Aktuální nabídka dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole než Vás někdo předběhne.\nKategorie dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 5+kk Brno - Černá Pole, a to byty 5+kk na prodej Brno - Černá Pole, pronájem bytu 5+kk Brno - Černá Pole, dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii dražba bytu 5+kk Brno - Černá Pole nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 5+kk Brno - Černá Pole, byty 5+kk na prodej Brno - Černá Pole, pronájem bytu 5+kk Brno - Černá Pole, dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole.\nNehledáte dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole ?\nPokud jste v této kategorii dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole. Určitě lépe naleznete dražby bytů 5+kk Brno - Černá Pole, který hledáte.


Po stopách Boženy Němcové a baroka - Střední škola AGC a.s.\nÚvodní strana > Aktuality > Po stopách Boženy Němcové a baroka >\nPo stopách Boženy Němcové a baroka\nDva dny plné zážitků a poznatků si užili vybraní žáci z naší školy. Ve čtvrtek 19. září odjeli se svými učiteli na literární exkurzi věnovanou nejvýznamnější autorce 19. století, Boženě Němcové.\nPrvní den byl odjezd naplánován v 7:00 od školy a už v 11 hodin jsme přijeli do Ratibořic na zámek kněžny Zaháňské, kde nás čekala prohlídka a poté procházka krásným Babiččiným údolím až k její chaloupce, přes mlýn, mandl a Viktorčin splav.\nPlní dojmů a unavení po cestě jsme odjeli na ubytování do Náchoda. Do večeře zbývaly dvě hodiny, a tak jsme se vydali na prohlídku centra města. Večeře byla chutná a poté si všichni užili večer s kamarády.\nDruhý den jsme po bohaté snídani vyrazili do hospitálu Kuks, kde jsme byli mile překvapeni poutavým výkladem pana průvodce. Rozsáhlá barokní stavba s unikátními sochami od M. B. Brauna všechny uchvátila. Poslední zastávkou naší výpravy byly Třebechovice pod Orebem, kde se nachází muzeum betlémů s největším unikátem v Evropě, dřevěným betlémem z přelomu 18. a 19. století.\nV pozdních odpoledních hodinách jsme dorazili do Teplic.\nMgr. M. Prislupský\nKnihovna překvapila svou návštěvností


Cysta na pravém vaječníku - Hledám zdraví\nDomůPoradnaCysta na pravém vaječníku\nMěla jsem cystu na pravém vaječníku, která po nějaké době nebyla na UZ vidět. Od té doby mám ale místo trochu vypouklé a občas bolí. Stále mám v břiše pocit vlnění, jakoby se něco přetáčelo, ale jen v tom místě vaječníku. Byla jsem i na kolonoskopii střev – gastroskopii a nic nezjištěno. Stále mám však vyšší leukocyty cca 11,8. Beru nízkodávkovou antikoncepci, menses normálně. Co by to mohlo být?\nBez vyšetření a podrobného rozhovoru těžko soudit. Myslím, že nejspíše nepůjde o gynekologickou záležitost, leukocyty jsou zvýšené jen mírně. Vaječníkové cysty zpravidla po určité době spontánně zmizí. Pro jistotu pro vyloučení bakteriální infekce bych provedla vyšetření CRP. Celkově to na mne dělá dojem syndromu dráždivého tračníku, což je „přehnaná“ reakce střev na běžné podněty (bývá to i po odeznělém zánětu).


Na autech se vyřádil vandal - Jindřichohradecký deník\nV sobotu v noci nebo v neděli dopoledne se neznámý vandal vyřádil na dvou zaparkovaných vozidlech na parkovišti v Denisově ulici v Jindřichově Hradci. Policejní mluvčí Hana Millerová upřesnila, že k činu došlo v době od 23.30 hodin 18. listopadu do 12 hodin 19.listopadu.\nDosud neznámý pachatel nezjištěným předmětem poškrábal levé přední dveře osobního automobilu Škoda Felicia a způsobil tak škodu v celkové výši nejméně 500 korun. Dále poškodil osobní automobil Volkswagen Golf 1K.\n"Promáčkl a poškrábal vozidlo z levé strany a kompletně rozbil i levé přední venkovní zrcátko," popsala mluvčí. Škoda, kterou majiteli Golfu způsobil, činí nejméně 20 tisíc korun. "Případem poškození cizí věci se intenzivně zabývají jindřichohradečtí policisté, kteří po pachateli usilovně pátrají," uzavřela mluvčí.


Right On Interactive Named Leader in Marketing Automation Martech Zone\nNež si to přečtete, plně prozradím, že jsem přátelé s Troyem Burkem a Amol Dalvi a několika dalšími zaměstnanci v Právo na interaktivní (ROI). A - s hrdostí oznamujeme, že budeme spolupracovat s poskytovatelem Right On Interactive Marketing Automation příspěvky zde na Martech! Od včerejška jsou oficiálním partnerem!\nJak skvělé je, že v den, kdy oznámíme partnerství, to Gleanster, společnost zabývající se marketingovým výzkumem, zveřejňuje přehled poskytovatelů marketingové automatizace, kteří pojmenovali Right On Interactive a vůdce v prostoru. Příliš chladný!\nZe zprávy: Až donedávna byla marketingová automatizace do značné míry vnímána jako neprokázaný přístup ke zlepšení marketingu založeného na datech. S množstvím rozmanitosti a propracovanosti souvisejících řešení to již neplatí. Společnosti (B2B i B2C) dosahují výsledků, které sahají od snížených marketingových nákladů a lepšího měření až po vyšší výnosy a ziskovost.\nPrávo na interaktivní vede balíček ve 3 kategoriích ... jsou označeny a nejlepší poskytovatel marketingové automatizace pro:\nTo není žádná maličkost… jejich podnikání naráží na některé giganty v oboru, včetně ExactTarget, Marketo, Hubspot, Eloqua a další!\nROI se také umístila vysoko vlastnosti a funkčnost. Když jsem si právě prohlédl některé nové funkce, které zavádějí, mohu vás ujistit, že budou brzy, velmi brzy, v nejlepším sloupci pro funkce.\nZe zprávy: Uživatelé považují ROI Customer Lifecycle Map, který čeká na patent, za obzvláště cenný, protože vizualizuje, kde každý potenciální zákazník a zákazník sídlí v životním cyklu zákazníka na základě jejich profilu a skóre zapojení. Platforma je také navržena tak, aby poskytovala správu dat, segmentaci, design kampaně a hodnocení potenciálních zákazníků. Ve 3. čtvrtletí 2011 společnost Right On vydala vlastní funkci vytváření, doručování, segmentace a sledování e-mailů.\nGratulujeme Right On Interactive za to, že byl jmenován jako jeden z nejlepší marketingová automatizace poskytovatelé venku! Jsou fantastickou společností s neuvěřitelným produktem.\nStáhněte si recenzi poskytovatelů marketingové automatizace z Gleansteru. Je velmi komplexní se všemi podrobnostmi, které potřebujete k rozhodnutí o nákupu podle vašich potřeb automatizace marketingu.\nTagy: Actoneloquapřesný cílGleansterhubspotspolečnost pro automatizaci marketinguposkytovatelé marketingové automatizacehodnocení automatizace marketinguzpráva o marketingové automatizacirecenze automatizace marketinguMarketopřímo na interaktivní\n20. února 2012 v 7:25\nDěkujeme, že jste si prohlédli náš výzkum, Douglasi.\nVáš blog si užíváme i tady v Gleansteru!\nResearch Associate ve společnosti Gleanster


Ukrajinský parlament zakázal pouštět v médiích a na veřejnosti ruskou hudbu | Globe24.cz\nUkrajinský parlament zakázal pouštět v médiích a na veřejnosti ruskou hudbu\n17:32, 19. června 2022\nUkrajinský parlament dnes schválil zákon, který zakazuje pouštět ruskou hudbu v médiích a na veřejných místech. Rozhlasové a televizní stanice také musejí zvýšit podíl ukrajinské hudby ve vysílání ze 35 na 40 procent, informuje ruskojazyčná služba britské BBC.\nZákaz se týká veřejného přehrávání hudby umělců s ruským občanstvím, včetně videoklipů. V případě porušení zákazu hrozí médiím pokuta ve výši 10 procent jejich licenčního poplatku. Omezení se nevztahuje na umělce, kteří odsoudili ruskou invazi na Ukrajinu. Seznam umělců, kterých se bude týkat tato výjimka, sestaví ukrajinská tajná služba SBU.\nV odůvodnění zákona se podle agentury DPA píše, že hudba "státu-agresora (Ruska - pozn. ČTK) může mít vliv na separatistické nálady obyvatelstva", může posilovat chuť přiklonit se k ruské identitě a jejím cílem je oslabovat ukrajinský stát.\nParlament také schválil návrh premiéra Denyse Šmyhala o ukončení dohody mezi ukrajinskou a ruskou vládou o vědecko-technické spolupráci a zakázal dovoz knih z Ruska a Běloruska, uvedla agentura Ukrinform. DPA k tomu poznamenala, že už od roku 2016 knihy z Ruska podléhají na Ukrajině cenzuře.\nAktualizovali jsme 22.3.2022, 12:00, 22.03. 10:24\nDnes ráno zahájilo vysílání Rádio Ukrajina, které vysílá v ukrajinštině. Určené je především pro uprchlíky, kteří do Česka utekli před válkou na Ukrajině. Za rádiem stojí mediální skupina Media…\nPraha - Zpěvačku Martinu Bárta mrzí politizace letošního ročníku Eurovize. Ukrajinská tajná služba SBU zakázala vstup do země ruské zpěvačce Juliji Samojlovové za to, že v minulosti vystoupila na…


##### Jaká je dobrá první zpráva pro poslání dívky na seznamovací web – Hodíte se k sobě? Poznejte to už na prvním rande! | ELITE Date.\nCall Us : (3)801 577 779\nTento způsob seznamování tě vystavuje nepřirozeným situacím, které by se v reálu nikdy nestaly. Autor. Káťa 25 – jak si psát s holkou na Badoo (první zpráva) · 13. Rozvádějící se Agáta radioizotopy používané v radiometrickém randění s milencem: První foto fešáka s bradkou!\nDobrá práce! Teď si ještě projdu ty tipy na první rande z vašeho emailu a snad z nich aspoň něco věci udržím. Seznamovací příběhy našich uživatelů. Zprávu si můžete libovolně sami sepsat, aby byla unikátní, kreativní a dobře vás.\nDobrý den,“ osloví mě při bloumání galerií asi o deset let starší. A začneme s tím, jak sbalit holku přes internet. Pokud se vám začne dotyčný opravdu zamlouvat a během dopisování už o jaká je dobrá první zpráva pro poslání dívky na seznamovací web budete vědět více.\nOtázkou je, zda se pak vůbec někdo odváží takovou dívku oslovit. Když se dnešní třicátnice seznamovaly přes internet před více jak deseti. Dobrý den. Když se obrátí ona na mě, nebo se poznáme nejdříve přes internet a až. Případně ještě otázka, jak se má. Jenny 20 – první zpráva holce staré seznamky na vh1 Tinderu (superlike) | otvírák anglicky · 20.\nMusím uznat, že na téhle seznamce jsou holky dost dobrý (víc laňky než dinosauři).\nStává se že, krásné ženy v nižším věku se při seznamování velmi spoléhají. Dobrá profilová fotografie je polovina výhry při seznamování. SMS patří už ke starším způsobům, jak se seznamovat s. Některé holky je ale wrb pozvat na pití. Poslal jsem jí oříznutou fotku bez jména a její reakce mě dostala: Jé, to je Ivana.\nD. Já: To seznamofací dost dobře i z druhý online datování curacao :roll: :lol. Stejně jako ostatní druhy seznamování má i online seznamování určitá úskalí. Snad si jen můžete říct, že je dobře, že jste zažila takovou reakci přes Internet.\nTakže budou obecně vědět, jak se spolu máte dobře, ale také budou znát do detailu všechny vaše. Ahoj, mám se dobře, Budu. Chyby v komunikaci - první zpráva rozhoduje. Některé ženy dokáží sbalit muže okamžitě, jiné mají se seznamováním velké. Online seznamky zvýšily šance na seznámení natolik, že někdy může. Později jsem zkoušela Zná kde je poměrně dobrá možnost vyhledávání podle vlastností.\nAle pokud mám být tím, kdo osloví dívku první, (a to se očekává, protože. Výhodou testu je, že dá vám i stránce dobrý návod, jak vyhledávat a podle. Snažíte se ze všech sil, čtete všechny zaručené rady, jak se seznámit, chodíte na. Jak naše první seznamovací kroky dopadly?\nKdyž chceš obětovat cokoliv a na první místo dáváš holky 2.3 Co když jaká je dobrá první zpráva pro poslání dívky na seznamovací web. Chcete se seznámit s klukem, který se vám líbí, a nevíte, jak na to? Zatím na jeho účet přilétají další zprávy, jak o něj krásné ženy a dívky 18+ jeví zájem. Chtěl vědět, jak vypadám za denního světla. Na Badoo zase nejde jako první zpráva poslat obrázek, asi jako Dickpics. Máte za sebou první část pravidla - vytvoření seznamovacího profilu, který vás.\nSpousta lidí se na seznamky ani neregistruje, ale přesto si rádi čtou novinky a Jackova kuchyně kiel speed dating na webu.\nZejména be2 se vyhněte, osobní zkušenost Dobrá zkušenost: podívat hned, ale můžete v některých případech poslat jednu zprávu. Katka 28 – jak sbalit holku online na Badoo (první zpráva). Pokud se znáte zatím jen virtuálně, například ze seznamky, vyhýbejte pro tentokrát jakýmkoliv intimním. Můžu se ho / jí vůbec na prvním rande dotknout? Hodně lidí tvrdí, že seznamka na netu není dobrá. Na první pohled je to jednoduché. Přinášíme vám proto návod, jak postupovat, aby vám při lovu křepelek už žádná neunikla.\nPokud, ale půjdete po ulici a budete dobrou náladou jen hýřit, budete se. Nabídky na inzerát se musely poslat hned, aby vás někdo nepředběhl. Seznamovací online aplikace optikou teorie užití a uspokojení.\nJestli ne tak máš špatné fotky, nejde o to jaký jsi, ale jak na lidi působí tvé fotky. V konverzaci padají jako první většinou témata o škole, zaměstnání, rodině, atd. Doporučujeme například, aby se dívky na první schůzku s cizím mužem nestyděly vzít.\nShakalar on Křesťanská dívka datování židovského chlapa\nNelkree on Leo muž datování ženy Blíženci\nVojora on Call of duty black ops 3 matchmaking na základě dovedností\nSpeed dating derry severní irsko Radiometrické datování je spolehlivé, protože Polské seznamovací služba chicago\nPřechod Profil Nikola 21 – první zpráva (otvírák) Nikola 21 – první přechod. Jak sbalit holku na procházce Jak sbalit holku na prvním rande Jak. ...\nPřesně tohle je web právě pro vás. Bez partnera jsou nejen ženy, ale i muži, stejně tak junioři i senioři. ...\nZajímá vás, jak začít online konverzaci s dívkou a aby se o vás zajímala? Moje prvni seznamka a relativne cerstva zkusenost. Jo a ještě jedna rada pro seznamování chtivé ženy a dívky. Těžko se člověk „rozpovídá“ cizí osobě na druhé straně, že dnes to moc dobře nejde.\nVudoll on Koránský verš o randění\nJuhn on Kdo je jesse mccartney datování právě teď\nJoJogrel on Známky zastavení randění s dívkou\nMeteoroložka má dobrou datování geek wattpad. 1/38. V dobách předinternetových, kdy jste si nemohli posílat žádné SMS zprávy, e-maily ani napsat na. Takže nepřemýšlejte příliš o tom, kdy a jak se konkrétně někoho dotknout. Jedním z vítězů je muž s řídnoucími vlasy, co poslal „selfie“ s.\nNení dobré, když se chováte jak šedá myška, ani když jste hvězdou večera. Svatý Martin napoví, jaká čeká Česko zima. Vždy se snažíme doporučit, abyste první den dělali něco zábavného, něco, co Vůbec nejhorší zprávou, kterou můžete po vzájemné shodě někomu poslat je: “Ahoj, jak se.


Tak jsem ty písníky zase propásnul.Zbylo tam jen jedno sumčí hnízdo a za týden bylo voda k ničemu :-(.\nUdělal se mě den volna,tak jsem vyrazil na Bořenku.Těšil jsem se na místní tolstolobiky.Ty jsem sice potkal, ale nebyli vůbec přátelsky naladění.Místní kapříci byli podstatně přítulnější a za trochu kukuřice by se nechali snad i na hřbetech drbat :-).\nJarní návštěva byla hlavně o místních racích.Řekl bych,že jejich populace pomalu vymírá .Ale jeden krásně pózoval těsně pod hladinou a navíc při sluníčku.\nJarní Srní 2021\nKuba hlásil,že se mu zdála voda na Srní na jarní čas slušně čistá.Plán zněl Srní a kdyžtak prchnem k Lubošovi,ale k tomu nedošlo.Sluníčko posvítilo do vody a bylo rozhodnuto.Voda nakonec nebyla tak čistá,jak vypadala ze břehu.Měla takový zvláštní mléčný zákal,ale moje osmička,to nakonec viděla líp než já ve vodě.Okouni byli ve tření,štiky aktivně lovili zeslabené kusy,takže celkem povedený ponor.\nTrhová Kamenice 2021\nTěšil jsem se Trhovku na zimující kapříky.Proto jsem tam Martina vylákal.Bohužel voda byla darebná,snad jen těsně podhladinou se nechalo fotit.Pod 3m to stálo za starou bačkoru :-(.Ledová koupel po ponoru nám zpravila náladu :-).\n© 2022 Michal Urbánek. Všechna práva vyhrazena. Cookie a podmínky použití webu. Tvorba stránek - wwwebovky.cz.


akce Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387 - prodej, recenze, diskuze\nPomůžeme Vám vytvořit ideální domov s Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387. Recenze Vám ukáží, že ostatní mají s Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387 jen ty nejlepší zkušenosti a rádi se s Vámi o tom podělí v diskuzi.\nMorellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387.\n3 důvody proč prodáváme Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387\nRecenze prodeje Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387\nTomáš Kupsa, Semanín:\nKdyž jsem vybíral Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387, nejdřív jsem si nebyl jistý provedením. Nakonec jsme zvolili s manželkou tento Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387 a rozhodně jsme udělali dobře. Je kvalitní, pevný a úplně vyhovuje našim požadavkům. Jsme opravdu spokojení a určitě si jej zase objednáme. Protože jsme již v důchodu, nechali jsme si poradit od zkušených prodavaček. Dlouho jsme se nesetkali s takovým příjemným přístupem.\nMagdaléna Kreisingerová, Mšené-lázně:\nTento eshop i Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387 velice doporučuji. Kupovala jsem zde již po třetí a pokaždé všechno dorazilo v cajku a do čtyř dnů jsem zásilku pokaždé obdržela. Ani s tímto produktem jsem se nespletla, protože funguje perfektně. Po několikátém otestování vzhlíží pořád jako nový a snadno přežil i pád ze stolu, kdy jsem se měla strach, že nevydrží. Když jsem ho pak testovala, tak pracoval stejně jako dříve. Takže všechno OK.\nDominika Sidorová, Znětínek:\ndesign je pro mě primární. Studuji design a nemůžu si koupit něco, co se mi zalíbí. Právě Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387 mě hodně zaujal. Jak se povídá, první myšlenka, správná myšlenka! Svým vzhledem i zpracováním se mi opravdu líbí a jsem spokojena. A ta suprová cena, to je takový dáreček.\nHodnocení Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387\nDiskuze Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387\nNaším cílem je Vám prodávat nejlevnější Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387. Nabízíme vám pohodlí a férové jednání na trhu pro výběr levného a dobrého produktu, přesně podle vašich požadavků a potřeb. Pro porovnání prodejní ceny Vám níže navrhujeme podobné produkty.\nProdej podobného zboží Morellato Ocelový přívěsek Drops Star SCZ387


Dáša Vokatá po sametu kolem jedné v noci volá, že Jirouse vzal rapl, šílí a já že jsem prý jediný, na koho snad uslyší. Kdo jí to nakukal? Netuším. Telefon vzbudil malou dcerku, vytušila dětskou intuicí, že se něco děje, nechtěla mě pustit samotného. Nechtělo se mi, neznám ho, nejsem psychoterapeut ani cenzor. Ale cítil jsem nejasně, že nemůžu odmítnout. Tehdy jsem nepil, skočili jsme do Lady a dojeli do Mánesky, kde se v podzemí restituovaného domu Martinova kamaráda odehrávala zvláštní divadelní scéna. Jako rytíři Svatého Grálu u kulatého stolu seděli beze slova zaražené máničky. Po zemi kolem dokola naseta vrstva střepů, ve vzduchu odér Johny Wolkera. Magor si řevem vynutil dodání další lahve. Aniž se napil třísknul mi plnou lahví pod nohy. Nikdo neřekl ani slovo. Vznášela se kolem něj aura nedotknutelnosti. Další! Kundy!!! Mám žízeň!!! Netušil jsem, co tu vlastně mám dělat. Ahoj kundo, uvítal mě, a stejným slůvkem pak pozdravil i dcerku. Přešel jsem střepy, nahnul jsem se k němu a pošeptal mu něco v tom smyslu, že spousta jinejch musí pracovat na poli, aby se moh napít. A že je mi stydno, jak mluví na dítě. Stůl ztuhnul, očekával děj. Magor si nechal přinést další láhev, upil z ní, ale už s ní netřísknul. Rozbil ji něžně, snad aby neztratil tvář. Něco v něm ruplo, seděl tiše, osamocený v davu nohsledů, obětní beránek, na něhož zapomněli. Napětí polevilo, lidi se začali tiše bavit, hudba hrála… prostě obyčejný ROH večírek. Stolová společnost mi uvolnila místo, ale považoval jsem svou misi za vyřízenou. Cestou domů jsme dlouze mlčeli. Vyčítal jsem si, že jsem dcerku vystavil takovému ponížení. Tati, to je tvůj kamarád? Teskně jsem po chvíli vnitřního boje zalhal: Ano. A proč ti nadává? Tys mu něco udělal? (Že urazil hlavně ji taktně přešla. Děti bývají moudřejší než my). Těžko říct, byl dlouho v base. Ale sám sobě jsem v té chvíli nevěřil. Proč je i dnes, ve svobodné zemi, tak trapně zlý? Proč se mu nikdo z přátel (ani já) neopováží říct hele, vybíjíš si vztek na nesprávném hrobě, už nejsi guru, ale smutnej klaun, nula z minula! Cloumal mnou vztek. Co je mi do agresivního pavouka, primitivního zmrda? Ale už mě měl, už jsem se nechal zavinout do lepkavé neviditelné sítě. Pokusil jsem se vymanit z vlivu jeho nebetyčně sebejisté osobnosti rozborem jeho textu. Vážil jsem slova a narazil na tajemství osobnosti, pouto, kterým Jirous fascinoval své okolí: neomaleně sebestřednou energii a přesvědčení o své pravdě. Najednou se mi vrátilo dusno doby, kdy šlo nejen o spor žánrů nebo lidských typů, ale zásadní otázku: hrát nebo mlčet? Jaký jazyk zvolit, aby se člověk neocitnul v poníženém postavení vězně, nuceně pracujícího pro režim, který ho zavřel. Vznikla ironická filipika v Magorově stylu, vyhrocená jako on sám. Text jsem mu s jistými obavami předal. Prolítnul ho, že to nebude číst a nechal ho Dáše. Vzkázal mi pak: díky, že mi konečně někdo taky dal přes hubu.\nDoplnil jsem pár aktualit a vysvětlivek a poslal úvahu do Revolverky. Vrátila se mi nepřečtená, o Jirousovi prý už psali.\nVídali jsme se na čteních, koncertech. O mé filipice se nikdy nezmínil, zapadla někam do zapomnění. Chodil v tesilu, nezvykle pokorný a tichý. Vytáhl z kapsy umolousaný canc papíru, ukazoval báseň, kterou právě naspal. Ale Martine, tu samou jsi mi už recitoval třikrát… Dals mě v anketě LN na knihu roku, ten hlas prej rozhodl, no… díky vole.\nHistorika umění Jirouse jsem potkal poprvé v redakci Výtvarné práce. Přinesl jsem nevyžádanou mírně satirickou zprávu o propukající postmoderní éře, jak jsem ji zažil na pařížském Salonu. Effenberger pochválil styl: dobře napsaný, ale otisknout to nemůžeme. Uškodil bys našim umělcům, kteří se tu pokoušejí o něco podobného. Jeho elév Jirous za mnou vyběhl před Mánes a zkormouceně vysvětloval: V žádném případě to neber jako cenzuru, prostě si musíš zvyknout, že se nebudeš všem hodit. Zkus to za rok znova. Podruhé jsme se minuli na přehrávkách PKS u Zábranských. Plastici byli hvězdy, my se sotva rozkoukávali. Ale ladili jsme spolu kytary na hajzlu.\nPak jsme se potkali v Arše na Havlových narozkách. Přišel za mnou, že Magor už dvacet minut hraje na piáno Tálinskej rybník a nikdo ho nemůže dostat z pódia. Ty prej máš na něj vliv… dodal. Zase jsem byl v pozici umravňujícího blba. Sotva mě uviděl, beze slova se zvednul a spokojeně sešel dolů. Publikum zatleskalo. Když všichni odešli, tančil tiše, svlečený jen do půli těla, bez hudby. Vystačil si vždycky sám - ale sám nikdy nebyl. Magorové byli dva - neotesaný rváč hlídal něžného básníka. A naopak. Na posledních Havlových narozkách vypadal důstojně a unaveně. Když umřel, bylo smutno a prázdno. Tiše jsem postál u ohně na dvoře DOXU. Dáša mu zahrála Půjdu za tebou, já jí Intuici ženy a Kdo cestou k moci vraždil…\nNechtělo se mi vracet k nevábným vzpomínkám na skutečného člověka. Nabídl jsem tedy do sborníku Aby radost nezmizela dávný pamflet o jeho myšlení. Žili jsme vedle sebe, nestáli jeden o druhého, ale i rovnoběžky se přeci jednou protnou. V nekonečnu. Jeho Zpráva zapadla kamsi mezi mantry, které už dávno nikdo nečte, ale všichni na ně mají názor.\nKolem undergroundu a Jirouse zvlášť se dnes motá docela fungující funebrálně-mediální průmysl. Nechci do něj být zavlečen. Nevlastním jeho pravdivý příběh, jen ten svůj, kterým se nechlubím. MfDnes nezveřejnila mou někdejší soukromou úvahu, ale pozdní reakci pana Havelky. Dávám čtenáři k úvaze, nakolik text pochopil.\nOtevřený dopis adresovaný písničkáři Vladimíru Mertovi a nakladatelce Monice Elšíkové\nV těchto dnech vzpomínáme prvního výročí úmrtí Ivana Martina Jirouse. Neživím se psaním, nechávám to povolanějším. Cítím však povinnost reagovat na příspěvek Vladimíra Merty ve sborníku ABY RADOST NEZMIZELA - POCTA MAGOROVI, který nedlouho po Jirousově smrti sestavila a vydala Monika Elšíková. Mertův příspěvek, kupodivu, dosud nedošel adekvátní reakce. To je chyba.\nMám sto chutí svoji repliku označit nadpisem, který Magor kdysi zvolil pro odpověď Ivanu Svitákovi na jeho článek Šmejd z undergroundu, ale neudělám to, a proto nikoliv "Di do hajzlu, ty sajrajte", nýbrž:\ntvá výpověď s názvem Zpráva o čtvrtém obrození obsahuje tolik urážek, lží a polopravd, že si nezaslouží, abych na ni sáhodlouze odpovídal. Byla by to ztráta času, proto jen telegraficky, pro můj klid.\nHrdě ses pustil do polemiky s člověkem, jehož hrob ještě ani nestačil zarůst trávou. Urážíš již v podtitulku Příspěvek k typologii jednoho nemyšlení. Snažíš se nám namluvit, že "polemizovat s ním v době represí bylo přinejmenším nevkusné, hraničilo to s udavačstvím". Vylháváš se ze své zbabělosti. Uniklo ti asi, že těch diskusí s Magorem byla v 70. a 80. letech řada, za všechny jmenuji Ivu Kotrlou, jejíž polemiku s Magorem otisklo undergroundové VOKNO.\nDále pokračuješ invektivami, v nichž Jirouse přirovnáváš k Ždanovovi, nazýváš jej Ivanem Magorovičem, Leninovým nehodným žákem, stalinistou undergroundu, Ivanem Jirousovičem. Neustále se jej snažíš dehonestovat: "Jirous zůstal typickým Čechem: pošlapáváním cizího PĚKNĚ STŘIŽENÉHO (zdůrazněno mnou) trávníku jeho vlastní nevyrostl." "Alibismus manažera pohltil kritický rozum"; "nedohlédne dál, než kam dosáhne jeho jedovatá slina"; "jako myslitel a teoretik hudby Jirous škodí, kudy se svlíkne"; a konečně nám odhaluješ jeho zločin největší: "Kazí mládež."\n"Pořadatele … bral jako rukojmí své, Magorovy svobody," píšeš. Magor nepovažoval pořadatele za tupce (tak je nazýváš Ty), nemohl za to, že se často po tlaku StB za oklamané prohlašovali. Mne též navštívili pražští estébáci a říkali mi: "Vždyť vy s těmi lidmi, s tím Jirousem nemáte nic společného, on vás vlastně zneužil…" Ne, pánové, nebyl jsem sice předem seznámen s textem přednášky v Přešticích (to je to městečko na Plzeňsku, kde jsem nějaký čas předtím zorganizoval také Tvé vystoupení, Vladimíre, spal jsi v mém bytě, pamatuješ?), ovšem s jejím vyzněním naprosto souhlasím. Víš, ty diskuse se Státní bezpečností o škodlivosti hudby Plastiků, o Karáskových, Soukupových a Zajíčkových textech probíhaly při výsleších téměř vždy v jejích vyšetřovnách ve věznici, za mnoha mřížemi. Pak je opravdu možné, že jsi četl v Hnědé knize "smutné výpovědi". Příliš veselé jsem tam nenašel ani já.\nPaušalizuješ a urážíš ve svém článku i lidi, které neznáš, lidi, jejichž největším zločinem je bezelstnost, mnohdy naivita. "Tady někdo hraje, jdem to tam vymlátit… slyšel jsem za oknem v Nerudovce, kde jsem hrál o výročí srpna. Underground se domluvil, že bude ignorovat jakékoliv kulturní dění. Zbyla mu hospoda," píšeš také. Stranou ponechám můj obdiv k tomu, že jsi poznal, že šlo o underground, spíš mne konsternuje skutečnost, že si myslíš, že hrát "o výročí srpna" bylo v pořádku. Pro mladší - 21. srpen 1968, den okupace naší vlasti armádami pěti zemí Varšavského paktu, byl považován za den hanby, za den smutku, a většina slušných lidí proto tento den bojkotovala veřejnou dopravu, nenavštěvovala kina, divadla, koncerty. Ti opravdu stateční demonstrovali. To, že se svým hraním o tomto datu chlubíš, a dokonce se pohoršuješ nad těmi, kterým to vadilo, je "óbrchucpe", tím jsi mě skutečně šokoval.\nZ Tvého článku čouhá zamindrákovanost a závist jako sláma z bot. "Jirous fyzicky prokázal, že s mýtem negace, antitvorby lze přežít… Dnes dokazuje, že i uživit. Plastici jsou na výsluní…" A jinde: "Plastici… jsou proklatě dobře živi." "Hlavní kapelník tu a tam doprovodí poprockové hvězdy, nepohrdne přiměřenou slávou, cenami, publicitou, materiálním zabezpečením. Žádná výtržnost se ovšem nevyrovná organizovanému teroru vojenských undergroundových skupin." O kom a o čem tu, sakra, mluvíš?! Co mě však definitivně přimělo, abych Ti těchto pár řádků adresoval, je následující nehoráznost: "Člověk Jirous nakonec seděl kvůli několika stovkám, které vybral na nepovolených koncertech." Ha, a máme ho! Dělal ze sebe politického vězně a on je to vlastně šejdíř jakýsi. Pryč s ním, ukamenovat!\nJirous není nedotknutelná kráva, byl člověkem hříšným a nedokonalým, ale urážky nejsou jiným názorem. Už vůbec nechápu, jak jste mohla Vy, Moniko Elšíková, zařadit do sborníku s názvem POCTA MAGOROVI tuto vpravdě zamindrákovanou pseudopolemiku. Máte zřejmě velmi svéráznou představu o pietě, o tom, jak by měl vypadat sborník, který sestavuji po úmrtí někoho, koho mám rád, a který nazvu notabene POCTA.\nVíkend Dnes, 24. - 25. listopadu 2012, s. 39\nČtvrté hudební obrození\nPříspěvek k typologii jednoho ne-myšlení.\nStojím na špičkách v přeplněné Akropoli. Plastici jsou zpátky, trochu obyčejní, trochu zvláštní… je to krásná, poctivá hudba. Jak to, že jsem bez ní vydržel čtvrt století? Vzpomínka na bájný text, který málem upadl v zapomnění, náhle vyhřezne ve své nedostupnosti, a dělá mi kravál na duši. Řeč je o Jirousově Zprávě…, vášnivě nekritickém postoji z roku 1975.(1) V televizním Kritickém klubu jsme dostali otázku, jak kdo vnímáme kritiku. Moderátorka se pozastavovala nad předstíranou tolerncí, vznešeností nadhledu, kterou tvůrci před kamerami hýřili." Postrádám dnes vyhraněný kritický pohled jaký představovala Jirousova Zpráva o třetím hudebním obrození." Jako režisér jsem vycítil, že si přeje vyostření pohledu. Měla ho mít. Vyznal jsem se, že nepotřebuji pozitivní kritiku (onen beránčí klon reálsocu, jímž povolení umlčovali skutečné agresivní kritiky Jirousova typu), spíš pocit, že jsem někomu milý, patřím do "rodiny". Archetyp ideálního kritika - přísného, ale milujícího otce, jak jej na židovském trestajícím Bohu vyšlechtilo křesťanství, je na hony vzdálen tupému trucu jásivystačímsámizmu, jak se ve své kritice pořadu o kritice kritiky vyjádřil kritik Josef Mlejnek. Degradoval jsem Jirousovu zprávu na dobrý manažerský počin. Jen tak po paměti, Jirous nebyl po ruce, aby se mohl hájit - ale svůj názor jsem nemohl spolknout. Pěkně jsem si naběhl na nůž: nešikovně prostořece jsem Magorovu zprávu označil za pro mne totálně vylhanou. Neodpovídá skutečnosti, jak jsem ji tehdy prožíval. V kontextu diskuse o vztahu kritiky a umělce jsem chtěl dosvědčit, že ani generačně blízký guru, vzděláním uměnovědec a posláním básník, nemusí nutně postihnout skutečnost, jak ji subjektivně vnímá jeho souběžník. Tato pozdní úvaha by patrně nevznikla, kdybych se nad svou nejapností nezastyděl, a nevyjasnil si sám pro sebe onu jirousovskou lež. Diplomaticky řečeno - sebeklam. Fenomén Jirousova typu nelze odrovnat pozdní kritikou textu, který promlouval k jiné době. Psát o Jirousovi znamená psát o sobě, o své zbabělosti. O tom, proč jsem podobný text nenapsal sám.(2)\nMagora okukuju se směsí zbožnění a strachu. Udělal svou generaci, a další se k němu hlásí. Neznám podobného člověka, který by sezval kapely na své narozeniny, aby na ně sám vůbec nedorazil. Básníka, který překřičí rockové publikum vlastní hřmotnou pokorou. Který svou poezií neobtěžuje Boha ani jeho ovečky, naopak - který je královsky baví. Básníka s kreditem psance. Básníka, na něhož jeho kolegové nežárlí. Každý mu předem odpouští, pokud si podvědomě nepřeje nějaký další skandál. Zcela mimo kategorie pro mne stojí Magorovy básně. Jsou krásné… Ne. Zoufale nádherné. Něžné. Publikum ho poslouchá na slovo. Když mi během Prahy magické vyrval mikrofon s typickým pozdně barokním "Zmrdi! Teď jdu dolů a zabiju každého, kdo se dál bude bavit, když básník pěje!", bál jsem se nejvíc já sám. Naštěstí se hned pod pódiem setkal s kelímkem piva a bavil se tak srdnatě a královsky sám, že na své slovo pozapomněl. To je Magor, jiný nebude, a dobře mu tak! Je hlučně až agresivně tolerantní. Chvástá se, že ve vězení poznal čtyřicet způsobů, jak zabít člověka, teď už jich zná na sedmdesát. Je to Magor se vším všudy, jako takový se ani nemůže vyjadřovat jinak než silácky. Právě tyto silné rysy jeho megalománie, touhy dobýt si svou pravdu hned, negace až popravy jakéhokoliv odlišného přístupu, mne v době vydání jeho pamfletu tak iritovaly. Vězněnému je vše odpuštěno. Ve své klamavé omnipotenci básníka přesáhl meze své citlivosti a zpětné sebekontroly.\nUžitá kritika v denících… efemérní sloupkaření, občasné výkřiky osamělých mentorů, kteří si chtějí jako první kopnout do veličin dosud hájených, zatím Jirouse uctivě obchází. Každý nechť se živí jak umí. Umění je cokoliv, co se dá prodat. Doba generačních manifestů, vizí a zobecňujících úvah skončila s odchodem normativní estetiky. Kritický odstup, podepřený vzděláním a smyslem pro skryté souvislosti, Jirousovi chybí.(3) Zdržel svým pamfletem vývoj hudby o jednu generaci: importoval zastydlé vzory, skryl se za ně jako za husitské štíty. Příliš spoléhal na své jedinečné postavení v úzkém hospodském kruhu. Jeho Pražané mu přece rozuměli. Třetí Zpráva (ne-kritický esej, sarkastický škleb) paradoxně vystihla povrchní směřování doby, stala se stimulujícím popudem, vnitřním motorem, vyznáním víry. Ne-kriticky straní jednomu pohledu na úkor druhého. Imperátor Jirousus staví hudebníky jako gladiátory proti sobě, kácí modly, vytváří normy, kádruje. Mytologicky viděno: přísný, moudrý, spravedlivě trestající otec se změní v sebezbožňujícího Boha Otce. Ředitele zeměkoule a přilehlého okolí.\nZaběhl jsem do bohulibé knižnice Libri Prohibiti a oprášil vynechávající paměť. Našel jsem blbě napsaný pamflet: provokující teze, vyvážené vášnivou osobní obhajobu několika skupin. V žádném případě však teoreticky fundovaný pohled, jehož obdobu bychom dnes měli postrádat. Zároveň jsem ale začal mít rád Jirouse takového, jaký je. Zde je má opožděná práva o pozdně druhém čtení jeho Třetího obrození:\nPrvní pocit? Zdrcující tón, odsuzující vše, s výjimkou předmětu svého zájmu, souvisí s agresivitou Jirousovy osobnosti. Není vyprovokována konkrétní společností, bude jej provázet za všech společenských uskupení. Její tragikomický smysl je v síle úderu, destrukci kontinuity ustálených hodnot. Jirous se rychle zbaví všeho, co dosud v Čechách znělo - ani se nenamáhá popsat, co si pod pojmem prvního a druhého hudebního obrození představuje. Každá generace, každý tvůrce zvlášť bojuje o svou představu autentického výrazu. Hudební kultura je svou archetypální povahou velice konzervativní - zmáhá omezení lidského těla, sluchu, hlasu, dechu. Počítá s konstitucí jedince - autora i posluchače. Přemáhání vnějšího odporu pro ni není omezením, ale nutným stimulem, hybatelem vývoje. To Jirous nereflektuje. Chce jím vyvolenou hudbu použít jako buldozer, zahrnující všechno, co se jí postaví do cesty. Jirous si takto hudbu druhé kultury definoval, vydupal si kolem ní své kolbiště, na němž mu nezbývalo než slavně zvítězit. Polemizovat s ním v době represí bylo přinejmenším nevkusné, hraničilo s udavačstvím. Nesoustavný intuitik Jirous sice uměnovědu absolvoval, ale nikdy se jí neobtěžoval. Normativně tvrdil (establishment nedělá umění, nezná ani jeho funkci ve světě) , postuloval (hudba Umělé hmoty má dokonce nehorázné nedostatky), prosazoval svou vizi (musíme se zabydlet v existujícím světě tak, abychom v něm žili vesele a důstojně). S dětskou umíněností manažera a konferenciérstvím posedlého fanatika vydupával svým kapelám místo na slunci.(4) Dostal se nebezpečně blízko demagogii leninské teorie odrazu. Umělá hmota předvádí nepochybně dekadentní umění - ale jaké jiné může vzniknout v prostředí, ve kterém je nám dáno žít? Omnipotence Jirousova textu je provokující: kdyby to nebyl Jirous, který si všechny své omyly protrpí až na kůži, urazil bych ho přirovnáním k Herderovi (ne, romantismem romantika neponížíš), či ke Ždanovovi s jeho normativní estetikou.\nJirous ruší institut génia tím, že pokusy domácí scény přímo spojuje s výsledky módních komerčně úspěšných veličin. Zaklíná se Zappou, Lennonem, Velvety. Stahuje své novodobé svaté na úroveň domácí scény, kterou na oplátku vystřeluje do jejich blízkosti. Jeho metoda je nestydatě prostá - tvrzení sleduje tvrzení, nenamáhá se vidět očividné rozdíly. Prostě je ignoruje. Zbytek světa jej nezajímá. Nezmiňuje intelektuální kabaret, malá divadla, jazzové kluby, folkaře. Zatajuje sám před sebou, že v umění neplatí morální úmysl, dobrá víra, snaživost. Vzývá krutost uměleckého procesu. Je okouzlen možností autentického vyjádření, městským folklórem, návratem k tribální, magické funkci hudby. Jiná její kouzla jsou mu utajena. Jirous - stalinista undergroundu - připomíná revoluční nadšení nevzdělaných, necitlivých mas. Jenomže obrazoborec Jirous je sám. Chce být sám, aby se dobře rýsoval na své hudební barikádě.\nProtest a negace hodnot je zakořeněna v každém pamfletu - ale nechat si naočkovat estetiku zvířecího výkřiku? Zahoď mozek, staň se prasetem… jak materialistické. Lenin také mluvil o antiintelektuální, jiné kultuře. Jeho neposlušný žák Ivan Magorovič blahořečil hudbu jedné, jemu blízké skupiny hráčů, na počátek jakéhosi osvobození. Jako každý věrozvěst slíbil jedněm povznesení mezi vyvolené, ostatní pak zatratil. Z rockové hudby učinil jest sobě buzdovan, kterým srovnal se zemí duši hudby. Šmahem poslal do háje estetické kánony, kontinuitu hudebního vývoje, různost přístupů k hudbě. Židé tomu hrdě říkají mít chucpe - nejen drzost či neomalenou agresivní troufalost, ale i pověstnou údernost, přímočarost. Tyto vlastnosti má Jirous jako mág, nebezpečný kamarád, démon - ne však jako myslitel. Stavět obrození na vratkých základech skupiny, kterou současně svým kouzelně pseudomanažerským lhaním prodává, je základní nedostatek taktu. Vyzdvihnout své gusto na celou teorii obrození je už megalomanie. Morozovskou snahou kádrovat rockové muzikanty, kteří se "zaprodali" komerci, Jirous zůstal typickým Čechem: pošlapáváním cizího, pěkně střiženého trávníku jeho vlastní nevyrostl.\nAlibismus manažera pohltil kritický rozum. Uměnovědec Jirous je bojovně subjektivní - za cenu ztráty posledních zbytků soudnosti a pracovitosti. Nedohlédne dál, než kam dosáhne jeho jedovatá slina. Nezávislost kritika závisí na jeho erudici, přesném odečítání dobových souvislostí. Nezadatelnost jeho práva na osobní hodnocení sebou nese riziko: hudba natahování na skřipci přežije, ne tak již jeho autor. Nemohou si tyto mírně nadnesené zásluhy připsat i jiné žánry? Vnitřní soudržnost undergroundu nebyla jedinou alternativou konzumního stylu na obou stranách opony. Šlo o společnost se vzájemným ručením: i písničkáři se vydávali jako rukojmí za své publikum, a naopak. Umělci mimo underground mohou cítit zcela stejnou vnitřní potřebu dělat své komerční umění - třeba prostě proto, že ctí víc tradici nežli exhibici a hluk. Mají jiná východiska, ambice, pohled na roli jedince ve společnosti, jiné pojetí humanity, posloupnost hodnot. Všichni umělci nemají smysl pro zveličování svého přístupu, své role ve společnosti.\nČlověk Jirous nakonec seděl kvůli několika stovkám, které vybral na nepovolených koncertech. Zopakoval sveřepě přečin, kvůli němuž dlel v podmínce. Formálně tedy vše proběhlo podle práva. V obsáhlém sborníku spisů kolem procesu s Plastiky, zvaném Hnědá kniha, leží nejen smutné výpovědi diváků, které jej usvědčily, ale i odborné posudky, hájící nezastupitelnou roli undergroundu (a jeho komerční podoby - nové vlny). Přiznaly mu, že v nejtvrdší době všeobecného úpadku sáhl underground po výsostných znacích autentické, pravdivé tvorby. V prostředí zbožnění dělnické třídy vytvořil jedinou opravdu lidovou podobu proletářského umění - svéráznou paralelu anglického punku. S minimem informací ze světa intuitivně nasedl na synkretizující pokusy spojit divadelnost, výtvarno, bachtinovskou frašku, krutý výsměch, černý humor i poetistickou hravost. Sloučil kolektivní mýtus, posedlost na hranicích abnormality, s oslovující lidovou zábavností. Povznesl básnický text na rockový piedestal, neomylně se orientoval v hodnotách nepublikované poezie, okrajových žánrech. Přispěl autentickým hlasem do konvenčních vod rocku. Dodal směr spontánnímu hudebnímu výrazu neškolených hráčů.\nDodávám, že se mu povedl pedagogický zázrak: vnesl současnou poezii do hospod. V dobách zákazů hudba Plastiků paradoxně působila o to víc, čím méně hráli. Fenomén undergroundu tak naplnil moudrost kóanu: slyšíš hrom tlesknutí jedné ruky? Samizdatovou sebedistribucí postavil oficiální kulturu do ostrého světla: když můžeme my, bezejmenní, nezaštítění, co vy, mistři kultury? Oslovil intelektuální elitu doby, vytvořil nová poutní místa, obnovil pojem sakrálního prostoru, sblížil institucionalizovanou církev s jejím lidem, přinutil ji zaujmout důsledné stanovisko, zasnoubil pokleslé a výsostné žánry. Vychoval nám prezidenta.\nZa alternativní scénou někdo vidí jen vzory nekonformního chování, žití v pravdě. Etika a morálka je věc individuální volby. Přešlapování kolem fízlů této scény, kteří se po peripetiích vracejí na pódia jako oživlé legendy, svědčí o dvojím metru: rodina, klan vše zahladí. Obtloustlé máničky jsou k smíchu dnešním vyholencům. Androgynní ideál je zašlapáván vojenskou botou bojujících samců. Za to ovšem androš nemůže. Stal se pouze obětí fyziologie stárnutí, začlenění do společnosti. Obvyklý osud apokryfu: jakmile jeho obliba přesáhne určitou mez, společenství je vyřadí z Velké knihy. Vznešeně se tomu říká změna paradigmatu. Dnešní Jirous je za hranou tohoto procesu, aniž jej reflektoval. Sebrané kritické spisy Plastiků a Jirouse samého jsou předstupněm vyhoštění. Kde jsou ty doby, kdy se Jirous o autorský honorář se svým nakladatelem serval… Čtyřista korun za svazek … Sebrané spisy Ivana Jirousoviče štířím sebekousnutím ničí underground jeho vlastním jedem. Činí z něj položku v kolonce uživení. Chybí jen podobenky, prodávané bukinisty na Karlově mostě, a ideál Paříže východu bude dokonalý.\nBěž do prdele, stará strukturo, chce se mi zařvat. Neudělám to. Chtěl bych zažít totéž - třeba i po smrti. Chci, aby mi dal svou knihu. Jirous - teoretik se potutelně usmívá. Pokorně mlčí, protože ví. Basa ho posílila. V base dospěl. Divá, negativně nabitá částice Jirouson přestoupila za velkého třesku z eklektické dráhy kritika mezi urychlené elementy výsostných tvůrců, mezi nimiž vyrývá svou dráhu. Vídám ho občas, a vždycky rád. Ošálil mě proti mé vůli. Jeho underground je vzdáleně i moje rodina. Chci do ní jakkoliv vzdáleně patřit, chci být alespoň viděn, ne-li slyšen. Šlapu mu po ksichtu, aby mi rozuměl, ale něžně a opatrně, nechci být exkomunikován. Občanské postoje, jak se dnes říká, jsou u undergroundu nezpochybnitelné. Ale byly doby, kdy se cestou na undergroundní festival zastavilo jeho publikum na mém koncertu. "Tý vole, až se Jirous dozví, kde jsem se zdržela, ten mě zjebe…" říkala jedna. "Tady někdo hraje, jdem to tam vymlátit…" slyšel jsem za oknem v Nerudovce, kde jsem hrál o výročí srpna. Underground se domluvil, že bude ignorovat jakékoliv kulturní dění. Zbyla mu hospoda. Uvádím to jako anekdotický důkaz dětského vzdálení od rodiny, které přesto neruší afinitu, přitažlivost, vzájemnou citovou závislost. Nejde o vnější podobnost - že jsme jednu dobu byli na stejné listině, neznamená nic: podruhé nás mohli stavět proti sobě.\nArgumentů vůči nezdárnému strýčku výtržníkovi se v každé rodině najde vždycky dost. Ale je to právě on, kdo dodává každému funusu neopakovatelný říz, lidskost, úplnost. Okraj hudební scény dříve či později pohltí hlavní proud, ale pohyb na scéně vzniká vždycky mimo hlavní pódia. Mluvit o hodnotách, které zanechal, neumím. Hádám se pouze o pravdivost či lživost jejich zobecnění. V zárodku každé tvorby je prvek agrese a exhibice. Hraju celý život prstama, potichu, snažím se harmonizovat své stresy, průsery, mindráky, v dojemné iluzi, že jsou zajímavé. Lyrická agrese je schopnost a ochota odhalit se. Nezájem či nepřátelství okolí beru jako důkaz, že něco dělám špatně. Když jsem si koupil první magneťák, experimentoval jsem s mikrofonem. Jezdil s ním po strunách, házel ho do díry, uvnitř kytary to krásně vazbilo, úplně zbortilo strukturu tónu. Držel jsem primitivní D dur, a znělo cosi úchvatného. Sebeopájejícího. Vytvářel jsem paralelní zvukový vesmír, zadarmo, bez práce, s přispěním náhody a sebeopojení. Byl jsem uchvácen a znechucen zároveň levnou snadností moderny. Začal jsem být sám sobě podezřelý. Rozdělil jsem se mezi toho, kdo prožívá, a toho, kdo o tom druhém podává zprávu. Tady jsem přestal být undergroundem, aniž jsem věděl, že nějaký vůbec existuje. Začal jsem si být podezřelý v okamžiku, kdy jsem pochopil svůdnost sebeopojení. Pošilhávám po něm dodnes, pokouším se tento prvotní princip ovládnout, ochočit, zkrotit divoké koně fantazie. Na undergroundu mě lákal kult improvizace, nedokonalosti. Každý začíná jako špatný hudebník, v každém dítěti je kus bezprostřední naivity. Co udělá sebestředná učitelka bez talentu a citu pro individualitu, neopakovatelnost dětského hlasu? Nalinkuje osnovy, označkuje psím způsobem epochy, jedny potlačí, jiné vyzdvihne. Obrazoborec Jirous učinil totéž. Rozdělil hudbu na tu před Jirousem, a na tu po něm. Vývoj hudby směřuje k eklektismu, míšení vlivů, toleranci. Jirous okázale prodával technická omezení své druhé kultury. Lichotil jí lacinými citáty levicových výroků "Umění bude dělat každý…" Já znám ještě smutný dovětek: Nebo nikdo.\nJirous je silný tam, kde jako pamfletista horlí pro své vyvolené:\n"Dá se dělat mnoho, když chceš málo pro sebe a moc pro druhé… Nezbytné vlastnosti: zběsilost a pokora. Komu scházejí, nevydrží v U. žít… U. na západě vstoupil do šoubyznisu, stal se součástí establishmentu. Český underground se nebude nikdy legalizovat. Uvnitř legality se nedá nic změnit. Underground neusiluje do legality vstoupit… Odpadá pokušení: touha po uznání, úspěchu, získávání cen, titulů, hmotného zabezpečení". Všude tam, kde se pokouší být pozitivní, neagresivní, dosahuje Jirous - patrně omylem - jisté míry státotvornosti, kterou ovšem vzápětí opouští: anticipuje smrt undergroundu, jakmile jej pozře oficiální umění. Underground přežívá jako dobrá obchodní známka se zaslouženou pověstí. Underground is dead - píšou skalní příznivci na záchodcích klubů, kde dnes vystupují Plastici. Underground was born dead, tvrdím já. Nedošel oklikou jinam, než sám k sobě. A co, řeknete si? Splnil svou roli, ať jde klidně spát. Plastici dnes plní bezpečně sály, tak jako v době vzniku manifestu jiní rockeři, kteří se komerčně chytli. Hrají v učesané podobě za prachy, pod hesly sponzorů, underground v odlehčené taneční podobě. Prodávají dodatečně svou legendu, říkají jedni. Naplňují teprve po letech svou a Jirousovu vizi, tvrdí druzí. Ale… hráli by hudebníci stejně i bez Jirouse? V rozhovorech popírají, že by kdy chtěli svrhnout kytarami vládu. Není tedy celý mýtus falešný? Ne, pravím. Jirous fyzicky dokázal, že s mýtem negace, antitvorby lze přežít - za strašných obětí. Dnes dokazuje, že i uživit. Plastici jsou na výsluní, kam se marně derou skupiny, prosazované flexibilním trhem. V tom je jeho dojímavě vychcaná velikost. Mytologie zná mnoho krásných baladických motivů, popisujících soulož smrtelníků s bohy. V extázi se spojuje nízké a vznešené, božství je jaksi nadosah. O to trapnější je propadnout sebeklamu. Co se stalo s generací, kterou se pokoušel silou své normativně zaměřené neerudice prosadit navzdory tradicím, na nichž ze svého trůnu shlíží Erató? Jirous se ji pokusil omrdat zezadu. Ve své touze nerozeznal, že onanuje, řečeno jeho jazykem. Jako myslitel a teoretik hudby ovšem Jirous škodí, kudy se svlíkne. Kazí mládež - vytváří dojem, že negace sama je samospasitelná. Hudba není manicheisticky dobrá a zlá, černá a bílá. Nelze jeden její proud diskreditovat poukazem na jiný. Nelze ji ubíjet samu sebou. Kdo tak činí, dopouští se gnóze - a musí počítat s upálením. Zde tedy zažíhám ohýnek, přikládám polínko. S rizikem, že taky pohořím.\nJakákoliv odchylka od zlatých pravidel (která jsou právě slovy nepostižitelná, či se dokonce každé teorii vzpírají) jsou obecně vnímána jako troufalost, opovážlivost, blasfémie či modloslužba. Hudba je plynutí, kontinuum. Podobně jako umění dýchat, vyprávět, dodržet rytmus, podřídit se základnímu pravidlu: naslouchej vnitřnímu hlasu. Služ nebeské harmonii. Je tedy hudba seslána jen povolaným? Zdá se, že ano: oddělení posluchače a virtuóza je dokonalé. Jeden se pouze v opojení svých smyslů může krátkodobě domnívat, že jsou si rovni. Mistr a měšťák… Ne měšťák a mistr. Odedávna lidská smečka podléhá nutkání napodobovat božské hlasy, vnitřně slyšené harmonie. Podle alchymistické receptury - co je nahoře, je i dole, hledá zpěvák a muzikant odezvu nádhery nebeské báně a všeho, co si lze představit za ní. V každém jiném uměleckém oboru se dá neumětelství skrýt za sociologickou teorii, psychologii, zvrácenost či trapný manažerský štěk. Ne tak v hudbě. Lidský hlas sebou nese veškerou úzkost, frustraci, žal a vzdor. Proto nasloucháme hlasu pouličního zpěváka, bezrukého basistu sledujeme u vytržení - jsou to všechno lidé, kteří fyzicky překonávají odvěký handicap hudby: popírají hmotu nástroje, těla, jdou proti proudu daností, kterým jsme navykli říkat talent. Původní existenciální výkřik je dodnes slyšet v bolestných polomluvených pasážích blues, lidoví hudba kdekoliv na světě poukazuje spíš k rituálu, než k individuální kreativitě. Co mají dělat ti, kteří nebyli bohy povoláni? Měšťákova odpověď je mlčet, Jirousova řvát. Zpívá-li opilý byrokrat špatně na večírku ROH, jde o nevkus, nehudbu. Má na totéž právo opilý nekonformní umělec? Pozorný posluchač, ale i uměnovědec s titulem, zaslechne v jeho vytí existenciální pocit, úzkost, dravost, vzdor, touhu vykřičet si své místo na slunci. Jde třeba jen o čiré zoufalství, na hranici sebezničení.(5)\nUnderground is NOT dead, čtu na zdi stodoly. Já, se svými názory na Jirouse, jeho nechutnosti, hrubost, vychlastanost a bůhvíco, hraji na jeho statku. Nevím proč. Nechci to vědět. Velký český básník přitahuje. Píše za cenu úplného popření svých normativních tezí. Labutí písně jsou skromné, upejpavé, pokorné polodrahokamy s odlesky opravdových démantů. Bezbrannou sílu jim dodává ztišená pokora, vnitřní bolest, napojení na prs velké české poezie. Mariánský poutník Jirous líbezným krokem dochází sám k sobě. Překračuje meze svého naturelu, nebo je navzdory démonické agresivitě nachází? Nevím, jsem okouzlen, dojat, uzemněn, přistižen v básnických nedbalkách. Dejte mi pevný bod, pak pohnu světem - slíbil kdysi filozof. Jirous posloupnost obrátil: nechtěl nic, a pohnul sám sebou. Nehledal pevný bod. Patří k paradoxům jeho omylů, že jej posílily.\nStojím na špičkách, abych viděl. Milosrdenství starých sálů, slitého zvuku a neopakovatelné atmosféry, kterou naštěstí dokonale zmapovaly kotoučáky, mizí pod drobnohledem nových nástrojů a snímací techniky. Posvěcené neumění nelze opakovat. Co se změnilo na hudbě, která tolik provokovala? Nic, říkají jedni. Všechno, tvrdí druzí. Změnilo se pojetí, i okolnosti, za nichž jí nasloucháme. Proti své vůli se pohupuji v rytmu, usmívám se, je mi na Plasticích dobře, zapomínám na Jirousův text. Občas zaslechnu barvu tónu, kterou bezpečně nezahraje žádná jiná kapela na světě. Špatné hudbě by nepomohla ani svěcená voda omlazení kapely. Dnešní podoba obnovených Plastiků ukazuje pár soustředěných mládenců, vedle polojistých, soustředěně upejpavých pánů, kteří po sobě nenápadně mrkají… Jsme to ještě my? Za tohle jsme seděli, kvůli tomuhle emigrovali, tímhle jsme chtěli změnit svět? Plastici už nevypadávají z rytmu, pohodlně intonují, dohrají, stydlivě tiše slezou z pódia a posluchači se stydí za ty, kteří to neumějí. "Jirousi, ozvi se!" chce se mi křičet. Mlčím.\nPlastici jsou funebrální kapelou Jirousova předčasného pohřbu. Jím definovaný český underground může být mrtev, ale duch se vznáší nad vodami. Trutnov, kde se prezident zdržel symbolicky jako nad hrobem, budiž toho důkazem. Není to jen Trutnov Jirousův, ale Mládkův, Felixe Holzmanna, Synkopického orchestru, kotlíkářů, Petra Nováka… a jak bude ubývat těch, kteří ještě nebyli předhozeni publiku, dojde i na Helenku s Kájou. Nezemřel underground, to jenom Jirousovo normativní myšlení jeví známky klinické smrti. Chválabohu - jinak bychom zažívali bychom praktické důsledky Magorova třeštění: rock by byl stále v opozici - ovšem na jedné straně levicové, na druhé pravicové. Fakt bytí v opozici by nahrazoval umělecké sdělení, byl by samospasitelný. Kdyby platila jeho teze "Umění není a nemá být konečným cílem snažení umělců" přibývalo by na světě vyvolených, kteří sice cosi činí, ale není to jejich cílem, nejsou tudíž za své výplody kritizovatelní. Umělci by se degradovali na obyčejné politiky. Kdyby "skuteční umělci byli vždy ti, kdo upozorňovali na to, že věci v pořádku nejsou", vypadli by z dějin umění všichni, kdo pokorně sloužili jakkoliv nedokonalému systému. (Různí ti Bachové, Smetanové a Michellangelové). Kdyby platilo: "Výsostný znak umění je vytvoření neklidu. Cílem umění je destrukce establishmentu. Cílem undergroundu u nás je vytvoření druhé kultury" stalo by se jen to, co výslovně odmítá Jirousovo tvrzení: umění nemá být konečným cílem snažení umělců. Na jiném místě ovšem Jirous předvídá: "Kultura nemůže mít za cíl destrukci establishmentu, protože by se mu tím sama vehnala do náruče". Výsostně tedy Jirous hodlá vytvořit neklid, druhou kulturu, vyhnout se tvoření umění, a současně hodlá nechat žít establishment. To už aby se v tom přehrabal čtenář - dotvořitel Jirousových nedodělků sám.\nKudy vede hranice musíme vytušit - Jirous je pro jistotu nedefinuje. Pokud by vyšel soubor Magorových statí za přispění MK, jde o smrt nebo spíš o dodatečné zhodnocení? Jaká je dnešní Jirousova zpráva? Kritici rádi uvalují embarga na produkty svého okolí, aniž by shledali břevno ve svém oku. Všechna díla jsou v osudí - pokud je vše v pořádku, zmizel establishment? Pokud ne - zahynul underground? Takto absurdně se musí ptát každý, kdo Magorův text vzal vážně. Zdá se, že nejméně problémů mají s Jirousovým textem sami Plastici: ubírají se jinam, než Magor předepsal, a jsou proklatě dobře živí - ovšem v jiném establishmentu.\nJirous se pohyboval svými definicemi estetiky a etiky na hraně sektářství se všemi důsledky na zdraví svém i své generace. V hodnocení spolupracovníků a zaměstnavatele (na pracovišti má dobrou pověst), které padlo u soudu, jej hájili příslušníci establishmentu. Magorův kontakt se společností je vždy úzce utilitární: pořadatele - kluby SSM a venkovská pohostinství, bral jako rukojmí své - Magorovy svobody. Jako manažer Plastiků, DG a Hmoty, alespoň zpočátku, dokud měli přehrávky, dle svých pamětí vybíral peníze (jakkoliv oprávněně určené na odměny a režii zúčastněných). Jaký tedy byl rozdíl mezi ním a zbytkem světa, který činil totéž? Jirous po rabínsku mlčí. Zradí ho ovšem ledabylost,jeho nutkání ke konferenciérství, tragikomická žvanivost a nesoudnost. Jsou nedílným rysem Magora-baviče. U Magora-teoretika tytéž rysy děsně prudí. Jirous, milovník sentimentu lidové písně, velkoryse cítí obrysy doby, prošlapává se hlušinou agrese k pozitivům své estetiky: cítí underground jako městský folklór, subkulturu, předjímá industriální rock, má smyl pro očišťování devalvovaných slov v textu, oprávněnost scénického gesta. Zajímavě pojímá novodobé truvérství Bondyho zhudebněných textů.(6) Jako každý věrozvěst je rozpolcený. Ve svém textu postuluje a vyžaduje. Konkrétní boj nechť vedou jeho učedníci.\nDnešní svět je plný fyzických ataků na samotné základy civilizace. Války se vedou s cigárem v hubě, u obrazovek, mačetami. Jirousova autodestrukce je jejím obrazem. Žádná výtržnost se ovšem nevyrovná organizovanému teroru vojenských undergroundních skupin. Stojíme v hrůze nad hrobem, který se může stát masovým, ale někteří z nás na hraně stále ještě chtějí tančit. Pro jedny pověstná otevřenost a sebedůvěra, pro jiné ztráta soudnosti.\nVztah Jirouse a Magora - kritika a umělce - lze zobecnit. Jde o kalamitní manželství: ti dva nemají sílu zvolit totální odloučení, tak se vzájemně osočují, nevraživě hnidopiší, zvýrazňují slabé stránky svého protějšku. Roztržka je na rozdíl od manželství nekonečná, prolíná všemi historickými epochami. Umělec kritika nepotřebuje v okamžiku tvorby. Kritik umělce nepotřebuje v okamžiku, kdy vyslovuje názor na jeho výtvor. Vystavením díla veřejnosti se z artefaktu stává tržní předmět. Zveřejněním kritického názoru vstupují do hry média. Interní spor mezi autorem a kritikem přestává být rodinnou hádkou a vychází na pavlač. I negativní reklama prodává, společensky kritická tvorba s ní předem kalkuluje. Dráždění měšťáka vstoupilo na reklamní trh jako ověřená hodnota. Hlubší vztahy mezi distribuovaným dílem a společností dnes nezkoumá estetika, ale sociologie kultury. Za předpokladu objektivně definovaných estetických hodnot lze sestavovat žebříčky děl podle předem stanovených kritérií. Tedy i kritérií agresivity, rozrušování struktur, sebeprojekce. Nic ovšem není vzdálenější naturelu tvorby nežli normotvorba. Kritik a estetik podstupuje svým hodnocením umělecké riziko - poměřuje efemérnost vkladu jednotlivého díla svým konceptem autenticity nebo krásna. Na jedné misce vah záznam volného trysku imaginace, na druhé průnik hodnot staletí. Umělec bývá pravidelně shledán lehkým. Brání se poukazem na špatně zvolená kritéria. Hledá oporu a názor spřízněných duší - kolegů, své "rodiny". Empatie nemusí být podmínkou kritikova pracovního postupu. Je tolik kritických přístupů, kolik je osobnostních typů. Jsou perziflátoři perzifláží, srovnávači srovnaného, mytologové mýtů, pocitologové necitů, piráti a desperáti. Vzniká novodobý žánr, jakási hyperkritika, kritika kritiky samotné. Kde začíná její výsostné území, v čem je nezastupitelná? Hraničí s nezávislým tvůrčím úsilím? Nebo jen vznešeně parazituje na tvorbě umělců, zobecňuje vytvořené? Odpověď bude vždy zabarvená osobností umělce, který se ptá, a "neosobností" odpovídajícího kritika. Pokud se role obrátí (umělec píše zobecňující manifest, anebo se brání proti kritickým filipikám), dochází nutně ke zmatení pojmů. Normativní estetika předpokládá objektivně existující posloupnost hodnot. Průvodním znakem manifestů deprivovaných generací bývá přesvědčení, že teprve s nimi začínají dějiny světa. Duchovní terorismus špatně maskuje svou materiální podstatu: balast okolních hodnot (establishment) je třeba srovnat se zemí. Na spáleništi dějin vyniká kdokoliv, kdo do nich právě vchází. Problém je v časové omezenosti takových gest. Zákonitě se z přínosu příchozích stává přítěž, čekající na nové věrozvěsty, kteří je smetou stejnou sekyrou, jaká jim umožnila růst. Potkalo to komunisty, čeká to i jejich predátora Magora. Jako čerstvý absolvent uměnovědy neomylně vycítil bytostné ohrožení sotva vznikajícího alternativního proudu hudebního myšlení, zobecnil jeho přístup k životu, vdechl český obsah importovanému pojmu underground. Jeho současné zhodnocení, zpětný pohled na předmět svého zájmu, v Jirousově případě i na vlastní roli sebe sama, neznám.\nAbych se už konečně vybabral z drogové závislosti na Jirousově extázi, spěji ke kupeckému součtu. V době vzrůstající obecné pasivity, kdy jsem se teprve rozkoukával a váhavě osahával matérii písničky, Jirous napsal vášnivou osobní filipiku, manifest životního postoje. Jeho nesmlouvavé gesto postavilo před každého hudebníka, intelektuála, posluchače, jasnou alternativu. Bohužel nakladl na hudbu, hudebníky, možná i sám na sebe nesplnitelné požadavky. Sám sobě protiřečil, zaplatil neuhýbavost svého postoje lety vězení. Jeho text se nedá číst mimo kontext doby vzniku - ojediněle artikuloval meze kolaborace a svobody. Uměnovědný počin v něm nevidím. Pokud bychom přijali destruktivní slovník pojetí hudby a umění ve světě establishmentu, neobstál by dnes zhola nikdo. Jirous by byl nekompromisností svého manifestu pověšen na mučidla jako první. Třetí hudební obrození skončilo, tak jak končí stárnoucí muzikanti: hlavní kapelník tu a tam doprovodí pop-rockové hvězdy, nepohrdne přiměřenou slávou, cenami, publicitou, materiálním zabezpečením. Publikum - ono neopakovatelné spolčení duchem hudby osvícených souběžců - se protlouká, jak umí. Je rozeseto po světě, rány se pomalu zacelují, a skeptik se může radovat: vše zůstalo při starém. Je to tak prosté… Show must go on - a taky že jede dál. A jak! Proti všem kritikům, i proti samotnému mágovi, který se marně pokouší naskočit jako za mlada mezi své. Tentokrát to není establishment, ale vlastní plastická ochranka, která jej sráží mezi nás, obyčejné lidi. - Nesmíš na pódium, vole, řekne něžně Hlavsa, a je to dojemné, smutné i krásné zároveň. Snad právě v okamžicích klidu píše svou zprávu o čtvrtém obrození. Hlučící dav marně vyvolává: Vše odpuštěno, vrať se!\n(1) Viz cyklus Tenký led - ČT 2, uváděný absolventkou filmové skladby a moderátorkou Terezou Brdečkovou.\n(2) Koukám, že jsem ve Zpívané poezii (Panton 1990) přeci jenom něco napsal: "Ano, jistě existují disharmonické jevy, křeč, šílení, zmar, ne-řád, chaos. Ale chceme-li chaos vyjádřit tak, že jej doslova opíšeme, pouze jej zmnožíme… Umění vždycky patřilo k rizikovým povoláním. Tam, kde na začátku výpovědi neexistuje pocit otevřenosti, bezbrannosti toho, kdo mluví, nelze očekávat otevřenost u posluchače. Jsme navzájem spojeni - jako zvířata téže smečky".\n(3) V době, kdy formuloval svůj pamflet, se experimentující hudba odkláněla od komerčních jistot Zappy, Warhola a Velvetů. Ambiánsová hudba, art rock, fůze, etno, aleatorika, minimalismus a industrial byly živé impulsy alternativní scény. Jirous prostě přiřadil jedné oblasti světově úspěšné tvorby atribut undergroundu, jak si jej sám definoval. Podstata fenoménu "menšinových žánrů" mu zůstala utajena - prostě si pomohl slavnými jmény jako svatou Trojicí.\n(4) Ve svých vzpomínkách se humorně chvástá, jak tupé pořadatele klamal, jak manipuloval svazáky, jak šrouboval cenu své skupiny nad gottovskou hranici.\n(5) Vnější důvody bývají nepodstatné - vítězný samet zahubil pár lidí, kteří přečkali totalitu.\n(6) Jeho učedníci jsou důslední - veřejně spálí Bondyho spisy, jakmile se dozví o jeho spolupráci.\nMerta V. Čtvrté hudební obrození. Příspěvek k typologii jednoho ne-myšlení. In: Elšíková M (ed.). Aby radost nezmizela. Pocta Magorovi. Praha: Monika Vadasová-Elšíková 2011: 100-118.


Nejvyspělejší NLS diagnostika zdravotního stavu včetně 3D skenování - HyperSlevy.cz\nVyprší za 133 hodin 13 minut\nVyprší za 133 hodin 13 minut 8× koupeno\nNLS diagnostika zdravotního stavu\nDélka vyšetření je přibližně 60 minut dle zdravotního stavu\nNásledná konzultace zjištěných výsledků\nNejvyspělejší NLS diagnostika zdravotního stavu\nStřežte bedlivě to nejcennější, co máte - své zdraví!\nNLS diagnostiku zdravotního stavu\nKonzultaci zjištěných výsledků\nKompletní NLS-diagnostika organismu přístrojem Metatron Hunter\nDiagnostika nebolí a je bezpečná. Provádí se prostřednictvím senzorů ve tvaru sluchátek umístěných na hlavě v oblasti spánků. Vyšetření se provádí vsedě, klient se nesvléká a není prosvěcován. Jedná se o biorezonanci, která je nejdříve automaticky spuštěna a poté přecházíme do manuálního režimu. Každý zdravotník pak prochází jednotlivé orgány, které jsou zobrazeny na monitoru a vysvětluje vše klientovi. Klient po celou dobu vyšetření vše vidí na velkém monitoru před sebou. Na konci vyšetření dostane každý klient vytištěnou zprávu zobrazenou i graficky.\nDiagnostika byla původně vyvinuta pro komplexní a přesné vyšetření kosmonautů. Sleduje tělesný stav prostřednictvím změn vlnových charakteristik tělesných tkání. Stav orgánu vyhodnocuje tím, že rezonančně zesiluje vyzařovaný signál vyšetřovaného orgánu. Přístroj umí najít původ nemoci pomocí nejmodernějšího 3D skenování celého těla. V průběhu vyšetření zobrazí na makro-řezech hrubé změny tkáně. V místech největších patologických změn pak vyšetří i histologické řezy. Následně prohledá významně změněné buňky, aby nalezl změny na buněčné úrovni. Metatron Hunter je světovou špičkou v NLS diagnostice. Přístroj získal již v 31 zemích světa včetně Německa, Velké Británie a Kanady akreditaci dle normy ISO 9001:2000.\nVyšetření rezervujte předem telefonicky na tel.: +420 602 307 718 - volat v pracovní dny 9:00-15:00\nRezervace je možná nejpozději 4 týdny před koncem platnosti voucheru


Prach ve Větru; 01b | m.m.\nPrach ve Větru; 01b\n24. února 2010 v 16:51\t| Prach ve Větru\nGackto měl zavřené oči a pouze sténal přes pootevřené ústa. Zbožňoval to, jak byl upír k němu pozorný. Měl několik milenců, avšak nikdo nebyl až takhle fascinován jeho tělem.\nProhýbal se pod jeho přírazy jako děvka a uvědomoval si to, avšak nedokázal se uklidnit. Prsty přejížděl po jeho zádech a někdy zamířil až na hýždě, do kterých se zarýval prsty. Snad chtěl zdolat jejich tvrdost.\nJazykem mu obtáhl linii čelisti a pak se vpil do místečka hned pod bradou. Jazykem kreslil po jeho pokožce malá vlhká kolečka. Kůži vcucoval do úst a jeho přírazy se stávali hlubšími, přesto neztráceli na tempu. Upír byl naprosto okouzlen.. pohlcen tou nádherou pod sebou.\nGackt si skousl spodní ret, aby utišil své steny, ale i tak plnily celou místnost. Zaklonil hlavu, aby to upírovi usnadnil, přičemž prsty stále zarýval do jeho kůže.\nPoprvé zasténal a opřel si čelo o to Gacktovo. Spojil jejich rty a přesunul jednu dlaň že zpěvákových boků k jeho tváři.\nMuž přesunul jednu svou ruku na pravou bradavku a začal ho dráždit, přičemž tou druhou si ho k sobě přitahoval.\nZrychlil tempo přírazů a zároveň je prohloubil - tak nejvíc, jak to šlo. Zuby kousal a tahal za Gacktův dolní ret. Tlumeně vzdychal v tempu přírazů.\nGackto věděl, že již to dlouho nevydrží. Mysl se mu zatmívala a on již nebyl schopen vnímat nic jiného, než tělo nad ním. Tak zatraceně úžasné tělo nad ním!\nUpír mu dlaň nasměroval do klína a začal ho hladit. Polibky se přesunul k hrdlu a výklenku klíční kosti.\nStačilo jen několik správných doteků a Gackt se doslova svíjel ve vlně orgasmu. Splašeně dýchal a věděl, že se mu hned tak nepodaří uklidnit.\nUpír ještě několikrát tvrdě přirazil, než se na něj zhroutil. Mezi jednotlivými nádechy a výdechy ho nepřestával líbat. Vyprostil jednu ruku ze sevření jejich těl a okusil tu mléčně zbarvenou tekutinu.\nGackt ho pozoroval z pod přivřených víček. Kdyby mezi nimi bylo víc než dlouholeté přátelství a sex, tak by mu zajisté teď vyznal lásku. Byl to přesně ten okamžik, kdy by si dokázali lásku.\nPřekulil se z něho a přetáhl přes ně přikrývku. "Doufej, že v pět vstanu, jinak ti tu zbude hromádka popela," zažertoval chraplavým hlasem a přitáhl si ho do náruče. "Už hřeješ."\nUvelebil se v ní. A unaveně vydechoval. "To by nebylo hezké probuzení, bych to musel uklízet," oplatil mu žert s úsměvem. A poté ho objal - nechtěl o něj přijít.\n"Pokusím se vstát," zašeptal mu do ouška a vtiskl mu do něj polibek.+\n"Asi si pořídím nějaké pořádné závěsy nebo nechám zazdít okno," přemýšlel na hlas. "Rád bych se vedle tebe jednou probudil," poznamenal jako by nic.\n"Chceš vzbudit? Ranní ptáče dál doskáče…." Usmál se Iori.\n"Pokud ranní ptáče chodí spát se slepicemi,"\n"O slepicích mi ani nemluv…"\n"Vztahuje se k nim jedna rádoby zábavná scénka a vaření slepičího vývaru a tancování kankánu na stole bez oblečení.."\n1 Kili | 23. listopadu 2010 v 21:53 | Reagovat\nHej mrtě ty x) luxusně píšeš :)


Ženy ze Sexu: Samantha se rozpovídala o věku a pozdravila Československo - iDNES.cz\nExkluzivně 17. června 2010 12:45, aktualizováno 12:45\nJaké jsou další hvězdy Sexu ve městě? Podívejte se i na rozhovor s Charlottou či režisérem.\nNejprve ale trochu k zákulisí podobných akcí. Existuje rozhovor a rozhovor. Na jeden typ máte fůru času (v novinářském prostředí je onou fůrou míněna minimálně půlhodina na osobu), takže výsledkem je tvar, který se čte jako víno, protože půlhodina skýtá dost prostoru na diskuzi. Pak ale také může být rozhovor, který vám agenti odpočítávají se stopkami. A než stihnete podat hvězdě ruku, už se s ní loučíte. Výsledek? Mnohdy spíš dotazník než smysluplné povídání.\nAgent přes koberce\nRozhovory k Sexu ve městě 2 jsou jednoznačně z druhé kategorie: šest osob znamenalo šestkrát čtyři a půl minuty mluvení a ani o vteřinu víc. (V případě Božského navíc bez podání ruky - Chris Noth se totiž bojí bakterií).\nV praxi to pak vypadá asi takhle: Přijedete do Londýna. Dřív, než se stihnete ubytovat, už vám volá agent číslo 1 - ten, co má na starosti premiéru filmu a červený koberec.\n"V sektoru B budete mít jako iDNES.cz vyhrazený prostor, místo musíte zaujmout nejpozději hodinu před zahájením, odejít smíte až po skončení ceremoniálu. Teď vám dám kartu, s níž se dostanete ke koberci, tam ale musíte požádat o další, jinak dál neprojdete. A pak se hlavně nikam nehýbejte, rozumíte?" chrlí na mě pokyny.\nKdyž se zeptám, jak to vypadá s rozhovory, které mají následovat, odkáže mě na agenta 2: "Já jsem jen přes koberce, promiňte."\nTiskový den s hvězdami tak velkého projektu, jako je Sex ve městě, připomíná víc vojenské manévry než setkání neškodných médií. Několikeré prověrky totožnosti, visačky na krk, pokyny, co smíte a co nesmíte (Božský - nepodávat ruku, Carrie - bez otázek na soukromí).\nNejprve si vás prolustruje agent A. V seznamu, jehož délka napovídá, že hvězdy stráví "rozhovorováním" minimálně šest hodin, najde vaše jméno. Pak vás chytne za loket a zatímco do vysílačky říká kolegovi: "Právě vedu Terezu z Prahy". Tlačí vás chodbami hotelu vstříc oněm vymodleným čtyřem minutám.\nZ natáčení filmu Sex ve městě 2 - vlevo Kim Cattrallová v retro záběrech, vpravo s kolegyní Sarah Jessikou Parkerovou.\n"Začínáte Samanthou. Máte otázky?" ptá se, jako by nevěděl, že na čtyřminutovou rychlovku by se bez přípravy neodvážil ani Larry King. Před dveřmi pokoje mě zastaví: "Teď vás tu na pět minut nechám, hodně štěstí."\nPřipadám si jako u zkoušky a zuřivě listuji sadami otázek, které se hemží vykřičníky, rámečky a větami typu "Nezapomeň na otázku čtenářů a pozdrav fanouškům". Zrovna když dumám, jestli vůbec stihnu ještě něco jiného než zmíněné úkoly a potím se jak student před státnicí, vyleze ze dveří agent B. "Tereza z Prahy? Bezva, čekejte dál." Tak tedy čekám.\nPo deseti minutách, kdy už si přestávám pamatovat, za kým mě to vlastně přivedli, mě agent C konečně vtáhne dovnitř. "Tereza z Prahy," ohlásí do prostoru a zpod reflektoru v zatemněné místnosti se ozve: "Terezo z Prahy, vítejte. Praha je krásná." To promluvila hvězda - nalíčená (proto těch deset minut) a profesionálně usměvavá (neplatí pro Božského).\nMých necelých pět minut běží a já ještě ani nesedím. Začínám se lehce klepat. Dvě kamery? Proboha proč? Leknu se, když mě usazují pod pálicí lampu. "Budeme snímat zároveň vás i zpovídaného. Jaký si přejete formát?" reaguje hbitě agent D (specializace - kamera) a zakládá kazetu.\nNepřeju si nic, jen konečně začít dělat rozhovor. I když už mám na něj jenom - panebože, tři minuty! Jak to asi bude vypadat na videu...\nDíl první: Se Samanthou v pokoji (očima autorky)\nKim Cattrallová je Britka každým coulem. Zatímco její americké kolegyně se na vás zubí tak, že je vám jasné, že "zlatíčko" je pro ně každý a Prahu nikdy neviděly, ona od začátku hraje fér. "Prahu znám, zažila jsem v ní pár ucházejících chvil," hlásí s významným pohledem a lehce mrkne.\nKdyž se směje, směje se doopravdy. Když ji něco zaujme, doopravdy se zamyslí. Stisk ruky má stejně sebevědomý, jako je sebevědomá její věta: "Vím, že jsem dobrá herečka." Dokonce i z chyb se umí vyvléct s nonšalancí sobě vlastní: "Vy už nejste Československo? Tak to pardon, holt už něco pamatuju," smála se. To už se zastavila kamera a já ji jemně upozornila, že pozdrav do Československa nebyl zcela aktuální. Nebyl. Zato byl ze všech nejupřímnější, na to dám krk! A celý rozhovor najdete na videu.\nAutoři: Tereza Spáčilová , střih videa Arťom Krukovič\nTémata: Československo, Larry King, Retro, Sex ve městě 2, Cynthia Nixonová, Chris Noth, Kim Cattrallová, Kristin Davisová, Londýn, Média, Sex ve městě\nPortál iDNES.cz navštíví světovou premiéru filmového pokračování Sexu ve městě, která se koná ve čtvrtek v Londýně....


Ceník - ve školním roce 2018/2019 je možné Fabiánek navštěvovat v celodenním režimu od 7:30 do 16:30. Docházka je možná na 2dny, 3dny či na celý týden. Fabiánek mohou navštěvovat pouze děti, které dosáhly 3 let a mají plné očkování.\nPlatba školného – měsíční paušální částka je hrazena pravidelně každý měsíc bez ohledu na nemoci, státní a jiné svátky, prázdniny a jiné absence dítěte. Školné za zameškané dny se nevrací, ani jinak nekompenzuje. Akce (např. divadla) a výlety jsou hrazeny zvlášť, nejsou započteny do školného. Školné za započatý měsíc je splatné vždy do 15. dne předcházejícího měsíce, a to bezhotovostně na účet spolku Fabiánek č.ú.: 2201269435/2010. Jako variabilní symbol slouží datum narození dítěte, jméno a příjmení dítěte uveďte do zprávy pro příjemce. Stravování není zahrnuto v ceně školného, více viz. Stravování.\nSourozenecká sleva - v případě docházky sourozenců, je možné na mladšího sourozence, který dosáhl 3let, uplatnit 10% slevu na měsíční školné.\nČlenský příspěvek – činí ročně 500Kč, platí se jednorázově a je nevratný. Prostředky jsou použity na provoz a vybavení spolku. Členský příspěvek uhraďte bezhotovostně na účet sdružení č.ú.: 2201269435/2010, do zprávy pro příjemce uveďte Vaše jméno a příjmení. Splatnost členského příspěvku pro školní rok 2018/2019 je do 30. června 2018.\nSpolek Fabiánek má charakter neziskové organizace. Prostředky na svoji činnost získává převážně z členských a provozních příspěvků (školného) svých členů, dotací od MÚ Mníšek pod Brdy a sponzorských darů.


Spagnoletta Nuova al modo di Madriglia – Wikiverzita\nSpagnoletta Nuova al modo di Madriglia je tanec z období italského manýrismu, který popsal italský taneční mistr Marco Fabritio Caroso da Sermoneta ve své sbírce Nobiltà di Dame (1600)\n1.3 Popis tance\n4 Praktická výuka\n5.1 Zvyklosti na začátku\n5.3 Zvyklosti na konci\n7 Interpretace – video\nFaksimile celé sbírky viz http://www.pbm.com/~lindahl/caroso2/facsimile\nTanec začíná na str. 149 dedikací vicekrálovně Neapolské.\nNa str. 150 je vyobrazení páru, zřejmě na začátku tance, pán drží smeknutý klobouk ve své levici a pravicí uchopil dámu. Váha spočívá na levé noze.\nJe na str. 151–152.\nHudba je zřejmě shodná s hudbou, na kterou se tančil tanec Spagnoletta Nuova, popsaný týmž tanečním mistrem v jeho předchozí sbírce Il Ballarino (1581). Zde se tančí na 4 sloky.\nHudba je ve sbírce Nobiltà di Dame (1600) uvedena ve formě loutnové tabulatury, viz faksimile str. 153\nGreg Lindahl: Spagnoletta Nuova\nHana Tillmanová: Spagnoletta Nuova - ND\nKonala se v srpnu 2008 na zámku v Českém Krumlově pod vedením doc. Heleny Kazárové z Asociace historického tance. Moje následné samostatné studium bylo proto hluboce ovlivněno touto primární zkušeností a způsobem interpretace doc. Kazárové.\nZvyklosti na začátku[editovat]\nsmekání klobouku – smeká se pravou rukou.\nOdkazy vedou na překlady Hany Tillmanové v Kategorie: Nobiltà - Regole. Zkratka ND znamená, že se jedná o popis kroku z první části sbírky Nobiltà di Dame (1600); v případě, že tam popis chybí, odkazuji na překlad první části předchozí sbírky Kategorie: Il Ballarino - Regole.\nVe druhém sloupci tabulky uvádím vlastní zkrácený název:\nkvůli zjednoduššení při zápisu choreografie\nkvůli snadnějšímu memorování\npočet slabik zkratky by měl umožnit její recitaci (či zpěv) během hudby a/nebo tance\nněkteré zkratky jsou roděleny rozdělovníkem na dvě části, což znázorňuje jejich dvojnásobné trvání\nzkratky označené HK vycházejí z pracovního označení, které pro ně použila během výuky doc. Helena Kazárová; totéž platí o zdroji informací, uvedených v poznámkách\npozor – v jiném tanci mohou mít stejné zkratky jiný význam!\nkroky jsou v tabulce uvedeny v pořadí, v jakém se poprvé vyskytnou v tanci\nKroky uvedené v 1. sloce\n04 - Riverenza breve - ND rive-renza krátká poklona na začátku tance; dle popisu vždy v natočení směrem k dámě, nikoli vpřed či k publiku!\n21 - Seguito spezzato - ND spezza-to zřejmě to, co současní učitelé hist. tance nazývají prostě spezazato, i když pozorumění se může různit\n66 - Saffice - ND saffi-ce krok, složený ze dvou krokůHK: 47 - Sottopiede - ND (krok na jiných místech referovany jakožto Ripresa sottopiede) + 29 - Trabucchetto breve - ND. V.t. níže uvedný krok Ripresa Sottopiè.\n22 - Ripresa grave  rip  zřejmě to, co současní učitelé hist. tance nazývají prostě ripresa\n31 - Fioretto Ordinario - ND fiore Je to rozdíl od krouživého pohybu nohou u jíných fiorett; toto fioretto je zde podobné kroku 59 - Cadenza in Gagliarda - ND.\n11 - Passi Minimi - ND passo oproti přirozenému kroku (10 - Passi Naturali - ND) by tento měl být hrdější a preciznější\nSpezzato fiancheggiato ordinario in dietro cou-vej couvání krokem spezzato, s natáčením za levým ramenem; levá noha vykračuje pokaždé vzad\nSpezzato fiancheggiato finto in dietro zpát-ky  spezzato, s natáčením za pravým ramenem; pravá noha vykročí nejdřív vzad, a v druhé části kroku se opět vrací vpřed (proto finto).\n23 - Seguito Battuto al Canario - ND battuti V popisu se uvádí, že se dupne podpatkem jednou v závěru kroku; někteří současní taneční mistři to učí tak, že se během kroku ozvou tři údery jednou nohou o podlahu: patou, špičkou a opět patou; v tom případě by zřejmě měl být zřetelný důraz na poslední krátké době.\nviz popis tance třidupy Nohy se střídají, dupáním začíná a končí opačná noha, než která předtím skončila battuti.\nviz popis tance dúpdup Postupné dupnutí oběma nohama, dupáním začíná opačná noha, než která předtím skončila battuti; ovšem v triolovém rytmu je první dupnutí dvakrát tak dlouhé než druhé – nahradí dvě dupnutí ve předchozí vazbě třidupy.\nKroky poprvé uvedené až ve 2. sloce\n51 - Groppo - ND gropp gropp Pokud groppo začíná od levé nohy, pak je to stojná noha, za kterou se "zaplétá" pokrčená pravá noha.\nRipresa Sottopiè viz 47 - Sottopiede - ND ripsot Můžeme chápat jakoby modifikaci jednoho kroku 22 - Ripresa grave, kde v sestupné části oblouku se provede vlastní sottopiede, tj. kladení druhé nohy za prvou následované jakoby vykopnutím či podkopnutím HK oné první nohy. Je to podobné tomu, co jsme se naučili dělat na začátku saffice.\n68 - Corinto- ND co-rin-to-o Krok, složený ze tří riprese, ukončený trabucchettem v natáčení (Trabucchetto fiancheggiato).\nKroky poprvé uvedené až ve 3. sloce\n29 - Trabucchetto breve - ND trabu Krok jsme poznali už dříve jako součást složených kroků saffice a corinto, zde se už vyskytuje v páru jako trabu trabu na obě strany. Dle popisu se dělá se na napjatých nohách, s lehkým náskokem, volná noha je ve vzduchu, nekope do stojné; tělo se přitom mírně naklání na stranu stojné nohy, v důsledku toho, že opačná strana těla se vytahuje nahoru spolu se zvedáním druhé nohy.\n60 - Spezzato Puntato - ND o-selHK Dle popisu jako obyčejné spezzato, jen s tím rozdílem, že je uzavřené – tj. na konci kroku (pokud je od levé nohy) se připojí pravá noha.\nMezza Riverenza mezza Poloviční riverenza.\nSpezzato fiancheggiato šuplíkHK Zřejmě běžné 21 - Seguito spezzato - ND, provedené šikmo vpřed s mírným natáčením ramen.\nPassi minimi volti passi vlevo Dva 11 - Passi Minimi volti à man sinistra, tj. točené za levou rukou. Zřejmě postupová otáčka, kterou se partneři otáčejí směrem k sobě, a při tomto otáčení se jakoby míjejí. Stejně se při opakování provedou ''Passi minimi volti na opačnou stranu tj. doprava.\nKroky poprvé uvedené až v poslední 4. sloce\nSaffice fiancheggiato saffi-ce Zřejmě šikmo provedené saffice kterými se partneři přibližují mírně k sobě.\nPassi puntati minimi punto punto Předpokládám, že se jedná o puntato minimo v provedení jako v 06 - Puntate Graue, & Ordinaria, ò Minima, uváděné v příznačné souvislosti s cascardami. Myslím, že tak to interpretovala i HK.\nZvyklosti na konci[editovat]\nPřed závěrečnou riverenzou se partneři opět uchopí za ruce\nCo jsou "obvyké způsoby kavalírské" (con far le solite creanze Cavaleresche), smekání klobouku asi ne, když už se drží za tlapky a pán levou rukou smekat klobouk nemá.\nNa konci e doporučuje celá Terminata, viz: Terminato. Dle tamějšího popisu Hany Tillmanové by se mělo jednat o cosi symetrického, tj. pravá noha by měla opakovat totéž, co dělala levá. Ale že by se podle toho měla opakovat třeba riverenza na opačnou stranu je zřejm nesmysl. Tedy spíš jde o jakousi promenádu po skončeném tanci, podobně, jako by měla být na začátku? Takže spíš symetrie se začátkem tance? Kdy by partneři měli přicházet na parket držíce se za tlapky, apk se na chvíli pustit, úvodní riverenzou se pozdravit a pak se opět chytnout? Takže na konci by se vlastně ale už chytli před záverečnou riverenzou a pak by pokračovali v promenádě, aniž by se pouštěli. Ke smekání klobouku by už zřejmě nedocházelo.\n↑ V Il Ballarino (1581) Caroso připouští, že smekat lze levou či pravou rukou, ovšem v Nobiltà di Dame (1600) již jednoznačně a důrazně trvá na pravé ruce – mravy se zřejmě změnily. Je vůbec otázka mravů, zda celou skladbu tančit s kloboukem na hlavě anebo drženým v levé ruce, čemuž by mohla napovídat vyobrazení; ovšem pro vyobrazení v Nobiltà di Dame (1600) tiskař opakovaně použil štočků z předchozí sbírky a tak dřevoryty již zřejmě neodpovídají době italského manýrismu.\n↑ Otázkou pro mě zůstává, jak a jestli vůbec ji skloubit se smekáním a případným opětovným nasazením klobouku a následným podáním ruky. Podobné otázky se opakují u závěrečné riverensy.\n↑ V popisu tance autor používá označení Spezzato ordinario, doslova takový krok ovšem v prvé části neuvádí, a to ani ve sbírce Il Ballarino (1581). Proto předpokládám, že jde pouze o rozdílný název stejného kroku.\n↑ Popis tohoto kroku jsem v ND nenašel, proto odkazuji na jeho popis v Il Ballarino (1581)\n↑ zpravidla se dělají dvě ripresy za sebou, zápis pak bude rip-rip\n↑ V podání HK je tento krok dost zjednodušen, je interpretován spíš (v případě fioretta od levé nohy) jako předsunutí pravé nohy (tj opačné, než stojné) šikmo dopředu vlevo; úder charakteristický pro cadenzu je tak potlačen. Mně při takové interpretaci přebývala na konci krátká doba, na které jsem cítil důraz, a proto jsem si už během výuky toto fioretto ukončoval lehkým ťuknutím špičkou přednožené nohy o zem – s lehkým pocitem provinění, že asi do tance zavádím něco, co tam nepatří, a teprve po dodatečném přečtení překladu Carosova zápisu jsem se ujistil, že tam ta cadenza patří.\n↑ Touto zkratkou zde míním jeden krok, tj. jednou nohou; v praxi za sebou následují dva passi minimi, levou a pravou, takže zápis bude passo passo\n↑ Popisy těchto dvou kroků se v prvé části sbírky nenacházejí; co se jimi míní je naznačeno v popisu tance.\n↑ V pův. popisu jedno groppo znamená tento krok na jednu i druhou stranu, takže zde použitá zkratka gropp (s chybějícím o na konci) naznačuje polovinu, tj. jednu stranu, tj. jedno Carosovo groppo (na obě strany) je pak zapsáno jako gropp gropp. Totéž by se dalo zapsat jako grop-po, ale ponechávám označení, na které jsem si zvyknul.\n↑ V tomto tanci je groppo vždy následováno dvěma fioretti, čímž se vytváří charakteristická vazba grop grop fiore fiore, a to pokaždé na stejný hudební motiv na začátku druhé části 2., 3. a 4. sloky.\n↑ Krok s tímto doslovným názvem není v 1. dílu sbírky uveden, proto jej pokládáme jen za jiné označení kroku Sottopiede\n↑ Tento krok bývá vzápětí následován krokem fioretto jakožto kadencí, takže spolu tvoří jednu vazbu ripsot fior podobně, jako saffi-ce lze chápat jako vazbu ripsot trabu.\n↑ Dle interpretace HK se nedělají tři ripresi gravi, ale tři ripresi sottopiè (viz výše); takže výsledek je v podstatě totožný s krokem saffice, na jehož počátku se dělají o dvě ripresi sottopiè navíc. Tohoto způsobu interpretace jsem se přidržel; může vypadat efektně, když se takové corinto povede, ale nejsem si jistý, zda odpovídá Carosově představě, když je v dlouhému úvodu k tomuto kroku srovnává s oblouky v architektuře: těm by spíše odpovídaly běžné ripresi gravi.\n↑ Název zkratky je odvozen od interpretace HK, kdy se pán tímto krokem přibližuje k dámě, ale přitom se tělem jakoby odklání zpět – což přirovnala k tažení vzpírajícího se osla za provaz. Caroso se ale o nějakém zvláštním postoji nezmiňuje. Proto doporučuji takovou "oslovskou interpretaci" provádět s mírou, aby nevzniknul dojem neuctivosti k dámě. Možná by se dalo toto spezzato puntato provést s mírným natáčením na opačnou stranu, takže by nedošlo k zaklánění postavy, ale k mírné úkloně na opačnou stranu – jakousi přípravu k následující mezza riverenza.\n↑ V popisu kroků se nevyskytuje\n↑ Správnou interpretací si nejsem jist, zda se jedná o ještě další zkrácení 04 - Riverenza breve - ND nebo o něco jiného. Když jsem sledoval interpretaci HK, připadlo mi to podobně jako Arbeauovská úklona, tj. mírný oblouček vzad, sunutý po zemi příslušnou nohou. Ale možná by se to dalo dělat i jako spíše rovný posun dané nohy vzad s lehkým pokrčením kolen a krok by se uzavřel přisunutím původně stojné (tj. opačné) nohy.\n↑ V popisu kroků se přímo takto nevyskytuje\n↑ Zkratka vznikla z pracovního označení, kdy se v prostorové interpretaci HK partneří míjí pravými (při opakování levými) rameny tak, že se za sebe jakoby zasouvají, takže po dvou takových krocích (šikmo vlevo, šikmo vpravo) stojí k sobě zády, takže svého partnera mají za svým levým ramenem.\n↑ I když oni od sebe zase až tak daleko nejsou, a pak ještě mají dělat "dva Passi puntati minimi, přibližujíce se dopředu", tak si těmi Saffici fiancheggiati nejsem moc jistý, když už tam moc prostoru na přibližování není.\n↑ Takto přesně vymezený pojem se v popisu kroků ND nevyskytuje.\nzátočky za pravou ruku\nvpravo a za levou vlevo\nzátočky za obě ruce\n1–4 a G C C Lri-ve-ren-za Lspezza-to Pspezza-to Lspezza-to Pspezza-to Lfiore Pfiore Ltrabu Ptrabu\n5–8 C G C C Lspezza-to Pspezza-to Lspezza-to Pspezza-to Ltrabu Ptrabu Lsaffi-ce Lpasso Ppasso Lspezza-to\n9–12 a G C C Lspezza-to Pspezza-to Lfiore Pfiore Lpasso Ppasso Pspezza-to Lspezza-to Pfiore Lfiore Ptrabu Ltrabu\n13–16 C G C C Lsaffi-ce Psaffi-ce Lsaffi-ce Psaffi-ce Ptrabu Ltrabu Psaffi-ce Ppasso Lpasso Pspezza-to\nvýměna do příčného směru\n17–20 C a G G Lrip Lrip Lfiore Pfiore Lgropp Pgropp Lfiore Pfiore Lgropp Lgropp Lfiore Pfiore Lgropp Pgropp Lfiore Pfiore\n21–24 a e a a Lpasso Ppasso Lsaffi-ce Lpasso Ppasso Lsaffi-ce Lo-sel Pmez-za Lpasso Ppasso Lsaffi-ce\n25–28 C a G G Prip Prip Pfiore Lfiore Pgropp Lgropp Pfiore Lfiore Pgropp Pgropp Pfiore Lfiore Pgropp Lgropp Pfiore Lfiore\n29–32 a e a a Ppasso Lpasso Psaffi-ce Ppasso Lpasso Psaffi-ce Lo-sel Pmez-za Ppasso Lpasso Psaffi-ce\nvzdálit se a přiblížit\npostup jen stranou\nvýměna míst a zase zpět\n33–36 e e a a Lcou-vej Pzpát-ky Lripsot Lfiore Pripsot Pfiore Lšup-lík Pšup-lík Lcou-vej Pzpát-ky\n37–40 e e a a Lbattuti Ptřidupy Lbattuti Pdúpdup Lco-rin-to-o Lpasso Ppasso Lsaffi-ce Lsaffi-ce Psaffi-ce\n41–44 e e a a Pcou-vej Lzpát-ky Pripsot Pfiore Lripsot Lfiore Pšup-lík Lšup-lík Lpun-to Ppun-to\n45–48 e e a a Pbattuti Ltřidupy Pbattuti Ldúpdup Pco-rin-to-o Ppasso Lpasso Psaffi-ce Lri-ve-ren-za\nsobota 2010-04-10: You Tube Renesanční tance párové_Hrubá a Heřman – záznam z taneční soutěže Jílovské Zlato, konané v Karlínském Spektru v Praze\nsobota 2010-06-05 u Parochiální slavnosti augustiniánů 2010 – tančí Kychot a Marie, délka záznamu 2:33\n24 MB, rozlišení 640×480, 24 snímků/s, bez zvuku\n3.9 MB,rozlišení 320×240, 16 snímků/s, bez zvuku\ndtto na YouTube Kychot+Marie: Spagnoletta Nuova al modo di Madriglia (ND) 2010-06-05 – původní soubor MVI_0087.AVI (video/x-msvideo) 267,3 MB (280330160 bytes) i se zvukem\nCitováno z „https://cs.wikiversity.org/w/index.php?title=Spagnoletta_Nuova_al_modo_di_Madriglia&oldid=86468“\nNobiltà di Dame (1600)\nStránka byla naposledy editována 6. 4. 2017 v 22:41.


4 MUST-HAVE kousky letošní módní sezóny | Niceboys.cz\nTentokrát Vám představíme poněkud sofistikovanější, ale i bláznivější módní trendy sezóny jaro/léto 2022.\nČerné a na míru šité\nČerné přesně padnoucí zavinovací sako, inkoustově černý dokonale střižený oblek bez košile či kravaty – tím vším letos rozhodně zabodujete.\nNávrhář Nicolas Di Felice proslavil pařížskou značku Courregés vestami s vyříznutými otvory, které se na Instagramu staly okamžitou senzací.\nSpousta návrhářů letos sází na sportovní střihy univerzitních bund označené příslušnými písmeny univerzitních domů (původně se tyto bundy nazývaly „letterman jackets“ právě kvůli písmenům aplikovaným na přední části). Burberry vsadilo na koženou verzi těchto bund bez rukávů. Dolce & Gabbana na šílené vzory.\nPárty móda plná lesku\nZpět je také párty oblečení! Ultra lesklý satén, hedvábí, mohér, to vše pro na míru šité obleky a košile. Některé soupravy připomínají opět spíše pyžama, což je nám sympatické.\n← Nejlepší LGBTQ filmy: 30. My Beautiful Laundrette\nNejznámější transgender herec na světě Elliot Page plánuje vydat v příštím roce knihu →


Češi v Evropě Ondřeje Housky: Zeman je největším vítačem migrantů. Opravdu | Hospodářské noviny (HN.cz)\n27. 6. 2018 ▪ 00:00\nNejvíce žadatelů o azyl, téměř padesát tisíc, přišlo do České republiky za premiéra Miloše Zemana. Autor ▪ Profimedia\nNejvíc lidí požádalo v Česku o azyl v době, kdy byl premiérem Miloš Zeman. Ten tehdy tvrdil, že bude prosazovat multikulturalismus. Česko v té době nebylo v EU ani v Schengenu. Kdyby z nich dnes odešlo, riziko migrace by se tím nesnížilo. Česko správně odmítá povinné uprchlické kvóty, není ale možné riskovat kvůli nim existenci Schengenu.\nStop imigrantům a Drahošovi, vylepili na billboardy před druhým kolem prezidentské volby příznivci Miloše Zemana. Voličům tvrdili, že jestli někdo zastaví migranty, je to právě Zeman. Jenže pohled na Zemanovu minulost nám ukazuje, že tahle reklama je klamavá. Za které vlády do Česka přišlo nejvíc žadatelů o azyl, navíc často muslimů? Za té, kterou v letech 1998−2002 vedl jako premiér Miloš Zeman. V Česku tehdy požádalo o azyl skoro 50 tisíc lidí. Pro příklad, víc než čtyři tisícovky z nich byli Afghánci.\nZeman a jeho hradní a podhradní parta šíří apokalyptické vize, kterak nás zaplaví migranti. Jenže loni tu o azyl požádalo 1450 lidí. Násobně méně než v době, kdy byl Zeman předsedou vlády. A počty běženců, kteří v Česku o ochranu stojí, navíc od roku 2015 klesají.\nŽe by tehdy Zeman jakožto premiér dělal všechno pro to, aby se sem nedostala ani noha, ale lstiví migranti mu přes hranice stejně proklouzli? Ani náhodou. "Vláda učiní vše pro to, aby se česká společnost v co největší přijatelné míře otevírala Evropě i světu a přetvářela se ve společnost multikulturní." To není programové prohlášení stínové vlády Tomáše Halíka nebo Jiřího Dienstbiera mladšího. To je programové prohlášení vlády Miloše Zemana ze srpna 1998. Zemanův kabinet taky doufal, že česká společnost překoná "některé negativní postoje k jinak hovořícím, vyhlížejícím a žijícím lidem, jimiž trpí každé izolované společenství". Kdo je tedy, ve vztahu k migrantům, "vítačem"?\nMiloš Zeman by asi opáčil svým oblíbeným bonmotem, že jen idiot nemění své názory. To je jistě v mnoha případech pravda. Ale stejně tak je pravda to, co v narážce na Zemana napsal historik Jan Rychlík: "Některé názory mění jen člověk bez charakteru."\nCo je podstatné − do Česka přicházelo nejvíc migrantů v době, kdy nebylo členem Evropské unie. Natož členem Schengenu. Ti, kdo tvrdí, že kdybychom z EU či Schengenu odešli, riziko migrace by rázem bylo pryč, se mýlí. Nebo lžou?\nProč Čechy nikdo neposlouchal\nVěřme, že šílenci prosazující czexit zůstanou na samém okraji českého veřejného mínění a politiky. Bez ohledu na to je ale potřeba odpovědět na naprosto legitimní a velmi důležitou otázku, jaké postoje by mělo Česko jakožto člen EU vůči migraci prosazovat.\nČesko se v evropské migrační krizi, která propukla v roce 2015, chovalo racionálně tak napůl. Vše se smrsklo do odporu proti povinným kvótám na přijímání uprchlíků. V rámci kvót jsme jich přijali 12.\nKvóty navrhla Evropská komise, přestože řada zemí Evropské unie byla proti tomu. Jenže předseda komise Jean-Claude Juncker a jeho pravá ruka Martin Selmayr si udělali doslova, co chtěli. Velká většina kritiků z řad členských států nakonec mávla rukou a omezené kvóty schválila. Koneckonců, na základě nich se rozdělilo jen velmi malé množství uprchlíků. Češi či Maďaři ale kvóty pojali jako fatální ohrožení své bezpečnosti a identity.\nV této vřavě zaniklo, že česká vláda jinak měla na řadu aspektů migrační krize zcela racionální pohled. Správná byla například česká priorita, že nejdřív je potřeba zamezit tomu, aby do Evropy přicházel do slova a do písmene, kdo chtěl. Jenže Česku a ostatním zemím visegrádské čtyřky, i když v tomto měly pravdu, nikdo moc nenaslouchal. Do značné míry si za to mohly samy. Pomiňme Viktora Orbána a zdůrazněme, jak špatně Češi o migraci vyjednávali. Ministr vnitra Milan Chovanec v Bruselu, když už tam přijel, dokázal jen bouchat do stolu a říkat stereotypní ne. Nenamáhal se přijít s nějakým kompromisem, který by Česko dostal z izolace − a tím by zvětšil český vyjednávací kapitál a zvýšil pravděpodobnost, že vláda prosadí to, co chtěla.


Rezidence Františkov Ostrava | Knauf Praha spol. s r.o.\nSádrové omítky do interiéru prostě patří\nPřestože bytová výstavba podle statistik pokulhává za poptávkou, staví se stále zajímavější projekty. Příkladem může být Rezidence Františkov v Ostravě, která spojuje typické přednosti pohodlného venkovského domu se všemi výhodami bydlení přímo v centru města. Přesné linie, hladké plochy, jednoduché tvary a kvalitní materiály. Rezidence byla postavena jako nízkoenergetický dům a získala mimo jiné cenu odborné poroty za Realitní projekt roku 2017 v regionu Moravskoslezský kraj.\nJako má Praha Malou Stranu, Brno Kraví horu, Londýn Notting Hill, Los Angeles Beverly Hills tak Ostrava má Hladnovský kopec. Rezidenční čtvrť si díky nízké zástavbě a absenci panelových domů dodnes dokázala uchovat specifickou atmosféru, hodně zeleně a venkovský ráz. Právě zde byla na jižním svahu vybudována rezidence Františkov s pěti vila domy, ve kterých je uspořádáno 42 bytů. Zatímco exteriér objektů charakterizuje architektura jednoduchých tvarů, interiéry jsou navrženy s důrazem na prostor, světlo, klid a pohodlné bydlení. A k tomu, mimo jiné, přispívají i vnitřní sádrové omítky Knauf.\nDo interiéru jsou sádrové omítky Knauf nejen vhodné, ony tam prostě patří. Široké možnosti použití sádry vyplývají ze specifických vlastností tohoto materiálu. V prvé řadě je sádra zdravotně nezávadná, má pH neutrální, ale především je schopna sama regulovat vlhkost v interiérech. Sádrová omítka dokáže zvýšenou vzdušnou vlhkost v místnosti absorbovat a později opět uvolnit do ovzduší. Tím pomáhá udržovat v dané místnosti příjemné mikroklima a přispívá tak i ke zdravějšímu bydlení. To je velmi výhodné zejména v případě alergických potíží.\nI pro investora má hned několik bonusových argumentů. Je to především rychlost provedení, zajímavá cena, bezproblémové opravy a hladký povrch stěn, v současnosti ze strany zákazníků tolik žádaný. Při správném provedení vynikne jejich precizně hladký povrch právě v interiérech, kde sluneční světlo hraje tak důležitou roli.\nSádrové omítky jsou na rozdíl od klasických vápenocementových omítek jednovrstvé a nanášejí se většinou strojně v jednom pracovním sledu. Pokud to povrch dovoluje, lze je nanášet ve velmi tenkých vrstvách s minimálním odpadem. Lze je použít pouze v interiéru, kde relativní vzdušná vlhkost dlouhodobě nepřekračuje 70 %. Zajímavá je ještě doba vyschnutí, která je ve srovnání s vápenocementovými omítkami poloviční (cca 10 až 14 dní v letním období).\nAplikace sádrových omítek Knauf v Rezidenci Františkov probíhala strojně pomocí omítacího stroje PFT G4. Celkem bylo použito 66 tun sádrové omítky Knauf MP 75.\nProtože k luxusu patří neodmyslitelně také klid, byly v bytech za účelem akustických úprav instalovány také sádrokartonové předstěny. Jejich konstrukce vyžadovala použít desky Knauf RED Piano, které mají vylepšené akustické vlastnosti. Dvojité opláštění deskami 12,5 mm přináší zlepšení indexu vážené laboratorní vzduchové neprůzvučnosti o 20 dB. Na těchto konstrukcích se spotřebovalo kolem 833 m2 desek RED Piano. Na podhledy v bytech byly použity sádrokartonové desky Knauf WHITE a do koupelen speciální impregnované desky Knauf GREEN, odolné proti vlhku. Povrchy desek byly tmeleny tradičně Knauf Uniflott.\nNa Františkově 2096, Ostrava


Buddy Rich: Porovnání verzí – Wikipedie\nBuddy Rich: Porovnání verzí\nBuddy Rich (editovat)\nVerze z 10. 5. 2008, 12:08\nPřidáno 58 bajtů , před 13 lety\nVerze z 10. 5. 2008, 12:05 (editovat)\n(Nová stránka: '''Bernard "Buddy" Rich''' (30. 9. 1917 Brooklyn, New York – 2. 4. 1987) americký jazzový bubeník a kapelník. Buddy Rich je označován za jednoho z nejgeniálnějších svět...)\nVerze z 10. 5. 2008, 12:08 (editovat) (zrušit editaci)\n'''Bernard "Buddy" Rich''' (30. 9. 1917 Brooklyn, New York – 2. 4. 1987) americký jazzový bubeník a kapelník. Buddy Rich je označován za jednoho z nejgeniálnějších světových bubeníků a jeho hra se vyznačovala virtuózní technikou, brilancí, strhujícím nábojem a nápaditostí.
\n▲== Dětství ==\nNarodil se do rodiny herců vaudeville Roberta a Bess Richových. Jeho talentu pro rytmus si poprvé všiml jeho otec, když pouze rok starý Buddy dokázal držet přesný rytmus cinkáním lžícemi. A v 18 měsících již vystupoval jako zázračné dítě ve vaudevillu. Na vrcholu své dětské kariéry byl údajně druhým nejlépe placeným dětským účinkujícím na světě (po Jackie Cooganovi). V jedenácti poprvé zakládá svoji hudební skupinu. Nedostalo se mu žádného profesionálního školení, on sám tvrdil, že by to degradovalo jeho přirozený talent. Dokonce prohlašoval, že nepotřebuje cvičit a veškerou zběhlost dosáhl pouze vystupováním. Ale jak sám přiznává, byl ovlivněn a inspirován hrou Chicka Webba, Gene Krupa, Dave Tougha, and Jo Jonese.
\nJazz poprvé hrál v roce 1937 se skupinou Joe Marsala, potom vystupoval s Bunny Beriganem (1938) a Artie Shawem (1939). Roku 1939 Rich učil na bicí mladého Mela Brookse a přesvědčil Artie Shawa aby povolil třináctiletému Brooksovi navštěvovat nahrávací frekvence na Manhattanu.
\n== Úspěchy v big-bandech a pozdější život ==\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/wiki/Speciální:Mobilní_rozdíl/2562233“