Lunární kalendář 9. prosinec 2048 - Chytré bydlení\nLunární kalendář pro středa, 9. prosinec 2048\n09. 12. 2048\nLunární kalendář 9. prosinec 2048 online\nMěsíc putuje ve znamení Vodnáře a je v přibývající fázi. Vodnář působí na lýtka, kotníky a žíly. Nezatěžujte nohy dlouhým chozením a stáním. Navštivte dnes rodinu a přátele, Vodnář přeje společenských vztahům.\nTento den má svátek Vratislav.\nLunární den 5\nVýchod Měsíce 10:42\nZápad Měsíce 20:59\nVodnář působí na lýtka, kotníky a žíly. Vše, co dnes uděláte dobrého pro svoje lýtka, kotníky a žíly, bude v těchto dnech působit dvojnásob dobře. A vše, co tyto části těla zatěžuje, bude působit škodlivěji, než v jiných dnech. Pečujte o svá lýtka, namasírujte je dobrým olejem. Pokud trpíte na křečové žíly, ve dnech Vodnáře se problémy zhoršují. Objevují se záněty žil. Vyhněte se delšímu stání, obyčejná procházka po městě se může ve Vodnáři stát zlým snem. Nohy si během dne pokládejte nahoru a lýtka potírejte vhodnou mastí proti křečovým žilám. Mast vtírejte opatrně a směrem ke kolenům. Dnes rozhodně není vhodný den na operaci křečových žil, přesuňte termín na ubývající Měsíc, jinak se budou křečové žíly tvořit znovu. Unaveným nohám udělá dobře sprchování střídavě studenou a teplou vodou a masáže ve směru od kotníků nahoru. Kdo dnes bude mít křeče v lýtkách, měl by do stravy zařadit více hořčíku. Ten se nachází například ve slunečnicových semínkách. Provádíme natahovací a protahovací cviky na podporu krevního oběhu. Cviky s nohama nahoře jsou tedy vhodné, např.“svíčka“.\nVe dnech Vodnáře tělo dobře zpracovává tuky. Někdo dnes snáší tučná jídla dobře, někomu vadí už pouhá vůně tuku. Pozorujte, jak jste na tom vy. Doporučujeme tuky v přírodní formě, jako jsou ořechy a různá semínka. Vyzkoušejte podle ájurvédy nejvhodnější tuk pro člověka - přepuštěné máslo neboli ghí. Jídla dostatečně kořeňte, k dochucení používejte hlavně česnek a různé bylinky. Vyzkoušejte i netradiční koření. V menší míře můžete sýry, maso a vejce. Ve Vodnáři pijte čaje z květů rostlin, například lipový, měsíčkový, třezalkový, můžete i mátový nebo šípkový.\nJe den květu, proto doporučujeme zeleninu, u které je plodem květ:\nkvěták, brokolici, artyčoky, kopr, mangold\nDnes je vhodný den pro barvení a tónování vlasů, dobře působí také vlasové zábaly. Dopřejte si relaxační koupel a masáž. Postačí uvolňující koupel chodidel, kdy do vaničky přidáte koupelovou sůl. Při masírování nohou a lýtek je však třeba opatrnosti, masáž provádějte velmi jemně a směrem k srdci. Je třeba vyhnout se dnes větší fyzické námaze, hýčkejte si nohy speciálními ošetřujícími přípravky. Dnes je vhodný den na pleťovou masku, která působí na rozšířené žilky v obličeji. Nechte si udělat lymfatickou masáž. Prospěje vám také sauna, která podpoří krevní oběh a lymfatickou soustavu.\nV přibývajícím Měsíci se provádějí rituály a kouzla na přivolání či podpoření čehokoliv, co si přejeme a co potřebujeme. Kouzlí se na lásku, vztahy, plodnost, úspěch, hojnost a finance. Ve Vodnáři se čaruje především na dobré vztahy, na urovnání sporů s přáteli. Vyberte si kouzlo..\nVe dnech Vodnáře je dobré vyvětrat celý dům a také sklep, provést i větší úklid. Vyleštěte zrcadla, lustry a další skleněné plochy. Umývají se dřevěné podlahy. Vhodný den pro malování a lakování. Prádlo bude dnes dobře schnout. Věci nakupujte pouze k brzké spotřebě, nic neskladujte, všechno se rychle kazí.\nDny Vodnáře jsou dny květu se stoupající silou. V přibývajícím Měsíci jsou od srpna do února. Počasí bývá vzdušné a jasné. Dny Vodnáře nejsou příliš vhodné pro práce na zahradě, je dobré omezit se na nejnutnější. Můžete alespoň opravit plot, vyvětrat pařeniště a sklep, uklidit skleník a zahradní chatku. Určitě dnes nepřesazujte žádné rostliny, špatně by zakořenily. Také zálivbku odložte na jiný den, pokud to není nutné. Dny jsou vhodné pro tyto práce, s ohledem na roční období a počasí:\n5. lunární den\nJeho symbolem je Jednorožec. Dnes pracujte s energií potravy, která se přeměňuje na energii astrální. Pozorujte, jaké potraviny vám dělají dobře, které vás lákají a na co máte chuť. Dnes také lehce poznáte, co vám v jídle škodí a naopak z potravy můžete získat velké zásoby energie, a to i přesto, že nesníte mnoho jídla. Důležité je jídlo důkadně rozžvýkat. Den je vhodný pro změny v životě, jak vnější, tak vnitřní. Přichází očištění skrze slzy, nestyďte se vyplakat. Poznejte pravou příčinu slz a s ní pak pracujte. Je také vhodný den pro práci s bylinkami a na cestování. S pátým lunárním dnem je spojena čelní čakra Ádžňá. Více o lunárním dni..\n« Lunární kalendář 2048 online -\nÚTERÝ 8. 12. 2048\nLunární kalendář 2048 online -\nČTVRTEK 10. 12. 2048 »\nPeřiny z umělých vláken ocení hlavně alergici\nDoma jsme jednu dobu byli všichni stále nemocní, u dětí se postupně rozvíjela alergie atp, nebylo to úplně nej...\nNůž sekačky ovlivní kvalitu sečení. Víme, jak jej vybrat\nJen chci informovat, že se na trhu s noži objevil nový hráč, česká firma ABBECON. Vyrábějí nože na jakýkoliv t...\nČíslo popisné a číslo orientační: rozdíl je nepatrný, avšak zásadní\nJe absurdní že všude na světě se používá jen ulice, číslo, PSČ, ale českým postakum to nestačí, a potřebují da...\nCelkem hlasovalo 1677 lidí


Sloupek Kateřiny Lhotské: Melounoví aktivisté útočí… - oPojištění.cz\n28.6.2021\tSloupek Kateřiny Lhotské, Spektrum\nO klimatických aktivistech se občas říká, že jsou jako melouny. Navrch zelení, uvnitř rudí. Když se člověk zamyslí nad jimi prezentovanými názory, dojde nutně k závěru, že toto přirovnání docela sedí.\nTak třeba spolek „Re→set“, který stojí za kampaní „Zastavme špinavé prachy“ namířené proti finančním institucím (především pojišťovnám a v menší míře i proti bankám), které pojišťují nebo financují „uhelný byznys“. Ten sám sebe charakterizuje jako „platformu pro sociálně-ekologickou transformaci“ a píše o sobě opravdu zajímavé věci. Jakoby opsané z učebnic marxismu-leninismu. Jen je do nich doplněno tu slovo „ekologie“, onde výraz „klima“. Ostatně posuďte sami.\nO současném ekonomickém modelu tvrdí, že „...koncentruje bohatství v rukou hrstky privilegovaných...“, „...generuje čím dál propastnější sociální rozdíly...“, „...podrývá demokracii...“ (probůh jak?) a podobné perly. A jak by chtěli aktivisté z „Re→set“ tento stav řešit? Dovolím si citovat:\nNa tomto spolku je kromě jiného vidět, kam se nám vlastně ekologie posunula. Dříve to byla péče o čistý vzduch, řeky a lesy a podobné chvályhodné aktivity. Časem se však stala cestou, jak se dostat k penězům z dotací. A tak se zrodili solární baroni. Ti jsou však úplnými nuzáky v porovnání s těmi, kteří budou profitovat z programu Green Deal snažícím se „bojovat s klimatem“. Náklady na něj sice ještě nikdo pořádně nespočítal, ale podle jeho velkorysého rozsahu to bude nepochybně pořádná černá díra na peníze. A nedělejme si iluze, že by teď někdo přišel s tím, že je to celé nesmysl a že levnější a účinnější bude se klimatu přizpůsobit. Do tématu „boj s klimatem“ bylo totiž investováno až příliš mnoho, než aby se nad ním zavřela voda.\nNyní tu však máme úplně nový fenomén. Téma „klimatické změny“ je používáno jako beranidlo k prosazení změny politické. Spolek „Re→set“ v tom není ojedinělý. Připomeňme si třeba aktivisty z hnutí „Extinction Rebellion“. Ti se tím totiž už vůbec netají: „Chceme narušit ekonomiku, a tak otřást stávajícím politickým systémem“, nebo: „Naším cílem je politická změna“. K tomu ještě dodávají, že chtějí nahradit volené orgány jakýmisi „občanskými shromážděními“, kam by měli být občané „vybíráni“. Prostě přímo učebnicový plán, jak demontovat demokratické společenské zřízení.\nA jak do toho zapadá současné tažení proti pojišťovnám a bankám? Podle mne tím aktivisté jen testují vlastní sílu a reakci společnosti. Pokud nenarazí na vážnější odpor, přitlačí. Budou třeba požadovat, aby pojišťovny nepojišťovaly vozidla se spalovacími motory. Pak se obrátí na banky, aby půjčovaly místo soukromým firmám jen subjektům s „demokratickou formu vlastnictví“. A pak... Mám pokračovat?


Chcete začít vsázet, ale nevíte, jak začít? Pomůže vám portál Online sázkové kanceláře – Letem světem Applem\nChcete začít vsázet, ale nevíte, jak začít? Pomůže vám portál Online sázkové kanceláře\nChcete začít vsázet, ale nevíte, jakou sázkovou kancelář si vybrat? Chcete, aby byla sázková kancelář férová, a aby jste se při sázení cítili komfortně? Nejste v sázení sběhlí a chtěli byste se o něm dozvědět více? Pokud jste si alespoň na jednu z těch otázek odpověděli kladně, tak se vám určitě bude líbit tento článek. Sázkových kanceláří je v České republice opravdu mnoho a jejich počet neustále roste. Každá kancelář však může nabízet něco jiného a ne každému může konkrétní sázková kancelář vyhovovat. Kromě toho je sázení v České republice velmi populární a každým rokem roste počet uživatelů, kteří pravidelně vsází.\nPokud jste se tedy rozhodli vsázet, tak si hned jakožto první krok musíte vybrat sázkovou kancelář, skrze kterou budete vsázky provádět. V tom vám může pomoci webový portál Online sázkové kanceláře, který zpracoval informace od všech povolených sázkových kanceláří v České republice. Na tomto webovém portálu najdete podrobné recenze většiny českých sázkových kanceláří, a tak si můžete být jistí, že si vyberete tu, která se bude líbit právě vám. Hned na začátku stránky si můžete všimnou jednoduché tabulky, která shrnuje nejhlavnější informace sázkových kanceláří. V této tabulce nechybí hlavní výhody konkrétní kanceláře, dále samozřejmě informace o regulacích, a také můžete mezi sebou kanceláře porovnat v tom, zdali nabízí live sázky, aplikaci, cash out, a jakou mají nabídku. K samotným kancelářím si poté stisknutím jediného tlačítku můžete přečíst recenze, anebo se přímo vrhnout na věc.\nNíže pod samotným přehledem poté najdete informace o tom, podle čeho se sázkovým kancelářím udává hodnocení. Mezi hlavní aspekty patří samozřejmě bezpečnost, pro uživatele je však také důležitý komfort v podobě možnosti využití několika platebních metod, příjemného uživatelského prostředí, bonusových nabídek, či speciální mobilní aplikace. Je však nutné podotknout, že tohle nejsou ty největší důvody, proč byste si měli konkrétní sázkovou kancelář vybrat. Nejdůležitější je samozřejmě stále váš pocit. Pokud se tedy na nějaké stránce sázkové kanceláře necítíte dobře, tak byste ji jednoduše měli vyměnit. V roce 2017 musely všechny sázkové kanceláře požádat o licenci, tudíž všechny recenzované sázkové kanceláře samozřejmě podléhají regulacím Ministerstva financí České republiky, popřípadě regulacím jiných zemí. Ostatně, jak už jsem jednou zmínil, tak informace o regulaci sázkové kanceláře se vždy dozvíte v přehledu.\nUvítací bonusy a sázky zdarma\nMnoho sázkových nabízí pro všechny nově příchozí sázkaře různé uvítací bonusy či sázky zdarma. Bonusy pro nově příchozí hráče fungují tak, že stačí vložit finanční prostředky na váš účet, a poté vám po dobu několika dnů, týdnů, či měsíců běží uvítací bonus. Ten se pohybuje většinou v hodnotách od 50 % do 300 %. Pokud tedy vyhrajete určitou částku, tak se tato částka bonusem ještě znásobí. V případě sázek zdarma je zase realita taková, že například v případě různých turnajů či ostatních akcí dostanou sázkaři určitý kredit, většinou v hodnotě 100 korun, který mohou na turnaj či událost vsadit. S vkladem prostředků na váš účet souvisí také to, jakým způsobem lze tyto vklady a výběry provádět. U většiny společností je tohle otázka několika málo sekund či minut, k dispozici je poté manipulace s prostředky pomocí platební karty, PayPalu, či populární služby Paysafecard. Některé zahraniční sázkové kanceláře nabízí také vklad Bitcoinu.\nMobilní aplikace, živé sázky, podpora a pověst\nDále vás určitě zajímá to, zdali určitá sázková kancelář nabízí mobilní aplikaci. Pokud se chystáte vsázet především na mobilním zařízení, tak je mobilní aplikace velice důležitá. Sázení na webu na displeji telefonu rozhodně není příjemné a onu pohodlnost získáte právě v mobilní aplikaci. Některé sázkové kanceláře poté nabízejí tzv. živé sázky, kdy můžete vsázet při samotném utkání. Jedním okem se tedy můžete koukat na televizi a druhým okem na utkání vsázet. Sázkaři tuto formu mnohdy preferují kvůli velké dávce adrenalinu. Důležitá je u sázkových kanceláří také zákaznická podpora a samozřejmě pověst kanceláře. Rozhodně byste při výběru neměli ani tyto dva aspekty stranit.\nDo popředí se nově dere také sázení na e-sport. Sázení na E-sport se dá považovat za sázení na turnaje počítačových her. Tyto turnaje jsou v posledních letech velmi populární. Hraní počítačových her už není pouhým koníčkem, ale také profesionálním oborem, stejně jako například fotbal či hokej. Sázení na E-sport je momentálně stále na vzestupu a ne každá sázková kancelář sázky na něj nabízí. Očekává se, že za několik let však budou sázky na E-sport součástí každé sázkové kanceláře.\nAktuální přehled bonusů, live přenosy a průvodce\nV horním menu webové stránky si můžete jednoduše rozkliknout záložku Bonusy, kde naleznete pravidelně aktualizovaný seznam všech bonusů, které různé sázkové kanceláře nabízejí. To samé platí pro kolonku Live, která se nachází v horním mneu. Po rozkliknutí této sekce si můžete zobrazit sázkové kanceláře, které nabízí živé vysílání. Nechybí také hodnocení kvality živého vysílání, a tak si můžete vždy vybrat tu kancelář, která vám bude i v tomto ohledu vyhovovat. Některé sázkové kanceláře dokonce nabízí i multi-view přenos, tedy že můžete najednou sledovat hned několik utkání na jedné obrazovce. Součástí webové stránky je také podrobný průvodce sázením, kde se můžete dozvědět například informace o sázení pomocí tzv. asijského handicapu, anebo pomocí techniky surebets. Hned vedle sekce Průvodce sázením si můžete rozkliknout možnost Vklady a výběry, kde se opět můžete dozvědět zajímavé informace.\nPokud se tedy chcete stát úspěšným sázkařem, měli byste prvně navšítvit stránku Online sázkové kanceláře, abyste zjistili, kterou kancelář si vybrat. Na stránce se kromě podrobných recenzí různých sázkových kanceláří navíc nachází různé tipy a triky, které vám zvýší šance na výhru. Berte však potaz v to, že vybrat byste si samozřejmě měli tu kancelář, kde se cítíte dobře, a kde máte ze sázení dobrý pocit.\nNa Online sázkové kanceláře se přesunete pomocí tohoto odkazu


Rekonstrukce na podzim | Bydlení\nOd majda vloženo 29.8.2016\nZatímco léto je ideálním obdobím pro venkovní práce na rekonstrukcích, jako je oprava střechy nebo výměna oken, s příchodem podzimu nastává čas dát nový kabát interiéru vašeho domu nebo bytu. Zde už totiž nejste závislí na počasí ani povětrnostních vlivech.\nPustíte-li se do rekonstrukce sami, pak se obrňte pořádnou dávkou trpělivosti. Bude to nejen namáhavější, ale také časově náročnější, dejte si také pozor, ať nepřeceníte své schopnosti. Pak by bylo dost dobře možné, že místo toho, abyste ušetřili, budete muset investovat do napáchaných škod. Obzvláště rekonstrukce bytového jádra patří totiž k nejsložitějším úkolům.\nJestli si na rekonstrukci sami netroufáte, protože vám chybí potřebný čas nebo zručnost a máte obavy, že by výsledek nedopadl podle vašich představ, pak si raději pozvěte odborníky. Ti vám vykouzlí bydlení vašich snů rychle a spolehlivě. Zvolíte-li specializovanou firmu, nebudete navíc muset shánět další řemeslníky, firma disponuje všemi pracovníky od zedníků, malířů až po podlaháře či elektrikáře. Navíc si můžete být jisti, že „v novém“ budete bydlet přesně podle domluveného termínu a za předem dohodnutou cenu. Firma bude mít rekonstrukci hotovou za pár dní, navíc zajistí a dodá potřebný materiál a také obstará potřebné dokumenty. Nehrozí tak žádné riziko. Zařídí zkrátka rekonstrukci od A do Z. A to dokonce i včetně závěrečného úklidu.\nPokud vás tlačí čas, ale přesto toužíte po nové koupelně, pak jsou ideálním řešením obkladové panely Abitibi. Díky nim nebudou zapotřebí stavební práce a z modernizované oázy klidu a relaxace se budete moci těšit za krátkou dobu – dokonce už za pět dní.\nČástečná nebo celková rekonstrukce bydlení je často nutné zlo, které se však vyplatí přečkat. Nechte si zvelebit svou kuchyň, koupelnou nebo konečně zlikvidujte staré umakartové jádro a těšte se z „nového“ bydlení!


RECENZE St. Vincent opustila urputnou snahu upoutat. Dospěla - Aktuálně.cz\nBenjamin Slavík, autor je redaktorem časopisu Živel\n13. 3. 2014 17:47\nSt. Vincent se stala trefnou, citlivou, jindy ironickou komentátorkou. Přesně do takové polohy chytré holky těsně po třicítce dospívají. S chladem ledových královen to ale nic společného nemá.\nSt. Vincent. | Foto: Profimédia\nRecenze - Všechna alba Annie Clark, která tvoří pod nickem St. Vincent, jsou splněným snem posluchačů různých forem ženského písničkářství. Práce této americké umělkyně jsou totiž určitým meetpointem jednotlivých přístupů, které se běžně na deskách jiných jejích kolegyň objevují a poslouchají zcela samostatně.\nChcete, aby se vám zpěvačka vyzpovídala ze svých útrap a zajuchala nad svými radostmi? Dávíte se rádi v neodolatelně nedýchatelném dusnu? Tančíte rádi na motivy lehkých melodií? Zpíváte si rádi hezké a zpěvné písničky? Vyhledáváte dámy, které své písničkářství chápou jako zvukově vzrušivé konceptuální umění, které ví, co to je experiment? Baví vás barokně vyklenuté kompozice? To vše alba St. Vincent nabízejí.\nSt. Vincent: Rattlesnake (Live) | Video:\nCo je však na tvorbě této písničkářky nejúžasnější? Její nahrávky nejsou v žádném ohledu výsledkem kompromisního kalkulu, kterým by hledala citlivě míchaný koktejl stravitelný pro každého. Talentovaná Američanka obsáhne všechny polohy naprosto plnohodnotně a přirozeně s dostatečnou hloubkou.\nMožná právě z těchto důvodů ji lze považovat za „ideální ženskou interpretku roku 2014“. Její tvorba, která kombinuje několik různých konceptů do jednoho jediného konkrétního, totiž může velice efektivně šetřit posluchačův čas.\nSpíše umělkyně než hipsterská atrakce\nSt. Vincent určitě není solitérkou, jejíž hudba by se svou podstatou vymykala a nezapadala do žádného širšího žánrového rámce; na to je její alt-pop až příliš obecně globalizovaným a zavedeným hudebním komunikačním kódem.\nSoučasně ale bude platit, že přímo v jeho kontextu jsou její alba zcela výjimečná. Říká-li se, že většina současných písničkářek zní moc hezky, ale zároveň také tak nějak úplně stejně a zaměnitelně, skladby St. Vincent si uvnitř jejich množiny určitě nespletete. Pro její hlas, který nelze alternovat, specifický zvukový design i kvůli práci s emocemi.\nSt. Vincent: Regret (Live). | Video:\nJejí písně jsou melodicky vstřícné, líbivé, jejich upbeatový formát vybízí k juchavému tanci; z toho důvodu mohou evokovat městský pop pro alternativní děvčata, který zpívá třeba Lily Allen nebo Kate Nash. Současně však stojí také na ryze autorsky písničkářských základech, díky kterým není úplně daleko od značek, na nichž odrzle stepují Amanda Palmer nebo Regina Spektor, dámy, kterým vlastní vousy nevadí.\nSt. Vincent by se vlastně mohla jevit jako ideální oběť obálek hipsterských časopisů typu VICE, na kterých se objevují stylové slečny, které umí hrát na nějaký nástroj, zpívat a skládat hudbu s iluzí novosti. Její ambice jsou ale vyšší a také hlubší, než aby se stala hudebním módním doplňkem s krátkodobým datem trvanlivosti.\nO St. Vincent se tak lze bavit mnohem více jako o svébytné umělkyni s vlastní vizí „zvukové výpovědi o ženském světě“ než jako o povrchní hipsterské atrakci. Tuto tezi lze pak doložit albem, které loni nahrála s Davidem Byrnem, ikonou ikonické kapely Talking Heads, muzikantem, který by se se zpívající modelkou ani nepozdravil.\nDospělost geniálního dítěte\nChronologie jednotlivých alb St. Vincent naplňuje pojem „konzistentního vývoje“. Všechny její desky jsou ukotvené v jednom širším hudebním konceptu, ale jedno za druhé průměrně citlivý posluchač nikdy nesplete.\nSt. Vincent: Digital Witness (video). | Video:\nSt. Vincent se mění, ale nijak radikálně, jde spíš o logický vývoj. Její tempo umělecké metamorfózy je pozvolné, možná dokonce pomalé. Tento přístup k tvorbě vždy na umělce vrhá sympatický stín: díky němu totiž působí jako interpret, který má v hlavě přesnou vizi své umělecké identity a svým každým novým albem nahodile netestuje, v jakém žánru nebo stylu by se mu mohlo dařit nejlépe.\nLetošní deska, které St. Vincent nechala v titulu jen svůj pseudonym, pak bude v rámci její diskografie platit za nejlehčí, nejuvolněnější, nejtanečnější. Častá zkušenost se současnou popmusic říká, že vyvine-li se interpret vstříc těmto charakteristikám, znamená to invenční úpadek; jinými slovy: deska odlehčených písní se většinou nahrává až v momentu, kdy se vyčerpají nosné nápady.\nSvým čtvrtým albem ale St. Vincent naplňuje přesný opak. Nejvýraznějším negativem jejích předchozích alb byla až okázalá potřeba demonstrovat výjimečnost. Kytarové plochy zněly tvrdě, orchestrální motivy byly honosné, hlas upozorňoval na své možnosti snadné ohebnosti. Posluchač tak mohl mít pocit, že místo toho, aby St. Vincent zpívala své písničky, vytváří dokonalý reklamní banner na sebe samu. Přestože ta alba byla dobrá, vyzařovala z nich aura ženy, „která cítí nutnost až hystericky agresivním způsobem svému okolí vnutit svou vlastní jedinečnost“.\nSt. Vincent: Birth In Reverse (audio). | Video:\nNové album tak může zapadnout do modelu „dospění geniálního dítěte“. V jeho skladbách jsou totiž všechny zmiňované prvky výjimečnosti své zpěvačky zachované, ale nejsou akcentovány až tak agresivním způsobem jako v minulosti. St. Vincent si přesně uvědomuje jejich potenciál, který využívá střídmě a efektivně. Každý použitý zvuk slouží efektu skladby, nikoliv jako deklamace.\nZbraň, kterou nové skladby zabíjí, je jejich živelnost. Píseň ve čtyřminutové stopáži totiž několikrát zvládne změnit hlavní motiv, svoji náladu, svůj žánr, nebo také styl zpěvu. Důsledkem tohoto přístupu je pak skutečnost, že se ve skladbě neustále něco děje; než začne posluchače nudit, stihne se proměnit.\nSt. Vincent: Prince Johnny (Live). | Video:\nSt. Vincent tak demonstruje, že odmítá parazitovat na jednom nápadu nebo konceptu. Přestože je její album slideshow rozličných nápadů, zní celistvě a uceleně. Nikdy se jako celek nerozpadne, nikdy nezačne působit jako mozaika zajímavých miniatur.\nPři posuzování těchto aspektů nesmí posluchač zapomenout, že poslouchá popovou zpěvačku, a ne poslední album experimentátorů The Knife.\nSpecifikum nového alba St. Vincent je pak v jeho zvuku. Ten z jedné strany využívá velké množství studiových motivů, které mohou působit „uměle až gumově“. Na druhé straně však dokáže znít organicky, živě, agresivně. V tomto ohledu jako by album odkazovalo buď na desky, na kterých PJ Harvey pracovala s elektronickou produkcí, nebo pak na rané práce Björk, kde se to hyperbaladami jenom hemžilo.\nSt. Vincent: Marrow (video, 2009) | Video:\nNové album St. Vincent z protichůdnosti využívaných prvků těží také v dalších aspektech. Hlasový projev je nyní soubojem jemné ženskosti a agresivní animálnosti. Tento zdánlivý rozpor je pak jen další třecí plochou, kterou album drží pozornost.\nPozitivem čtvrtého alba St. Vincent je také fakt, že nános studiových parádiček na sebe nikdy nestrhne větší pozornost než skladba samotná.\nPísničkářství je ryze osobním žánrem. Sledování diskografie je současně také sledováním proměny interpretova pohledu na život a svět. U ženských umělkyň se pak tato změna projevuje zejména vývojem, nebo posunem převládající emoce.\nSt. Vincent začínala jako nervní a neposedná dívka, která nemá problém o sobě promluvit; jednou šeptala, podruhé řvala, nikdy ale neplakala. Cesta, po které se po dobu sedmi let od vydání debutu prošla, ji dovedla k určité rezervovanosti, odstupu.\nNeznamená to, že by už věci neprožívala a emocí se zbavovala. Znamená to pouze, že se na věci chce dívat s odstupem a také že to už dokáže. Nenechá se už jimi pohltit, ovládnout. Co z toho plyne? Jestli dříve měly její záležitosti nad ní převahu a ona se pak s nimi musela do vyčerpání rvát, tak v současnosti se role otáčejí. Stala se tak trefnou, občas citlivou, jindy ironickou komentátorkou. Přesně do takové polohy chytré holky těsně po třicítce dospívají. Jejich prožitek je spíše vnitřní než vnější. S chladem ledových královen to ale nic společného nemá.\nSt. Vincent, 2014, Loma Vista/Republic, 40:04 min.\nhudba kultura Magazín.Aktuálně.cz Recenze St. Vincent


připevnění sucháče na bulpren - Diskusní fórum NaKole.cz\nNaKole.cz > Diskuse > Lehokola > připevnění sucháče na bulpren\npřipevnění sucháče na bulpren\nnevíte čím připevnit suchej zip k bulprenu ?\nna sedlo jsem přilepil samolepící, ale na bulprenu to asi nebude držet\nJá jsem ho lepil chemoprenem. Napatlal jsem ho tlustou klikatou housenku…\nKoupil jsem si samotnou hmotu a vystříhnul správnej tvar. Je to o dost…\nprodyšnej od Azubu.\nco to je za materiál a kolik stojí, nevíš ?\nklouže na tom pertexka o hodně víc než na bulprenu ?\nRe: připevnění sucháče na bulpren\njestli ho máš z Azubu máš si objednat ze sucháčema. Já to řeším potahem na bulpren,. ale tos nechtěl slyšet.\nAzubáci to lepí nějakým bílým sajrajtem. Když jsem zkusil použít něco z garáže, nefungovalo to.\nKoupil jsem si samotnou hmotu a vystříhnul správnej tvar. Je to o dost levnější než od překupníků a navíc jsem si vzal trochu tlustší, na vyzkoušení.\nNapadlo mě tavný lepidlo, ale nevím jaký.\nCo si zkoušel ?\nhmmm, toti už nepovím. Určitě něco od Patexu a pak další věci, ale jsou to roky zpátky...\nTaky to řeším. Potah na bulpren máš z bavlněné látky nebo něco prodyšnějšího?\nstandardní cena z jara tohohle roku 490,-- Kč\na je vymakaná - oproti předchozí variantě má po obvodu reflexní lem ...\nCca jako sitovane kapsy na bocich batohu + neco jineho na bocnice. a ma to tusim reflexni pasku po obvodu.\nNevim. Mam to odma, ale jeste jsem nepouzil. Zatim jezdim na cistem bulprenu. Ale Ales Zemanek mi pri nakupu rikal, ze na jizdu v terenu doporucuje jen bulpren.\nNicmene bulpren mi sezral dvoje kalhoty. Proste se rozedrely svy. 8-(\nTo jo, mě pěkně žmolkovatí moirový triko. Koupil jsem si teď o dvě třídy jemnější a tlustší o cenťák, tak jsem zvědavej. :-)\nAkorát to lepidlo nevím.\nZkusil bych neco, co ma po zatuhnuti pruznou konzistenci. Tedy bud chemopren, nebo neco jako gumoveho. Mel jsem neco na opravy neoprenu...\nměl jsem problém přilepit i sucháčovej protikus chemoprénem přímo na sedlo\ntak to vyřešil potah :-)\nnechci dělat AZUBu reklamu, ale potah je dobře vymyšlenej a reflexní lem je fakt dost dobrá vychytávka\nnevím, co je pertexka, ale já po tom nekloužu. Pro mě výhoda, že se na tom dá jezdit i bez trička. Míň se bulpren rozedírá. Nerve oblečení to oblečení, takže je možno jezdit jen ve vlně a nemusí se přes ní brát bavlna. Násobně líp to drží na sedle. atd. atd. atd.\nVedvou bodech nesouhlasim:\n- Bulpren na sedle suchacem drzi naprosto nehybne.\n- I na bulprenu se da jet do pul tela. Odjel jsem takhle tak 200 km pres Orlicke.\nMě se taky bulpren nehýbe, ale už si nepamatuju čím jsem to před dvouma rokama lepil. (alzhajmr, ach jo)\nA sundavat a nandavat potah X krát denně se mi nechce. Protože kus cesty je asfalt, pak do lesa, zase asfalt, zase les...\nproč to chceš několikrát denně měnit???\ntřeba jedu 20 km po silnici, pak pár km po turistický značce, pak zase asfalt, potom třeba polňačka\na když potah klouže tak bych s ním nemohl mimo silnici, takže bych ho musel sundat a pak už by se mi nandavat nechtěl, tak bych ho vlastně nepoužíval\nTy to tu moc nečteš, co? Jurimír jezdí v terénu, má potah a nemá s ním problém. Takže potah není potřeba sundavat.\nuž to napsal Snilard, ale zopáknu to. V lese jezdím běžně a moc rád. Potah mi v tom nevadí.\nKoukni na nějaký fotky a videa...\njá sem reagoval na to, že někdo psal, že potah není určenej do terénu a i azub tvrí, že se má do terénu sundavat\nA šusťáková bunda po něm taky neklouže ? Dá se jezdit i v ní ?\nA co déšť, jak to rychle vyschne ?\nVidea jsou kde ?\nNe ze se ma sundavat, ale kdyz jsem tehdy zcela jasne vysvetlil, ze urceni lehace ma byt teren, bylo mi doporuceno zustat u defaultniho bulprenu, ze drzi nejlepe. Rekl bych, ze ted uz bych byl schopen jezdit i na podstatne vice klouzavem venticitu bez nejakeho velkeho omezeni. Nicmene na bulprenu jsi skoro jak prilepeny suchym zipem.\nTak to raději zůstanu u bulprenu.\nMam porad puvodni. V pouzitelnem stavu byl tak 2000 km, ted presluhuje.\njá kilometry neměřím, ale vydržel mi zhruba rok a půl\nv šusťáku nejezdím. Nevím. Mám bundu tuhle http://www.czbmi.cz/katalog_light.htm a gatě tyhle: http://www.czbmi.cz/katalog_light.htm#Cyklokalhoty Profi\ntady: tohle je třeba v mokur, bahně na kořenech atd. Nekloužu a řídím jednou rukou, protože v druhý je foťák. Jednou jsem se vymázl jak uvidíš, ale jel jsem to na Marathonkách, což jsou gumy do bahna fakt silně nevhodné...\ndalší třeba tady:\njá vozím ty samý nepromoky jako ty, ale jen v dešti, jinak vozím pertex, protože je o dost prodyšnější\njo, jo, takový cesty a cestičky jsou nejlepší, dají se i s naloženým kolem, žádnej terén kde člověk riskuje každým okamžikem uklouznutí :-)\nasis to neviděl všechno že jo? Jel jsem tam s jednou rukou věci, který jiný vedli. Ale jinak samozřejmě na tom nejhorším foťák zandám a řídím oběma rukama...\nKdyž prší a fouká mám tuhle bundu. Když neprší a nefouká mám tričko. Žádnou pertexku nemám, tak nemám konkrétní zkušenosti s ní...\nna úplně všechno jsem se nedíval, protože se mi rozklepaly z toho třesení zorničky :-)\nchtělo by to foťák přidělat ke kolu, aby se to tak hrozivě neklepalo\nabych pravdu řekl, tak žádnej obtížnej terén jsem tam nikde neviděl\nřekni kde to přesně je\nHezké, pěkné koukání. A jseš dobrej takhle v terénu na kamenech a kořenech udržet kameru a řízení a nenabít si hubu :-) a to jsi ještě nevlít do rybníku nebo potoku nebo se jen nechceš pochlubit jak to vypadalo z pohledu kamery ? :-))\nmě drží s potahem líp, protože jsou tam jak dva sucháče, tak ještě dvě stahovadla. Nepsal jsem, že by samotnej bulpren nedržel, jen, že mě to s potahem drží líp.\nJasně dá se jet bez trička na samotným bulprenu, taky jsme tak jezdil a odjel tak určitě víc jak 200km, když ještě potah na bulpren neexistoval, jen to nebylo příjemný na záda a měl jsem pak na zádech vzorek bulprenu obtisklej:-)\npertexka je "šusťáková" bunda\nJá jsem ho lepil chemoprenem. Napatlal jsem ho tlustou klikatou housenku na zadní stranu nesamolepicího látkového sucháče, nechal slabě zavadnout a přitlačil na bulpren. Chce to mít chemopren až do rohů sucháče a hned po připlesknutí otočit celek sucháčem dolů na stůl nebo podlahu, aby stále ještě tekutý chemopren ne protekl durch bulprenem. I tak ale obteče hodně vláken bulprenu a udrží to tam. Aspoň mě to tak fungovalo.\nvydrželo to po celou životnost bulprenu, nebo se to začalo vytrhávat z vláken ven ?\nSundaval jsem to ze sedla jen málokdy a když už, tak opatrně. Odklopím bulpren až k zipu a pak už vezmu rukou přímo za ten zip. Potom mi zatí všechny bulpreny dřív chcíply totálním proležením v celé ploše a rozdrbáním spodního okraje než se vůbec ten sucháč z toho začal trhat ven. Je ale možné, že kdyby to člověk třeba sundával denně a/nebo nešetrně, vyškublo by se to rychleji. Mě se to ale nikdy nestalo.\nV Azubu jsem viděl, že to lepili lepidlem v kartuši značky Soudal, byla to černá hmota, přesný typ nevím. Já jsem Soudal nesehnal, ale koupil jsem Pattex na bázi kaučuku, který je rovněž v katuši a má schopnost vyplňovat i nerovnosti, t.j. neproteče. Bylo to cca před dvěma roky, dnes už výrobce používá jiné označení, odpovídající je typ Pattex Expres Fix. Cena je vyšší, nespotřebovaný zbytek doporučuji dobře uzavřít a vrazit do lednice.\nZkusil jsem tavný lepidlo a drží to jak židovsdká víra. Ani se tam toho nemusí moc dávat, pár mm na sucháč a přitisknout. Až to vychladne tak to nejde vyrvat, trhá se to i s pěnou. Je to nejrychlejší a nejlevnější. Stačí malá štangle lepidla, nahřát nad plynovým sporákem a opatlat sucháč.\nAle POZOR ! napatlat ze správný strany !\nto s emi vyrvalo i z bulprenem a tlačilo to do zadku. DOufám, že dopadneš líp....\nCo je to "tavný lepidlo"? - já to nevííííím!\njako správnej lepič, tě poučím\nAhááá, díky kucí, teď už to vím, já jsem taky "lepič", ale lepím jenom dluhy :o)\nTak pozor na vězení pro dlužníky :-)\nještě bych poradil, po předchozí zkušenosti se sedadlem, kdy jsem použil moc úzký sucháče a kvůli tomu se začali trhat z bulprenu a odlepovat ze sedla, jsem nyní nainstaloval sucháč šířky 10cm a délky 20cm ve dvou místech sedla, s tím, že ten co je na sedle má na sebe našitej kus pevný látky, která funguje jako odtrhávadlo\nbulpren se v takovým případě nesnaží odtrhnout ot sucháče, protože za něj vůbec netahám\nI Ty jeden... splácím leháč ... Už mi chybí jen pár kaček :o) - že by mě za to zabásli? :o))) ...s tou látkou pod sucháč je to vychytávka.\nta látka je nejlepší sešitá dvojitě, aby vzniklo takový větší oko, za který se to perfektně chytá a neklouže to, třeba když je to mokrý, anebo namrzlý


V průběhu pokusu se dvě skupiny lidí musely nejprve naučit čtyřem pojmům. První skupina se naučila pochvalné pojmy (odvážný, dobrá sebedůvěra, nezávislý, vytrvalý). Druhá skupina se naučila pojmy kritické (bezohledný, ješitný, nafoukaný, tvrdohlavý). Poté byl oběma skupinám přečten krátký příběh muže, který holdoval několika nebezpečným koníčkům, přeceňoval své schopnosti, měl málo přátel a jakmile dospěl k nějakému názoru, již jej neměnil. Skupiny měly popsaného muže ohodnotit. Přestože naučená slova neměla k přečtenému příběhu žádný vztah, hodnotila první skupina muže daleko kladněji než skupina druhá.\nJestliže se skupině lidí přečte seznam, v němž jsou jak fiktivní jména, tak jména slavných osobností, přičemž seznam obsahuje polovinu jmen ženských a polovinu mužských, pak v případě, že v seznamu mužských jmen byla pouze jména slavných mužů skupina usoudí, že v něm bylo více mužských jmen než jmen ženských.\nV kapitole o racionalitě jsme popsali vězeňské dilema i jeho řešení „veta za vetu“ neboli tit-for-tat. V pokusu zkoumajícím omyl prvního dojmu vyslechly dvě skupiny hráčů vícekolové hry typu vězeňské dilema dva odlišné rozhlasové pořady. První pojednával o růstu pouliční kriminality, druhý o lidské obětavosti. Hráči, kteří před hrou vyslechli první pořad, „podráželi“ podstatně častěji než hráči, kteří vyslechli pořad druhý, ti byli naopak podstatně velkorysejší a ochotní spolupracovat.\nOmyl prvního dojmu působí na lidi z důvodů, které jsou v zásadě totožné se třemi ze čtyř „pilířů“ propagandy (viz kapitola Propaganda): konkrétní, přitom pokud možno jednoduché poselství, oslovení emocí, oslovení představivosti.\nOmyl prvního dojmu se považuje za zdroj chybného vyhodnocování rizik (viz kapitola Racionalita). Typické jsou podstatně větší obavy většiny lidí z cesty letadlem než osobním automobilem, i když je počet nehod letecké dopravy měřený počtem životů ve vztahu k vzdálenosti, na kterou byly provedeny přesuny, v porovnání s dopravou osobními automobily podstatně nižší. Letecké katastrofy jsou však díky médiím podstatně dramatičtější, takže jsou v tomto ohledu zdrojem omylu prvního dojmu. Je známo, že lékaři, kteří v krátké době náhodně vidí větší počet případů téhož onemocnění mají sklon diagnostikovat je u dalšího pacienta také, i když pro tuto diagnosu nejsou dobré důvody. Ze stejných důvodů lidé přeceňují riziko, že se stanou obětí teroristického útoku a podceňují riziko, že se stanou obětí vlastního kouření cigaret.\nEmoční a sociální příčiny iracionality\nSutherland (1994) jich uvádí sedm. Ve všech je možné, stejně jako v omylu plynoucího z prvního dojmu, vystopovat evoluční principy sloužící přežití paleolitických skupin. Všechny je možné zneužít. Dokud budeme lidmi, nezbavíme se jich. Jediné, co se s nimi dá dělat, je pochopit je a chovat se podle toho.\nPoslušnost se projevuje chováním, které vyžaduje autorita. Iracionální poslušnost dokázal přibližně Milgramův čtyřicet let starý pokus provedený nejprve v USA, poté zopakovaný v řadě dalších míst světa [P2]. Pokusy i zkušenost dokazují, že iracionálně poslušné jsou za běžných civilních mírových okolností přibližně dvě třetiny lidí, bez ohledu na pohlaví, stupeň vzdělání nebo sociální původ.\nLidé poslechnou, přestože vědí, že jejich poslušnost bude mít pro jiné lidi ničivé, katastrofální důsledky. Důvodem může být výcvik v armádě nebo v paramilitaristických organizacích. Rozkazy k provedení činů tohoto druhu, například válečných zločinů, často vydávají jedinci, kteří nepřicházejí do přímého styku s bezprostředními pachateli, ani jejich oběťmi. Neposlušnost se v těchto souvislostech obvykle trestá smrtí. Vlastnímu provedení obvykle předchází dlouholetá propagandistická příprava, která z lidských skupin určených k vyvraždění, udělá v očích lidí, kteří se stanou pachateli, druh podlidí nebo ne-lidí. Pachatelé se odvolávají na poslušnost a rozkaz. Výkon rozkazu bývá často automatický, bez jakéhokoli uvažování.\nKonformita chování znamená, že se chováme stejně jako se chovají lidé, jako se chovají jiní lidé. Může být projevem docility. Konformita chování, případně myšlení a cítění vysvětluje vliv módy, filmových hvězd, party na dospívající, stejně jako vliv politických stran na straníky, vědeckých hypotéz na vědce i církví, včetně destruktivních kultů, na své členy. Iracionální konformitu prokázaly pokusy, které doložily, že většina lidí podlehne tlaku skupiny tak, že doslova přestane věřit vlastním smyslům.\n3. Příslušnost ke skupině\nGroupthink, jenž je rizikem postihujícím činnost jakýchkoli výborů, je v kapitole o stupiditě.. Ještě zhoubnějším druhem této iracionality je odlišování skupiny „my“ od skupiny „oni“. Pokusné rozdělení studentů na „vězně“ a „dozorce“ muselo být po několika dnech přerušeno, protože hrozilo ohrožení příslušníků obou stran za zdraví a na životě, přestože si obě strany byly vědomy, že jde jen o pokus. Podobné důsledky mělo pokusné rozdělení chlapců na letním táboře (Sherif,1966). Rozdělení lidí do skupin obvykle doprovázejí stereotypy. Popsali jsme je v kapitole zabývající se racionalitou.\n4. Iracionalita v organizacích\nKaždý, kdo nějakou dobu pracoval v jakékoli organizaci, na ministerstvech, v továrně, ve státním aparátu, v aparátu jakékoli politické strany nebo církve, u soudu, v nemocnici, v armádě nebo policii, se setkal s větším nebo menším stupněm iracionality resp. stupidity. Zákony profesora Parkinsona jsou natolik známé, že je pravděpodobně není nutné citovat. Z čeho plyne větší nebo menší nevyhnutelná iracionalita resp. stupidita jakékoli organizace?\nZajímavé je, že Parkinson, který nemohl znát výsledky soudobé evoluční psychologie došel, stejně jako tato věda, k číslu 100: jakmile počet členů jakékoli organizace převýší 100, nepotřebuje tato organizace kontakt se zevním světem, vystačí si svou vnitřní problematikou.\nDunbarův model (1993) přesvědčivě neurofysiologicky zdůvodňuje, proč se počet členů lidské „praskupiny“ pohyboval kolem čísla 100 a proč je právě tento počet „základní“ počet členů lidské skupiny. Z evolučních důvodů je počet 100 -- 200 lidí pravděpodobně nejvyšší možný počet lidí, k nimž jsme s to zaujmout nějaký druh osobního vztahu. Jakmile je počet vyšší, pak, kromě dvou výše zmíněných klíčových důvodů stupidity, jazyku a Schématu:\n1. Vzniká hierarchie a rozhodnutí nečiní jedinci, ale výbory. Důsledkem bývá větší nebo menší výskyt skupinové hlouposti groupthink (víc o tomto tématu bude v kapitole o stupiditě).\n2. Nepružnost a řešení vnitřních problémů namístě řešení problémů, které vznikají při interakci skupiny s prostředím, je posilována předem zaručenou stabilitou („definitivou“) zejména ve státně byrokratických organizacích, jako je státní správa, aparát politické strany nebo armáda [P3]. Jakákoli změna znamená riziko, už proto, že narušuje skupinové Schéma. Zvěstovatel nutných změn tím při nejlepších úmyslech obvykle nevyřeší problém, nezmění Schéma ani organizaci, zato hrozí sama sebe tím víc, čím je jeho mocenská pozice v organizaci slabší (O schématu bude víc v kapitole Stupidita)\n3. Struktura a funkce většiny státně byrokratických organizací jsou příčinou růstu nákladů, které organizace spotřebují samy na sebe. Většina byrokratů se snaží udržet a pokud možno rozšířit počet svých podřízených.\n4. Náklady spotřebované organizací obvykle vycházejí z rozpočtu, který organizace spotřebovala v předcházejícím roce. Málokdy a poměrně povrchně se zkoumá jakým způsobem byly prostředky vynaloženy, zda byly užity účelně. „Ušetřit znamená být potrestán krácením rozpočtu“, je stará zkušenost.\n5. Zapomíná se na potřebu prestiže a chamtivost. Čím větší a mocnější je organizace, tím větší je její často uměle vytvářená prestiž, možnost zisku a korupce jednotlivých příslušníků.\n5. Důslednost, která není na místě, neboli past\nLidé se ve svých názorech, přesvědčení, víře, pohledu na věc, teoriích snaží být důslední, často na úkor pravdy (Sutherland, 1994, s. 92), někdy s destruktivními důsledky.\nNejjednodušší příklad tohoto chování zná hovorová řeč pod pojmem „kyselá jablka“. Má tím na mysli dodatečné vyhledávání důvodů, proč je nezdařené jednání nebo rozhodnutí vlastně zdařené. Mnoho lidí z vlastní zkušenosti ví, že nedokáží opustit nezdařené, mimořádně nudné představení, protože zaplatili vysoké vstupné, čímž se potrestají dvakrát.\nOtřesné důsledky má tato podoba iracionality doprovází-li rozhodnutí vysokých vojenských nebo politických činitelů v krizových a válečných situacích. Pokračování řetězu rozhodnutí, která mají katastrofální důsledky, se často zdůvodňuje spotřebovaným vkladem, ať jde o statisíce životů vojáků, kteří padli v nesmyslně vedených bitvách například první světové války, nebo stovky milionů i více dolarů vložených do projektů, jejichž průběh, podobně jako bitva u Verdunu nebo bitva na Sommě (1916), ukazuje, že tudy cesta nevede.\nV případě vysokých finančních ztrát se tomuto druhu iracionality říká sunk cost error, což znamená omyl způsobený náklady, které jsme v tom již utopili. Má dvě podoby. V jednom případě ztráty rostou, protože se v projektu pokračuje, v druhém případě ztráty rostou, protože byl projekt předčasně ukončen.\nDalší příklady tohoto druhu pasti\nVariantou tohoto druhu iracionality je „omyl lahve vína“. Představme si muže, jenž koupil sadu lahví vína, z každá z nich stála 200 Kč. Uložil je do sklepa, zapomněl na ně. Tento muž, milovník dobrých vín, má zároveň zásadu, že za žádnou láhev vína nikdy nezaplatí víc než 500 Kč. Po několika letech zjistil, že se každá z lahví, které uschoval, na aukci prodává za desetinásobek. Bylo by racionální, kdyby je prodal, vždyť by desetinásobek vkladu vydělal. Muž však neprodá a přestože jej otevření každé lahve uschovaného vína stojí 1800 Kč, je přesvědčen, že utrácí jen 200 Kč a neporušuje vlastní zásadu.\nLidé méně litují, jestliže se jim podařilo rozbít starožitnou vázu, kterou před mnoha lety koupili za 1000 Kč a nyní se prodává za 25 000 Kč, než rozbijí-li stejnou vázu, kterou si za 25 000 Kč koupili včera (viz kapitola Racionalita).\nLidé si váží více toho, co si sami zvolili, než toho, co bez vlastní volby dostali. Což dokázal pokus, v jehož průběhu zaměstnanci společnosti dostali loterijní los v ceně 1 dolaru. Část zaměstnanců si mohla volit číslo, část los prostě dostala. Před slosováním byla zaměstnancům nabídnuta možnost zpětného odprodeje s tím, že mohou sami určovat cenu. Lidé, kteří si volili číslo losu sami, nabídli los k odprodeji v průměru za 8,67 dolaru. Ti, kteří los dostali bez možnosti vlastního výběru, jej nabízeli ke zpětné koupi v průměru za 1,96 dolaru.\n6. Chybné užití odměn a trestů\nPokusy doložily, že malá odměna, kterou lidé dostanou na konci výkonu nepříjemné činnosti, způsobí, že ji považují za méně nepříjemnou nebo nudnou, než ve skutečnosti byla. Vysoce kontraintuitivní, leč opakovaně doložené zjištění říká, že hmotné odměňování lidí za činnost, kterou dělají rádi a je jim příjemná, v jejich očích hodnotu této činnosti snižuje.\nObdobně se chybně užívají tresty, zejména ve vztahu k dětem. V pokusu bylo dětem zapovězeno, aby si hrály s jedním druhem hračky. Porušení zákazu znamenalo pro jednu část dětí mírný trest, pro druhou část dětí tvrdý trest. Pokus dokázal, že všechny děti, které ohrožoval tvrdý test, přitahovala hračka podstatně víc a pokud ji poté mohly získat, hrály si s ní déle, než tomu bylo v případě dětí ohrožovaných mírným trestem. Nic nového: zapovězené ovoce chutná nejlépe. Není jasné proč.\nPři troše náhledu ví snad každý dospělejší člověk z vlastní zkušenosti, jak obtížně zvladatelnou příčinou iracionálního resp. stupidního uvažování a chování bývají silnější emoce. Veškerá ponaučení jejichž cílem je dosažení alespoň nějaké moudrosti počínaje staroegyptskými příslovími, přes Knihu přísloví Starého Zákona (která spoustu z nich užívá), Knihu Kazatel, poučení islámského, hinduistického, budhistického, konfucianistického, taoistického, jakéhokoli dalšího kulturního okruhu, obvykle marně poukazují na nutnost zvládat emoce zejména v kritických okamžicích.\nOvlivnění výsledku akce silnější emocí dokazuje pokus provedený v mnoha podobách jak s dětmi, tak s lidmi dospělými. Výsledek je pokaždé týž: čím víc lidem záleží na výsledku, tím je výkon horší. Silná motivace, úzkost, strach snižují myšlenkovou pružnost podobně jako ji snižuje jakýkoli druh stresu.\nStrach je podobně významným pramenem iracionality a stupidity jako je akutní zamilovanost. Lékaři se denně setkávají s pacienty obojího pohlaví, kteří ze strachu zanedbali své vážné onemocnění. Poměrně časté je setkání s pacientkou, která se dostaví se zhoubným novotvarem prsu v době, kdy je již obtížně léčitelný, přičemž pacientka sdělí, že o svém onemocnění ví už dva roky, ale k lékaři nešla proto, že měla strach, aby se nejednalo o rakovinu.\nWellesův (1984, 1995) neurotický paradox, princip stupidního chování, které přináší krátkodobý zisk za cenu těžkých ztrát ve vzdálenější budoucnosti, se týká emoční oblasti velmi často, ať jde o náhodné sexuální kontakty ve věku šíření AIDS, kontakt s drogami, alkoholem, cigaretami nebo riskantní jízdu motorovým vozidlem. Je možné, že jde o důsledek evoluční minulosti. Život znamenal uspokojení okamžitých potřeb, nikoli dlouhodobé plánování. Často se zapomíná, že významnou emocí je i pocit nudy, který může být rovněž příčinou iracionálního chování s katastrofálními důsledky.\nSutherland (1994) uvádí, že zdrojem iracionality jsou následující druhy myšlenkových chyb:\n1. Ignorujeme důkazy, které svědčí proti našemu názoru\nDůkazy ignorujeme zejména tehdy, nevyhledáváme-li aktivně vše, co by mohlo svědčit proti našemu názoru nebo přesvědčení.\nAdmirál Kimmel, velitel Pacifické flotily USA, v době blížícího se japonského útoku na Pearl Harbor ignoroval varování generálního štábu námořnictva, zpravodajské služby i vlastního průzkumu. Důvodem mohla být úzkost ze stresu doprovázejícího krajně odpovědné rozhodnutí a logický klam, jemuž se říká černobílé myšlení. Admirál, zdá se, v průběhu doby, kdy přibývaly informace dokazující, že pravděpodobnost japonského útoku roste, uvažoval pouze o dvou krajních možnostech a to 1. nedělat nic, 2. plné pohotovosti (Janis a Mann, 1977. Poznámka: admirálovo rozhodování je předmětem trvající diskuze.)\nIracionalita plynoucí z toho, že ignorujeme důkazy, prostupuje snad všechny druhy lidské činnosti od kriminalistiky, přes právo, medicínu, vládní rozhodnutí až ke špičkovým vědcům, včetně nositelů Nobelovy ceny. Například Linus Pauling, nositel dvou Nobelových cen, v závěrečné části svého života dospěl k názoru, že vysoké dávky vitaminu C jsou prevencí, případně léčbou všech možných onemocnění včetně zhoubných nádorů. Důkazy, že tomu tak není, ignoroval. I v případě vlastního karcinomu prostaty byl přesvědčen, že kdyby byl užíval vysoké dávky C vitaminu od mládí, neonemocněl by. Rozšířený důvod, proč ignorujeme důkazy, bývá sklon domněnky dokazovat místo toho abychom je vylučovali (zamítali).\nPrvní příklad je experiment Petera Wasona, který byl v mnoha podobách ověřen v mnoha místech světa. [P4]. Wason předváděl vyšetřovaným jedincům čtyři karty, na lícní straně první karty bylo písmeno A, druhé karty písmeno D, třetí karta nesla na této straně číslici 3, čtvrtá karta číslici 7 (tedy A, D, 3, 7).\nVyšetřovaní lidé se dozvěděli, že každá karta má na jedné straně písmeno, na straně druhé číslici.\nProblém, který měli vyřešit, zněl: „Máte určit pravdivost výroku, jenž říká, že jakákoli karta, která má na jedné straně písmeno A, má na druhé straně číslici 3. Kterou z karet, jež jsou před vámi, otočíte?“\nSprávné řešení, ke kterému sáhne jen menšina lidí, je otočit kartu označenou 7. Jestliže bude na jejím rubu písmeno A, je výrok nepravdivý -- otočení karty 7 v tomto případě zamítá hypotézu.\nV průběhu náhodného laboratorního vyšetřování populace na nemoc X se zjistilo, že výsledky vašeho testu jsou pozitivní. Přitom je známo, že v 5% jsou výsledky testu pozitivní také u lidí, kteří nositeli choroby nejsou. Zároveň jste členem/členkou populace, ve které nemoc X postihuje jednoho člověka z tisíce. Jak velká je pravděpodobnost, že jste nositelem nemoci X? [P5].\nŘešení: V populaci 1000 lidí je nemocný 1 člověk, 50 dalších (5%) má pozitivní výsledek testu. Z 51 lidí, jejichž výsledky testu jsou pozitivní, má ve skutečnosti chorobu X jen 1 člověk, což odpovídá přibližně 2%. (Většina lidí mylně odpoví, že 95%.)\nZejména tehdy, jsme li k nějakému přesvědčení nebo druhu víry vázáni citově, nasloucháme výrokům, které pro ně svědčí. Ostatní nehledáme nebo odmítáme. Věřící lidé obvykle nenavštěvují shromáždění skeptiků, ani shromáždění přívrženců jiné víry, ale jen shromáždění svá, v jejichž průběhu svou víru upevňují. Někdy povinně. Pro přívržence nějaké politické orientace platí to samé.\n2. Důkazy, které svědčí proti našemu názoru, zkreslujeme\nPoprava posla, jenž přinášel sice pravdivé, ale nežádoucí zprávy, byla oblíbeným druhem krajního zkreslování informací. Zdá se, že tento zvyk v poněkud obměkčené podobě trvá. Alespoň o něm vypráví spousta lidí, kteří se pokoušeli v rámci své organizace upozornit na chybné nebo nezákonné počínání.\nIracionalitu plynoucí ze zkreslování důkazů doložil mnohokrát citovaný pokus, který se svými spolupracovníky provedl Lord (1979).\nÚčastníky pokusu byly dvě skupiny lidí. Jedna z nich byla pevně přesvědčena, že trest smrti má smysl -- možné pachatele odradí od vraždy. Druhá skupina byla stejně pevně přesvědčena o tom, že trest smrti tento smysl nemá. Oběma skupinám lidí byly přeloženy čtyři studie, jejichž výsledky psychologové „upravili“. Kromě toho byly ve všech studiích úmyslné a nápadné metodické chyby.\nPrvní dvojice studií uváděla počet vražd v různých státech USA před zavedením trestu smrti a po jeho zavedení. Jedna studie dokládala, že trest smrti zločince odrazuje -- počet vražd v určeném státě po jeho zavedení klesl. Druhá studie ukazovala opak -- počet vražd po zavedení trestu smrti stoupl.\nDalší dvojice studií porovnávala četnost vražd ve stejné době a to jak ve státech, které trest smrti zavedly, tak v těch, které jej nezavedly. Výsledky byly opět upraveny tak, že v jednom případě mělo zavedení trestu smrti odstrašující účinek, ve druhém nemělo.\nPrvní dvojice vymyšlených studií přitom mluvila o proměnách četnosti vražd ve vztahu k trestu smrti v následných časových obdobích, její výsledky jsou tedy sukcesivní. Druhá dvojice vymyšlených studiích mluvila o četnosti vražd ve stejném časovém období, její výsledky jsou tedy simultánní.\nKaždý zkoumaný jedinec dostal přečíst jednu sukcesivní a jednu simultánní studii. Z jedné z nich plynulo, že trest smrti má odstrašující význam, z druhé plynulo, že jej nemá. Přitom část zkoumaných jedinců dostala sukcesivní studii mluvící o tom, že je trest smrti účinný a k tomu studii simultánní, která svědčila proti. Druhá část dostala sukcesivní a simultánní studii, z nichž plynuly opačné závěry.\nVýsledky výzkumu jsou výmluvné. Jak zastánci trestu smrti, tak jeho odpůrci došli k závěru, že ta ze dvou studií, která odpovídá jejich názoru, byla „lépe vedena“ a je „přesvědčivější“, než je studie, která jejich názoru odporovala.\nLidé postřehli chyby ve studii, která byla proti jejich názoru. Ve studii, která svědčila ve prospěch jejich názoru, je nepostřehli.\nJestliže první studie svědčila ve prospěch jejich názoru, pak se přesvědčení nositelů opačných názorů o správnosti vlastního názoru prohloubilo. Jestliže výsledky studie svědčily proti jejich názoru, víru ve správnost vlastního názoru jak v zastánců, tak odpůrců neoslabily. Kromě toho se zjistilo, že pevnost přesvědčení zastánců obou opačných názorů se po přečtení uvedených studií posílila.\nVýsledky pokusu Lordovy skupiny svědčí ve prospěch funkce Wellesova Schématu jako jedné z ústředních příčin stupidity. Nositelé Schematu si připouštějí jen ty informace, které Schéma nenarušují, jiné informace Schéma vyloučí, zkreslí, zamítne, nerozliší. Sutherland (1994) těchto způsobů manipulace s informaci ve jménu Schematu uvádí několik. Jsou shodné s Wellesovou (1986, 1995) analýzou příčin stupidity:\n1 Lidé se vyhýbají informacím, které by jejich přesvědčení nebo víru narušovaly.\n2 Zjistí-li cokoli, co svědčí proti jejich názoru nebo víře, odmítají tomu věřit.\n3 Existence nějakého přesvědčení nebo víry obvykle zkresluje nové informace tak, aby jí odpovídaly, tím více, čím víc jsou přesvědčení nebo je jejich víra pevnější.\n4 Lidé si výběrově pamatují jen ty skutečnosti a souvislosti, které jejich víře odpovídají.\n5 Lidé často považují radikálnější změnu názoru v zásadních věcech za charakterovou slabost, bez ohledu na to, že jsou nové informace ověřené a jejich původní názor, či víru vyvracejí.\n6 Nadto jsou lidé geniální ve vynalézání důvodů, které dokáží zdůvodnit cokoli.\nJak zkreslujeme skutečnost?\nV případě vědecké práce se zkreslení skutečnosti, jednostrannost, zaujatost (angl. bias) definuje jako systematická odchylka od pravdy, která zkresluje výsledky výzkumu (Sitthi-amorn a Poshiychinda, 1993). Neúmyslné zkreslování skutečnosti se však může týkat jakéhokoli druhu rozlišování, vnímání i zpracovávání informace, tedy nejen vědecké činnosti, ale i ne-vědeckého přesvědčení, názoru nebo víry.\nNázor, přesvědčení, víra (belief) se definují jako míra pravděpodobnosti, se kterou lidé považují nějaké faktické tvrzení za pravdivé (Gerber a Green, 1999). Obecně řečeno, jak vědecký, tak ne-vědecký názor, přesvědčení, víra vznikají učením, které může být zkreslené (biased) nebo nezkreslené (unbiased).\nKlasický příklad zkresleného učení a jeho důsledků, který podal Lord a kol. (1979) ve výše citovaném pokusu, navazuje na celá desetiletí sociálně psychologického výzkumu uvedeného teorií kognitivní disonance (Festinger, 1957). Ta říká, že nové informace, které jsou v nesouhlasu s tím, co víme, bez ohledu na jejich pravdivost a ověřenost, zvláště pak v případě, že ke svému poznání máme hlubší citový vztah, „upravíme“ tak, aby byla s naším předchozím poznáním v souladu.\nZajímavé je, že vliv předešlého učení byl v pokusu s názorem na trest smrti oslaben tehdy, když bylo vyšetřovaným lidem řečeno, že jejich názor bude porovnán s názorem skupiny specializovaných odborníků (Schuette a Fazio, 1995).\nPokusy doložily jak vysokoškolští studenti, fanoušci svých mužstev, hodnotí stejné události v průběhu sportovního utkání těchto mužstev, opačně.\nJestliže se lidem, kteří rádi pijí kávu, předloží výsledky simulovaných vědeckých prací, které jednak dokládají, že pití kávy poškozuje zdraví, jednak dokazují, že je tomu opačně, shledávají milovníci kávy první výsledky méně přesvědčivé.\nStudie zaměřené na výskyt diskriminace a předsudků, které se týkají pracovních příležitostí a bydlení, opakovaně doložily, že příslušníci většinové společnosti mají zato, že buď vůbec neexistují nebo jen v malé míře, zatímco příslušníci menšin měli opačný názor (Kluegel a Smith, 1986).\nAmerické politologické studie dokládají, jak nápadným „filtrem“ politických názorů je stranická příslušnost od r. 1936 do této doby. V uvedeném roce bylo přesvědčeno 83% republikánů, že prezident Roosevelt vede Spojené státy k diktatuře, stejné přesvědčení sdílelo jen 9% demokratů (Key, 1963).\nZkreslení výsledků vědecké lékařské práce\nZkreslení výsledků vědecké lékařské práce plynou z výběru členů vzorku, ze zásahu do běžící studie, z následného sledování, ze způsobu měření, způsobu analýzy a výkladu čili interpretace (Sitthi-amorn a Poshiychinda, 1993). Například nemocniční studie běžného průjmového onemocnění přecení jeho závažnost, protože nemocní s lehkou podobou choroby do nemocnice nepřijdou.\nMnoho studií neuvádí, kolik lidí, resp. pacientů se jich odmítlo účastnit. Dopouštějí se tím stejného prohřešku jako výzkumy veřejného mínění, které neuvádějí, jak velký podíl lidí odmítl odpovědět.\nRizikem bývá i to, že hledanou souvislost známe předem. Jestliže víme, že mezi hormonální antikoncepcí a rizikem žilní trombózy existuje souvislost, a chceme ji zjistit, pak se stává, že ženám s touto antikoncepcí ve vztahu k žilní trombóze věnujeme větší pozornost než ženám bez trombózy, bez hormonální antikoncepce nebo s jinou antikoncepcí. Častým důvodem zkreslení je i volba kontrolního souboru.\nJe samozřejmé, že jakýkoli zásah do běžící studie může ovlivnit výsledky -- a zkreslit je. Při sledování účinku léčiv se někdy zapomíná na léky, které pacienti užívají sami, bez lékařského předpisu. Někteří nemocní naopak předepsanou léčbu neužívají řádně. Jestliže jsou nemocní sledováni po ukončení studie nedostatečně dlouho, může být podceněn výskyt pozdních komplikací a nezdarů. Zapomíná se, že někteří lidé studii nedokončí z důvodů, které k ní nemají přímý vztah, „ztratí se“.\nKromě toho nástroje určené k vyhledávání nějakého příznaku nebo nemoci mohou být vhodné v jedné lidské skupině a nevhodné ve skupině jiné. Například nástroje k vyhledávání příznaků demence, to je soubor poruch paměti, poznávání, řeči a jazyka i sociálního přizpůsobování, jenž nejčastěji postihuje starší lidi, obvykle v důsledku Alzheimerovy nemoci nebo cévního poškození mozku, vhodné ve společnosti, která umí číst a psát, se nehodí pro lidské skupiny, které číst a psát neumí, Výsledek může být podhodnocení výskytu těchto chorob v rozvojovém světě, kde je podíl analfabetů, zejména žen, stále vysoký.\nRozšířenou kapitolou je užití statistiky způsobem, jenž „masíruje“ data tak, aby se přiblížila očekávanému výsledku. Opět -- velmi často se zapomíná na chybějící informace.\nPodobně závažný zdroj zkreslení je výklad výsledků, jenž může být uspořádán tak, aby lichotil vedoucím členům skupiny, potvrzoval jejich názor na řešený problém, nebo je alespoň nepobuřoval.\n3. Vytváříme souvislosti, které neexistují\nA. Post hoc popsaný v logických klamech je důkazem toho, jak snadno vytváříme neexistující souvislosti, například záměnou časové následnosti jevů za jejich příčinnou souvislost.\nB. Zcela běžně z uvažování vynecháváme to, co nestalo, což bývá -- pomineme-li možnost úmyslu například na základě korupce -- hrubá chyba lékařů, kriminalistů, právníků, novinářů i politiků.\nPříklad Sutherland (1994) uvádí chybu, která se v různých podobách opakuje ve všech sdělovacích prostředcích s vysokou četností: sdělovací prostředek uvede počty řidičů, kteří zahynou při dopravních nehodách ve večerních a ranních hodinách. Vyvodí z nich, že pravděpodobnost smrti při dopravní nehodě je pro řidiče, kteří jsou na silnici v 19 hodin, čtyřnásobně vyšší, než je tomu v případě řidičů, kteří jsou na silnici v 7 hodin. Tato informace zavádí. Neříká, kolik řidičů ve večerních a ranních hodinách zabito není. Vezme-li se v úvahu, že ve večerních hodinách je na silnici přibližně čtyřnásobný počet aut, vyplyne, že je riziko stejné.\nDalší důvody pro tvorbu neexistujících souvislostí jsou:\nC. Očekávání, že se „něco stane“\nTímto způsobem bylo „spatřeno“ mimořádné množství světců, andělů, panen Marií, malých zelených mužíků, pánůbohů i ďáblů.\nD. Neschopnost určit příčinnou (skutečnou) souvislost jevů\nTato neschopnost může být dána úrovní soudobého poznání (jak poznat příčiny infekčních nemocí do objevu mikroskopu?), tedy nevědomostí, dále neznalostí, omylem i stupiditou.\nE. Omyl prvního dojmu a stereotypní myšlení\nJakmile pozorujeme jedince nebo skupinku, kteří se něčím nápadně odlišují od jiných jedinců nebo skupinek, věnujeme jim větší pozornost než „pozadí“ a pokud je nějak hodnotíme, činíme tak v ostřejší, krajnější podobě, než členy „pozadí“.\nPozorovatelům byly předloženy informace o členech skupiny A a členech skupiny B. Počet členů skupiny B byl nižší než počet členů skupiny A. Součástí informace bylo jméno osoby, označení skupiny, do které patří, a buď pochvalný nebo kritický výrok, jenž se této osoby týkal. Počet pochvalných výroků byl celkově vyšší než počet výroků kritických. Podíl pochvalných a kritických výroků byl pro každou skupinu stejný. Pozorovatelé usoudili, že se skupiny B je horší skupina, a že se k ní vztahuje větší počet kritických výroků než skupiny A, přestože to neodpovídalo skutečnosti. Ke stejnému omylu dospěli pozorovatelé jakmile byl v sestavě menší počet pochvalných než kritických výroků. Skupinu B s menším počtem členů pak viděli v lepším světle (Hamilton a Gifford, 1976). Viz též Stereotypy v kapitole Racionalita.\nStejné důvody, které nás vedou k vytváření falešných souvislostí nás vedou k mylnému určování příčin. Součástí magického myšlení je určování příčiny jevů na základě jejich podobnosti. Prostupovalo léčebné metody minulých století. Například J. W. Goethe trpící žloutenkou byl uložen do žlutě vymalovaného pokoje.\nV naší republice se užívání těchto „metod“ -- jedním z mnoha příkladů má být léčebný vliv drahých kamenů -- hromadně rozšířilo počínaje r. 1990. Jsou zdrojem, jako všechny ostatní druhy „alternativní medicíny“ u nás a kdekoli jinde, velkého zisku. Z toho neplyne, že by metody „školní medicíny“ nutně musely být ve všech případech méně iracionální. Je však zřejmé, že četnost iracionálních postupů je ve „školní“ medicíně podstatně nižší, než je tomu v medicíně „alternativní“.\nSpalničkový virus může poškodit plíce, srdeční sval nebo mozek. Výsledkem je invalidizace nebo smrt. Což je hlavní důvod, proč se proti spalničkám očkuje. Žádné očkování nechrání vždy a úplně. I očkované dítě může -- obvykle ve slabší podobě -- spalničky dostat také. Je pravda, že očkování může mít také vážné komplikace. Jsou však nepoměrně vzácnější a obvykle -- ne vždy -- lehčí, než jsou komplikace onemocnění neočkovaných dětí.\nSpojené státy vyžadují aby děti vstupující do základní školy byly očkovány proti řadě chorob, včetně spalniček. Kromě medicínských důvodů však v hlavách některých rodičů a pěstounů existují i filosofické a náboženské důvody, pro které nedají své děti očkovat, což úřady uznávají. Výsledkem je neočkovaná populace. Tím pádem bylo možné porovnat skupinu 5 -- 19 let starých jedinců, kteří proti spalničkám očkováni byli, se skupinou stejně starých jedinců, kteří očkováni nebyli. Ti, kdo očkováni nebyli, dostali spalničky přibližně 35x častěji než ti, kdo očkováni nebyli. Nadto se spalničky objevovaly u neočkovaných dětí v ranějším věku.\nEpidemiologové si nejprve v jednom kalifornském okrese nakreslili mapu, kde se děti proti spalničkám neočkované kupily, poté si udělali model: co se začne dít, když se neočkovaná a očkovaná populace promísí? A přišli na důsledek tohoto druhu svobody: růst počtu neočkovaných dětí se spalničkami znamená růst počtu dětí se spalničkami v očkované populaci. Opačné pravidlo platí také -- pokles počtu neočkovaných dětí znamená i pokles počtu případů spalniček v očkované populaci. Jestliže se počet neočkovaných dětí zdvojí, pak v populaci s 20% neočkovaných a 80% očkovaných vzroste výskyt spalniček mezi očkovanými dětmi o 5,5%, v populaci 40% neočkovaných ku 60% očkovaným vzroste výskyt spalniček mezi očkovanými o 18,6% a bude-li zmíněný poměr 60% neočkovaných ku 40% očkovaných, vzroste výskyt spalniček mezi očkovanými o 30,8%. (Salmon a kol., 1999)\nVytváření neexistujících souvislostí a mylné určování příčin pronásleduje jak diagnostickou i léčebnou každodenní „školní“ medicínu, tak její epidemiologické studie, někdy komicky, jindy tragikomicky, ale i tragicky. Stejně postihuje kriminalisty, právníky, lidi odpovědné za rozhodování, včetně politiků.\nPříčiny jevů jsou běžně zaměňovány za jejich důsledky a naopak. Zcela totožnou příčinnou souvislost posuzujeme přísněji, jde-li o lidi, než jde-li o věc. Lidé soudí přísněji řidiče, jenž ze stejných důvodů a za stejných okolností narazí do člověka, než narazí-li do předmětu. Bez dalších důvodů máme sklon věřit, že někdo odpovídá za událost, která nás poškodila, než za stejnou událost, která poškodila našeho přítele. Stejným způsobem snadněji věříme na odpovědnost za škodu, která postihla přítele, než za škodu, která postihla neznámého člověka. Jestliže mají jevy více než jednu příčinu, snadněji volíme tu, která je nejnápadnější nebo jí nejlépe rozumíme.\n5. Skutečnosti mylně vykládáme\nSutherland (1994) uvádí: „Žiji v Londýně. Můj soused je profesor. Je plachý, má malou postavu a rád píše poesii. Rozhodněte, zda je pravděpodobnější, že můj soused je profesor čínštiny nebo profesor psychologie.“\nVětšina lidí usoudí, že spíše půjde o profesora čínštiny, než psychologie. Ve skutečnosti je -- bez ohledu na svůdný popis -- daleko pravděpodobnější, že v Londýně půjde o psychologa, protože je v tomto městě podstatně víc profesorů psychologie než sinologie.\nObecnějším příkladem tohoto důvodu omylu, případně iracionality, je známý problém taxíků. Zkoumaným lidem bylo řečeno, že ve městě existují dvě taxíkářské společnosti, Modrá taxislužba a Zelená taxislužba, jejichž auta mají stejnou barvu. Modrá taxislužba vlastní 85% taxíků, které jezdí po městě, zatímco Zelená jich vlastní zbytek, tj. 15%. Stalo se, že taxík zavinil dopravní nehodu. Svědek sdělil, že pravděpodobně šlo o zelený taxík. Takže byl proveden pokus, který dokázal, že za stejných podmínek, které byly v době nehody, svědek správně určí barvu taxíku v 80% případů, ve 20% případů ji určí nesprávně. Otázka zní, zda je pravděpodobnější, že taxík, jenž způsobil nehodu je modrý nebo zelený.\nVětšina lidí na tuto otázku odpoví, že to byl s vyšší pravděpodobností zelený taxík. Tato odpověď je mylná, protože modrých taxíků je víc. Pravděpodobnost, že svědek spatřil modrý taxík je 0,85 (85%) a přitom si myslel, že jde o taxík zelený (0,15, tj 15%) je 0,85 x 0,15 = 0,17 (17%). Pravděpodobnost, že spatřil zelený taxík a přitom si myslel, že to je zelený taxík, je 0,15 x 0,8 = 0,12. Z toho plyne, že v poměru 17/12 zelený taxík nespatřil. Pravděpodobnost, že skutečně spatřil zelený taxík je 0,4.\nProblém taxíků je příkladem užití Bayesova teorému, jemuž je v roce 2000 plných 237 let. Bayesův teorém v podstatě říká, že získáme-li novou informaci o pravděpodobnosti nějaké události, musíme tuto pravděpodobnost kombinovat s pravděpodobností události, která by nastala, kdyby tato nová informace neexistovala. Bayesův teorém neumí v každodenní činnosti užívat lékaři, právníci, vyšetřovatelé, manažeři, velící důstojníci, přestože by měl být základem jejich rozhodování\nSutherland (1994) uvádí, že neznalost elementárních statistických pravidel je jedním z nejrozšířenějších důvodů iracionality (viz též Propaganda, část Logické klamy). Příkladem nejrozšířenějších chyb tohoto druhu jsou chyby plynoucí z malého vzorku, z výběrových jevů i z rozdělení vzorku, jinak řečeno z toho, že zkoumaný vzorek dobře nereprezentuje populaci, na kterou se z něj soudí -- je tedy nereprezentativní.\n6. Nedůsledné rozhodování a chybné sázky\nJeden z důvodů nedůsledného rozhodování je omyl plynoucí ze „zarámování“ problému. Popsali jsme jej na příkladu opačných postojů lékařů k léčení „asijské choroby“ v kapitole o racionalitě (Tversky a Kahneman, 1980).\n7. Paměť je nespolehlivá\nDalším důvodem je přílišná důvěra ve vlastní dlouhodobou paměť. Řada pokusů dokazuje, jak je dlouhodobá paměť nespolehlivá a jak snadno jsme nevývratně přesvědčeni, že si pamatujeme skutečnosti, které se nestaly. Podrobněji se této problematice budeme věnovat v části věnované syndromu falešné paměti.\n8. Omyl plynoucí z ukotvení\nDo chyb plynoucích z nedůsledného rozhodování je možné zařadit i omyl plynoucí z ukotvení (anchoring effect).\nV pokusu byla jedna skupina lidí dotázána, zda je 10% odhad podílu afrických zemí mezi členy OSN správný nebo nesprávný a v případě, že je nesprávný, jaký je správný podíl. Druhá skupina byla dotázána stejným způsobem, ale výchozí podíl afrických zemí byl určen na 65%. První skupina lidí poté odhadla skutečný podíl v průměru na 25%, druhá skupina na 45%. Jinak řečeno: výchozí hodnota, kterou si lidé nemohli nijak ověřit, zcela iracionálně určila výši jejich odhadu.\nTento omyl pronásleduje všechny dotazníky, které určují postoj lidí k nějakému jevu stupnicí. Jestliže lidé odpovídají například na otázku, jaký je jejich politický postoj ve spektru krajní levice -- umírněná levice -- střed -- umírněná pravice -- krajní pravice, stejně jako na postoj k činnosti jakéhokoli politika X na stupnici nespokojen -- spokojen -- velmi spokojen -- mimořádně spokojen, odpoví dvě třetiny lidí tak, že se jejich odpovědi rozloží kolem středu stupnice, což nemá žádnou výpovědní hodnotu.\n9. Mylně odhadujeme pravděpodobnosti\nVětšina lidí si neuvědomuje, že mylně odhaduje pravděpodobnost nějaké události, která je výsledkem většího počtu událostí, jejichž pravděpodobnosti jsou známé.\nJestliže jsou totiž pravděpodobnosti tří událostí A, B a C 0,9, 0,8 a 0,6, je výsledná pravděpodobnost 0,9 x 0,8 x 0,6 = 0,43, tedy méně než poloviční. V principu stejný důvod vede k mylnému odhadu rizik týkajících se selhání systému tvořeného větším počtem částí v průběhu nějaké doby (viz Freudenburgův příklad, Poznámka 1 kapitoly o racionalitě).\nZcela iracionální bývají odhady lidí, kteří se rádi sázejí (rozbor viz Sutherland, 1994).\n10. Nadměrná sebedůvěra\nŘada pokusů provedená v různém uspořádání dokládá, že lidé považují za správnější to řešení, které jim bylo nabídnuto nebo je už znají, například jako vyústění. S tímto pochmurným pravidlem se setkávají lidé předvolaní před komise, které vyšetřují záporný výsledek složitější akce, který již znají, ať jde o lékařskou diagnosu nebo výsledek vojenské operace.\nDvěma skupinám zkoumaných lidí byl popsán vědecký pokus. Obě skupiny byly dotázány na nejpravděpodobnější výsledek. Jedné skupině byl výsledek sdělen předem, druhé skupině nikoli. První skupina považovala výsledek, s nímž byla seznámena, za daleko pravděpodobnější než druhá skupina, která s ním seznámena nebyla.\nStejný druh iracionality prostupuje řadu historických děl, jejichž autoři ze zpětného pohledu dokládají „nevyhnutelnost“ vyústění, které znají.\nDotazníkové akce dokládají, že si 95% mužů myslí, že jsou lepší řidiči, než je průměr, z čehož plyne, že přibližně polovina z nich vědomě nebo nevědomě nadsazuje. Neformální odhady mluví o tom, že si přibližně stejný podíl dospělých mužů myslí něco podobného o svých mileneckých schopnostech. Většina lidí si myslí, že bude žít déle, než jejich bližní, a nepočítá s možností, že by mohlo vážné, případně smrtelné onemocnění postihnout právě je.\nVětšina lidí svým úsudkům důvěřuje nadměrně jak v případě správné, tak v případě nesprávné odpovědi. Jestliže lidé odpovídají na směs lehkých a těžkých otázek, stává se, že podceňují podíl správných odpovědí na těžké otázky.\n11. Mylné hodnocení rizik\nPříklady a důvody mylného hodnocení rizik jsme uvedli v kapitole Racionalita.\n12. Mylné závěry\nV kapitole racionalita jsme uvedli Simonovu teorii omezené racionality. Naše omezená racionalita je jedním ze základních důvodů, které vedou k vyvozování mylných závěrů zejména ve složitých situacích, kdy je ve hře mnoho proměnných veličin, jejichž stupeň jistoty i míra závažnosti jsou neurčité. Což je zcela běžná životní situace například při rozhodování o volbě pracovního místa, budoucí kariéry, manželského partnera, finanční investice, podnikatelského záměru, stejně jako v průběhu diagnostického procesu nebo vojenské operace. Předpovědi jsou v této situaci obtížné, možná vyústění velmi rozmanitá.\n13. Návrat k průměru\nJedním z důvodů mylných závěrů je obecný druh chování jevů, jemuž statistika říká „návrat k průměru“ (regression to the mean). Jestliže jsou oba rodiče nositelé mimořádně vysokého inteligenčního kvocientu očekávají, že jejich potomek bude mít podobně vysoký IQ. Ve skutečnosti jej má obvykle, ne vždy, o něco nižší.\nJestliže profesionální hráči nebo vojenští piloti podávají nějakou dobu mimořádně dobrý nebo naopak mimořádně špatný výkon, je pravděpodobné, že v dalším období se jejich výkon v prvním případě zhorší, v druhém případě zlepší, což platí i pro počasí na dovolené. To samé platí míru, s jakou bychom měli chápat cokoli, co něco předpovídá a je to nedokonalé. Jestliže je skóre tohoto prediktoru vysoké, měli bychom je snížit směrem k průměru, jestliže je nízké, měli bychom je naopak směrem k průměru zvýšit.\n14. Závislost a nezávislost veličin\nJednou z častých chyb tohoto druhu je, že více důvěřujeme veličinám, které jsou na sobě závislé, než veličinám, které vzájemně závislé nejsou. Správný je opačný postoj. Vždy je nutné přikládat větší váhu veličinám, které na sobě vzájemně závislé nejsou.\nDo rámce chybných závěrů je možné zařadit i Hráčův omyl (Gambler's fallacy), jenž je v kapitole Propaganda, část Logické klamy.\nRozšířený důvod iracionálních rozhodnutí je spoléhání na intuici, což může být důsledkem tlaku médií, která ji v současnosti propagují do roztrhání těla. Všechny pokusy i rozbory skutečných situací dokazují, že správně volené a užité statistické nástroje umožňují složitý problém rozhodnout lépe než intuice. Příkladem běžně užívaného statistického nástroje je regresní analýza. Porovnání výsledků regresní analýzy s intuitivním odhadem odborníků, dokázalo převahu správných výsledků regresní analýzy nad intuitivním odhadem v případě tří odlišných předpovědí:\npsychiatrů a psychologů, kteří odhadovali, zda se podmínečně propuštění vězni budou chovat správně nebo zda podmínku propuštění poruší,\npsychiatrů, kteří předpovídali četnost sebevražedných pokusů svých pacientů,\nlékařů, kteří předpovídali ústup příznaků schizofrenie,\ndůstojníků leteckých sil USA, kteří předpovídali výkon pilotů, které cvičili,\nporadců, kteří předpovídali spokojenost s budoucím zaměstnáním u inženýrů, kteří dokončili vysokou školu,\nanalytiků, kteří předpovídali růst obchodních a průmyslových společností\nsázkařů, kteří odhadovali výkon závodních koní (Sutherland, 1994).\nExistuje pět důvodů vyšší důvěry v intuici než ve statistickou analýzu\n1. Při větším počtu proměnných nejsme s to uvážit, jakou závažnost má každá z nich. Často nás strhává prediktor (to je veličina, která něco předpovídá), jenž upoutává naši pozornost, ačkoli nemusí mít s probíhajícím děním nic společného.\n2. Velké chyby děláme při kombinaci různých druhů informace zejména tehdy, jsou-li vzájemně rozporné.\n3. Rozhodování ovlivňuje nálada.\n4. Výrazně nás ovlivňují prediktory s nimiž se ve skupině seznámíme jako s prvními, zatímco podstatně závažnější prediktor, který se skrývá na konci řady, může zůstat bez většího povšimnutí. Což bývá důvod někdy katastrofálních omylů při rozhodování v průběhu vojenských operací, stejně jako v medicině.\n5. Současně zvládáme jen omezený počet prediktorů, obvykle tři, nanejvýše čtyři. Jestliže je jejich počet vyšší, stává se, že je ignorujeme, nebo jim nepřikládáme správnou váhu.\nCo je příčinou nechuti ke statistické analýze?\nPomineme-li současné módní, zdejšími masovými sdělovacími prostředky epidemicky rozšiřované postmoderní pojetí světa, jsou to výše uvedené důvody iracionality a stupidity (Sutherland, 1994):\n1. Lépe si pamatujeme nápadné a neobvyklé události než daleko častější události s opačnými vlastnostmi. Snadněji si zapamatujeme baladu o tom, jak jistý muž kouřil celý život 30 cigaret denně, které zapíjel půllitrem tvrdého alkoholu a dožil 93 let. O třicet až čtyřicet let kratší dožití mimořádně velkého počtu lidí, kteří se vystavili stejné zátěži, pomíjíme. Jejich umírání je banální, každodenní, velmi časté, takže nebudí pozornost.\n2. Důvěřujeme vlastnímu úsudku natolik, že výsledky, které přináší počítačový program, nebereme vážně -- což se velmi často opírá o stejnou chybu, jaká je uvedena v bodě 1.\n3. Iluze správného úsudku bývá zesilována proroctvími, která se naplní právě proto, že byla prorokována (viz kapitola Racionalita).\n4. Ani statistická analýza není dokonalá, výsledkem mohou být chyby. Při správném užití statistických nástrojů je jejich četnost je však daleko nižší, než je tomu při intuitivním rozhodování. Iracionalita této argumentace se podobá „argumentaci“ zastánců alternativní medicíny dokazující, že se školní medicína také dopouští chyb. To je sice pravda (zneužívaná logickým klamem „ty taky!“), nicméně počet a závažnost chyb školní je medicíny významně nižší, než alternativní medicíny.\nProvozovatelé alternativní medicíny tento problém často řeší tak, že tíží a odpovědnost za diagnostický i léčebný proces nechávají v celém rozsahu na školní medicíně, sami s pacientem „psychoterapeuticky“ rozmlouvají (mají na to čas, nejsouce zatíženi ani vyšetřováním, ani odpovědností), pacientovi případně podají neškodnou látku s placebo efektem a vyberou poplatek.\n5. Statistická analýza nepočítá se zcela nečekanými událostmi, jejichž pravděpodobnost je velmi nízká, což však nevylučuje, že nemohou nastat.\n6. Víra v převahu intuice nad racionální analýzou je součástí magického myšlení, které je z evolučních důvodů „přirozené“, to jest víceméně vrozené, zatímco kritickému myšlení a statistické analýze se musíme namáhavě učit.\n7. Pravděpodobně ze stejného důvodu mnoho lidí považuje statistickou analýzu, zvláště v případě, že její výsledky ovlivňují lidský život, za cosi „chladného a nelidského“.\nPoznámka 1: „we will treat as irrational any thought process that leads to a conclusion or a decision that is not the best that could have been reached on the light of the evidence, given time constraints that apply. This is admittedly setting very high standards for rationality, but I will in fact be mainly concerned with decisions and judgements that are unequivocally irrational because they arise from systematic and avoidable biases in thinking.“\nPoznámka 2: Milgram najal několik set dobrovolníků, každého za 4 dolary. Vysvětlil jim, že se účastní pokusu, jenž prokazuje odolnost vůči bolesti. Dobrovolníky sdružil do dvojic na základě losu. Jeden z dobrovolníků byl „učitel“, druhý „žák“. Losování byl podvrh, „žáci“ byli Milgramovi tajní spolupracovníci. Žák se měl naučit větší počet slovních dvojic. Učitel vyslovil jedno slovo z dvojice, žák měl správně přiřadit druhé slovo (příkladem dvojice je „modrý“ -- „šátek“). Poté učitel sledoval, jak je žák vázán k židli, která připomínala elektrické křeslo. V průběhu pokusu učitel na žáka neviděl. Jakmile žák přiřadil jiné slovo, byl potrestán elektrošokem. I ten byl simulovaný, žák ve skutečnosti žádný elektrošok nedostával. Při každém omylu byl elektrošok vždy silnější. Zdrojem elektrošoku bylo zařízení, které připomínalo reostat, na němž byla vyznačena pásma od lehkého šoku po šok ohrožující na životě. Žáci byli instruováni, jak mají simulovat bolest. Ve vyšších pásmech šoku mělo nastat ticho. Jakmile byl „učitel“ nejistý, jak má pokračovat, přistoupil k němu Milgram a řekl: „Pokus musí pokračovat“, případně „Nemáte jinou možnost, pokračujte!“ Již v průběhu prvního pokusu postupně šokovalo své žáky 25 ze 40 „učitelů“ až do nejvyššího pásma 450V. Dvě třetiny najatých za malou částku uvedla své bližní do velké bolesti a ohrožení života jen na základě poslušnosti vůči autoritě.\nNa počátku ledna 1999 jsme tento pokus předvedli při natáčení pořadu v České televizi. O skutečný pokus se ve skutečnosti nešlo, všichni účastníci věděli, o co se jedná a jak věci probíhají. Přesto se několik jedinců vžilo do role „učitele“ naprosto stejným způsobem jako tomu bylo u Milgramových „učitelů“.\nPoznámka 3: Při řešení problémů se setkáváme s běžným projevem stupidity, jemuž se dá říci cesta ode zdi ke zdi. Jestliže je pravda, že „definitiva“ může poškozovat pružnost, výkonnost i tvořivost, je stejně pravda, že je trvalá sociální nejistota, zběsilá konkurence a práce zajištěná vždy jen na několik měsíců, případně na 2 -- 3 roky, nezájem zaměstnavatelů o lidi starší než 35 -- 40 roků, poškozují lidi a jejich tvořivost také, včetně poškozování výchovy jejich dětí.\nV biomedicínských vědách se v Anglii začíná osvědčovat hybridní model slučující výhody obou krajností. Jestliže se mladý vědec osvědčí, dostává do značné míry, nikoli však zcela jistý trvalý úvazek, přičemž se výsledky jeho práce náročně kontrolují. Selže-li, jeho pracovní úvazek končí. Zjišťuje se však, že tímto způsobem skončí jen několik procent přijatých. Skupina takto „zajištěných“ vědců docilovala dlouhodobě vynikající výsledky měřeno běžnými scientometrickými měřítky (která samozřejmě nejsou zcela dokonalá).\nPoznámka 4: Variantou Wasonova problému je Monty Hall Problem, předváděný v rámci televizních soutěží. Problém je upraven v podobě garáží, v jedné z nich je skryt automobil, cena pro vítěze.\nPoznámka 5: V případě nemoci X odpoví důsledný zastánce Bayesova teorému, že uvedená pravděpodobnost je nanejvýš 2%. Stručný úvod do principu bayesiánského myšlení a jeho užití, které v současnosti prodělává renesanci, najde čtenář ve Science 286, 1999, s. 1460 -- 1464.\nDunbar, R. I. M.: Coevolution of neocortical size, group size and language in humans. Behavioral and Brain Science 16, 1993, s. 681 -- 735.\nFestinger, L.: A theory of cognitive dissonance. Stanford University Press, Stanford, California, 1957.\nGerber, A., Green, D.: Misperceptions about perceptual bias. Annu Rev Polit Sci 2, 1999, s. 189 -- 210.\nHamilton, D. L., Gifford, R. K.: Illusory correlation in interpersonal perception: a cognitive basis of stereotypic judgements. J Experimental Social Psychology 12, 1976, s. 392 -- 407.\nJanis, I. L.: Groupthink: Psychological studies of political decisions and fiascos. 2nd ed. Houghton Miflin, Boston, 1982.\nJanis, I. L.: Groupthink: Psychological studies of policy. Decision and fiascos. Houghton Mifflin, Boston, 1983.\nKey, V. O. Jr.: Public opinion and american democracy. Knopf, New York, 1963, s.246.\nKluegel, J. R., Smith, E. R.: Beliefs about inequality: American's views of what is and what ought to be. De Gruzter, New York, 1986.\nLord, C., Ross, L., Lepper, M. R.: Biased assimilation and attitude polarization: the effects of prior theories on subsequently considered evidence. J Personality Social Psychology 37, 1979, s.2098 -- 2109.\nSalmon, D. A., Haber, M., Gangarosa, E. J., Phillips, L., Smith, N. J., Chen, R. T.: Health consequences of religious and philosophical exemptions of immunization laws. Individual and societal risk of measles. JAMA 282, 1999, s. 47 -- 53.\nSherif, M.: Group conflict and co-operation: their social psychology. Routledge and Kegan Paul, London 1966.\nSchuette R. A., Fazio, R. H.: Attitude accesibility and motivation as determinants of biased processing: a test of the MODE model. Pers Soc Psychol Bull 21, 1995, s. 704 -- 710.\nSithi-amorn, C., Poshyachinda, V.: Bias. Lancet 342, 1993, s. 286 -- 289.\nSutherland, S.: Irrationality. Why we don't think straight. Rutgers University Press, 1994\nTversky, A., Kahneman, D.: The framing of decisions and the psychology of choice. Science 211, 1980, s. 453 -458.\nWelles, J. F: Understanding stupidity. An analysis of premaladaptive beliefs and behavior of institutions and organizations. Mount Pleasant Press, Orient N. Y., 1986.\nWelles, J. F.: Understanding stupidity. An analysis of the unnatural selections of beliefs and behavior in institutions and organizations. 6th. printing, May 1995, Mount Pleasant Press, Orient N. Y.\nIracionalita je kapitola z knihy Koukolík, F., Drtilová J. Život s deprivanty II. Základy stupidologie, Galén, Praha 2002. Rukopis byl uzavřen r. 2000. Užitá literatura je z devadesátých let minulého století. Další vývoj problematiky kniha nezachycuje.\nNovější poznatky a jejich prameny jsou v knihách\nKoukolík, F., Drtilová, J. Vzpoura deprivantů. Nové vydání. Galén, Praha 2006.\nKoukolík, F. Sociální mozek. Karolinum, Praha 2007.\nKoukolík, F. Proč se Dostojevskij mýlil? Galén, Praha, 2007.


Loupat, nebo neloupat? Proč je někdy lepší jíst plody i se slupkou - Fitsrozumem.cz\nÚvodVýživaLoupat, nebo neloupat? Proč je někdy lepší jíst plody i se slupkou\nVýživa, 11. 1. 2022\nSlupky a kůry jsou plné užitečných živin. Jejich obsah se přitom liší v závislosti na druhu ovoce a zeleniny. Obecně platí, že neloupané plody obsahují, tedy aspoň v porovnání s loupanými protějšky, vyšší množství vitaminů, minerálů a rostlinných sloučenin. Jen tak pro představu, syrové a neloupané jablko má až o 332 % více vitaminu K než to neloupané. U vitaminu A je rozdíl 142 %, v „céčku“ před a po činí hodnoty 115 %.\nObdobně je tomu třeba u bramboru vařeného ve slupce.\nKonzumace neloupaného ovoce a zeleniny může skutečně zvýšit příjem několika živin, včetně vitaminů, minerálů a tolik potřených antioxidantů. Navíc díky uvedené vláknině se brzy cítíte plnější, a to po delší dobu. Vláknina také slouží jako potrava pro přátelské bakterie žijící ve střevě.\nŘíkáte si, že byste si sice dali říct, ale děsí vás přítomnost již uvedených pesticidů neboli chemikálií určených k tlumení a hubení rostlinných a živočišných škůdců? Tak to nejste sami. A vůbec, vaše obavy jsou na místě.\nZdroj: 14 Fruits and Vegetables You Shouldn’t Peel—And 9 You Should; Should You Peel Your Fruits and Vegetables?; All About Peeling Vegetables and Fruits


ŽENA-IN - Pojďte s námi testovat sprchové gely Frosch Senses\nPřipravte se na léto a otestujte s námi sprchové gely Frosch Senses. Sprchové gely na bázi přírodních látek jsou přátelské k citlivé pokožce dětí i dospělých a zároveň k naší planetě. Jemné složení s neutrálním pH pokožky a panthenolem je vhodné pro každodenní péči. Okouzlí vás jemnou vůní a zaručené zpříjemní váš den.\nZačátek soutěže: 11.05.2021 00:00\nV testovacím balíčku najdete oblíbený sprchový gel s jemnou vůní aloe vera, povzbuzující sprchové gely s letní vůni malinového květu a ovocnou vůní granátového jablka. Ti, kteří se nemohou dočkat dovolené u moře ocení limitovanou edici sprchového gelu s mořskými minerály. Frosch myslí také na naše nejmenší a součástí testovací sady je i dětský sprchový gel a šampon.\nReceptura bez prabenů, mikroplastů, minerálních olejů nebo umělých barviv je v přírodě zcela rozložitelná. Obaly jsou vyrobené z již recyklovaného plastu a jsou opětovně recyklovatelné. Značka Frosch netestuje výrobky na zvířatech, a nepoužívá žádné živočišné složky.\n10 výherců získá balček se sprchovými gely Frosch Senses:\n- Frosch Senses Sprchový gel Aloe vera\n- Frosch Senses Sprchový gel Malinový květ\n- Frosch Senses Sprchový gel Mořské minerály\n- Frosch Senses Dětský sprchový gel a šampon\n- Frosch Senses Sprchový gel Granátové jablko – náhradní náplň


120na80.cz » Doplňky stravy » Bodlák benedikt je málo známá a přitom výborná léčivka\nSimona Procházková 13. 6. 2016\nBodlák benedikt se používá nejen v lidovém léčitelství, ale i v lékařství (podobně jako známější bodlák ostropestřec, který je dobrý na játra a žlučník), samotný nebo jako součást čajů např. podporujících trávení a činnost zažívacího ústrojí. Nejčastěji se používá v nálevu jako čaj. Zakoupit se dá např. nať pod názvem Čubet benedikt nať, sto gramů vyjde přibližně na sedmdesát korun.\nV prodeji je také např. výtažek z benediktu lékařského. Jde o doplněk stravy, který příznivě ovlivňuje zažívání a zlepšuje látkovou výměnu. Lahvička 100 ml stojí přibližně 75 Kč. K sehnání jsou i další doplňky stravy s benediktem ve směsi s dalšími bylinami.


Čurdová: Koalice si žehlí svědomí, problém neplacení výživného ale neřeší\nKoaliční vláda Mirka Topolánka včera populisticky schválila návrh poslanců Davida Kafky, Kateřiny Jacques a Ludvíka Hovorky na vydání zákona, kterým se mění podmínky související s vymáháním dlužného výživného. Musím poznamenat, že se ze strany koaličních poslanců jedná o pouhé plácnutí do vody, které samo o sobě nic neřeší.\nZákon předložený koaličními poslanci se snaží ztížit pozici dlužníka výživného s premisou, že když bude postihován, bude donucen platit. Kromě jiného chce umožňovat soudům nahlédnout do daňových přiznání, aby viděli příjmy (což mohou už nyní prostřednictvím sociálky, protože pokud se přiznávájí přídavky na děti, tak pak se může pro ověření pravdivosti údajů i do těchto přiznání), mají se odpouštět soudní a exekuroské poplatky - což je sice dobře, ale té rodině, vlastně většinou ženě-smaoživitelce to nepomůže, protože bude mít několik soudních rozhodnutí, ale peníze pro dítě mít nebude. Což řešil návrh, který byl v nedávné době na plénu Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR projednáván a koaličními poslanci zamítnut. Návrh zákona o náhradním výživném předložený poslanci ČSSD řešil situaci matek či otců samoživitelů, kterým dlouhodobě neplatí druhý partner na děti. Dle návrhu zákona měla být samoživitelům vyplacena záloha na nevyplacené výživné a povinnost vymáhat přecházela na stát.\nAsociálnost koaličního „trucnávrhu“ , který přijala vláda Mirka Topolánka, je i ve výpočtu sociálních dávek. V případě, že neplatič bude dlužit, tak bude dostávat ty nejnižší... Takže je pak otázka, z čeho to výživné bude platit? Poslanec Kafka snad až příliš hlasitě kritizoval, že návrh sociálních demokratů neřeší příčinu neplacení. Koaliční návrh neřeší příčinu také. „Zelená žába“ slibovala, že sociální demokraty podpoří a tradičně, jak už to bývá s politickými sliby těch, kteří dávají přednost vlastnímu korytu, skutek utek. Návrh sociálních demokratů neřešil pozici dlužníka, ale pomáhal těm, kteří den ze dne zůstaly bez koruny pomoci. Chtěli jsme zazálohovat dlužné výživné a povinnost vymáhat by přešla ze zákona o rodině na sociální odbory pověřených úřadů s tím, že tyto odbory byly motivovány tím, že vymožené částky jim zůstanou v rozpočtu.\nPoslanci vládní koalice však návrh smetli ze stolu s tím, že je asociální a zvýhodňuje děti z neúplných rodin. Ano, přesně ty, které potřebují nejvíce ochranu státu. Není to absurdní?\nKateřina Jacques, ač deklarovala, že náš návrh podpoří, nakonec hlasovala proti němu, čímž dokázala, že její mandát má blíže k modrému, než zelenému. Návrhem, který předložila spolu s poslanci Kafkou a Hovorkou, si tak zřejmě jen „žehlí“ svědomí a populisticky se snaží oslovit voliče, kteří se v poslední době od vládní koalice odvracejí. Mají pro to stále více důvodů.


DOJEDNÁNO! Pohřeb Václava Havla bude v pátek ve 12.00 v pražském chrámu sv. Víta! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >DOJEDNÁNO! Pohřeb Václava Havla bude v pátek ve 12.00 v pražském chrámu sv. Víta!\nO Havlově pohřbu jednali s Havlovou arcibiskup Duka a prezident Klaus. (Aha!)\nVdova po zesnulém Václavu Havlovi (†75) Dagmar (58) včera odpoledne na Pražském hradě navštívila prezidenta Václava Klause. Po dlouhých 86 minutách s ním domluvila termín a místo konání pohřbu se státními poctami.\nZapište si do kalendáře den, který svým smutkem vejde do dějin: obřad se uskuteční v pátek ve 12 hodin v chrámu sv. Víta. V tu hodinu by také měli občané České republiky, jak doporučil kabinet premiéra Nečase, uctít Havlovu památku minutou ticha.\nVe svatovítském chrámu se má uskutečnit zádušní mše za účasti ústavních činitelů a významných zahraničních hostů, osobní účast na ní zvažuje i nejmocnější muž planety, americký prezident Barack Obama, takřka jistě dorazí jeden z jeho předchůdců v úřadu Bill Clinton. Ruský Kreml (= Medveděv + Putin) naopak Havlovo úmrtí nepokrytě ignoruje…\nPo státním pohřbu by se měl na přání rodiny konat ještě privátní obřad v krematoriu. Pak budou exprezidentovy ostatky zpopelněny a nejspíš až po Vánocích uloženy do rodinné hrobky na vinohradském hřbitově.\nKdo by měl přijet?\n➤ Barack Obama, americký prezident, nebo viceprezident Joe Biden\n➤ Bill Clinton, bývalý prezident USA\n➤ Hillary Clintonová, ministryně zahraničí USA\n➤ Madeleine Albrightová, její předchůdkyně\n➤ Christian Wulff, německý prezident, nebo kancléřka Angela Merkelová\n➤ Bronislaw Komorowski, polský prezident, nebo premiér Donald Tusk\n➤ Aleksander Kwaśniewski, bývalý prezident\n➤ Lech Walesa, bývalý prezident\n➤ Heinz Fischer, rakouský prezident\nBudou tři dny státního smutku\n➤ Státní smutek bude trvat od zítřka do pátku, kdy jej budou držet i Slováci.\n➤ Na stožár se při státním smutku nevyvěšuje na půl žerdi černá vlajka, ale pouze státní vlajky. Naopak je to u praporů.\n➤ Vlajková výzdoba končí v 8 hodin dne následujícího po státním smutku.\n➤ V tyto dny je zakázáno provozování sázkových her.\n➤ Televizní a rozhlasové stanice mají přehodnotit program. Ze scénáře zítřejšího vyhlášení Sportovce roku 2011 kupříkladu operativně mizí komické scénky a prezentace sponzorů. Večer bude koncipován jako pocta Havlovi.\n➤ Některé sportovní události budou odloženy, např. tenisový Zlatý kanár se ve čtvrtek neuskuteční, hokejová extraliga se ale ve středu a ve čtvrtek hrát bude, zápasům bude předcházet minuta ticha.\n➤ Vláda schválila i návrh zákona o zásluhách exprezidenta. Jeho součástí má být věta: »Zasloužil se o svobodu a demokracii.«\nJak vypadá státní pohřeb?\n➤ K rozloučení s nejvyššími státními poctami musí dát souhlas pozůstalá rodina.\n➤ Jde o organizačně velmi náročnou akci, čekají se desetitisíce lidí.\n➤ Během rozloučení zní hymna, obřad současně obsahuje výrazné prvky vojenské tradice.\n➤ V pátek dojde k výraznému omezení provozu v celé Praze, zejména okolí Hradu.\n➤ Velkolepé prezidentské pohřby se konaly po smrti Tomáše G. Masaryka (1937), Edvarda Beneše (1948), Klementa Gottwalda (1953), Antonína Zápotockého (1957) a Ludvíka Svobody (1977).\n➤ Pohřby se státními poctami byly vypraveny například pro spisovatele Jaroslava Seiferta (1986) či atleta Emila Zátopka (2000).\nváclav havel, pohřeb, smrt\n20. 12. 2011 • 23:02\nNevím jak vy,ale já bych rozhodně truchlil doma a pak na pohřbu,rozhodně né před davem lidí.Zřejmě p.Dáša bez davů lidi jaksi nemůže být.Je to její velká role a to ona dobře umí.


Barcelona – zpáteční letenky z Bratislavy za 1.619 Kč ‹ Akční letenky\nBarcelona – zpáteční letenky z Bratislavy za 1.619 Kč\nPřidal(a) Martin Ratolístka dne 1. 10. 2014 / 1 komentář\nV řadě listopadových a prosincových termínů se vyplatí vyrazit do Barcelony s leteckou společností Ryanair přímým letem z Bratislavy. V porovnání s nejlevnějšími lety z Čech (na portálu Skypicker.com s Ryanairem z Brna s přestupem v Londýně od 2.841 Kč) se totiž s cenou zpáteční letenky z Bratislavy vejdete i do 1.700 Kč:\nREZERVOVAT LETENKY – přehled termínů, zpáteční přímé lety Bratislava – Barcelona, od 1.619 Kč\nDoprava na letiště v Bratislavě\nMožností, jak se dostat z barcelonského letiště Girona (GRO) do centra je řada, vyčerpávající přehled najdete zde. Jako optimální varianta se mi jeví expresní autobus Aerobus, který Vás za 5,90 € přepraví přímo do centra, na Plaça Espanya nebo Plaça de Catalunya. Jezdí každých 6 – 15 minut.\nSamostatný dvoulůžkový pokoj se momentálně dá sehnat za 516 Kč za osobu za noc, postel ve sdíleném pokoji dokonce za 301 Kč za noc. Bohatý výběr naleznete na booking.com či hostelbookers.com.\nPietro Bergamo napsal:\n4. 10. 2014 (15.00)\nLetiště Barcelona Airport (BCN) a letiště Girona (GRO) jsou od sebe vzdálena cca 100 km! http://vool.cz/VpQCb Ceník jízdného např. tady: http://vool.cz/whnLc Doporučuji osobní návštěvu nebo aspoň nedávat mylné informace!


S novinkami od Mladé fronty nahlédneme do historie i ženské mysli | Červenýkoberec.cz\nS novinkami od Mladé fronty nahlédneme do historie i ženské mysli\nKos, Münninghoff, Mandausová i L. Scottová obohatí naše knihovničky.\nV nakladatelství Mladá fronta vychází několik novinek, které bezesporu obohatí nejednu (nejen) domácí knihovničku. Na své si přijdou milovníci historie i oddechového čtení. Do první kategorie bezesporu patří Květen 1945 v jižních Čechách, který nás seznámí s novými místy a dramaty doby, kdy do jižních Čech přicházela svoboda. Prozkoumat budeme moci i publikaci Pokračovatel rodu, mapující historii tří generací Münninghoffů. Především pro ženy a dívky je připravena dávka zábavy a ponaučení v publikacích My dokonalé a S Madame Chic na úrovni aneb Jak být elegantní každý den.\nVolné pokračování úspěšné fotografické publikace\nFascinující rodinná historie.\nAutobiografická kniha založená na faktech a rodinných příbězích.\nALEXANDER MÜNNINGHOFF (*1944) je nizozemský novinář a spisovatel. Léta pracoval jako korespondent deníku Haagsche Courant v Moskvě, později působil také jako válečný korespondent v Kambodži, Salvádoru, Íránu a Iráku.\nKLÁRA MANDAUSOVÁ píše fejetony už téměř deset let. Nejdříve pro magazín Ona Dnes, později na svém blogu na serveru iDnes.cz, za který dostala v roce 2010 ocenění Blogerka roku. Jak sama říká, jsou pro usmání.\nJennifer L. Scottovou už znáte z jejích předchozích knih, v nichž jste s úsměvem na rtech četli o čase, který strávila v Paříži u rodiny Chic. Madame Chic se stala její mentorkou i zdrojem celoživotní inspirace. Byla dokonalým ztělesněním úrovně jako takové, a to nejen díky správnému držení těla, elegantním šatům a vybraným způsobům, ale i neochvějné sebejistotě a kultivovanosti ve všem, co dělala. Jak jste si jistě všimli, úroveň je v současném uspěchaném světě velkou vzácností. S Madame Chic na úrovni si připomenete skrytou sílu vystupování s důstojností, laskavostí i půvabem. V této nádherně ilustrované, praktické a inspirativní knize plné tipů, seznamů a nápadů se mimo jiné zamyslíte nad vhodným oděvem na společenské události, nad dobrou péčí o vzhled i uměním konverzace. Dozvíte se, jak být správnou\nhostitelkou i hostem i jak si vytvořit vhodné návyky a vlastní image. Zkrátka se naučíte být chic a na úrovni!