algatusõigust, tuginedes muudele põhjustele kui see, et kokkuleppeosalised ei ole piisavalt representatiivsed, või see, et kokkuleppe tingimused on õigusvastased.\n123 Teiseks on hagejad seisukohal, et vaidlusaluse otsuse kolm põhjendust on väärad, asjakohatud ja ebapiisavad tehtud otsuse põhjendamiseks.\n124 Mis puudutab vaidlusaluse otsuse esimest põhjendust, siis väidavad hagejad, et liit on pädev kaitsma keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate sotsiaalseid õigusi. Lisaks ei ohusta kokkuleppe liidu tasandil rakendamine liikmesriikide pädevust kehtestada nende asutuste struktuur, ülesehitus ja toimimine. Lisaks oleks üha vähem õigustatud jätta liidu sotsiaalõigusega antavatest eelistest ilma kõik nimetatud asutuste ametnikud ja teenistujad, eelkõige juhul, kui nende ametiülesanded ei ole seotud riikliku julgeolekuga ega avaliku võimu teostamisega.\n125 Mis puudutab vaidlusaluse otsuse teist põhjendust, siis selgitavad hagejad, et kokkuleppe liidu tasandil rakendamine oleks otstarbekas, sest see tagaks keskvalitsuste asutuste ametnikele ja teenistujatele minimaalse teavitamise ja konsulteerimise taseme kõigis liikmesriikides ja eelkõige liikmesriikides, kus see miinimumtase ei ole veel saavutatud.\n126 Mis puudutab vaidlusaluse otsuse kolmandat põhjendust, siis on hagejad seisukohal, et kokkuleppe liidu tasandil rakendamine vähendaks kaitsetaseme erinevusi, mis praegu töötajate vahel esinevad. Nimelt lähendaks kokkuleppe niisugune rakendamine keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate ning nende liidu direktiivide kohaldamisalasse kuuluvate töötajate olukorda, mis reguleerivad õigust olla teavitatud ja õigust konsulteerimisele.\n127 Lisaks väljendavad hagejad oma hämmingut selle üle, et komisjon tugineb ühele põhjendustest, mille ta jättis vältimatult kõrvale juba 2015. aastal, kui ta alustas konsulteerimist tööturu osapooltega.\n128 Käsitleda tuleb hagejate etteheiteid, mis on võetud kokku eespool punktides 123‑127.\n129 Sellega seoses olgu esiteks öeldud, et hagejad ei tõenda, et asjaolud, mida arvestati vaidlusaluse otsuse kolmes põhjenduses, oleksid materiaal-õiguslikult ebatäpsed või täiesti asjakohatud selle hindamisel, kas kokkuleppe rakendamine liidu tasandil on sobiv.\n130 Nimelt, mis puudutab vaidlusaluse otsuse esimest põhjendust, siis ei seadnud komisjon küsimuse alla seda, et liit on pädev võtma vastu akte keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate sotsiaalsete õiguste kohta. Komisjon aga tugines nende asutuste eriseisundile. Hagejad seda eriseisundit põhjalikult ei vaidlusta; eriti ei vaidlusta nad seda, et teatavad ametnikud ja teenistujad nimetatud asutustes teostavad avalikku võimu. Vastupidi hagejate väidetule mõjutab kokkuleppe rakendamine keskvalitsuste asutuste toimimist, kuivõrd see muudab suhteid, mis neil asutustel on oma ametnike ja teenistujatega.\n131 Mis puudutab vaidlusaluse otsuse teist põhjendust, siis võis komisjon võtta arvesse teatavates liikmesriikides juba tagatud kaitsetaset ja seda ka siis, kui teistes liikmesriikides võib esineda lünki. Kohtuistungil ei vaielnud hagejad vastu komisjoni väitele, et 22 liikmesriigis olid juba 2014. aastal olemas eeskirjad keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate teavitamise ja nendega konsulteerimise kohta.\n132 Mis puudutab vaidlusaluse otsuse kolmandat põhjendust, siis hagejate argument, mille kohaselt kokkuleppe liidu tasandil rakendamine lähendab keskvalitsuste asutuste ametnike ja teenistujate ning erasektori töötajate olukorda, ei sea küsimuse alla asjaolu, et samal ajal mõjutab niisugune rakendamine liikmesriike vägagi erinevalt sõltuvalt nende riigivalitsemise tsentraliseeritusest või detsentraliseeritusest. Miski ei takistanud komisjonil arvestamast viimati nimetatud asjaolu kui tagajärge, mida ei soovitud kokkuleppe liidu tasandil rakendamisega kaasa tuua.\n133 Teiseks tuleb meelde tuletada, et komisjonil oli ulatuslik kaalutlusruum (vt eespool punkt 109), sh selleks, et määrata kindlaks esiteks, kas oli tarvis täita võimalik lünk töötajate teavitamist ja nendega konsulteerimist reguleerivate liidu direktiivide kohaldamisalas, ja teiseks, kas kokkuleppe rakendamine kujutas endast sobivat meedet selle lünga täitmiseks. Komisjoni hinnangu vaidlustamiseks piirdusid hagejad sellega, et tuginesid liidu pädevuse olemasolule ja kasule, mis võis käesoleval juhtumil selle pädevuse kasutamisest tõusta. Neil asjaoludel ja arvestades kõiki asjaolusid, mida komisjon arvestas vaidlusaluse otsuse kolmes põhjenduses, ei tundu, et komisjon oleks teinud ilmselge hindamisvea, kui ta keeldus esitamast nõukogule ettepanekut kokkuleppe rakendamiseks.\n134 Niisugust järeldust ei sea kahtluse alla tõsiasi, et komisjon alustas 2015. aastal konsultatsiooni eelkõige seoses liikmesriikide avaliku sektori asutuste ametnike ja teenistujate olukorraga nende direktiivide kohaldamisala kontekstis, mis käsitlevad töötajate teavitamist ja nendega konsulteerimist. Just siis piirdus komisjon ainult debati algatamisega, esitamata mingit eelnevat arvamust võimalike meetmete vormi või sisu kohta.\n135 Kolmandaks väidavad hagejad, et käesolevas kohtuasjas ei õigusta miski seda, et komisjon jätab kokkuleppe rakendamata subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte alusel. Hagejad heidavad muu hulgas komisjonile ette, et viimane ei analüüsinud üleüldse nende põhimõtete mõju.\n136 Sellega seoses tuleb märkida, et vaidlusaluse otsuse sõnastusest ei nähtu, et komisjon oleks tuginenud selles otsuses põhjendusele, et subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõte, nii nagu need on tagatud ELL artikli 5 lõigetega 3 ja 4, oleksid õiguslikult takistuseks kokkuleppe liidu tasandil rakendamisele nõukogu otsusega, mis võetakse vastu ELTL artikli 155 lõike 2 alusel.\n137 Vaidlusaluse otsuse põhjendustest tuleneb siiski, et komisjon oli seisukohal, et kokkuleppe liidu tasandil rakendamine ei tundunud talle vajalik ega sobiv niivõrd, kuivõrd muu hulgas on just liikmesriigid pädevad keskvalitsuste asutuste toimimist korraldama, ja kuna suur hulk riike oli juba kehtestanud sätted, mis tagasid, et nende asutuste ametnikke ja teenistujaid teataval määral teavitatakse ja et nendega teataval määral konsulteeritakse. Lisaks tegi komisjon tööturu osapooltega 17. jaanuaril 2018 toimunud koosolekul teatavaks vaidlusaluse otsuse mõtte, märkides, et ta „toetab tugevalt subsidiaarsust“ ja et tema arvates on eelistatav, et tööturu osapooled rakendavad kokkulepet riigi tasandil. Seega võttis komisjon arvesse subsidiaarsuse ja proportsionaalsusega seotud kaalutlusi hetkel, kui ta hindas mitte liidu meetme võimalikkust, vaid liidu meetme sobivust. Eespool punktis 133 märgitust tuleneb, et komisjon ei teinud ilmselget hindamisviga, kui ta asus seisukohale, et kokkuleppe rakendamine liidu tasandil ei ole otstarbekas.\n138 Mis viimaseks puudutab mõjuhinnangu puudumist, siis ei täpsusta hagejad, millise sätte alusel oleks komisjonil tulnud niisugune hinnang koostada, enne kui ta keeldus oma algatusõigust kasutamast.\n139 Eelnevast järeldub, et isegi kui eeldada, et väide, mille kohaselt on rikutud subsidiaarsuse põhimõtet, võiks olla tulemuslik niisugustel asjaoludel nagu käesolevas kohtuasjas, tuleb etteheide, et rikuti subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, siiski põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.\n140 Järelikult tuleb teine väide tagasi lükata.\n141 Eespool esitatust tuleneb, et hagi tuleb jätta rahuldamata.\n142 Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kodukorra artikli 135 lõikes 1 on siiski ette nähtud, et kui õiglus seda nõuab, võib Üldkohus otsustada, et kaotanud pool kannab lisaks enda kohtukuludele vaid osa vastaspoole kohtukuludest või ei mõista temalt üldse kohtukulusid välja.\n143 Käesolevas kohtuasjas on hagejate nõuded tagasi lükatud. Komisjon on sõnaselgelt nõudnud kohtukulude väljamõistmist hagejatelt. Arvestades aga kohtuasja asjaolusid ja eelkõige ka komisjoni suhtumist (vt eespool punktid 117 ja 118), on kooskõlas kodukorra artikli 135 lõikega 1 õiglane, et pooled kannavad ise oma kohtukulud.\n2. Jätta European Federation of Public Service Unionsi (EPSU) ja Jan Goudriaani ning Euroopa Komisjoni kohtukulud nende endi kanda.


Anda üürile äripind, otstarve määramata, ladu, 29 m², Pilvetee, Mustamäe, Tallinn, Harjumaa - Kinnisvaraportaal KV.EE\nAnda üürile äripind, otstarve määramata, ladu, 29 m² - Pilvetee, Pilvetee 5, Mustamäe, Tallinn, Harjumaa\nMahukas merekonteiner Mustamäel\nKogupind 29 m²\nLisainfo: eraldi sissepääs, elekter\nÜürile anda ca 29 m2 suurune merekonteiner Pilvetee 5 kinnistul.\nUksed avanevad automaatikaga.\nKinnistu on turvaline, aiaga piiratud. Väravad automaatikaga, õhtustel aegadel ning nädalavahetustel üürnikele tagatud mobiiliga sisenemine.\nLähim lasteaed ~ 430 m Tallinna Kadaka Lasteaed\n~ 570 m Tallinna Lasteaed Pääsusilm\n~ 770 m Tallinna Lasteaed Vikerkaar\n~ 890 m Tallinna Nurmenuku Lasteaed\nLähim kool ~ 620 m Tallinna Kadaka Põhikool\n~ 810 m Tallinna Õismäe Vene Lütseum\n~ 900 m Tallinna Õismäe Gümnaasium\n~ 920 m Kool 21. sajandil\n~ 930 m Tallinna Järveotsa Gümnaasium\n~ 990 m Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasium\nLähim peatus ~ 240 m Kadaka 13 9\n~ 660 m Akadeemia tee 1 24 24A 36 5 9\n~ 680 m Mustamäe 3\n~ 700 m Nurmenuku 10 124 13 27 28 42 43 45 46 47\n88 € 3.03 €/m2 Eluaseme väikelaen\nTere Soovin saada rohkem informatsiooni KV.EE'st leitud kuulutuse kohta - Anda üürile äripind, otstarve määramata, ladu, 29 m² - Pilvetee, Pilvetee 5, Mustamäe, Tallinn, Harjumaa Vastust ootama jäädes\nPärnu maantee 160f\nTube 1 | 102 m²\nSaadan ebakorrektse kuulutuse: https://www.kv.ee/3182690 Kommentaar:


november 2009 – Lehekülg 2 – Ajakiri Lasteaed\nIsa, isake, mu isa….\n12. nov. 2009 12. nov. 2009 by Ülle Tõnumaa\nIsadepäev on Eestis suhteliselt uus püha ja meile jõudnud läbi Soome. Algselt peeti seda vaid Ameerikas ja hoopiski juuni kuus. Isadepäev ei ole rahvakalendri ega kirikupüha, kuid ometi riiklik tähtpäev, kus tuleb heisata riigilipud. Pikka aega on perekonnas oluliseks peetud emarolli, kuid järjest enam tõuseb ka au sisse isa.\n20. nov. 2009 12. nov. 2009 by Ülle Tõnumaa\nNovember – lumi tuli! Ehkki teed on märjad ja lumelörtsised, on ometi suur hulk ilmakodanikke, kes lume üle õnnelikud on. Lapsed muidugi! Lasteaias õuesoleku ajal rassivad kõik lumekindlust tehes, palle veeretades ja kokku mätsides. Valmis lumepallid pannakse kelgule või käru peale ja veetakse lumelossi juurde.\n12. nov. 2009 by Ülle Tõnumaa\nCategories Raamatud 1 Comment\n20. nov. 2009 10. nov. 2009 by Ülle Tõnumaa\nKoht: Tartus, Kirjanduse majas, Vanemuise 19.\nAeg: igal laupäeval kl. 12.00\nLastehommikute raames tutvustavad Eesti lastekirjanikud oma uudisteoseid ja loomingut üldse. Muinasjutu-, luule- ja laulutunde viib läbi lastekirjanik Heiki Vilep, kes kutsub külla mitmeid huvitavaid esinejaid – kirjanikke, näitlejaid, muuisikuid, kunstnikke. Lapsed saavad kuulata, joonistada, laulda ja mängida. Võimalusel on saadaval ka esinenud ja esinema tulevate lastekirjanike raamatuid, loomulikult poehinnast märksa odavamalt.\nKungla Lasteaia pereorienteerujad vallutasid Palermo terviseraja\n2. nov. 2009 by Ülle Tõnumaa\n23. septembril tegutses Palermo terviserajal aktiivselt üle 300 erinevas eas inimese, need olid Kungla lasteaia pereorienteerumisest osavõitjad.\nPereorienteerumise korraldas Kungla Lasteaed esmakordselt. „Eesmärgiks on kujundada peres aktiivset elustiili,“ selgitas ürituse idee autor, õpetaja Inara. Ta lisas, et tegemist on tervist edendava lasteaiaga ja selle üks põhiülesanne ongi liikumine ja liikumisharjumuste kujundamine.\nKuidas päästjad lasteaias käisid…\n1. nov. 2009 by Ülle Tõnumaa\nSaku lasteaia Terake vanema rühma lastel käisid septembrikuus külas Põhja-Eesti päästekeskuse töötajad.\nLapsed kutsuti saali. Seal olid ennast valmis pannud 3 päästeöötajat. Lapsed olid põnevil ja ootusärevad – saali sisenedes oli koheselt tunda nõe- ja tulekahjulõhna.\nKõigepealt tuletasid päästetöötajad meelde, mis numbrile tuleb helistada, kui on juhtunud tulekahju. Lapsed olid tublid ja teatasid kohe, et 112. Sellega oli esimene katse läbitud. Nüüd näidati lastele väikest valget eset ja oh üllatust, lapsed teadsid kohe, et tegemist on suitsuanduriga. Selgus, et kõigil on suitsuandur juba kodudes olemas.


Allikakriitika – Vikipeedia\nAllikakriitika on teabeallika usaldusväärsuse ja olulisuse kriitiline hindamine. Seda kasutatakse laialdaselt teaduses, ajakirjanduses ja kriminalistikas, kuid allikakriitika on ka funktsionaalse lugemisoskuse tähtis osa, mida kõik inimesed igapäevaelus vajavad. Allikakriitiliselt võib läheneda näiteks ajaleheartiklile või poliitiku sõnavõtule, vaadeldes selle kallutatust või objektiivsust.\nTeabeallikas võib olla näiteks inimene, dokument, kõne, foto, sõrmejälg või vereplekk. Iga teabeallikas võib olla konkreetseks otstarbeks rohkem või vähem usaldusväärne või oluline: sõrmejälg võib anda kuriteo lahendamiseks vajalikku teavet või olla võltsitud, foto võib olla töödeldud või pärineda teisest ajast kui algselt arvatud ning inimene võib valetada, unustada või eksida. Allikakriitika tehniliste meetodite arenedes suudetakse vahel ka kord juba kasutatud allikast uut teavet leida; see on üks põhjus, miks arheoloogilist ja kriminoloogilist tõendusmaterjali püütakse säilitada ka pärast esmaste uuringute lõppu.\nTeadusliku meetodina pärineb allikakriitika renessansiajast. Allikakriitika meetoditega paljastati tollal mitu keskaegset võltsingut, millest kuulsaimaks võib ehk pidada nn Constantinuse kingitust (dokumenti, millega Rooma keiser Constantinus oli väidetavalt andnud katoliku kirikule ilmaliku võimu). 17. sajandil arendasid seda õigusteadlased ja pühade tekstide uurijad. 19. sajandil muutus allikakriitika ajalooteaduse (eriti paleograafia) keskseks meetodiks. Ajalooteaduses on allikakriitika üks ülesandeid selgitada välja teabeallika päritolu, loomise eesmärk ja looja. Palju tarvitatakse allikakriitikat ka ajalooteadusele lähedastes distsipliinides nagu muusikaajalugu, kirjanduslugu, filosoofia ajalugu, kirikulugu jts, kontrollimaks tekstide autentsust või eristamaks teksti ajaloolisi kihistusi.\n21. sajandi alguses on inimesed hädas teabe üleküllusega ning infomüra ja libauudistega ning usaldavad rohkem ühismeedia kogukonnaliidrite lühisõnumeid, mitte aga elukutseliste ajakirjanike või teadlaste loodut.\n↑ Andu Rämmer, Alternatiivmeediat usaldavad rohkem need, kes on ühiskonnaelust võõrdunud, err.ee, 18. juuli 2018 05:00\n↑ Marju Himma, Sotsioloog: üheksa tehnikat eksitamiseks ja üheksa tõe äratundmiseks, err.ee, 15. aprill 2017 12:04 (Uuendatud: 15.04.2017 22:57)\n↑ 19. veebruar 2019, kell 13:39 Rebane: Eesti on Euroopa naiivsete tipus, err.ee\nHans Põldoja ja Mart Laanpere eestikeelne õppetekst allikakriitika kohta\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Allikakriitika&oldid=5334844"\nLehekülje viimane muutmine: 27. mai 2019, 13:34\nSelle lehekülje viimane muutmine: 13:34, 27. mai 2019.


Euroopa Liidu C 162/2017\nVastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta (juhtum M.8379 – SGID / Hellenic Republic / IPTO) ( 1 )\nVastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta (juhtum M.8388 – Ares / Baupost / Nova Eventis) ( 1 )\nVastuväidete esitamisest loobumine teatatud koondumise kohta (juhtum M.8447 – EDF / CDC / Mitsubishi Corporation / NGM) ( 1 )\nKomisjoni teave Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2015/1535 (millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord) artikli 8 teise lõigu kohaselt — Statistika 2016. aastal teada antud tehniliste eeskirjade kohta direktiivis (EL) 2015/1535 sätestatud teavitamiskorra kohaselt ( 1 )\nKokkuvõte Euroopa Andmekaitseinspektori arvamusest, mis käsitleb ettepanekut ELi reisiinfo ja -lubade süsteemi (ETIAS) kohta\nTeade Hiina Rahvavabariigist ja Taist pärit tempermalmist valatud keermestatud toruliitmike impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete osalise vahepealse läbivaatamise algatamise kohta\n(juhtum M.8379 – SGID / Hellenic Republic / IPTO)\n10. mail 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:\nelektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8379 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.\n(juhtum M.8388 – Ares / Baupost / Nova Eventis)\n12. mail 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:\nelektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8388 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.\n(juhtum M.8447 – EDF / CDC / Mitsubishi Corporation / NGM)\n17. mail 2017 otsustas komisjon loobuda vastuväidete esitamisest eespool nimetatud teatatud koondumise kohta ning kuulutada koondumine siseturuga kokkusobivaks. Otsuse aluseks on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) artikli 6 lõike 1 punkt b. Otsuse täielik tekst on kättesaadav ainult inglise keeles ning see avaldatakse pärast seda, kui sellest on kustutatud võimalikud ärisaladused. Otsus on kättesaadav:\nelektroonilises vormis EUR-Lex’i veebisaidil (http://eur-lex.europa.eu/homepage.html?locale=et) dokumendinumbri 32017M8447 all. EUR-Lex pakub on-line-juurdepääsu Euroopa õigusele.\nKomisjoni teave Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2015/1535 (millega nähakse ette tehnilistest eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord) (1) artikli 8 teise lõigu kohaselt\nStatistika 2016. aastal teada antud tehniliste eeskirjade kohta direktiivis (EL) 2015/1535 sätestatud teavitamiskorra kohaselt\nI. ELi liikmesriikidele nende teada antud eelnõude kohta saadetud vastuste liikide tabel.\nÜksikasjalikud arvamused (3)\nEttepanekud ühenduse õigusaktide kohta\nEFTA (4) Türgi (5)\nII. ELi liikmesriikide teada antud eelnõude liigitus majandussektorite kaupa\nMajapidamis- ja puhkevarustus\nEnergia, maagid, puit\nLiikmesriigi kohta kokku\nIII. Euroopa Komisjoni esitatud märkuste arvuline jaotus Islandi, Liechtensteini, Norra (8) ja Šveitsi (9) teada antud eelnõude kohta\nEuroopa Komisjoni märkused (10)\nIV. Islandi, Norra, Liechtensteini ja Šveitsi teada antud eelnõude liigitus majandussektorite kaupa\nKaubad ja mitmesugused tooted\nRiigi kohta kokku\nV. Türgi teada antud eelnõud ja nende kohta esitatud Euroopa Komisjoni märkused\nEuroopa Komisjoni märkused\nVI. Türgi teada antud eelnõude liigitus majandussektorite kaupa\nVII. Statistika rikkumismenetluste kohta, mis on käimas 2016. Aastal ja mis algatati ELi toimimislepingu artikli 258 alusel direktiivi (EL) 2015/1535 sätetest tulenevate kohustuste täitmata jätmisega seonduvalt\n2016. aastal algatatud ja käimasolevate rikkumismenetluste arv\n(1) ELT L 241, 17.9.2015, lk 1. Edaspidi „direktiiv“.\n(2) Vt direktiivi artikli 5 lõiget 2.\n(3) Vt direktiivi artikli 6 lõiget 2.\n(4) Euroopa Majanduspiirkonna lepingu kohaselt kohaldavad lepingu osalisteks olevad EFTA liikmesriigid direktiivi (EL) 2015/1535, mida on vajaduse korral kohandatud kooskõlas II lisa XIX peatüki punktiga 1, ning võivad seega esitada tähelepanekuid Euroopa Liidu liikmesriikide poolt teada antud eelnõude kohta. Šveits võib selliseid tähelepanekuid esitada ka mitteametliku kokkuleppe alusel, mis käsitleb teabevahetust tehniliste eeskirjade valdkonnas.\n(5) Direktiivi kohast teavitamismenetlust laiendati Türgile selle riigiga sõlmitud assotsiatsioonilepingu (Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vaheline assotsiatsioonileping (EÜT 217, 29.12.1964, lk 3687/64)) ja EÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuste 1/95 ja 2/97 raames.\n(6) Direktiivi artikli 6 lõike 3 alusel lükkavad liikmesriigid teavitatava eelnõu (v.a teenuseid käsitlevate eeskirjade eelnõu) vastuvõtmise edasi 12 kuu võrra alates päevast, mil komisjon selle kätte saab, kui komisjon teatab kavatsusest võtta sama küsimuse kohta vastu direktiiv, määrus või otsus või teha sellekohane ettepanek.\n(7) Kui komisjon jõuab järeldusele, et eelnõu käsitleb küsimust, mida käsitleb nõukogule esitatud direktiivi, määruse või otsuse ettepanek, lükkavad direktiivi artikli 6 lõike 4 kohaselt eelnõu vastuvõtmisest teavitavad liikmesriigid teavitatava eelnõu vastuvõtmise edasi 12 kuu võrra alates päevast, mil komisjon sai ettenähtud teabe.\n(8) Euroopa Majanduspiirkonna leping (vt punkti I tabeli allmärkust 3) kohustab lepingu osalisteks olevaid EFTA liikmesriike teavitama komisjoni tehniliste eeskirjade eelnõudest.\n(9) Šveits esitab samuti oma tehniliste eeskirjade eelnõud komisjonile mitteametliku kokkuleppe kohaselt, mis käsitleb teabevahetust tehniliste eeskirjade valdkonnas (vt punkti I tabeli allmärkust 3).\n(10) Euroopa Majanduspiirkonna leping (vt allmärkuseid 4 ja 8) sätestab Euroopa Liidu ainsa vastuseliigina võimaluse esitada märkusi (vt direktiivi artikli 5 lõiget 2, nagu seda on kajastatud lepingu II lisa XIX peatüki punktis 1). Sama liiki vastuseid võib edastada Šveitsi teatistele Euroopa Liidu ja Šveitsi vahel sõlmitud mitteametliku kokkuleppe kohaselt (vt punkti I tabeli allmärkust 3 ja joonealust märkust 8).\n(Arvamuse täistekst (inglise, prantsuse ja saksa keeles) on Euroopa Andmekaitseinspektori veebisaidil www.edps.europa.eu)\nELi piirihalduse poliitikas on viimastel aastatel toimunud märkimisväärne areng seoses põgenike ja sisserändajate suurest sissevoolust tingitud probleemide ning Pariisis, Brüsselis ja Nice’is toimunud rünnakutega kaasnenud kõrgendatud julgeolekuohuga. Praegune olukord ja vajadus tagada ohutus liikmesriikide territooriumil ajendas komisjoni käivitama mitu seadusandlikku algatust, mille eesmärk on parandada kontrolli Schengeni alale sisenevate isikute üle.\nÜks algatustest on komisjoni 16. novembril 2016 esitatud ettepanek määruse kohta, millega luuakse ELi reisiinfo ja -lubade süsteem.\nVastavalt ettepanekule kohustaks süsteem viisanõudest vabastatud reisijaid enne saabumist Schengeni piirile läbima julgeoleku-, ebaseadusliku rände ja rahvaterviseriskide hindamise. Hindamine toimub ETIASe kaudu esitatud taotleja andmete võrdlemisel muude ELi infosüsteemide andmete ja ETIASe spetsiaalse jälgimisnimekirjaga, võttes arvesse taustakontrollireegleid. Protsessi tulemusena antakse automaatselt luba ELi sisenemiseks või keeldutakse selle andmisest.\nETIASt käsitleva ettepanekuga paistab ELi seadusandja järgivat kasvavat suundumust käsitleda julgeolekut ja rände juhtimist koos, võtmata arvesse kummagi poliitikavaldkonna olulisi erinevusi. ETIASe kehtestamine mõjutab oluliselt õigust isikuandmete kaitsele, sest erinevad andmed, mida koguti esialgselt erinevatel eesmärkidel, saavad kättesaadavaks arvukamatele avaliku sektori asutustele (st sisserändeasutustele, piirivalveametnikele, õiguskaitseasutustele jne). Seetõttu leiab Euroopa Andmekaitseinspektor, et tuleb hinnata, kuidas mõjutab ettepanek Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestatud õigust eraelu puutumatusele ja õigust andmekaitsele, võttes arvesse kõiki olemasolevaid rände ja julgeolekuga seonduvaid meetmeid ELi tasandil.\nLisaks tekitab ETIASt käsitlev ettepanek muret seoses taotlejast tulenevate võimalike ohtude kindlaksmääramise protsessiga. Seetõttu tuleks erilist tähelepanu pöörata kõnealuste ohtude kui niisuguste määratlusele. Arvestades asjaolu, et hindamise tagajärjel võidakse määrata isikule sisenemiskeeld, tuleks õigusaktides selgelt kindlaks määrata hinnatavad ohud. Lisaks peab Euroopa Andmekaitseinspektor küsitavaks ETIASe taustakontrollireegleid. Euroopa Andmekaitseinspektor saab aru, et seadusandja eesmärk on luua vahend, millega automaatselt välja sõeluda viisanõudest vabastatud kolmandate riikide kodanikud, kelle puhul kahtlustatakse, et nad võivad kujutada kõnealust ohtu. Sellele vaatamata tõstatab profiilide koostamine nagu iga teine arvutipõhine isikuandmete analüüs tõsiseid tehnilisi, õigus- ja eetilisi küsimusi. Seetõttu soovib Euroopa Andmekaitseinspektor saada veenvaid tõendeid, mis toetaksid ETIASe profiilide koostamise vahendite vajadust.\nSamuti kahtleb Euroopa Andmekaitseinspektor terviseandmete kogumise ja töötlemise asjakohasuses. Ta soovib paremat põhjendust valitud andmete säilitamisajale ning vajadusele juurdepääsu andmiseks riiklikele õiguskaitseasutustele ja Europolile.\nLõpetuseks annab ta soovitusi näiteks osalevate eri üksuste rollide ja vastutusvaldkondade jaotamise ning ETIASe ülesehituse ja infoturbe kohta.\nEuroopa Komisjoni algatus ELi reisiinfo ja -lubade süsteemi (ETIAS) loomise kohta pärineb 2008. aasta teatisest „Järgmiste Euroopa Liidu piirihaldusmeetmete ettevalmistamine“ (1). Komisjon soovitas teatises uusi vahendeid Euroopa piiride haldamiseks tulevikus – eriti riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteemi ja registreeritud reisija programmi – ning kaalus esimest korda ETIASe loomist, mida nimetati siis ELi reisiloa elektrooniliseks süsteemiks (ESTA). Samal aastal esitas Euroopa Andmekaitseinspektor teatise kohta esialgsed märkused (2).\n2011. aasta veebruaris avaldas komisjon poliitikauuringu, (3) milles analüüsiti nelja erinevat võimalust ELi reisiloa elektroonilise süsteemi loomiseks. Uuringus jõuti järeldusele, et sel ajal ei olnud ELi ESTA loomist õigustavad tingimused täidetud. Arukaid piire käsitlevas 2012. aasta teatises (4) leidis komisjon, et ELi ESTA loomine tuleb ajutiselt kõrvale jätta, kuid teatas soovist jätkata tööd seoses riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteemi ja registreeritud reisija programmiga.\n6. aprilli 2016. aasta teatises (5)„Piirivalve ja julgeoleku tugevamad ja arukamad infosüsteemid“ teatas komisjon, et ta hindab tulevase ELi reisiinfo ja -lubade süsteemi loomise vajalikkust, tehnilist teostatavust ja proportsionaalsust. Samal aastal viis komisjon läbi teostatavusuuringu, milles kasutati võrdlusena kolme olemasolevat reisilubade süsteemi maailmas: ESTA Ameerika Ühendriikides, eTA Kanadas ja eVisitor Austraalias.\n16. novembril esitas komisjon teostatavusuuringu (6) (edaspidi „2016. aasta teostatavusuuring“) lõpparuande ning ettepaneku ETIASe loomise kohta (edaspidi „ettepanek“).\nEuroopa Andmekaitseinspektoril on hea meel, et komisjoni talitused konsulteerisid temaga mitteametlikult enne ettepaneku vastuvõtmist. Samas kahetseb ta, et väga lühikese tähtaja ning ettepaneku olulisuse ja keerukuse tõttu ei olnud sel ajal võimalik anda olulist panust.\nEuroopa Andmekaitseinspektor väljendab heameelt andmekaitsele pööratud tähelepanu üle ETIASe loomist käsitlevas ettepanekus.\nAustades täielikult seadusandja rolli ettenähtud meetmete vajalikkuse ja proportsionaalsuse hindamisel, tuletab Euroopa Andmekaitseinspektor meelde, et neid kahte põhiõiguste hartas sätestatud prioriteetset õiguslikku nõuet saab kontrollida Euroopa Liidu Kohus ning Euroopa Andmekaitseinspektori ülesanne on neid kaitsta. Ta rõhutab, et (andmekaitse) mõju hindamise puudumine ei võimalda hinnata ETIASe vajalikkust ja proportsionaalsust ettepanekus sätestatud kujul.\nKuna ettepanekuga luuakse täiendav süsteem, mis hõlmab suures koguses kolmandate riikide kodanike isikuandmete töötlemist sisserände ja julgeolekuga seonduvatel eesmärkidel, soovitab Euroopa Andmekaitseinspektor seadusandjal vaadelda kõigi ELi tasandi meetmete kohaldamist, mis puudutavad andmetöötlust rände ja julgeolekuga seonduvatel eesmärkidel, ning teha nende eesmärkide ja saavutuste põhjalik analüüs.\nSellega seoses soovitab Euroopa Andmekaitseinspektor lisada ettepanekusse ebaseadusliku rände või julgeolekuohtude määratluse, et see oleks vastavuses eesmärgikohasuse põhimõttega.\nLisaks tunneb Euroopa Andmekaitseinspektor muret selle üle, kas ETIASe taustakontrollireeglid on täielikult kooskõlas ELi põhiõiguste hartas sätestatud põhiõigustega. Ta soovitab teostada põhjaliku hindamise, et kindlaks teha ETIASe taustakontrollireeglite mõju põhiõigustele. Samuti tahab ta teada, kas on olemas veenvaid tõendeid, mis toetaksid ETIASe profiilide koostamise vahendite vajadust, mida ei ole tõendatud, ning julgustab seadusandjat profiilide koostamise vahendite kasutamist uuesti läbi vaatama.\nEuroopa Andmekaitseinspektor peab küsitavaks ettepanekus kavandatud terviseandmete kogumise ja töötlemise asjakohasust ja tõhusust nende usaldusväärsuse puudumise tõttu. Samuti ilmutas ta kahtlust kõnealuste andmete töötlemise vajaduse suhtes terviseohtude ja viisanõudest vabastatud reisijate vahelise piiratud seose tõttu.\nMis puudutab õiguskaitseasutuste ja Europoli juurdepääsu ETIASe andmetele, siis rõhutab Euroopa Andmekaitseinspektor, et veenvad tõendid juurdepääsu vajalikkuse kohta praeguse seisuga puuduvad. Euroopa Andmekaitseinspektor meenutab, et uute kavade vajalikkust ning proportsionaalsust tuleb hinnata nii üldises plaanis, võttes arvesse ELis juba olemas olevaid suuremahulisi IT-süsteeme, kui ka konkreetselt seoses nende kolmandate riikide kodanikega, kes ELi seaduslikult külastavad ning ELi sisenevad.\nLisaks eespool loetletud peamistele probleemidele käsitletakse käesolevas Euroopa Andmekaitseinspektori arvamuses esitatud soovitustes ka ettepaneku järgmisi aspekte:\nkogutud andmete vajalikkus ja proportsionaalsus;\nvalitud andmete säilitamisajad;\nETIASe koostalitlus teiste IT-süsteemidega;\nandmesubjektide õigused ja sätestatud õiguskaitsevahendid;\nõiguskaitseasutuste juurdepääsutingimuste sõltumatu läbivaatamine;\nEuroopa Piiri- ja Rannikuvalve Ameti ja eu-LISA vaheline rollide ning vastutusvaldkondade jaotus;\nkontrollimine ETIASe kesküksuses;\nETIASe struktuur ja infoturve;\nsüsteemi loodud statistika ja\nEuroopa Andmekaitseinspektori roll.\nEuroopa Andmekaitseinspektor on valmis andma täiendavat nõu ettepaneku kohta, samuti seoses mis tahes delegeeritud õigusakti või rakendusaktiga, mis võetakse vastu kavandatud määruste alusel ning mis võib mõjutada isikuandmete töötlemist.\nBrüssel, 6. märts 2017\n(1) Komisjoni 13. veebruari 2008. aasta teatis Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Järgmiste Euroopa Liidu piirihaldusmeetmete ettevalmistamine“, KOM(2008) 69 (lõplik).\n(2) Euroopa Andmekaitseinspektori 3. märtsi 2008. aasta esialgsed märkused on aadressil https://secure.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/shared/Documents/Consultation/Comments/2008/08-03-03_Comments_border_package_EN.pdf.\n(3) 2011. aasta veebruari poliitikauuring ELi reisiloa elektroonilise süsteemi (ELi ESTA) kohta on aadressil http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/e-library/docs/pdf/esta_annexes_en.pdf.\n(4) Komisjoni 25. oktoobri 2011. aasta teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Arukad piirid – valikud ja edasised sammud“, KOM(2011) 680 (lõplik).\n(5) Komisjoni 6. aprilli 2016. aasta teatis Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Piirivalve ja julgeoleku tugevamad ja arukamad infosüsteemid“, COM(2016) 205 (final).\n(6) 16. novembri 2016. aasta ELi reisiinfo ja -lubade süsteemi (ETIAS) teostatavusuuringu lõpparuanne on aadressil https://ec.europa.eu/home-affairs/sites/homeaffairs/files/what-we-do/policies/european-agenda-security/legislative-documents/docs/20161116/etias_feasability_study_en.pdf.\nEuroopa Komisjonile (edaspidi „komisjon“) on esitatud osalise vahepealse läbivaatamise taotlus vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1036 (kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed) (1) (edaspidi „alusmäärus“) artikli 11 lõikele 3.\nLäbivaatamistaotluse esitas Hebei Yulong Casting Co., Ltd (edaspidi „taotluse esitaja“), kes toodab ja ekspordib Hiinast tempermalmist valatud keermestatud toruliitmikke, Hiina Rahvavabariigist pärit impordi kohta.\nKuna meetmed kehtivad ka Taist pärit impordi suhtes, otsustas komisjon omal initsiatiivil algatada läbivaatamise Taist pärit impordi suhtes.\nLäbivaatamine piirdub ainult tootevaliku uurimisega, et selgitada, kas teatavad tooteliigid kuuluvad teatavate tempermalmist valatud keermestatud toruliitmike Hiina Rahvavabariigist ja Taist (edaspidi „asjaomased riigid“) pärit impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete kohaldamisalasse.\nVaatlusalune toode on praegu CN-koodi ex 7307 19 10 (TARICi kood 7307191010) alla kuuluvad tempermalmist valatud keermestatud toruliitmikud, välja arvatud surveliitmike põhidetailid, milles kasutatakse ISO DIN 13 kohaseid meeterkeermeid, ning tempermalmist valatud keermestatud ümmargused kaaneta harukarbid.\nPraegu kehtiv meede on nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 430/2013 (2) kehtestatud lõplik dumpinguvastane tollimaks.\nTaotluse esitaja taotleb teatavate tempermalmist valatud keermestatud toruliitmike väljajätmist praeguste dumpinguvastaste meetmete kohaldamisalast. Tooted, mis tuleb väidetavalt välja jätta, on\nsurveliitmike põhidetailid, milles kasutatakse DIN 28601 kohaseid keermeid ning\nristikujulised liitmikud kahe keermestamata läbiva auguga keskel.\nArtikli 11 lõike 3 kohane taotlus põhineb taotluse esitaja esitatud esmapilgul usutavatel tõenditel, mille kohaselt väljajäetava toote füüsikalised, tehnilised ja keemilised põhiomadused on oluliselt erinevad vaatlusaluse toote omadest. Samu tõendeid peetakse kohaldatavaks mõlemast asjaomasest riigist pärit vaatlusaluse toote suhtes.\nPärast liikmesriikide teavitamist ja olles kindlaks teinud, et on olemas piisavad tõendid osalise vahepealse läbivaatamise algatamiseks, algatab komisjon käesolevaga läbivaatamise vastavalt alusmääruse artikli 11 lõikele 3, kusjuures läbivaatamisel piirdutakse toote määratluse uurimisega, et selgitada, kas teatavad tooteliigid kuuluvad vaatlusaluse toote impordi suhtes kohaldatavate dumpinguvastaste meetmete kohaldamisalasse.\nKui käesoleva läbivaatamise tulemusena võetakse vastu määrus, võib sellel olla ka tagasiulatuv jõud kas alates vastavate meetmete kehtestamise kuupäevast või hilisemast kuupäevast, mis võib olla näiteks käesoleva teate Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäev. Kõikidel huvitatud isikutel, eriti importijatel, palutakse teatavaks teha oma seisukohad kõnealuses küsimuses ja esitada tõendid oma seisukohtade toetuseks.\n5.1. Kirjalikud esildised\nKõikidel huvitatud isikutel palutakse oma seisukohad teatavaks teha, esitada teavet ja tõendeid. Kõnealune teave ja seda kinnitavad tõendid peavad komisjonile laekuma 37 päeva jooksul pärast käesoleva teate avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, kui ei ole märgitud teisiti.\nUurimise seisukohast vajaliku teabe saamiseks saadab komisjon küsimustiku taotluse esitajale eksportiva tootjana. Lisaks võib komisjon saata küsimustikke huvitatud isikutele, kes on endast teada andnud. Kõnealune teave ja seda kinnitavad tõendid peavad komisjonile laekuma 37 päeva jooksul pärast käesoleva teate avaldamist Euroopa Liidu Teatajas, kui ei ole märgitud teisiti.\n5.2. Ärakuulamisvõimalus komisjoni uurimistalitustes\nHuvitatud isikud võivad taotleda uurimist korraldavatelt komisjoni talitustelt ärakuulamist. Ärakuulamistaotlus tuleb koostada kirjalikult ning selles peab olema esitatud taotluse põhjus. Uurimise algetapiga seonduvate küsimuste asjus tuleb ärakuulamistaotlused esitada 15 päeva jooksul pärast käesoleva teate avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Hiljem tuleb ärakuulamistaotlus esitada tähtaja jooksul, mille komisjon määrab kirjavahetuses huvitatud isikutega.\n5.3. Kirjalike esildiste, täidetud küsimustike ja kirjade saatmise juhised\nKomisjonile kaubanduskaitset käsitlevateks uurimisteks esitatava teabe suhtes ei kohaldata autoriõigust. Enne kolmanda isiku autoriõigustega kaitstud teabe ja/või andmete esitamist komisjonile peavad huvitatud isikud saama autoriõiguse omajalt spetsiaalse loa, mis sõnaselgelt võimaldab a) komisjonil kõnealust teavet ja andmeid käesolevas kaubanduse kaitsega seotud menetluses kasutada ja b) esitada huvitatud isikutele teavet ja/või andmeid käesolevas uurimises kasutamiseks sellises vormis, mis võimaldab neil oma kaitseõigusi kasutada.\nKõik kirjalikud esildised, sealhulgas käesolevas teates nõutud teave, täidetud küsimustikud ja kirjavahetus, mida huvitatud isikud paluvad käsitleda konfidentsiaalsena, peavad olema märgistatud sõnaga „Limited“ (3).\nHuvitatud isikud, kes edastavad teavet märkega „Limited“, on vastavalt alusmääruse artikli 19 lõikele 2 kohustatud esitama teabe mittekonfidentsiaalse kokkuvõtte märkega „For inspection by interested parties“. Need kokkuvõtted peavad olema piisavalt üksikasjalikud, et konfidentsiaalselt esitatud teabe sisust oleks võimalik vajalikul määral aru saada. Kui konfidentsiaalset teavet edastav huvitatud isik ei esita nõutava vormi ja kvaliteediga mittekonfidentsiaalset kokkuvõtet, võib sellise konfidentsiaalse teabe jätta arvesse võtmata.\nHuvitatud isikutel palutakse esitada kõik esildised ja taotlused, sealhulgas skaneeritud volikirjad ja sertifikaadid, e-posti teel, välja arvatud mahukad vastused, mis tuleb esitada CD-ROMil või DVD-l käsipostiga või tähitud kirjaga. E-posti kasutades nõustuvad huvitatud isikud elektrooniliselt esitatavate materjalide suhtes kehtivate eeskirjadega dokumendis „CORRESPONDENCE WITH THE EUROPEAN COMMISSION IN TRADE DEFENCE CASES“, mis on avaldatud kaubanduse peadirektoraadi veebisaidil: http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/june/tradoc_148003.pdf. Huvitatud isikud peavad teatama oma nime, aadressi, telefoni ja kehtiva e-posti aadressi ning nad peaksid tagama, et esitatud e-posti aadress on ettevõtte toimiv ametlik e-post, mida kontrollitakse iga päev. Kui kontaktandmed on esitatud, suhtleb komisjon huvitatud isikutega ainult e-posti teel, välja arvatud juhul, kui nad avaldavad sõnaselgelt soovi saada kõik dokumendid komisjonilt teiste sidevahendite kaudu või kui dokumendi laad nõuab selle saatmist tähitud kirjaga. Täiendavaid eeskirju ja lisateavet komisjoniga suhtlemise kohta, sealhulgas teavet e-posti teel esitatud esildiste suhtes kehtivate põhimõtete kohta, leiavad huvitatud isikud eespool osutatud huvitatud isikutega suhtlemise juhendist.\nElektroonilises vormis koostöö puudumist ei loeta koostöösoovimatuseks, kui huvitatud isik selgitab, et nõutav koostöövorm tooks kaasa ebaratsionaalse lisakoormuse või põhjendamatud lisakulud. Huvitatud isikul tuleb komisjoniga viivitamata ühendust võtta.\nHuvitatud isikud võivad taotleda kaubandusmenetluses ärakuulamise eest vastutava ametniku sekkumist. Ärakuulamise eest vastutav ametnik on vahendaja huvitatud isikute ja uurimist korraldavate komisjoni talituste vahel. Ärakuulamise eest vastutav ametnik tegeleb toimikule juurdepääsu taotlustega, vaidlustega dokumentide konfidentsiaalsuse üle, tähtaegade pikendamise taotlustega ja kolmandate isikute ärakuulamistaotlustega. Ärakuulamise eest vastutav ametnik võib korraldada huvitatud isiku ärakuulamise ja tegutseda vahendajana tagamaks, et huvitatud isikud saaksid oma kaitseõigusi täiel määral kasutada.\nTaotlus saada ärakuulamise eest vastutava ametniku juures ära kuulatud tuleb esitada kirjalikult ning selles tuleb selgitada taotluse esitamise põhjusi. Uurimise algetapiga seonduvate küsimuste asjus tuleb ärakuulamistaotlused esitada 15 päeva jooksul pärast käesoleva teate avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Hiljem tuleb ärakuulamistaotlus esitada tähtaja jooksul, mille komisjon määrab kirjavahetuses asjaomaste isikutega.\nÄrakuulamise eest vastutav ametnik annab võimaluse ka sellisteks ärakuulamiseks, kus osalevad isikud, kes esitavad erinevaid seisukohti ja vastuväiteid muu hulgas sellistes küsimustes nagu kehtivate meetmete tootemääratlus.\nLisateave ja kontaktandmed on huvitatud isikutele kättesaadavad kaubanduse peadirektoraadis ärakuulamise eest vastutava ametniku veebilehel: http://ec.europa.eu/trade/trade-policy-and-you/contacts/hearing-officer/.\n(2) Nõukogu 13. mai 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 430/2013, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist ja Taist pärit tempermalmist valatud keermestatud toruliitmike impordi suhtes, nõutakse lõplikult sisse sellise impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks ning lõpetatakse menetlus Indoneesia suhtes (ELT L 129, 14.5.2013, lk 1).\n(3) Dokument märkega „Limited“ on konfidentsiaalne dokument vastavalt määruse (EL) 2016/1036 (ELT L 176, 30.6.2016, lk 21) artiklile 19 ja WTO GATT 1994 VI artikli rakendamise lepingu (dumpinguvastane leping) artiklile 6. Seda dokumenti kaitstakse ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1049/2001 (EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43) artikli 4 kohaselt.


EV 100 peret | "Onu Pauli" lugu: tegijast spordipoisist tuntud jalanõude brändi loojaks - DELFI\n“Minu vanemad olid alevi inimesed. Isa oli saeveskis ja ema on tegija piimanduses, õppinud võimeister. Siis tuli sõudjate treener Mati Killing, kes tuli Pärnu-Jaagupi kooli endale otsima õpilasi,” meenutab Paul, et kuna just pidi kontrolltöö tulema, hakkasid kõik end üles andma. NIi algas tema teekond sportlasena. “Panin Killingule end kirja ja tema tiris mu Pärnusse ja seal hakkasime trenni tegema,” võtab mees lühidalt kokku, et kolme aasta pärast tuldi juba Eesti meistriteks.\nSeejärel oldi aastaid liidukoondises. “Ega olümpia kaugele ei jäänud, aga seal tõmmati vesi peale. Võeti poolteist tundi enne starti paat ära ja öeldi, et sellega te ei sõida. Paat on aga selline asi, mida profid sätivad paar päeva. Et starti jõuda, oli meil tund aega. Leedukad andsid oma naiste paadi, mis kaalu järgi ei sobinud ja ta istus raskemate meeste all sügavamalt vees.” Kaotus ei olnud sõudjatele õnneks väga suur, tasku pandi pronks.\nHõissa pulmad 15.septembril, 1995.aastal. Paul ja Siret abiellusid pärast 8 aastat kooselu ja tütre Anna-Maria sündi. Pilt on tehtud õnnepalees ja pidu jätkus Estonia valges saalis. Pisike Anna-Maria oli siis kahe ja poole aastane ning napsas uhkelt tordi\tFoto: erakogu\nValliveerede pere Pauli vanemate kodus Pärnu-Jaagupis. Rannahooaeg ning Paul kandmas oma esimest loomingut - plätusid! Anna-Maria oli 4-aastane ja aasta 1997.\tFoto: erakogu\nÜHE MINUTI VIDEO | Kummalised ehted, pükskostüümid ja põnev kingavalik: need on vastuvõtu suurimad üllatajad (3) 25.02.2018\nSpordiga tegeles Paul kokku 13 aastat. “Siis tuli vabariik peale, olümpia asi läks lörri. Kuna me sõitsime kahe Peterburi poisiga koos, siis nendele Eestis elamisluba ei antud. Siis oli mul armastus ka veel peal,” kirjeldab mees, et tegi sõudmisega lõpparve ja läks Soome küprokit panema.\n“Siis olid head ajad - tegid Soomes kuu aega tööd ja võisid siin aasta aega laiata. Nüüd enam nii ei ole.” Küproki pealt liikus mees maalritööle, oli “mördiööbik”. “See oli raske töö, seal olid suured valged seinad akendega, kuhu ei tohtinud ühtegi triipu jääda. See oli kõva õppetund.” Mõnda aega tegi Paul igasugu juhuotsi, vedas Soome hobustele heina, et midagi lihtsalt teha pärast spordiga lõpparve tegemist. “Siis kohtusin inimesega, kes hakkas Soomes New Balance’it müüma ja ta kutsus mind ka tiimi,” hakkas Paul asja Baltikumis ajama.\nThe New Balance pildistamine Pärnu fotostuudios 1998.aastal. Spetsiaalselt fotoshuudi jaoks lõigati umbes viieaastase Anna-Maria pikad juuksed maha.\tFoto: erakogu\nIdee idanes õllebaarist\nArmastatud kingabrändi Uncle Pauli lõi ta New Balance’iga tegelemise kõrvalt. Idee hakkas idanema õllebaaris istudes. “Äri oli uhke, aga tulevad langused ja tõusud. Kuskil 2006-2007. aastal oli see asi oli ikka päris nadi. Vaja ju elada ja hakkasin mõtlema, mida teha,” räägib Paul, et kingabränd Uncle Paul nägi ametlikult ilmavalgust 2012. aastal.\nEsimesed laarid kingi ja sandaale sündisid 2010. aastal. Alguses tehti ka tosse, aga mees ei soovinud teistega konkureerida. “Kuna ma olin noor ja loll, siis esimeses partiis olid liiga suured kogused. Hiljem leidsin tehased, mis tegid väiksemad kogused, aga paremat kvaliteeti.” Sama tehas, mille Paul lõpuks välja valis, tegi ka näiteks Ralph Laurenile jalavarje. “Kusjuures, ma ei ole siiani kordagi käinud Aasias,” tõdeb mees, et kingi tehakse Hiinas, aga tal pole aimu, mida kohalik elu pakub. Sügisel on plaan tütrega ära käia.\n“Kõik räägivad küll Itaalia ja Hispaania kingast. Ma ei vaidle vastu, need olid omal ajal tohutult kvaliteetsed. Nüüd olen vaadanud, et ka nende kvaliteet läheb alla,” selgitab Paul, et tänapäeval lehmanahk kooritakse, lõigatakse neljaks ja tehakse nii õhukeseks, et see mingisuguse sünteetika või riide peale liimida. “Siis ta tuleb niiöelda nahkkingana müüki.” Tehasega tuleb Paulil siiani aeg-ajalt rinda pista, eriti, kui on soov teha lakknahast asju. “See on väga õrn teema. Paljud lakknahad on jäigad. Neid ämbreid on tulnud.”\nPerega Pauli sõbra Saaremaa suvekodus jaanipäeval 2011.aastal.\tFoto: erakogu\nKaunis perepilt, mis tehtud Anna-Maria ülikooli lõptamise peol 2015. aastal koduaias.\tFoto: erakogu\nKuidas üldse Hiina tehas väikese Eesti kingabrändi jutule võttis? “Kõva tingimine oli koguste üle, aga kuna disainid, mida ma tegin, neid vägagi erutasid, siis nad tulid ikkagi ree peale. Tegelikult olen Hiinas teinud ajalugu, sest mõned kingad tehakse tegelikult meestevabrikus,” selgitab Paul, et seal ollakse väga spetsialiseerunud ja sellist asja muidu ei tehta. “Süsteem on ühes linnas ja seepärast ongi Hiinas mugav teha.”\nMees on üritanud ka Euroopa poole vaadata, et kodule lähemal olla, aga kui Itaalia tehaseid kaaluda, on hinnad kõrgemad. Portugalis ja Itaalias on samad hinnad. “Nendega on see, et seal on 5-6 talda, mille peale kollektsioonid mängivad. Kui tahad oma talla sinna tuua, siis kui ostan sealt tallad, on nende miinimum 1500 paari. Näiteks oranži talda saan Hiinas võib-olla 100-200 paari kingi, aga mis ma nende 1500ga teen,” ütleb Paul, et meie riigi jaoks on need kogused liiga suured. “Kui on kogused suured, siis on tootmisega probleeme.”\nEdevus vs. tasakaal\nTeine valus koht on Uncle Pauli äri juures kvaliteedi hoidmine mõistliku hinna juures. “Päästab interneti äri ja sealsed poeketid. Nende katted on väiksemad ja selle pealt saab tootja ka teenida.” Paulil on plaan liikuda aina tugevalt veebipoodidesse ja nii müüki veel ka väljaspoole kasvatada. Tähelepanuta ei ole ka Eestis elavad venelased.\nKinga loomisel balanseerib Paul edevuse ja tasakaalu vahel. “Maailmas on värve palju, aga katsu sa leida neid värve, mis sobiks kingale. Neid ei ole palju. Ägedat särtskollast kinga on kihvt vaadata, aga seda inimene ei osta,” tõdeb mees, et on vaja arvestada kohaliku tarbijaga. Jalanõu juures on suur pluss selle sportlik ja mugav tald, kiidab abikaasa Siret. Seda saab kanda ka kleidi juures.\nAbikaasa Siret Valliveerega on Paul koos olnud 30 aastat. Tutvuti juba siis, kui mees veel kõva spordipoiss oli ning elati koos ka Soomes. “Elasime kaheksa aastat koos ja abiellusime 1995.aastal.”\nNüüd on kvaliteeti ja hinnalisi brände hindav Siret tema üks parimaid nõuandjaid ja kingade hindajaid, andes tagasisidet mugavuse ja disaini suhtes. Tütar Anna-Maria Valliveere lööb äris kaasa, aidates seda rohkemate inimesteni viia läbi sotsiaalmeedia kanalite.\nPaul Valliveere perekond\tFoto: Hendrik Osula\nSiret Valliveere poolne suguvõsa. Pilt on aastast 1909 Kuusiku mõisa trepil. Keskel ees on Felix Ottomar Volmer, Sireti vanaisa koos oma vanematega.\tFoto: erakogu


Aed: Tiikide Purskkaevu Tüübid - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Tiikide Purskkaevu Tüübid\nTiigid vajavad hapnikku, et hoida taimi ja kala tervislik. Purskkaevu lisamine maastikudesse ei anna mitte ainult veele õhutust, vaid loob ka teie maastiku jaoks keskpunkti. Võite valida purskkaevude töötamise teatud päevade kellaajal või valida valgustatud mudelid, mis pakuvad visuaalset huvi...\nKiik bambusest purskkaevud\nUjuvad purskkaevud on üks paljudest tiikide purskkaevudest.\nTiigid vajavad hapnikku, et hoida taimi ja kala tervislik. Purskkaevu lisamine maastikudesse ei anna mitte ainult veele õhutust, vaid loob ka teie maastiku jaoks keskpunkti. Võite valida teatud ajahetkel purskkaevu töötada või valida valgustatud mudeleid, mis pakuvad öösel oma varale visuaalset huvi.\nEnne kui valite mistahes tüüpi purskkaevu, peaksite otsima tiigi jaoks sobivat pumpa. Puhas vetes või vooderdatud tiikidel pole palju prahti, mis voolab neisse äravoolust. Need tiigid on tavaliselt kogu aeg selged. Hingamistihendiga pump töötab hästi. Tsooni, millel on liiv või pinnase põhi, on pärast vihma sadetavett. Tahked osakesed vees võivad ummistada kerge pumba ja kiiresti seda hävitada. Selles tiigis asuva purskkaevu jaoks vali kommertsiaalse prügikasti pump.\nJalakatte taga asuvast juga ei paku mitte ainult ruumi läbilõikavat muusikat, vaid ka selle looduslikku ümbrust. Võimaluse korral planeerige juga nii, et samal ajal ehitate tiigi. Veekogu kaasamine tiigi kujundusse suurendab vee omaduste üldist looduslikku välimust. Kui loote seda tüüpi tiikide purskkaevu, pidage meeles, et mida kõrgem on juga, seda suurem on pumpamiseks vajalik võimsus. Tiiglane vajab ka sügavamat ala juga, et toimida saaginaana, et võimendada langeva vee heli.\nTeine purskkaev, mille te piki tiigi serva asetate, on kiikiv bambusest purskkaev. Mõnikord nimetatakse "shishi odoshi" või hirvehätjad, on neil purskkaevudel liikuvaid osi, mis täidetakse veega ja seejärel tühjenevad kaljudel. Kui konteiner on tühi, taastub hüpikaken ja vesivoog täidab selle uuesti. Purskkaev teeb tihti muret, kui see täidab. See heli sageli häirib loodust ja hoiab neid eemal tiigist.\nErinevalt vesipututest ja Shishi odoshi purskkaevudest jäävad tiigi keskel ujuvad purskkaevud. Saadaval on palju erinevaid pihustid, mis võimaldavad teil pihustada vett mitmesugustel kõrgustel ja kujutel. Üldiselt peaks vett pihustama mitte rohkem kui poole tiigi laiusest. Suurte tiikide jaoks saate lisada mitut ujuvat purskkaevu, et luua erinevat veekujutist. Mõned ujuvate purskkaevude mudelid on varustatud tuledega, nii et saate oma vara nii öösel kui ka päeval paremaks muuta. Kui valite ujuva purskkaevu, vali pump, millel on piisavalt hobujõudu soovitud pihusti saamiseks.