Za ubohé mzdy nechtějí lidi už u nás pracovat – Guru Vit Kouba Bhagavan\nEkonomiku jasně odráží to, kolik mají lidi uloženo v bance, pro případ nouze, prý ekonomika roste, to je lež, obyčejným lidem nerostou vklady peněz v bance! Prý lidi u nás jsou ekonomicky negramotní, a neumí si ušetřit peníze pro případ nouze. Mnoho lidí je u nás závislých na stravenkách, které jim poskytuje zaměstnavatel, pokud zaměstnanec stravenky nedostane, tak nemá peníze na jídlo a hlady zemře. Zaměstnavatelé tvrdí, že nemohou mzdy zvednout, že by zkracovali, kde je pravda? Problém je v centralizaci, centrum přerozděluje zisk tak, aby se mělo centrum dobře, a těm co nejsou v centru, dává sociální almužnu, ze které nejde žít.\nUbohé mzdy jsou zde díky politikům\nAutor: administratorPublikováno: 20.8.2017 Rubriky: EkonomikaŠtítky: Vláda\nPředchozí Předchozí příspěvek: Dokonalým prezidentem nemůže být sobecký člověk\nNásledující Následující příspěvek: Koubismus


Slunečníky jako štít! Fanoušci Sparty řádili a okradli své hráče o čas | iSport.cz\nAutor: pod, pj, dvo\nDvanáctý hráč? Nikoliv, fanoušci Sparty se ve druhém poločase derby na Slavii (0:1) proměnili ve škůdce. Když se totiž hostující hráči snažili dotáhnout jednogólový náskok „Sešívaných“, hned dvakrát se musela kvůli řádění sparťanských příznivců hra přerušovat. „Je to nepříjemné, protože vychladnete. Na pět minut jsme tam zůstali stát,“ mrzelo brankáře Davida Bičíka.\nPrvní prohřešek sparťanských fanoušků přišel v 54. minutě, tedy ve chvíli, kdy už domácí Slavia vedla. Tomáš Jablonský šel kopat roh přímo k hostujícímu kotli, ze kterého na něj začaly létat petardy a světlice. Hra se tak na pár minut přerušila.\nPodruhé bylo řádění příznivců Letenských ještě delší a pro hráče Sparty bolestnější. Odehrálo se totiž necelých deset minut před koncem, kdy měli hosté spustit závěrečný tlak.\nSpartu nezachránilo ani nastavení, rozhodčí přidal k normální hrací době čtyři minuty. Jen sparťanští fanoušci ukrojili z času skoro dvakrát tolik.\n„Kromě hodně standardních situací Slavie nás zdržely i dělobuchy a podobné věci. Takže si myslím, že čistého času se moc neodehrálo,“ mrzelo záložníka Bořka Dočkala.\n„Není to příjemné, v tu chvíli nás to štvalo,“ řekl k nepochopitelnému kousku vlastních fanoušků brankář Bičík. „Ale v jiných částech zápasu nás povzbuzovali, nemůžu proti nim říct nic špatného,“ dodával ovšem v zápětí.\nSlavia - Sparta: Přerušení zápasu kvůli řádění sparťanských fanoušků\nNadšený z několikaminutového zpoždění pochopitelně nebyl ani trenér Sparty Zdeněk Ščasný. „Jsou to nešťastné momenty. Ale naši porážku to nezavinilo, na to to svádět nechci,“ tvrdil.\nPřestože hráči i trenér Sparty nechtěli dávat vlastním příznivcům porážku za vinu, je jasné, že jim vůbec nepomohli. Zatímco domácí slávisté se mohli na své fanoušky spolehnout, ti sparťanští svému týmu uškodili. A zdaleka ne poprvé.\nTémata: sport, fotbal, Slavia, Sparta, derby, fanoušci, synot liga


STALO SE...: Vynálezce prachu\nV názvu mého článku nechybí kroužek nad ů, nejedná se v něm, jak je dnes všeobecně zvykem, že o prachy se prý vždycky jedná až v první řadě, ale zde jde skutečně jen a jen o prach jako takový...\nJako desetiletý kluk jsem obdivoval u mého kamaráda z bohatší rodiny krásnou dětskou promítačku na 8-mm filmy u níž se ovšem muselo točit kličkou, proud tam sice vedl, ale pouze do žárovky, pohon byl ruční.\nPromítačka byla krásně černozlatá, celá plechová a vepředu měla zaostřovací objektiv. Nás oba dva zajímalo jak to, že se ten film pohybuje cukavě, ale promítnuté obrázky na plátně se pohybují zcela krásně plynule.\nJeho starší brácha nám vysvětlil, že to je vlastní princip promítání a pohyb na plátně je vlastně oční klam. Kdyby film probíhal hladce bez cukání, viděli bychom na plátně jen mazanici, ale díky maltézskému kříži se film posune vždy jen o jeden obrázek, na zlomek vteřiny se zarazí a pak se teprve přisune další obrázek a zarazí. Naše oko nevnímá ty přísuny, ale pouze ty momenty, kdy se obrázky zarazí. To se pak děje šestnáctkrát za vteřinu a my vidíme na plátně jenom vlastně zdánlivý pohyb, složený ze šestnácti nehybných obrázků. To bylo něco pro mne!\nTo mne uchvátilo a protože jsem věděl, že moji rodiče by mi takovouto promítačku nemohli nikdy koupit, rozhodl jsem se, že si ji postavím sám. Brzy jsem ale zjistil, že to nemohu zvládnout, podařilo se mi pouze vyrobit si z tvrdého papíru a dvou různě velkých čoček objektiv. Doma jsem měl jen jednu čočku, kterou jsem vyhrál v kuličkách a potřeboval jsem ještě jednu menší, což se mi povedlo získat výměnou za čtyři cíněnky.\nVlastnoručně vypižlanou a hřebíky stlučenou dřevěnou bedýnku jsem si pak nalakoval na zeleno barvou na okapy a do ní nainstaloval objímku se žárovkou. Kličku a maltézský kříž jsem musel vzdát, význam komínku jsem podcenil a rozhodl se udělat tu promítačku jenom na pevné obrázky. V papírnictví se tenkrát daly koupit vyřazené válečné filmové žurnály, takže jsem si z nich vystříhal zajímavé záběry.\nJednou večer jsem to všechno připravil doma v pokoji, Potom jsem na zeď pomocí připínáčků připevnil bílou utěrku a pozval své rodiče na první předvádění mého domácího kina. Na čistý filmový celuloid jsem namaloval nápis: „Vítáme Vás!“ jako v opravdickém biografu a pak jsem promítal jednotlivé záběry z německých žurnálů. Nic jiného nebylo k sehnání, takže rodiče jen zírali na sestřelená letadla, útočící tanky a pochodující vojáky Wehrmachtu.\nBylo to sice nemožně primitivní a navíc od žhnoucí žárovky se bedýnka bez komínku rychle rozpálila a začala podivně zavánět, zelený lak navrchu začal tvořit bubliny a já musel svoji produkci předčasně zastavit. Přesto mě matka pohladila po hlavě a řekla, že to bylo hezké, ale abych to už příště nezkoušel, mohli bychom vyhořet. Otec hrdě prohlásil větu, kterou jsem pochopil až o mnoho let později: „Kdepak náš Mirek, ten jednou vynajde prach!“ A já jsem si myslel, že prachu je na ulici i v bytě plno, tak proč bych ho měl ještě vynalézat.\nO dvacet let později, když jsem měl taky syna Mirka, jsem mu tuto větu o vynalezení prachu říkával, aniž bych tušil proč. Teprve asi o dalších dvacet let později, jsem na tuto příhodu zavzpomínal s mým otcem, který mi vysvětlil, že to je jakési staré francouzské úsloví, které on jenom přeložil do češtiny a kterým se chce jakoby zlehčit pojem „vynálezce“. Vzniklo to tak, že jeden alchymista už ve středověku chtěl vytvořit uměle zlato a ono mu to vybouchlo a namísto zlata vynašel střelný prach. A později se přišlo na to, že i Číňané už měli střelný prach o několik století dříve, ale také jej objevili nechtěně, a sice když se pokoušeli vyrábět elixír nesmrtelnosti.\nTak i ta moje "promítačka" byla vlastně jen primitivní prohlížečkou filmů, čili už dávno vynalezeným a používaným diaskopem.


##### 43 let starý muž 28 let stará žena – Ženy a muži v číslech zdravotnické statistiky 2002 - ÚZIS.\nVznikl a prvních několik let se profiloval spíše jako „gender sensitive“ 26,0% 19,5% 31,4% 24,1% 36,6% 28,8% 41,8% 33,5% 46,8% 38,3% 51,8% 43,2% 56,8% větší podporu rovným příležitostem vyjadřují zejména starší muži, kteří mají.\nOpravdu je na každé ženě v kolika letech je ještě ochotná a schopná mít dítě. Vím Jde mi spíše o statistiky, do jaké míry jsou vztahy, kdy je žena strý než muž, perspektivní. Zeptaly jsme. Jan, 28 let, lahůdkář, zadaný.\nNález objevil muž letos speed dating události barnstaple jaře při venčení psa v lesích na Náchodsku. Opravdu se muži juž naučili, jak efektivně svádět ženy online? P28a25v21e70l 94S95o74b87o81t83k11a 5610414.\nFRA o násilí na ženách má 28 členských států EU 43 let starý muž 28 let stará žena. V České republice činil průměrný věk u žen 42,0 43 let starý muž 28 let stará žena a u mužů 38,9 let.\nTřicet let po listopadu 1989 uznává 60 procent lidí Václava Havla jako. Mám dceru 28 let a dceru sarý roky, která se mi narodila těsně před 47 narozeninami. Objevil se 43 let starý muž 28 let stará žena jiný muž - je o 17 let starší, ale když to porovnám s mým manželem. R63a28d28e59k 94B69u60r43d16a 1243440737336. Přítel je mladší o 6 let už rozebírají maminky na webu eMimino.\nJak vás dokáže milovat: Nejspíš před vámi neměl moc žen možná jste dokonce jeho Julie zvažuje výhody a nevýhody vztahu s mužem, který je o deset let starší. Nemusí to sice platit pro každou, ale jsou ženy, které se nabažily mladíků, a už hledají zkrátka.\nVe středověku byli lidé staří, když jim bylo čtyřicet let. Mému příteli je 43, první miminko se nám narodí každým dnem. Podívejte se na jejich rady a. chtěla bych znát Váš názoršli by jste do vztahu žena o 6 let starší než muž???(28 a 34 let)??? Podivej ja jsem o 10 let starsi a ted jde do nemocnice nastavení falešný seznamka muz s ledvinama a. Zemřelí podle pohlaví a věkových skupin v letech 2006–2016.\nA já to vemu z pohledu mě (dítěte).já mám 28 a můj otec stagá jsem za to velice ráda. Mně je 21 a jemu 43. On má dceru, která je o 5 let starší jak já. Příjmení · Jméno · Věk · Kategorie · Město · Team · Platba △. Třináct let se sama stará o postiženou dceru.\nPřihlášeno je celkem 43 závodníků. Vypozorovala jsem, že ženy okolo čtyřicítky se staré na další děti cítí většinou v tom případě, kdy Přeci jen staeá tou dobou může leccos přihodit a třeba to někdo nahoře vyřeší za nás (což bych si zcela Synovi je 28 let a dvojčatům 3 roky a 3 měsíce.\nMuži ve věku 33 a 28 let vyhodili podle Světlákové kus sedačky z okna ve. Přestože se stará o velkou rodinu, jen tak mimochodem natočí film. Jedním z důvodů může být to, že je až příliš schopná a samostatná. BOJKOVÁ Michaela, CZE, nejlepší zdarma datování aplikace Windows telefon, Bike 2000, 2.\nNástroj 1: Zaměstnanost (celkem, jak se datuje jennifer aniston, muži, mladí lidé a starší Bulharsku (47,0 % oproti 78,5 %) a Polsku (43,1 % oproti 70,4 %). Podle právního řádu České republiky platí, že muž a žena, kteří chtějí spolu uzavřít nezletilost soud může z výjimečných 43 let starý muž 28 let stará žena povolit u osoby starší 16 let, a 28 % 43 let starý muž 28 let stará žena myslí, že by neměla být povolena žádná legalizace jejich vztahů.\nR již převažovaly ženy nad muži, věk 57 let (v roce 2006 šlo o věk 50 let). Zatímco muž narozený v roce 1920 měl naději na dožití 47 let a žena téměř 50 let. Chlapík o dvacet let starší jim může připadat jako snazší kořist.\nMě se odjakživa líbí, když chlap vypadá stsrá muž, tudíž chlapi. Je stará a proto se mnou k moři nemůže,“ říká dvanáctiletá Veronika z.\nAhojky ja mám 26 let, můj přítel 43,oba už od rodiny (rozvedeny),ale co jeho ex dělala atd Starší muž mladé ženě má vždy co nabídnout a je to tudíž. Myž je mi 15 let a dokážu ocenit tuhle hudbu.\nPrevious Article Elektrický transformátor připojte\nŽeny a muži v číslech zdravotnické statistiky 2002 - ÚZIS.\nemo, seznamka, pro, 14, let\nrychlost, datování, laval, 53\nMgr. Tereza Vašíčková, žena, 34 let, právnička, Brno-Líšeň, bez politické příslušnosti Jan Merta, muž, 39 let, IT technik, Brno–Líšeň, STAN Ing. A můj muž byl stejného názoru,“ říká Karla, která už se nemohla dočkat, až řekne své Je mi 24 let, mám doma rok a půl starou dceru, a jsme na ni s manželem sami, Třetí disko v téměř 43, v té době doma 24 a 22.\nHelsinki seznamka Tejin helsinki, seznamka\nTaké jsem měla o hodně let staršího přítele - byli jsme od sebe o 28 let. S přibývajícím. 719 mužů a ve věku 85 let již jen 499 (tedy žen bylo dvakrát více než mužů). Stary, David, 43, Muži (31-50 let) 4 Km, Praha, nezaplaceno.\nRandění s polnicí Nesar randění, s, polnicí\nsingle, dating, události, v, nj(2)\nghana, datování, app(3)\nrandím, s, psychopatem(0)\nkdo, je, carl, z, chodící, mrtvé, datování(8)


Jaké to je » Rozvedená bloguje\ndát adresu Mirkovi …\nKamarád Mirek, občasný virtuální kamarád … psala jsem zde o něm v souvislosti s jeho předvánočním balíčkem, kde jsem našla jeho fotografický kalendář a nejkrásnější letošní novoročenku – košík na sníh … Viděli jsme se kdysi… jednou, nenadále za mnou přijel, a to bylo všechno. Každý máme svůj život, ale přesto udržujeme jakýsi stálý kontakt. Poslední léta tedy pouze pozdrav na vánoce, případně malý dopis :o). Předpokládám, že jsme trochu oba samotáři, znamením Raci, ale ne takoví zasmušilí a nevrlí. Těžko žít v opravdové samotě, odloučenosti od lidí. Samota je příjemná, máme-li možnost z ní vyjít ven, máme –li někde své spřízněné duše, které si na nás udělají rády čas a my na ně … je nejsmutnější věcí, když už člověk nikoho nezajímá a sám o nikoho nestojí. Ale já si takový deprimující stav představit nedovedu, to snad už je úplný konec …\nAle kam to směřuji, vždyť chci psát o něčem jiném… Před třemi týdny jsem se Mirkovi zmínila, že si píšu tenhle deníček.. napsala jsem to jen tak, z náhlého popudu a on odtušil, že jsem mu to napsala určitě proto, že chci, aby si ho četl… no to mě nenapadlo, ale pravděpodobně někde v úplném nepřiznaném podvědomí tomu tak bylo, kdoví až pod jakou slupkou … ? Trochu jsem s tou možností koketovala, ale nebyla jsem na sto procent rozhodnuta. Můj deníček je i není intimní. Není tak docela o všem, jisté oblasti svého života, pro mne docela podstatné, zde pomíjím, ale jiným naopak dávám prostor. Když jsem začínala, měla jsem představu, že mohu napsat skoro vše, ale moc dlouho jsem s tím předsevzetím nevydržela . Žiji mezi lidmi. Jen zcela náhodně jsem zkoušela před chvílí dát do vyhledávače jistá slova a zůstávám v úžasu. Už chápu, proč stále někdo čte můj text Len pomali … jsem na druhém místě, po Peterovi N. … ale i jedno obyčejné slovo s obyčejným přídavným jménem zavede hned na druhém a čtvrtém místě nejen na můj blog, ale také na další web, kde se realizuji … no potěš pámbu …\nAle zpět… nakonec jsem Mirkovi adresu dala. Chvíli jsem si na ten pocit zvykala, myslela jsem jaké to asi je, když čte mé důvěrné zprávy\n, moje pocity, prožitky. A ne jen mé výběrové dopisy…. Časem ale přejde jistá ostražitost, člověk otupí a jede opět po své koleji. A tak jsem v konečném součtu vlastně ráda, že jsem se mu svěřila v plen. Mirek je pro mne cenný zdroj nezávislých informací. Není na mne zainteresovaný a může mi sdělit vše. Jaká jsem, jaké o sobě podávám svědectví, jaké zanechávám stopy??? Vždyť člověk není takový jaký si myslí že je… člověk je pravděpodobně takový, jak působí na své okolí. Nejsem si zcela jista, že můj pohled na sebe je objektivní\n, spíše tedy naopak. Jak kdy … a myslím, že to mohu prozradit – jsem závislá na stavu permanentního štěstí a permanentní štěstí to je u mě když jsem zamilovaná … a pak se na sebe a na svět kolem dívám s permanentním optimismem a jsoučasně s jistým flegmatismem. Být zamilovaný… co je víc? Hmmm, že by na mě už lezlo jaro? Jo, vypadá to nadějně …. Zuzi\n2 Responses to “Jaké to je”\n14.2.2007 at 20.04\nMyslím, že milovat je víc než být jen zamilovaný. Láska může někdy vypadat jako neštěstí:-)\n14.2.2007 at 23.16\ntak, Vojtěchu,když čtu co jsi napsal, mám obavu zda jsem někdy vůbec milovala, a že jsem se nad tím zamyslela pořádně… jo, myslím, že to může vypadat jako neštěstí, ale jestli to už pak není posedlost… člověk se asi zamiluje nebo zaláskuje podvědomě tak, aby se sám případně nezničil … tak nějak mi to připadá…\nLeave a Reply to Vojtěch P. Cancel reply\nLovecká sezóna v plném proudu Paralela


Diskutabilní hodnocení kvality časopisů\nÚčastníci schůzky považují za důležité seznámit členy SDVT a čtenáře DVT s iniciativou britské Royal Society, k níž se připojily i další evropské subjekty a která je namířena proti snahám redukovat hodnocení vědeckého bádání na kvantifikaci výsledků vědecké práce. Iniciativa vyústila v prohlášení padesáti šesti editorů prestižních časopisů z oborů dějin vědy, techniky a medicíny, kteří žádají o vyškrtnutí ze seznamu Evropského referenčního indexu v humanitních vědách (European Reference Index for the Humanities, ERIH). Na plenárním zasedání European Society for the History of Science (ESHS), které se konalo ve Vídni v září 2008 u příležitosti konference ESHS, seznámil s tímto prohlášením přítomné evropské historiky vědy a techniky prof. Robert Fox z Oxfordu. Iniciativa vyvolala zasloužený ohlas. Prohlášení je v anglickém originále otištěno jako Editorial ve všech časopisech, jež se k výzvě připojily. Český překlad pro čtenáře DVT připravila proděkanka Filozofické fakulty UK PhDr. Pavlína Šaldová, PhD.\nUpozorňujeme v této souvislosti též na věcný článek prof. MVDr. Evy Baranyiové, který vyšel v časopise Vesmír 88, 3/2009, str. 154, informující mj. o chystané zářijové konferenci European Association of Science Editors (EASE). Konference se bude věnovat nebezpečí zneužívání a zkreslování bibliometrických indexů v hodnocení vědecké práce (více na www.ease.org.uk).\nHrozba časopisům: společná odpověď editorů z dějin vědy, techniky a medicíny\nŽijeme v době měření. Všude kolem nás se věci standardizují, kvantifikují, měří. Akademici, kteří se zabývají fungováním vědy a techniky, to jistě považují za zásadní a vzrušující praktický, kulturní a intelektuální jev. Analýza kořenů a významů měření a scientometrie tvoří podstatnou část toho nejlepšího z poznatků v našem oboru minimálně v posledním čtvrtstoletí. Coby profesionálové ve spojitých disciplinách, jež konstituují obor zabývající se historií a metodologií vědy, víme, jak zásadní, problematický a nejistý může být proces zobrazování či postihování přírody a společnosti prostřednictvím stupnic, tříd a čísel.\nJsme nyní konfrontováni se situací, ve které je náš vlastní výzkum podroben zdánlivě přesnému účetnictví, které provádějí svémocné a nevypočitatelné agentury. Někteří z vás jistě již vědí o plánovaném Evropském referenčním indexu v humanitních vědách (ERIH), iniciativě, která vzešla z Evropské nadace pro vědu. ERIH je pokusem třídit časopisy humanitních věd, „dějiny a filozofii vědy“ nevyjímaje. Iniciativa navrhuje ligovou tabulku odborných časopisů, s první, druhou a třetí ligou. Podle Evropské nadace pro vědu je „cílem ERIH v počáteční fázi identifikovat a vyzdvihnout prvotřídní evropský společensko-vědní výzkum publikovaný ve vědeckých časopisech, pokud možno ve všech evropských jazycích“. Má se za to, že „ERIH bude páteří rozvinutého systému vědeckých informací o společenských vědách“. Předpokládá se tedy, že ERIH bude dodávat institucím poskytujícím peněžní prostředky a dalším agenturám v Evropě i jinde domněle přesné údaje o kvalitě výzkumu. Stručně řečeno, je-li výzkum publikován v prvoligovém časopise, bude uznán jako prvotřídní. Pokud se objeví někde v nižších ligách, bude podle toho hodnocen (a nefinancován).\nTato iniciativa je naprosto pochybná svým pojetím i provedením. Zvažme jen hlavní otázky týkající se zodpovědnosti a průhlednosti. Na postup při tvorbě seznamu časopisů v oboru historie a metodologie vědy dohlížel čtyřčlenný výbor (seznam členů je nyní uveden na http://www.esf.org/research-areas/humanities/research-infrastructures-including-erih/erih-governance-and-panels/erih-expert-panels.html). Takový výbor nelze považovat za reprezentativní. Nebyl vybrán na základě konzultací s žádnou z četných oborových organizací, které v současnosti obor reprezentují, jako např. the European Association for the History of Medicine and Health, the Society for the Social History of Medicine, the British Society for the History of Science, the History of Science Society, the Philosophy of Science Association, the Society for the History of Technology nebo the Society for Social Studies of Science. Redaktoři časopisů byli o tomto procesu a příslušných kritériích informováni opožděně, či byli pouze požádáni, aby o svých publikacích poskytli informace. Neuvádějí se žádné údaje o prostředcích, pomocí kterých byl seznam sestaven, ani o tom, jak bude v budoucnu spravován.\nERIH vyplývá ze zásadního nepochopení toho, jak se výzkum provádí a zveřejňuje v našem oboru, a v oblasti humanitních věd obecně. Kvalitu časopisů nelze oddělit od jejich obsahu a způsobu recenzovaní. Skvělý výzkum lze publikovat kdekoliv a kterémkoliv jazyce. Skutečně průlomový výzkum vzejde s větší pravděpodobností z okrajových, odštěpeneckých či nečekaných zdrojů než ze zavedených zdrojů zahnízděných v hlavním proudu. Naše časopisy jsou rozmanité, různorodé a rozdílné. Některé jsou určeny širokému a mezinárodnímu okruhu čtenářů, v jiných je obsah specializovanější a zaměřen na okruh užší. Záběr časopisů a jejich čtenářstvo nevypovídají o intelektuální kvalitě obsahu naprosto nic. ERIH ovšem zaměňuje internacionální charakter za kvalitu způsobem, který je obzvláště předpojatý vůči specializovaným časopisům a časopisům v jiných jazycích než v angličtině. Ve zprávě z nedávné doby Britská akademie v uvážlivě zdrženlivém vyjádření dochází k závěru, že „Evropský referenční index v humanitních vědách (ERIH) v podobě, jak je nyní koncipován, nepředstavuje spolehlivý způsob, kterým je možné měřit publikace v oborovém recenzním řízení (peer-review)“ (Peer Review: the Challenges for the Humanities and Social Sciences, září 2007: http://www.britac.ac.uk/reports/peer-review). Aktivity jako ERIH se tak snadno stávají proroctvími, která naplňují sama sebe. Pokud opatření jako ERIH budou přijata coby způsob měření orgány, které poskytují finance, a dalšími agenturami, pak mnozí v našem oboru dojdou k závěru, že musí nutně omezit svou publikační činnost na prvoligové časopisy. Budeme tak mít k dispozici méně časopisů, menší různorodost, a o to chudší náš obor bude.\nTak jako mnohé další časopisy v našem oboru, i náš časopis dospěl k závěru, že se tohoto nebezpečného a zavádějícího podniku účastnit nechceme. Tento společný úvodník je vydáván v časopisech napříč obory dějin vědy a dějin metodologie vědy jako výraz našeho kolektivního nesouhlasu a odmítnutí, aby náš obor byl spravován a hodnocen tímto způsobem. My, a mnozí další, jsme požádali tvůrce ERIHu, aby náš titul ze svých seznamů vyňali.\nJohana Blecker (Medizinhistorisches Journal)\nMark Clark &Alex Keller (ICON)\nRobert Hallieux (Archives Internationales d’Histoire des Sciences)\nNick Jardin (Studies in History and Philosophy of Biological and Biomedical Sciences)\nStephen McCluskey & Clive Ruggles (Archaeoastronomy: The Journal of Astronomy in Culture)\nJohn Rigden & Roger H. Stuewer (Physics in Perspective)\nJohn Staudenmaier S.J. (Technology and Culture)\nHuib Zuidervaart (Studium: Tijdschrift voor Wetenschaps- en Universiteitgeschiedenis / Revue de l’Histoire des Sciences et des Universités)


Diktandem k myšlení? | 15. 9. 2009 | Ondřej Hausenblas | Britské listy\n15. 9. 2009 / Ondřej Hausenblas\nJan Čulík napsal, že mu připadá jak u blbých, když si někdo představuje, že notebook má pomoci studentům rychle si zapisovat, co jim učitel diktuje. Možná si to tak představuje marketingový šéf firmy, která chce prodat hodně notebooků, možná si to tak nepředstavuje, ale ví, že to tak vidí rodiče, kteří budou ty noťasy platit. Obojí je ovšem pochybné.\nJedna ze studentek citovaných ve zprávě ale řekla něco jiného: že jí počítač pomáhá si udělat pořádek v poznámkách. Druhá studentka však chce opravdu stíhat učitelovo diktando. (Nebo to možná jen neuměla říct líp? Vyjadřovací dovednosti ještě po maturitě bývají velmi omezené, a to leckde na světě a v různém věku.)\nČtenář BL k tomu poslal pár námitek. K nim bych rád nabídl několik pohledů, které by nám třeba pomohly si lépe rozumět. Ale nejprve o tom vzájemném neporozumívání ve věcech školství :\nU většiny diskusí o učení (nejen o vzdělávání, ale o tom, jak se člověk učí, "jak se mu to v hlavě učí..."), bývá velkým problémem rozumět si navzájem . Někdo řekne "diktovat se žákům nemá",\na jeden rozumí "nemáme jim diktovat poznámky z hodiny",\njiný rozumí "učitel není totální vládce a nemá vnucovat učivo a způsob učení, ale má nabízet příležitosti k učení a vést žáky k tomu, aby se učit chtěli",\na další si myslí, že učitel "nemá dávat pravopisné diktáty".\nA to jsou ještě rozdíly poměrně nehluboké! Když řeknete "vzdělávat děti k sebeúctě a sebevědomí", myslí jedni, že podporujete zpupné fracky, a jiní že děti bez oprávněné sebeúcty podlehnou vůdcům v partě, pak v partaji a nakonec vyrostou třebas v zamindrákované kašpary v čele státu nebo úřadu.\nVzhledem k naší národní a ostudné zanedbanosti ve věcech psychologie učení a pedagogiky je v české populaci co člověk (včetně odborníků), to jiné pochopení učení, školy, vzdělávání i vzdělanosti. Ne že bychom se byli ve školách špatně o psychologii a pedagogice učili, ale po 40 let byly obě disciplíny cíleně a mazaně (i skrytě) deformovány ideologicky (nové výzkumy nebyly přístupné, kromě několika pozoruhodných sovětských: ale Vygotského zapírali nebo zkreslili, Amonašviliho znalo pár lidí).\nA Západ se mezitím zbavoval mechanických představ o učení (hlavně z behaviorismu) a šel velkými kroky kupředu v poznání o mozku a učení. A taky se o nových poznatcích pilně diskutovalo, experimentovalo a zkoumalo. To jenom u nás mají všichni o všem přece úplně jasno. Jenže každý má své jasno jinak! Akorát svobody se bojí skoro každý...\nA teď po dvacet let je péče o vzdělávání a vzdělanost, včetně poznatků o učení, zanedbávána celou společností i politiky, a akademici píšou hlavně pro akademiky, aby dostali čárku. To asi proto, že "trh" je přednější. Nevzdělaní naši mocnáři se navíc bojí buď toho, že vzdělávat = manipulovat, a nechtějí být nařčeni ze "sociálního inženýrství", anebo se bojí toho, že vzdělávat = vytvářet si z občana soudného kritika politických hanebností, a tak na školství už nedáme ani halíř.\nJá se snažím problémy, spory, nejasnosti vždy promyslit z hlediska toho, co se to děje, když se někdo (dítě) učí. Něco se o tom dá už dnes dočíst v odborných pramenech (radši vezměte zahraniční, například knížky pro učitele a rodiče ze Stenhouse Publishers, a z českého určitě vše, co psal nebo překládal Fr. Koukolík) -- ale pamatujte, že věda = pochybovat a vyvracet, kdežto na věčně platné pravdy se máme ptát při návštěvě papeže.\nA k tomu vždy uvažujme o odpovědi na tyhle 3 otázky:\n1. Jaké jiné vysvětlení slova-pojmu by bylo možné? Jak to mohl myslet autor, který se vyjadřuje o výuce, učení a škole, pokud nepodlehnu svému prvnímu pocitu, že přece jde o úplného hlupáka, když myslí jinak než já? (To kvůli tomu, abychom se od druhých něčemu naučili dřív, než se z nás stanou zabedněnci svých vlastních předsudků.)\n2. Je možné, že to, na co mám osobní zážitky a vzpomínky ze školy, tehdy někteří z mých spolužáků vnímali jinak? Proč nemohl Rosťa vydržet chvilku matematiky ani vystát nás, co jsme se celkem poslušně učili ty poučky, co dnes už vůbec neumíme? A jak to vnímal šprt Dan, když viděl, jaké bláboly vyvozujeme z docela jasných zadání? A souvisí to s tím, jaký je z něj dneska uštvaný chrt a ředitel světa?\n(To kvůli tomu, abychom neposuzovali druhé ani výuku jen podle svého osobního stylu učení.)\n3. Jak vlastně každý z úkolů, který jsme ve škole dělali, a každé z témat, o kterém jsme se učili, souvisí s tím, jak "funguje svět" -- s tím, co vykonáváme denně, i co musíme zvládat při krizové situaci, s tím, jak se snažíme žít v spokojenosti s partnery a dětmi, i s tím, co musí dělat opravdový odborník v našem oboru nebo jak se chová občan, který by nerad žil znova v otroctví?\n(To proto, aby nás nepohltilo rašeliniště miliónů pouček, dat, pravidel a termínů abychom nekřivdili svým dětem, aby se z nás nestali fachidioti, a aby bylo těžké nám špatně vládnout.)\nNyní tedy ty námitky od čtenáře BL:\nPán Čulík si v jeho dnešnom článku kladie otázku: [Proč učitelé v dnešní době ve škole něco diktují?] A tvrdí, že diktovanie nie je výuka. Dovolil by som si nesúhlasiť.\nNepodsouváme Janu Čulíkovi něco, co nám vlastně usnadní odmítnout jeho názor? A opravdu je použití diktanda na ZŠ a SŠ jiná věc než na VŠ? Uvidíme dál. Ale možná jsme někteří chtěli ještě na VŠ, aby nám nadiktovali, co se nadřít (já mám takových studentů vždy dost). A jistě některé naopak velice rozčilovalo, když jejich profesor diktoval a pak to dokonce u zkoušky chtěl slyšet doslovně! Takových potkávám dodnes fůru (studentů i vyučujících).\nMůže být diktando opakováním látky? Ve smyslu "učitel to říká znova" to tak je! Jenže opakovat, ve smyslu vyvolávat si z paměti, probírat si z nových pohledů a zpětně a lépe ukládat do paměti v dalších souvislostech (reverberace podle Goldberga), se děje jen uvnitř mysli žáka, nikoli tak, že to přežvýkává znovu sám učitel.\nA co to znamená "zaostřit na důležitá fakta"? Totiž\na)\tMá tohle zaostřování provádět učitel?\nb)\tJak brzy by se děti měly začít učit zaostřovat na důležitost samy? Je to kontinuální proces, při kterém děti postupně přebírají od učitele jeho zaostřovací roli, nebo to za ně má učitel dělat pořád? A na VŠ tedy už ne? Kdy předtím se však učily a kdy naučily samy poznávat, co je důležité a co ne?\nc) Jakými jinými postupy než diktandem se může dítě a student naučit rozpoznávat, co je a není důležité? (Existují metody jako osobní poznámkové výpisky s vlastními komentáři, a ty si žáci navzájem konfrontují, nebo myšlenkové mapy, nebo pyramidální uspořádání údajů, pojmů a myšlenek atp. To jsou však postupy, které nedávají dítěti k naučení vybrané pravdy, ale učí je hledat, co stojí za vědění a proč, nebo co jsou znalosti potřebné k pochopení něčeho, ale ne nutné k zapamatování.)\nA jak "funguje svět"? Jak vy sami poznáváte, co je důležitého na informaci od nadřízených, a jak si srovnáváte mínění své a cizí? Jak jste se to tak dobře naučili, nebo jaktože vám to pořád dělá potíže a vyhýbáte se rozhodování o důležitém a vedlejším ve svém životě?\nV tomhle velmi souhlasím, i když některé výzkumy tvrdí, že žáci čtou velmi často -- ale myslím, že čtou nejen něco jiného (např. na internetu), nýbrž že čtou jinak než jejich učitelé (nelineárně, a v plochách po povrchu a až potom někde hlouběji, atp.).\nJenže: je i dost dětí, které mají se čtením a psaním potíže nikoli kulturní nebo školní, nýbrž "fyzické" - poruchy učení a soustředění, anebo mají jenom převahu jiného stylu vnímání a učení,než jaký se náhodou vyskytuje u jejich učitele. Optimální prostředí a postup i optimální činnosti, které člověk dělá, když se má dobře učit, bývají u dětí i dospělých velice různé (někdo musí přecházet sem tam, jiný si cpe do pusy sušenky, jiný fakt dřepí na židli a čte řádek za řádkem, dokud to nesestuduje a nepochopí, další nejprve dlouze scanuje celou knihu nebo povrchně prohlíží film, a pak si vybírá místa k zaostření a promýšlení -- pokud mu ovšem učitel, jenž je zvyklý sedět na zadku, dá na to čas a pomoc). To důležité je, že když se zeptáte významných lidé, kteří něčeho dosáhli (ne "celebrit", ani politiků, že), zjistíte, že mají nebo měli velmi odlišné osobní styly učení. Nejen mezi výtvarníky a hudebníky, ale i mezi matematiky bývají lidé velmi "nestandardního" školního chování. I mezi lékaři to často cítíme na vlastní kůži. Ne vždy napadne správná diagnóza k vašim zapeklitým potížím toho, co si na medicíně přesně zapisoval přednášky z anatomie -- jenže to o něm obvykle nevíte...\nV životě po škole přijde jen málo chvil, kdy musíte zapisovat přesně a déle, co jiní diktují. (Nepopleťte si to s profesemi sekretářky a stenotypisty -- ti dostali speciální trénink, a je to tak správně. Ale všeobecná škola nemá zabírat čas všem žákům tím, co budou potřebovat jen specialisti. Uteklo by jim všem totiž moc z toho, co má chápat a dělat každý.)\nŘíká se tomu digitální domorodci (to jsou ty dnešní děti, které od malička pracují s elektronikou) a digitální přistěhovalci -- to jsme my, kteří si nedovedeme připustit, že by se někdo mohl naučit něčemu s obrazovky počítače. Ale budoucí svět patří těm domorodcům, žeano. Chtěli bychom však víc vědět o tom, jestli náhodou se ti digitální domorodci neučí ještě povrchněji než my. Jestli se jim ukládají informace do té paměti, co mají v hlavě, a jestli těm informacím taky rozumějí, což za ně harddisk ani net neudělá. A o tom zatím víme dost málo na to, abychom jednoznačně řekli "z počítačů děti blbnou". Když vidím, jak vysoké procento dnešních lidí vyšlo nemoudrých z dosavadních tradičních škol a jak jen pomaličku se jim to za celý život zlepšuje, možná bychom měli odmítat jak počítače, tak školu...\nAle jak svět funguje? Kdy a kde si potřebujeme "připomenout nejdůležitější údaje"? A jak se to vlastně děje, že si vzpomínáme v nějaké situaci na vhodné informace? Jak se nám nejlépe ty poznatky do hlavy uložily a čím to, že nevymizely? Výzkumy ukazují, že se to stává tím, že se s informacemi operuje -- řeší se úlohy, situace, problémy, které jsou hodně ucelené, autentické, a blízké osobnímu životu žáka -- ne že jsou jen cvičení, nebo "jen hra", ani že jsou "jen utilitární", ale že škola a učitel pomáhají dítěti, aby jasně vědělo, čím a jak se ho práce s tou informací týká. A to se dětem nedá "říct" nebo nadiktovat, to přijmou jen tehdy, když na tu důležitost samy přijdou. Tak se lidstvo učilo odedávna. Moderní doba může takové situace, v nichž dítě na něco podstatného přijde, velmi důmyslně přihrát, aby to netrvalo věčnost, může člověka k pochopení vést, ale nemůže mu ho dát, ani nadiktovat, ani "zopakováním upevnit".\nŠkola může zaručovat to, že co nejlépe žáky vede, že jim přihrává takové prostředí a situace a úlohy a poučení, ve kterém při vynaložení snahy dojdou k vlastnímu a trvalému porozumění -- ale nemůže zaručit, že žák pochopí, zapamatuje, provede... To už záleží na něm, a hodně též na pánech rodičích -- jací jsou a jak se snažili a snaží nebo nesnažili a nesnaží dítě v rodině vychovat.\n4. na Slovensku (a v ČR to nebude o veľa lepšie) je ešte stále veľa žiakov, ktorí nemajú doma počítač, preto elektronicky sprístupnený text nepomôže, a u mnohých, ktorí počítač majú, sa rodičia snažia obmedziť dobu sedenia za klávesnicou.\nV diskusích bychom se měli snažit držet věci: tady nešlo o to, že se děti budou doma koukat do počítače, ale že některým pomůže, když jim škola dovolí nosit si notebook do výuky (a někomu šlo o to, aby jim ho mohl prodat...)\n5. na Slovensku (a v ČR to nebude o veľa lepšie) je ešte stále veľa učiteľov, ktorí nemajú doma počítač, neovládajú počítač a za plat, ktorý dostávajú, nemajú ani motiváciu modernizovať svoj doterajší spôsob vyučovania.\nAni o to nešlo, i když je to naléhavý problém. Žáci ať si se svým notebookem umějí poradit sami (a obvykle to umějí lépe než učitelé). Učitel nebude pro jejich způsob používání ani nic přikazovat, ani zakazovat, dokud ovšem nenarušují (nějakými džingly a obrázky atp.) učení ostatním. Až se učitelé stanou rezidenty v digitálním světě, a až přijdou domorodí digitální učitelé, asi budou připravovat leccos i pro ty notebooky na žákově lavici, pokud notebooky nepřekoná něco rafinovanějšího... (hlavně aby ten chip do hlavy nedával Microsoft, to bychom asi mluvili pozpátku nebo upadli na rovině).\nCo se týče cizích jazyků a způsobu jejich výuky, to je ovšem něco velmi odlišného od ostatní výuky (kromě tělocviku): ve výuce cizímu jazyku jde hlavně o to, aby ho žák zvládl automatizovaně, bez přemýšlení "o jazyce", tedy aby v jazyce myslil a mluvil i četl rovnou, bez překladu do mateřštiny. Kdo umí plynně, tomu to v cizím jazyce rovnou myslí. S nácvikem některých pohybových dovedností a s posilováním těla v tělocviku je to podobné, ale už ne tak s hrovými strategiemi -- tam je třeba umět uvažovat, nejen pamatovat, a s výchovou k sportovnímu fair-play postoji (tam je třeba vědět proč a stát si za tím i tváří v tvář úplatkům nebo výhrůžkám...) atp. Vilém Mathesius v příručce Nebojme se angličtiny (už v roce tuším 1947) psal, že anglickému pravopisu je třeba přivyknout, že naučit se nedá... Zdá se, že v češtině (mateřštině) je to podobné: Děti zřídka čítají v knížkách, tj. nečtou po delší čas ani často lineární texty se smyslem, který se dobývá postupně a dlouho, a tak nemívají potřebu ani čas se obírat slovy a větami a jejich významem k tomu, aby získaly zážitek. Kdyby tak četly, možná by to s jejich pravopisem nebylo tak zlé. Přivykly by lépe. Ale nácvik pravopisu diktátem v češtině není účelný - pro většinu dětí. Spíše je jen traumatizuje spěchem, hlídáním chyb, známkami -- v takových poměrech se v mozku učení zpomaluje a v popředí je touha se vysvobodit, uniknout, nebo kousnout.\nUčitelé, kteří dosud věří na to, že "to dětem řeknou" (nadiktují zápisky důležitých informací) a děti si to doma zopakují a budou to umět, zjišťují, že vyučovat je možné jen některé děti, že se na studia hodí jen děti z "lepších rodin". I mezi nimi se však věří, že škola je spíše otrava (podle OECD jen 14 % českých dětí chodí rádo do školy, nejméně z řady zkoumaných zemí...), že většinu učiva stejně musíme zapomenout, a že učení musí být mučení. To pak chtějí nejen pro své děti, které zdědily jejich genové vlohy, ale i pro děti sousedovy, které by mohly taky být vzdělané a mohly by se chovat u voleb rozumněji, jenže mnohé české školy je tím jejich stylem vzdělávat neumějí nebo nechtějí.\nHádanka 1: Dostanou učitelé přidáno?\nHádanka 2: Dopadnou volby jinak než 50:50?\nHádanka 3: Kdy se k nám rozum vrátí?


Pedikúra, modeláž :: Naše péče o vaše tělo\nNaše péče o vaše tělo\nO naše nohy je nutné pečovat ve stejné nebo i větší míře než o obličej, vlasy či ruce. Přestože nemáme odhalená chodidla každý den na očích, s výjimkou letních měsíců, zaslouží si naši pozornost. Pohled na zanedbaná chodidla s popraskanou suchou kůží nebo nezarovnanými nehty není příliš krásný.\nCelý život nosí nohy celé naše tělo a jsou tak nejvíce namáhány. Proto bychom o ně měli pečovat nejen ze zdravotních důvodů, ale i pro dobrý pocit z krásných nohou. Jedině pravidelně ošetřená chodidla mohou vypadat krásně v otevřených botách a vy se za ně nemusíte stydět.\nNastává převratná éra v lakování nehtů. Salon Lúca nabízí službu lakování nehtů gel - laky. Jedná se speciální laky na nehty, které se aplikují na přírodní nehty a pak se vytvrdí v UV lampě. Jsou to laky s vlastnostmi gelu a trvanlivostí cca 3 týdny.\nGel laky se dají použít na lakování nehtů na rukou i na nohou. Vyrábějí se v různých barevných odstínech, takže jistě každá žena najde pro sebe to pravé.\npo lázni Vám odstraníme starou zrohovatělou kůži a zlepšíme celkovou kondici chodidel.\nodstranění kuřího oka, ošetření zarostlého nehtu, lakování, zdobení, gelové nehty.\nprokrvuje pokožku prohřívá svaly uvolňuje ztuhlé a bolestivé klouby, změkčuje ztvrdlou pokožku.\nje obrušovací prostředek k odstraňování zrohovatělé pokožky, prokrvuje a osvěžuje unavené nohy.\nKosmetika, líčení, depilace\nManikúra, modeláž a P-Shine\n723 671 450\n261 223 699\nMokrá pedikúra 250,-\nSenioři Po, St, Pá od 9.00 – 12.00 190,-\nLakování Francie 50,-\nPeeling a masáž 70,-\nGelové nehty 250,-\nGel lak 250,-


Řešili jste někdy, kdo se rozešel? - Diskuse - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Diskuse » Manželství a partnerství » Řešili jste někdy, kdo se rozešel?\nResili jste nekdy kdo se rozesel\nAhojky, chci se zeptat jestli jste nekdy resili ze se s vami rozesel on a ne vy? Me to dost uzira.Ja mela stokrat vic duvodu se behem vztahu rozejit a neudelala jsem to, coz me zpetne dost stve a nakonec se stejne rozesel on a sel k jine. Opravdu me to dost uzira, protoze ja mu odpustila tolik spatnych veci a zustala a on takhle lehce odejde.Vim ze to neni zadna hra, ale stve me to.\nZasloužilá kecalka 691 příspěvků 08.04.18 17:02\nNení to už teď jedno? Nic s tím neuděláš, nemá smysl se nad tím trápit.. Běž dál.\nKelišová 6619 příspěvků 08.04.18 17:02\nNeřešila. Přijde mi to dětinské\nKecalka 203 příspěvků 08.04.18 17:09\nJestli řešit, kdo z koho… to mi přijde jako blbost. Spíš bych se zaobíral těmi důvody, které měl/měla jsi ty. Co s tím třeba du budoucna dělat apod.\nHvězda diskuse 49431 příspěvků 4 inzeráty 08.04.18 17:13\nNe. To přeci řešíš sama za sebe, jestli s někým ti stojí za to být nebo ho kvuli jeho chybám opustit. rozhodně to neznamená, že si ho tím zavazuji pro časy budoucí.\nMyslite ze to taj resi i ta druha strana.Ze je na koni, ze to ukoncil on?\nKecalka 203 příspěvků 08.04.18 17:27\nNe, neřeší… v případě rozchodu není na koni ani jeden, je to bolestivý a napříjemný období plný nejistoty pro všechny zúčastněné. I v případě, že jeden z nich odešel za někým jiným. Pokud se teď trápíš, protože se s tebou někdo rozešel, věř, že on se podobně trápil týdny/měsíce před tím, než to udělal.\nHvězda diskuse 49431 příspěvků 4 inzeráty 08.04.18 17:28\njak na koni? Ty to fakt bereš jako soutěž. Se zdá, že vůbec nejde o vztah, ale o to, že jsi zhrzená, že jsi to neukončila ty.\nZávislačka 2660 příspěvků 08.04.18 17:35\nSama pises, ze to za moc nestalo, tak bud naopak rada, ze to nakonec rozetnul a je konecne klid, kdyz jsi to ty sama nedokazala uz davno\nMyslim, ze to lidi obecne moc neresi a kdyz, tak z nich mluvi jen jejich zranena jesitnost. Nic vic. Tebe taky stve jen z duvodu, ze zrovna on jsi dovolil tohle udelat, nebo ne?\nKecalka 203 příspěvků 08.04.18 17:43\nSama pises, ze to za moc nestalo, tak bud naopak rada, ze to nakonec rozetnul a je konecne klid, kdyz jsi to ty sama nedokazala uz davno Myslim, ze to lidi obecne moc neresi a kdyz, tak z nich mluvi jen jejich zranena jesitnost. Nic vic. Tebe taky stve jen z duvodu, ze zrovna on jsi dovolil tohle udelat, nebo ne?\nJo, přesně tak… moje bejvalá byla psychicky na dně po tom, co jsem jí po roce „dusna“ opustil a našel si jinou… trápila se, nemohla jíst a byla naprosto neschopná vést normální život. Dokud nezjistila, že jsem to taky neměl lehký a že jsem se taky trápil. Najednou byla jako na koni… ano, tohle je raněná ješitnost .\nNormálního člověka vůbec nenapadne srovnávat, kdo z koho, kdo rozchod vyhrál… spíš přemýšlí nad tím, jestli to nešlo spravit, co mohl udělat lépe. A je jedno, jestli to je iniciátor rozchodu nebo ten opuštěný .\nZasloužilá kecalka 855 příspěvků 08.04.18 17:43\nNo nevím, bývalý přítel se rozešel se mnou, ne já s ním. A jsem i ráda, ten vztah za nic nestál a já na to poslední slovo neměla koule. Oboum je nám líp. A nevím proč by mě to mělo štvát.\nJa vim, resim blbosti.Jen me cely vztah ponizoval, manipuloval semnou a stala se ze me nula.Jsem rada ze to vlastne tak dopadlo, protoze ja sama nebyla schopna ten vztah ukoncit. Resim to spis tak, ze me ma za ubohou nicku, kterou kopnul do zadku a ktera si nechala libit ze po ni slapal.Vim ze je to blbost to resit.\nZávislačka 3038 příspěvků 08.04.18 18:35\nJe to výsledek nízkého sebevědomí. Nedokázala ses kvůli tomu rozejít a rozchod bereš jako nějakou pretahovanou o to, kdo má navrch. Nikdo, tohle není žádný poločas, je konec. Zapracuj na svém sebevědomí a pouč se pro příště, jak být ve vztahu rovnocenným partnerem a ne rohožka.\nPracuju na to jak nejlip umim, ale jde to hodne pomalu.Kdyz uz si myslim ze je to dobry, tak se stane neco co me vrati zpatky na nulu. Nemate treba tip na nejakou knihu? Nebo co pomaha? Sama se s tim peru.\nKecalka 203 příspěvků 08.04.18 19:50\nZkus Partneři a rozchody od Jeronýma Klimeše .


Výsledky soutěží Ekoporadny 2021\nV letošní soutěži vyhlásila Ekoporadna čtyři vítěze ve čtyřech kategoriích.\nV soutěži „O nejkrásnější stromy“ v kategorii „Strom na soukromé zahradě/pozemku v katastru města Tišnova“ zvítězil jedlovec na zahradě v ulici Drbalova. Vítězem v kategorii „Strom ve veřejné zeleni města Tišnova“ se stal dub na ulici Králova. Oba stromy do soutěže navrhla Ekoporadna Tišnovsko.\nV soutěži „O nejkrásnější květinové výsadby“ v kategorii „Okna a balkony“ zvítězilo rozkvetlé okno na ulici Formánkova 1867, které nominovala Ekoporadna Tišnovsko. Kategorii „Předzahrádky“ vyhrála pestře kvetoucí předzahrádka v ulici Dlouhá, kterou do soutěže přihlásily samy majitelky.\nV blízké budoucnosti nejsou zadány žádné akce.


Úvod → Praha 4 → Podolí → Studentské koleje ČVUT Podolí\nJako fata morgána se uprostřed vilové čtvrti v Podolí náhle objeví kousek Havířova či Ostravy-Poruby – celá malá čtvrtička sorely.\nSorela neboli socialistický realismus v Praze? Jednoduše zvláštnost. V padesátých letech se stavělo hlavně v hornických a průmyslových oblastech jako na Ostravsku a v severozápadních Čechách, kde v tomto stylu vznikala celá města.\nSituační mapka studentských kolejí\nOdborníci na architekturu se k tomuto stylu stavějí dosti odmítavě, protože ho považují vzhledem k funkcionalismu první republiky za krok zpět. Na druhou stranu je ale dobré si uvědomit, že funkcionalismus, tak jak jsme si o něm pověděli u Zelené Lišky, vlastně vyústil v bezduchou výstavbu sídlišť bez ulic a náměstí, kdy jsou domy stavěny v řádcích a někdy ani to ne. Zdají se, jako by malé dítě bez ladu a skladu rozházelo kostky. Sorela možná proto, že je zpátečnická anebo monumentální anebo obojí, má naopak ráda tradiční zástavbu do bloků s repre náměstími a se širokými bulváry v čele s dominantami či triumfálními oblouky, obelisky a podobně. V parterech domů jsou restaurace, obchody a služby. Proti funkcionalismu je rozhodně víc městotvorná. Samozřejmě je to tu samý pilastr, sloupoví, arkády, někdo by řekl kýčovitá přezdobenost.. O pěticípých hvězdách, srpech a kladivech umístěných v erbech a v hlavicích korintských sloupů ani nemluvě.\nNázory na sorelu můžou být různé, ale každopádně na každého nějak působí. A je dobře, že v Praze máme ukázky všech stylů, ačkoliv zrovna sorela se zde vyskytuje v mikroskopickém rozsahu. Takže i tento „největší“ urbanistický soubor v Praze se skládá z vrátnice, budovy menzy a dvou řad po třech domech, symetricky seřazených podél osy.\nVýstavba celého komplexu na okraji prvorepublikové vilové čtvrti a u podolského hřbitova Na Klaudiánce začala v roce 1953 výkupem pozemků soukromých majitelů. Projekt byl vytvořen kolektivem pod vedením Ing. Krásy přímo u zdroje – na ČVUT, pro celkový počet 1500 studentů budovy.\nUž samotný vstup do areálu působí monumentálně, za vrátnicí je rozsáhlý dvůr, v ose s budouvou menzy, uvnitř s velkým sálem a původním okénkm bufetu v dřevěném ostění.\nV době zprovoznění kolejí měli studenti a studentky k dispozici i širokou škálu služeb jako pánské a dámské kadeřnictví, pánského a dámského krejčího, prádelnu a žehlírnu. Nezapomínalo se ani na případné zanedbání antikoncepce při společenském setkávání studentů a studentek – takže tu byla i kočárkárna, ale o tom, že by tu byly i dětské pokoje, není nikde zmínka. Vypadá to, že projektanti i tady (stejně jako na Zelené Lišce za první republiky) měli na mysli výstavbu jakéhosi prototypu kolektivního domu.\n3.10.2014 domovní znamení, noční romantika, průchody, školy, sorela\nNa podolských kolejích jsem bydlela 5 let (od roku 1968 do roku 1973). Prožívali jsme tam slavná vítězství našich hokejistů na mistrovství světa. Byla tam úžasná atmosféra ke studiu i relaxaci, v příjemném prostředí klidu a pohody. Vůbec jsme nevnímali historii budov, bylo nám to jedno. Hlavně že tam bylo fajn a že se dařilo dobře studovat a žít, přestože doba byla nešťastná. Ale byli jsme mladí, užívali jsme si radosti a respektovali svoje povinnosti s cílem dostudovat.\nYay, nase koleje jsou na PN! Na standardy Sorely mi prijdou znacne strizlive, ale moc se mi libi ta pochoden nad vchody.\nKorintská hlavice zdobená pampeliškovým listem…\nO tomto komplexu jsem neměla ani tušení, díky za přiblížení včetně zachycení detailů. Je to šílenost, ale ráda se tam někdy zastavím.\nNení to šílenost, taková byla doba a toto je její obraz. Zcela zjevně / viz výše/ se tam dobře žilo\ni studovalo. Ostatně narodila jsem se ve vedlejší ulici a tenhle objekt nikoho nerušil. Podolí\nje fajn i se všemi svými stavbami.\nZanechte vzkaz pro lindiste Klikněte zde pro zrušení odpovědi.


Kde by se mělo fotografování zakázat?\nnabizem sve sluzbu\nJsem Pojestovaci agent, zastupuju General Pojistovnu.\nkdyz mate zaim. napiste na rinatcom@seznam.cz\nNo a zakazali nejen foceni, ale nesmis ani "vypravet" o tom jak to tam vypada :-( ... ted sem precet navstevni rad na www.sazkaarena.cz a nestacim se divit :-(\nFOCENI V SAZKA ARENE!\nHLAVNĚ , ŽE TI ".." ZÁKAZALI BRÁT\nFOTÁKY DO SAZKA ARÉNY\nJE TO PÁRKRÁT ZA ŽIVOT A ČLOVĚK SI NEMŮŽE UDĚLAT ANI PAMÁTKU...\nTEŠÍM SE NA DOBU AŽ VE VEDENÍ NEBUDOU BÝVALÍ KOMUNISTI A STBÁCI !!! A KONEČNĚ NĚKDO, KOMU TO MYSLÍ..\nANI V NHL NEMAJÍ FOTÁCI ZÁKAZ !!!\nmagori jsou vsude\nbydlim v norsku ale tohle se tu stat nemuze asi zijete v jinem svete a to chcete vlezt do EF. ??tesim se na dovolenou a na ty provokatery co tam hlidaj !!!!\ndělaj za 35 korun\nco to může bejt za idioty, který vyšly základku po semý třídě, protože už jim bylo 18 - to musej bejt hovada, když dělaj za 35 korun - tak si musej ten svůj mozkovej nedostatek nějak vynahradit - a kdo z těhle debilů nedělá v "ochrankách" tak dělaj policajty nebo "profesionální" vojáky - zmrdi\nRe: dělaj za 35 korun\nTo ne, to by byli pod minimalni mzdou\nnechapem tu obmedzenost ludi, co zakazuju fotit v obchode. ked som bol v Milane tak som si fotil vylohy modnych navrharov, niektore som fotil aj vnutri. dokonca sa mi stalo, ze mi otvaraci dveri uhli z vyhladu aby som si to mohol odfotit. neviem coho sa kerfur a novy smichov ci iny obchod boji..\nVyfotografuji cokoli budu chtít,\naniž si toho kdokoli všimne. Zakazovat fotografováni nemá vůbec žádný smysl.\nRe: Vyfotografuji cokoli budu chtít,\nSamozřejmě, kromě zákazu fotografování si mohu fotit co chci a kde chci ....\nZase jen další trapná snaha Daniela Dočekala a Kostěje zdvihnout si návštěvu svých blogů.\nChtěl bych upozornit na skutečnost že Carrefour je pouze jeden v obchodů v nákupním centru Nový Smíchov a jako takový má vlastní hlídače - po jsou ti srandisti co běhají kolem kas a čekají kdy něco zapípá a stojí u vchodu a zalepují tašky a pod. Ale samotné centrum Nový Smíchov má vlastní ochranku, jak již bylo řečeno jsou to ABLáci, v carfu jim říkají galérka, kteří se sami zmůžou tak maximálně na socky a bezďáky, popř. jidi fyzicky slabší. Mimochodem dle vyjádření několika hlídačů z carfu jsou to fakt většinou vypatlanci.\nMůže do prodejny i slabozraký občan? Protože ten přeškrtnutý fotoaparát na dveřích prodejny neuvidí nevidí.\nJo, to zni docela logicky. Je to uzemi nejake spolecnosti, takze musim hrat podle jejich pravidel. Kdyz pujde nekdo na navstevu k vam domu, tak mu taky dle vasich "pravidel" reknete, jestli se ma zout nebo ne. A komu se to nelibi, tak se muze sice nastvat, ale taky rovnou otocit ve dverich a jit...\nJooo ochranka... otocit a odejit, presne tak to posledni dobou zacinam resit:\n- v jednom nejmenovanem obrim obchode se sportovnimi potrebami... u vchodu (pri vstupu!) me zastavila ochrana, ze tasku od urcite velikosti (v mem pripade batuzek tzv. "mezikozy") musim dat k nim do skrinky. Na mou otazku kam si teda mam dat penezenku, doklady, klice (od auta, bytu) mi bylo odpovezeno, ze je to z bezpecnostnich duvodu... tak sem mladenci odpovedel, ze v obchode, ve kterem jsem automaticky potencialni zlodej nemam zajem nakupovat a sel sem pryc\n- podobne, kdyz jsem chtel nabytek do obyvaku ze Sconta, vystaveny sektor v katalogu nebyl, vyfotit sem si jej samozrejme nemohl a nakreslit taky ne, ze pry bych si ten nabytek mohl nechat udelat nekde jinde... ted sem rad, stejne byl hnusny\nTa ochranka je teda neco otresnyho. Ale co se tyce foceni. Podle nekterych nazoru to vypada, ze muzu prijit do jakehokoli soukromeho objektu a fotit si tam co chci. A kdyz ne, tak zazaluju majitele pro omezovani osobni svobody. Nekonci nahodou moje svoboda tam, kde zacinaji prava druheho? Prece neni nic na prohlaseni: "Tak dobre, ja te k sobe teda pustim, ale nesmis si tam nic vyfotit." (ze je to nekdy podminka padla na hlavu je jina vec) Tim, ze vstoupite, omezujete svoji svobodu sami. Pokud nechce svoji svobodu omezovat, tak tam nechodte. Prirovnal bych to k tunelu. Kdyz tam vlezete, omezujete si svuj vyber cesty jen na dva smery. Ale asi jste k tomu meli duvod. Pro me je to jednoduchy, at si ty zakazy strcej nekam. Ja tam chodit nemusim. Fotit tam taky nepotrebuju. A kdyz budu potrebovat fotit v obchodaku, tak pudu tam kde to nikomu nevadi. A jestli takovy misto neni... vsechno mit nemuzu - takovej je proste zivot a s tim, ze bych nemel nakou fotku dokazu zit.\nTakze ty me k sobe pozves, ale reknes, ze nesmim fotit. Ja ale fotit zacnu a ty mi rozbijes hubu, zlomis par zeber a treba na 3 hodiny me zavres do sklepa. Vazne myslis, ze to je ok a ze z toho nebudes mit zadne dusledky?\nAle kdepak, toto se tyka verejne pristupnych objektu. Samozrejme ze kdyz Vas pozvu na soukromou party, a nechci aby se tam fotilo, tak Vas na to predem upozornim a pripadne vyhodim mezi dverma s fotakem. Presto nemuzu nekoho zmlatit, a to ani ve vlastnim byte. Pustil jsem ho tam preci dobrovolne a kdyz ho tam uz nechci, muzu zavolat policii. Naopak, tim ze zpristupnite nejaky svuj majetek verejnosti (treba ten obchod) vzdavate se nekterych svych prav naprosto dobrovolne. Pokud se Vam to nelibi, nemusite obchod provozovat.\nMohu proti ochrance použít střelnou zbraň ?\nChodím ozbrojen samozřejmě legálně drženou střelnou zbraní. Mohu se touto zbraní účinně bránit v případě, že mě ochranka bezdůvodně napadne ? Já bych řekl, že ano - oni jsou přece profesionální násilníci a už několik návštěvníků vážně zranili, takže by pro mne mohli představovat míru nebezpečí opravňující použití zbraně pro sebeobranu. Co na to říkáte ?\nRe: Mohu proti ochrance použít střelnou zbraň ?\ntak to by mne taky velmi zajímalo. A jak si vubec pocinat, kdyz u pokladny zaplatim, chci jit ven a u vychodu se postavi 5 hovad, nechteji me pustit ven, chteji videt co mam v kapsach, v tasce...? Nejsem pako, abych se tam pred lidma svlikal, uz tak kazdy dost cumi, kdyz se neco deje, je to dost ponizujici. Myslim ze by bylo nejvhodnejsi sam zavolat policii, at to vyresi, nemam pravdu? No ale kdyz by me ti cur*ci fakt vytocili, nasilim by me chteli nekam odvezt nebo hrabat v tasce, tak bych se asi neudrzel a sveho Glocka na ne vytahnul, jenze se obavam, ze by tam vtrhli rychlosipaci od MP a mozna by me zastrelili, kdyby me videli, jak tam stojim se zbrani v ruce a mirim na hlavu parchanta, ktery byl husty na me nebo mou pritelkyni.Opravdu by me zajimalo, jak je to po pravni strance. Ja si bohuzel myslim, ze bych mel z toho problem...\nPokud mate legalne drzenou strelnou zbran (predpokladam takovu, ktera podleha registraci a tedy musite byt vlastnikem zbrojniho prukazu), tak by jste mel znat to pravni minimum nutne k jejimu noseni a pouziti. Jedna se zejmena o §13 Nutna obrana a §14 Krajni nouze trestniho zakoniku. Pokud by jste pouzil zbran proti ochrance v obchodnim dome, tak by tento zakrok s nejvetsi pravdepodobnosti nenaplnil ani jeden z uvedenych paragrafu a z vasi strany by se jednalo o trestny cin.\nVlastníkem zbrojního průkazu skupiny E samozřejmě jsem, jako dnes ostatně kdekdo v České republice\nO aplikaci paragrafů - §13 Nutna obrana a §14 Krajni nouze trestniho zakoniku - vím samozřejmě v podstatě prdlajs stejně tak, jako dnes většina držitelů zbrojního průkazu :) Ostatně i Vy sám, ač se ve své odpovědi zcela zjevně pasujete do role znalce, začínáte sou odpověď na mou otázku slovem PRAVDĚPODOBNĚ. Takže jistotu nemáte! Ptám se tedy znova napadne-li mne bezdůvodně několik individuí z ochranky obchodního domu, mohl by tento stav naplňovat znaky "krajní nouze" ? Obzvláště, když se přihlédne k faktu, že ochranka bývá ozbrojena v většinou se jedná o profesionální rváče se špatnou pověstí přece již několik návštěvníků bylo bezdůvodně napadeno a zraněno!\nMé Inetové připojení občas z nějakého neznámého důvodu vynechává interpunkci, takže druhý pokus :)))\nO aplikaci paragrafů - §13 Nutna obrana a §14 Krajni nouze trestniho zakoniku - vím samozřejmě v podstatě prdlajs stejně tak, jako dnes většina držitelů zbrojního průkazu :)\nOstatně i Vy sám, ač se ve své odpovědi zcela zjevně pasujete do role znalce, začínáte sou odpověď na mou otázku slovem PRAVDĚPODOBNĚ. Takže jistotu nemáte! Ptám se tedy znova napadne-li mne bezdůvodně několik individuí z ochranky obchodního domu, mohl by tento stav naplňovat znaky "krajní nouze" ? Obzvláště, když se přihlédne k faktu, že ochranka bývá ozbrojena v většinou se jedná o profesionální rváče se špatnou pověstí přece již několik návštěvníků bylo bezdůvodně napadeno a zraněno!\nJistotu Vam da jen soudce :). V pripade §13 by jste musel dokazat, ze jste bezprostredne odvracel utok a vase obrana nebyla zjevne neprimerena zpusobu utoku. U soudu budete muset dokazat, ze Vas ochranka chtela prinejmensim vazne zranit. Na paragraf §14 muzete uplne zapomenout, protoze v pripade krajni nouze muzete zpusobit pouze nasledek mensi (ani ne stejny). Touto problematikou se zabyvam jiz nekolik let a za tu dobu jsem se mel moznost seznamit s radou nazoru (at uz formou literatury, nebo odbornych seminaru).\nRozumím, že se zřejmě na takto obecně položený dotaz nedá odpovědět konkrétně. Kdyby se něco takového muselo řešit v praxi, tak by jistě záleželo na tom, jak by danou konkrétní situaci posoudil soudce a také na schopnostech obhájce vyložit situaci ve prospěch klienta\nMimochodem, píšete, že se právní problematikou spojenou s nošením a držením zbraní a střeliva zabýváte. Co říkáte na to obrovské množství zbrojních průkazů a zbraní co je mezi lidmi.? Myslím, že se u nás jde ode zdi ke zdi za komunistů se ke kulovnici (o krátké kulové zbrani ani nemluvím) téměř nedalo dostat, zatímco dnes povolení dostane v podstatě každý. Není žádné omezení minimální délky zbraně určené pro obranu (jako je to např. v Německu), žádné povinné psychologické vyšetření (obvoďačky rozdávají razítka v podstatě rutinně jde jim pouze o poplatek) Toto si dovolím říct pouze anonymně na Inetu, např. na střelnici bych si takovéto názory šířit nikdy nedovolil. Bál bych se totiž, že bych byl hned použit místo terče :)))\nToto jsem odeslal omylem. Říkejte mi Mr. Zmatkař :-|\nMimochodem, píšete, že se právní problematikou spojenou s nošením a držením zbraní a střeliva zabýváte. Co říkáte na to obrovské množství zbrojních průkazů a zbraní co je mezi lidmi.? Znám některá individua chodící legálně ozbrojena, která bych v noci na opuštěném místě rozhodně nechtěl potkat Myslím, že se u nás jde ode zdi ke zdi za komunistů se ke kulovnici (o krátké kulové zbrani ani nemluvím) téměř nedalo dostat, zatímco dnes povolení dostane v podstatě každý. Není žádné omezení minimální délky zbraně určené pro obranu (jako je to např. v Německu), žádné povinné psychologické vyšetření (obvoďačky rozdávají razítka v podstatě rutinně jde jim pouze o poplatek) Já osobně bych byl za radikální zvednutí hráze pro dostupnost zbrojních průkazů v naší zemi třeba tím, že bych celou proceduru řádově zdražil! Toto si dovolím říct pouze anonymně na Inetu, např. na střelnici bych si takovéto názory šířit nikdy nedovolil. Bál bych se totiž, že bych byl hned použit místo terče :)))\npouzit zbran proti ochrance v nakupnim strediku by byla zjevne neprimerena obrana protoze se bude predpokladat , ze ochranka vam neusiluje o zivot a mohlo by se stat v pripade prestrelky, ze z toho bude umyslne zabiti\nJak zde jiz bylo uvedeno, soud by posuzoval dle §13 TZ nutnou obranu, kde je dulezity primo hrozici nebo trvajici utok. Skoda muze byt i vyssi, nez ujma hrozici, avsak nikoliv zjevne neprimerena. Proste kdyz odstrelite radobyochrance, ktery Vam chce nacvaknout klepeta, on se dopousti omezovani osobni svobody (pokud jste neco neodcizil, kdy ma pravo do prijezdu policie pachatele zadrzet stejne jako kdokoliv jiny), Vam by soud naparil neprimerenou obranu a vysledkem by bylo ublizeni na zdravi s nasledkem smrti, pokud by Vam soud neprokazal umysl manika zastrelit. Sazbu z hlavy nevim, ale je to na dost buchet...\nZakázat jakýkoliv obrazový záznam?\nTo si asi děláte srandu, že? I kdybych se nakrásno dostal se svou zrcadlovkou a teleobjektivem na stadion a čirou náhodou seděl v první řadě tak, že bych měl teoretickou šanci vyblejsknout v akci nějakého hráče, tak stejně budu muset mít stativ abych udržel dlouhý objektiv v klidu a to už asi neprojde přes ochranku vůbec nikde. Takový stativ se v rukách nepříčetného hooligans může stát docela nebezpečnou zbraní :-) Navíc mi ukažte nějakéh fanouška, který kdy vyfotografoval něco, co potom prodal tiskové agentuře tak, aby tím ohrozil zisk pořadatele. Asi nikdo takový není :-)\nje to americkej model ochrany soukromi a soukromeho vlastnictvi. Ten kdo chce fotit musi mit svoleni foceneho. At osoba nebo objekt. Ted se k tomu pridava i ochrana pred terorismem. Zkoumani mist, ktera nejsou tak kontrolovana atd. Ale pro vas vsechny komu to vadi. At supermarkety nebo kina nebo cokoliv jineho jsou necim objektem a jde o to aby ty ostatni na tom nevydelali chechtaky. O ochrance tu nema smysl mluvit. Vecer se divaji na Smrtonosnou past a druhy den to ventilujou pri znudenem cumeni (samozrejme ne vsichni). V kramech taky jde o konkurenci. Ceny a zpusob jakym je zbozi vystaveno zakaznikum. Casto naucit se poskladat oddeleni potravin tak, aby si kazdy koupil vse stoji miliony. Jsou na to specialni instituce, kde vam reknou ze vsechno sladky se musi dat do vyse 10 leteho ditete protoze v tom je nakupci sila. Taky spousta supermarketu dava ovoce a zeleninu a prvni misto pak jde maso a pak jdou syry. Tohle je tajemstvi uspechu a pro nekoho jsou to miliony\nto je ale blbost ! to by mi museli vypichnout oci abych to co rikas nemohl pouzit ve svem kramku na sumave ! nebo si myslis ze to musim dat svoji napul slepe prodavacce na A3 z 10Mp fotaku aby my rekla co je melou a co svestky ? ten kdo neco chce tak to dostane rika jistej "BL" je to obycejna uchylna buzerace lidi\nTak to bych netvrdil. Nejsme v americe. Fotit si můžete, co a koho chcete (tedy vyjma vnitřních prostorů bank apod.). Ovšem kdybyste chtěl použít něčí fotku nebo fotku například nečího auta pro reklamní účely, tak k tomu už budete potřebovat písemný souhlas, jinak vám samozřejmě hrozí žaloba.\n1) Chtějí tak své klienty (a hlavně sličné klientky) bránit před šmíráky, kteří by nenápadně pořízené fotografie používali pro své choutky, v horším případě by je uveřejňovali na svém webu\nnesmysl, kdyz clovek na takove misto jde pocita s tim ze ho nekdo z ostatnich asi uvidi (verejne misto) a jestli to bude 10 nebo 5000 lidi uz je jedno na koupalistich jsou stovky lidi a nekteri smiruji, no a co ? na webu vas aspon nikdo nesiruje primo\n2) ochranky v obchodacich: vse je jasne, u ochranek delaji "vyliti" byvali policiste nebo jejich kamaradi (spolecne zajmy, paintball atp.) nevysetri se nikdy nic co by slo proti ochrance, navic clenove "drzi basu" to je dano uz typickou osobnosti "ztrazce" a potvrdi si navzajem cokoliv co je potreba.\nNezbyva nez doufat ze tito arogantnici casem narazi na cloveka-bloudici strelu a na nejake manipulace jim nezbude cas, ostatni se pak treba zacnou chovat trochu jinak.\n3) proc se nemuze v obchodech fotit ? = zabraneni dukazu pro pokutu COI, ve velkem obchode je problem uhlidat vse a vzdy se najde spatne udana cena (nekdy zamerne - zbozi je jakoze v akci a u pokladny vam narazi plnou cenu - bezna praxe), desitky druhu zbozi bez cenovky, neznacene prosle zbozi nabizene jako dobre, ovoce a zelenina ktera mela bejt uz davno v kontejneru atd., mozne problemy s hygienou, proste jde o prachy.\nKontrolni organ ale nemuze pouzit takovej dukaz. Vzdycky se musi presvedcit na "vlastni oci". Takze tenhle argument stejne neobstoji.\nNeni rozdil kdo macka fotak, identifikace prostredi obchodu neni problem, je to na jistotu kdyz mate fotku staci uz jenom zavolat inspekci ktera i kdyby byla podmaznuta se tak lehce nevykrouti, jinak to Nova jisti\n"spolecne zajmy - paintball"... jejda, byl jste nekdy na paintballu? Jeden zapas stoji okolo 2-8000 Kc. Videl jste tam nejaky socialne slabe dusevne nedostatece jedince?? V tymu v kterym hraji jsou dva studenti VS, jeden designer na volne noze a majitel hotelu. Vy varite z vody jen to buble. Jine tymy jsou na tom podobne.\nTaky jsem fotil v nakupnim stredisku "NS"\nnastesti jsem byl jen slusne pozadan abych svou cinnost prestal.\nMimo jine jsem fotil jen pritelkyni a par pohledu z horni galerie, povedlo se mi vyfotit i bliziciho se rozzureneho ochrance strediska :-))\nNechapu proc se nemuze fotit, je to absolutni nesmysl. TO znamena ze si muze vyhradit pravo kazda spolecnost treba na Vaclavskem nam. ze pred jejich spolesnoti je zakaz foceni, bez oduvodneni? Asi se boji tajne spionaze, pochopil bych kdybych fotil kamery a napr. rozmisteni cidel pro alarm.\nsleduji ze v nasi republice\nse deji zvlastni veci.To teda hledim...co tady pisete.Fakt se nesmi fotit ani na Krivoklatu ani v jeskynich a ani na stadionu Arene?A na co pak tam ty turisty lakaji kdyz se nemuzou ani vyfotit z vyletu?To by jednoho slak trefil.Proste,kdyz jedu na vylet tak si pokazde beru fotak ze se vyfotim kde sem byl ne?To znamena ze kdyz pujdu na Krivoklat tak se predem musim vyfotit v tom lese a do albumu pak napisu pod foto..Vylet leto 2004 na Krivoklat"Smesne.A do Areny az pujdu tak si ani nebudu moct vyfotit zadny zapas?To v americe jdete na zapas a normalne sedite,sledujete a jak vydite hrace kteryho chcete cely zivot videt nazivo jak hraje tak si vezmete fotak a udelate si fotku.Proste pamatka.Co to u nas tak vsechno dramatizujou?Vylety,jeskyne,SazkaArena..no proste nechapu...To ze je svoboda?To je pak jak v krimnale nebo co..\nRe: sleduji ze v nasi republice\nDo jeskyni doporucuji kvalitni objektiv s co nejvetsi svetelnosti a film od 800ASA vys plus konverzni filtr na zarovkove osvetleni. Konretne moje zkusenost: Objektiv Canon EF28-80/3.5-5.6, film FUJI 800ASA pushnuty na 3200ASA => vysledne casy ~1/60 sekundy. Naprosto v pohode se da fotit z ruky i bez stativu. Neni problem fotit velke plochy, ktere by blesk nevzal. Akorat to chce ten konverzni filtr, ty fotky jsou takhle dost do zluta. A vysledky doporucuji poslat prislusne kancelari, at se z toho treba poserou.\nNevim nevim panove,\nale v jeskynich v Moravskem krasu, se muze naprosto bez probelmu fotit, staci jen u pokladny zaplatit 10Kc.\nJeskyne kde se treba nesmi fotit, jsou Jenolan Caves v Blue Mounatins v Australii :-)\nNo muj puvodni prispevek nize byl, ze v jeskynich na Slovensku (konkretne Belianska Ladova Jaskyna) mi zakazali fotit se stativem, i kdyz jsem si listek na foceni koupil. Procez jsem pouzil nahore zmineny postup a nafotil, co chtel, i bez stativu.\nVyse zmineny objektiv neni ani kvalitni, ani svetelny:) Chtelo by to aspon 5/1.8...\nochranka je od toho...\n..aby chranila lidi a v pripade pomoci jim pomohla.Nebo v pripade ze by nekdo neco kradl tak aby ho poslusne vratila k pokladne.ALe ne aby je mlatila a stala tam jako kdyby to bylo vezeni.A co natom ze se tam chce nekdo vyfotit dejme tomu se svou rodinou?To dostanou vsichni nakladacku nebo co?Lidi,,,sme normalni?Ve svete byva normalni mivat ochranku vsude.Stoji jeden jen tak u dveri v bance ma tam svou zidli a jen tak hledi.V obchodakach to same.Stoji tam jeden ajen tak hledi.To je cela jeho prace.Ale ne zaby mlatil lidi.Obcas kdyz u dveri zapipa nekdo staskou tak se akorat podive jestli mu pokladni dobre oddelala kod z kazdeho zbozi.Tot cela jeho cinnost.\nRe: ochranka je od toho...\nsouhlasim. Neumim si predstavit aby ochranka dnesnich ceskych firem a zabavnych mist byly prijemní lidé. Aby mely duveru navstevniku a pripadne i prinasely pocit bezpeci a nadeji pri problemech pro spravedlivost, jak pro navstevniky a presonal obchodu.\nJsou naprostym opakem, jsou odstrasujici a ukazuji jen na svou zodpovednost jak jsou ONI ti NEJdulezitejsi. Jen se hloupe snazi poukazovat na sebe, jsou jakym si druhem exhibicinostmi.\nMam dojem ze dnesni lidi co jdou pravacoat jako ochranka jsou recidivisti nebo magori kteri se nedostatecne vybiji na ternincich thajskeho boxu. Nebo se nedostali do rad policistu, nebo tam nechteli, ci mozna pres den delaji i policisty a 17.11 mlatily lidi.\nJsou to jen z vetsi casti odporni blbci, co se musi predvadet, jak jsou dulezity. Jiste zije i velka vyjimka, ale zatim jsem mel moznost slyset a i poznat ty kteri maji spatnou stranku.\nNo vypadá to, že ty ochranky u nás jsou většinou složený z vypatlanejch omezenejch agresivních balíků, který se ve svý práci nudí a tak si jednou za čas potřebujou lehce protáhnout tělo a vpustit do těla trochu adrenalinu...\nFotak do Sazka Areny\nNa zadni strane vstupenky do Sazka Areny je, krome jinych ptakovin (jako treba, ze "Vstup do areny je pouze na vlastni riziko drzitele vstupenky."), take jasne uvedeno, ze "Do areny bude odepren vstup osobam s jakymkoli druhem zaznamovych zarizeni, a to datovych, obrazovych a zvukovych ...". Jsou jsou tu i konkretne uvedeny mobilni telefony, fotaky, atd..\nMel jsem listky na ctvrtecni predpremieru slavnostniho otevreni a vzal jsem si s sebou i fotak. Samozrejme, ze me tam nepustily a jedine, co my nabidli, abych ten fotka (digital za cca 12 litru) hodil do kose pred vstupen, ze si ho pak pri odchodu muzu vzit. Tak jsem se otocil na podpatku a sel domu. Do Husakovy areny uz nevkrocim.\nJe pravda, ze to byla moje chyba, to chapu. Pouze mi prijde fakt divny, ze vsichni ty lidi, co tam do tedka vkrocili, nechali vzdy doma sve mobily - hlavne ty s dig. fotakem, a diky tomu mohli dovnitr.\nPripadal jsem si v tu chvili trochu diskriminovane.\nRe: Fotak do Sazka Areny\nTak to už trochu přehánějí, ne??! Postavili si blbci zbytečně drahou halu a tak potřebujou,aby každičkej záznam ,ať už vizuální tak audio, který opustí halu, byl náležitě zpeněžen... :( Není to náhodou omezování lidské svobody? Holt máme tu demokracii a s ní zákonitě přichází nekonečná řada zákazů a omezení...ale tenhle je fakt blbej...\nsvoboda je jenom synonymum pro iluzi, svoboda neexistuje tu si musite vytvaret\nstručné a výstižné!!! Jste autorem toho výroku?


Kde je paní Zebra? - Ingela P. Arrhenius — Kniha.cz\nÚvod Knihy Populárně naučná pro děti a mládež Leporela, puzzle Kde je paní Zebra?\nKde je paní Zebra?\nKnížka vhodná pro nejmenší děti a pro jejich první seznamovaní se světem. Rozvíjí jejich zrak, hmat a motorické schopnosti. Děti budou hledat schovaná zvířátka, měkké detaily z flísu umožní dětem zlepšovat poznávání světa... Více\nKnížka vhodná pro nejmenší děti a pro jejich první seznamovaní se světem. Rozvíjí jejich zrak, hmat a motorické schopnosti. Děti budou hledat schovaná zvířátka, měkké detaily z flísu umožní dětem zlepšovat poznávání světa hmatem. Na konci knihy na děti vykoukne překvapení. V malém kulatém zrcátku uvidí… Kohopak? No přece sebe!\nKde je pan Pejsek?\nKde je pán Jednorožec?


Patrick Weekes – knihy autora » Levné učebnice\nNacházíte se: Levné učebnice → Autoři → Patrick Weekes\nCísařství masek - Dragon Age 4\nCísařovna Celene Orlesiánská se dostala na trůn díky své moudrosti, důvtipu a bezohledné manipulaci. Nyní je císařství, které vedla do věku osvícení, ohroženo zevnitř kvůli hrozící válce mezi templáři a mágy, zatímco se mezi utlačovanými elfy šíří povstalecké myšlenky. Aby Orlais zachránila, musí si Celene za každou cenu udržet trůn. Velkovévoda Gaspard, zkušený bojovník a člen\nPoslední let - Dragon Age 5\nŠedí strážci jsou znovu hrdiny Thedasu – nový Arcidémon byl rychle poražen a zplozenci zahnáni zpět do podzemí. Nákaza skončila. Přinejmenším to tak vypadalo. Když se objeví znepokojivé zprávy o novém druhu zplozence, Valya, mladá elfská kouzelnice, která se nedávno přidala k Šedým strážcům, je pověřena studiem historických záznamů z předchozích Nákaz. Při svém výzkumu narazí na zašifrovanou


Alergie Tomáš 16.6.2016\nJiž delší dobu se potýkám s jedním problémem. Jakmile se ke mně někdo přiblíží, ihned dostane alergickou reakci v podobě kašle a smrkáni. Dalo by se říct že jsou na mě lidé alergičtí. Opravdu nevím čím to může být. Sprchuji se téměř každý den a každý den mám nové oblečení. Problém stále přetrvává dokonce ihned poté, co se osprchuji. Parfémem ani deodorantem to není. V poslední době začínám mít problémy také. Ráno se probouzím s plným nosem, mám nateklé oči a trápí mně dráždivý kašel. Jsem alergický na pyl a prach, ale s tímto jsem se nikdy nesetkal. Už nevím co mám dělat. Kdekoliv jsem někde ve společnosti, cítím se strašně. Prosím o jakoukoliv radu a pomoc.\nDobrý den, určitě se nejedná o alergii na Vaši osobu, může tam být souvislost s pobytem v určitém prostředí. Dle Vašich obtíží není Vaše alergie pod dostatečnou kontrolou, doporučovala bych navštívit Vašeho alergologa a změnit nebo upravit nebo navýšit terapii.


Jak vybírat parfém on-line? 3+1 nejdůležitější aspekt při výběru vůně mimo obchod | Aktuální zprávy - Zprávy Aktuálně.cz\nDomů Ona Jak vybírat parfém on-line? 3+1 nejdůležitější aspekt při výběru vůně mimo obchod\nVybírat parfém po internetu může být pro mnohé z nás oříškem. Aby také ne – často je těžké jejich popisům porozumět a vůni si představit. Přečtěte si pár tipů, jak vybrat parfém, který potěší vaše čichové buňky i přesto, že při jeho koupi v internetovém obchodě nebudete mít možnost ho nejdříve vyzkoušet.\n1 1. Popisky hrají prim\n2 2. Zvěrokruh poradí\n3 3. Jakou sílu zvolit?\n4 4. Vzorky jako jistota\n1. Popisky hrají prim\nObjednávání parfému po internetu je dnes již běžnou záležitostí. Dárek pro maminku či kamarádku nebo balíček plný radosti pro sebe se ale snadněji kupuje tehdy, kdy víte, co vlastně do virtuálního košíku vložit. Pokud chcete ale vyzkoušet něco nového, je třeba se vyznat v popisu, které výrobci svým vůním přiřazují. Pak budete mít mnohem větší jistotu toho, že vám parfém po otevření opravdu sedne.\nJak takový popis obvykle vypadá?\nParfém má svou hlavu, srdce a základ. Zatímco látky v hlavě cítíme jako první a rychle odezní, přes srdce parfému se dostaneme až do jeho základu, který cítíme několik hodin. Parfémy se pak dělí na květinové, orientální, ovocné a dřevité.\nPokud máte oblíbené ingredience, které se ve vašich v minulosti používaných parfémech opakují, zkuste hledat právě parfémy, které danou složku obsahují.\n2. Zvěrokruh poradí\nNápovědu při hledání nové vůně pro sebe i pro své blízké můžeme hledat i v měsíci, ve kterém jste se vy nebo dotyční narodili. Zatímco zemská znamení obvykle sahají po dřevitých vůních, vodní znamení mají radši zase květinové sladší vůně. Ohnivá znamení vybírají mezi opravdu výraznými parfémy a zvláštní vůně si najdou majitele v lidech, kteří se narodili ve vzdušném znamení.\n3. Jakou sílu zvolit?\nDobré je i uvědomit si, kam vůni chcete nosit a jak dlouho má vydržet. Pokud zvolíte parfém, budete vlastníkem té nejintenzivnější varianty vůně. Parfém voní na každém z nás trochu jinak a je nejdražší ze všech druhů vůní. Parfém obsahuje 15–30 % vonných složek.\nParfémovanou vodou ale také rozhodně nic nezkazíte. Využívá se obvykle na večer, ale v mírném množství prokáže příjemnou službu i přes den. Obsahuje 8–15 % vonných látek a je levnější než parfém.\nToaletní voda je naopak určena na denní nošení a je velice oblíbeným typem vůně. Obsahuje 4–8 % vonných látek – proto je nutné její aplikaci častěji opakovat. Do kabelky se tak hodí nosit malé balení nebo odstřik vaší oblíbené toaletní vody.\nZnámým pojmem je celosvětově i kolínská voda, která se často využívá místo vody po holení. Nese 3–5 % vonných esencí, což z ní dělá vůni, která se na tělo či vlasy nanáší častěji.\n4. Vzorky jako jistota\nPokud se přece jen bojíte vybírat vůně bez možnosti přivonět si k nim, vyhledat můžete i internetové obchody s odstřiky a vzorečky. Vámi vybrané vůně si pak vyzkoušíte v klidu domova nebo nenápadně nabídnete přičichnutí kamarádce či mamince, abyste zjistili, která by byla vybranou variantou budoucího obdarovaného. Následně můžete objednat tu pravou vůni jako sázku na jistotu. Pokud se ale rozhodnete objednávat parfémy on-line, věříme, že s našimi tipy nešlápnete vedle a vybraný parfém se ukáže jako správná volba.\nPředchozí článekNastupujete do prváku na VŠ a chcete vše zvládnout?\nDalší článekTipy na odbourání pracovního stresu\nToto by se Melanii nestalo?! První dáma USA má za sebou...


Průvodce prořezáváním Ixora: Jak a kdy mám ixoru prořezat – DumBytZahrada\nIxora je vždyzelený keř, kterému se daří venku v zónách 10b až 11 a je oblíbený v teplém podnebí jižní a střední Floridy. Může růst docela velký, ale také dobře zvládá tvarování a prořezávání. Chcete-li zachovat jeho velikost a vytvořit přitažlivý tvar, je důležité snížit Ixoru a není těžké to udělat.\nMám prořezávat Ixoru?\nProřezávání není pro Ixoru zcela nezbytné, také známé jako lesní plamen. Tento vždyzelený keř vytváří světlé shluky květů ve tvaru trubice a může podle typu dorůst až do výšky 10 až 15 m. Pokud chcete, aby vaše Ixora byla menší, můžete ji oříznout. Můžete také stříhat, abyste udrželi určitý tvar.\nExistují však některé novější kultivary, například „Nora Grant“, které byly vyvinuty tak, aby vyžadovaly minimální prořezávání. A prořezávání může snížit počet seskupení květin, které získáte. Ujistěte se, že víte, jaký druh Ixory máte, ale mějte na paměti, že to všechno zvládne spoustu prořezávání a tvarování. Ixora je ve skutečnosti dobrým kandidátem na umění bonsají.\nJak prořezávat rostlinu Ixora\nIxora prořezávání je obecně jako prořezávání jakéhokoli jiného keře. Pokud ji pěstujete ve správném podnebí bez mrazivých teplot během roku, můžete ji kdykoli oříznout. Pokud dojde k neobvyklému zamrznutí, počkejte, až se objeví první listy, abyste viděli a ořezali všechny větve poškozené mrazem.\nDobrou strategií pro prořezávání rostlin Ixora pro větší křoví a plnost je vyříznutí jedné větve všude, kde vidíte tři ve spoji. To způsobí, že se keř více rozvětví, dodá mu větší plnost a nechá více světla do středu rostliny, aby podpořil větší růst.\nMůžete také strategicky stříhat, abyste svému keři dali zaoblený nebo čtvercový tvar nebo jej udrželi v určité velikosti. Pamatujte, že větší prořezávání Ixory znamená méně květin.\nObrázek by jahjahau


Jihočeské divadlo si zpívá v dešti – Divábáze\nJihočeské divadlo si zpívá v dešti\nNa pátek třináctého operní soubor Jihočeského divadla ve spolupráci s libereckým divadlem F. X. Šaldy připravil premiéru adaptace slavného filmového muzikálu Zpívání v dešti v režii Oldřicha Kříže.\nFilm Gena Kellyho a Stanelyho Donena se na stříbrné plátno dostal již v roce 1952 a na divadelních prknech se poprvé objevil v roce 1983, konkrétně v londýnském Palladiu. Muzikálu se zhostila scenáristická dvojice Betty Comden a Adolph Green a o hudbu a texty písní se postarali N. H. Brown a Arthur Freed. Děj komedie je zasazen do konce dvacátých let a zabývá se přelomovou situací v němém filmu, kdy se v Hollywoodu začal rodit zvuk, a někdejší hvězdy se tak octli v ohrožení.\nDo hlavních rolí jihočeského nastudování obsadil režisér stejně jako v Liberci hostující herce Jana Kříže, Jana Révaie, Marii Blahynkovou a Kateřinu Šildovou. O ztvárnění dalších rolí se postarali členové opery a baletu.\n„Muzikál je velmi složitý žánr, který vyžaduje komplexnost všech účinkujících. Musejí nejen dobře vypadat, ale také umět zpívat, mluvit, tančit nebo například i stepovat. Zpívání v dešti si bez stepařských čísel asi nikdo nedokáže představit. Ti tři hlavní představitelé (Jan Kříž, Jan Révai a Marie Blahynková) nikdy před zkoušením původní inscenace Zpívání v dešti v Liberci nestepovali. Prošli ročním peklem tréninků. Půl roku 3x týdně trénovali techniku a pak půl roku stavěli s choreografem čtyři stepařská čísla,“ říká režisér Oldřich Kříž. Inscenace zaznamenala v libereckém divadle F. X. Šaldy velký úspěch, odehrálo se 39 repríz a i derniéra byla absolutně vyprodaná. „Čtyři hlavní role ve Zpívání v dešti jsou obsazeny tím nejlepším, co můžete vidět v naší, sice malé, ale umělecky neskutečně plodné republice,“ dodává Kříž.\nJihočeské divadlo – Zpívání v dešti. Režie: Oldřich Kříž. Scéna: Jan Kříž. Kostýmy: Veronika Hindle. Choreografie: Petra Parvoničová. Choreografie stepů: Pavel Strouhal. Pohybové nastudování: Sergej Škalikov. Sbormistr: Martin Veselý. Hudební nastudování: Martin Peschík.\nPremiéra: 13. 2. 2015, DK Metropol České Budějovice


Díky grantu Městské části Praha 1 jsme letos mohli nabídnout školám zdarma školení pro pedagogické pracovníky. Zaměřené bylo na poruchy učení, jejich návaznost na poruchy chování a to, jak je dobře zvládnout. Celým školením jsme pak pedagogy a pedagožky prováděli specifiky dětí, které vyrůstají v náhradních rodinách, v sociálně slabých rodinách, dětí zanedbávaných a týraných a dětí se ztrátou (například dětí z rozvedených rodin).\nŠkolení vedla naše lektorka a speciální pedagožka Mgr. Šárka Pantůčková.\nJak viděl školení PhDr. Zdeněk Galvas, školní psycholog Konzervatoře Jaroslava Deyla\n"Téma školeni bylo zaměřeno na vývojové poruchy, které se vyskytují relativně často. Je proto vhodné věnovat jim náležitou odbornou pozornost a včas je diagnosticky podchytit, aby bylo možno co nejdříve začít s jejich nápravou. Jedná se o úvodní komplexní zhodnocení dosaženého stupně vývoje na bázi neuromotorické, senzorické a percepční, neboť na kterékoliv z těchto rovin se dané poruchy mohou zakládat. Bez dalších specifických nápravných opatření se nedá předpokládat, že by tyto poruchy samy vymizely.\nNejvětší pozornost byla ze strany lektorky věnována dyslexii, dysgrafii a dysortografii včetně ukázek postupů k jejich zmírnění nebo odstranění.\nLektorka také krátce představila Feuersteinovu metodu, užívanou k diagnostickým i terapeutickym přístupům ke zmiňovaným poruchám. Tato metoda však v sobě zahrnuje daleko širší potenciál včetně své projektivní stránky a dá se využit i při jiných příležitostech ve skupinové práci s žáky (např. jako preventivní technika proti šikaně). Doporučuji, aby se s touto metodou blíže seznámili alespoň poradenští pracovníci školy.\nCelé školeni bylo podáno přehledně, prakticky a srozumitelně, lektorka dokázala zaujmout posluchače, kteří měli průběžně řadu konkrétních dotazů.\nToto obsažné téma si žádá vyšší časovou dotaci, takže je nebylo možno probrat více do hloubky a za užitečné považuji následné školení o poruchách chování."\nPhDr. Zdeněk Galvas\nMáte také na vaší škole zájem o naše vzdělávání?\nNabízíme širokou škálu témat, desítky zkušených lektorů a časovou dotaci dle vaší potřeby.\nKontaktujte prosím naši koordinátorku vzdělávání Gabrielu Kurtovou, ušijeme vám vzdělávání přímo na míru!\nProhlédnout si můžete také naši nabídku Vzdělávání na klíč.


Dej a bude ti dáno, tak zní prý tajemství úspěchu - Blog Brabikate\nDej a bude ti dáno, tak zní prý tajemství úspěchu\nsobota, února 01, 2014\nÚplnou náhodou se mi do rukou dostala drobná kniha od nakladatelství Baroque partners, kterou napsali američtí autoři Bob Burg a John Davis Mann. Jmenuje se The Go-Giver: Dej a bude ti dáno a já přiznávám, že sama od sebe bych po takové knížce nejspíš nesáhla, protože ke knihám se "zaručeným receptem na úspěch" bývám skeptická. Když jsem si ale přečetla anotaci a také jsem zjistila, že ji na Goodreads i Amazonu většina čtenářů chválí až do nebes, začala jsem být zvědavá.\nCelá kniha je založená na dost zvláštním konceptu. Rozhodně ji můžeme zařadit mezi tzv. "self-help" knihy o osobním růstu, protože základním cílem jejích autorů bylo vysvětlit svým čtenářům svůj vlastní pohled na filozofii úspěchu a navíc přinést konkrétní principy, kterými bychom se měli řídit – pokud tedy chceme být úspěšní. Jenže vedle této charakteristiky se také jedním zásadním faktem od všech podobných knih liší: autoři ji totiž celou napsali formou příběhu.\nMísto populárně naučné brožury, kterých je na tohle téma vážně spousty, tu máme příběh o mladém muži jménem Joe, který se ve svém životě hrozně snaží, ale přesto se nic nevyvíjí podle jeho představ. Autoři tak místo běžných populárně naučných frází, které většinou po chvíli začínají nudit, zvolili příběh, který je sice dost jednoduchý, ale hravě udrží vaši pozornost a vy dočtete knihu až do konce. Pravidla, kterými se podle autorů máte řídit, tak snadno vstřebáte a zároveň rovnou vidíte jejich uplatnění v praxi.\nPohádka o "go-giverech"\nDo Joa je snadné se vžít. Má spousty snů a usilovně se snaží, aby se mu vyplnily, ale jeho život přesto není úspěšný. Autoři takovýto typ lidí označují za tzv. "go-gettery", což je rozšířený pojem označující lidi, kteří si zkrátka tvrdě a neúnavně jdou za tím, co chtějí získat. Tvrdě pracuj a výsledek se dostaví.\nAutoři však tvrdí, že takový go-getter nemá svůj úspěch zaručený. Když uspěje, je to většinou na úkor ostatních aspektů jeho života – jeho rodiny, přátelských vztahů, zkrátka na úkor toho pravého štěstí. Opravdový úspěch, který se kromě kariéry týká i celého životního pocitu, má zaručený jedině "go-giver", tedy ten, kdo dává. Nezištný přístup k ostatním lidem, důvěra, přátelskost, obětavost, schopnost dávat, ale zároveň i přijímat... to je podle autorů ta správná cesta, která vám otevře dveře téměř kamkoliv.\nJoe se postupně seznamuje s touto teorií úspěchu, pochybuje o ní, zkouší ji ve svém vlastním životě... Je skeptický, selhává, ale nakonec se ukáže, že to byla správná cesta a z Joea se stává po všech stránkách úspěšný a spokojený muž. Omlouvám se za tenhle spoiler, ale happy end je možné předvídat v podstatě už od první stránky, protože celý příběh je koncipován spíše jako podobenství nebo pohádka o tom, jak s "dobrým srdcem nejdál dojdeš", určitě ne jako klasická povídka nebo dokonce román.\nNa jednu stranu chápu to nadšení na Goodreads i Amazonu. Je totiž skvělé, když vám někdo říká, že úspěšný můžete být díky tomu, že jste dobrý člověk. Že si za úspěchy sice máte jít, ale zároveň nezapomenout na svět kolem sebe. Navíc je příjemné si tyhle věci přečíst formou zajímavého příběhu, ne z dalších "zaručených návodů", plných otřepaných frází.\nNa druhou stranu se ale ptám, pro koho je tahle kniha určená? Zdá se mi, že lidé, kteří dávají, se zkrátka s takovou náturou rodí, je to pro ně jediný přirozený přístup a vlastně ani neumí jednat jinak. Naopak člověk, který je jako Joe, který jde v první řadě po penězích a vlastním úspěchu, si jen těžko přečte knížku o tom, že by měl více myslet na ostatní. A i kdyby ano, nechce se mi věřit, že by ho taková "pohádka" opravdu přesvědčila, aby od základu změnil svůj přístup.\nJediné uplatnění téhle knihy vidím pro ty, kteří jsou od přírody "go-giveři", ale tlak jejich okolí je přesvědčuje o tom, že si tímto přístupem jen kazí život, že proto, že jsou hodní, jsou vlastně tak trochu i hloupí. Kniha Dej a bude ti dáno jim může ukázat, že jejich přirozené tendence jsou naopak ty jediné správné a že mají sebrat odvahu a jednat podle nich. V takových případech může tato knížka nejspíš dokázat zázraky.\nKniha Dej a bude ti dáno je krátká, přečtete ji za chvilku a přinese vám dost podnětů k zamyšlení. Mám z ní dobrý pocit, ale zase na druhou stranu je v ní všechno hodně zjednodušené, přikrášlené a celý příběh působí neskutečně, spíše jako pohádka. Ale život pohádka není. Je samozřejmě možné pravidla knihy úspěšně uplatnit ve svém životě, ale asi jsem skeptik, ale myslím si, že je potřeba ještě mnohem více. Knížku ale přesto doporučuji všem "go-giverům", kteří hledají ujištění v tom, že není potřeba být dravý a neúprosný, abyste ve svém životě něco dokázali. A to zní moc dobře, ne?\nBob Burg a J. D. Mann: The Go-Giver Dej a bude ti dáno\nVydalo nakladatelství Baroque partners v roce 2013, 131 stran.\nNakladatelství Baroque partners mockrát děkuji za zaslání knihy.\nMyanmar 1. února 2014 15:49\nJá myslím, že tahle knížka může mít pravdu, ale nejspíš hodně záleží na tom, v jakém oboru se bude člověk pohybovat a jaké zastává hodnoty. Pokud chce být někdo vedoucím podniku nebo úspěšným manažerem, pravděpodobnost, že se v tom dravém rybníčku prosadí díky dobrotě srdce je malá až mizivá. Ano, možná to bude na úkol rodiny, ale myslím, že když člověk měří svůj úspěch hlavně penězi, má malinko jinak nastavený žebříček hodnot a tak s tím i tak trochu počítá.\nJá za sebe můžu říct, že momentálně mám dojem, že to svým způsobem funguje (tedy jestli jsem obsah knihy pochopila správně). Vždycky jsem chtěla pracovat s lidmi a mít pocit, že dělám něco užitečného. Na gymplu jsem celé dny běhala po dobrovolnických projektech, kdykoli někdo něco potřeboval, šla jsem do toho. A teď se mi to vrací v podobě skvělých pracovních příležitostí, které získávám právě díky tomu předchozímu dobrovolnictví.\nBrabikate 1. února 2014 16:51\nI já si myslím, že to může fungovat, ale jsem zkrátka skeptická k tomu, že tohle stačí... Joe v tom příběhu totiž nakonec uspěl právě jako vedoucí podniku, se spoustou peněz a majetku... Není to o tom, že by si uvědomil, že je vlastně spokojený s tím, co má, a přerovnal tak své hodnoty, ale o tom, že když budete dobrý člověk, dostane to, po čem toužíte. A na to je podle mě zkrátka potřeba víc (šťastné souhry náhod, konexe, prostředky do začátku...), i když je to pořád jedna z důležitých věcí... :)\nJinak to s tím dobrovolnictvím je skvělé! :)\nAnonymní 1. února 2014 16:26\nNebolo toto náhodou už v Biblii? Znie to zaujímavo, ale ako písala už Myanmar, závisí to od toho, čo človek považuje za úspešný život. Neexistuje univerzálny návod na šťastie a úspech, lebo každý to vidíme nejako inak. Ja mám samozrejme nejaké ambície, ale nie som ochotná im podriadiť svoj osobný a rodinný život, priateľstvo a podobne. Mne proste úspech na takejto úrovni stačí. V práci som bola považovaná za výkonnú a zodpovednú pracovníčku, podľa toho finančne ohodnotená, ale zároveň mám čas na rodinu aj koníčky. To mi pripadá úplne dostačujúce, pre iného to môže byť nudné a bezvýznamné. Každý sme iný :-) Keby bola nejaká self-help príručka univerzálna, tak by to bol zázrak :)\nBrabikate 1. února 2014 17:02\nSamozřejmě, "dej a bude ti dáno není nic nového". :)\nJá naprosto souhlasím, jen - jak už jsem psala Myanmar - v tomhle příběhu nešlo o to, aby Joe změnil své hodnoty, aby byl rád, za to co má, ale aby změnil své chování. Autoři zkrátka radí, jak získat vliv, peníze a úspěch tím, že budu dobrým člověkem.\nMyslím, že som na to prišla: autori predpokladajú, že sa podľa tej príručky budú riadiť úplne všetci :) Všetci sa budú správať fér, dobré výsledky a dobré správanie budú po zásluhe odmenené a podobne. Taká malá utopistická vízia zamaskovaná za príručku. Hneď som si spomenula na román Pošli to ďalej :) Rozšírme toto "učenie", začnime sa podľa toho správať, a spustime celosvetovú revolúciu smerom k dobru :D\nBrabikate 2. února 2014 12:23\nKoukám, že jsem dala v tom komentáři ty druhé uvozovky na úplně špatné místo! :))\nAno, kdyby takoví byli všichni, šlo by to jako po másle! :)\nJana 1. února 2014 16:28\nPěkná recenze. Taky jsem si od Baroque Partners vybrala tuhle, zamlouvala se mi nejvíc. Teď jsem na ní ještě zvědavější!\nBrabikate 1. února 2014 17:03\nDíky! :) Tak to si ráda přečtu recenzi! ;) Od Baroque Partners jsem si vybrala ještě jednu další, tak uvidíme, jaká bude...\nGooverka 1. února 2014 19:25\nZní to jako kniha plná skvělých rad a ještě navíc skvěle napsaná. Ale máš pravdu, že je tam to velký ALE. V našem životě je tak mnoho ostatních faktorů, že zaručená cesta k úspěchu neexistuje, každý si musí zkusit to svoje.\nForma příběhu je to nejlepší, co mohli autoři udělat :)\nBrabikate 2. února 2014 12:20\nPřesně tak, tohle jsem se snažila vysvětlit v předchozích komentářích a ty jsi to tu vystihla úplně perfektně. :)\nJana CM 1. února 2014 19:38\nRecenze mi připomněla knihy typu Tajemství (pozitivním myšlením si přitáhnout cokoli si přejete), ale zřejmě to není uplně ono, takže mám stejný dojem, že nechápu, komu je publikace určená.\nŘekla bych, že já jsem taky ten typ dávače (což mi trapně připomíná, že bych tě mohla pozvat na giveaway ), stejně jako Myanmar pracuju jako dobrovolník, kromě zaměstnání mám několik takových projektů (živím se jako právník a to se většině lidí šikne ,-) ), ale fakt to nefunguje. Mám skvělýho manžela, ale jinak je všechno v mém životě vzhůru nohama a tenhle přístup v zaměstnání hrubě nedoporučuju, každý toho jen využívá. Možná je to o kultuře a úrovni okolí, ale ačkoli svůj pozitivní dávačský přístup k životu měnit nechci, doporučit ho nikomu nemůžu, je to akorát k vzteku :-)\nRecenze mě zaujala, i když tento typ knih obvykle vynechávám, ráda bych si přečetla něco psychologického. Tak třeba ta další knížka, jak píšeš v komentářích, už se těším!\nBrabikate 2. února 2014 12:18\nMluvíš mi z duše... Taky se vidím spíš jako "dávač", ale postupem času zjišťuji, že ne všude se to vyplatí... Když mám kolem sebe podobně založené lidi, tak ano, jinak je ale spousta lidí, kteří toho začnou zneužívat. Bohužel.\nVivi 5. února 2014 21:24\nMám tvoje recenze moc ráda. Ten tvůj objektivní pohled, to, jak mám chvíli pocit, že "tu knížku musím mít" a vzápětí mě touhla po jejím vlastnictví přejde, to, jak jsem u tvých recenzí často jako na houpačce a nakonec si knížku stejně koupím...a tak je to i u téhle...Musím ji mít nebo ji vůbec nepotřebuju číst?\nAsi jo; i kdyby to měla být jen pohádka na dobrou noc, tak si přeju mít "Dej a bude ti dáno" na svém nočním stolku ;-).\nDěkuju za recenzi. Vivi\nBrabikate 7. února 2014 12:50\nDíky za úžasný komentář! Snad se ti bude knížka líbit! ;)\nMichaela Klepalová 10. února 2014 20:45\nDobře napsaná recenze. Také jsem, co se týče tohoto typu knih, dosti skeptická. Nevěřím příliš na tyhle recepty na štěstí. Ale je možné, že to třeba někomu pomůže, já osobně je však nečtu, takže bych si knihu nepořídila. :)\nKomisař Rex po americku vás dojme i překvapí\nAchilleova píseň: citlivý román ze starého Řecka


Úvodní stránka Blog Novinky 2020\nKonec roku se nenávratně blíží, ale není co zoufat. Následující rok 2020 bude ve znamení novinek, které jsme pro vás přichystali. Vybírat můžete z pestré nabídky zájezdů po celé Evropě.\n28.10.2019 | Autor: Opletalová Daniela\nVyjeďte za poznáním do všech koutů Evropy, kde na vás čeká množství zajímavých památek, rozličné kultury a gastronomie, ale také nečekaná dobrodružství.\nNeláká vás cestování autobusem, autem, vlakem nebo jinými prostředky? Zapomeňte na hodiny strávené na cestách, eurovíkend si vychutnáte letecky s ohledem na vaše pohodlí! Během chvilky si tak stihnete užít všechno, co zvolená destinace nabízí.\nNechtěli byste vyrazit do slavné čtvrtě červených luceren? V Amsterdamu si nepochybně najdete spoustu míst, která vás pohltí a nebudete chtít odejít. Najdete čas vyrazit za uměním do proslulých muzeí nebo se po městě projet na kole.\nVezmeme vás na Pyrenejský poloostrov - do Barcelony, města pulzujícím životem, pestrými barvami a úžasnými památkami, nebo do Lisabonu, kde se projedete typickými tramvajemi. Zažijte divoké kroky flamenga a objevujte krásu lisabonských honosných hradů!\nPodíváte se i mnohem dál – do židovského státu Izraele. Uvidíte přírodní rezervaci Wádí Rum nebo jordánské skalní město Petra. Přesuňte se o kousek dál až do Moskvy s grandiózními paláci se zlatými kupolemi nebo do estonského Tallinnu.\nNavštívíte Londýn, evropskou metropoli s kosmopolitní atmosférou, a uvidíte to nejznámější, co nabízí. A pokud prahnete po starověké atmosféře, zaleťte si do Říma, který odkazuje na poutavou historii už jen svým jménem.\nNabídka nových poznávacích zájezdů v klasické podobě vás určitě potěší. Vyjeďte poznávat přírodní krásy Bosny a Hercegoviny a také Balkán s koupáním v Jaderském moři. Přímořský ráj Černá Hora vás okouzlí svou nevšední krásou, poznáte to nejlepší z Bulharska, setkáte se se zajímavou historií Makedonie nebo se na skok kouknete do Německa a Lucemburska.\nPokud hledáte další místa, která vás okouzlí nádhernou přírodou, ztraťte se v omamné levandulové Provence a Canyonu du Verdon, užijte si výhled na jezera Švýcarska a pak skočte do víru nákupů v Miláně. Pro romantiky je jako stvořená Itálie se svou typickou krajinou. Prohlédnete si města severní Itálie, užijete si barevnou přírodu Sardinie a spatříte památky nádherné Umbrie a Kampánie.\nKromě zcela nových zájezdů se ale můžete těšit i na starší, které však prošly změnou a nabízí upravený program. Podíváte se do Švýcarska a uděláte si výlet na Mount Blanc, projedete Azurové pobřeží a Provence, uvidíte krásy Pobaltí a Skandinávie, poznáte atmosféru Paříže a odhalíte tajemství blízkých zámků, proputujete Belgii a Holandsko a v neposlední řadě si prohlédnete Pobaltí a Petrohrad.\nPrůběžně rozšiřujeme nabídku nových hotelů, které nabízí spoustu služeb a jsou umístěny v příhodných lokalitách.\nNově pro vás i vaše děti nabízíme v roce 2020 animační programy s našimi česky mluvícími animátory na bulharském Slunečném pobřeží. Animační program Metyho klub můžete využívat v hotelech Flamingo a Tia Maria. V obou hotelech je stravování formou bohatého all inclusive, díky kterému bude vaše dovolená dotažena k dokonalosti. Čeká na vás i úplně nový hotel Orel.\nNa vaše četná přání rozeběhneme více pobytově poznávacích zájezdů k jezeru Lago di Garda a určitě se můžete těšit i na nové hotely v této lokalitě.\nDo dalšího desetiletí je potřeba nabrat nové síly. A abyste měli z čeho vybírat, rozšířili jsme pro vás nabídku wellness pobytů ve všech námi nabízených zemích.\nBudete s námi moct vyrazit na wellness autobusem do ještě více maďarských měst, na Slovensko a nově také do Polska a Slovinska. Na Slovensku si můžete vybírat hned ze tří nových hotelů v lázeňském městečku Turčianske Teplice s termálními prameny. V nabídce máme také oblíbený hotel Aqua ve Velkém Mederu, který bývá až 4 měsíce dopředu obsazený. Prodej na rok 2020 jsme již spustili, doporučujeme včasnou rezervaci.\nIdeální pro zimní wellness a radovánky ve sněhu je hotel Klimczok s neomezeným wellness nebo hotel Toporów, kde si po odpočinku v sauně můžete zajít třeba i zalyžovat na blízký svah.\nV Maďarsku je novinkou luxusní hotel Park Inn Sárvár s all inclusive. Od 2.1. do 1.4.2020 využijte akce 3=4, díky které získáte noc zdarma! Není na co čekat, protože místa v tomto oblíbeném hotelu se rychle plní.\nPro naše ostravské klienty jsme připravili novou kategorii vyhledávání zájezdů s odjezdy z Ostravy a okolí bez příplatku! Už nebudete muset před dovolenou jezdit do jiných měst nebo připlácet za nástupní místo. Pojedete hezky pohodlně přímo z místa vašeho domova.\nA co víc? Za to, že s námi budete cestovat po světě, od nás budete dostávat odměnu v podobě kreditů a metálů, které vám přinesou mnoho výhod na vaše další cesty.\nSledujte náš Facebook, kde vás o novinkách pravidelně informujeme. Pokud používáte messenger, přihlaste se k odběru novinek a last minute zájezdů.\nPokud nejste na Facebooku, nezapomeňte odebírat náš newsletter, diky kterému vám pravidelně přinášíme informace a nic nového vám tak už neuteče!


Úroveň jednáníOvěřenoDo ověřených hodnocení se počítají pouze zakázky uskutečněné přes portál NejŘemeslníci.Ostatní hodnocení se také několika různými způsoby kontrolují, ale do ověřených se nepočítají. Popis zakázkyReference vznikla z poptávky: poptáváme zednické práce na WC - oprava stropu a renovace větracího okénka termín realizace: kdykolivCelkové hodnoceníS praci ing. Lomice jsme byli velmi spokojeni. Vyuziva pracovni dobu a nestezuje si na na ztizene pracovni podminky, ktere mel pri praci. Dekujeme E. HavlovaUživatel_90057, 14.08.2014 (Praha)CenaneuvedenaMísto realizacePrahaDodavatel2hodnocení