Názory na Saw Palmetto : Existuje nějaká vhodná náprava pro zvýšení účinnosti na internetu?\n6.7/10 11:11 Philippa Blankenship\nSaw Palmetto funguje dobře, aby zlepšil účinnost a erektilní funkci, ale proč? Pohled na testy zákazníka přináší jasnost: Často se uvádí, že Saw Palmetto vynikající zvýšení účinnosti. Je to opravdu pravda? Naše hodnocení vám přinese pravdu.\nChcete, aby váš milenec, se známými, ukázal vaši prvotřídní energii?\nChcete mít dlouhodobou erekci, na kterou se můžete kdykoli spolehnout? S kým můžete mít sex kdykoliv?, Chcete delší dobu v lásce, abyste uspokojili svého milence nebo svého milence úplně, sníte o oceli, vydržíte erekci? a po příchodu byste chtěli mít sex? Mít nějaké zvýraznění?\nBohužel nešikovnost spočívá v tom, že nedostatek vytrvalosti v posteli dříve nebo později vede k vážným problémům ve vztazích a komplexům méněcennosti.\nMnozí muži selhávají, protože dostávají přípravky jako Viagra, Cialis a Co. výhradně na lékařský předpis a za tímto účelem musejí platit monstrózně vysoké ceny. Pacienti dávají některým výrobkům šanci, nedosahují požadovaného účinku a nakonec jsou kompletní.\nOpravdová tragédie, protože vám nyní ukážeme, že jsou k dispozici některé užitečné způsoby, jak můžete využít výsledky prvotřídního zvýšení účinnosti. Saw Palmetto takový? Dejte si pozor a zjistěte.\nMáte zájem o koupi produktu Saw Palmetto za nejnižší cenu? Skvělé, dávejte si ale pozor na falešné produkty a nespravedlivé ceny.\nDůležité informace o Saw Palmetto\nVýrobní společnost vytvořila Saw Palmetto pro zlepšení účinnosti a erektilní funkce. Pro menší účely jej používejte pouze krátce. Pro větší ambice, to může být používáno trvale na vrcholu toho. Při pohledu na zkušenosti ostatních uživatelů je tato metoda pro tento problém rozhodně účinná. Ale co jiného o té droze říct?\nVýrobce by určitě musel nabídnout široké znalosti v této oblasti použití. Můžete využít tuto praktickou zkušenost, aby byla efektivnější. Velmi důležité: Pokud dáte tomuto produktu šanci, získáte nejúčinnější a nejspolehlivější produkt, zejména proto, že je přesvědčen o šetrném a přirozeném receptu.\nSaw Palmetto navržen tak, aby zvyšoval hladiny testosteronu, což z něj činí zvláštní prostředek. Je proto znatelně užitečnější ve srovnání s Millroad X7. Konkurenti se často pokoušejí řešit nespočet problémů současně, ale to lze dosáhnout jen částečně.\nTo vede k závěru, že jsou zahrnuty příliš malé množství nejdůležitějších složek, což činí aplikaci ztrátu času.\nSaw Palmetto můžete získat od výrobního podniku v e-shopu, který vám zdarma zašle a bezproblémově.\nTakže všechny udržitelné přínosy Saw Palmetto zřejmé:\nSaw Palmetto není lék, proto velmi stravitelné a nízké vedlejší účinky\nVzhledem k soukromému online objednání, žádný z vašich podniků nemusí nic slyšet\nJaké výsledky jsou běžné po použití Saw Palmetto?\nPro lepší pochopení toho, jak Saw Palmetto opravdu funguje, je užitečné podívat se na studium složek.\nÚsilí, které jsme od vás vzali: Než budeme posuzovat reakce na základě recenzí a uživatelských prohlášení, podíváme se na to, co nám společnost musí sdělit v rámci Saw Palmetto :\nNa vrcholu toho, že člověk má mnohem větší vytrvalost v činu lásky & jeden zvyšuje libido\nJedinečné je, že W93 / irkung se zastaví nejen krátce po požití, ale z dlouhodobého hlediska, takže uživatel je neustále připraven na pohlavní styk\nZvyšuje také produkci testosteronu, který výrazně zvyšuje maskulinitu - Muckis, obraz sebe sama, vliv na ženy - a také přináší zvýšenou energii\nZelenina je svižná tuhá a navrchu objemná\nÚčelem je tedy zvýšit obecnou ovladatelnost, při níž je nesmírně nesmírně důležitá skutečnost, že Saw Palmetto přináší v první řadě silnou, konstantní a zároveň jistou erekci.\nKromě zvýšení mužské síly obecně, větší penis vypadá, že dělá s Saw Palmetto příliš.\nPřinejmenším recenze důvěryhodných uživatelů Saw Palmetto zní takto\nObecně byste nebyli ochotni obětovat finanční prostředky pro svůj vlastní zdravotní stav, zejména proto, že nemáte zájem o zvýšení své síly? Produkt není pro vás tím správným způsobem. V případě, že máte méně než 18 let , rozhodně nemůžete tento lék použít. Máte pochybnosti, zda jste natolik vytrvalí, abyste tuto metodu spolehlivě použili? Pak by používání produktu nebylo cestou.\nPokud nejsou uvedená kritéria zaškrtnuta, abyste se ujistili, že se vás seznam potenciálních komplikací v žádném případě nedotýká a můžete jasně uvést: "Pro dosažení zlepšení tvrdosti a odolnosti erekce, nepoužívám příliš mnoho!", Nestůjte svým vlastním způsobem a dnes čelíte svým problémům.\nJedna věc je jistá: Saw Palmetto by s největší pravděpodobností mohl být velkou podporou!\nV současné době je důležité vyvinout základní pochopení, že Saw Palmetto je produkt, který využívá biologické procesy v těle.\nNa rozdíl od mnoha konkurenčních produktů proto Saw Palmetto spolupracuje s naším organismem jako jednotkou. To také dokazuje do značné míry neexistující vedlejší účinky.\nExistuje šance, že počáteční použití bude trochu netradiční? Trvá chvíli, než se očekávané výsledky objeví?\nVe skutečnosti! Fyzické změny jsou patrné pokaždé a to může být sestupný trend, avšak pouze ne obyčejný komfort - to je vedlejší efekt, který se opět snižuje.\nZpětná vazba od uživatelů produktu také ukazuje, že vedlejší účinky nejsou běžné.\nRozsáhlý pohled na štítek informuje o tom, že receptura používaná výrobkem byla zkonstruována podle přísad.\nInspirující před praktickou zkouškou výrobku je hraniční podmínka, kterou výrobce používá jako výchozí bod dvojici prozkoumaných složek: na základě.\nTaké fascinován vyšší dávkou těchto jednotlivých složek. Místo, kde mnoho produktů selže.\nNěkteří klienti si to mohou zpočátku představit jako neobvyklou volbu, ale pokud se podíváte na současný výzkum, zdá se, že tato látka slouží k dosažení spolehlivé erekce.\nÚmyslná, dobře vyvážená koncentrace léků a poháněná dalšími složkami, které také přispívají k účinnému zvýšení účinnosti. Takže je to určitě lepší než Instant Knockout.\nSaw Palmetto zabírá prakticky žádný prostor a je diskrétně přenosný všude. Je proto v žádném případě zbytečné přemýšlet o závěrech dříve, než si zboží zkontrolujete sami.\nJak se cítí aplikace Saw Palmetto\nVelmi mnoho důkazů a zpráv o zkušenostech to podle mého názoru již objasnilo.\nMůže to být také tak, že vaše zkušenosti dokonce překonávají zkušenosti z jiných testů a že očekávané výsledky ve zvýšení účinnosti se objevují po prvním použití .\nNelze vyloučit, že účinky Saw Palmetto patrné až později v terapii.\nVaši přátelé si všimnou plus v joie de vivre bezpochyby. Většinu času je to bezprostřední sousedství, které vnímá výsledky jako první.\nPříspěvky spotřebitelů o Saw Palmetto\nV každém případě vám doporučuji, abyste zjistili, zda jsou s tímto výrobkem pozitivní zkušenosti. Nesprávné úsudky ze strany cizinců jsou přesným důkazem pracovní drogy.\nV našem přehledu Saw Palmetto jsou zahrnuty především přímá srovnání, recenze a uživatelské úspěchy. Právě tyto mocné výsledky se teď díváme:\nZvažte, že se jedná o nevhodné lidské postoje. Výsledek je však velmi zajímavý a souhlasím s většinou - a tedy i s vaší osobou.\nTento proces se odehrává většinou na duchovní úrovni: Uvažujme o něčem jiném než o člověku, takže nekonejte maskulinně a vaše tělo následuje tyto mentální konstrukty tak, jak se jim daří fyzicky.\nOd erektilní dysfunkce po nedostatečnou kondici během pohlavního styku až po sporadickou erektilní dysfunkci - pokud vaše končetina není správná v době, kdy ji chcete mít, máte jen zřídka bezstarostnou péči.\nDříve nebo později se už nebudete cítit jako sex a prostě si ho vezmete.\nAle myslím, že to nedovolíš. Saw Palmetto vynalezl nejvyšší standardy.\nVěřte mi, opravdu to začíná ve vaší hlavě a po krátké době můžete zaznamenat dobré výsledky. Není pochyb.\nPokud vytrváte, budete mít potenciál, který vaše sexuální partneři nemohou v dohledné době zápasit. Podívejte se také na Onycosolve recenzi. Pokud pohlavní styk již není stres, ale nadšení, pak to začíná správně. Budete zcela znovu objevovat sami sebe.\nPředpokládám, že chcete vyřešit problém s erekcí. Plán je nyní jednoduchý: Investujte do Saw Palmetto a využijte ho v tomto případě.\nTo je pro mě - zkuste s výrobkem určitě smysl!\nJakmile produkt funguje, stejně jako Saw Palmetto, nebude často možné jej koupit brzy poté, protože skutečnost, že přírodní produkty jsou tak přesvědčivé, vystavuje ostatní dodavatele tlaku. Měli byste proto objednávku objednat v krátké době, abyste nevynechali příležitost.\nŽe takový výrobek lze zakoupit legálně a levně, je vzácný. V tuto chvíli je stále k dispozici v propojeném obchodě. Na rozdíl od alternativních zdrojů dodávek zde můžete důvěřovat, abyste našli legitimní prostředek nápravy.\nDokud nebudete mít disciplínu požadovanou k dokončení programu, můžete ji nechat na pokoji. V konečném důsledku je to klíčový faktor úspěchu: buď úplně nebo vůbec. Domníváme se však, že vaše okolnost vás podle toho může animovat, což vám umožní použít tento nástroj k dosažení vašeho cíle.\nUkážeme vám výběr často prováděných chyb, které můžete udělat bez:\nUrčitě není vhodné, aby byl vybrán alternativní dodavatel, a tak v nejhorším případě nenalezl místo skutečného produktu nic jiného než padělky.\nS těmito poskytovateli je možné získat napodobeniny, které jsou ve většině případů neúčinné a stále více poškozují orgány. Cholestifin vyplatí vyzkoušet. Kromě toho jsou často navrhovány slevy, ale nakonec jste stále stáhnuti přes stůl.\nPokud chcete svůj problém vyřešit bez rizika, internetový obchod testovaný v tomto bodě je nejlepším postupem.\nVlastně jsem zkontroloval všechny zdroje na internetu, abych zjistil, že autentický produkt nenabízí žádný alternativní dodavatel.\nMůžete se vyhnout neopatrným prohledáváním kliknutím na jeden z odkazů, které jsem na této stránce zkontroloval. Opakuji tyto odkazy. V důsledku toho jsou podmínky, dodání a cena konzistentně nejlepší.\nTo je působivé ve srovnání s Valgomed\nkliknutím objednejte originál Saw Palmetto


Dva týdny mezi anglickými odpadky aneb jak probíhá brigáda na hudebním festivalu Reading | Zapni mozek\n25. října 2013 Petra Dvořáková Vzdělání a kariéra\nA i já tak trochu váhám, jestli se mám topit spíše ve vzrušení z faktu, že jedu do vyspělé země plné nádherné architektury a přitažlivých zrzků, nebo ve strachu z toho, že jsem možná příliš choulostivá na to, abych trávila 8 hodin denně mezi zápachem z cizích exkrementů.\nNa vytáčky je pozdě. Sedím v autobusu Eurolines, který nás má během následujících 17 hodin dopravit do Londýna. Epizodu o polámaných zádech, opuchlých nohách a naprostém nevkusu řidičů, co se týče výběru pouštěných filmů, zřejmě mohu vynechat.\nPrvní výzva nás však čeká již po příjezdu na londýnskou Victoria station. Všechny jsme rozmazlené cenami z Čech a očekáváme, že pokud je Reading hodinu cesty autem od Londýna, nevyjde nás cesta na čtvrtinu našich úspor. Autobusy za přijatelnou cenu se však musí rezervovat dopředu a jízdenka vlakem stojí čtyřikrát víc – dokonce stejně jako taxi, které nakonec zvolíme. Svoji teprve druhou cestu s tágem si však příliš neužiji. Pět lidí se zavazadly jsou i pro objemnější londýnské taxíky příliš vydatné sousto.\nFoto: Kateřina Spejchalová\nNaše první, na Anglii překvapivě slunečné odpoledne strávíme v klidu ve víru menšího papírování a „výletu“ do Tesca, kde lovíme proslulý anglický cidre (jablečný alkoholový nápoj). V duchu děkujeme za zatím snesitelný stav záchodů a sprch a blížící se čas večeře, jelikož jídlo máme v kempu pro zaměstnance zajištěné.\nPokrm připomínající konzervu pro psy v nás sice vyvolává podezření, zda kuchaři skutečně tuší, že zaměstnanci jsou zmlsané lidské bytosti, ale přinejmenším to bylo první teplé jídlo po dvou dnech. Pro rozměry areálu a obzvláště kempů, kterých jsme napočítali osm, jsou vždy na následující den vypsány pro každého jiné směny začínající v jiný čas a na jiném místě.\nAbychom se čirou náhodou omylem někam neztratili a nevěnovali se nepracovním záležitostem, dostává každý slušivou reflexivní vestu, ve které se cítíme patřičně důležitě, a hlavně pásky na ruku, které nás opravňují ke vstupu do areálu nejen při směně, ale i po směně, a právě ta možnost podívat se po práci na obrovský festival lákající návštěvníky velkými jmény jako System of a down nebo Eminem pro mnohé představuje důvod špinit si ruce ne zrovna lukrativní prací.\nJelikož se ještě v obrovském areálu nevyznáme, jsme na místo práce rozváženi bugynami, což představuje velmi příjemný start. Na tomto typu práce není téměř co vysvětlovat, takže nás ozbrojí gumovými rukavicemi a černými pytli na odpadky a vyšlou na umolousaný desetihodinový maraton. Přestože festival začíná až v pátek, spousta lidí přijela už ve středu a drtivá většina se valí dnes, ve čtvrtek. A ano, jen, co se přivalili, pole skuhrají pod návalem plechovek a obalů, jelikož Angličani snad neignorují nic tak horlivě jako odpadkové koše. Obědová pauza přináší další jídelní zklamání – Angličané zvyklí na malé obědy a velké večeře nám zasílají PŮL bagety (plus minisáček brambůrků, který se však zdráhám zařadit do kategorie jídlo).\nPráce v parném a slunečném odpoledni (typické britské počasí nás celé dva týdny úspěšně míjí a zatímco na bundu jsem ani nesáhla, pociťuji nedostatek šortek) s polosytými žaludky probíhá daleko pomaleji, než ráno, a my překvapeně zjišťujeme, že sbírání odpadků je poměrně fyzicky náročná práce a že naše končetiny a záda se velice těší, až budou moct zaujmout polohu vleže. Jedinou motivací neumřít před koncem směny je naděje na nálezy, často se totiž někomu zakutálí neotevřená plechovka piva či pár drobných.\nCo se týče oněch drobných, často nás spíše rozčilují, než nám dělají radost. Zatímco u nás je nejmenší mincí koruna, v Anglii mají i pence a dvoupence a jedna pence odpovídá v přepočtu asi třiceti haléřům. Přesně těchto pencí a dvoupencí jsme nacházeli nejvíc, byly nejlépe vidět. Často jsme tak radostně přepočítavali plnou hrst drobáků, které však dohromady tvořili ani ne půl libry. Samoobslužné kasy v Tescu naštěstí ony drobné přijímaly bez remcání.\nBěhem tří dnů festivalu má každý směny v jinou denní dobu, na mne čekají noční směny od 2 do 10 hodin ráno a zabavovat mne bude nikoliv takzvané pickování (odvozeno z anglického výrazu pick up the rubbish = sbírat odpadky), ale mytí záchodů v areálu. V duchu mi naskakují vzpomínky na přeplněné voňavé TOI TOI, jejichž svědkem jsem se stala na českých festivalech a celý den nervózně doufám, že Anličané jsou čistotnější než my (a to myslím, český národe, zcela bez urážky). Nevyvratitelnou výhodou mé směny však je, že mám možnost vidět jakoukoli skupinu si umanu, na pódiích to totiž žije od 11. hodiny přibližně do půlnoci a lidé se v areálu nesmějí zdržet déle než do jedné hodiny ranní.\nPřestože Reading se chlubí návštěvností okolo 100 000 lidí, areál je poměrně přehledný a všech 8 stageí stojí blízko u sebe. Bezohledné masy lidí ale začínají brzy iritovat každého, a pokud si chcete poslechnout hvězdu na hlavní stage, musíte počítat s několikaminutovým prodíráním se tam i zpět. I co se týče hudebních zážitků, obrovský počet lidí spíše škodí, než zvyšuje úroveň atmosféry. Jako první jsem totiž zhlédla řádění dvou skupin (Skindred a Creepshow), jejichž show jsem si již užívala na vlastní tělo na českých Mighty sounds a tam jsem si je vychutnala daleko více, s pocitem, že jsou tady skutečně pro mne, pro nás.\nVystoupení a la hřeb festivalu očekávám od amerických System of a down. Jelikož jsem se vstříc „Systemům“ nevydala včas, polovinu koncertu se prodírám dopředu. Přestože se podle mého a nejen mého názoru rozhodně jedná o jedny z headlinerů, hraje skupina ani ne hodinu. Ale přiznávám, husí kůže mi naskočila, ne že ne. Davy punkrockových děcek by mě za to nejspíše ukamenovaly, ale z Green day jsem upalovala do stanu odpykat si minimum spánku před svojí první noční směnou.\nVstávání v půl druhé a ke všemu bez kávy pochopitelně nespadá zrovna do škatulky med, ale jinak mne mytí záchodků za atmosferické tmy překvapilo spíše příjemně. Co by dali všichni čeští milovníci festivalů za to, kdyby na hudebních akcích u nás vypadaly toalety stejně. Místo smradlavých TOI TOI, které se ke konci festivalu člověk bojí otevřít, zde fungují klasické splachovací záchody a ne že bych nezahlédla ani jeden nespláchnutý exkrement, ale většinou bylo vše v přijatelném nepáchnoucím stavu.\nA jen tak mimochodem, dámy styďte se! Na použité pomocníky při menstruaci, rádoby schované za mísou, jsem si zvykla poměrně rychle a postupem času je téměř přestala vnímat jako něco nechutného, ovšem opravdová lahůdka byl -pozor, nový západoevropský hit! – shewee. Emancipace totiž nezná mezí a i (ne již příliš) něžné pohlaví má přece právo konat jednu ze základních bilogických potřeb ve stoje. Papírové kelímky, které tento cíl umožňovaly, rozházené všude okolo, mne už po nesčetných setkáních s pany tampóny a slečnami vložkami ani nepřekvapovaly.\nVlezlý závan počůrané trávy pro neschopnost trefit se do koryta taky nepředstavoval příliš velký šok. Ovšem to, že některé ženy pěkně na hulváta rovnou do koryta vykonali i, ehm, velkou potřebu, způsobovalo, že jsme setkání s tímto typem záchodů chodili rozdýchávat na čerstvý vdzuch. Žádné splachování tu totiž stejně jako u pisoárů nefungovalo a tak se tyto sem nepatřící výměšky musely vyndávat takzvanými pickery (kleštěmi na sbírání té nechutnější verze odpadků). Ono vydávání pochopitelně měla na starost právě naše četa. Děkujeme!\nNarozdíl od pickování však záchodková směna neskýtala příliš mnoho fyzické námahy a tak jsem šla (po dvojnásobné porci medových lupínků s mlékem, které považuji za nejlepší jídlo, které nám zde poskytují) spát na nepohodlnou karimatku a za začínajícího hluku z festivalu poměrně čilá. Ač jsem se převalovala v nejrůznějších polohách ve stanu šest hodin, skutečně jsem prospala dvě. Přestože v nazpaměť naučeném programu uloženém v hlavě mám zvýrazňovačem označených víc než deset skupin, držím se svého tvrdohlavého boje proti samotě a taky tak trochu z lenosti vyčkávám na návrat ostatních, kteří měli na směny větší smůlu než já – pracují od pěti ráno do půl sedmé večer.\nSobotní program rozbušil mnohá (post)adolescentní srdce, jelikož hlavní hvězdou je bezesporu v poslední době ne příliš koncertující již slávou ověnčený Eminem, který žánrově nezapadá mezi zdejší záplavu alternativního rocku. Přesto sklidil úspěch v podobě zřejmě nejlidnatějšího publika na celém festivalu ochotně čekajícího i přes téměř půlhodinové zpoždění, které si většina interpretů nedovolila. My čekáme pouze na coming out tohoto nepříliš nápadného muže i na koncertě schovávajícího se pod kapucou a uháníme spát. Posléze litujeme, na jevišti se objevila i zpěvačka Dido, která s Eminemem odzpívala jejich veleúspěšný duet Stan a mnoho lidí koncert označilo za nejlepší hudební zážitek jejich života.\nNeděle je poznamenaná blížícím se koncem akce, lidé se na poslední chvíli opíjejí a utrácejí své poslední peníze, na plyn přidali i hudebnící – v pozitivním slova smyslu. Jako poslední skupina, jež ovládne hlavní stage, byli zvoleni američtí Nine Inch Nails, kteří se v Británii těší daleko větší popularitě, než v Česku. Lidé je zahrnují aplausy a znalostí každého slova jejich textů a rockeři nás všechny odměňují show, která se chlubí nejen skvělými efekty (šlehající plameny, skvělé osvětlení), ale hlavně velkolepou hudbou, jejíž hlavní plus nespočívá v kvalitním ozvučení, ale v niterném projevu zpěváka Trenta Reznora. Poprvé jsme byli svědky marnivého buřičství, když Trent svoji kytaru obřadně položil na pódium a za nevěřícného zraku všech ji nesnesitelně pomalu zapálil pochodní (ihned mu to však odpouštíme). V zásobě měl naštěstí další a tak mohl v ohromování diváků svým uměním pokračovat. Vyvrcholení spočívalo v kýčovitém nekýčovitém ohňostroji a já tentokrát ze svých obvyklých tří hodin zdřímnutí před noční směnou stíhala sotva polovinu.\nMýlila jsem se. Místo v půl druhé jsem se totiž vzbudila v půl osmé. Zprvu jsem se téměř bála vylézt ze stanu a podívat se nadřízeným do očí. Když jsem se konečně vzpružila a šla vykoktat omluvu, zjistila jsem, že tady to funguje jinak – Nepřijdeš do práce, přijdeš o peníze, my máme lidí dost, je to tvůj problém.\nZ pondělí se stal náš soukromý svátek práce, jedná se o jediný den, kdy mají všichni volno. Poprvé a naposledy se tak vydáváme na túru do centra města, které je po dva týdny naším alternativním domovem. Zjišťujeme, že do zapadákova má Reading (tak se totiž nazývá nejenom festival, ale i město) daleko, nám Trutnovákům se zdá poměrně velké, plné obchodních domů a charakteristické britské architektury vyznačující se cihlovými neomítnutými domy.\nNásledující dny nám pro svoji podobnost nehezky splývají. Vstáváme se sluncem a už od chladného rána pomalu uklízíme nekonečná pole posetá odpadky. Spásou jsou ojedinělé pauzy, naopak alergii jsme si vytvořili na slovní spojení „Hey guys, jdem na to!“, kterým bývají siesty ukončeny. Naštvaně nadáváme na „recyklovače“, kteří se derou dopředu jako první, a místo aby skutečně trávili čas s plechovkami a plastem, hledají zapomenuté či z marnivosti vyhozené poklady. Právě tyhle dárečky rozzáří naše oči během práce ještě více než monotónní půlbagetový oběd a každý pochopitelně touží po co nejcennějším skvostu.\nPo skončení festivalu už nám velké potěšení neposkytují ani večery. I když musím přiznat, že přes den nacházíme mezi „rubbishem“ (britská terminologie je populární i mezi Čechy!) mnoho neotevřených plechovek piv a ciderů, kterých jsem se za celou dobu stihla dost přepít. Šťastlivci jsou odměněni i víceprocentními nálezy. Daleko více nás však těší „burza“ stanů (mnoho Angličanů je bere jako jednorázovou záležitost a nechá je nepoškozené i s obalem v campu, stačí si jen vybrat) a prodírání se poztráceným oblečením či botami (celou dobu nadávám na svoji nadprůměrnou nohu a závidím „třicetdevítkám“, ale dvoje Converse mi přeci jen padnou).\nNěco málo z našich nálezů\nProtestují krk i záda (osvědčila se nám méně vyčerpávající a překvapivě efektivní kupičková metoda a la nahrnout si odpadky na majestátní kupu, sednout si k ní a cpát si je pohodlně rovnou do pytle, nevypadali jsme však při ní jako pilní pracovnící). Ráno nám je zima, přes odpoledne se marně snažíme vyhrnout si tepláky co nejvíce nahoru, abychom se nesmažili v horku více, než je nutné. Značné nepopularity nabyl skotský národ, který se zde projevuje jako banda lenochů pijících alkohol a hulakajích celou noc (což je přes tenkou „stěnu“ stanu slyšet opravdu víc, než by si člověk přál). Ještě více než nevýživné obědy nás fascinují potraviny, které nám krajané servírují k večeři (například mleté maso s kari omáčkou, hranolkami, rýží a čočkou, tři bizarně zkombinované přílohy najednou nejsou žádnou výjimkou, což byste možná byli ochotní tolerovat, pokud by vám za stravu nestrhávali 12 liber denně).\nJsme neskutečně natěšené na bezesný zimou netrápený spánek v posteli a vanu s okrajem posetým tělovými mléky a čístícími maskami vyrážíme se zavazadly bohatšími o stany, spací pytle, nafukovací karimatky, šaty či pasty a ústní vody (někteří lidé tam jeli napůl bydlet se všemi možnými serepetičkami a vybavením a nezničené a neotevřené to beze stopy po pocitu viny a marnivosti nechávali na místě).\nKamarádčin kufr dokonce v úschovně zavazadel překračuje dvacet kilogramů. Do zlatého domova jedeme z Londýna až v pět hodin a tak stíháme turistické minimum Buckingham palace (informace, která zřejmě překvapí: Pražský hrad se mi líbil víc) – Big Ben – Parliamentary house – St. James park. Ještě se napálíme v obchodě se sladkostmi, kde utrácíme poslední peníze za nechutně drahý balíček plný hnědých kostiček, který považujeme za výbornou ručně vyráběnou čokoládu. Doma nás ale místo čokolády vítají karamely.\nI přes mírně provztekaný poslední týden jsme již po několika dnech začali hlásit, že příští rok jedeme znovu. Horší práci asi už nikdy dělat nebudeme a dva týdny pod stanem neproběhly úplně medově, ale… za cenu, že se podíváte do Království – na jeden z největších hudebních festivalů – a ještě si přivezete peníze, za tu cenu nám to stojí. A pokud někdy chytnete záchvat zhýčkanosti a rozmazlenosti, brigáda na Readingu je skvělá odmazlovací kůra, která naučí každého vážit si běžných hodnot a tepla domova.\nAhoj prosím tě mohu se zeptat, kde jsi k takové brigádě přišla? děkuji.


Matrace Red Moon antibacterial 80/200/20 cm | Detska-prodejna.cz\nÚvod Matrace 80x200 Matrace Red Moon antibacterial 80/200/20 cm\nOrtopedická matrace z monobloku studené HR antibakteriální pěny s oboustranným vlnitým profilováním. Speciální antibakteriální pěna s certifikovanou úpravou ultra-fresh, která likviduje bakterie, houby, roztoče, plísně a další nežádoucí mikroorganismy v matraci. Zabezpečuje dokonale čisté a zdravé prostředí pro Váš spánek a dlouhodobě zabezpečí zdravé a suché klima uvnitř matrace. Matrace je speciálně tvarovaná do 7 anatomických zón, nabízí vynikající ortopedické vlastnosti a potřebné proudění a výměnu vzduchu. Studená pěna je dnes velmi rozšířeným a oblíbeným materiálem pro výrobu matrací. Jedná se o specifický druh polyuretanové pěny, která vzniká lisováním za studena. Vyniká svojí pružností, tvarovou stálostí, bodovou elasticitou a dlouhou životností. Její velikou výhodou je schopnost držet tvar a elasticky reagovat na tlak těla. Díky své prodyšnosti dokonale odvádí vlhkost, která vzniká při nadměrném pocení. Svou strukturou připomíná porézní houbu, takže v ní spolehlivě cirkuluje vzduch. Matrace ze studené pěny jsou vhodné i pro děti, jsou hygienicky nezávadné a nepřehřívají se. Vzhledem k uvedeným vlastnostem HR pěny, můžete mít doma tyto matrace bez známek opotřebení dlouhá léta. • matrace je speciálně tvarovaná do 7 anatomických zón, nabízí vynikající ortopedické vlastnosti a potřebné proudění a výměnu vzduchu • jádro dokonale kopíruje tvar lidského těla • doporučený rošt lamelový • standardní vyhotovení v potahu – Tencel • HR pěna 40 kg/m3 Tato matrace je vhodná na pevné, i polohovací lamelové rošty. Parametry matrace: materiál:\tHR pěna tuhost matrace:\t3 (z rozsahu 1-5) výška matrace: 20 cm nosnost matrace: 130 kg potah matrace: Tencel - snímatelný, pratelný na 60°C doporučené uložení: lamelový rošt záruka - dle zákona Při objednání atypického rozměru je z důvodu zakázkové výroby vyžadována záloha, nebo platba předem v minimální výši 50 %. Některé obrázky mohou být pouze ilustrační. Celý popis produktu\nPůvodní cena 9 322 Kč\nObjednací číslo: Red Moon antibacterial 80/200 cm


Krémovo-černý vzorovaný kabát M&Co | ZOOT.cz\nŽENYKabátyKrémovo-černý vzorovaný kabát M&Co\n2 189 Kč875 KčKdy to dostanu?\nRychlé oblékání a svlékání, rychlý nákup.\nMožnost nošení na podzim, v zimě i na jaře.\nTo vše jsou charakteristiky a výhody tohoto vzorovaného kabátu.\nTyp: vzorovaný kabát\ndélka - 83 m\nKód produktu: 299994


Nemáte nárok na vrácení daně z nabytí nemovitosti? · Lion Consulting\nČlánek z 5 Aug 2020\nPokud jste si v uplynulých letech pořídili nový byt v rodinném domě a zaplatili daň z nabytí nemovitosti, pak zbystřete – následující dobrá zpráva se může týkat i vás.\nNa počátku celého případu bylo cílené rozhodnutí našich zákonodárců, že bytové jednotky v bytových domech jsou při prvním prodeji novostavby od daně osvobozeny, zatímco bytové jednotky v novostavbě rodinného domu (a v dalších z řady typu staveb) nikoliv. Dle Finanční správy se nejednalo o mezeru v zákoně, jak se někteří domnívali, ale o záměrné rozhodnutí, učiněné v souladu s účelem staveb podle stavebních předpisů.\nMnoho majitelů se s faktem, že musí zaplatit daň z nabytí nemovité věci za jednotku (byt) v rodinném domě, nesmířilo. Proč by měli daň platit oni, když novopečení majitelé bytových jednotek v novostavbách bytových domů platit nemusí, přitom to vypadá jako totéž? Finanční správa se tehdy pokusila rozdíl osvětlit v článku „6 mýtů o zdanění nabytí bytové jednotky v rodinném domě“.\nCelá záležitost zašla tak daleko, že se jí na podnět dotčených majitelů jednotek (bytů) začaly zabývat i soudy, bohužel s rozdílnými výsledky a argumentací. Některé daly za pravdu majitelům bytů, některé Finanční správě. Nejistota tedy pokračovala. Obrat nastal až v souvislosti s přijetím novely zákonného opatření Senátu č. 340/2013 Sb., o dani z nabytí nemovitých věcí, která byla vydána pod číslem 264/2019 Sb., kdy počínaje 1. 11. 2019 došlo k rozšíření osvobození i na první úplatné nabytí vlastnického práva k jednotce v rodinném domě.\nCo si však mají počít majitelé, kteří si nové bydlení pořídili před tímto datem a daň již zaplatili? Jasno v celé záležitosti udělal až rozsudek Nejvyššího správní soudu sp. zn. 4 Afs 89 / 2020 – 44 ze dne 24. 6. 2020. Tento rozsudek říká, že osvobození od daně z nabytí nemovitých věcí je možné uplatnit i na případy prvního úplatného nabytí vlastnického práva k jednotce v rodinném domě před účinností výše uvedené novely. Finanční správa se rozhodla rozsudek respektovat (pozn. Jedná se o období od 1. 1. 2014 do 31. 10. 2019). Můžete tedy požádat o vrácení daně.\nCo tedy udělat pro to, aby vám byla zaplacená daň vrácena? Pokud splňujete výše uvedené podmínky a podmínky v § 7 zákonného opatření, stačí vyhotovit dodatečné přiznání k dani z nabytí nemovitých věcí a zažádat o vrácení přeplatku na dani. Před samotným podání dodatečného přiznání doporučujeme spojit s finančním úřadem, kde jste podávali řádné přiznání a který bude mít i zpracování dodatečného přiznání na starosti, a domluvit se na dalších dokladech, které společně s dodatečným přiznáním budete podávat. Může se jednat například o Prohlášení vlastníka potvrzující rozdělení rodinného domu na jednotky a/nebo dokument potvrzující přidělení čísla popisného nebo evidenčního. Někde postačí Vyrozumění o vkladu do KN, někde správce daně požaduje i kolaudační rozhodnutí, proto doporučujeme se předem domluvit na vašem Finančním úřadě.\nV případě potřeby vám naši daňoví poradci rádi poradí či připraví potřebné podklady.\nZdravotní pojišťovny tolerují pozdější podání přehledu OSVČ za rok 2019\nNew office - Prague 6 Dejvice 27. 2. 2021\n2021 Minimum Wage 4. 1. 2021\nPartnership with BambooHR 18. 9. 2020


Schránky měkkýšů VY_32_INOVACE_CH3 – 04 AUTOR: Mgr. Jana Krajinová - ppt stáhnout\nSchránky měkkýšů VY_32_INOVACE_CH3 – 04 AUTOR: Mgr. Jana Krajinová\nPrezentace na téma: "Schránky měkkýšů VY_32_INOVACE_CH3 – 04 AUTOR: Mgr. Jana Krajinová"— Transkript prezentace:\n1 Schránky měkkýšů VY_32_INOVACE_CH3 – 04 AUTOR: Mgr. Jana Krajinová\nVYTVOŘENO: říjen 2011 STRUČNÁ ANOTACE: Laboratorní práce. Téma: Měkkýši – živočichové s měkkým tělem. Stavba schránek měkkýšů, určování, třídění a reakce s kyselinou chlorovodíkovou. Časová náročnost: 1 vyučovací hodina v součinnosti s elektronickou verzí učebnice FRAUS Přírodopis 6 Tento materiál byl vytvořen jako učební dokument projektu inovace výuky v rámci OP Vzdělávání pro konkurenceschopnost\n2 Měkkýši Jsou živočichové s měkkým nečlánkovaným tělem\nchráněným vápenatou schránkou: 1) 2)\n3 Měkkýši Jsou živočichové s měkkým nečlánkovaným tělem\nchráněným vápenatou schránkou: 1) ulita 2) lastura\n4 Měkkýši se rozdělují na 3 skupiny\n5 Měkkýši se rozdělují na 3 skupiny\n1) plži 2) mlži 3) hlavonožci\n6 Měkkýši se rozdělují na 3 skupiny\n1) plži u _ _ _ _ 2) mlži l _ _ _ _ _ _ 3) hlavonožci\n7 Měkkýši se rozdělují na 3 skupiny\n1) plži u l i t a 2) mlži l a s t u r a 3) hlavonožci\n8 Měkkýši – třídění podle prostředí\n_ _ _ _ _ a) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ b) mořští 2) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _\n9 Měkkýši – třídění podle prostředí\nvodní a) sladkovodní b) mořští 2) suchozemští\n10 Vápenatá schránka Ulity i lastury obsahují uhličitan vápenatý, který reaguje s kyselinou chlorovodíkovou. Vzniká plynný oxid uhličitý, voda a chlorid vápenatý.\n11 LABORATORNÍ PRÁCE Pozorování schránek měkkýšů a jejich určování\nProzkoumej několik lastur a ulit a pokus se pomocí obrázků v atlase určit název měkkýše. Načrtni alespoň jednu lasturu a jednu ulitu. Reakce kyseliny se stavební látkou schránek Do malé kádinky nalij malé množství devíti procentní kyseliny chlorovodíkové a vhoď kousek schránky běžného měkkýše. S kyselinou pracuj opatrně pod dozorem vyučujícího. Popiš svá pozorování reakce kyseliny s vápencem z ulity. Po práci si nezapomeň umýt ruce.\n12 Použité zdroje: Učebnice FRAUS Přírodopis 6\nStáhnout ppt "Schránky měkkýšů VY_32_INOVACE_CH3 – 04 AUTOR: Mgr. Jana Krajinová"


Autor recenze: Daniel Kočica, 2015-02-08\nTento týden Microsoft oficiálně uvolnil ke stažení zdarma zbrusu nový Office. Nese označení 2016 nebo chcete-li jen 16 a dostat se k němu můžete pouze pokud máte nainstalované Technické Preview Windows 10. Prozatím nejde o kompletní balík, ale o trojici těch nejpopulárnějších kancelářských aplikací – tedy konkrétně o Word, Excel a PowerPoint. Po pár dnech zkoušení lze konstatovat, že jde o další krok správným směrem.\nVšechny tři zmíněné aplikace naleznete v aplikaci Store (obdoba Google Play jak ho známe ze systému Android, ale pro Windows). Záludnost je skrytá v tom, že v TP Windows 10 existují dvě Store aplikace. Jedna je označená zelenou ikonou a druhá šedou s poznámkou (beta). Ta šedá je ta ve které uspějete, v té druhé můžete bloudit dle libosti třeba hodinu…\nPrvní spuštění Office 2016 vám vyrazí dech. Avšak překvapivě ne žádnými grafickými orgiemi, ale naprostým opakem. Vše je minimalistické a v kombinaci s novými jednoduchými piktogramy Windows pro minimalizaci, maximalizaci a zavírání oken máte pocit jakoby jste se ocitli ve Windows 3.1, tedy na začátku 90 let minulého století. A není to vůbec na škodu.\nVše je učesané a zaškatulkované do kategorií na horním panelu. Nikde nic nechybí, ale hlavně nenadbývá. Jedná se o výsledek optimalizace pro malé displeje a dotyková zařízení, výsledek který se ovšem výjimečně povedl.\nSoubory jsou ve výchozím stavu ukládány a otevírány rovnou na Microsoft OneDrive, vybrat si ale můžete i lokální úložiště, případně ukládat do alternativního online úložiště (jako Dropbox a podobně). Výborné je, že se nemusíte starat o průběžné ukládání práce, protože je všechno kontinuálně ukládáno tak jak pracujete. Nemusíte tak myslet na ukládání a mimo jiné to přináší úlevu od otravného vybírání souborů pro obnovení v případě pádu systému.\nDalší novou funkcí je například možnost přepnout si Word do režimu čtečky elektronických knih. Praktická maličkost, která ale udělá radost nejen majitelům mobilních zařízení.\nSamostatnou kapitolou je systém otevírání a ukládání jiných než nativních formátů (.docx, .xlsx atd) to se totiž neděje přímo na vašem počítači tak jak jsme tomu byli zvyklí doposud, ale vzdáleně na serverech Microsoftu. Díky tomu máme nejen jistotu, že jsou filtry pro převody vždy aktuální, ale ani nám zbytečně nezabírají místo na disku (vše oceníme o to více s příchodem office 2016 na mobilní zařízení)\nZ nových Office 2016 jsme jak už asi tušíte nadšeni. Revoluční změna vzhledu je osvěžující a mimořádně efektivní pro práci. Na druhou stranu je třeba podotknout, že se stejně jako v případě Windows 10 jedná i v případě trojice Word, Excel a PowerPoint 2016 teprve o fázi Preview (náhled) a vše se může podstatně změnit. Doufejme, že ne.\n1. Adobe Flash Player 74426\n4. Skype 34004\n8. 7-zip 26861\n9. TOR 26392\nNejrozšířenější kancelářský balík ve verzi 2013.\nmicrosoft office mobile, Office do mobilu


Den bezpečnosti i mistři graffiti v muzeu zemědělských strojů v Čáslavi – tisková zpráva - Národní zemědělské muzeum, s. p. o.\nDen bezpečnosti i mistři graffiti v muzeu zemědělských strojů v Čáslavi\nUž 21. dubna se v Národním zemědělském muzeu v Čáslavi uskuteční oblíbený Den bezpečnosti. Akce je určena především dětem z mateřských a základních škol. Koná se od 9 do 13 hodin a děti se budou moci seznámit s činností složek Policie ČR, Hasičského záchranného sboru, Zdravotnické záchranné služby i dalších organizací, jejichž akční ukázky práce proběhnou přímo v areálu muzea. Na dalších stanovištích si děti prohlédnou například simulátor převrácení vozidla nebo přistavenou techniku. Zpřístupněny budou také vybrané haly muzea se zemědělskou technikou.\nV neděli 24. dubna pak zve muzeum na akci Jak se tvoří graffiti, kdy do jeho čáslavského areálu zavítají mistři graffiti z různých koutů naší země, aby pro návštěvníky uspořádali nezapomenutelnou podívanou. Holky a kluky jistě potěší, že si budou moci toto umění sami vyzkoušet.\nDen bezpečnosti, NZM Čáslav\nTZ, Den bezpečnosti i mistři graffiti v muzeu zemědělských strojů v Čáslavi (0,1 MB)\nplakát Den bezpečnosti (0,8 MB)\nplakát Jak se tvoří graffiti (0,6 MB)\nfoto – Den bezpečnosti, NZM Čáslav (zip) (60,9 MB)


Vydáno dne 16. 05. 2005 (3535 přečtení)\nZlomek sekundy napětí a... Sedmnáct stránek odkazů. Dodnes jsem byl se svým příjmením vcelku spokojen. Občas jsem si někde přečetl o nějakém Žižkovi či Žižkové a vím, že přímo jakýsi Petr Žižka píše do Mladé fronty. Nepříbuzného Žižku jsem však nikdy nepotkal, natož aby to byl Petr. Žil jsem v domnění, že mé příjmení je sympaticky nefrekventované a že se dobře hodí k tomu, abych s ním spojil své velké skutky. Ostatně už je pomalu potřeba, aby byl Žižka zapsán v dějinách i poněkud mírumilovněji. Spatra i soucitně jsem pohlížel na Nováky či Koláře.\nA najednou to vypadá, že nejenže je příjmení Žižka dočista tuctové, ale že je i vyslovená tlačenice Petrů Žižků. Tady ředitel rádia, tady muzikant, tenhle zasedá v jakémsi představenstvu. S tímhle se pojí "Výhody pálení oken", s tímto "Je čas na umělé oplodnění?" Jak se v tomto prosadit?\nSebe jsem na internetu nenašel. Ulevilo se mi a pak mě to hnedle zamrzelo a pak se mi pocity slily. Tak on o mně svět neví! Chvíli jsem ten doušek převaloval na patře, ale ne a ne se rozhodnout, jak chutná.\nNu, je nejspíš zdrávo, odvozuje-li člověk to, kým je, především sám ze sebe. (Zdravím, Imanueli.) Ale občas mě přepadá myšlenka, zda nakonec není člověk prostě tak, jak je v hlavách druhých. Jsem dobrý člověk. Stačí to vědět? Není to už zpupnost? Není třeba to i občas slyšet? Jsi dobrý člověk. A co tu zbude z člověka, až ho nebude?\nJen jestli zrovna internet je tím správným místem, kde si ověřovat svoji "totožnost". Nu, mám o čem přemýšlet. Však také sváří se ve mně už nějaký čas pohrdání tímto virtuálním světem a neurčitá touha být i tady patrný. A co se stane, když vy do Googlu zadáte své jméno?\nCelý článek | Autor: Petr Žižka | Počet komentářů: 3125 | Přidat komentář |


Tři medici z Univerzity Karlovy a student informatiky z ČVUT stojí za projektem Chytrá triáž, který si klade za cíl snížit riziko šíření infekce mezi pacienty a zdravotníky při vstupu do nemocnice. Studenti s aplikací mají úspěch – používá se v testovacím režimu v pražské nemocnici, uspěli ve dvou hackatonech a naposledy i v akcelerátoru od Startup Wise Guys.\nKvůli koronavirové pandemii před vstupem do nemocnice probíhá tzv. triáž – třídění pacientů podle rizika nakažení. Pacient musí vyplnit papírový dotazník o svém zdravotním stavu a potenciálním riziku nakažení, který následně zdravotnický personál vyhodnotí a podle toho pošle pacienta na správné oddělení v nemocnici. Celý tento proces je zdlouhavý, tvoří se fronty a zvyšuje se riziko přenosu nákazy. Proto studenti přišli s projektem Chytrá triáž, který celý proces zrychlí a sníží tak dobu kontaktu zdravotnického personálu s pacientem, a tedy i možné riziko nákazy.\nChytrá triáž je webová aplikace, kde vstupní triážní dotazník vyplníte předem online a při vstupu do nemocnice ukážete pouze QR kód. „Online dotazník obsahuje stejné otázky jako ten papírový, jen ho můžete vyplnit předem v pohodlí domova,“ popisuje medik Vasil Kostin. Hlavní výhody jsou až třikrát rychlejší odbavení pacientů při vstupu do nemocnice, potřeba méně zdravotnického personálu, který triáž provádí, a především minimalizace rizika šíření onemocnění při kontaktu pacientů mezi sebou při čekání ve frontách i mezi pacientem a zdravotnickým personálem. Při vývoji studenti mysleli i na technické zabezpečení – osobní data zůstávají pouze ve vašem telefonu a nikam se neodesílají.\nOd konce dubna probíhá zkušební provoz aplikace Chytrá triáž ve Fakultní nemocnici Královské Vinohrady v Praze. „Nemocnice mají o službu zájem, limitací dalšího rozšíření byly finance,“ komentuje Tom Kuna. Tvůrci aplikace si sami prováděli statistiky a sbírali uživatelské zkušenosti. „Překvapilo nás, že lidé si často nechali mobil v autě nebo ho měli vybitý. Někteří neměli internet v mobilu, který je nutný pro první načtení stránky. Pro některé byla samotná návštěva nemocnice natolik stresující, že nechtěli zkoušet nic nového,“ vyjmenovávají medici nejčastější problémy a neochotu pacientů Chytrou triáž použít.\nMají úspěch nejen v nemocnicích\nS projektem Chytrá triáž vyhráli už dva hackatony – Hack Digital Košice 2020 a Hack the crisis Slovakia. Naposledy uspěli v akcelerátoru od Startup Wise Guys, kterého se účastnilo 28 týmů z 20 zemí. Kromě finanční výhry 5 000 eur získali i mnoho cenných rad: „Finanční prostředky nám umožní další rozvoj projektu, například nákup nového hardwaru i právní služby. Stejně důležitý pro nás byl i mentoring, který nám ukázal nové možnosti a směr dalšího vývoje,“ řekl pro iForum Ľuboš Repka. Studenti dostali i konkrétní rady k technickému řešení aplikace. „Poradili nám, jak odstranit technické i grafické chyby a jak celou aplikaci ještě více uživatelsky zjednodušit,“ shrnuje Tomáš Trejdl. „Výhra nám také dala potvrzení, že je to dobrý nápad, že máme pokračovat,” shodují se autoři projektu a Vasil Kostin sdílí další plány: „Aktuálně řešíme, zda si podáme žádost o evropský grant – technologie v medicíně a pomoc při covid-19.“\nZakladatelé projektu Chytrá triáž – zleva Tomáš Trejdl, Tom Kuna, Vasil Kostin, Ľuboš Repka.\nJak to celé začalo a další plány\nStudent informatiky Tomáš Trejdl a medik Vasil Kostin se znají už od základní školy, zajímají se o technologie v medicíně a už před rokem se účastnili prvního hackatonu s medicínskou tématikou. Když přišla koronavirová pandemie, přidali se k nim Tomáš Kuna a Ľuboš Repka a společně vytvořili projekt Chytrá triáž. Inspirací jim byly vlastní zkušenosti z dobrovolničení v nemocnicích při testování onemocnění covid-19. Vývoj aplikace jim trval necelé tři týdny a za další dva týdny už měli první testovací provoz. Na aplikaci ale stále pracuji a vylepšují: „Do budoucna se chceme zaměřit na ještě větší automatizaci, uživatelské zjednodušení a udržitelnost,“ vyjmenovává Ľuboš Repka.\nSoučasná podoba projektu je využitelná pouze pro koronavirus a případné další epidemie, studenti ale přemýšlí i o větší univerzálnosti, aby byl produkt využitelný i po koronaviru. „Nápadů máme spoustu, ale aktuálně je pro nás největší limitací čas – máme zkouškové,“ shodují se studenti, kteří teď všechnu energii věnují vylepšování aplikace Chytrá triáž, aby byli připravení na případnou druhou vlnu. „Zvažujeme aplikaci nabídnout třeba i firmám, které by při vstupu mohly mít umístěné turnikety s čtečkou QR kódů, které by pouštěly lidi bez symptomů a zároveň měřily teplotu,“ sdílí další nápady Tomáš Trejdl. Chytrá triáž tak rozhodně není jejich poslední počin: „Téma technologie v medicíně nás moc zajímá a určitě plánujeme pokračovat. Sešli jsme se jako dobrý tým a jsme sehraní,“ shodují se studenti.\nZa projektem stojí Tom Kuna a Ľuboš Repka – studenti 5. ročníku 2. lékařské fakulty UK, Vasil Kostin – student 3. ročník 3. lékařské fakulty UK a Tomáš Trejdl – student 4. ročníku Fakulty informačních technologií ČVUT.


Špína a lhostejnost\n„Hlína při každém kontaktu s mýma botama žloutla a rudla.“\nRuské město Karabaš je podle UNESCA jedno z nejznečištěnějších měst světa a když se tam ocitnete, připadáte si jako na jiné planetě. Bogdan Logvynenko píše o tamním žlutém sněhu, červené řece a hlavně atrofovanosti poznání.\nMou základnou byla hned tři místa – Čeljabinsk, Miass a Zlatoust, kde se dalo přespat. Celkově se tenhle kraj od zbytku starého dobrého ruského venkova moc neliší – s výjimkou toho, že právě tady bylo hodně uzavřených měst, a nyní tato oblast vede v počtu nepřístupných vojenských prostorů – do tří měst se tu dodnes dá dostat jen se zvláštním „vízem“. Čeljabinsk-65, Čeljabinsk-70 a Zlatoust-36. Právě tady se zrodila „Kuzkina mať“, česky Kuzkinova matka, zvaná také Car-bomba, kterou se Chruščov marně pokoušel vylekat Nixona.\nCar-bomba a lost in translation\nPrávě v Čeljabinsku-70, na severu oblasti, vyvinuli tu tajnou zbraň, které říkali „Kuzkina mať“. Byla to termojaderná bomba, na které pracovali Kurčatov a Sacharov, i když za jejího otce později považovali jen Kurčatova, protože Sacharov se trochu vzdálil sovětské „církvi“, stal se disidentem a dokonce dostal Nobelovu cenu míru. Tehdy ale Sacharov ještě pracoval pro sovětský režim a Car-bombu vynalezli právě tady.\nKuzkina mať, to byl jediný sovětský vynález, kterým tehdy děsili „západní kolegy“. Jezdili k nim, zvali je na oplátku k sobě a vyprávěli jim o jakési matce, a tlumočník to posluchačům nedokázal vysvětlit, nedokázal jim zprostředkovat ten strach, který měl zachvátit celý americký národ. Když v USA pochopili, o co jde, začali vtipkovat o sovětské jaderné bombě, která sice existuje, ale létat neumí, takže nejspíš vybuchne tam, kde ji vynalezli.\nO Kuzkinově matce jsem poprvé četl v Čechovově povídce, podruhé pak na jednom internetovém fóru od obyvatele městečka Karabaš, které leží sto kilometrů od Čeljabinsku. O bombu ale nešlo. Člověk odtamtud psal zhruba tohle: „My vám ukážeme Kuzkinu mať! Všem, co si berou do pusy naše město! Ať vás ani nenapadne k nám jezdit! Žádný Mars už v Karabaši není, u nás je čistota a pořádek!“ Takových postů tam bylo víc. UNESCO město zanesla do seznamu nejznečištěnějších na světě. Podle fotek z internetu to tam opravdu vypadalo jako na jiné planetě. O Karabaši psali, že to je Mars na zemi. Zrovna jsem nocoval v Miassu, na půl cesty mezi Čeljabou a Karabašem, takže jsem se rozhodl, že tam zkusím zajet.\nČistota národa a atrofovanost poznání\nJel jsem stopem. Nejdřív jsem chytil plešatého nácka. Je jich tu celkem dost, ideu „ruského světa“, považují za vrchol světového myšlení, a sebe sama, Rusy, za dovršení vývoje lidstva. Občas jim ani neříkám, že jsem z Ukrajiny. Snažím se zamaskovat svůj přízvuk a začít místo „o“ vyslovovat „a“, jako se mluví v Moskvě. Moskvany tu taky moc nemusí, ale přece jen je mají radši než úkáčka. Moskvany nemusí a trochu se jich bojí. Klidně můžeš říct, že jsi z Moskvy, protože v Moskvě byl z místních lidí málokdo. Nikdo se tě nebude vyptávat, ve které ulici tam bydlíš. Za pár týdnů do Moskvy poletím, za letenku dám nějakých 400 rublů, asi 14 dolarů, ale pro místní to není o penězích. Jsou velice zaměstnaní, ve svém kraji mají spoustu práce, není čas jen tak si někam jezdit. Tenhle plešoun třeba, myslím, musí dbát o čistotu národa, to jednomu zabere spoustu volného času.\n„Já do Moskvy už nepojedu, to možná jednou moje dcera...“ To mi řekla třiadvacetiletá dívka s malou dcerou, u které jsem bydlel v Čeljabinsku. Vždycky mě šokovalo, jak lhostejní jsou lidé ke své zemi i k životu. Jako by neměli žádnou touhu se někam pohybovat, něco uvidět a poznat. Atrofovanost poznání jsem tu pociťoval jako nikde jinde.\n„Moc se tu nepředváděj a k takovým jako já si nesedej,“ řekl mi plešatý nácek v žigulíku. „Já jsem v pohodě, ale fašistů a neofašistů tu teď je jako sraček. Utopil bych je všechny v jezeře Turgojak.“\nŘekl jsem mu, že jestli jich doopravdy je jako sraček, tak jezero asi nebude stačit. Jezera mi bylo vážně líto, je podobné Bajkalu a moc krásné. Nácky jsem tu viděl tolikrát na nádražích, viděl jsem je pochodovat v centru města, ale podařilo se mi se s nimi nikdy nesrazit tváří v tvář, kromě tohohle jednoho, který nejdřív říká, že není nácek, a pak by všechny topil v jezeře. Vždyť konec konců nejsem ani Ázerbájdžánec, ani „čmoud“ odněkud z Kavkazu? K tomu, aby ses stal obětí fašismu, ale stačí i to, že máš dlouhé vlasy. A já je tehdy měl opravdu dlouhé. On se samozřejmě, jako většina Rusů, zeptal, proč a nač si tyhle vlasy nechávám narůst. Vtip o tom, že si rostou samy, nepochopil. Rozhodl jsem se, že nic špatného o „fašistech a neofašistech“ raději říkat nebudu, ještě by se ukázalo, že si chtěl ověřit, jestli nejsem antifašista. V Rusku se fakt naučíš držet jazyk za zuby.\nVystoupil jsem v centru, ne na okraji města, a hned jsem se ocitl v centru pozornosti místních bezdomovců. Měl jsem malý batůžek a fotoaparát. Už v prvních chvílích „na této zemi“ jsem pocítil všechno, o čem mi vyprávěl jeden poslanec. V nose mě svědilo, jazyk se mi kroutil, oči slzely, vůbec jsem citlivý alergik a astmatik, nad jakýmikoli fyziologickými problémy ale převážila zvědavost. Nalevo ode mě se asfaltem prořezávala nějaká neuvěřitelná hornina, aspoň na první pohled to tak vypadalo. Byla to hlína černé barvy, která připomínala současně obří krátery i praskliny v zemské kůře, žloutla a rudla při jakémkoliv kontaktu s mýma botama. Dál byla červená říčka, která se vlévala do žluté. Za ní se pásly krávy, které tu vodu pily.\nJeli jsme zeleným a vonným Uralem. Dokonce i přes filtr klimatizace byla cítit svěžest toho vzduchu. Díval jsem se z okýnka, ve kterém jsem viděl ne krajinu, ale vzory podzimního, trochu už zežloutlého listí, krásného listopadového počasí a vysokánských hor, jak se při pohledu z okna zdálo. Když jsem vystoupil z auta, všechno to zmizelo jako sen. Ještě vidíš nějaké jeho útržky, ale před tebou je realita. Ani jeden strom, červená řeka, žloutnoucí hlína, děsiví a špinaví lidé a továrna. Továrna na měď, která vypouští do atmosféry nějaký sajrajt, co dráždí všechny smyslové orgány.\nTovárna na nedotknutelnost\nZmiňoval jsem post z internetového fóra o tom, že v Karabaši je už všechno v pořádku a o „Kuzkinově matce“, kterou nám místní obyvatel, docela jako Chruščov, klidně ukáže. Myslel jsem na to, jak moc se jeho slova liší od reality. Jak? Snažil jsem se položit si otázku, proč tomu tak je? Co je nutí, aby tak agresivně vydávali přání za realitu? Vlastně to je jednoduché a logické, bojují za svůj způsob života, za svou nedotknutelnost, za svůj strach ze změn.\nHistorie místní továrny, jediného podniku, který živí celé město, je celkem působivá. Měď tu našli už počátkem 19. století, na jeho konci tu otevřeli carský závod. Později, v roce 1908, ho koupil anglický magnát, který ho značně rozšířil. Pak říjnová revoluce – podnik zabrali a donutili ho pracovat ve prospěch celé země. Skoro po celou dobu existence SSSR zůstal bez modernizace, sovětská vláda vysávala ze zemských hlubin všechno a za sebou zanechávala trosky. Závod zavřeli až za přestavby, v roce 1989. A když k vládě přišel nový car Putin, se závodem znovu nic neudělali, jen ho zase spustili.\nV roce 2004 byla na Ukrajině demokratická revoluce, a v Karabaši zatím došlo k největšímu znečištění atmosféry v historii Ruska. Několik let poté tam padal žlutý sníh, všechna oblastní i místní onkologická oddělení zaplnili pacienti z Karabaše a počet obyvatel se snížil o třetinu, podle neoficiálních údajů dokonce mnohem víc, tady to totiž počítají podle registrace, kterou v Rusku není tak snadné změnit.\nProč místní hájí továrnu, která je zabíjí? Zabíjí jejich zemi a Ural v okruhu několika kilometrů změnila na filmovou lokaci k natáčení fantastických krajin z jiných planet do filmů a počítačových her? Třicetimetrová hora z odpadků, která vypadá jako Mordor? I ta je v Karabaši, viděl jsem ji. Proč by lidé továrnu měli chránit? Protože se bojí jakýchkoliv změn. Potřebují jakoukoliv práci, aby se udrželi, aby uhájili existenci. Tady nemůžete prodat nemovitost, odstěhovat se odsud je skoro nemožné.\nJsou to sovětští lidé, otroci, se kterými se pokoušel bojovat dokonce i Chruščov, když začal dávat vesničanům-otrokům zemi, občanské průkazy a povolení prodávat zemědělskou produkci na kolchozních trzích. Chruščov právě takhle o vesničanech mluvil: „otroci“, a oni jimi opravdu byli. Jiným druhem otroků byli proletáři, navěky připoutaní ke svým podnikům, ale opravdovou podstatu proletářského otroctví můžete pocítit až dneska. Na otroctví není nejhorší otrokářství, ale rabské vědomí. Je to poslední etapa, v níž otrokáři dosáhli svého: donutili otroky, aby omlouvali své otroctví. V Karabaši to je cítit jako nikde. Dokonce i v mafiózních nelegálních dolech na Donbase měli otroci aspoň trošku hrdosti.\nŠel jsem a fotil děsivou krajinu na nějaký levný kompakt, když v tom ke mně přistoupil týpek bezdomoveckého vzezření: „Co to tu fotíš?“ V tu chvíli jsem vůbec nepochyboval o tom, že ho najali, aby zastrašoval všelijaké hledače extrémních dobrodružství. Vymyslel jsem si historku o příbuzných, kteří tu umřeli a za kterými jsem teď přijel, a on mi dal pokoj.\n„Spas nás a zachovej“\nV centru Karabaše stojí maličký Lenin. Lenin, ke kterému můžete přijít a pohladit ho po hlavě. A na hoře, na které kdysi rostly stromy, stojí veliký kříž a z kamenů je na ní vyskládáno „Spas nás a zachovej“. Žádné jiné symboly tu nejsou, žádná jiná naděje tu nezůstala. Strávil jsem v Karabaši jen pár hodin. Kromě dozorce bezdomoveckého vzezření se mnou nikdo mluvit nechtěl. Spolužačka mé kamarádky měla prý moc práce. Myslím, že by stejně nechtěla mluvit. Tady je těžší tvrdit, že všechno je v pořádku, když tě z místního vzduchu pálí oči. Po hodině, zatímco jsem pomalu šel z města a černých hor zpátky, k lesu. jsem začal dýchat jako ryba a zadýchávat se. Za nějakou dobu jsem les uviděl. Vpravo byla veliká skládka, ve které se hrabali lidé. Jak jsem už tušil, byla cesta sem stopem nemožná. Nikdo by nezastavil člověku, který tu „svýma nohama stál třeba jen pár vteřin,“ jak mi řekl ten poslanec. Nezbylo mi než jít deset kilometrů pěšky.\nHodně jsem přemýšlel o Kuzkinově matce. Zachraň ji a uchovej, bože. Tu Kuzkinovu matku, kterou všem ukážou. Bombu, jejíž tvůrce se z nějakého důvodu stal disidentem. Bombu, co nakonec nikam neodletěla a vypadá to, jako by, jak vtipkovali Američané, upadla zrovna tady. Strach a nenávist. Kuzkinova matka, která z lidí udělala otroky a z města ekologické peklo a novodobou robotárnu.\nMálo používaný ruský frazeologismus, který znamená zhruba „ukážu ti, zač je toho loket“ (doslova: ukážu ti Kuzkinovu matku). Poté se tak začala nazývat největší jaderná bomba všech dob, protože ji tak v nějaké konverzaci označil Chruščov.\nje ukrajinský reportér, bloger a kulturní manažer. Navštívil již více než 50 zemí světa. Založil reportážní portál „Ukraїner“. Kromě spousty cestopisných textů napsal knihu „Saint-Porno“, literárně zpracovanou zpověď pornoherečky z maloměsta. Ta se na Ukrajině stala bestsellerem.\nZe zkrácené verze přeložil z ukrajinštiny: Miroslav Tomek\nKarabaš (rusky Карабаш) je město v Čeljabinské oblasti (Ruská federace) mající 13.152 obyvatel (stav z roku 2010).\nMěsto leží na východním kraji Jižního Uralu asi 90 km severozápadně od Čeljabinsku, správního střediska oblasti. Ve městě se těží měď (Karabašmed a.s.), což v minulosti vedlo k výraznému znečištění města a okolí. Hora nacházející se na východním kraji města tak kvůli kyselým dešťům přišla o veškerou vegetaci.


Vítková: Medaile? Ještě mi to nedochází. To přijde, až budu mít bronz na krku | Olympiáda | Lidovky.cz\n10. února 2018 15:45 Lidovky.cz > Sport > Olympiáda\nVeronika Vítková - zatím bez medaile a pouze s plyšákem. | foto: Michal Sváček, MAFRA\nPCHJONGČCHANG Třináctkrát se biatlonistka Veronika Vítková vešla na světových šampionátech a olympiádách v individuálních závodech do elitní desítky. Vysněné osobní medaile se ale dočkala až v sobotu ve sprintu na hrách v Pchjongčchangu, kde si v mrazu a větru dojela pro bronz.\nLíp to začít nemohlo. Máme opět splněno už po prvním dnu, libuje si šéftrenér Rybář\n„Zní to až neuvěřitelně. Byl to můj sen mít svou olympijskou medaili. A je neuvěřitelné, že se to povedlo hned v prvním závodě,“ usmívala se spokojeně a přitakala, že se na vlastní medaili načekala.\n„Když si vezmu, jak dlouho se pohybuju v biatlonu, tak to bylo hodně dlouhý,“ řekla Vítková, která poprvé startovala na MS před deseti lety.\nFyzicky si medaili na krk pověsí až v neděli při slavnostním vyhlášení. Na stadionu po závodě dostala „jen“ květinu a hobla od týmu a emoce s ní příliš necloumaly.\n„Moc jich zatím ještě není, asi mi to úplně nedochází. Až budu mít medaili na krku, až ji budu mít u sebe..., ale i tak je to krásné,“ řekla devětadvacetiletá Vítková.\nNa olympiádě potvrdila, že od nového roku jezdí výborně. Ve Světovém poháru dojela třikrát třetí, nabrala sebevědomí a je v psychické pohodě. „Od začátku roku jsem se dostala na vlnu a pořád se na ní vezu dál,“ usmívala se.\nPohodu udržela i v závěrečné přípravě v Almaty a přivezla si dobrou náladu také na olympiádu. „Cítila jsem se tady dobře. Jen jeden den byl krizovej, ale co jsme se bavili s trenéry, tak to mělo být. To byla vlastně ta forma,“ řekla Vítková.\nNa pohled vypadá křehce, ale v Alpensia Olympic Parku ukázala ve sprintu vnitřní sílu. Závod se jel v mrazivém severáku.\n„Chvílemi tam byly úplné větrné mlýny, co nás zastavovaly, na střelnici se to taky točilo. Naštěstí jsem dokázala vleže zareagovat na vítr, tam mi to popadalo, škoda jedné rány ve stoje,“ zhodnotila závod.\nNa střelnici minula jen jednou, druhou ránu vstoje. V běhu předvedla devátý nejlepší výkon a na stříbrnou Norku Marte Olsbuovou, která startovala před ní, ztratila 1,6 sekundy.\nVeronika Vítková slaví s českým týmem.\nV posledním kole se snažila soupeřku nahánět. „Bohužel jsem se nedokázala přiblížit. Už jsem toho v konci měla fakt plné zuby,“ pronesla Vítková.\nJelikož startovala s číslem dvanáct, po dojezdu nevěděla, jestli na stupních vítězů vydrží až do konce. Byla druhá a rychle přijela pozdější vítězka Laura Dahlmeierová z Německa. Vítková se odběhla zahřát do buněk.\n„Zapnula jsem si mobil,“ prozradila, jak sledovala vývoj. Ohrožovala ji Slovenka Paulína Fialková. „Která byla pár vteřin za námi. Byla jsem taková nervózní, aby z toho nebylo čtvrté místo,“ přiznala obavy.\nFialková ale byla před olympiádou nemocná a postupně v posledním kole fyzicky odpadávala.\n„Když jsem viděla, že přijela na první mezičas po střelnici, tak jsem začala věřit. Co mi říkali předtím, tak tam nikdo za námi už nejel,“ řekla Vítková.\nO pár minut později už mohla slavit. Krátce se telefonicky spojila s přítelem Markem Lejskem, biatlonovým trenérem.\n„Byl strašně rád. Vypadalo to, že tam jsou i nějaké slzy,“ slyšela na dálku. Doma se spolu prý o biatlonu moc nebaví, pokud zrovna není trénink. „Snažíme se tomu vyhýbat, protože bychom se z toho oba asi zbláznili,“ řekla.\nLoni jela z tratí v Koreji při SP do nemocnice, ale v roce 2009 zde při mistrovství světa ještě coby juniorka málem vystoupila na stupně vítězů. Tehdy dojela ve vytrvalostním závodu pátá.\n„Sahala jsem tenkrát po medaili. Teď jsem se sem po letech vrátila a medaili mám, což je neuvěřitelně krásné,“ řekla Vítková.\nJak radí sportovní příručky, každý závod je třeba brát jako normální, a Vítková se tím v této zimě řídí.\n„Jdu závod od závodu a vůbec se neupínám, že jsem na olympiádě. Beru to jako každý jiný závod a to si myslím, že mi hodně pomáhá. Nepřipouštím si, že jsem tady na závodech. Jedu si takhle od začátku sezony a vychází to.“\nUž v pondělí může ve stíhačce ukázat, že to tak je. Ze třetího místa může útočit na další medaili.\n„Bude to těžký závod, střelecký, protože tady ta střelnice je hodně nevyzpytatelná a trať je náročná, ale člověk vyjede jeden kopec a pak už jen sjíždíme dolů. Myslím, že se bude rozhodovat na střelnici,“ řekla Vítková.\nVěří, že se po dni volna dokáže po vyhlášení a mnoha gratulacích koncentrovat.\n„Spíš mně může tohle pomoct, že jsem si zajela výsledek hned na začátku, a o to to může být jednodušší,“ řekla Vítková, která ale jinak nemá velkou pozornost v lásce.\n„Jsem spíš ta, co nepotřebuje být středem pozornosti, jsem ráda v ústranní. Doufám, že se to podaří nějak zkorigovat a nebude na mě vytvářen takový tlak,“ řekla.\nK. Pokorný Skvely vysledek skromne holky. Marne hledam nekde blahoprani od Koukalove,... 11:05 11.2.2018\nM. Košťál Moc jí to přeju. Jediná z tý slavný party ze Soči, která se podílela na... 6:47 11.2.2018\nJ. Denemark Verunko, máš splněno. Teď už jeď na pohodu.) 16:24 10.2.2018\nM. Košťál No, na pohodu, když tam není Gábi, tak Verča je mezi holkama v pozici hlavního... 6:49 11.2.2018


Deadly Venom - SA - World games - Závisláci.cz\nOnline hra: Deadly Venom - SA\nNacházíte se na: Úvodní strana:-> World games:-> Deadly Venom - SA\nPopis online hry Deadly Venom - SA:\nDo budoucna od místa, kde jsme přestali Deadly Venom 3, náš tichý vrah je nyní zkoumají hlouběji do infrastruktury dynastie objevit více z jejich zlé plány. Nové útoky stealth, nové zbraně a nové kostýmy nosit.\nDo budoucna od místa, kde jsme přestali Deadly Venom 3, náš tichý vrah je nyní zkoumají hlouběji infrastruktury seriálu objevit více z jejich zlé plány. Nové útoky stealth, nové zbraně nové kostýmy nosit.\nAkční strategicko - taktická hra Deadly Venom online\nAkční strategicko taktická hra Deadly Venom 3 - pokračování úspěšné legendární...\nAkční hra Deadly Venom 4 - další pokračování úspěšné strategické akční série...


Váhy představují Váhy. Váhy představují spravedlnost a rovnováhu.\nPorozumění a randění se ženou ve znamení Vah\nUžívá si partnerství všech typů, a to jak v profesním, tak i v osobním životě. Vaše dáma Váhy je noblesní a očekává, že se s ní bude tak zacházet. Miluje krásné věci. Její okolí musí působit esteticky, jinak nebude šťastná.\nBaví ji vše, co stimuluje její smysly, takže randění se slečnou Váhy by mělo být docela jednoduché. Od 5hvězdičkových gurmánských restaurací až po návštěvy zoo s domácími zvířaty si tato žena užije cokoli, co ochutná, dotkne se, ucítí, uvidí nebo uslyší. Večeře, show a noční tanec by byly ideálním prvním rande pro vaši milou ženu Vah.\nMiss Scales je o lásce. Láska a manželství jsou její životní cíle. Je to osoba „my“, nikoli osoba „já“. Její život musí být pokud možno vyvážený, jinak se stane neklidnou. Je organizovaná a bude mít rodinu s omezeným rozpočtem. V domácnosti budou přísná pravidla, ale vaše žena Vah bude vždy spravedlivá a čestná.\nVaše slečna Váhy bude vždy spořivá a využije domácí rozpočet. Bude však mít skvělý čas utrácet přebytečné prostředky. Je v tom na dlouhou trať. Daří se jí v dlouhodobých vztazích. Když se do tebe zamiluje, miluje tě navždy.\nLibra glyph pro astrologické psaní.\nKaždá Váha je individualita\nKaždá osoba má individuální tabulku narození podle toho, kdy a kde se narodila. Pokud můžete uvést přesné datum, čas a místo narození, profesionální astrologové vám mohou poskytnout vytištěnou mapu oblohy v okamžiku vašeho narození. Profesionál může také interpretovat umístění a aspekty ve vašem horoskopu narození.\nKdyž studujete astrologii, existují doslova stovky možností, jak určit něčí osobnost. Mnoho astrologických planet, domů zvěrokruhu a souhvězdí ovlivňuje charakterové vlastnosti, pocity, činy, reakce a osobnost.\nTaké je důležité vědět, že vaše znamení Měsíce a Vycházejícího jsou stejně vlivné jako vaše znamení Slunce. Ve skutečnosti, ve starověké astrologii, bylo znamení Rising považováno za znamení zvěrokruhu předmětu na mapě narození. Vaše sluneční znamení je znamení zvěrokruhu, kdy bylo Slunce umístěno do vašeho horoskopu narození. Vaše měsíční znamení je znamení zvěrokruhu, kdy byl Měsíc umístěn do vašeho horoskopu narození. A vaše vycházející znamení je znamení zvěrokruhu na východním obzoru v přesném čase vašeho narození. Znamení Rising se také nazývá váš Ascendent.\nJak dobře znáte svou ženu Vah?\nKterá z následujících aktivit by si slečnu Váhu užila na prvním rande?\nProfesionální sportovní akce\nVečeře, show a pozdní noční tanec\nPolední káva v kavárně\nKterá z následujících možností nejlépe popisuje vaši dámu ve znamení Váh?\nMiluje hezké věci\nMiluje být sám\njaký je její kámen, když je říjnová žena ve Vahách?\nJaké barvy budou vaše Vahami bavit nejvíce?\nSlavné ženy Váhy\nSérie Week Of Outfits: Týden oblečení inspirovaného Hollywoodem s vědomým stylem Bloggerka Jeneice Thompson — Dobrý obchod\n// O JENEICE //Umístění | Los Angeles, CAPráce | Více rolí ve společnosti Pavemint (startup greentech)Kde ji najít | Její Instagram a jí webová stránkaOblíbená značka | Většinou nakupuji reformace nebo zboží z druhé ruky Crossroads Trading Co., al...\n5 strategií, jak zůstat v roce 2018 skutečně přítomni — Dobrý obchod\nBuďme letos více prítomníČasto jsme taženi milionem různých směrů. Jsme rozptylováni naší technologií a neustále naladěni na cyklus zpráv 24/7. Občas máme tolik informací, že se ani nemůžeme rozhodnout, kde si dát kávu.Často, protože jsme neustále...\n7 udržitelných restaurací ve Washingtonu D.C. pro cestujícího gurmána – dobrý obchod\nUdržitelné stravování v DCAť už míříte do D.C. užít si rozkvetlé třešňové květy nebo pochodovat za věc, která vás nadchla, ve čtvrti je spousta restaurací, kde se podávají jídla, která jsou dobrá pro planetu i pro vás. Jako turista může být náročn...


Proč je Nordic Walking tak účinný? - inSPORTline\nÚvod > Proč je Nordic Walking tak účinný?\nV čem tkví kouzlo Nordic Walking. Proč je severská chůze o tolik účinnější než běžná chůze? Je Nordic Walking lepší než běhání?\nPři Nordic Walking zapojíte více svalů, spálíte více kalorií\nPři Nordic Walking zapojujete 90% všech svých svalů. Při běžné chůzi zapojujete jen dolní končetiny a částečně trup. Hlavní rozdíl je v tom, že při Nordic Walking používáte i ruce a tím zapojujete prakticky celou horní část těla. Navíc kýváním boků dopředu se automaticky prodlužuje délka kroku a zvyšuje se rychlost chůze. Proto se při běžné chůzi spálí zhruba 800 až 1000 kilojoulů za hodinu, ale při Nordic Walking až 1300 kilojoulů. Při chůzi však není nejdůležitější absolutní hodnota spálených kalorií za hodinu, ale hlavně pravidelnost pohybu. Při krátké procházce bez hůlek proto prakticky nemůže dojít k aerobnímu efektu. Jednoduše řečeno se při normální chůzi nezadýcháte, nezapotíte, nespálíte kalorie.\nNordic Walking je zdravý\nNordic walking má mnoho pozitivních účinků na zdraví člověka:\nHorní část těla při Nordic Walking přebírá až třicet procent práce nohou a značně jim ulehčuje, což má význam zejména u lidí obéznějších. Používání hůlek redukuje zátěž kyčlí, kolen i kotníků a tak nedochází k jejich přetěžování. Díky tomu mohou Nordic Walking provozovat lidí s problémy s klouby. Proto se často Nordic Walking používá také jako rehabilitační či dokonce léčebná metoda.\nPři severské chůzi s hůlkami se zpevňují nejen bederní svaly, ale i zádové, krční a ramenní, a tak se zlepšuje správné držení těla. To pak uvolňuje a odstraňuje bolesti zad.\nZapojením horní části těla se zvyšuje tepová frekvence, zlepšuje srdeční činnost a krevní oběh.\nPři používání holí se neustále střídá napětí a uvolňování svalstva paží a ramen, a tak se zvyšuje prokrvení celé horní části těla.\nDíky opoře rukou se při Nordic Walking snižuje možnost zranění, uklouznutí, podvrtnutí, pádu.\nDoporučujeme hole pro Nordic Walking


10 nejláskyplnějších okamžiků MJMK - Kat mezi řádky, slovy a příběhy\n10 nejláskyplnějších okamžiků MJMK\nby Kat - února 14, 2017\nValentýn. Svátek zamilovaných. Den plný velkých gest.\nPředně, abych uvedla věci na pravou míru: já Valentýna neslavím. Nijak si na něj nepotrpím a tenhle svátek mě míjí. Myslím, že vrcholem mého romantického večera bude, když se nacpu při večerním editování nové kapitoly čokoládou a půjdu spát s břichobolem.\nNicméně MJMK se odehrává v Anglii, Valentýn se v anglosaských zemích slaví a ani naše postavy se mu nevyhnuly. Přesto se scény narvané emocemi, kdy jsem se i já při psaní červenala, či mi srdce jihlo, nebo jsem posmrkala dojetím tunu kapesníčků, odehrály paradoxně jindy než na Valentýna. Ale proč si je zrovna dnes nepřipomenout? Když ne dnes, tak kdy?\nTady je mých deset nejoblíbenějších scén trilogie, ze kterých láska doslova sálá! A nejde jen o prvoplánovou romantiku a první polibky, jde i o lásku v jiné formě. ❤\nUpozornění: SPOILERY, SPOILERY, SPOILERY pro všechny, co nepřečetli AKTUÁLNÍ (50. kapitolu) v III. části, dodatky a adventní kalendář!\n1. Když Sirius poprvé políbil Selene\n„Rychle měníš názory, Smrtijedko,“ usmál se.\n„Copak nejsi rád? Můžu se otočit a nadobro ti pláchnout,“ pohrozila mu.\n„Tentokrát už neutečeš,“ ujistil ji a přiblížil se k ní.\nHbitě se mu vysmekla.\n„To sotva,“ křikla přes rameno a rozběhla se směrem k jezeru. Utíkal za ní. Oba se po dlouhé době upřímně smáli a nevadilo jim, že svým povykem, jak se klouzali po ledě, vyhnali všechny páry skryté v keřích v okolí několika metrů. Nejspíš to byly pro oba nejkrásnější svátky za dlouhé roky. Možná by tam dováděli jako děti pěkně dlouho, ale noc byla chladná a ani jeden z nich neměl pořádně teplé oblečení. Proto se raději vrátili do hradu.\n„Počkej,“ chytil ji za ruku ve Vstupní síni.\n„Ano?“ pohlédla mu zpříma do očí.\n„Máš nad hlavou jmelí,“ upozornil ji.\n„Já vím,“ přikývla. „Ono je totiž všude.“\nSirius se usmál a přitáhl si Selene blíž. Tentokrát mu neutekla a nechala ho, aby ji něžně políbil.\nNa tenhle okamžik jsem se těšila tak dlouho, až jsem si ho vysnila do posledních detailů, a nakonec to napsala docela jinak! Nicméně dodnes si pamatuju, že původní plán byl dlouhou dobu stejný: Vánoce, bradavické jezero a sníh. A pak bum! Tady to celé začalo a bez téhle dvojky bychom se s příběhem nikam nedostali.\n2. Když se James a Lily dali dohromady\nNakonec skákali z větve na větev a vzájemně se snažili zneškodnit toho druhého. Přestože byl James sportovně nadanější, byl to on, kdo první skončil se sněhem v obličeji na zemi. Možná ale Lily nechal vyhrát záměrně.\n„Jsi v pořádku?“ lekla se Lily a seskočila k němu na zem.\n„Jo,“ zahuhal a plival kolem sebe sníh.\n„Ukaž, pomůžu ti,“ usmála se. „Podej mi ruku.“\nJames vděčně stiskl její dlaň a prudce se postavil, jenže mu podjela noha na ledu a strhl sebou Lily zpátky na zem.\n„Ty jsi vážně děsný pako.“\n„Sranda musí být.“\nNajednou oba zvážněli.\n„Lil…já…,“ začal James váhavě. „Nechtěla bys…nechtěla bys se mnou…na…na ten ples?“\nLily neodpověděla hned. Místo toho si zastrčila své ryšavé vlasy za uši a váhavě přiblížila svůj obličej k jeho. Chvilku si hleděli do očí, a pak se konečně poprvé a doopravdy políbili.\n„Konečně!“ vykřikl Sirius a začal tančit oslavný tanec s Remusem kolem Gigi. Ta chvilku nechápavě hleděla, ale pak si všimla dvojice pod stromem a s chutí se k nim přidala.\nDnes bych na to šla autorsky docela jinak, nicméně na tuhle chvíli čekal snad každý. Zatímco Sirius a Selene mohli dopadnout všelijak, tahle dvojka má svůj osud vždycky pevně nalinkovaný! Tančila jsem u toho víc, než Sirius s Remusem dohromady!\n3. Když si Sirius bere Selene\nKdyž Sirius poprvé spatřil Selene ve svatebních šatech, dokonale oněměl. Nemohl uvěřit svému štěstí, že se žena jako ona chystá spojit svůj život právě s ním. Její šaty byly jednoduché a kytice narychlo vyrobená z toho, co našli v lese. On koneckonců měl také oblek, který si pořídil na úplně jinou příležitost. Ale bylo jim to jedno. Jediné, po čem oba toužili, bylo stvrdit svou lásku před nejbližšími.\n„Nyní přejdeme ke slibům,“ vyzval je Brumbál. „Siriusi?“\nTichošlápek ji uchopil za obě ruce a nervózně začal: „Popravdě, nepamatuju si ani slovo z toho, co mám říct.“\nJeho přiznání všechny přítomné rozesmálo.\n„Ale na tom nezáleží,“ řekl spěšně. „Jediné, na čem záleží, jsi ty. Oba víme, že život není procházka růžovou zahradou,“ pokračoval. „Svět tam venku se mění. A nikdo z nás neví, co přinese budoucnost. Kdybych byl na všechno sám, asi bych byl pořádně vyděšený. Ale nejsem, mám totiž tebe. S tebou se mi kráčí líp, nehledě na to, co všechno nás čeká. Tímto slibem bych chtěl před svými nebližšími říct, že chci svou životní cestu projít s tebou, Selene Raddleová. Budeme v tom společně – v dobrém i zlém. Miluju tě a na tom se nikdy nic nezmění, i kdyby mi někdo vyrval srdce z těla.“\nSelene se dojatě usmála. Chvilku ticha narušila Cat, která musela hlasitě smrkat do kapesníku.\n„Selene?“ vybídl Brumbál klidně nevěstu.\n„Když jsme se poprvé potkali, řekl jsi mi, že černí jsou ti lidé okolo nás, že já k nim nepatřím,“ připomněla mu. „Byl jsi jediný, koho nezajímalo, čí jméno nosím, nebo jaká krev koluje v mých žilách. Vím, že jsi musel svou volbu mnohokrát obhajovat před svými přáteli. Ale nikdy ses nevzdal, nikdy jsi o mně nepochyboval, i když já sama jsem si nevěřila,“ zhluboka se nadechla. „Víš, že nám nikdy nedá pokoj, že nás nenechá vydechnout, dokud nás skutečně nedopadne. Ale je mi to jedno, protože já bych za nic na světě nevyměnila ani vteřinu strávenou s tebou. Nevím, jestli nás čeká celý život, nebo nám osud dopřeje jen pár let. Chci ti ale říct, že ať se stane cokoliv, moje city se nikdy nezmění. Miluju tě celým svým srdcem.“\nTentokrát Cat zatroubila do kapesníku tak nahlas, že se ze stromu snesla sova a proletěla jim nad hlavami.\nVíte, jak jsem minulý týden tvrdila, že nejsem romantická duše? Občas mám slabší chvilky... A když už k nim dojde, napíšu něco jako tohle. Ale jinak jsem cynik. Strašnej. Haha.\n4. Když si James bere Lily\nPrvní a taky poslední příležitostí, při které se po odchodu z Bradavic společně sešli, byla svatba Jamese a Lily. Sirius, který šel kamarádovi za svědka, se během obřadu nenápadně otočil na Selene, která seděla v první řadě. Pobaveně na ni zamrkal a ona se musela bláznivě zasmát. Pořád nemohla uvěřit, že si tento život nevysnila. Žít v utajení v malém bytě uprostřed mudlovské čtvrti nebylo vždycky jednoduché, ale jejich malé útočiště jim vyhovovalo stejně jako práce pro Fénixův řád. Byli šťastní.\nTichošlápek stočil oči v sloup a upravil si kravatu. Nesnášel, když musel být v kvádru. Když však podával Jamesovi prstýnky, šla všechna nepohodlnost obleku stranou. V Dvanácterákových očích viděl tolik radosti, že se musel jen bláznivě zubit a myslet na to, jaké štěstí James měl, že Lily nakonec získal.\n„Není to krása?“ zašeptala Sandra dojatě, když všichni spěchali gratulovat novomanželům.\n„No já bych se do toho nehrnula,“ ušklíbla se Gigi. „Vázat se na jednoho chlapa celej život?“\n„Když ho opravdu miluješ? Proč ne?“ pokrčila Cat rameny.\n„Na mě je to brzo,“ vysvětlila Gigi.\n„Copak, profesůrek se do toho nehrne?“\n„Nehrne. A má jediný štěstí.“\nCat se váhavě usmála na Remuse, který se vedle ní postavil do fronty gratulantů. Potkávali se každý týden na poradách Fénixova řádu, ale sotva spolu promluvili. Možná i chtěli, ale většinou nebyl pro všechnu práci čas.\n„Dnes ti to sluší,“ řekl Remus tiše.\n„Děkuju,“ usmála se váhavě.\nKdyž se všichni chystali na hostinu, Lily vykřikla: „Pozor! Nevěsta háže kytici!“\nNež se však kterákoliv přítomných svobodných slečen stačila připravit, včetně Gigi, která chtěla naopak zmizet co nejdál, pugét lilií přistál v náručí překvapeného Siriuse.\n„To abych se teď ženil, co?“ zašklebil se k všeobecnému veselí.\n„A co kdyby ses nejdřív zeptal své přítelkyně, jestli tě chce, Tichošlápku?“ zasmál se James pobaveně.\nObčas se mně někdo zeptá, jak dokážu žít sama se sebou. Tahle otázka přichází většinou právě u epilogu I. části. Odpovídám statečně. Jasně, že se sebou dokážu žít. Kdyby ne, nejsem tady. Ovšem srdce mi puká pokaždé, když si na tuhle kapitolu vzpomenu. Tolik lásky! A tolik bolesti! Au.\n5. Když se Emily a Viktor poprvé políbí\nSotva za ní dveře zapadly a její kroky mizely v chodbě, Emily vstala. Neváhala ani vteřinu a rozběhla se Viktorovi přímo do náruče. Dlouhou chvíli tam jen tak stáli a tiskli se k sobě, jako by se každou vteřinou měl zvednout silný vítr a zahryznout se do nich.\n„Hrozně se mi stýskalo,“ přiznala se mu šeptem. Bylo to vůbec poprvé, co dokázala otevřeně mluvit o svých citech.\n„Mně taky,“ přitakal, zatímco do nosu nasával její vůni. „Ani nevíš jak moc.“\nOdtáhla obličej od jeho hrudi a zadívala se mu přímo do očí. Viktor jí pohled klidně oplácel. Znali se už dlouho na to, aby uhádli, na co ten druhý právě myslí. Nikdy se však nebavili o jediné věci – o jejich vztahu. Viktor nikdy neudělal žádný krok, kterým by dal najevo, jestli jsou jeho city něčím víc než přátelstvím. Někdy se obávala toho, že je mezi nimi příliš velký věkový rozdíl, nebo že se na ni dívá spíš jako na svou sestru. Dál už tu nejistotu nesnesla, ne teď, když zřejmě prohráli a konec se blížil. A v tu chvíli, zatímco si hleděli do očí, si uvědomila, že čekala příliš dlouho, než vyřkla pravdu nahlas.\n„Miluju tě,“ řekla náhle a bylo jí jedno, jak hloupě její hlas zní. Za těmi slovy si celým srdcem stála a bylo tomu tak odjakživa.\nViktorův obličej se rozzářil úsměvem. „Vždyť já tebe taky, hlupáčku,“ odvětil.\nStoupla si na špičky a políbila ho. Zastihla jeho rty nepřipravené a překvapené, ale hned vzápětí ji Viktor objal kolem pasu a polibek, který si žádal o další pokračování, jí vrátil.\n„Za tohle nás oba zabije,“ zašeptala bolestně. „Měl jsi utéct, dokud byl čas.“\n„Nikdy bych tě tu nenechal samotnou,“ namítl. „I kdybych mohl začít znovu, milion mil daleko odsud, šel bych jedině s tebou.“\n„Myslíš, že nám svět odpustí?“ zeptala se ho. „Za to všechno, co jsme udělali?“\nViktor dlouze přemýšlel, než odpověděl. „Myslím, že když odpustíš sama sobě, odpustí ti i ostatní.“\nNa malý okamžik nezáleželo na tom, že jejich bitva vypadá prohraná. Měli jeden druhého. A tak nečekaně, uprostřed zuřící války, beznaděje a rozbitých snů, našli svůj kousek štěstí.\nPsát tyhle dva bylo vždycky tak trochu za odměnu. Všichni víme, že k sobě patří, všichni doufáme, že to pro ně dobře dopadne, ale přesto trneme hrůzou, co se jim může vzápětí stát. A vyznání lásky uprostřed války, s Voldemortem za zády, patří k mým nejoblíbenějším okamžikům druhé části.\n6. Když se cesty Draca a Laury rozdělují\n„Ty jsi sobecká!“ obvinil ji.\n„A ty jsi dítě!“ vrátila mu to a do očí jí vyhrkly slzy. Nechápala, jak to mohlo zajít tak daleko. „Ty jsi dítě, sobecký rozmazlený maminčin mazánek a nemáš ani ponětí, jaký život mám já!“\n„Nemám ponětí? O čem to sakra mluvíš? Já jsem se tě snažil dostat z Azkabanu, já jsem seděl na ošetřovně celé dny, kamarádíčkoval jsem se s Potterem a poslouchal to tvoje kňourání, když jsi zabila ty dva chlápky. Celý roky jsem kryl tebe a tvoji povedenou sestru, zapíral jsem vás, když jste se nechali chytit a pomáhal ti z vězení.“\n„Jsi směšný,“ zamumlala a otřela si slzy. „Nechápu, že mi tohle všechno vyčítáš.“\n„Nic ti nevyčítám,“ opravil ji, „kromě toho, jak mě neustále přehlížíš. Myslel jsem, že budeme spolu, že to všechno překonáme. Ale ty jsi neřekla ani slovo, neřekla jsi mi, když jsi potřebovala pomoct, neptala ses nikdy na můj názor a ani jsi nechtěla, abych dneska bojoval po tvém boku.“\n„A ty bys bojoval?“ zeptala se nevěřícně. „Stál bys vedle mě proti své tetě? Známým? Matce? Otci? Dokázal bys s nimi bojovat?“\nNa okamžik zaváhal a několikrát se nadechl, ale nic neřekl. Lauře to stačilo jako dostatečná odpověď.\n„Nechtěla jsem, aby ses musel takhle rozhodovat,“ vysvětlila. „Nechtěla jsem tě k tomu nutit, měls něco udělat sám. Je mi líto, že sis to vyložil jinak.“\nNež stačili něco víc říct, na schodišti se objevil Harry. Sotva se některého z nich podíval, jen zíral před sebe a pokračoval v cestě.\n„Co tu děláš?“ obořila se na něho Laura.\n„Jdu do Zapovězeného lesa,“ odpověděl klidně a scházel schody dolů.\n„Počkej!“ chytila ho za mikinu. „Ty se jdeš jen tak vzdát?“\nVytrhl se jí a pokračoval v cestě.\n„To nemyslíš vážně?“ štěkl Draco na Lauru.\n„Harry!“ zvolala na svého kamaráda a Draca si nevšímala.\nRozběhla se po schodech dolů za ním. „Počkej, Harry! Promluvme si o tom!“\n„Takže takhle je to?“ zakřičel za ní Draco. „Takhle to skončí? Vybrala sis Pottera?“\nZůstala nerozhodně stát a chytila se rukama za hlavu, jako by se snažila něco vymyslet. Ohlédla se za Harrym, který kráčel vstříc smrti, podívala se zpátky na Draca, jehož prosebný pohled jí svíral vnitřnosti. Chtěla se mu rozběhnout do náručí, za všechno se omluvit a nechat se konejšit. Jenže to by nesměl Voldemort číhat v Zapovězeném lese. Stálo ji to velké úsilí, ale řekla jen: „Běž za svou rodinou, Draco.“\nOk, tohle je trochu nefér. Zvlášť k fandům Draury - moc se omlouvám! Ale jakkoliv to zní surově a bezcitně, tohle je pro mě rozhodně nejsilnější a nejláskyplnější okamžik těchto dvou. Člověk jim za srdce přeje, aby jim to konečně vyšlo, ale zároveň ví, že právě v tuhle chvíli je to docela nemožné. Jsou to jen dvě děti, možná upřímně zamilované, ale stále jen děti, které osud postavil do příliš složité situace a na dalších dvacet let je tímhle okamžikem rozdělil.\n7. Když se narodila Eileen\nSeverus Snape dorazil k Blackovým domů druhý den. Zůstal nerozhodně stát ve dveřích obývacího pokoje, jako by si nebyl jistý, jestli smí vstoupit dovnitř. Laura vstala z pohovky a přinesla mu dceru ukázat.\n„Vezmi si ji.“\nSeverus holčičku opatrně převzal a poprvé se na ni zadíval. Na hlavě měla chmýří tmavých vlasů a upírala na něj černé oči – jeho oči. Byly temnější než půlnoc.\n„Je překrásná,“ prohlásil tiše a poprvé od něj Laura neslyšela slova plná sarkasmu a chladu.\n„To je,“ přitakala mu. „Napadlo mě, že bys ji chtěl pojmenovat.“\n„Já?“ otočil se k ní překvapeně, zaskočený tou nenadálou nabídkou.\n„Možná bys chtěl, aby se jmenovala jako tvoje maminka,“ poradila mu Laura jemně.\n„Eileen,“ zašeptal znenadání a zadíval se na drobný uzlíček v náručí.\n„Eileen,“ zopakovala Laura něžně. „To je moc krásné jméno.“\n„Znamená to světlo,“ vysvětlil.\nA Eileen Blacková se oním světlem v jeho doposud temném světě stala.\nPořád si myslím, že tahle dějová linka je jedna z nejkontroverznějších věcí, jakou jsem kdy napsala. Jestli mi Severus někdy mohl utéct ze svého charakteru, pak tady. Jenže já tak zoufale chtěla, aby měl svůj kousek štěstí, aby Eileen byla jeho, že jsem se rozhodla to risknout. Někdo to snesl, někomu to pořád vadí - ale už se na tom nic nezmění. Pro mě jednoznačně nejsilnější Severusův okamžik a nejkrásnější projev otcovské lásky v jednom.\n8. Když si Eileen připustí city k Albusovi\n„Vaše ruka potřebujete ošetřit,“ vysvětlila jí madame Pomfreyová. „Pojďte se mnou.“\n„To nic není,“ odporovala Eileen, ale to už ji něčí ruce zvedly ze země a odváděli ji pryč. Sotva vnímala, že po jejím boku kráčí Lola a něco jí říká. Všechna slova jí přišla nesrozumitelná, jako by k ní doléhala z velké dálky.\n„Abe!“ ohlédla se bezradně přes rameno.\nAlbus, kterého teď za rameno držel Harry a něco mu povídal, se otci vymanil ze sevření a vydal se jejím směrem.\nEileen se vysmekla Lole a běžela mu naproti.\n„Tvůj patron!“ křičel na ni Albus, aby ho přes okolní povyk slyšela. Nevěřícně se na ni díval jako na zjevení.\n„Já vím!“ odpověděla mu stejně.\n„Změnil podobu!“ dodal Potter překvapeně.\n„Já vím!“ zdůraznila o něco hlasitěji.\n„Byl to pes a najednou je to laň, ale to znamená, že-“\n„JÁ VÍM!“ přerušila ho a bláznivě se rozesmála, jakkoliv se jí to zdálo v tuhle chvíli nepatřičné.\nTeď už je od sebe dělila vzdálenost sotva pár kroků, kterou vzápětí překonali. A tam, přímo před celou školou a učitelským sborem, ji bez přemýšlení, jestli je to správné, bez dalšího odkládání a beze strachu, jestli cítí to samé, popadl do náruče a poprvé políbil.\nŘíkala jsem to už několikrát a klidně to budu opakovat do zblbnutí. Těšila jsem se na tuhle chvíli od samotného začátku, kdy jsem se k psaní vrátila. Věděla jsem, že k tomu dojde během úkolu v Turnaji a co přiznávám poprvé - původě to mělo být až u toho třetího! Jenže jsem to nedokázala vydržet, prostě už to déle nešlo napínat a nevěřila jsem, že by Abe vydržel držet jazyk za zuby tak dlouho.\n9. Když se Rose a Scorpius ocitnou v přístěnku\nRose jeho poznámku přešla bez povšimnutí. „Až zjistím, čí je to práce, napařím jim školní trest, já jsem primuska, mám své povinnosti a tohle je hloupé a dětinské a...“\n„U Merlina, Weasleyová, drž tu svoji klapačku jednou zavřenou,“ přerušil ji netrpělivě.\nPřekvapeně zamrkala a skutečně zmlkla.\n„Neskutečně mě vytáčí, jak pořád meleš a meleš.“\n„Tak promiň,“ ohradila se dotčeně a tváře jí zrudly studem a vztekem zároveň.\n„Nikdy člověka nepustíš ke slovu. Připadám si jako idiot,“ prohlásil.\n„Nejsem nijak tajemný, nebo snad ano?“\n„Asi nerozumím, o čem to –“\nScorpius ji však nenechal větu doříct. „Myslím, že jsem svoje úmysly vyjádřil dost jasně. Omluvil jsem se ti, několikrát. Přišel jsem na oslavu tvých narozenin a dal jsem ti ten pitomej stroj. Víš moc dobře, co dělám. Minimálně celá škola to ví.“\n„No, ne oficiálně,“ přiznala zaskočeně jeho náhlou upřímností. „Nic jsi neřekl.“\n„To proto, že mě nikdy nepustíš ke slovu!“\n„Vidíš?“ zasmál se nevěřícně. „Ani teď mě to nenecháš doříct! Chodila jsi za mnou celý týden na ošetřovnu a já si myslel... Myslel jsem, že to cítíš stejně.“\nRose se zprudka nadechla a skočila mu do řeči. „Myslel sis to správně,“ vyhrkla opřekot. Snad za to mohlo jeho rozčilení, nebo ztemnělý přístěnek na košťata, ale konečně se odvážila nahlas říct, co v posledních měsících cítí. „Myslel sis to správně,“ zopakovala šeptem.\nJeden druhému pár okamžiků hleděli do očí. Pak Scorpius udělal krok směrem k ní a Rose překvapeně couvla zpátky.\n„Co to děláš?“ vyhrkla.\n„Ty jsi vážně neskutečná,“ uchechtl se a než stačila jakkoliv zareagovat, vzal její pihovatou tvář do dlaní a přitiskl své čelo k jejímu. Pak jí palcem přejel přes rty a poprvé jí políbil. A Rose rázem zapomněla všechno, co mu chtěla říct, a poddala se tomu okamžiku s takovou vášní, až samotného Scorpiuse zaskočila.\nKdyž se po chvíli od sebe odtrhli, aby mohli popadnout dech, Scorpius do ticha nevěřícně prohlásil: „Až se o tomhle dozví můj otec...“\nRose se přidušeně zasmála. „Ne,“ odporovala mu. „Až se o tomhle dozví můj otec... Zabije nás, oba dva.“\nZadíval se do jejích očí. „Jsem ochotný to risknout.“\n„Já taky,“ souhlasila a tentokrát políbila ona jeho.\nDoufala jsem, že si budu moct jednou v MJMK vystřihnout větu "Až se o tomhle dozví můj otec!" a jsem neskutečně ráda, že jsem si tohle přání splnila. Scorose jsou nováčci na naší palubě shipů a už zítra vás čekají jejich nejisté a překvapivé začátky - rozhodně se je na co těšit, protože všichni víme, že tímhle jejich příběh teprve začíná. Pokud má Severus odpor k výběru partnera své dcery, je to sice pro nás úsměvné, nicméně je tak trochu sám, kdo Albusovi nemůže přijít na jméno. V případě Scorose je situace extrémní - nenajde se snad nikdo, kdo by z těch dvou měl upřímnou radost a ani maličko nepochyboval. Moje škodolibé já se tetelí blahem!\n10. Když Edward potkal partnerku svého života\nEdward s odchodem otálel ze všech nejdéle, protože stále napůl spal. Sirius počkal, až budou v obývacím pokoji sami, a potom k němu přišel.\n„Něco pro tebe mám,“ šeptl spiklenecky a zašmátral rukou v kapse.\nEdward se na dědečka zadíval přinejmenším zvědavě a po únavě nebylo ani stopy.\n„Dělám to s těžkým srdcem, ale myslím, že je načase ji předat dál,“ povzdychl si Tichošlápek a podal mu klíčky.\n„To je…,“ vydechl Edward s respektem. „Ale to přece… myslíš to vážně?“\n„Naprosto,“ ujistil ho Sirius pobaveně a užíval si vnukův úžas v očích. „Je celá tvoje.“\n„To je ten nejlepší dárek na světě!“ vyhrkl Edward potěšeně a prudce dědečka objal. „Tohle už nic nepřekoná, děkuju!“\n„Za málo,“ ušklíbl se Sirius. „Varuju tě, chovej se k ní s citem. Zažila toho dost, ale když se k ní budeš chovat s láskou, všechno ti to vrátí. A jako malý bonus – lepí se na ni holky.“\nEdward se potěšeně zazubil a než Sirius stačil říct cokoliv dalšího, byl jednou nohou venku z domu. Co na tom, že hustě sněžilo a měl na sobě jenom pyžamo a nazouváky.\nSirius s úsměvem na tváři vešel do kuchyně a připojil se ke zbytku rodiny, která začala snídat.\n„Kde je Edward?“ zeptala se Emily podezřívavě.\nNikdo jí však neodpověděl lépe než on sám. Ticho přerušil hukot starého motoru; všichni ustrnuli v pohybu a ohlédli se ven z okna na zahradu, odkud zvuk přicházel.\n„Siriusi…,“ zašeptala Selene zkroušeně, když jako první pochopila, o co se jedná.\nOstatní si vyměnili nechápavé pohledy, ale v tu chvíli kolem okna proletěl Edward na staré létající motorce.\n„Tati!“ vyjekla Emily vyděšeně. „To jsi neudělal!“\n„Jak jsi jenom mohl?“ přidala se Laura sarkasticky a dokonale napodobila sestřin tón.\nTichošlápek se s každým dalším slovem usmíval víc a víc. Edwardův bláznivý křik k nim doléhal i skrz zavřená okna a hlučný stroj.\n„To není fér,“ ohradila se Lola naoko dotčeně. „Mně jsi ji ani nepůjčil.“\n„To proto, že je to stroj pro mužské, ne pro vás,“ opáčil Sirius.\n„Edwarde!“ zakřičela Emily vztekle a vyběhla ven z kuchyně na zahradu. „Slez dolů, než si zlámeš vaz!“\nRegulus s Remusem vyprskli smíchy do talířů a během chvíle se k nim přidali i ostatní. Ani na Boží hod u Blacků nebyl klid – a svým způsobem za to byli všichni ze srdce vděční.\nChacha! MÁM VÁS! Přece jste si nemysleli, že bych něco takového jen tak plácla do éteru! Jistě, ženou číslo jedna v Edwardově srdci je i nadále Siriusova stará létající mašinka! Kdo by jí byl odolal? Já jistě ne! Ovšem jestli se nějaké mladé dámě podaří Edwarda doopravdy zkrotit, na to si budete asi muset počkat. Takové dny jsou totiž v nedohlednu.\nTak šťastného Valentýna! Ať už slavíte, nebo ne, mozkomor má pro Vás vždy polibek! ❤ A jaký je Váš nejoblíbenější MJMK moment plný lásky? Které vyznání Vás chytlo za srdíčko? Který polibek Vás potěšil? Podělte se!\nKristýna Hrušková 2/14/2017 01:04:00 odp.\nNo, tak musím říct, že moje nejoblíbenější momenty lásky v MJMK, jsou skoro všechny, které jsi tady vyjmenovala :D\nSamozřejmě James a Lily. Jak jsi napsala, od nich se to očekávalo, ale i tak jsem se na ten moment až se dají konečně dohromady těšila už od začátku MJMK I. :D\nNepochybně svatba Selene a Siriuse. Ty jejich svatební sliby by rozehřály srdce snad i Voldemortovi :D U milostných scén mám málo kdy sly na krajíčku, ale tady se tak stalo.\nEmily s Viktorem. To je srdcovka nás všech, jak jsi mi minule odpověděla do komentářů a s tím naprosto souhlasím. :) Tuhle scénu, kdy se poprvé políbí, bych klidně mohla číst po dvacáté a stejně bych se u toho pořád tak připitoměle usmívala :D :)\nTo jak Severus zareagoval při narození jeho dcery Eileen, mi vykouzlilo úsměv na tváři. Je to má oblíbená postava a vždycky mě mrzelo, že k němu byl osud tak krutý, takže mě velmi potěšilo, když jsi mu do života vložila trochu štěstí! :)\nCo se týče Albuse a Eileen.. pokud by jsi ten jejich polibek odložila až do třetího úkolu turnaje, asi bych si tě musela najít a pořádně ti vyčinit, protože by to pro mě byly muka k nevydržení :D\nNo a Edward.. to je zase jiná kapitola :D Samozřejmě jsem zvědavá jestli ho nějaká dívka dokáže zkrotit, ale v tuhle chvíli mi asi vyhovuje, jako ten sukničkář plný vtípků, kterého si neumím představit, že by v tuhle chvíli našel lásku svého života jako třeba Albus. :D Ale jsem rozhodně zvědavá, kdo se nakonec stane tou pravou. :)\nP.S.: Se slavením Valentýna to mám stejně jako ty. Neslavím ho :D takže dnešní večer vidím na shlédnutí nějakého filmu s pořádnou porcí jídla (hlavně sladkého :D)\nKat 2/14/2017 05:53:00 odp.\nMyslím, že i kdyby Voldemort srdce měl, stejně by se nerozehřálo! :D\nJsem ráda, že to bereme stejně! Vlastně všechno, souhlasím s Tvým komentářem do posledního puntíku. :)\nMegreaderbone 2/14/2017 04:05:00 odp.\nVšechny tyhle, které jsi vybrala, ale jednoznačným favoritem je Severus jako otec.\nTo je moc milé! :) Jsem ráda, když tuhle změnu proti kánonu akceptujete. :)\nMisty 2/14/2017 05:54:00 odp.\nVšechny tyhle scény, jsou naprosto úžasné, a já je děsně zbožňuju. Nedokážu říct, kterou nejvíc. Viktora s Emily? Poberty? Abeho a Elu? Nebo Rose a Scorpa? Fakt nevím :D Ale je vždycky krásné, jak v těch nejtemnějších dobách mezi nimi vzniká něco tak úžasného ♥ Nicméně, Ed mě naprosto dostal (Ne že by mě to překvapilo, Siriusově motorce opravdu nejde odolat) ♥\nKat 2/14/2017 05:56:00 odp.\n♥ Neříkám, že Ed je beznadějný případ. To jistě ne! A taky neříkám, že ono dámu už nepotkal!\nNicméně jeho cesta je zaručeně ze všech nejdelší! Pokud tedy spěje k nějakému cíli. A ona motorka hravě prázdné místo v srdci zaplní. Pro to mám pochopení. :))\nAnonymní 8/17/2017 08:50:00 dop.\nJak to tak vypadá tak asi Eillen a Alb a Jily. Nebo snad Victor a Emily? Je toho tolik! <3


168. den Ha Giang loop 3/5 – Nebulte píšeme!\nTřetí den jsme proto byli vzhůru ve 4, v 5, v půl 6… no a taky v osm, kdy už byli všichni pryč a my se teprve chystali k odjezdu.\nNa největší atrakci této vesničky, což byla Lung Cu flag tower, alias nejsevernější bod Vietnamu s vlajkou, ke které jsme ale ani nechtěli jet, prostě jsme neměli náladu se tam potkávat s hromadou lidí. Stačilo, že jsme na něj měli výhled z balkonu.\nProhlídli jsme si místo toho tradiční kamenné domy v Lolo Chai, nasedli na stroj a uháněli zase o dům dál. Dneska jsme před sebou měli zajímavou část cesty. Kus jsme se museli vrátit stejnou cestou jako včera (náklaďák už byl vyproštěnej:-) a to nás celou cestu provázela mlha jak mlíko, že bylo vidět zhruba metr před sebe. Velice příjemný! Když mlha pominula, tak jsme zase narazili na týpka, co místo toho, aby se držel svýho pruhu musel nutně jet uprostřed, takže jsme zase zahučeli ke kraji, tentokrát v podobě super mazlavýho bahýnka. Opět jsme se jen zastavili a zapíchli, nic se nestalo, až zase na rupnutí nervů, titulování týpka několika peprnými výrazy a mohli jsme jet po bahenní nožní lázni dál.\nNeméně zajímavou částí byl rovněž bahenní sjezd z kopce a bahenní kličkování mezi náklaďáky co nemohli project. Na tomhle místě jsme viděli jak se elegantně vymázli místňáci a ač to vypadalo děsivě, zasmáli se, sesbírali a jeli dál bez hnutí brvou. To nás trochu vyděsilo. Ač jsme pokračovali opatrně, v dalším slizkém kopečku začala naše motorka krásně tancovat a ani nevim jak to Jirgen vybral, každopádně do držkopádu jsme neměli daleko.\nNicméně jsme to do Dong Vang zmákli bez ztráty kytičky. Dong Vang je městečko, kde se dá dobře přespat a byla to alternativa k zastávce u čínských hranic. My měli to štěstí, že jsme zrovna projížděli v neděli, kdy se konal velký trh. Plno lidí z okolních vesniček sem vyrazilo v tradičních oblečcích jak prodávat, tak nakupovat. No u toho jsme nemohli chybět. Zaparkovali jsme naši herku a zapadli do uliček. Na začátku byla masová část, na ni navazovala ovocno-zeleninová, kde jsme ulovili vynikající jablka, pak část s kořením, oblečením a drogerií, suchýma plodama a bonbonama, rejží…krása. Žádní turisti, všichni se na nás smáli, dokonce jsme mohli ochutnat chilli co nás málem vystřelilo z trenek 😀\nKdyž jsme byli nabažený a měli jsme nakoupený jablka, byl čas se posunout.\nCesta začala víc stoupat do hor, otevřely se nám krásný, ač zamračený výhledy. Další zastávka byla u paní s medem. Tomu se nedalo odolat. Nakoupili jsme proto ještě malou petku (bohužel) medu od horskej včel a hned jsme si namazali chleba na lavičce, pani se nestačila divit. Dokonce jsme natolik inspirovali jednoho čongera, že si od nás taky dal chleba a nakydal si tam ze svýho medovýho soudku:D. Protože poprchávalo, nikam jsme nespěchali, dlabali jsme, vyfotili si děti od sousedů s jejich nejoblíbenější hračkou – živou slepicí a čekali jsme až přestane.\nPak jsme nasedli a pelášili v patách třem tlustejm Britkám.\nNeodpustili jsme si ani kafe s výhledem a už kolem třetí jsme stavili kousek od městečka v takovym home stay satelitu. Naše ubytování provozovala mladá rodinka s tříletym hyperaktivním klučíkem a několikaměsíčním mimčem.\nJeště jsem asi nikdy neviděla dítě, co by ve třech letech speakovalo anglicky jako tenhle hyperaktivec. Mimo jiné nám předvedl break dance, Jiřímu poflusal nohu, házeli jsme si s dinosaurem… A my pak vyrazili do cca 5 km vzdáleného městečka Meo Vac na jídlo:-). Cestou jsme potkali pohřeb. Fakt zajímavá podívaná. Člověku automaticky naběhla husí kůže. Ten opilej, děsně truchlivej průvod s hrozně výstižně trýznivou pohřební hudbou na nás zapůsobil. Asi ještě víc, než přivazování živýho čuníka na skútr a ten chudák teda hrozně brečel, zrovna jsem měla v nudlích k obědu po dlouhý době vepřový maso a moc dobrej pocit jsem z toho neměla.\nOni se totiž místňáci ke zvířatům nechovají zrovna dvakrát pěkně. Nic proti zabijačce, ale ten způsob jak to provádí a jak tu zvířata zbytečně trpí než přijde jejich poslední hodinka… nic moc.\nNa večer jsme se vrátili domů, dali pivko, pohráli si s hyperaktivcem a usli jak špalci.