Názory k článku Tři způsoby, jak v dětech probudit to nejlepší | č. 3646 | strom názorů | Rodina.cz\nNázory k článku Tři způsoby, jak v dětech probudit to nejlepší\npro Janinu H\nJanino cetla jsi tento clanek? Tu knihu bych ti moc rada koupila, muzu Janino? At mas neco na pamatku od zle zenske s nevymachanou hubou:)))Dej mi e-mail ozvu se ti. 15 lete deti zkouseji svoje rodice, to je pravda, ta tvoje "sokova lekce" neni dobra a zkousku u sve dcery jsi na cele care prohrala. Slibila jsi ji, ze muze prespat u sve kamaradky, ALE... priste, az zase porusis svuj slib a manzel pojede pres celou Prahu, tak "sok" muzete zazit vy dva, protoze se vam taky muze stat, ze dcera vam bude lhat a nebude tam, kde ji vy budete hledat. Cim vice totiz pubertakum zakazujes, tim vice se ti bouri. Kdyz jde nas 16 lety syn prespat ke kamaradovi, vim kde je, znam kamaradovou maminku a znam rodinu kamarada a vzdy vim, ze tam muzu zavolat mam prece telefonni cislo ne? Kdyz pubertakovi neco slibis, tak svuj slib dodrz. Neslibuj neco s podminkou -muzes ALE... Bud ANO anebo NE a rovnou synovi reknu proc NE. Buduje se tim u pubertaku duvera. Janino jak jsi to vysvetlila te mamince a otci dceriny kamaradky?? Vy spolu jako rodice nekomunikujete??\nRe: pro Janinu H\nStano, už je to únavný, od teďka budu tvoje příspěvky přeskakovat a myslím že nejsem sama. Janinu H neznám, ale podle toho, co o sobě na Rodinu píše to je úplně normální máma a jediný kdo má problém jsi ty.\nRe: Re: pro Janinu H\nStano, slib nedodržela dívenka, která se mamince v domluvenou dobu neozvala.Janina je starostlivá a trpělivá máma dvou dospívajících dětí, tak ji nenapadej a čti pořádně.\nRe: Re: Re: pro Janinu H\nStano, jsi fakt úplně mimo. Janiny Anna je velice, opravdu velice inteligentní holka. A moc dobře ví, co se má a co ne. Je to přesně o tom, že děti v 16 letech zkoušejí co rodiče snesou. A já myslím, že občas jim připomenout, že rodiče mají svá práva a že sliby se plní není od věci. Snaha probudit v dětech zodpovědnost k těm, kteří nás mají rádi je jednou ze základních pilířů výchovy. A pustit dítě spát ke kamarádce s podmínkou, že se ozve, není snad tak velký prohřešek. Možná by si tu knihu měla koupit svým rodičům!\nčlánek se mi také moc líbil. Děkuju za nabídku, ale knížku si koupím dneska sama, knihkupectví Portál mám tady kousek.\nMyslím, Stáňo, že by bylo nejlepší, abychom spolu debatu na téma výchovy dospívajících ukončily, je to k ničemu, zjevně se neshodneme, ale to se přece stává, neberme to osobně. Sama jsem sice jeden tvůj výrok bohužel osobně vzala, pak mě to mrzelo, ale to jsme si už vysvětlily. Jen ještě dodám, že mě ten den hromsky bolel zub, proto jsem byla nějaká až nemístně vztahovačná. Ty ses mi koneckonců omluvila a tím mi dokázala, že NEJSI zlá ženská. Tedy odpusťme si co jsme si. V Praze je dneska po delší době slunečno, doufám že i u vás je pěkný den.\nPříspěvky nereagují na text, ale na jakousi diskusi, a špatně se mi v tom orientuje, protože nevím, kde diskuse je. Můžete mě někdo nasměrovat? Mám taky puberťáky a zajímalo by mě to.\nA k článku - je to hezké, ale tak trochu umělé. Dobré jako námět, ale musí se to shodovat s tím, jak to člověk cítí. Prostě komedie jen tak trochu, jinak si myslím, že to děti okamžižitě vycítí a je zle.\nPodle mě se výchova nedá vyčíst z knih, i když je sama a hojně čtu, obvykle jak je nějaký problém, a já hledám řešení. Musí to být opravdové, vyjít z vás. Nic nepředstírat. Když nemám s dětmi věci pod kontrolou, sebevětším předstíráním je neoblafnu. prostě to poznají, i když všichni dospělí okolo mi na to nalítnou.\nS tou pochvalou - co mě umělo nejvíc jako dospívajícího dožrat, byla neupřímná pochvala nebo ocenění, to radši nic nebo i kritika. A musela jsem sama cítit, že ta věc, co chválí, si ocenění zaslouží, a pak jsem byla ráda, že si toho ostatní všimli, to ano. Ale když se mi samotné zdálo, že to nestálo za nic, tak mě pochvala spíš urazila.\nJeště bych to upřesnila. Rodič si musí opravdu myslet, že to dítě je skvělé. Možná v tom je problém. Pokud to dělá jen proto, aby ho povzbudil (a tedy manipuloval), tak to nevyjde. Tak jsme to myslela.\nTo si zrovna nemyslím. Přeci povzbuzení není manipulace. Pokud dítěti nejde třeba čtení, tak mu neřeknu „Přestaň koktat a čti pořádně!!“, ale budu ho povzbuzovat a chválit, aby se snažil číst co nejvíc a budu spolu s ním věřit, že se to naučí.\nPokud povzbuzuju lživě, je to manipulace. Když dítěti nejde čtení a já ho za něj chválím, brzo pozná, že to není pravda a pochvale nevěří. Pak už ani té pravdivé. Nenavrhuju tím dítě shazovat, to vůbec ne. Ale nemůžu po straně "tajně" manželovi říkat "Já jsem na tu naši Majdu tak, ale tak pyšná, jak ona to s tím čtením zvládá, jak je skvělá, jsem tak hrdá jaká je to bojovnice..." když sama ví, že blekotá jak blekota. A když to není obvyklý působ jak mluvím jindy. A tvrdit dítěti s dyslexií, že výborně čte je vůbec nesmysl, jedno mám doma, ty děti jsou nadprůměrně inteligentní a samy si to dají dohromady.\nMoje dcera dyslektička byla velmi zdrcená třeba z toho, že ve 2. třídě udělala učitelka soutěž ve čtení a pak vyhlásila, že nejvíc bylo 450 a nejmíň 82 přečtených slov. Kdo jich měl 82? Moje dcera. Nikdo jí neřekl že je nejhorší, a ejhle, pochopila to. Povzbudit ji můžu tak, že jí slíbím, že jí pomůžu se s tím vypořádat. Že s ní budu číst, že jí pomůžu, že to zvládneme. Pak můžu taky někomu po straně říct třeba že mě Majda překvapila, a jak jsme dnes četli, že se o hodně zlepšila...ale MUSÍ SE OPRAVDU ZLEPŠIT. Nebo si to já jako matka musím myslet. (Mimochodem se to u nás povedlo, na konci 5. třídy měla dcera samé jedničky a dyslexie se projevuje už jen v hlasitém čtení, a to v šesté třídě už moc není:-))\nAgnesko tvoje dcera dyslekticka byla testovana na dyslexii? Mas opravdu potvrzeno specialisty, ze se jedna o dyslexii? Ja jenom, ze pises, ze se to vasi Majde upravilo a ted se uci na jednicky. Nas syn byl testovan na dyslexii specialisty, kde opticke a zvukove sygnaly mel s vetsim casovym odstupem, zvuk a obraz se mu po par sekundach mijel, ze je to porucha cteni na cely zivot. Pro Martina pismeno b vypada nekdy jako d jindy jako q, problemy mu delaji 4 a 9, vetsinou textu zacinal cist pozpatku od posledniho pismena, v prilozenem zrcadle Martin cetl odrazeny text rychleji nez v knize. Tady v Kanade maji deti s dyslexii, jestlize jsou otestovany a je potvrzeno ze maji dyslexii - povoleno delat vetsinu testu ustne, zkousejici detem cte otazky a deti s dyslexii odpovidaji odpovedi, ktere zkousejici uznava jako za pisemne testy, dyslektici muzou jit studovat i tu vysokou skolu. Martin ma povoleno mit magnetofon, protoze se lepe uci sluchove nez ctenim, na pisemne zkouzky z matematiky muze mit kalkulacku a ma 2X dele casu na test nez normalni deti. Je to neco s cim se naucil zit. Pry asi 10% trpi na dyslexii. Od ditete na vozicku se taky neocekava, ze se nauci rychle behat. Vetsina dyslektiku je nadprumerne inteligentni - Edison, Disney, Tom Cruise...\nAno, dcera má v diagnoze silná dyslexie a slabší dysortografie. Přišlo se na to až na konci druhé třídy - díky značně nadprůměrné inteligenci (závěr odborníků, ne můj) a taky postoji její učitelky, která "takové nesmysly" neuznávala (návštěvu psychologa jsem si pak musela vynutit, protože se mi nezdály některé věci - přehazování písmen a zrcadlení, časté nerozpoznání slov jako máma i když četla už slova složitá i knihy apod.a taky už začínající odpor ke čtení, protože její učitelka si stále vedla svou - je třeba číst, číst, číst a nic víc. Chodili jsme pak na terapie ve skupince, samozřejmě hodně četli (vždy jsem vybrala knihu která ji zajímala, ona musela přečíst jednu stranu a zbytek kapitoly (někdy i víc) jsem jí pak na oplátku dočetla já, byly to moc hezké společné chvíle, a protože ji zajímalo, jak to bude dál, číst chtěla. Teď si čte hlavně časopisy, knihy jen některé, ale přečetla napříkla všechny Harry Potterovky, to ji bralo tak, že to četla i na cestách o dovolené v autě místo aby si jak my užívala krajiny kolem (a nedala si to rozmluvit).\nDnes když čte nahlas tak je to stále utrpení, ale dokáže si získat z psaného textu informace a o to hlavně jde.\nCo se týká toho povzbuzování jsem to myslela právě tak, je třeba aby povzbudzení mělo pravdivý podklad, cením snahu, a ne zlepšení, když zlepšení není. Mám známé, a ti jásají nad vším co jejich syn udělá, stále vykřikují jak je šikovný, to je báječné, perfektní, a tak dál, a on je z toho spíš zmatený a nesebevědomý, protože hloupý není a tak ví, že zas tak nic moc zvláštního neudělal, a pochvaly bere tak jako že rodičům se prostě líbí všechno když je to od syna, ale že to nic neznamená. Spíš ho to podle mě otravuje a znejisťuje, i když oni to myslí dobře.\nAhoj, já si myslím, že ji můžeš zaslouženě pochválit právě za to, jak se snaží a bojuje, ne za výsledek. Nemusíš být tím arbitrem, který posuzuje kvalitu výsledku, ale jsi na straně dítěte (kdo jiný kdy bude?)\nMěli jsme doma procvičovat logopedická cvičení na r a ř, asi půl roku nebo rok. Snažila jsem se přitom dceru chválit a upozornit na to, že takovou dřinou se dosáhne výsledku, tedy že má cenu se snažit. Aby si uvědomila, že některé věci nejdou lehce, ale dokáže je zvládnout.\nvášnivá debata na téma trestání puberťáků se strhla v minulých dnes v diskusi Trestání dětí. Vím, že máš také dospívající děti, tvůj názor na věc by mě tudíž zajímal.\nAle k článku. Myslím, že tahle knížka bude opravdu dobrá. Když klikneš na odkaz pod článkem, je tam ještě několik ukázek, také výborných.\nJanino diky za odpoved. Rada tvoje radky ctu, vim ze jsi prima zenska, cele to nedorozumneni mne to moc mrzi. Jsem rada ze jsi mi to vysvetlila a moji nabidku a omluvu ke smiru neberes jako Eva:)))) Jak psala segra 20% je nase rec a 80% procent nase chovani, sila hlasu, vyraz tvare, ten druhy nevi co jiny rika a bere to treba osobne. Navic ja uz asi nemam ceske mysleni, prece jenom ziju dlouho v zahranici, divam se na to jinak nez vy v cesku. AlaK pise ze mas dceru Annu -15 let. Kolik let ma vase druhe dite a jak se jmenuje?\nRe: pro Stanu\nStano, obávám se, že si\n1/ pleteš Janu s Janinou\n( v sekci trestání dětí - takto osobně trestala Jana a napsala o tom a Janina pak zavzpomínala jak její maminka tuto metodu použila na ní )\n2/ Taháš diskusi ze sekce trestání dětí všude možně ( viž tvůj příspěvek v sekci žárlivost, kde jsi zcela mimo mísu informovala o tom že matka použijící tělesný trest má sadisticko-lesbické sklony , čímž jsi urazila, a doufám, že snad zcela neuvědoměle Janiny maminku i Janu a všechny ostatní, které měly podobnou zkušenost ).\n3/ Nevědomky ( doufám ) se ti povede urazit více lidí viz příklad výše a nebo příklad opět ze sekce žárlivost, kde jsi v jednom z komentářů uvedla, že Ti, kteří navrhují "dovolit" manželovi jít na ples s koleginí jsou "lehké" Pro rozpomenutí zkopíruji:\n(12.2.2004 1:06:52 )\nGreto muj manzel si taky procita tuto diskuzi a vis co mi rekl? Ze je zde jeden, co si chce jit srubnout nekam na ples a my jsme zde rozdeleny na ty, co rikaji at jde nebo nejde. Veselejsi devcata v rozkroku by ho pustila.\n4/ Nabádáš i k tak extrémnímu řešení jako odchod od manžela ( v případě K, která má manžela ráda a dělalo jí starost, že nemohou z důvodu hlídání jít na ples spolu a on tam chce jít s koleginí)\nViz (10.2.2004 21:29:05 )\notazka je, jestli K vubec stoji o to udrzet toto manzelstvi kde manzel dava prednost sve svobodne kolegyni. Uprimne holky, ktera z vas by o ten darecek co ma K doma stala???? Ja teda ne. Stana\n4/ dost často "dobrácky" radíš někomu, kdo to vůbec nepotřebuje ( o nic tě nežádá, viz mimo jiné tvůj nynější příspěvek - rada koupě knihy )\nStano, pokud jseš taková jakou Tě zatím vidím - dobrácká, ale velmi, velmi mimo, tak nad tím, co jsem napsala, budeš přemýšlet. Lidi jsou různí a mnohá situace má více řešení, aniž by některé z nich nutně muselo být špatné.\nPokud se pletu, asi budeš v obranné poze dštít na mou hlavu blesky a hromy\nAgato prisuzujes mi svoje obavy. Necham to bez komentare, tobe nejde o dialog.\nMno, z pohledu mě, jako "dítěte" to je asi takhle: Nenávidím, když rodiče schválně mluví nahlas, abych to slyšel a baví se o mě, nebo přijdu do kuchyně, matka je nasraná a místo toho, aby mi řekla, co ji sere se na mě dívá odporným pohledem a nevím co čeká. Tak jí říkám, ať mi to řekne, co se jí nelíbí a nezírá na mě furt. (to ona by jinak celou dobu ze mě nespustila oči a probodávala mě pohledem) Teď si říkáte, jak sjem hrozný syn a podobně.. Hrozný v každé případě jsem, protože jsem ve svých 18ti letech nepoddajný a nehodlám se nechat "vychovávat". Můj mladší bratr je chudák, matka ho v jeho 13ti letech stále uspává a on si hraje na děcko. Někdy schválně šišlá, furt se k ní tulí, aby si vylepšil konto a mohl zase dělat bordel. Furt nechodí do školy, matka mu uklízí pokoj a mě těpe za to, že mám bordel na stole:). Každopádně jsem se z odborných kruhů, když jsem takhle jednou líčil situaci u nás doma dozvěděl, že mí rodičové praktikují "živelmou výchovu". To je asi tak, že hasí oheň, až když už fakt hoří barák, anebo jen tak impulzivně "polejou sporák". K dětem se proboha chovejte přirozeně, opakují, přesně vaše chovnání. když budete upřímní, citliví a nebudete je otravovat, sami přijdou. Když nebudete dělat z ničeho vědu, budou vám všechno říkat. Hlavně se vyvarujte přístupu zaměstnanec -zaměstnavatel, nebo učitel -žák. Je to špatně. Mí rodiče si myslá, že mají vždy pravdu. Hlavně otec, ten je syndrom "poslední spravedlivý". Toho se vyvarujte.\nČau Hakunine, dokázal jsi skvěle vystihnout i mé pocity (já jsem rodič) z tohoto článku. Ten člověk to určitě myslel dobře a třeba to v Americe i takhle funguje, ale na mě to působí jako manipulace, minimálně jako taktizování, které se ve výsledku může obrátit proti rodiči, zvláště když to takhle podle příručky zkoušejí na starší děti. Možná, že Američanům to nevadí, ti přece pořád na sebe hrajou divadlo - jak se maj úžasně a jak jsou všichni báječní a ve skutečnosti si myslej něco úplně jiného. Jediný, co bych si z tohodle návodu vzala je to, že když si fakt myslím, že mé dítě dělá něco dobře, tak to vyslovím nahlas a nemusím si to nechávat pro sebe. Někteří rodiče mají přehnaný strach, že si dítě bude o sobě příliš hodně myslet, a tak záměrně děti nepochválí téměř nikdy,přitom si myslím, že většina Čechů u nás má spíš problém se sebevědomím sníženým než zvýšeným. Ale jinak - není nad upřímnost. Měj se a zase někdy něco napiš.\nBibisa, Monička 9 měsíců\nto jsou dost přesný postřehy. Připomnělo mi to moje pocity v pubertě, hlavně z učitelek, doma to bylo po téhle stránce převážnou většinou v pořádku.\nZe spousty dospělých jsem cítila podceňování. Člověk ale už v těch 14 - 15 zpravidla uvažuje jako dospělý, jen ty zkušenosti mu chybí. Moc mi pomohl v mém životě můj dědeček, který ve mně v patnácti neviděl puberťačku, ale dámu. To je pak hodně zavazující - někoho takového přece nemůžeš zklamat :o)). Ale už hodně malé děti vycítí víc, než si je řada dospělých ochotná připustit.\nSouhlasím s Tebou, že je věci lepší řešit na rovinu a ne manipulací, a k tomu ještě průhlednou. Platí to i mezi dospělými, ony ty uražené pohledy zpravidla nefungují ani tam. Máma určitě není dokonalá, ale jednak i dospělí občas bývají poučitelní ;o)), jednak Tě to zase osvobozuje v tom smyslu, že ani Ty si nebudeš muset vyčítat, že jsi nedokonalý.\nP.S. Věci, které mi doma trochu vadily v těch osmnácti (ale opravdu jen malilinko) se teď po víc než deseti letech úplně srovnaly, jsem sama máma a mám zas jiný úhel pohledu. Ale jak říkám, u nás se nemanipulovalo ani neprovozovaly jiné nečisté praktiky :o))\nJsem ráda, že Hakunin, Hanina a Bibisa pochopili můj názor, přesně takto jsem to myslela , když jsem psala o té manipulaci. Buď to tak cítím, (jako rodič), a pak můžu dítě hodně povzbudit, a když ne, je to marný a jde to spíš naopak.\npřemýšlela jsem o tom, co jsi napsala, ale nemůžu s tebou tak docela souhlasit. Na rozdíl od tebe si myslím, že i "nezasloužená" a "neobjektivní" pochvala může dítěti hodně pomoci. Abych neteoretizovala, uvedu příklad ze svého života:\nOdmalička jsem hodně, ale opravdu hodně manuálně nešikovná. A moji rodiče se mnou bohužel měli málo trpělivosti a nikdy mě za sebemenší, třeba i fiktivní úspěch v manuální činnosti nikdy nepochválili. Naopak. Třeba vezměme pomáhání v kuchyni (stejně pletení, šití,atd.). Mamka měla občas dobrou vůli naučit mě vařit, ale mě stále všechno padalo z ruky, udělala jsem víc škody než užitku, ona mě vždycky po chvíli vyhnala z kuchyně se slovy: "Jdi se raději učit, já už si to dodělám". A já šla, a ráda, protože jsem se mnohem raději učila, to byla moje parketa, ve škole jsem byla vždycky ze všech nejlepší. Za to mě rodiče chválili, ano, jistě, měli proč. Ale stejně si myslím, že bych byla potřebovala povzbuzení a pochvalu také za to, co mi vůbec nešlo. Jasně, že bych stejně věděla, že jsem nešika. Ale bylo by to povzbudilo moji chuť to překonat. Stejně jsem to jednou překonat musela a vařit jsem se nakonec nějak (sama) naučila.\nRe: Re: Re: Re: jak to vidím já\nJanino, souhlasím s tebou, že pochvala i nezasloužená je třeba. Co člověk slyší, i když si říká, že to asi není pravda, ho ovlivní. (Bohužel i to negativní, takže hlavně to by se mělo vypustit). Jednou v deseti letech mi řekla starší kamarádka po cestě vlakem z ozdravovny, že mám hezký tvar nosu. Dlouho mi to bylo oporou když jsem jakožto puberťačka zápasila s přijetím svého vzhledu. Stejně tak maminčina kamarádka řekla při jedné návštěvě, že až budu velká, budu dobrá do společnosti, že ze mně bude dobrá společnice či nějak tak - prostě že je se mnou zábava. To mě taky často drželo nad vodou i později, když jsem kvůli svým vztahům měla problém.\nJediné, co mi tady na těch radách a knihách tohoto typu vázne je určitá neupřímnost. Té kamarádce se asi můj nos líbil. Té mamčiné kamarádce se líbilo co jsem ten večer říkala. Nebo to prostě obě uměly a zalichotily mi a vyšlo to. To ale byli cizí lidi, u vlastních bych to asi jen tak nespolkla i s navijákem. Tam totiž funguje spojení na jiné úrovni, a o tom mluvím.\nTvrdím, že jestli tam ten cit je, není třeba složitě hledat slova a strategie jak dát svým dětem pocit vlastní hodnoty. Poznají to i tak a tyto strategie jsem já osobně brala vždycky jako něco falešného. Ale jiní můžou mít jiné pocit, to je fakt.\nKaždopádně není špatně připomínat občas lidem, aby víc chválili než kritizovali, a i slova míněná lehkovážně můžou pomoct, když jim dítě uvěří. Jen to nepřehánět, tak jsem to myslela.\nRe: Re: Re: Re: Re: jak to vidím já\nS názorama je ztotožňuju,\nhlavn dětem nelhat, ani o blbostech (kromě toho ježíška a tak..). Ve chválení mě nejvíc mrzelo, že jsem chválen za prkotiny a naprosté banality, ne za věci, na kterých mi nejvíc záleželo... Taky je docela nechutné chválit člověka, když mu hraje zrovna do noty.. příklad: babička mě ze zásady jednu dobu neměla ráda, protože jsem nejedl "jak se má", kdežto bratr dělal cirkus a jedl, takže byl ok. Typicka věte k tomuto: "Martin je hodný, sice někdy trochu zlobí, ale moc pěkně jí" :) Jinak si myslím(jak to tady čítám), že jste všechny šikovné maminky. (nebo budoucí)\nto je klasický příklad manipulace (budu tě mít ráda, jen když se budeš chovat tak, jak chci já), a je to považované za nečistou hru i mezi dospělými :o(((\nBibiso, to nebyla manipulace, to bylo od Hakunina hezké!!\nco je to ale nezasloužená a neobjektivní pochvala? Vždyť i to, jestli se nám něco "povedlo" nebo ne, je značně subjektivní. Podívej třeba Katka Neumannová. Lidi jsou zvyklí, že vyhrává, a tak když pětkrát vyhraje a jednou je třetí, už se jí nějaký chytrý novinář dotazuje, v čem se stala chyba, když zajela tak špatně :o)) A jiný závodník v jiném sportu je třeba třicátý a všichni to oslavují jako náramný úspěch.\nSouhlasím s Agneskou, že chválit vždy a za všechno a jaksi "nerozlišeně" je kontraproduktivní, člověk si není jistý, jak to tedy vlastně je. Možná je Tvoje maminka perfekcionistka (jak už maminky občas bývají) a cokoli jiného než dokonalý výsledek by nepokládala za hodný pochvaly. Ale možná bys byla tehdy potřebovala, aby se na to podívala ne z hlediska výsledku (který těžko může být dobrý napoprvé), ale z hlediska pokroku od minula, popřípadě vůbec Tvé ochoty se v kuchyni angažovat. Takhle si myslím, že by se chválit mělo, protože jednak je to pravda a to dítě to ví, jednak pozitivní motivace vždycky zmohla víc, než negativní. Nejsem pro to, aby se dětem lhalo, ale jsem pro všemi deseti, abychom si dali práci najít to, co se nám na nich líbí, a nebáli se jim to říct.\nsouhlasím s tebou. Reagovala jsem na to ,že Agneska napsala\nRodič si musí opravdu myslet, že to dítě je skvělé. Možná v tom je problém. Pokud to dělá jen proto, aby ho povzbudil (a tedy manipuloval), tak to nevyjde.. Ale shodly jsme se pak na tom, že je dobré chválit dítě i za malý pokrok nebo snahu v něčem, co mu nejde. Svým příspěvkem jsi mi ale připomněla jednu nedávnou příhodu, na kterou často myslím:\n13letý syn se mě před odjezdem na školní lyžařský výcvik zeptal, do které skupiny na výcviku ho podle mě zařadí. Řekla jsem bez roznýšlení, že asi ve třetí (skupiny byly čtyři, v první byli nejlepší lyžaři, ve čtvrté nejhorší). Syn se naštval a řekl mi, že jsem ho "teda moc nepovzbudila", protože si myslel, že určitě bude v první skupině. Na to jsem mu odpověděla. že vím, že je dobrý lyžař, ale že si musí uvědomit, že letos ještě nestál na lyžích, a že navíc jeho fyzická kondice není nejlepší, když nechce sportovat, ulejvá se z tělocviku a věčně vysedává u počítače. Pak mě to trochu mrzelo, že jsem ho víc nepovzbudila, ale na druhé straně si myslím, že jsem mu správně dala najevo, že nemůže být dobrý, když pro to nic neudělá. Co myslíte? Jo, vwe třetí skupině opravdu byl, ale prý tam byl nejlepší ;-)\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: jak to vidím já\nJsem přesvědčená, že děti se chválit mají. Má máma nás nikdy nechválila. Vždy jsme podle ni dělali všechno špatně. Radši si vše udělala sama. Nejsmutnější bylo,že nás všude pomlouvala i před námi. A jiné mámi byli hrdé na své děti a chválili je i za maličkosti.\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: jak to vidím já\nTak to nejsi sama. Moje máti mne celý život trestala, urážela, nikdy mne za nic nepochválila. Dodnes jsou všichni ostatní lepší než já, jediné co mi za celých 30 let řekla pozitivního je, že se dobře starám o dítě. Ale samozřejmě s výhradama (je jako chroustíček, nemá žádný režim atd.) Sranda je, že každou chvíli přijde s tím, jaké má nějaká kamarádka nebo známá problémy s dětmi, jak "nejsou tak skvělý, jak to vypadá", ale za hodinu na to zapomene a už zase je ona ta nejubožejší chudinka, která má ty nejhorší děti na celém světě. :o)\nNezapomenu, jak jsem v první třídě nesla domů vysvědčení s jednou dvojkou ze psaní a těšila se, jakou bude mít maminka radost. Maminka vytáhla ze skříně svoje vysvědčení a chladně konstatovala, že ONA měla samý jedničky.\nnemáme náhodou stejnou matku? U nás to bylo to samé a já se pořád snažila zavděčit. Když se mi něco fakt povedlo, vždycky se našly nějaké mouchy. Taky je jediný můj klad, že se dobře starém o dítě, ALE mám hrozný binec v bytě, dostatečně o sebe nedbám, malou rozmazluji a nejsem důsledná atd., atd. Jinak jsem ničeho nedosáhla, nic neznamenám, jsem hrozně tlustá, líná a moje mladší sestra, to je něco úplně jiného ...\nJá jsem ještě byla tak blbá, že jsem na ni donedávna šila a pletla a vždycky - je to odfláknuté, horkou jehlou, nejsem dost pečlivá.\nOd malička neumím: zpívat, kreslit, pohybovat se. Nikdo nikde nečeká zrovna na mě.\nJe jasné, že svoji dceru vedu úplně jinak a taky má mnohem víc sebedůvěry. Ale i chválit se musí umět, u dcery pozoruji, že je na pochvalu už tak zvyklá, že ji očekává i za skutečně odbyté výkony.\nJinak, Monty, ten zápisníček Tvojí matky, jak jsi o něm psala v jednom článku, má ta moje taky, akorát, že si v něm zapisuje moje SOUČASNÉ prohřešky, když je mi už přes 30!!!\nZakázané věty ve výchově\nZařekla jsem se, že když některou z nich vyslovím, postavím se před zrcadlo a dám si pár facek.\nTy věty jsou:\n- Jsi jako zpomalený film!\n- Na tohle se ale opravdu nehodíš !\n- Holt jsi chytrá, ale jinak dřevo a mouchy snězte si mě!\n- Na tebe tam zrovna čekají!\n- Jsi celá po tetě Božce a podívej, jak dopadla!\n- Já nevím, po kom jsi, po mně ale ne!\n- Já jsem tohle a tamto taky nedělala a taky žiju!\n- Musíš sebekriticky uznat, že na to opravdu nemáš!\n- Podívej se na toho a toho, to je něco jiného, než ty!\nJe jich víc, ale na ostatní si zrovna nevzpomínám. Všechny s oblibou používali moji rodiče a pokud měli za cíl vychovat dceru nesebevědomou a neustále vystresovanou, tak se jim to povedlo.\nRe: Zakázané věty ve výchově\nPettino, tak většinu těch vět znám z dětství:o(. Ale sama je nepoužívám.\nPettina, Monty - je to přesné!\nMoje matka je taky taková :-) . Myslím, že by jsme mohly uspořádat soutěž o tom, kdo má nejhorší matku :-)\nJaké měly Vaše mámy dětství? Jejich matky je povzbuzovaly, chválily, byly na ně pyšné, chlubily se s nimy a věřily jim? Nebo ty naše mámy prostě opakují vzorec chování, který dostaly do vínku již jako děti zase od svých rodiču? Možná je to začarovanej kruh... A smysl je v tom, uvědomit si to a neopakovat ty jejich chyby.\nMimochodem, včera jsem měla telefon s mámou, nemluvili jsme spolu velmi dlouho a mám pocit, že opět nebudem. Nescházíme si. Dozvěděla jsem se o sobě několik ošklivých věcí a tak jsem hovor ukončila, protože kdyby ne, obávám se, že by se zase něco na sebe dozvěděla ona :-)\nHolt, jaký si to kdo vychová, takový to má :-)\nRe: Re: Zakázané věty ve výchově\nmoje matka měla určitě šťastné dětství, byla trochu rozmazlovaný mladší sourozenec, vyrostla z ní velmi sebevědomá dáma. Byla se mnou doma jenom půl roku a pak šla do práce, asi jí spíš chyběla trpělivost s dětmi. Můj styl výchovy příliš neschvaluje, je prý moc liberální. Moje dcera se ale rozhodně nebojí někde pípnout jako já v jejím věku, že to hned bude zase špatně, ale zase neposlouchá na slovo a je zvyklá si obhajovat svůj názor jako rovný s rovným. P.\nAgato, moje matka taky měla šťastné dětství, občas dokonce slýchám, že byla chráněnka svého tatínka, /děda už dávno umřel, když jsem byla ještě hodně malá, ale říkají to všichni). Navíc její matka, babička, je pro mě vzor tolerance a ženy z lidu se zdravým selským rozumem, od ní se tomu věčnému kritizování nenaučila.\nJá tedy podle ní nedělám dobře ani nic kolem mých dětí. Vychovávám je špatně, buď jim dovoluju moc nebo jim naopak nedopřeju, kdykoli jsme přijeli byl skandál co jsem jim dala za oblečení a taky že mají špinavé bundy (jezdili jsme 220 km vlakem, tak se vždycky ušpinili) a dodnes pokaždé slyším, že všechny jejich špatné zvyky a vlastnosti mám na svědomí já, protože jsem je to nenaučila.\nNapříklad jsem je nenaučila pořádku a proto jsou nepořádní. Moje připomínka, že i já jsem nepořádná, takže to je podle její teorie zase její vina, když je zodpovědnost jen na matce, se dozvídám, že ona mě to učila, ale já jsem byla taková mrcha, co se to prostě nedala naučit. Takže je chyba zase ve mě. (Matka je samozřejmě taky nepořádná, to ale ona nikdy nepřizná).\nKomunikujeme spolu málo, kdo by taky stál o to nechat si stále jen mýt hlavu, ale občas mě to dost mrzí.\nTo je přesné, většinu těch vět také důvěrně znám. A můžu přidat ještě další:\nDítě, ty máš snad obě ruce levý! Běž od toho!\nPodívej se na X, kam to dotáhla! A to měla ve škole čtyřky. (X to opravdu dotáhla daleko, chodí kýčovitě ověšená zlatem, má nemanželské dítě, říká se o ní, že šlape)\nTo moje děti byly jináč vychované než ty tvoje!\nTo já jsem se dětem věnovala mnohem víc než ty! nebo To já jsem svoje děti tak nerozmazlovala! (podle situace)\nKdyž o tom tak uvažuji, možná byla naše výchova trochu dána i dobou, ve které jsme prožili dětství a rané mládí. Dneska se snažíme, aby naše děti byly seběvědomé, aby to chtěly někam dotáhnout a prosadit se. To se ale dřív "nenosilo", vzpomeňte si, kdo nějak vyčuhoval z průměru, byl podezřelý. A co bylo ideálem našich matek (aspoň té mojí určitě)? No aby se dceruška dobře vdala. A možná cítily, že taková příliš sebevědomá dcera to nebude mít se sháněním vhodné "partie" lehké. Možná matičkám přece jen trochu křivdíme. Dnes vštěpuji svojí dceři, aby hlavně dokázala být nezávislá a samostatná. Ale k tomu nutně potřebuje být sebevědomá.\nAsi jsem měla stejnou matku jako všechny co tu psaly, nebudu to vypisovat, abych někoho nevynechala.\nJá jsem jako dítě prostě vždycky cítila, že se za to, jaké my děti jsme, před ostatními stydí. Byli jsme pořád jaksi jiní, než by se jí líbilo. Moc velcí, moc stydliví, moc drzí, moc plaší, moc jsme četli, málo uklízeli, neuměli pozdravit, neuměli správně odpovědět, a tak dál. Vždycky s náma před zmámými postrkovala a pak bylo zle jak jsem to pozdravila, že moc potichu a vůbec špatně atd....takže i když nás pak formálně před lidmi chválila třeba za samé jedničky ve škole, neznělo mi to moc upřímně, a navíc nedokázala nedodat vždycky něco, čím se to shodilo, že třeba hodně čtu, ale na to, kolik jsem už přečetla bych teda měla vědět, že ..+ naprostá hloupost.\nDělá to dodnes, prostě neumí ani za nic pochválit. Mrzí mě to hlavně kvůli dětem, je to jejich babička a i když oni si ty její stálé kritiky zas tolik neberou jako kdysi já (mají protiváhu (doufám) ve svých rodičích:-)))), přesto si občas na babičku stěžují, a já vím, že mají pravdu. Vadí mě taky její neustálé útoky u dětí na mě, například syn neuklidí a ona k tomu nezapomene dodat, že on je teda strašně nepořádnej, ale "vaše mama, ta byla teda daleko horší"...Už mockrát jsem ji žádala,ať si ty koncovky nechá, koneckonců o mě tam nebyla řeč, šlo o to aby syn uklidil, ale ona to neumí a moc ráda si nasadí. Fakt neznám člověka jako je ona, leda že to jsou ty vaše maminy. Proto jsem na ty formální pochvaly tak háklivá, cítím, že to nestačí, a spíš je to ke škodě věci, aspoň já jsem to tak brala.\nRe: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\ntak to, co jsi doplnila, je to, na co jsem v prvním příspěvku zapomněla. Úplně to samé. Ještě dodám větu: "Děti je potřeba pořád cepovat a cepovat!" (to slovo z duše nenávidím). Moje matka v roli babičky - snaží se respektovat moji výchovu, ale pak si po straně stěžuje, jaká je dcera nepořádná, neposlušná, nezdraví a pod. Jestli prý urychleně nezměním styl výchovy, nic z ní nebude. Já jsem prý byla jinak vycepovaná a stejně ze mě nic není. Je fakt, že většina toho, s čím mě cepovali, mi do krve nepřešla a v dospělosti jsem se na to vykašlala a dělám to jinak. Prostě jsem to brala jako buzeraci a těšila se, až si budu dělat, co chci. Na někoho ale cepování zabere - stane se z něj pedant a neurotik, se kterým to má okolí hodně těžké a sám je nešťastný.\nStyl výchovy našich matek byl ale v té době úplně normální, sebevědomý člověk byl okamžitě podezřelý a když byl sebevědomý někdo, kdo měl třeba čtyřky, už to bylo: "Proboha, co si to o sobě myslí? Znám pár lidí, co se špatně učili, ale rodiče je brali takové, jaké jsou, vyzdvihovali naopak to, co umí a klidně se jich zastali i před učitelkou. A dnes? Úspěšně vedou firmy, vše, co potřebují pro život, se doučili. P.\nHolky, jak to tak čtu - to je hrozné. V některých větách se úplně poznávám! Hned jak přijdu domů, tak všechny pochválím. Jenom si nejsem jistá jestli to umím, jestli vlastně vím, jak se to dělá... (asi mě taky nikdy nikdo nechválil)\nPřidávám další věty do soutěže:\n„Beze mně byste tu shnili ve špíně!!“\n„Jak sis ty děti vychovala, takový je máš!“\n„Ty sis nedokázala ani udržet chlapa!“\nV souvislosti s mou matkou mě rozesmála nedávná příhoda. Vyprávěla mi, jak jí moje sestřenice dávala přečíst svůj životopis. Vypracovala ho na podnět psychologa. A moje máti mě odrovnala větou: „Ona tam píše takový kraviny, jako že nemá ráda svého otce…, copak se tohle říká!!!“ A v tom je asi zakopaný pes. Má v hlavě zakódovaná a pevně utvořená spojení, co je „správné“. A běda jak je to jinak!\nPůvodně jsem se chtěla zdržet hlasování, ale souhlasím s tím, že to bylo dobou. Mám taky takové rodiče. Myslím, že hlavní, hluboko ukryté důvody, proč jsem se rozhodla pro medicínu, bylo především to, že jsem jim chtěla ukázat, že nejsem tak nemožná...snaha ospravedlnit svůj život tím, že budu pomáhat jiným. Už jsem to překousla. Nemohli za to, tehdy se tak prostě žilo.\nRe: Re: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\nJeště k tomu, co napsala Maceška.\nMoje máma si celý život představovala, že ze mně bude mít paní doktorku nebo paní inženýrku, ev. doktorku práv, a to, co jsem opravdu chtěla dělat, ji nezajímalo, protože to považuje za nedůstojné a nedostatečně prestižní. Jenže já už jako dítě chtěla bavit lidi. Pamatuju se, že v nějakých čtyřech pěti letech se tomu doma smáli, když jsem hrála scénky a předváděla třeba babičku, jak jde k doktorovi - ale čím jsem byla starší, tím víc mi to pořád omlacovali o hlavu. :o) Moje práce leží matce v žaludku dodnes a při každém druhém hovoru mám na talíři, že jsem se neudělala ani tu vysokou školu, když jsem přitom byla "takový chytrý dítě", a co dokázali všichni okolo včetně holek, které se "dokázaly" maximálně vyučit a pak zůstat na krku manželovi... protože nechat se živit od chlapa je správné, chytré a normální, zatímco moje práce je prakticky nedůstojná člověka. :o)\nRe: Re: Re: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\nTak se tomu musím smát, Monty - ze mě zase chtěli mít klavíristku nebo tak něco. Možná jsme si měly vyměnit rodiče.\nAle vážně - hodně záleží na tom, které zakázané věty tak často děti slyší. Pokud slyší, že jsou neschopné, nemehla, dřevo, kopyto, apod., mají dvě možnosti: buď to přijmou a utápí se v tom celý život, nebo se vydají po trnité cestě, kde sbírají mety, leckdy těžce vykoupené, aby mohly rodičům ( a samy sobě) ukázat, že můžou chodit vzpřímeně a nemusí se za nic stydět.\nPokud naopak slyší, že jsou chytré a nadané, ale líné, lajdácké, apod., asi těžko někdo může čekat, že se s nadšením vrhnou do studia medicíny nebo práv. Teda to si alespoň myslím, neznám všechny rodiče a všechny děti, mám jen svou osobní zkušenost ( která vychází z mých povahových rysů, že).\nJednou jsem četla rozhovor s nějakou slavnou ženou (už nevím, kdo to byl, nějaká spisovatelka), a ta řekla, že za svůj úspěch vděčí otci, který jí nikdy nevěřil. Hrozně mu chtěla ukázat, že je opravdu dobrá. Docela mě to oslovilo. Já jsem si z těchto důvodů udělala řidičák, vystudovala vysokou, udělala dvě atestace (druhou se 4 dětmi)...\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\nJá jsem zase chtěla být lékařkou, prospěch jsem na to měla, ale to bylo:"To nevystuduješ, jsi líná a lajdák, navíc, co na tom máš, zabývat se nemocema, fuj, pro ženskou se to nehodí, budeš dělat na směny, budeš muset studovat celý život, nejlepší je mít techniku a dělat v kanceláři, jako inženýrka - ženská stejně budeš dělat sekretářku, ale plat budeš mít vyšší..." Když došlo na lámání chleba, šla jsem na tu techniku - medicíny jsem se opravdu obávala, že jsem na ni moc líná. Dodnes toho lituji. P.\nTeda, Maceško, kdyby tě byl tvůj otec tak nepodceňoval, co sis mohla ušetřit práce, viď? Studium je hrozná dřina. A dělat to jenom proto, abych otci ukázala, že jsem dobrá? To si teda neumím představit.\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\nto už se tak občas stává, že to, co nám řeknou v útlém věku naši nejbližší, se do nás vryje a ovlivňuje nás to po zbytek života, i když druhým lidem to může připadat absurdní.\nSosane, to je trefa do černého. Kolik práce, času, zmatků a hlavně špatných pocitů a trápení jsem si mohla nebýt toho podceňování ušetřit abych se dostala tam kde jsem. Moc nevěřím na to, že to že je někdo podceňoval těm lidem pomohlo. Spíš si myslím, že kdyby vyrostli v láskyplnějším prostředí, tak by dosáhli toho svého úspěchu snáz, možná by si ho proto zas tolik necenili, to je pravda, ale určitě by byli v životě spokojenější.\nTen jejich úspěch totiž není jejich úspěchem, ale stále zoufalou snahou dokázat třeba rodičům, že se v nich spletli a oni nejsou tak špatní, ale to můžete být třeba prezidentem, když vám to ten, co to od něj čekáte, neuzná, budete před ním zase nula a budete se cíti mizerně.\nTakže prosím přítomné rodič, když už děti nepodporovat, aspoň neshazovat. Dík za ně.\nJá myslím, že se v dobách našeho dětství méně "nosilo" to chválení. Spíš měli rodiče pocit, "aby nepřechválili, nerozmazlili", aby se dotyčný nenadmul a nestalo se z něho něco na způsob Ivánka z Mrazíka ("když se dívám na sebe, tak se musím pochválit...")nebo Marfušky z téže pohádky. A máte pravdu, možná v tom byl i strach, aby dítě příliš "nevyčnívalo" a nedávali mu to ve škole nebo jinde "sežrat." Neuvědomovali si, že tohle je extrém a mezi opičí láskou a přiměřeným chválením je veliký rozdíl. Zajímalo by mne, jestli to tak sami cítili, nebo jestli si občas řekli "no tohle to moje dítě udělalo fakt hezky, ale radši mu to neřeknu, aby nezpychlo."\n:o))), Monty, tak moje mamka se ještě nevzdala, neříká, že jsem si měla tu VŠ udělat, ale ať si ji udělám teď, protože ona taky vystudovala při dětech a vlastně studuje celý život. Ale jinak si teď už rozumíme, snaží se nám pomáhat a přitom do ničeho nemluví (až na tu školu:o)), a to je docela vzácnost.\nTo ja na tom byla tak, ze se divim, ze ze mne neni schizofrenik :o) protoze kdyz mne nasi pristihli, ze maluju, byla z toho scena "kdybys sla radsi pomoct mame" Kdyz zjistili, ze pisu basnicky "kdybys radsi delala neco poradnyho" Kdyz jsem vysivala " a to nemas nic dulezitejsiho na praci"\nAle kdyz prisla NAVSTEVA: "Ivinko, no prines tete ukazat ty svoje krasny obrazky" Kdyz jsem tajne poslala povidky a otiskli mi je "Vite, ta nase holka pise do novin" Veta, kterou nenavidim, je: " Ona je odjakziva tak manualne zrucna, my to mame v rodine" coz znamena: sve nadani ma po mne, skvele matce a vsimnete si, jak ji podporuji v jeho rozvijeni.\nDiky tomuto pristupu umim vsechno a nic, zanedbala jsem svuj talent a ted uz se jen snazim nejak uzivit.\nDoufam, ze sve komplexy nepredam dal.\ntak s tím chválením "po straně" , to u nás bylo taky, ale nemohla jsem to nikdy slyšet. Mamce se to docela vymstilo, až po letech jsem zjistila, že v práci vykládala, jaká jsem skvělá, ještě si to "vylepšila", na stole měla moje fotky (těch pár, co usoudila, že na nich nevypadám jako blbec). Teď potkává svoje bývalé kolegy a ti se diví, že nesedím aspoň na ministerstvu nebo neřídím velký podnik. Vždycky vybičovala svým chlubením ostatní k tomu, že začali své děti taky "vylepšovat", pak přišla domů a bylo to: " Podívej XY, ten dělá 6 jazyků, 5 sportů závodně, studuje 2 VŠ najednou, jenom ty jsi takový líný blbec!" Tak mám pocit, že se svým známým cíleně vyhýbá, aby nemusela přiznat, že vlastně jenom dělám poskoka v manželově firmě. Taky se jenom tak snažím uživit.\nJinak - mezi 20. a 24. rokem jsem měla období, kdy jsem překypovala energií, zakládala firmy, myslela jsem, že všechno zvládnu, ale to už na mě systematicky pracoval můj manžel a dominantní tchyně a ti potřebovali dokonale podřízenou osobu. A jako takovou mě poznali a nehodilo se jim, abych se postavila na vlastní nohy. Můj manžel totiž nebyl v rodině sice nijak podporován, ale ani shazován a jejich krédo bylo: "Musíš nad všemi okolo získat moc!" Samozřejmě to platilo i na rodinné vztahy. Výsledek - můj manžel toho sice umí asi míň než já, ale v životě má úspěch. Já už taky nechci být podřízená, tak spolu bojujem, pravidelně jednou za půl roku procházíme krizí. Jak by řekl Plzák, typický debaklový vztah. Nakonec vždy ustoupím já, aby dcera nežila v neustálých hádkách, ale pak to ve mně zase doutná a za čas zase vybuchnu.\nS dnešním rozumem bych udělala v životě všechno jinak, rozhodně bych se znovu nevdávala ve 22 letech a určitě bych si nevzala svého muže. Dceru chci vychovat tak, abych jí nepředala svoje mindráky a aby se jednou rozhodovala s vědomím vlastní ceny. Pak musí lidi, kteří by ji chtěli zneužívat, rovnou poslat do pr....\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\nPettino a Ivo, to jste na tom ještě dobře, když vás máti chválila aspoň po straně. :o) Moje matka mne nepochválila nikdy, ani po straně, ani přímo.\nVloni na podzim jsem u ní byla s malým na návštěvě a máti přišla s tím, že nějaká kolegyně potřebuje pro dceru, co studuje dálkově VŠ, napsat nějaký esej, že prý si s tím nevědí rady. Napsala jsem jí to a odměnou byl proslov na téma: "Vidíš, ta holka není zdaleka tak chytrá jako ty, ale bude mít vysokou školu, protože je trpělivá, cílevědomá a snaživá. Ty budeš mít ze svý inteligence vždycky prdlačku."\nJediné období, kdy se se mnou doma chlubili bylo útlý dětství, protože jsem uměla nejvíc básniček a písniček a nedělalo mi problém to každýmu předvádět, protože jsem nebyla trémistka. Ale na to si bohužel nepamatuju, to znám jen z doslechu. Je fakt, že mě matka občas "předváděla", vzpomínám si na jednu scénku, kdy jsem nějaký její kámošce předváděla, jak si jednou přečtu básničku, zavřu knížku a odrecituju jí zpaměti (mám fotografickou paměť). Tu básničku umím dodneška, bylo to prvních pět nebo kolik veršů z Nerudova "Hřbotovního kvítí". :o) Ale bez nějakých pochval, spíš jako se předvádí opice v cirkuse. Naštěstí jsem byla vždycky dost flegmatik, takže mi to bylo jedno. Každopádně svému dítěti nikdy takové trapné dětství nepřichystám. :o)\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Zakázané věty ve výchově\nMonty, nemělas to jednoduchý. Proč k ní jezdíš na návštěvy?\nAgato, ona je máma ve skutečnosti hrozně hodnej člověk. Jenom prostě nesnáší moji povahu a já nejsem dcera podle jejích představ. Trvalo to léta, než jsme se jakž takž začaly snášet a bylo to vlastně nakonec jen díky tomu, že moje mladší sestra (maminčin mazánek) ji "zklamala" ještě víc než já... chodila s nějakým feťákem, co naší matce ukradl doma peníze. Teď už naštěstí komunikuje s námi oběma, ale se ségrou po té události nemluvila tři roky! Já jí beru jako takovou starší praštěnou kamarádku... navíc jezdím u za babičkou (její matkou), bydlí kousek od sebe. A taky - jako babička je moje matka docla v pohodě, kupodivu. :o)\nMonty, je to zle protoze to co citis ke sve matce, je porad jeste nejaka touha po kontaktu z jeji strany, i to, ze se na ni zlobis o tom svedci, ze doufas, ze se tzrebav henvu bude hajit i kdzy to nepises primo ji. Ja mam stejne reakce, ale ubyva jich nejcastejsi je lhostejnost. Dnes jsem ji oznamila, ue jdu zitra casne rano do nemocnice na transfuzi volal mi hematolog kolem 14 odpoledni, abych byla radeji doma avyhybala se namaze. rekla jsem to mati a ona na to nerekla nic. Jen prote pritakala. zaptala jsem se ji jestli vi oc jde tak mi to doslova zopakovala( z cehoz soudim ze vi)ono je ji skoro 80 mela me velmi pozde, prece jen treba ji to nedochazi, ale mam obavu, ze ji to dochazi v plnem rozsahu, jen je ji to naprosto sumak. Temer vsichni mi pratele jsou poslednim vyvojem otreseni i kdyz se to prede mnou snazi nedat prilis najevo, matka ne. Tohle je totiz ta lhostejnost ve zvtahu o ktere jsem mluvila, ne to ze se na matku zlobis, ale to kdyby Ti bylo vse s ni spojene naprosto lhostejne. Mozna, ze by to stalo za uvahu, treba by ses potom mene trapila.\nMíšo, ona je to spíš touha po kontaktu z její strany. Když jsem v 18ti odešla do Prahy, tak jsme se léta prakticky nevídaly, ani si skoro nevolaly, ona měla sestru, svého "mazánka" a já byla "zkažená" dcera, co žila s hippíkama a narkomanama. :o) To se opravdu zlomilo až když se stala ta událost s penězi. Tehdy mi řekla do telefonu, že teda bude mít za dceru mně a sestru ať si "nechá" její táta. :o))) Já to beru jak to je, už se s ní nerozčiluju, nic od ní nečekám - teda spíš už vím, co od ní můžu čekat - takže spolu vycházíme docela v pohodě. Navíc na malýho je opravdu zatížená, jediný vnouče a navíc KLUK - ona vždycky chtěla syna a měla dvě dcery, tak se realizuje na něm. :o)\nMonty, myslim, ze to beres s nadhledem, ktery Ti pomaha videt veci, tak jak jsou a netrapit se jimi. Me to trvalo cele roky, nez jsem se na to zmohla, porad mi bylo lito, proc clovek mne nejblizsi, jako je matka, se chova hur nez nekdo naprosto cizi. Asi se s tim neda nic delat, vzpomnela jsem si na nazev jedne knihy:" Rodicovstvi neni pro kazdeho." Skutecne na tom neco bude.\nTo je moc zajímavá příhoda, Janino, ale aspoň kluk vidí, že má mamča odhad :-))) Já obvykle na tyhle otázky (nejen dětem) odpovídám :" A co si myslíš ty?", pravda, není to odpověď, ale možná někdy chce ten druhý spíš říct svoje.\nJen abychom se o to stale pokouseli..\nMoc se mi libi, co se pise v teto ukazce. Celkove je v dnesni dobe mozno pozorovat navrat k "prirozene pozitivnim" cinnostem, zpusobum chovani a mysleni a rekla bych, ze to maximalne potrebujeme. Jsem rada, ze se verejnosti vice a casteji pripomina, ze nedosahujeme vysledku o ktere bychom stali trestem, ale cestou pochval a oceneni. Snazime se aby nase deti vyrostly v samostatne spokojene jedince, schopne plne a radostne prozivat svuj zivot. Nebo bychom je takovymi ucinit chteli. Presto se bojime je vest tou cestou "lasky" ze strachu, ze to nebudeme umet a nase deti budou pak rozmazlene, egocentricke ci jinak rozjivene. Zapominame totiz na to, ze nemuzeme ucit co nezname, cemu neverime a nerozumime. Chceme po nasich detech, zby se menily k lepsimu a prispusobovaly se novym okolnostem, aniz by u toho ztratily svou "jedinecnost". Malokdy vsak dokazeme totez my sami. Najdeme si spoustu duvodu, proc to nejde, neni na to cas, penize, vhodna doba a priznive okolnosti..pritom bychom meli prave svym detem dekovat za to, ze nas motivuji stat se znalejsimi v oboru "ziti" a "byti", abychom jim pak mohli byt lepsimi pruvodci k jejich sobestacnosti. Napriklad ja si jiz ted cenim kolobehu zivota a daru jakym je materstvi aniz bych ho zakusila. Verim, ze az se tak stane, bude to teprve x-krat silnejsi a opravdove, ale do te doby bych chtela jeste nneco stihnout. Ne "uzit si mladi" nebo "procestovat svet, protoze pak uz nebude cas", ale stvorit svemu budoucimu diteti tu nejlepsi moznou maminku, jakou jsem schopna byt. Stat se dobrym clovekem, ktery ma sam ze sebe a sveho ziti uprimnou radost a tu pak dokaze rozdavat vsem svym blizkym a potomkum. Myslim si, ze pokud my sami nedokazeme zivot plne a vedome vychutnavat, tezko to naucime nase deti. A pokud je to nenaucime my, kdo jiny? A pokud nebudou umet s laskou zit, jak by mohli byt stastni a zdravi? A to je to, o co by nam jako (budoucim) rodicum melo jit predevsim. Skunkless :)\nLenka,dcery 13 a 10\nJak probudit to nejlepší\nChci se podělit o svou zkušenost.Po přečtení tohoto článku jsem si uvědomila, že děti sice chválím, ale málo. Takže jsem začala psát lístečky, které holkám nechám na polštáři před spaním. Reakce byla naprosto úžasná. Ty velké rozzářené oči, mě vážně dojali. Pokaždé pospíchají spát a moc se těší na každý lísteček. Takže chválit a chválit, je to príma i pro mě.


Dojde k vypovězení tolerance vlády? Komunista Luzar přišel s vážným varováním pro Metnara a Babiše - 19.02.2021, Sputnik Česká republika\nKdybychom měli pokaždé, co ministr obrany Metnar hrozí rezignací, dostat rakvičku se šlehačkou, tak bychom už dávno dostali cukrovku. Ano, šéf obrany uvažuje o... 19.02.2021, Sputnik Česká republika\nNa úvod zpráva z médií hlavního proudu. Armáda České republiky čeká na vrácení pěti miliard, o které oproti plánům přišla koncem loňského roku při schvalování státního rozpočtu. Ministryně financí Alena Schillerová slibuje, že budou k dispozici, šéf resortu Lubomír Metnar hrozí v opačném případě demisí.Zkrácení armádního rozpočtu byla tvrdá podmínka od KSČM. Přes ní nejel, lidově řečeno, vlak. Menšinová koalice ANO a ČSSD by jinak pohořela se schválením státního rozpočtu v Poslanecké sněmovně. Vláda deset sporných armádních miliard nakonec přesunula z kapitoly ministerstva obrany do rozpočtové rezervy a polovinu vrátila armádě na konci ledna.Koncem minulého měsíce tiskem proběhla zpráva, že zbylých pět miliard armáda dostane v únoru. A? Zatím nic. Ke smutným očím pana Metnara se přidalo vydírání. Podle ministra bez výše uvedené sumy obrana nemůže pokračovat v modernizaci armády podle plánu – splácí pronájem Gripenů, nakupuje letadla CASA i vrtulníky ze Spojených států a jenom za tyto tři položky v letošním roce zaplatí bezmála pět miliard.Malá odbočka. Jak je možné, že armádě chybí peníze na různé dluhy, když loňský rozpočet byl o 10 miliard tenčí a vše se splácet dařilo? Nebo český stát jel na sekeru a ministr Metnar to před veřejností tajil?A tu je lišácké vysvětlení. „Jenom v oblasti vyzbrojování chceme letos zasmluvnit více než dvě stě dalších akcí a k tomu zbylých pět miliard potřebujeme,“ upozorňuje mluvčí resortu obrany Jan Pejšek – a jeho šéf Metnar stejně jako na konci roku hrozí demisí. „Kdyby bylo úplně jasné, že nám finanční prostředky vráceny nebudou, tak svůj slib dodržím,“ komentuje případný odchod z ministerstva.Ministr Metnar něco podobného sliboval loni před schválením státního rozpočtu. Neodešel. Neodešel ani, když byl obviněn z plagiátorství ve své diplomové práci. Takže ani s těmi pěti miliardami to nebude tak horké, jak se zdá.Na názor o přehazování miliard a citové vydírání ministra obrany Metnara se Sputnik zeptal poslance za KSČM, člena hospodářského výboru Sněmovny a předsedy sněmovního podvýboru pro svobodu slova a média Lea Luzara.„Objektivně armáda nyní nepotřebuje peníze na novou výzbroj. Armáda má rozpočtovanou částku 75mld Kč, což je stejná částka jako minulý rok. Snahy o zvýšení rozpočtu na 85mld Kč tj. na původně požadovanou částku na rok 2021, před zásahem klubu KSČM, je nepochopením aktuálních priorit státu. Covid-19 zasáhl všechny, jak občany, tak i kapitoly státního rozpočtu, ale i výrobce vojenské techniky. Již dnes je mnohým zřejmá nereálnost plánovaných armádních akvizicí na tento rok. Peníze nyní potřebujeme především na zvládnutí krize a ne na zahraniční mise po světě. Ten svět je nyní vinou pandemie ochromen a má aktuálně jiné starosti. Dnes jsou potřební vojáci vezoucí do světa vakcíny a ne granáty,“ říká politik.Není přesouvání miliard podvod? Podmínka zněla jasně – 10 miliard na jiné účely než armáda.„Pokud vláda udělá přesuny prostředku na navýšení rozpočtu ministerstva obrany ve prospěch investičních kapitol určených na nákup nových zbraní, poškodí tím finanční kapitoly pro odměny vojákům, kteří čelí zvýšeným nárokům v oblasti civilního nasazení v boji s covidem-19. To považujeme za porušení vlastních slov premiéra, která pronesl na jednáních o rozpočtu nebo při jeho projednávání na půdě Poslanecké sněmovny. Pokud si svých slov pan Andrej Babiš neváží, nemůže očekávat ani nic jiného od občanů. Důvěra je totiž velmi cenným artiklem, zvláště v době pandemie a to si snad všichni uvědomuji,“ míní pan Luzar.Jak bude reagovat KSČM na vládní čachry s miliardami pro obranu?„Řešení je několik, ale osobně vnímám situaci za tak závažnou, že by měl zaujmout stanovisko vrcholný politicky orgán naší strany ÚV KSČM. Na stole by totiž zcela přirozeně bylo i řešení spojené s vypovězením tolerančního patentu,“ říká poslanec za KSČM Leo Luzar.\nčeská republika, lubomír metnar, andrej babiš, armáda, armáda čr\n17. února, 14:39


Britský výrobce luxusního zboží Burberry své výrobky raději pálí, než aby je zlevnil | Firmy a trhy | Lidovky.cz\n22. července 2018 6:00 Lidovky.cz > Byznys > Firmy a trhy\nOděv Burberry. | foto: Burberry\nLONDÝN Britský výrobce luxusního módního zboží Burberry loni zlikvidoval neprodané oblečení, doplňky a parfémy za 28,6 milionu liber (830 milionů korun). Aby zachoval exkluzivitu značky, nechal totiž zboží raději spálit, než by je zlevnil.\nFirma k tomu uvedla, že spalování se provádí ekologicky šetrným způsobem a že výsledná energie se ukládá. Společnost proslulá především svými šátky a kabáty s typickým vzorem béžovo-červeno-černé kostky se nechová jinak než ostatní módní domy, které dávají přednost pálení před možností, že by zboží mohlo být rozkradeno či znehodnoceno prodejem za nižší cenu. Hodnota loni spálených výrobků značky Burberry byla o šest procent vyšší než v předchozím finančním roce.\nFirma obchodovaná na londýnské burze a zahrnutá do hlavního akciového indexu britské burzy s cennými papíry FTSE 100 sdělila, že loňský rok byl neobvyklý. Kvůli prodeji licence na své parfémy a kosmetiku americkému koncernu Coty musela zničit právě především velké množství starších voňavek.\nSpolečnost Burberry vykázala v minulém finančním roce do 31 .března pětiprocentní růst zisku na 413 milionů liber (12 miliard korun). Odbyt ale zůstal v porovnání s předchozím rokem téměř beze změny na 2,7 miliardy liber (78,3 miliardy korun).\nJ. Novák 567 Ale o tom přeci kapitalizmus je, né? Čemu se na tom někdo diví? To dělali... 6:37 23.7.2018\nA. Fafejta Neuveritelne plytvani. Lidstvo v zajmu obchodu pacha to nejhorsi ceho je... 6:43 22.7.2018\nJ. kabát A já si vždycky myslel,že to nejhorší je například genocida.A ono je to... 13:23 22.7.2018


Candy CVBN 6184XBF - Lednička\nVelmi elegantní verze kombinované ledničky pro rodinu od známého výrobce. Potěší skvělou pořizovací cenou a také velmi dobře organizovaným vnitřním prostorem.\nUvnitř lednice na Vás čeká povedené LED osvětlení, díky kterému uvidíte dobře v celém prostoru. Samozřejmostí je také beznámrazová No Frost technologie. Zásuvka s nulovou zónou zase umí udržet maso déle čerstvé.\nparametry CANDY CVBN 6184XBF\nspotřeba energie 0,917 kWh/ 24 hod\nvýška ledničky 185,5 centimetrů\nCandy CVBN 6184XBFrecenze Candy CVBN 6184XBFtest Candy CVBN 6184XBFvýprodej lednicezkušenosti Candy CVBN 6184XBF


Madona se odlííívááá… | Informace z Brna\nMorem nemocných spáso\nSe smrtí bojujících přístave\nTi pozornější z Vás si jiště všimli, že po několika staletích zmizela Madona z mariánského\nmorového sloupu na náměstí Svobody v Brně. Prostě už není. A zřejmě už ani nebude. Níže několik náhodně vybraných článečků\nz brněnského internetu, řazeno snad skoro chronologicky:\nRaně barokní morový sloup byl vystavěn v roce 1680 brněnskými sochaři a kameníky, zejména J. K. Ernou. I dnes chrání tradiční patroni obyvatele města před morovou nákazou.\n(Úsek hospodářský MMB 28/4 2006)\nRestaurátoři upraví morový sloup\nRestaurátorské práce na mariánském morovém sloupu na náměstí Svobody začnou začátkem května. Rada města Brna schválila 27. dubna smlouvu se společností Přemysl Veselý, která akci spolu s firmou Dimitrij Neuwirth a odborníkem Josefem Krososkou zajistí. Cena těchto prací je téměř 4,7 milionu korun. Největší náklady si vyžádá restaurování architektury fundamentu, a to 1,1 milionu korun. Oprava památky má být podle smlouvy hotova do 8. srpna 2006.\nSpolečnost Přemysl Veselý již má s městem smlouvu na statické zajištění sloupu.\nMariánský morový sloup byl postaven v letech 1679 až 1687 podle projektu Jana Křtitele Erny za spolupráce dalších tehdejších brněnských sochařů (F. Pfaundler, B. Frobel, K. Pröbstel), kteří vytvořili sochy světců, k nimž se upínali Brňané v době morových ran.\nMorový sloup se dočká opravy\nO výběru dodavatele, který provede statické zajištění mariánského morového sloupu na náměstí Svobody, rozhodli brněnští radní 16. února. Poté budou následovat restaurátorské práce.\nRaně barokní sloup byl postaven roku 1679 z vděčnosti za osvobození od moru. Podstavec sloupu ukrývá ostatky sv. Rozálie, na rozích stojí moroví patroni Šebestián, Roch, František Xaverský a Karel Boromejský, na vrcholu socha Panny Marie. V minulosti byl vícekrát opravován, připravovaná obnova je součástí celkové rekonstrukce centrálního brněnského náměstí.\n(Brno Bussines 1/8 2006\nMorový sloup na náměstí Svobody v Brně osadí pouze odlitkem\nUsnesením o tzv. dočasné změně provedení plánované kopie sochy Panny Marie, vévodící morovému sloupu ze 17. století na brněnském náměstí Svobody, přijala Rada města Brna. Reagovala tak na nové stanovisko odborných institucí, které schválily změnu dříve přijatého postupu zhotovení kopie. Původní socha měla být nahrazena kopií tesanou z kamene, nikoli takzvaným výduskem z umělého kamene. Důvodem je údajně narušená stabilita sloupu a nutnost osadit jej lehčí než téměř pětitunovou sochou. Statika morového sloupu byla přitom za více než dva miliony již dříve sanována.\nRestaurování morového sloupu s cennou sochařskou výzdobou je součástí celkové rekonstrukce náměstí Svobody, které dostává žulový povrch a na němž vznikne také nová kašna.\n(Moderní Brno 29/7 2006\nBRNO – Usnesením o tzv. dočasné změně provedení plánované kopie sochy Panny Marie, vévodící morovému sloupu ze 17. století na brněnském náměstí Svobody, přijala ve čtvrtek Rada města Brna.\nReagovala tak na nové stanovisko odborných institucí, které schválily změnu dříve přijatého postupu zhotovení kopie, tesané z kamene. Důvodem je údajně narušená stabilita sloupu a nutnost osadit jej lehčí než téměř pětitunovou sochou. Statika morového sloupu, postaveného vlastně na někdejším potoce, byla přitom za více než dva milióny již dříve sanována.\nPrvní náměstek primátora Jan Holík (KDU-ČSL) přijetí takového rozhodnutí označil za východisko z nouze, protože je třeba stihnout termín dokončení opravy morového sloupu (vznikl podle projektu Jana Křtitele Erny v letech 1679-1687), daný termínem předání celého rekonstruovaného náměstí. To, že změna přichází doslova v hodině dvanácté, však vyvolává nejen Holíkovy pochyby. Dodavatel práce byl totiž podle informací Práva vybrán nikoli díky nejnižší nabízené ceně, ale díky nejvyšší nabízené smluvní sankci v případě nedodržení termínu.\n„Považuji to za selhání stavebního dozoru investora,“ komentoval nutnost náhlého řešení náměstek Holík, podle kterého celé zadání zakázky, podpořené kvalifikovanými posudky, problém údajně ohrožené statiky sloupu neřešilo. Původní socha měla být nahrazena kopií tesanou z kamene, nikoli takzvaným výduskem z umělého kamene, který je v případě tak významné sochařské dominanty památkové zóny sotva přijatelným řešením.\nNext story Primátor garantuje dodržení zákona v kauze Hobby market\nPrevious story XV. sraz Fordever clubu Brno je za námi (2)\nVýstava Kořeny Vúdú končí\nNa morový sloup posadili sochu Marie\nBrno – Brněnské náměstí Svobody má od včerejška svou dominantu – sochu Panny Marie. Patronku a ochránkyni Brna na vrchol morového sloupu vyzdvihli restaurátoři brzy ráno. Jde o věrnou repliku díla, vyrobenou z umělého kamene. „Při průzkumu se zjistilo, že sloup má statické problémy a sochu z rostlého kamene by nejspíš neunesl,“ řekl mluvčí magistrátu Pavel Žára.\nOriginál sochy se bude restaurovat. Uvažuje se o tom, že pak bude umístěn v kostele svatého Jakuba. „Byl by pak sto metrů od morového sloupu, uprostřed turistického centra. A církev by mohla sochu znova vysvětit,“ zdůvodnil radní Petr Paulczyňksi z ODS.\nRegionální mutace| Mladá fronta DNES – Brno ÚTERÝ 29. SRPNA 2006


Obžalovaným v kauze Vítkov hrozí výjimečné tresty | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy z domova | Související témata: trest Vítkov politika\nStátní zástupkyně Brigita Bilíková navrhla mimořádné tresty pro čtveřici obviněných pravicových radikálů z kauzy Vítkov. Hrozí jim tak 15 až 25 let vězení. Obžalovaní měli loni v dubnu měli do domku romské rodiny hodit zápalné lahve a vážně přitom zranit tehdy dvouletou Natálku.\n18:53 5. října 2010 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nDva z obžalovaných, David Vaculík a Jaromír Lukeš před ostravským soudem | Zdroj: ČTK\nPodle státní zástupkyně Brigity Bilíkové pachatelé měli jednoznačně v úmyslu domek napadnout a chtěli, aby jeho romští obyvatelé uhořeli nebo se vážně zranili. Za vůdce skupiny označila Davida Vaculíka a navrhla pro něj výjimečný trest. Ve vězení by podle jejího návrhu měl strávit více než 20 let.\nPřípad sleduje přímo v soudní budově reportérka Andrea Čánová\nPodobný trest navrhla i pro Jaromíra Lukeše a Václava Cojocaru. Čtvrtému z útočníků, Ivo Müllerovi, Bilíková navrhuje trest v základní trestní sazbě - tedy do 15 let vězení. Jako jediný se k činu přiznal a projevil lítost.\nStátní zástupkyně zdůraznila, že kauza Vítkov není běžným kriminálním činem. Pravicoví radikálové prý chtěli vyvolat atmosféru strachu mezi Romy a ohrozili podle ní celou společnost. Ve své řeči odkazovala na odposlechy i expertízy znalců a citovala i německého teologa.\nObhájce Petr Kausta a politolog Zdeněk Zbořil ve večerních Ozvěnách dne Radiožurnálu\nZmocněnec poškozené rodiny Markus Pappe zdůraznil, že obžalovaní po útoku ničeho nelitovali, ale naopak fotili policejní služebny po celém Opavsku a plánovali na ně zaútočit.\nDalší zmocněnec romské rodiny Pavel Uhl upozornil na podobnost s nástupem nacismu v Německu: „Obžalovaní se dobrovolně stali součástí hnutí, které bylo ideově založeno na nenávisti. Na nenávisti k těm, kdo se odlišují svou barvou pleti.“\nObhájce žádal zprošťující verdikt\nAdvokát Davida Vaculíka Petr Kausta naopak obvinil trestní senát, že postupuje nezákonně a protiústavně. Svoji řeč prokládal odkazy na jiné případy, kdy Romové zaútočili na kolemjdoucí a jejich čin jako rasově motivovaný posuzován nebyl.\nAdvokát také zdůraznil, že obžalovaní si mysleli, že útočí na prázdnou budovu a netušili, že v ní žijí lidé. Pro Vaculíka žádal zprošťující verdikt: „Podle mého názoru obžaloba neshromáždila dostatek důkazů, ze kterých by vyplývalo, že by se můj klient vytýkaného jednání dopustil.“\nJednání provázejí mimořádná bezpečnostní opatření | Foto: ČTK | Zdroj: ČTK\nProces provázejí mimořádná bezpečnostní opatření. Justiční budovu střeží zásahová jednotka. Strážci hlídají jak v jednací síni, tak i na chodbách soudu.\nRozsudek dnes nepadne, soud si vyčlenil na závěrečné řeči tři dny a už dříve mluvčí soudu avizoval, že rozsudek bude nejdříve v polovině října.\nJednoznačná reakce veřejnosti\nPodle odborníka na projevy extremismu z Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy Jana Charváta je návrh na výjimečné tresty na místě. „Ten útok měl velmi specifické charakteristiky, které zatím nebyly velmi zřetelné,“ řekl Charvát.\nOdborník na projevy extremismu z Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy Jan Charvát\nNavržené tresty by byly podle něj do určité míry výjimečné. „Přestože po roce 1989 došlo k celé řadě útoků krajní pravice, které skončily smrtí, tak nejvyšší tresty se pohybovaly na úrovni 13-14 let,“ uvedl Charvát.\nSoud má podle něj odstrašující účinek na celou tuzemskou extremistickou scénu. „Ještě větší účinek ale měla reakce veřejnosti, která v tomto případě byla vůči útoku jednoznačně nepřátelská. U nás se přitom poměrně často stává, že lidé nad násilím směrem k Romům přivírají oči,“ dodal odborník na projevy extremismu Jan Charvát.\nDalší odborník na extremismus - Zdeněk Zbořil - si myslí, že rozsudek ve vítkovské kauze bude precedentem.\n„Ten rozsudek, pokud padne v jakékoliv výši, je skutečně precedentní. Protože je poprvé u nás odsouzen rasismus, nebo dokonce bych ani nepoužíval slovo rasismus, ale zášť a nenávist, jako motivace trestného činu,“ řekl ve večerních Ozvěnách dne.\nKlára Kalibová z občanského sdružení In Iustitia, si myslí, že jeden soud atmosféru ve společnosti, která obecně hrubne, nezmění.\nKlára Kalibová z občanského sdružení In Iustitia\n„Protirasistické i antisemitské sentimenty už jsou součástí politické propagandy nejen krajní pravice, ale i mainstremových politických stran,“ řekla Kalibová.\nPřipomněla, že už v roce 2007 podlehl podobnému žhářskému útoku romský mladík a tak obrovskou publicitu jako případ z Vítkova to nemělo. Podle ní také není pravda, že pachatelé podobných útoků jsou vždy příznivci krajní pravice.\n„Těch je jen pětina, ostatní jsou lidé z běžné populace. Je třeba se zaměřit na celou společnost a ne na jednotlivé excesy jednotlivých pachatelů,“ míní Klára Kalibová.\nIgor Maňour, Andrea Čánová, Marika Táborská Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nU soudu se žháři se přehrávaly odposlechy, veřejnost je neslyšela\nSoud znovu otevře kauzu Vítkov\nProhlídkou nacistických sbírek žhářů pokračuje kauza Vítkov\nPřehráváním policejních záznamů z místa činu pokračoval proces se žháři z Vítkova\nNatálka z Vítkova prožila mučivé útrapy a bude mít trvalé následky do konce života\nDva obžalovaní se omluvili obětem útoku ve Vítkově\nZnámí obžalovaných v kauze Vítkov odmítli před soudem vypovídat


Wellness pro dva v luxusním hotelu Lions: bazén, vířivka a all inclusive light – WELLNESS POBYTY\nWellness pro dva v luxusním hotelu Lions: bazén, vířivka a all inclusive light je přesně ten typ luxusního pobytu se slevou, který si můžete náramně užít. Luxusní pobyt levně za cenu 3990 Kč, zlevněno z původních 9975 Kč o 60 % zajišťuje provozovatel Hotel Lions. Tento pobyt je časově omezený, takže jestli máte o luxusní pobyt zájem, tento slevový portál ho pro vás má připravený. V našem pobytovém a cestovním katalogu, slevy na luxusní pobyty pouze zařazujeme, aby pro vás byly snadno dostupné online z jednoho místa. Na konkrétním slevovém portálu se dozvíte více informací o pobytu v akci, poskytovateli a platbě.\nLuxusní pobyty jsou zajímavou příležitostí jak zregenerovat své tělo, relaxovat a odpočinout si levně, bez nutnosti vyrážet na drahé a dlouhé dovolené. Kromě zmíněného pobytu by vás mohly zajímat také luxusní wellness pobyty pro dva all inclusive, luxusní víkendové a lázeňské pobyty, luxusní wellness hotel morava, luxusní wellness pobyty rakousko nebo maďarsko. Nemůžeme bohužel zaručit, že daný slevový server zmíněné pobyty poskytuje. Ať už vyrazíte kamkoliv, Wellness pro dva v luxusním hotelu Lions: bazén, vířivka a all inclusive light bude nepochybně dobrou volbou.


Capitals přijali roli outsidera. Svědčí jim | NHL.com\nCapitals přijali roli outsidera. Svědčí jim\nKouč Trotz: Museli jsme se naučit hrát trochu jinak, ale teď vidím, že to není na škodu\nVyhráli sice Metropolitní divizi, jejich dominance ve Východní konferenci však byla v základní části minulostí. S Washington Capitals se i vzhledem k opakovaným krachům z minulých let letos v play off moc nepočítalo.\nAle možná, že právě to je ta role, která Alexi Ovechkinovi a spol. paradoxně vyhovuje nejvíc. Ukázal to ostatně i třetí zápas série druhého kola s Pittsburgh Penguins.\nPravda, je trochu zvláštní popisovat jako outsidera tým, který ovládl divizi, jeho ruský kapitán je opět vítězem Maurice Richard Trophy a chytá za něj držitel Vezina Trophy z roku 2016. Faktem ale je, že očekávání od Washingtonu byla nejmenší za poslední dekádu.\nJak si v ní Capitals vedli, je obecně známé. Suverenita základní části se v play off pokaždé proměnila v neschopnost překročit stíny minulosti.\nWashington se s každým dalším vyřazením z play off pozvolna přesouval do kategorie klub veteránů, Jenže před sezonou se jeho kádr zásadně omladil a je také mnohem méně čitelnější než v minulých letech. Což se v tuto chvíli zdá být jeho jednoznačnou výhodou.\n"Měli jsme každý rok výborný tým, ale nastupovali jsme proti stejně šikovným a kompaktním mužstvům. Jakmile začalo play off, pro Washington to znamenalo obrovský tlak, který se ještě znásobil, když došlo ke konfrontaci s Pittsburghem. Věřili si na nás," viděl kouč Barry Trotz.\nV roce 2016 Capitals ztratili druhý domácí zápas a prohráli všechna tři utkání v Pittsburghu. O rok později sice dokázali srovnat stav série na 3:3, ale v posledním střetnutí nedali před vlastním publikem ani gól a zase se z play off poroučeli už po druhém kole.\n"V létě jsme pak přišli o řadu hráčů," připomněl Trotz odchody Marcuse Johanssona, Justina Williamse, Karla Alznera a Kevina Shattenkirka, za něž generální manažer Brian MacLellan nepřivedl žádná výrazná jména.\n"Museli jsme se naučit hrát trochu jinak, ale teď vidím, že to není na škodu," potěšilo kouče Capitals.\nI když na papíře to podle čísel vypadá jinak, Washington je schopný dostat vítěze posledních dvou Stanley Cupů do presu právě proto, že s ním nikdo moc nepočítá. Dveře, kterými mohli proklouznout k velkému úspěchu, se podle mnohých už zavřely. A to je nejspíš ta pravá chvíle, aby Capitals ukázali, co v nich je.\n[Více k tématu:Wilson dostal distanc na tři utkání]\n"Myslím, že jsou tady určité podobnosti se San Jose, když před dvěma lety hrálo finále. Sharks také v play off zažívali zklamání a psalo se o nich, že už tam ani nepostoupí, natož aby hráli finále," tvrdil Trotz.\nTen by teď rád zažil něco podobného se svým týmem. Ideálně s ještě jedním krokem k výšinám navíc.\n[Více k tématu: Ovechkin ukázal třídu. V play off je tahounem]\nZápas číslo 4 v Pittsburghu vypadá jako zásadní klíč k dalšímu směřování série. "Každé utkání má svou vlastní identitu a základem pro nás je, abychom hráli dobře. Teď je ale o něco víc na Penguins, aby se předvedli," míní Trotz, který roli outsidera pro svůj celek rád přijal.\n"Předchozí utkání bylo trochu zběsilé," myslí si švédský útočník Caps Nicklas Backstrom. "Oba týmy otáčely skóre, my ale měli víc energie v závěru."\nZ takových zápasů si však velké týmy berou zkušenosti, které dokážou následně zužitkovat. Capitals by teď rádi dokázali, že takovým velkým týmem jsou, i když se to o nich letos po dlouhých letech nepsalo.


SUBTROPICKÉ ROSTLINY od A do Z • Zobrazit téma - Dicksonia antarctica\nPrávě je 28 říj 2020 17:44\nObsah fóra » PALMY SUBTROPICKÉ I TROPICKÉ, YUCCY A DALŠÍ ROSTLINY » Stromové kapradiny\nPředmět příspěvku: Re: Dicksonia antarctica\nNapsal: 15 črc 2016 20:01\nPro inspiraci, 3 roky stará rostlina za 175,- Kč.\nNapsal: 21 črc 2016 12:25\nRegistrován: 16 kvě 2016 18:10\nBydliště: Český ráj Kněžmost 246mnm\nUž jsem sehnala malinkatou za 50kč. Má asi 5 lístečků. Už trůní v zahrádce. Ještě jsem přivezla mrazuvzdorné palmy, banán, mrazuvzdorný banán, fuksii žíhaný fíkovník.\nManžel mi řekl že jsem blázen.\nNapsal: 23 črc 2016 06:37\nTak to je pěkný úspěch, gratuluji. Odkud to je? (klidně do SZ).\nNapsal: 23 črc 2016 08:05\nTak to mě moooooooooooc zajímá ...\nNapsal: 27 črc 2016 12:20\nInzerát je na sbazaru. Pán je z Ostroměře mezi Jičínem a Hradcem Králové. Nemám povoleno dávat osobní data. Když budete chtít tak ho najdete. Na zahradě měl mrazuvzdorné palmy kmen průměr tak 40 cm a výška 3,5 metru jen kmen byl vyšší než já mám 183 cm. Škoda že ten můj mobil není na focení. Měla jsem plný kufr. No když ty rostlinky tak miluji.\nA dneska mi přišel balík z Tropiku za 2500 Skoro vše malinký palmy.\nNapsal: 29 črc 2016 13:18\nDíval jsem se na jeho nabídku. Docela zajímavý. Nevíš náhodou jestli má ty Dicksonky z vlastního výsevu? Já zatím nevím o nikom, komu by se to podařilo....\nNapsal: 31 črc 2016 11:47\nMoje Dicksonka v tomhle počasí roste jako divá. Vlevo je ještě podobně stará Cyathea cooperi.\nNapsal: 04 srp 2016 07:14\nNemá je z výsevu. Má dvě velké říkal 5-6 let staré.\nJinak už má 4 nové listy.\nNapsal: 04 srp 2016 08:54\nNé má 5 nových listů\nNapsal: 06 srp 2016 12:39\nAha, já myslel, že máš i tu Dicksonku od něho.\nTak nahoď foto.....\nNapsal: 30 bře 2017 20:43\nTak třeba to foto je ze zimování asi neumím vložit\nNapsal: 31 bře 2017 07:18\nNěkde se tady dá najít popis vkládání fotek. By mě zajímalo, jak jsi dopadla. Já strčil Dicksonku moc do kouta a o většinu listů jsem přišel. Ale asi se mě podařila výsadba (jestli to není mech). Spóry měli tentokrát jinou barvu (hnědou), než v předchozích neúspěšných pokusech. A zelený povlak na povrchu substrátu se objevil do tří týdnů.\nNapsal: 08 kvě 2017 05:32\n! ! ! Vkládání fotek: viewforum.php?f=123


Diversitas | Transition - Bez bariér\nTransition - Bez bariér\nPomáháme zapojit lidi se zdravotním handicapem do pracovního života. Vytváříme bezbariérové pracovní podmínky, rozvíjíme finanční gramotnost a zkušenosti, které je potřeba znát pro práci v České spořitelně.\nKaždý rok vybereme pět nejšikovnějších zájemců z řad široké veřejnosti. Umožníme jim zdokonalit se během dvou měsíců ve finanční gramotnosti, prezentačních schopnostech, v práci s MS Office a dalších dovednostech. Pomůžeme jim vytvořit profesionální CV a profil na Linked In. Pak je čeká měsíční stáž a soutěž o věcnou cenu v podobě Chrome booku. Po ukončení stáže se těm nejšikovnějším snažíme pomoci najít uplatnění v rámci banky.\nZaměstnancům a zaměstnankyním se zdravotním handicapem a vážnými chronickými zdravotními potížemi se snažíme zajistit potřebné ergonomické pomůcky a zajistit jim tak odpovídající podmínky pro práci. Veškeré náklady hradíme my.\nJsme zastánci přehledné náborové politiky, o volné pozice se může ucházet opravdu kdokoliv. Nesoudíme, jestli je to muž nebo žena, jaké je národnosti, v jakém je věku nebo zda má nějaký zdravotní problém. Zajímají nás talenty, osobnost a přístup konkrétního člověka. Zbytek umíme vyřešit. Zařídíme flexibilní pracovní dobu, upravíme pracovní místo a vždy jsme ochotni vést dialog.\nVe spolupráci s projektem Banka bez bariér budujeme bezbariérovou banku. A jaké máme výsledky?\n375 poboček ČS má bezbariérový přístup, 256 bankomatů je uzpůsobeno pro obsluhu nevidomých klientů, 26 poboček je vybaveno službou online přepis pro neslyšící klienty.\nPřečtěte si příběh našich kolegů Andrey a Kuby o jejich cestě za zaměstnáním ve Spořce.


NILA - Šátek Volute Sun\nHlavní stránka > Značky > Mapoésie > Šátek Volute Sun\nŠátek Volute Sun\nDopřejte si špetku luxusu a zpestření. Tento půvabný šátek s ručně tištěným vzorem je vyroben ze 100% bavlny a je velmi příjemný na dotek. Jeho výrazný abstraktní potisk rozzáří každý váš outfit. Na protilehlých stranách má šátek jemné třásně. Omotejte ho kolem krku nebo ležérně přehoďte přes ramena. V letních měsících ho můžete zamotat jako stylový turban a ochránit tak vaše vlasy před sluncem. Jako efektní doplněk poslouží i ve vašem bytě – stačí ho přehodit přes postel nebo pohovku. Rádi doporučujeme také jako originální dárek pro jednu z vašich milovaných žen.


Bývalí manažeři Nokie založí novou společnost Newkia - Dotekomanie.cz\nBývalí manažeři Nokie založí novou společnost Newkia\nAntonín Horňáček • 8. 9. 2013\nDomů » Články » Android » Bývalí manažeři Nokie založí novou společnost Newkia\nBývalí manažeři finské Nokie jsou rozhodnuti založit společnost zabývající se výrobou chytrých telefonů. Ještě do nedávna zapovězené téma ožívá díky nákupu Microsoftem. Nováček bude chtít přilákat talenty, kteří se chtějí podílet na vyvíjení konkurenceschopného zařízení běžící na operačním systému od Googlu.\nBývalý generální ředitel asijsko-pacifické pobočky, Thomas Zilliacus, založí společnost s názvem Newkia a veřejně dodal, že bude chtít stavět na zkušenostech z Nokie. Výsledkem by měl být již několik let očekávaný chytrý telefon na platformě Android. Mnoho zaměstnanců prodejem největšího a v dávných dobách také nejlepšího výrobce telefonů podalo výpověď, jelikož nesouhlasili s tímto obchodem.\n„Je to přirozený konec smutného příběhu,“ řekl Thomas Zilliacus.\nFinský výrobce měl již několik měsíců problémy, ze kterých mu částečně pomáhal Microsoft tříměsíčními platbami ve výši 250 milionů dolarů. Nakonec zvěsti o nové firmě začalo přitahovat klíčové zaměstnance, v jejichž zájmu je úspěšný telefon s Androidem, což by v budoucnu mohlo mít velký úspěch.


Konec opravy Zelené hory se blíží - iDNES.cz\nKonec opravy Zelené hory se blíží\n14. října 2001 16:47, aktualizováno 16:47\nŽďár nad Sázavou - Koncem listopadu by měla být ukončena pětiletá oprava ambitu, který obklopuje kostel svatého Jana Nepomuckého na Zelené hoře ve Žďáře nad Sázavou. Vrcholné dílo české barokní gotiky Jana Blažeje Santiniho-Aichla bylo v roce 1994 zapsáno na seznam světového dědictví UNESCO. Na záchranu památky okres, stát i město vynaložily více než padesát milionů korun.\nOpravy ambitu, který kostel obklopuje ve vzdálenosti třiceti metrů, začaly v polovině roku 1996. "Aby mohly být zahájeny, muselo být na nový hřbitov přemístěno přes tři sta z 1066 hrobů umístěných mezi ambitem a kostelem," řekla Olga Čermáková z referátu regionálního rozvoje okresního úřadu.\nPo snížení a odvodnění terénu kolem ambitu následovala obnova krovů, střešní krytiny, venkovních i vnitřních omítek a položení cihlové dlažby. Hotova jsou také nová okna i vrata. Zrestaurovány byly štuková výzdoba a sochy, které jsou umístěny nad branami, shrnula.\nLetos se dokončily venkovní fasády a nyní se střechy z pozinkovaného hliníku natírají načerveno. Červenou barvu by měla v budoucnu získat i střecha samotného svatojánského kostela.\nV režii města se pak uskuteční úpravy okolí památky. Vzniknout by měla okružní cesta a parkoviště. Vzrostlé náletové stromy by měly nahradit nižší dřeviny, aby památka, tak jako v minulosti, byla zdaleka viditelná.\nV příštím roce památku ze správy okresního úřadu převezme brněnský památkový ústav. Ten bude muset získat kolem dvacet milionů na obnovu samotného kostela.\nTémata: oprava, Dědické řízení, Dědictví, hřbitov, Jan Nepomucký, Sázava, Socha, UNESCO, Zelená Hora, Žďár nad Sázavou


AT-6 Texan – WARBIRDS BLOG\nArchiv pro štítek: AT-6 Texan\n03.03.2020 - autor: Tapi\nT-6 Harvard (3D video)\nDvě zajímavá videa v netradičním formátu. Jedná se o záběry z kokpitu cvičného T-6 Harvard (AT-6 Texan používaný v RAF), které byly natočeny 3D kamerou. To znamená, že při přehrávání videa může držet levé tlačítko myši a “rozhlížet” se tak z kokpitu na všechny strany! Moc pěkné, doporučuji.\nAT-6 Texan byl cvičný letoun, který ve výcviku pilotů představoval poslední fázi před přechodem na plnohodnotné warbirdy (AT = Advaced Trainer). Jednalo se prakticky o warbird bez výzbroje a se slabším motorem. Kdo zvládl Texana, neměl obvykle už problém s přechodem na P-47, P-51 apod.


SYBA - OBALOVÝ PORTÁL - PackSummit 2018 – nezvaní hosté\nKateřina Kolářová 15.8.2018 11:44 Konference\nMouční moli, červi v těstovinách a tyčinkách - vetřelci v sušených meruňkách spotřebitele nemile zaskočí, obchodníka rozzlobí. Reklamace z výše popsaných důvodů od důležitého odběratele přichází obvykle až po mnoha měsících od dodání, uvede v chod obranné mechanismy výrobce poškozené potraviny a generuje řadu otázek, včetně té klíčové: Došlo k zamoření u nás, nebo až ve skladu prodávajícího či někde během často i komplikovaného logistického řetězce? Radek Aulický, Výzkumný ústav rostlinné výroby, má v této oblasti letité zkušenosti, na základě, kterých představí „Manuál pro reklamační řízení ke skladištním škůdcům“.\nPřijďte si pro odpovědi - PackSummit 2018\n☺ Jaká jsou nutná předběžná opatření u výrobců těstovin, rýže, müsli tyčinek, suchých a skořápkových plodů?\n☺ Týká se tento problém krmiv pro naše mazlíčky?\n☺ Došlo ke kontaminaci až u obchodníka?\n☺ Dá se doba kontaminace objektivně prokázat?\n☺ Jsou škůdci nebezpečím pro naše zdraví, nebo je to jenom estetický problém?\n☺ Co s naší spíží, objevíme-li nezvané hosty v některých baleních?\nSpeaker - PackSummit 2018\nMezinárodní obalová konference PackSummit 2017 je top setkání nezávislých expertů, výrobců obalů, logistiků, brand manažerů, nákupčích retailu, producentů z nápojového i potravinářského sektoru a širokou odbornou veřejnost zejména z Česka a Slovenska. Letošní ročník obalové... více\nVlado Volek 4.8.2017 Konference