Raději německy než anglicky\n30. srpna 2010, 08:00 - Ivan Brož, obchodně-ekonomický úsek velvyslanectví České republiky ve Vídni\n30. srpna 2010, 08:00\nRakouští spotřebitelé jsou patrioti a pro jednání s tamějšími obchodními partnery budete potřebovat němčinu, přestože obvykle ovládají i angličtinu. Investoři mohou o pomoc požádat agenturu ABA, která pomáhá zahraničním firmám založit v Rakousku pobočku.\nTéměř dvoumilionová Vídeň patří z hlediska kvality života podle některých zdrojů mezi tři nejpříjemnější města světa.\nAutor: Österreich Werbung\nPro české podnikatele je Rakousko přirozeně nejbližším exportním trhem. Výhodou je zejména jeho geografická blízkost, snadná dostupnost, sdílená historie a kultura a rovněž i podobná mentalita.\nParadoxně je v současné době největším problémem jazyk. V Rakousku se většinou očekává, že obchodní partner bude hovořit německy. Komunikace v jiném jazyce, například v angličtině, sice není vyloučena, nicméně pro úspěch jakéhokoliv obchodního jednání je znalost němčiny důležitá.\nRakouští spotřebitelé jsou vesměs patrioti, co se původu zboží týká, a kladou velký důraz na kvalitu a doplňkové služby. Při vstupu na rakouský trh tak musí každý exportér počítat s vysokými nároky na technické, ekologické a jiné předpisy pro výrobek, které dokládají jeho kvalitu.\nVíc než třetinu vývozu představují auta a stroje\nVe zbožové struktuře českého vývozu do Rakouska převažují především stroje a přepravní zařízení, které se na celkovém expor-tu podílejí 38,5 procenta. Zde je dominantou vývoz osobních aut a jejich příslušenství. S výjimkou aut je vývoz v rámci těchto tříd velmi různorodý, a to včetně elektrotechniky, která hodnotově automobily dokonce převyšuje.\nKromě výše uvedeného je pro strukturu českého exportu do Rakouska stále ještě charakteristický vývoz surovin, jako je například dřevo a uhlí. Je pochopitelné, že by bylo výhodnější nahradit tyto exportní komodity zbožím s vyšší hodnotou lidské práce. Pokud tedy existuje nějaká mezera ve struktuře českého vývozu do Rakouska, pak by jí mohly vyplnit právě výrobky s vysokou přidanou hodnotou.\nZačněte u ABA\nPrvním kontaktním místem pro potenciální investory do rakouské ekonomiky je Austrian Business Agency (ABA). Je partnerem pro ty zahraniční firmy, které chtějí v Rakousku založit svoji pobočku či nějak kapitálově spřízněnou společnost, která působí přímo na rakouském trhu. ABA poskytuje zdarma konzultační služby a pomáhá potenciálním investorům s výběrem vhodné lokality pro jejich investice. V tomto směru lze služby agentury jednoznačně doporučit, a to jak pro velké, tak i pro střední firmy. Je otázkou, nakolik budou její služby užitečné pro malé firmy, i když ani tomuto poradenství se ABA nebrání. Nutné je však v této souvislosti upozornit na to, že ABA neposkytuje rady zahraničním exportérům.\nPravdou je, že v současné době je díky přechodnému období na volný pohyb pracovních sil částečně omezen přístup na rakouský trh. To se týká zejména exportu služeb. Pokud chce česká firma v Rakousku poskytovat služby, záleží na tom, zda je poskytuje jako OSVČ, nebo jako zaměstnanec české firmy (takzvaný vyslaný pracovník).\nNa vybraná řemesla je potřeba povolení\nPokud chce v Rakousku služby poskytovat český řemeslník neboli OSVČ, může je poskytovat volně nebo až po oznámení o poskytnutí služeb (Dienstleistungsanzeige). Kritériem je zde skutečnost, zda se podle rakouského živnostenského řádu z roku 1994 jedná o volnou nebo vázanou činnost. Pro zaměstnance české firmy platí až do 30. dubna 2011 přechodné období na volný pohyb pracovních sil. To znamená, že určité činnosti z rakouské klasifikace hospodářských činností ÖNACE lze vykonávat až po udělení příslušného povolení. Na ostatní nevyjmenované činnosti žádné povolení není třeba.\nSeznam činností, na které není potřeba povolení, byl rozšířen naposledy v roce 2008 a další změny se již do vypršení lhůty přechodného období v roce 2011 nechystají. Rakouská strana chránila svůj trh práce před přílivem pracovních sil z nových členských zemí po maximálně přípustnou dobu. Nyní bere Rakousko ukončení přechodného období na vědomí a nemůže, ani nepřipravuje žádná další ochranná opatření. Je však otázkou, jaká bude skutečná situace po skončení přechodného období na volný pohyb pracovních sil od prvního května 2011.\nObecně lze říci, že pro poskytování služeb v Rakousku platí prakticky totéž, co pro vývoz zboží do této země. Vzhledem k rakouskému konzervatismu je těžké se na místním trhu prosadit. Kdo ovšem boj po prvních neúspěších nevzdá a má kvalitní zboží či služby, nelituje počátečních potíží. Zejména proto, že rakouský spotřebitel má vysokou kupní sílu.


Jednoduché, funkční, úsporné | LED trubice Valtavalo\nLED trubice Valtavalo jako nadčasový způsob osvětlení\nLED trubice jsou něčím, co na současném trhu dlouhodobě chybělo. Osvětlení pro kancelářské prostory, průmyslové provozy a obdobné oblasti. Snadno aplikovatelné zdroje založené na technologii LED, s níž se pojí především nízké provozní náklady a dlouhá životnost.\nDíky led trubicovému standardu ČSN EN62776 se při použití led trubic místo zářivek jedná o nejsnadnější průmyslový přechod na LED technologie vůbec. Tak pokud o přechodu uvažujete, může to být velice snadné. U svítidel s tlumivkou a startérem si s výměnou poradí každý a není potřeba volat elektrikáře. Stačí jednoduše vyměnit zářivku za LED trubici a vyměnit startér za LED startér. Pokud se rozhodnete navíc pro LED trubice Valtavalo G4, nemůžete šlápnout vedle neboť kupujete to nejkvalitnější, co současný trh nabízí. S výjimečnou kvalitou se také pojí výjimečná sedmiletá záruční lhůta a životnost přesahující hranici 125 000 hodin.\nVlastnosti moderní LED trubice\nInvestice do LED trubice Valtavalo je sázkou na jistotu. V první řadě se domůžete kvalitně zpracovaného produktu, jenž pochází přímo z Finska, a to konkrétně z nejmodernějších automatizovaných výrobních linek. LED trubice Valtavalo G4 se navíc pyšní výjimečnou kvalitou vyzařovaného světla. To je oproštěno od jakéhokoliv rušivého, okem neviditelného blikání, na nějž jste byli doposud zvyklí.


„Své pacienty učím to, co sám dodržuji. O Vánocích ani na Silvestra nepiji,“ říká lékař, který pomáhá lidem závislým na alkoholu | Liberecké zprávy\nVánoce a především konec roku je období spojené s vyšší konzumací alkoholu, než je běžné po zbytek roku. Pro minimálně tři sta tisíc Čechů je to problém. „Závislost je nemoc celoroční, v prosinci se však mohou v důsledku oslav její příznaky prohloubit,“ potvrzuje doktor Vít Šlechta z Ordinace pro alkoholismus a jiné toxikomanie, který je současně členem Protidrogové komise Libereckého kraje. Pro závislé jde o těžké období. „Skutečně, svátky na závěr roku jsou pro každého závislého člověka zatěžkávací zkouškou. Musí se naučit odmítat společenské nabídky k pití alkoholu, které jsou někdy zcela neškodně míněny, jindy mohou nabývat docela agresivní podoby. Pacientům doporučujeme, aby se nevymlouvali, nejlépe je říci pravdu: 'Jsem závislý a nesmím pít alkohol, proto mě nenuťte'.“\nVít Šlechta. Foto: archiv LZ\nV křesťanství je víno symbolem Kristovy krve. Je hříchem pít alkohol o Vánocích, křesťanských oslavách narození Ježíše Krista?\nNaše Ordinace pro alkoholismus a jiné toxikomanie řeší problémy pacientů se závislostni na principu lékařského poznání. O náboženském vyznání pacientů hovořím pouze v případě, že oni sami jej vyjádří jako problém, který chtějí řešit. Pokud se u člověka rozvine závislost na alkoholu, pak při léčbě této závislosti platí zákon „vše nebo nic". Lidem s rozvinutou závislostí takzvaně „chybí záklopka", takže pozření minimální první dávky alkoholu v nich startuje chuť a pokračují nekontrolovaně v další konzumaci, kterou vůlí nedokážou ovlivnit. Pacientům se snažím vysvětlit, že závislost na alkoholu je celoživotní choroba, se kterou se však dá velice dobře žít, pokud se dokážou za každé situace alkoholu vyhnout. Pokud závislostí trpí duchovní nějaké církve, buď při oslavách a obřadech používá vinnou šťávu bez alkoholu, nebo víno nepije vůbec. To platí i pro všechny ostatní situace.\nPilo se na Vánoce vždy více než po zbytek roku, jak o tom hovoří statistiky posledních dekád, nebo jde o fenomén relativně nový?\nV našich zemích se alkohol pil od počátku civilizace. Alkohol má mimo jiné takzvanou „socializační funkci", to znamená, že je spojen se společenskými rituály. Pil se vždy, když byl dostupný. Závěr roku u nás v posledních desetiletích probíhá ve znamení konzumu bohaté společnosti. S tím souvisí zvýšený prodej všeho, včetně alkoholu.\nOstatně, z televizních reklam by člověk snadno nabyl dojmu, že by Vánoce bez lahve whisky nebyly naplněné. Jak moc podle vašich zkušeností reklama na alkohol lidi ovlivňuje při adventních nákupech?\nS uznáním musím říci, že reklamy na alkohol patří k těm nejlepším. Dokážou skutečně zaujmout. Tímto hodnotím jejich vtip a estetický dojem. Určitě si tyto reklamy nacházejí své adresáty mezi konzumenty. Nakolik zvyšují prodej určitých značek, posoudí nejlépe výrobci, ale asi se jim investovat do reklamy vyplatí.\nTakže byste asi nebyl pro jejich zákaz?\nJako člověk liberálního zaměření nemám rád zákazy. Někteří pacienti se mi však svěřují, že je reklama na alkohol „startuje". To znamená, že po jejím spatření dostanou chuť na alkohol a není výjimka, že tomuto bažení dokonce podlehnou. Součástí léčby je však výchova pacienta k odolnosti. Nelžeme jim, že díky své abstinenci budou žít jako v bavlnce. Alkohol se jim v naší společnosti bude nabízet ze všech stran, alkohol jim budou nabízet i jejich nejlepší přátelé a oni navzdory tomu musí vydržet a nenapít se.\nAlkohol může pohodu zesílit, i zcela rozvrátit\nAlkohol uvolňuje, je to společenská droga. Je toto důvod, proč lidé o Vánocích a s koncem roku víc pijí, tedy, aby, když to nadsadím, všechna ta rodinná setkání vydrželi?\nAlkohol má účinky euforizující, uvolňující, v určité hladině zvyšuje sebevědomí, odbourává zábrany, následně má účinky uspávající, hypnotické až narkotické, které mohou vyústit v akutní otravu alkoholem. Lidé v našem civilizačním okruhu s alkoholem většinou dokážou zacházet ke svému prospěchu. V době volna a společných setkání jej užívají v přiměřených dávkách. Je pochopitelné, že když se na konci roku nahromadí svátky, ve kterých se nepracuje, tak se zvýší společenská konzumace alkoholu. Pokud někdo v tomto období zůstane sám, může naopak alkohol použít ke zmírnění úzkosti ze samoty.\nS čímž souvisí, že je alkohol jedním z nejsilnějších depresantů. O této své vlastnosti dává vědět hlavně v kocovině a ve dnech po intenzivnějším pití. Platí, že kdo o Vánocích pije, vystavuje se riziku, že je stráví v depresi?\nKonec roku disponuje k rozvoji deprese z více důvodů. Jednak je v tomto období nejméně slunečního světla, což samo o sobě může depresi vyvolat. Dále se v tomto období kumuluje nálada spojená s vysokým očekáváním. Toto očekávání se však nemusí vždy vyplnit a následně místo šťastných a radostných pocitů přicházejí rozlady, neporozumění, smutek, deprese. Někteří pacienti uvádějí, že toto období mají z celého roku nejméně rádi. Alkohol může zesílit prožitek příjemných chvilek našeho života, ale může je rovněž zcela zničit a rozvrátit. V tomto období nejsou výjmečné domácí hádky, vyvolané alkoholem, o dopravních nehodách a sebevraždách pod vlivem alkoholu ani nemluvě.\nJeden alkoholik kazí život pěti lidem\nV Česku je, jak jsem kdesi četl, žije tři sta tisíc lidí, kteří mají potíže s pitím. Jak moc mohou Vánoce a Silvestr jejich potíže ještě zhoršit?\nSkutečně platí, že u tří procent naší populace se plně rozvinuly příznaky závislosti na alkoholu. Ty se projevují tím, že člověk vypije více alkoholu než dříve, dostavuje se u něj bažení, které často nedokáže ovládat, nedokáže včas zastavit konzumaci alkoholu. Pije často již před odchodem do společnosti nebo pije tajně o samotě. Člověk si velice dlouho svoji závislost neuvědomuje, nebo nechce připustit. Jako první známky závislosti na alkoholu se proto dostaví problémy v rodině, problémy v zaměstnání nebo problémy s tělesným zdravím. Není výjimkou, že do Ordinace pro alkoholismus a jiné toxikomanie přijdou nejdříve členové rodiny, aby se poradili, jak se mají ke svému závislému příbuznému chovat. Je spočítáno, že jeden alkoholik kazí život v průměru pěti lidem. Když si vezmete, že u nás žije přes 300 000 osob závislých na alkoholu, pak jejich závislostí trpí více než 1,5 milionu lidí. To není málo. Závislost je nemoc celoroční, v prosinci se však mohou v důsledku oslav její příznaky prohloubit.\nTedy se nepletu, když předpokládám, že Vánoce a především Silvestr jsou pro abstinující těžkou zkouškou. Existuje rada, jak konec roku přežít, aniž by se člověk k alkoholu vrátil?\nSkutečně, svátky na závěr roku jsou pro každého závislého člověka zatěžkávací zkouškou. Musí se naučit odmítat společenské nabídky k pití alkoholu, které jsou někdy zcela neškodně míněny, jindy mohou nabývat docela agresivní podoby. Pacientům doporučujeme, aby se nevymlouvali, nejlépe je říci pravdu: „Jsem závislý a nesmím pít alkohol, proto mě nenuťte". Žel, mnoho lidí v sobě nedokáže najít dostatek pochopení pro tyto abstinující alkoholiky. Přitom z liberálního pohledu platí, že každý člověk může u nás pít, co chce. Naše společnost nikomu pít alkohol nezakazuje. Je proto přirozené očekávat, aby společnost nikoho pít alkohol nenutila.\nAbstinentem ze zásady\nMáte s příchodem nového roku víc pacientů, než je roční průměr? Čili, dávají si lidé jako novovoroční předsevzetí, že nebudou pít? Jak bývají v jeho dodržování úspěšní?\nPacienti přicházejí v těžkých životních situacích celoročně. Den, kdy člověk přestane pít, je něco, jako „druhé narozeniny", to je jeho „nový rok". Od tohoto dne mu často začíná zcela nový život, proto si jej pamatuje. V Semilech se jednou měsíčně setkáváme v Klubu lidí usilujících o střízlivost. Zde si má každý možnost počítat roky své abstinence. Docházejí tam lidé, kteří abstinují měsíce, ale hodně pacientů abstinuje deset, dvacet i více let. Nejdéle abstinující se již blíží ke 40 letům abstinence. To je viditelný úspěch těch lidí, kteří vědí, že alkoholismus je celoživotní choroba a váží si každého dne své abstinence. Dokonce mohu říci, že díky této vděčnosti často žijí daleko kvalitnějšími životy, než lidé, kteří podobné problémy nepoznali.\nPijete vy sám o Vánocích a na Silvestra alkohol?\nNe, nikdy. Své pacienty učím to, co sám dodržuji. Tak je to nejsnadnější a nejúčinnější. Nikoho k abstinenci nenutím, ale jsem připraven nabídnout konzultaci každému, kdo cítí, že mu alkohol dělá problémy. V tom vycházím z ideálů T. G. Masaryka, Edvarda Beneše a Tomáše Bati, kteří také byli abstinenty ze zásady. Je to zcela přirozené, že v naší společnosti žijí lidé, kteří alkohol konzumují a jiní, kteří jej nekonzumují. Šťastný je ten člověk, který správně pochopí, ke které skupině patří.\nKlub lidí usilujících o střízlivost\nRozhovory / Malé značky a návrháři\nKoncept store mimo Prahu? Doba nikdy nebyla příznivější. Zájem o český a slovenský design stále roste, říká spolumajitelka BØ House\nPosted on 20.12. 2019 16:18 October 27, 2017


Jméno Reinhold Bruno Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Reinhold Bruno má 0 lidí.\nJméno Reinhold Bruno je složeno z více jmen. Jméno Reinhold nosí 107 obyvatel ČR, svátek slaví 7.1., má význam: vládce a původ germánský. Jméno Bruno nosí 1182 obyvatel ČR, svátek slaví 11.6., má význam: snědý, opálený a původ straroněmecký.\nDiskuze na téma: Jméno Reinhold Bruno Ostatní diskuze:


Reportáž ze zápasu RB Lipsko - Borussia Mönchengladbach: statistiky, reportáž - EuroFotbal.cz\nKurzy sázkové kanceláře Tipsport: 1.61 - 4.29 - 5.73\n57. Christopher Nkunku\n90+3. Alexander Sørloth 6. Jonas Hofmann (pen.)\n19. Marcus Thuram\n41. Marcel Sabitzer\n43. Dayot Upamecano 49. Nico Elvedi\n90+3. Rami Bensebaini\nRB Lipsko: Péter Gulácsi, Willi Orbán, Dayot Upamecano, Marcel Halstenberg, Nordi Mukiele, Tyler Adams, Christopher Nkunku (90+6. Lukas Klostermann), Dani Olmo, Marcel Sabitzer (46. Alexander Sørloth), Justin Kluivert (76. Emil Forsberg), Yussuf Poulsen\nMönchengladbach: Yann Sommer, Jordan Beyer, Matthias Ginter, Nico Elvedi (62. Rami Bensebaini), Oscar Wendt (80. Alassane Pléa), Denis Zakaria (80. Lars Stindl), Jonas Hofmann (62. Florian Neuhaus), Valentino Lazaro, Hannes Wolf, Marcus Thuram (62. Christoph Kramer), Breel Embolo\nLipsko urvalo v závěru výhru nad Mönchengladbachem\nAlexander Sörloth slaví se spoluhráči (© AFP)\nBídné první dějství vystřídalo parádní druhé, Lipsko jakožto favorit tohoto souboje dohnalo nepříjemné manko, vyhrálo v Bundeslize popáté v řadě, a stále tak na vedoucí Bayern ztrácí pouhé dva body. Mönchengladbachu jako by po obrátce zkrátka došel dech, přišel o pohodlný odstup od svého soupeře a padl již počtvrté během uplynulých pěti zápasů ve všech soutěžích.\nHosté vstoupili do tohoto měření sil famózně, už v 6. minutě kopali penaltu poté, co stoper Upamecano drcnul ve vlastním pokutovém území do Embola u brankové čáry. Exekuce se chopil Hofmann a ačkoli brankář Gulácsi směr jeho střely vystihl, inkasování zabránit nedokázal. Uběhlo přitom jen dalších třináct minut a Borussia už vedla o dva góly.\nLazaro podnikl výpad po pravé straně, přetáhl centr na zadní tyč, kde Embolo nehlavičkoval nejlepším způsobem, nicméně po jeho zakončení se míč odrazil od spoluhráče Thurama asi k překvapení všech zúčastněných přímo do branky. Ve 40. minutě dokonce mohl být rozdíl mezi oběma týmy ještě vyšší, avšak Hofmann neseřídil při ráně levačkou svá mířidla správně.\nDomácí během prvního poločasu opravdu nepředvedli nijak pozitivní výkon, především co se ofenzivního počínání týče. Po obrátce se však začali dostávat do jakési vnitřní pohody a též oni začali úřadovat. Už v 51. minutě se podařilo skórovat Sörlothovi po pasu od Kluiverta, ukázalo se ovšem, že balón doopravil do brány rukou, a tak jeho přený zásah nebyl uznaný.\nV 57. minutě již však bylo dle pravidel fotbalu vše v pořádku, a Lipsku se tak povedlo snížit stav. Daniel Olmo ze středu pole poslal přihrávku na levou stranu, odtud Sörloth přeposlal merunu do šestnáctky na nikým nehlídaného Nkunkua, který ji usměrnil účinně pod břevno. A o dalších devět minuty později bylo už srovnáno, o tuto skutečnost se zasloužil Poulsen.\nJeho přízemní střela zpoza vápna poté, co mu míč sklepl narychlo Daniel Olmo, sice neměla vyloženě razantní parametry, byla ale natolik přesná, že se odrazila od brankové konstrukce za záda gólmana Sommera. V 77. minutě mohl výhru zařídit Poulsen, zisk tři bodů nicméně pro lipský výběr zajistil až Sörloth, jenž ve třetí minutě nastavení využil Nkunkuův oblouček.


Kvetinace, prodám, na prodej\nSklolaminátová květináče různé rozmery\nČíslo inzerátu | 755547\nKvetinace - Kontaktní údaje\nKvetinace - Kontaktní formulář\nProdám grilovací stolek. výška 90cm ,šířka 70cm ,hloubka 53cm Bez nátěru. Mohu dodat jakýkoliv rozměr. Pouze osobní odběr.\nZahradní nábytek 700,-\nČínská zahradní lavička s opěradlem\nDélka 150cm. Výška 78cm. Šířka 40cm. Lavice vyrobených z pevných litinových odlitků. Jsou perfektní v parcích, v městském prostoru, v soukromých zahradách a v restauracích nebo kavárnách. Jsou elegantní, pohodlné a trvanlivé. Litina, která je slitinou převážně ze železa a uhlíku, se vyznačuje vysokou odolností proti korozi. Je těžká, díky čemuž poskytuje nábytku stabilitu. Litinový nábytek je kombinován se silným olšovým dřevem. Litinové části jsou opatřeny černou, práškovou, vypalovanou barvou.\nZahradní nábytek 2 380,-\nDélka 150cm, výška 75cm, šířka 40cm Lavice vyrobených z pevných litinových odlitků. Jsou perfektní v parcích, v městském prostoru, v soukromých zahradách a v restauracích nebo kavárnách. Jsou elegantní, pohodlné a trvanlivé. Litina, která je slitinou převážně ze železa a uhlíku, se vyznačuje vysokou odolností proti korozi. Je těžká, díky čemuž poskytuje nábytku stabilitu. Litinový nábytek je kombinován se silným olšovým dřevem. Litinové části jsou opatřeny černou, práškovou, vypalovanou barvou. Rozvoz po celé ČR 300,- Kč bez DPH\nZahradní nábytek 3 910,-\nZahradní lavička se zádovou opěrkou\nDélka 150cm, výška 73cm, šířka 42cm Lavice vyrobených z pevných litinových odlitků. Jsou perfektní v parcích, v městském prostoru, v soukromých zahradách a v restauracích nebo kavárnách. Jsou elegantní, pohodlné a trvanlivé. Litina, která je slitinou převážně ze železa a uhlíku, se vyznačuje vysokou odolností proti korozi. Je těžká, díky čemuž poskytuje nábytku stabilitu. Litinový nábytek je kombinován se silným olšovým dřevem. Litinové části jsou opatřeny černou, práškovou, vypalovanou barvou. Rozvoz po celé ČR 300,- Kč bez DPH\nZahradní nábytek 5 865,-\nLitinový nábytek bez područek\nDélka lavic a stolu 150cm. Výška lavic a stolu 72cm. Šířka lavic 42cm. Lavice vyrobených z pevných litinových odlitků. Jsou perfektní v parcích, v městském prostoru, v soukromých zahradách a v restauracích nebo kavárnách. Jsou elegantní, pohodlné a trvanlivé. Litina, která je slitinou převážně ze železa a uhlíku, se vyznačuje vysokou odolností proti korozi. Je těžká, díky čemuž poskytuje nábytku stabilitu. Litinový nábytek je kombinován se silným olšovým dřevem. Litinové části jsou opatřeny černou, práškovou, vypalovanou barvou. Rozvoz po celé ČR 300,- Kč bez DPH\nZahradní nábytek 13 442,-\nProdám slunečník - 3,5m\nProdám slunečník 3,5 x 3,5m. Nepoškozený, ve výborném stavu\nWAYKANNA GUAYUSA 20 x 1.5g 135.00 Kč Přírodní energetický čaj Waykana Guayusa Jak vyslovovat Guayusa? GHWY-YOU-SA!! Seznamte se zázračnou rostlinou Guayusa: PŘÍRODNÍ KOFEIN VELKÉ MNOŽSTVÍ ANTIOXIDANTŮ ZDRAVÁ ENERGIE JEMNÁ CHUŤ\nZahradní nábytek 135,-\nZahradní nábytek 120,-\nstylové květináče, pískovcové květináče, květináče z pískovce, kameninové květináče, květináče na terasu, svítící květináče, květináče na túje, květináče prodej, kameninové květináče, květináče prodej, květináče kameninové, velikonoční dekorace na květináče, květináče levandulové, květináče pískovcové, levné květináče\nSklolaminátová květináče různé rozmery, prodám, na prodej,Kvetinace, prodám, na prodej


Hubněte s chutí - Ženy Dívky\nDomů Vaření Hubněte s chutí\nHubnutí je dřina pro každého z nás, a pokud má mít dlouhodobý efekt, je nutné si na dietních pokrmech také pochutnat. Ve spolupráci s programem Metabolic Balance vám představujeme Metabolickou Piadinu s rajčaty a sýrem.\n2 lžíce olivového ole je\nPříloha: Salát a/nebo zelenina – Například rukola, cibule, paprika, olivy\nVšechny přísady na těsto dáme do mísy a důkladně prohněteme. Těsto rozdělíme na dva díly a z každého vyválíme tenkou kulatou placku. Placky opečeme z obou stran v rozpálené pánvi bez oleje. Polovinu poklademe sýrem a rajčaty (nebo jinou zeleninou podle plánu a chuti) osolíme, opepříme a posypeme bylinkami, například bazalkou nebo oreganem. Placku přeložíme na půl a vzniklou kapsu ještě jednou z obou stran opečeme, dokud se sýr nezačne rozpouštět. Ze zbytku zeleniny připravíme přílohu v podobě míchaného salátu. Kdo má rád bohatější náplň, může použít celou porci zeleniny a vynechat salát.


Není kam se schovat | VTM.cz\nKdyž má pěšák problém, volá letectvo. Anebo to zkusí trefit raketou, ale ani jedno není zadarmo a pěchota má problémy skoro pořád. Především proto, že nepřítel se skrývá a využívá kdečeho, aby nebyl vidět. Americká armáda vyvinula pro svoji pušku XM25 munici, která je schopna explodovat v přesně určené vzdálenosti a tak zasáhnout i skrytého protivníka. Doposud byla tato schopnost doménou dělostřelecké munice, ale důmyslné řešení, patentované firmou Alliant Techsystems, ji přenáší do pěchotních zbraní.\nProgramování detonace náboje v určené vzdálenosti v okamžiku výstřelu není nic nového, revoluční je způsob, jakým chytrá střela zjišťuje vzdálenost od hlavně. Náboj ráže 25 mm obsahuje velmi citlivý snímač, který reaguje na proud vytvářený spirálovými rýhami na rotující kulce v geomagnetickém poli země. Čip ve střele potom podle počtu otáček určí uraženou vzdálenost a náboj exploduje s přesností na metr a zasype cíl střepinami. Velmi příznivá je i cena této munice, která činí 25 amerických dolarů.


20.9.2009 - Osmý závod - nic není rozhodnuto | Automotoklub Domažlice\nV neděli 20.9. se na Domažlické trati konal již osmý závod poháru o Chodský čakan. Přejímkami bylo převzato celkem 29 závodníků, kteří byli rozděleni do pěti divizí. Tím si pořadatelé chtěli zaručit to, že nepojedou rozlišné vozy ve stejné kategorii.\nKolem jedenácté hodiny vypukly na trati první tréninkové jízdy a počasí zaručovalo velmi příjemný závodní den. Trat byla opět perfektně připravená, pořadatelé nenechali po Stock Car-ech nic náhodě a nikdo nepoznal, že před třemi týdny bylo na závodišti celý víkend 180 závodních aut.\nV půl dvanácté začal závod první rozjížďkou a ihned se spustilo velké drama. Drama, které nebralo konce až do poslední rozjížďky. V závodě byla udělena jedna černá vlajka, žádné napomenutí a to znamená, že se sice jezdilo rychle a tvrdě, ale téměř všechny souboje byly v rámci fair-play. Odstoupivších vozidel bylo také minimálně a tak i diváci se měli pořád na co dívat a z tohoto závodu určitě neodcházeli zklamáni. V půl čtvrté odpoledne bylo zdárně dojeto 24 rozjížděk a všichni, kteří se probojovali zdárně až sem, začali připravovat vozy na finálové jízdy.\nA tady začalo DRAMA!!! Ve všech finálových jízdách se bojovalo na ostří nože. Jelo se velmi rychle, velmi tvrdě, ale vše bylo v souladu s pravidly. Největší obdiv si zaslouží bezesporu pan Březina, který jako již tradičně startoval jak v divizi do 1600 ccm, tak v divizi nad 1600 ccm. V první jmenované bezkonkurenčně zvítězil a ve druhé svedl úžasný souboj s Domažlickým jezdcem Karlem Lehmannem, který se představil se zbrusu novým vozem Citroen Xsara. Pan Březina se ale nepředvedl jen jako výborný závodník, ale také jako fantastický mechanik, když za jedny závody musel třikrát měnit poloosu na své Škodě Felicii.\nPo finálových jízdách, když opadly všechny emoce si všichni užili slavností vyhlášení vítězů, všichni si podali ruce a začali se těšit na další závod, který se koná 4.10. opět na Domažlické trati. A těší se i pořadatelé, a měli by se těšit i všichni diváci, protože v žádné z kategorií ještě není o celkových vítězích rozhodnuto! Takže nezapomeňte, 4.10. se na Vás těší pořadatelský sbor MSK Domažlice!!!


LG BL20 New Chocolate – Magazín o mobilních telefonech\nLG BL20 New Chocolate ja stylový telefon provedený v černé a červené barvě má QVGA displej, senzorová tlačítka citlivá na dotek a výsuvnou klávesnici. Je vybaven pětimegapixelovým fotoaparátem s optikou značky Schneider-Kreuznach.\nLG BL20 New Chocolate je štědrý na vnitřní paměť, hodnota RAM (typ SDRAM) dosahuje 128 MB, Flash paměť (typ NAND Flash) poskytuje uživateli až 256 MB místa pro jeho soubory. Uživatelskou paměť lze rozšířit kartami microSD(HC) o dalších 16 GB. Svými rozměry patří čokoláda mezi průměrně velké, ale stále tenké přístroje: 108 × 51× 12 mm. Hmotnost se zastavila na 116 g.\nLG BL20 New Chocolate parametry:\nrozměry a hmotnost: 107 × 51 × 12 mm, 115 g\ndisplej: 2,4“, TFT LCD, 240 × 320, 262 tisíc b.\npaměť: 145 MB, microSDHC\nLG BL20, LG, New Chocolate, vysouvací\n← LG GD510 Solar\nLG GW620 →


Za rakovinu plic zřejmě může v cigaretách peroxid vodíku – Novinky.cz\nZa rakovinu plic zřejmě může v cigaretách peroxid vodíku\nKalifornští vědci mezi prvními zjistili, jaká sloučenina v cigaretovém kouři způsobuje rakovinu plic. Zřejmě jich z několika tisíc škodlivých bude víc, ale značně karcinogenní je především peroxid vodíku a jeho příbuzné oxidanty. Ty působí na plicní buňky a mohou způsobit jejich zvrhnutí v buňky nádorové.\nneděle 2. března 2008, 14:40\nZ objevu budou zřejmě těžit tabákové firmy, které se pokusí snížit obsah těchto látek ve svých výrobcích. Některým zdravotníkům se to ale nelíbí, protože podle nich takové cigarety bude možné jen stěží označit jako „zdravější“, v kouři totiž bude nadále několik tisíc druhů škodlivých látek, které mohou působit rakovinu a jiné vážné choroby.\n„V současnosti je míra přežití do pěti let pro lidi s rakovinou plic na bezútěšně nízkých 15,5 procenta, tak doufáme, že tato studie poskytne lepší pohled na identifikaci nových léčebných cílů,“ uvedla autorka studie, profesorka Tzipora Goldkornová.\n„Zbraně zabíjejí, bomby zabíjejí a cigarety zabíjejí. Zatímco biologové s těmi prvními problémy toho moc udělat nemohou, studie jako tato pomůže v boji proti nemocem a úmrtím způsobeným tabákem. Tyto pokusy nejenže se zaměřují na nové molekulární metody léčby rakoviny, ale také identifikují viníky v cigaretovém kouři, kteří nakonec kuřáky zničí,“ uvedl Gerald Weissmann, šéfredaktor odborného časopisu FASEB Journal, v němž byla kalifornská studie publikována.


Kühnl: Do Iráku pošleme další policisty\nČeská republika je připravena vyslat do nově vznikající mise Severoatlantické aliance v Iráku tři až pět vojenských instruktorů. O instruktory požádala mezinárodní společenství irácká vláda, podle které jich je v zemi stále nedostatek.\nNechces nam zase davat prednasky o tom,ze kdyby nebylo Rude armady ktera hrde osvobozovala Evropu (hlavne polaky:-))),tak by jsme tu dnes nebyli? :-))) Nebo si muzes zase postezovat o tom, jak nekteri cesti burani chodi na hribitov krast kyticky padlym sovetskym vojakum:-)))\nRe: Re: Sude...\nSi me pletes s tvym Ivorem,ne?\nRe: Re: Re: Sude...\nLucy@Juicy tebe si splést nejde ty musíš být se svým čásrečným českým vzděláním mezi ami blbama hvězda.\nRe: Re: Re: Re: Sude...\nStřel se do kebule. To prej mezi jihomory frčí\nRe: Re: Re: Re: Re: Sude...\nKlídek, střelím, ale tebe úchylo\nTo by musel mit hodne velkou kebuli, aby se do ni trefil:-))\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Sude...\nNezáviď, my víme že ji máš velkou jak kosmonaut přílbu Myslím tu hlavu, o tunelech nebyla řeč\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Sude...\nStejně si myslím, že anatomický termín dutina lebeční nebyl míněn tak doslovně jak tu předvádíš, ta dutina má být i něčím vyplněna a není to svalstvo.\n:-DDDDDDD Sude teď sem se dodíval na tu druhou polovinu včerejšího dokumentu o jap. ponorkách - celkem mě zklamalo, že nenašli přímo sentoku, ale jinak se to celkem dalo.\nFakt jsme si mysleli, žes to byl v tom obchodňáku ty. No není každý den posvícení ...\nAhoj, uz jsi se byla podivat na The Gates in Central Park ?\nAhoj Isabelle,ne nebyla.\nA za chvilku\nse přiříti Lucy@juice a vysvětlí nám jak to ami myslí s celým světem dobře a že vlastně chcípaj i za nás\nRe: A za chvilku\nTo bude teprve ta správná sprška emotivních blábolů bez hlavy a paty. :-DDD\nRe: Re: A za chvilku\nDíky tobě už tady je, s nepřekonatelnou kadencí.\nRe: Re: Re: A za chvilku\nTo jste vymýšleli všichni proami dohromady, nebo jsi to někde četl??? :-DDD\nRe: Re: Re: Re: A za chvilku\nTo pozná každý kromě Suda a tebe na první pokus, já vím, že ty se bez návodu ani nenajíš, ale nejsou všichni tací učenci jako ty.\nRe: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nTen tvůj ošetřující doktor ti neradí zrovna moc dobře. Měl by sis zaplatit nadstandart. :-DDD\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nNestrkej sem pořád ty tvé životní zkušenosti a ústrky. To je tvůj život a tvé problémy.\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nProsím tě, běž pryč od toho zrcadla - evidentně se ti to pak zhoršuje. :-DDD\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nVšiml sis jak tady byla šmíra Lucy@juice rychle\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nBodejť by nebyla, když jsou všichni na jednom, asi hodně přeplněným oddělení. Ale je vidět, že jich ošetřovatelé sem tam pár zvládají - pak je jich tady jenom pár. Zato dnes mají asi v blázinci den otevřených dveří a katrů. :-DDD\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nTo víš svatej Valda\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: A za chvilku\nBlaboly bez hlavy a paty, se tady zatim vyskytuji pod tvym a Sudajevovicovym nickem.\nTak co na to doktor??? Pořád žádná změna??? Z toho si nic nedělej, každej sme nějakej. :-DDDD\nA co u tebe, stále kvokáš?\nTo ses spletl. Na zavináče musíš reagovat o jednu úroveň vejš. :-DDDD Ale abys nemusel tak dlouho čekat - stále kvoká, stále kvoká. :-DDD\nTobě ve věži? Tak to lítáš v těžkém průseru.\nVzdej to, už ani nevíš co meleš. :-DDD\nTuhle vetu si opakuj a nejlepe pred zrcadlem:-)))\nTo máš na receptu, ne??? :-DDD\nA když jsme u toho zrcadla už sis oholila chodidla?\nNa to se musis zeptat sveho doktora.\nTy se znáš s mojí praktickou lékařkou??? No, říkala kdysi cosi o jednom obvzvláště těžkém případu, který, než si pro něj přijeli z černovic, stihl emigrovat. Mám jí pozdravovat??? :-DDD\nUž aby tu byla, na vás musí být přísnost, rudí gauneři.\nTo víš že jo teplej gaunere\nTo vím, že jo, zoofile.\nDo zrození hnědého jarmuláka už zbývá pouze 8 měsíců 29 dní!!! Danyne už máte aspoň jméno???\nBudou mu říkat Tykwoň žaludový\nJak říkáš, pedofile\nOn se ten ciko-koso mossadanynek\nještě neodstěhoval do země svých snů a bájí - do Ameriky? Tam by na jeho tlachání asi nebyl nikdo zvědavej\nRe: On se ten ciko-koso mossadanynek\nTy ještě nejsi s Merissovićem v Beogradu, nácku?\nOn mi tvrdil, že měl možnost se vystěhovat kam by chtěl, ale prý se mu tady líbí. Asi rád navštěvuje ozdravný tábory v Polsku\nRe: Re: On se ten ciko-koso mossadanynek\nTo víš. Pak by musel na Wilsoňák lítat letadlem. :-DDD\nOdstěhovat se může každý. Tebe a tvé hošany freaka, který klečí pod stolem a Harryho, který ti sedí na klíně, by jistě soudruh Kim ve své zemi přijal s otevřenou náručí a poklopcem (fuj).\nRe: Re: Re: On se ten ciko-koso mossadanynek\nTy se evidentně hodláš stěhovat pokaždý, když uvidíš rozepnutej cizineckej poklopec!!! Takže ten poslední byl teda ami??? :-DDDD\nTo se pleteš!!! Na něj se těší ve výzkumných ústavech po celým světě. Akorát ho ještě nikdo nechytil. :-DDDD\nTebe už museli chytit mockrát, že to tak znáš.


Lord: Porovnání verzí – Wikipedie\nLord: Porovnání verzí\nVerze z 1. 6. 2011, 16:46\nRobot opravil přesměrování na Šlechtic - Změněn(y) odkaz(y) na Šlechta\nVerze z 9. 12. 2010, 07:50 (editovat)\nm (r2.7.1) (robot přidal: fa:لرد)\nVerze z 1. 6. 2011, 16:46 (editovat) (zrušit editaci)\nm (Robot opravil přesměrování na Šlechtic - Změněn(y) odkaz(y) na Šlechta)\n'''Lord''' je anglický a skotský [[titul|šlechtický titul]], který byl dříve spojen s právem usednout ve [[sněmovna lordů|sněmovně lordů]].\n[[Spojené království|Velká Británie]] používá pět [[šlechticŠlechta|šlechtick]]kýchých hodností: [[Duke]] ([[vévoda]]), [[Marquess]] ([[markýz]]), [[Earl]] ([[hrabě]]), [[Viscount]] ([[vikomt]]) a [[baron]], mimo vévody mohou být všichni uvedení šlechtici mužského pohlaví označováni jako lordi. [[Titul]] barona v [[Praxe|praxi]] užíván není, baroni jsou přímo nazýváni pouze lordy.\nManželka lorda je titulována jako [[Lady]]. Pokud je ovšem [[žena]] přímo nositelkou [[šlechticŠlechta|šlechtick]]kéé hodnosti, používá přímo pouze svůj titul, což platí i pro baronku. (tedy baronka, nikoliv lady [[Margaret Thatcherová|Thatcherová]], např.)\nTitul lord před jménem smějí používat též mladší synové vévodů a markýzů (např. Lord [[Randolph Churchill]], otec [[Winston Churchill|sira Winstona]]), kteří ale nemohou zasednout ve [[sněmovna lordů|sněmovně lordů]].\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/wiki/Speciální:Mobilní_rozdíl/6967329“


Lucernou se rozléhalo troubení. Hra na didgeridoo odstartovala filmový festival | Blesk.cz\n17. listopadu 2017 ● 05:50\nFilmový festival odstartoval krátce po osmé hodině večerní hudebním představením. „Není hudební nástroj, který by byl pro Austrálii typičtější,“ uvítali návštěvníky v Lucerně pořadatelé.\nVystoupení Ondřeje Smejkala si můžete s námi poslechnout na videu:\nOndřej Smeykal zahrál na didgeridoo Eva Fornálová\n„Když jsem se po 8 letech vrátila do Evropy, tak se mi stýskalo po Austrálii. A jelikož se pohybuji v oblasti filmu, tak jsem se snažila lidem Austrálii přiblížit. A bylo mi líto, že tady na plátnech takřka žádné filmy odtamtud nejsou,“ prozradila zakladatelka Martina Vacková, která již čtyři roky pořádá pro Pražany tento filmový festival.\nSama Vacková zvolila pro otevření festivalu film Alie se žení, který upozorňuje na velmi probírané téma muslimů. Dále podle ní stojí za vidění i sobotní představení. To nabídne nejen dokumentární snímek, ale také stejně tak jako zahajovací večer kulturní vložku. Filmu bude předcházet představení taneční představení maorské taneční skupiny.\nFilmový festival Aussie a Kiwi film fest odstartoval ve čtvrtek čtvrtý ročník festivalu. Čeští návštěvníci mohou nahlédnout do kultury Australanů a Novozélanďanů až do 22. listopadu.\nTy nejlepší filmy ukazující krásu přírody a kultury můžete zhlédnout buďto v Lucerně nebo v kině Ponrepu. Z filmů třeba zjistíte, že Australané, Novozélanďané i Češi toho mají hodně společné. Například, že mají rádi zábavu, pivo a ani jeden národ se nebereme moc vážně.\nZahájení Aussie a Kiwi film festu 2017\nfilmový festival, aussie, festival, lucerna, zahájení, didgeridoo, Praha\nHrůzný útok v Měcholupech: „Jsme z toho zdrceni, zničilo nám to živ...


Je dobré psát blog pod vlastním jménem? | Rozverný Fabulačník\nOtázku, pod jakým jménem psát svůj blog, si musíte položit už před jeho založením. Rozhodně není dobré, abyste se proměnili ve schizofrenní mnohačetnou osobnost, která se bude každý den prezentovat jinak, podle toho jakou vstane nohou. Základní otázkou zůstává zda psát pod svým občanským jménem či si zvolit nějaký vysoce umělecký pseudonym.\nBudete se k blogu hrdě hlásit\nOtázka pod jakým jménem blog psát úzce koresponduje s rozhodnutím, zda se k výtvoru své kreativní mysli budete hlásit. Zda jste ochotni, aby si vás kdokoliv mohl zadat do Googlu a zjistit, jaké jsou vaše myšlenky a názory, či cokoliv co sdílíte. Není to jen tak, takže si to dobře rozmyslete. Vlastní jméno se stoprocentně hodí do všech blogů, které nejsou osobní, protože vám pomohou budovat si jméno. A dobře vybudované jméno, to je přece základ úspěchu.\nProblémy možná budou mít lidé, jejichž jméno není zrovna unikát. Mezi tou lavinou Janů Nováku se Jan Novák špatně prosadí a navíc si je každý splete. Tam už by stálo za to uvažovat, jestli si nezvolit nějakou unikátnější přezdívku. Jméno ovšem působí profesionálněji, takže pokud má blog spojitost s vaším podnikáním, dejte tam to, co máte na občance. Obecně i vaše fotka může trochu zmenšit bariéru mezi vámi a čtenáři, když uvidí, že za těmi tety fakt stojí nějaký reální člověk a ne jen velmi dobrá umělá inteligence.\nPokud se rozhodnete psát osobní blog pod svým jménem, dejte si velmi dobrý pozor, co píšete. Když budete o někom šířit veřejně klepy, rozhodně vám nepoděkuje, ba co víc si na vás někde počíhá. A nemyslete si, že si zveřejnění nějakého článku po publikaci rozmyslíte. Jakmile něco vypustíte do internetu, už to nejde smazat. Kdokoliv si to mohl uložit a některé služby dokonce prolézají celý internet a archivují ho. Je možné, že za 5, 10 let to na vás někdo vytáhne jako špínu. Blog není Snapchat. A navíc i na Snapchatu existují možnosti, které dokážou obsah spolehlivě ukládat.\nS přezdívkou, ale veřejně\nI když se rozhodnete psát pod přezdívkou, nemusí to být hned anonymní blog. Díky přezdívce si vás nikdo nebude moct najít jen tak z fleku a že to jste vy, budou vědět hlavně lidé, kterým o tom sami řeknete. Pro osobní blogy je asi ideální řešení.\nNicméně částečná anonymita vám může dát pocit, že si vás nikdo nedokáže najít a začnete být možná až přehnaně upřímní. Věřte však, že v oceánech internetu žijí mnozí neúnavní stalkeři, kteří obětují svůj veškerý volný čas, aby si vás dobře pročísli.\nStalkeři jsou za každým internetovým keřem.\nS přezdívkou a na tajňačku\nPokud si nechcete zatěžovat hlavu myšlenkami, že si vaše texty přečte někdo, kdo nechcete, budete muset vyzkoušet jaké jsou vaše schopnosti zametat stopy. Ono to totiž vůbec není jednoduché oprostit se od své skutečné identity. Vím o jednom blogerovi, který tajil město, ze kterého je, ale na jednom diskuzním fóru se zobrazila jeho IP adresa a podle ní bylo možné jeho bydliště nalézt. A teď vypadám jako stalker já .\nGoogle má zase skvělou funkcionalitu, že do něj vložíte fotku a on vám najde všechny její výskyty. Takhle se dají nacházet různé účty se stejnou profilovou fotkou. A takových vychytávek je neskutečné množství. Proto, pokud se rozhodnete psát anonymně, dělejte to opatrně. Žádná reálná jména vašich přátel, žádné příliš specifické události.\nA jak se pod své texty podepisujete vy?\nTomáš Rak: Já se pod všechny své články podepisuji pod občanským jménem. Chtěl jsem i doménu http://www.tomasrak.cz, ale už byla zabraná. Musel jsem tedy přistoupit na to, že budu mít doménu v obráceném pořadí. Nejdřív příjmení a pak jméno – http://www.raktomas.cz.\nMožná se doména, kterou jsem chtěl, jednou uvolní a já si tam blog převedu. Nikdy jsem ani nepřemýšlel nad tím, že bych měl vystupovat pod pseudonymem. Musím ale uznat, že třeba u dnešních youtuberů se mi použití pseudonymů líbí. Například Teri Blitzen… To zní opravdu lépe, než kdyby si youtuberka říkala svým pravým jménem. No uvidíme… jestli se doména s mým jménem dlouho neuvolní, třeba si také nějaký pseudonym vymyslím. 🙂\n17.4.2016 v 13:51 |Reagovat\nMichal Ozogán: Já chtěl zase někdy doménu ozogan.com ale má ji nějaký doménový spekulant a nechce ji pustit.\nVím že ti youtubeři používají přezdívky poměrně často. Tím, že ty kanály jsou většinou takové „free“ se to myslím k nim i hodí.\n17.4.2016 v 14:05 |Reagovat\nCarmen Faoltiarna: Píšu pod přezdívkou, ale vzhledem k tomu, ze sdílím obsah do skupiny na facebooku, kde jsou i někteří mi známi, tak je to automaticky upozorní. Vadí mi, ze v tonto ohledu nelze facebook nastavit, aby určitým lidem obsah neukazoval. Řešením by byl falešný facebook účet, ale to už mi přišlo zbytečné, osobni informace nesdílím a nepíšu nic, za co bych se styděla.\n17.4.2016 v 19:22 |Reagovat\nMichal Ozogán: Ono to obecně na Facebooku jde, ale bohužel Skupiny jsou jedna z mála výjimek kde ne. Když ale nesdílíš nic extra osobního, tak to asi tolik nevadí. Já třeba sdílím některé vybrané články i na osobní profilu. Jen ať se lidi pokochaj.\n18.4.2016 v 21:11 |Reagovat\nLamič: Pěkný článek.\nOsobně bloguji pod pseudonymem. A to z důvodu, že si při tvorbě připadám volnější, než kdybych si musel dávat pozor na to, co píši. Už jen to, že přispívám jinam pod vlastním jménem mě fakt nutí si sakra dávat majzla, co píši.\nMoc dobře vím, že šikovní lidi si tě dohledají vždy. A docela snadno. Idea absolutní anonymity je v těchto dobách totálně slepá.\nPopravdě jsem teď v situaci, kdy kvůli svým veřejným online aktivitám hodně zvažuji, jestli přejít na blog, kde bych vystupoval pod vlastním jménem. Podle mého názoru je to výbornej prostředek, jak si utvářet osobní brand. Na druhou stranu – už tam prostě nemůžeš psát vše, co chceš. Už se nemůžeš vyjadřovat stoprocentně tak, jak chceš. A to mě kurevsky svazuje. 🙂\n17.4.2016 v 19:57 |Reagovat\nMichal Ozogán: To znám. Psaní pod vlastním jménem ti možná dodá trochu takové té odvahy podepsat se za názor, který třeba není populární. A čím víc toho napíšeš, tím to bude jednodušší. Dřív jsem každý blog strašně tajil. A pak jsem si řekl – ale co …\n18.4.2016 v 21:19 |Reagovat\nPodpatky v hlíně: To je dobrá otázka 🙂 Já jsem chtěla psát blog zcela anonymně, založila jsem si nové fb stránky, ale do některých skupin se s tímto novým profilem nedostanu, pořád mi to hází můj osobní fb. Tím pádem je veškerá anonymita pryč… Ale možná jsem to s fb udělala úplně špatně a nějak by to šlo…nevím, tohle je pro mě španělská vesnice 🙁\n17.4.2016 v 21:13 |Reagovat\nMichal Ozogán: O podobném problému psala výše Carmen Faoltiarna. A jestli chceš psát do skupin, musela by sis založit nový Facebook profil s anonymním jménem a bez přátel.\n18.4.2016 v 21:20 |Reagovat\nPodpatky v hlíně: no už to nechám jak to je 🙂 Úplně vše na net psát nejde. Za svými názory si také stojím. Jen mi jde spíš o rodinné příslušníky…\n19.4.2016 v 01:40 |Reagovat\nTrinity Estridge: Já sice bloguji pod pseudonymem, na druhou stranu pro moje přátele není problém si můj blog najít – už jen proto, že třeba můj blogový profil na Goodreads je propojený s mým osobním FB. Takže kdo hledá, najde, ale z mých spolužáků o blogu ví jen dva lidi, kteří se mě ale přímo zeptali. Takže pokud mě čte i někdo jiný, nevím o tom a docela mi to vyhovuje. (^○^)\n17.4.2016 v 23:16 |Reagovat\nMichal Ozogán: Z mojí zkušenosti to je často tak, že lidi čtou, ale neřeknou 😀\n18.4.2016 v 21:21 |Reagovat\nEster Šebestová: Já zásadně bloguju pod vlastním jménem. A v diskuzích jsem pod přezdívkou, pod kterou mě všichni znají už několit let.\nS anonymitou jsem jednu dobu taky koketovala, zejména na tumblr, kde sdílím věci, které jsou někdy nsfw. Musím ale uznat, že za posledních let jsem se natolik srovnala sama se sebou, že už si stojím na naprosto každou věcí, kterou napíšu na internet. Ne vždycky je to korektní, ne vždycky je to něco, co by moji přátelé očekávali, ale jsem to vždycky já a to je hlavní.\nNa druhou stranu svůj blog propaguju pouze na určitých platformách. Třeba facebook používám hlavně jako spojení s lidmi z gymnázia a univerzity a ačkoli tam vyjadřuju své názory, nemám potřebu tam na blog vždy odkazovat tak, jak to dělám třeba na twiteru. Záleží na situaci.\nV důsledku mi nevadí, že se ti, kteří mě znají, čtou mé názory na blogu. Ale protože vím, že spousta mých známých je schopna situace zbytečně vyhrocovat a chytat za slovo, nemám potřebu svoje psaní sdílet zrovna s nimi…\n18.4.2016 v 07:57 |Reagovat\naves passeri: Já začala blogovat anonymně. Pořád ještě bloguju anonymně. Ale za ty téměř 3 roky jsem si už také zvykla sdílet svoje názory, takže občas „vystrčím růžky“ 🙂 Dnes už je celkem lehké mě dohledat, protože můj blog je provázaný z jinými stránkami, kde vystupuju pod svým jménem. I na FB občas odkážu na svůj blogový článek i mezi přáteli na mém osobním profili, z nichž ne všichni o mém blogu věděli. Ale už to neřeším, taky si stojím za tím, co píšu 🙂 Ale trvalo to, než jsem zahodila ten ostych 🙂\n18.4.2016 v 13:41 |Reagovat\nVlasta: To jsou dobré rady. 🙂 Když jsem začínala jako malá blogovat, používala jsem spoustu přezdívek, které se vlastně docela chytly. Ale mé křestní jméno čtenáři z článků také mohli pochytit. Teď vystupuji pod svým jménem, na blogu mám i své příjmení a jsem dost dobře dohledatelná. Stejně při psaní recenzí zveřejňují nakladatelé mé jméno a odkaz na blog, takže je to jedno. Nestydím se za to, co píšu. Ale občas používám i přezdívku Vysvobozená, což mám i v názvu blogu. 🙂\n18.4.2016 v 17:39 |Reagovat\nMonsealla Amarry: Jsou to zajímavé myšlenky. Častokrát jsem váhala, jestli zvolit přezdívku nebo reálné jméno, ale přezdívka vyhrála. Už proto, že žádná jiná na světě neexistuje. Dobře, výjimku tvoří příjmení mojí přezdívky, kterou vlastní Rusové, ale to je opravdu výjimka.\n21.9.2017 v 07:39 |Reagovat\nmichaelaarte: Ahoj, já bych se chtěla zeptat, jak si oddělím svůj osobní profil od blogu. Nejde mi o anonymitu, ale o to, že si mne stále chtějí přidávat neznámí lidé na osobním profilu a to nechci..\n12.3.2018 v 21:50 |Reagovat\nMichal Ozogán: Ahoj, úplně si nejsem jistý, co tím myslíš. Osobní profil na Facebooku? Tam si stačí založit Facebook Page a blog propagovat tam.\n14.3.2018 v 19:31 |Reagovat


Milé sestry seniorky,\njak se vám daří v důchodu? Hospodaříte na zahrádce? Opatrujete vnoučata? Studujete na Universitách třetího věku? Máte plné ruce práce a divíte se, jak jste k tomu všemu dokázaly i chodit do práce…? Jestli vám ale ještě chvilka času zbývá, zdá se vám, že byste toho dokázaly víc, přijměte naše pozvání. Zapojte se do realizace myšlenky fair trade. Už slyšíme vaši námitku: Já přece neumím obchodovat. Ani umět nemusíte. V našem Obchůdku Jeden svět je všechno zboží popsáno a oceněno. Víte, odkud pochází a pod jakým číslem ho evidujeme. Spočítat peníze umíte a nejste dysgrafička. Na prvních krocích vás budeme doprovázet. Stačí jedno odpoledne od 14 do 18, nebo ranní směna od 10,30 do 14 hodin jednou týdně a stanete se jednou z více než 20 dobrovolnic, které věnují kousek svého času dobré myšlence. Staňte se „obchůdkářkou“. Zveme vás tím na výlet do celého světa. Toužíte podívat se na Macchu Picchu? V Obchůdku máte Peru na dosah ruky. Láká vás Afrika? Kenya, Tanzanie, Jihoafrická republika vám leží u nohou. Dostanete se do společnosti rukodělných výrobků ze 40 rozvojových zemí Asie, Afriky a Latinské Ameriky. Občas budete muset otevřít atlas a podívat se, kam se ztratily například Tanganjika a Rhodezie vašich školních let. A budete v ženské společnosti: ty šátky utkaly ruce žen v Guatemale, ubrusy a přehozy vytvořily ženy v Indii, koše, košíky, tašky, podložky vytvořily ženy v Africe, na Filipínách, ve Vietnamu a ony samy vysadily, sklidily, usušily, obarvily a spletly je z agáve, sloní a mořské trávy, ze sisalu. Na džbány, sklenice a poháry z recyklovaného skla jejich síly nestačily, zde ovládli scénu muži, ale za podložkami na sáčky od čaje ženské ruce, které je „ilustrovaly“, rozeznáte spolehlivě. Dozvíte se, že není mastek jako mastek a naučíte se rozeznat, který je z Keni, který z Indie a který z Chile. Dostanete se nejen do produkčních dílen, ale seznámíte se třeba s Dětmi ulice, které žijí u nádraží v New Delhi. Hrozilo jim, že se dostanou do kriminálu, stanou se z nich narkomani, dokud jim kdosi nenabídl program: sbírají novinový papír a z něho vyrábějí tašky, ale taky ruční papír. Dnes mají svou firmu a vlastní dům. Seznámíte se s programem pomoci dětským obětem prostituce a přítelem se vám stane symbol této pomoci: anděl se zlomeným křídlem a slzou na tváři. Ten anděl pochází z Filipín. Nadchnou vás mladí lidé z Kolumbie, jimž se stalo materiálem staré železo, ze kterého vyrábějí originální stolní hodiny, nebo mladí z Ekvádoru, pro něž je výrobním materiálem sušená pomerančová kůra. U dětí z Madagaskaru se inspirovali i dospělí: protože jim rodiče model autíčka koupit nemohli, vyrobili si je samy ze starých plechovek a dospělí je okopírovali. S kávou, čajem, kakaem, se podíváte na plantáže na Srí Lance, v Indii, v Mexiku nebo Etiopii. A navíc obohatíte svůj jídelní lístek o zázračné zrní Inků, které roste v Andách ve výškách až 4.000 m a které má těžko vyslovitelné jméno QUINOA.\nObchůdek je místem setkání a setkávání, a to už více než 17 let. Řada zákazníků chodí opakovaně, někdy nakoupit, někdy se podívat, „co máte nového“. Budete pomáhat při výběru dárků – a to je vždycky srdeční záležitost. Budete mít možnost vyprávět a budete se neustále učit a obnovovat své znalosti. A budete ve společnosti žen, jimž můžete důvěřovat a na které se budete moci spolehnout. Bylo by přece nesmyslné angažovat se pro fair trade a sám nebýt fair.\nVíme z Bible, že „chudé své budeme vždycky míti s sebou“. Změnit nespravedlivý svět nedokážeme, neumíme, ale můžeme účinně pomoci. I těch pár hodin, které práci pro fair trade věnujete, je velký kapitál, který se zhodnotí. Žijeme v bohaté zemi, kde 65 let vládne mír. „Hrajeme“ tak s nezaslouženě dobrými kartami a to je pak snadné vyhrávat. Pojďme ale pomoci těm, kteří dostali karty prachšpatné, aby i oni měli šanci uhrát svou partii přece jen překvapivě dobře. Pomozme jim, aby si mohli pomoci sami.\nJestli vás naše pozvání zaujalo, pak se, prosím, přihlaste u sestry Magdaleny Jelínkové, ředitelky o.p.s. JEDEN SVĚT, Korunní 60, Praha 2, telefon 733 538 680 email: obchudekjs@seznam.cz, www.jedensvet.org nebo e-cirkev.cz. Budete se mezi námi a s námi určitě cítit dobře.\nVěra Lukášová, zakladatelka\nMagdalena Jelínková, ředitelka


Cizinecká policie zasahuje - Rychnovský deník\nCizinecká policie zasahuje\nVÝCHODNÍ ČECHY - Stejný počet trestných činů (75) jako za celý loňský rok řešilo letos Oblastní ředitelství Služby cizinecké a pohraniční Policie ČR (SCPP) již v prvním pololetí.\nNejčastěji se v této statistice objevuje trestný čin maření výkonu úředního rozhodnutí a padělání a pozměňování veřejné listiny. Obchodování s lidmi i padělání Cizinecká policie sleduje převážně pohyb osob v příhraniční oblasti, která je definována přibližně 25 kilometrovým pásmem směrem do vnitrozemí.\n„V této oblasti se jedná například o nelegální překročení státní hranice, včetně převáděčství, padělání a pozměňování veřejné listiny, maření výkonu úředního rozhodnutí, ohrožování mravnosti, kup〜lířství, obchodování s lidmi, poškozování cizí věci, hanobení národa, rasy a přesvědčení a řada dalších násilných, majetkových a nedbalostních trestných činů,“ řekla tisková mluvčí Oblastního ředitelství SCPP Ivana Ježková.\nPůsobnost cizinecké policie se ovšem neomezuje pouze na pohraniční pásmo. Celkem devět oddělení na území východních Čech (v každém bývalém okresním městě) má za úkol kromě povolování pobytu cizinců také odhalování trestných činů stejně jako v již zmíněném příhraničí. Ze sledovaných trestných činů je ve statistice nejvíce zastoupeno maření výkonu úředního rozhodnutí.\n„Tohoto trestného činu se dopouštějí zejména cizinci se státní příslušností Ukrajina a Bělorusko. Obvykle nerespektují uložené správní vyhoštění, v daném termínu nevycestují a na území ČR se nadále pohybují nelegálně,“ Ježková. Mezi velmi obvyklé prohřešky proti zákonu patří rovněž padělání a pozměňování veřejné listiny.\n„Nejčastějším prohřeškem je padělání nebo pozměňování cestovního pasu občany Ukrajiny,“ dodala.\nMuž s dokladem ženy\nPříslušníci cizinecké policie se setkávají při své službě i s kuriózními případy. Jeden z nich se stal začátkem prázdnin v Harrachově, kde byl zadržen jednačtyřicetiletý muž vietnamské národnosti. „Chtěl před policisty utéct a odjet přistaveným autobusem. To se mu ale nepodařilo a policisté ho dostihli. Při kontrole se prokazoval průkazem k povolení trvalého pobytu cizí ženy,“ uvedla Ježková.\nMuže policie následně převezla do Hradce Králové, kde bylo srovnáním otisků s daktyloskopickou evidencí zjištěno, že se jedná o neúspěšného žadatele o azyl. „Cizinci bylo uloženo správní vyhoštění z území ČR na dobu pěti let a bude převezen do zařízení pro zajištění cizinců, kde vyčká na vystavení náhradních dokladů potřebných k vycestování,“ uzavřela jeden z mnoha příběhů Ivana Ježková.


Hřeb maturitních plesů je tady! Tančit se v Lorci bude celý víkend - Kutnohorské listy\nHřeb maturitních plesů je tady! Tančit se v Lorci bude celý víkend\n14. února Zprávy\nPáteční a sobotní noc se v Kulturním domě Lorec ponese ve znamení přehlídky maturantů. Hřeb maturitních plesů je na spadnutí! Přímo od studentů vám přinášíme dvě pozvánky.\nMATURITNÍ PLES VOŠ A SPŠ KUTNÁ HORA – třídy E4C a IT4\npátek 16. února, 19.00 – 03.00\nE4C: 1. Tomáš Chroustovský, 2. Kuba Polák, 3. Patrik Částek, 4. David Ryšavý, 5. Josef Kamínek, 6. Filip Berka, 7. Honza Folkman, 8. Mirek Havlíček, 9. Pavel Vořechovský, 10. Jiří Dobeš, 11. Filip Pospíšil, 12. Josef Kotran, 13. Jakub Ksiažek, 14. Josef Vokoun, 15. Martin Beneš, 16. Karel Šejna, 17. Roman Kocek, 18. Matěj Haering, 19. Milan Vodehnal, 20. Jakub Příborský, 21. Daniel Sosnovec, 22. Tomáš Vladyka\nIT4: 1. Tomáš Fráňa, 2. Marek Franc, 3. Jiří From, 4. Daniel Gruncl, 5. Ondřej Hrodek , 6. Aleš Jehlička, 7. Ondřej Kristek, 8. Anna Křepelková, 9. Kryštof Klapka, 10. Kryštof Ledl, 11. Jan Mačina, 12. Adam Miškovský, 13. Klára Neumanová, 14. Marek Nevole, 15. Tomáš Novák, 16. Jan Novotný, 17. Vojtěch Pavlík, 18. Martin Růžička, 19. Jakub Secký, 20. Jakub Senohrábek, 21. Kateřina Šumová, 22. Filip Vlášek , 23. Dan Vlček, 24. Michal Zmek\nPavel Vořechovský, maturant:\n„Na tenhle večer se těším už od prváku, vlastně od doby, kdy jsem vůbec nějaký ples navštívil. Bude to legendární večer. Přeci jen na tom hodně pracujeme a dáváme si záležet. Našim cílem je uchvátit spolužáky, učitele, rodiče a všechny naše kamarády. Tak koho jsem ještě nepozval, tímto dodatečně zvu. Tam nesmíte chybět!”\nMATURITNÍ PLES GYMNÁZIA JIŘÍHO ORTENA – třída C4A\nsobota 17. února, 19.00 – 03.00\nC4A: Balvínová Jana, Culek Filip, Červenková Eliška, Fialová Markéta, Grauer Pavel, Ha Yen Nhi, Chalupová Miloslava, Karásková Michaela, Kleinová Denisa, Krausová Lucie, Kunášková Marie, Lázňovský Lukáš, Licek Vilém, Marková Kristýna, Mokrý Matěj, Nevolová Kristýna, Nováková Dominika, Procházka David, Procházková Rút, Roubíčková Tereza, Stránská Tereza, Šibravová Kristýna, Šnebergová Veronika, Špaček Ondřej, Švarcová Michaela, Vach Miloslav, Veberová Martina, Vladyka Jakub, Vladyková Nikola, Vlach Filip, Vokřál Jiří, Výborná Dominika, Zadražilová Kamila\nKristýna Nevolová, maturantka:\n„Nelze popsat slovy, jak moc se na sobotní večer těším. Už teď vím, že to bude nezapomenutelný, vzpomínka na celý život. Trochu mám strach, jak ten celý večer rychle uteče. Největší překvapení pro nás všechny byl ten velký boj o vstupenky – vlastně všech 840 kusů jich bylo zarezervováno ještě dříve, než jsme zahájili oficiální prodej. A tak jsme jich museli ještě pár dotisknout!”\nV Měšťanském pivovaru v Kutné Hoře se setkali příznivci country, bluegrassu, trampské a folkové hudby\nPozvánka: Klášterfest na zahradě kláštera řádu sv. Voršily nabídne 11. 8. od 13 hodin bohatý program pro malé i velké\nHolandský orchestr Ad Hoc se představil 9. srpna na Palackého náměstí v Kutné Hoře\n3705 vydaných článků


Přidáno: 13:13:12 02.07.2004\nPrůměrné hodnocení: 4.15\nAnotace: Popis posledních okamžiků slavné (nebo chcete-li mocné) CP, také lehká vzpomínka jeho přítele nad hrobem, nechybí ani popis postavy pro Pj.\nDo místnosti, kde tiše rozmlouvalo sedm postav, se otevřely dveře a dovnitř nakoukla tvář muže se šikmýma očima:\n„Máme problém, pane.“\nZe starého křesla se zvedla hubená postava s ustaraným obličejem a černou páskou přes obě oči. Z tohoto jediného pohybu vyzařovala síla a obrovské charisma.\n„Kdo?“ zeptal se Equinuus hlasem naprosto klidným a zdánlivě prázdným.\n„Nevím, pane,“ odvětil muž ve dveřích, „nevím, kdo nás zradil. Ještě jsem si nestihl prohlédnout celou situaci, ale venku čeká minimálně tucet a půl vojáků městské hlídky a čtyři lovci. Jsou tam i oba Hlídači.“\n„Co podzemní průchod vedoucí přes ulici?“\n„Velmi pravděpodobně tam pošlou dva lovce, pane. Budou čekat u východu.“\n„Dobře,“ odtušil Equinuus a jakoby nezúčastněně si upravil límec černé košile, „vezmi s sebou Lynx a jděte tím průchodem. Lovce zvládnete. A pak zmizte.“\nKrátkovlasá Lynx se nadechla, připravena něco říct, ale další muž – vysoký, šlachovitý a neustále nahrbený jako kočka připravená ke skoku – jí položil ruku na rameno, jakoby znal odpověď na její nevyřčenou otázku. Když na něj Lynx upřela pohled svých modrých očí, muž jen mírně pokýval hlavou.\nBěhem následující vteřiny opustila Lynx se šikmookým šermířem místnost s tichým klapnutím dveří.\n„Belte, ty musíš doprovodit naše nové přátele do bezpečí. V sousedství je dům, na jehož střechu se hravě dostanete, a za ním je rozlehlá zahrada. Tam se jim ztratíte.“ Když domluvil, vytáhl Equinuus od pasu široký meč – čepel při tom pohybu nádherně zazpívala.\n„A ty?“ zeptal se po chvíli Belt, i když v hloubi duše už odpověď znal, „co budeš dělat ty?“\n„O mě si nemusíš dělat starosti,“ odvětil Equinuus a nuceně se usmál, „a teď pospěšte, určitě hlídají i střechu, ale snad budete mít štěstí a proklouznete. A pokud ne, tak víš, co je tvou povinností.“\nBelt se uvolnil a pokýval hlavou. Pak se otočil na čtyři mladíky a beze slova jim ukázal ke dveřím.\n„Tak kde, k čertu, vězí?“ zavrčel si více méně pro sebe podporučík městské stráže Coen a nervózně potřásl ratištěm od kopí. Obvykle v takových situacích necítil neklid, ale dnes to bylo jiné. Byli už jen kousek od chycení nejhoršího zločince ve Stříbrném Přístavu – a Coen byl přesvědčený, že Equinuus skutečně nejhorším zločincem je (i když jej nikdy neviděl na vlastní oči), ale zároveň k tomu prevítovi cítil i trošku respekt a ano, musel si to přiznat, dokonce možná i něco jako obdiv. Vždyť ten muž dokázal třikrát uprchnout z jasné pasti, jež na něj přichystali Hlídači. A to je slepý\n„Vydržte na svých místech!“ houkl podsaditý chlapík schovaný ve stínu podloubí, „všechny ústupové cesty jsou podchycené, musí přijít tudy.“\nCoen zatnul ruku v pěst a tiše procedil skrze zuby několik kleteb. Dvanáct let má na starosti Přístavní městskou hlídku a teď přijde nějaký cizinec ze severu a začne nabourávat jeho těžce vybudovanou autoritu. Prý lovec – čeho? Nebo koho?\nZ myšlenek jej vytrhla prudká rána – vstupní dveře někdo vyrazil proti pantům na ulici. Největší kus dřeva se přetočil ve vzduchu a nejblíže stojícího vojáka udeřil do hlavy. Ten se chytil za obličej a s bolestivým zaskučením se zhroutil k zemi. Ze dveří vyšel Equinuus, svůj meč držel podél nohy.\n„Ty jeden zatracenej parchante, já tě zabiju!“ zařval další voják a zaútočil divokým bodnutím na Equinuusovo srdce. Ten se pohnul, ale z vojákova pohledu jaksi nepřirozeně, možná až neuvěřitelně. Equinuus vyskočil ještě než rána dopadla a hrot kopí tak protnul pouze vzduch. Slepý muž přeběhl po ratišti kopí až k vojákovi a kopl jej do obličeje. Do vzduchu vystříkla sprška krve a voják odpadl jako hadrový panák. Equinuus měkce doskočil, otočil se na patě a překvapenému desátníkovi s nažehlenou uniformou utnul hlavu.\n„Jsi můj,“ zašeptal lovec schovaný ve stínech a s klapnutím vyslal k Equinuusovi stříbrnou šipku. Ve stejném okamžiku slepec švihl nohou v širokém oblouku a mohutným kopnutím poslal dalšího strážného do dráhy střely – ta se mu zaryla hluboko do hrudi.\n„Zvěsti o tvém umění jsou pravdivé, upíre,“ pronesl podsaditý lovec, když tělo vojáka dopadlo na zem. Pak udělal dva kroky dopředu a vyšel za stínu. Ruku se stříbrným vrhacím nožem držel za zády.\n„Promarnil jsi svou šanci,“ řekl Equinuus a rozběhl se k lovci. V okamžiku, kdy od něj byl vzdálen šest kroků, podsaditý muž máchnul pravačkou a tisíckrát nacvičeným pohybem vypustil smrtící ostří k upírově hrdlu.\nLovec si byl tak jistý zásahem, že ještě v okamžiku, kdy už byl Equinuus u něj, se nedokázal pohnout. Jak je to možné? Šest kroků, terč běží proti ostří – tomu přece není úniku. A on stejně uhnul!\nO zlomek vteřiny později opsala lovcova hlava působivý oblouk a s hlasitým čvachtnutím dopadla kamsi do stínu. Podsadité tělo kleklo na kolena, pak přepadlo dopředu.\nEquinuus se otočil, aby čelil zbývajícím šesti vojákům. Pomalu jej obestupovali ve zužujícím se půlkruhu. Přímo proti Equinuusovi stál podporučík Coen.\n„Tak, teď to tu mám zase na povel – nikdo nezaútočí, dokud neřeknu!“ štěknul na vojáky. Ti vypadali, že i bez jeho rozkazu se nikam hrnout nebudou. Nikdo nechtěl přijít o život – a teď viděli, jak je to snadné.\n„Poručíku Coene, jste dobrý muž, znám vás dlouho. Nedělejte nic, čeho byste mohl litovat,“ pravil Equinuus klidně, načež udělal pomalý krok směrem k důstojníkovi. Ten se nahrbil a sklonil kopí.\n„Ani krok zloduchu, nevím, odkud mě znáš, když jsme se nikdy neviděli. A nejsem poručík, ale podporučík,“ řekl Coen důrazně, jak se snažil zakrýt svůj chvějící se hlas.\n„Po téhle akci vás povýší – pokud ji ovšem přežijete.“ Při posledním slovu se Equinuus rozběhl proti Coenovi. Když byl od něj pouhé tři kroky, odrazil se a vznesl se vysoko nad hlavy vojáků. Coenovi připadalo, že doskočí snad až na střechu protějšího domu.\nPak se však něco stalo. Na střeše, přímo proti Equinuusovi, se napřímila postava muže v černostříbrné uniformě, v ruce obnažený meč. V okamžiku se odrazil a skočil vstříc upírovi. Equinuus ještě stačil odrazit smrtící výpad meče, ale již nemohl změnit směr, aby se vyhnul srážce. Hlídač do něho narazil jako kovadlina. Dezorientovaný upír dopadl na záda, přímo mezi vojáky. Hlídač – vysoký a starý šermíř – zprudka přistál dlážděnou ulici a zařval:\n„Nikdo útočit nebude, dokud neřeknu!“ křiknul Coen a ustoupil o krok. Vojáci jej následovali. Equinuus, přestože byl vrahem a násilníkem, mu dal šanci a on ji teď dá jemu.\n„Vy bando prašivých psů, nemyslete si, že vám to jen tak projde! Sám to začnu řešit, až se vypořádám tady s tím podvraťákem.“ Hlídač, i když křičel, vypadal velmi klidně.\nMezitím se Equinuus zvednul a sebral svůj meč. Hlídač se napřímil, oprášil si uniformu a dvakrát cvičně máchnul zbraní. Upír vyrazil proti němu.\n„Tak pojď, pse. Pojď si pro svou smrt,“ ucedil Hlídač mezi zuby a připravil se k úderu.\nTo, co se potom stalo, byl Coen těžko schopen popsat. Oba muži se pohybovali tak rychle, že chvílemi nevěděl, který je který. Jejich meče pohybem vytvářely stříbřité vějíře, a zvuky, jež při kontaktu vydávaly, se slily do jediného tónu.\nEquinuus si byl vědom toho, že na svého soka nestačí, přesto se pokusil o poslední smrtící úder. Hlídač provedl precizní ripostu, srazil výpad na stranu a prohnal svou čepel skrz upírovo tělo.\n„A je to za námi, pane Equinuusi. Poděkujte svému ´příteli´ Sinarovi,“ řekl tiše Hlídač. Pak vyrval meč z rány, otočil se na patě a mocným máchnutím oddělil Equinuusovi hlavu od těla.\nDnes jsem konečně po delší době mohl přijít zavzpomínat na hrob člověka, který mě svým způsobem života dočista okouzlil. Jmenuji se Gradan, jsem obchodník se solí, astrolog a hvězdopravec. Od narození mám nadání „snů“ – dokážu ve spánku vidět věci budoucí.\nJak už jsem předeslal, byl jsem Equinuusův blízký přítel. Seznámili jsme se zhruba před dvěma lety, kdy mě jeho společník – mistr meče Aoki – vyhledal, aby využili mého nadání. S Equinuusem jsem se setkal nedlouho poté, a toto setkání mi úplně změnilo život. Ve Stříbrném Přístavu žije několik moudrých mužů, se kterými jsem měl tu čest rozmlouvat, ale žádný z nich se nemohl rovnat Equinuusovi v ohledu moudrosti a přehledu. Záhy jsem pochopil proč. Equinuus se narodil před 619 lety a za tuhle dobu jej život naučil skutečně velmi mnoho. Equinuus procestoval snad celý kontinent, nutno ovšem podotknout, že druhou polovinu svého života cestoval velmi nedobrovolně.\nEquinuus totiž nebyl člověk. On sám svou rasu nazýval „Raaliah“, což v obecné řeči znamená „Ti-jenž-přišli-z-hvězd“ nebo též „Astrální poutníci“. K nám na svět se přišli učit a získávat informace o naší civilizaci a kultuře. Vzhledem se nijak neliší od normálních lidí, ale ve skutečnosti jsou fyzicky i mentálně na daleko vyšší úrovni. Nemohou pozřít žádnou potravu ani tekutinu, životní energii dostávají do těla nejčistčím možným způsobem – pitím krve. Ale i v tomto ohledu jsou velmi mírní, nepotřebují žádné velké množství, stačí jim napít se jednou za půl roku. Krev nemusí být lidská, stačí jakákoliv zvířecí. A tohle byl důvod, proč se celý jejich mírumilovný život v tajnosti mezi lidmi změnil na úprk a schovávání se na těch nejhorších, nejspodnějších a nejčernějších místech.\nObčas se stalo, že obyčejní lidé zahlédli některého z Raaliah při konzumaci krve – pak ve strachu rozhlásili, že viděli upíra. To stejné následovalo, pokud některý Raaliah nedopatřením odhalil své fyzické dispozice. Po čase vznikla takzvaná Pomluva.\nNěkteří z vrchních alchymistů bylo pověřeni svými pány, aby se naučili pomocí astrálních sfér upíry vyhledat – a nemálo z nich bylo skutečně úspěšných. Než si Raaliah stačili uvědomit, co se děje a než stačili zablokovat sféry, bylo již pozdě. Alchymisté si povolali s vysokých sfér mocné přívržence – démony, které pak uvěznili do slabých či nemocných tělesných schránek, a stvořili tak Hlídače, mocné lovce a pronásledovatele s jediným cílem. Vyhubit Raaliah. Neexistuje cesta, jak zvrátit pomluvu. Boj a pronásledování započalo a trvá již tři stovky let. Jediná možnost, jak znovu otevřít sféry a umožnit tak Raaliah uprchnout z tohoto prohnilého světa, je vyhladit Hlídače.\nTuto strastiplnou cestu započal Equinuus, který vždy věřil, že existuje východisko, který bojoval, jen aby někdo jiný, blízký, mohl získat další střípek informací z obrovské skládačky. Equinuus svůj úkol splnil. Ohně vzdoru jsou zažehnuty!\nEquinuus – Raaliah, muž, schopnosti šermíře a sicca na 33. úrovni\nVybavení: „Černý úsvit“ – široký meč z šedé oceli (zdobený malými malachity a azurity), vyrobený na míru legendárním trpasličím kovářem Thráinem, parametry: 11/+5, OZ:+2, čepel dokáže „schovat“ Equinuusovu duši po smrti jeho tělesné schránky (nějaký schopný mág či druid jej pak dokáže vrátit do nějakého jiného těla). Pokud je čepel zničena, odchází i Equinuusova duše do věčných lovišť.\nPokud někdo bude chtít Equinuuse (nebo celou jeho rasu) použít, ať tak bez rozpaků učiní. U mě sice umřel i meč byl zničen, ale není důvod, aby nepřežil jinde. Pj jej může využít jako velmi hlubokou studnicí informací. Ale nezapomeňte – všechno má svou cenu.\nAzdgard [pošta] NEW 14:28:01 24.02.2006\nNechápu za co 4,vždyť je to na 5,líbí se mi originalita příběhu,i popis boje.Smůla tady na tom si reputaci nezvýším,není co vytknout!\nTony-Z [pošta] NEW 19:12:41 19.04.2005\nMě osobně se to líbilo a věřím, že i jako nestvůra mohou být prudce použitelní.\nSkorpion [pošta] NEW 19:06:48 14.03.2005\nVýtvor se dobře čte, není to žádná nuda má to gradaci, co víc chtít? Nechci se opakovat, jelikož už bylo všechno řečeno, kdybych mohl, dal bych 4****.\nElltar- potomek Galadriel [pošta] NEW 13:34:00 02.02.2005\nMně se ten článek opravdu líbí. Narozdíl od zaběhnutého názoru, že upíři jsou zlí, zde vystupují jako ti dobří. To Hlídači jsou zlí. A dále: Tento článek nabízí slušnou postavu do zápletky. Dá se ho využít. Přímo v příběhu není řečeno, že meč byl zničen, a tak se dá použít jak přesné znění příběhu, tak i dodatky. No zkrátka 5*.\nirook [pošta] NEW 10:04:37 06.01.2005\nFindred z Celenu:\ndíky za uznání, jsem rád, že se Equinuus líbí a doufám, že třeba bude někomu i inspirací.\nFindred z Celenu [pošta] NEW 11:17:57 03.01.2005\nDávám své hodnocení za oba dva příběhy, protože se nedá přímo říci, že se jedná o jeden jediný. To ale není na škodu. Naopak nápad dokončit vypravování pomocí úplně jiné osoby, která se v samotném příběhu nevyskytuje je zajímavý. Během krátkého příběhu se dozvídáme o Equinuusovi téměř vše, a i tak nás svým chováním může kdykoliv překvapit. Prostě úžasné a ani se nedivím, že to bojuje v soutěži O Hlavu Zlatého Draka.\nP.S. Ve svém světe mám také Gradana, zajímavá náhoda, co?\nMargit [pošta] NEW 13:19:41 29.11.2004\nTohle se mi opravdu libi moc.\nMa to pribeh, atmosferu, pekne se to cte...\nGallatos [pošta] NEW 16:40:39 12.09.2004\nSamozřejmě dávám 5*, je to opravdu velice dobré. Jedno z nejlepších díl, které jsem na tomto servru četl. Já sám bych to nenapsal líp. Myslím, že toto dílo by se mělo stát jedním z inspirací pro budoucí autori!\nLordLoskuták [pošta] NEW 11:40:28 01.09.2004\nZajímavé, to skutečně ...\nJen dvě nesrovnalosti - těžko někdo někomu běhat po ratišti kopí. Těžko by ho ten voják unesl. Zkus si sám dát na dlouhej klacek váhu průměrného člověka. To neuneseš. Takže, logicky, by ta ruka vojáka musela klesnout dolů, a to hodně rychle.\nPokud ovšem Equinnus neváží málo, což ovšem z příběhu nevyplývá ...\nDále, a to tu psalo víc lidí - ta rozmluva s Coenem. Taková - podivná, dle mého názoru se tam nehodí.\nAle jinak je to skutečně povedené ...\nMgr. Holger [pošta] NEW 10:26:40 29.07.2004\nirook - doufám, že se od Tebe dočkám i nějakého komornějšího příběhu, kde nebudou vystupovat krevsající superhrdinové přišlí z hvězd a jejich nezničitelní protivníci daimóni, příběhu, který ohromí svou životností a blízkostí lidskému srdci a mysli. Neb dokonalí hrdinové nejsou ideálními hrdiny pro poutavý příběh.\nTo říkám proto, že dle mého máš na to, aby ses vyřádil v psychologických profilech postav namísto líčení nadpozemských dovedností nadlidí. Nicméně i tento příspěvek je vysoce nadprůměrný, zejména díky kvalitnímu zpracování.\nVygenerováno za 0.7963969707489 sekund.


Dluhopisy vydávané v rámci koncernu e-Finance, a.s.\nObchodní korporace působící v rámci koncernu e-Finance, a.s. v současnosti emitují následující emise dluhopisů pro občany s garantovaným ročním výnosem. Výnosy u dluhopisů e-Finance Property jsou vypláceny každý rok. Koncern e-Finance, a.s. je realitní investiční skupinou investující do nemovitostí určených k dlouhodobému pronájmu či prodeji.\nInvestice splatná k 1.4.2022\nDluhopisy e-Finance Property 23 s ročním úrokem 4,5 %\nDovolujeme si Vás informovat, že společnost e-Finance, a.s., vydá ke dni 1. prosince 2018 dvacátou třetí emisi dluhopisů e-Finance Property 23 v rámci dluhopisového programu e-Finance s celkovým maximálním objemem 1.000.000.000,- Kč a maximálním objemem nesplaceným dluhopisů 500.000.000,- Kč.\nDluhopisy nesou pevné zhodnocení ve výši 4,5 % p.a. Uvedený úrok je fixovaný po celé období a jeho výše se nemění bez ohledu na případný pokles bankovních úrokových sazeb. Úrok bude majiteli dluhopisu vyplácen 1.4.2020, 1.4.2021 a 1.4.2022.\nDluhopisy jsou splatné k 1.4.2022, přičemž držitel dluhopisu je oprávněn požádat o mimořádný odkup s dvouměsíční výpovědní dobou.\nKe stažení: Konečné podmínky nabídky pro emisi Dluhopisů e-Finance Property 23


Nalezené zboží na dotaz „barnys” (31).\nČisté rty bez puchýřků! Malá kapsle s velkým účinkem. Komfortní a snadné řešení! Už žádné masti, gely ani krémy – pouze 2x denně 1 kapsle. HerpeNorm se užívá perorálně ve formě kapslí a je až překvapivě účinný.


Svatého Martina si v Radimi užijí i s kapelou Keks\n7. listopad 2017, 09:00 - Radim - Martinská zábava se v Kulturním domě v Radimi koná v sobotu 11. listopadu. K tanci i poslechu zahraje skupina KEKS. Začíná se ve 21 hodin, vstupné je 180 korun.\nNa Martinském setkání v Hlízově ochutnají víno a projdou se s lampiony\n6. listopad 2017, 07:48 - Hlízov - Hlízovský unikátní spolek připravil na sobotu 11. listopadu "Martinské setkání". Akce začne v kulturním domě v Hlízově ve 14 hodin hlínovou dílničkou, od 17 hodin je připravená procházka s lampiony. Od 16 do 20…\nNa vrchu Vysoká budou v sobotu soutěžit draci o tři tituly!\n3. listopad 2017, 07:35 - Vysoká - Na vrchu Vysoká u Kutné Hory se uskuteční v sobotu 4. listopadu od 14 hodin čtvrtý ročník drakiády. Soutěž je otevřená pro všechny malé, velké, ale hlavně hravé, kteří se chtějí pobavit a zasoutěžit si o medail…\nPodzimní sezonu zábav v křesetické sokolovně načne skupina Keks\n1. listopad 2017, 15:58 - Křesetice - Zábavy s rockovými kapelami nebudou v sokolovně v Křeseticích chybět ani letos na podzim. Jako první v pátek 24. listopadu vystoupí skupina Keks.


Rob Thurman: V temnotě žijí strašidla! - FANZINE.cz\nDomů Rob Thurman: V temnotě žijí strašidla!\nŽijeme ve světě superlativů. Temná urban fantasy už nikomu nestačí. Musí být stále temnější a temnější. Rob Thurmanová očividně uchopila módní vlnu za správný konec, když svou prvotinu nazvala jasně a srozumitelně – V temnotě.\nJak se zdá, aniž bychom to tušili, všude kolem nás krouží příšery. Upíři, trolové, satyrové. Možná bychom si to už konečně měli přiznat a postavit se tomu čelem, stejně jako hlavní hrdina, Kal Leandros. I když… ten se tomu zrovna čelem nestaví. Naopak. Spolu s nevlastním bratrem Nikem jsou už čtvrtým rokem na útěku. Proč? Kalův biologický otec totiž není tak úplně člověk. A už vůbec ne klaďas.\nPoloviční pokrevní spřízněnost s příšerou by Kala nejspíš k útěku nedohnala, koneckonců, horší věci se stávají i v lepších rodinách, ale nezamlouvají se mu plány, které s ním jeho otec, a potažmo celá rodina z otcovy strany, má. Jaké? Na to se Kal vlastně nikdy neptal a ani ho to nezajímalo. Jenže utíkat se nedá věčně, ne když máte za patami samotnou temnotu, a tak se zdá, že Kal už se to brzy dozví. A my s ním.\nRomán V temnotě za oceánem odstartoval velmi úspěšnou kariéru ještě nedávno neznámé spisovatelky Rob Thurmanové. Od roku 2006, kdy jí ve Spojených státech vyšla první kniha s Kalem a Nikem v hlavní roli, vydává Rob Thurmanová jejich životní příběhy každoročně a vzhledem k stoupající oblíbenosti můžeme odhadovat, že pátým dílem, který spatřil světlo světa letos na jaře, to rozhodně neskončí. V temnotě vydává koncem června nakladatelství Fantom Print. Připravte baterky, protože tohle bude podle všeho nejtemnější urban fantasy všech dob.


Otaku: fanoušci japonské animované kultury | The Ethnologist\nOtaku: fanoušci japonské animované kultury\nFrantišek\tKříž\t1. 5. 2022\nOtaku jsou významnou, i když u nás ne příliš známou, fanouškovskou subkulturou. Do České republiky se dostala koncem 90. let v době nástupu internetu a osobních počítačů. V posledních dvaceti letech se stává součástí společnosti a dostávají se k ní děti i dospělí. Identita otaku je založená na konzumaci japonských popkulturních produktů: anime1.Všechna japonská jména a slova jsou psaná v české transkripci. a mangy. Otaku se nicméně zajímají ve velkém i o počítačové nebo deskové hry, populární hudbu a obecně japonskou nebo východoasijskou kulturu. Jednou z typických aktivit otaku je kostýmové hraní neboli „cosplay“, který má za cíl věrně napodobit po vizuální i herecké stránce fiktivní postavu. Cosplay a další typické znaky otaku nejlépe poznáte na jejich setkáních: srazech a conech. Těch se u nás každoročně pořádá několik a účast na nich dosahuje i několika tisíc návštěvníků. Měl jsem to štěstí, že jsem se mohl velké části těchto setkání zúčastnit a věnovat se studiu této zajímavé subkultury.2.KŘÍŽ, František. Subkultura otaku v České republice – substanční a funkcionální perspektiva.\nCosplaye z anime “Můj soused Totoro” a filmu “Alenka v říši divů”. Foto: Effik\nJaponská animovaná kultura\nCo je to manga a anime? Jedná se o specifický styl komiksů (manga) respektive animovaných filmů a seriálů (anime), který pochází z Japonska. Styl kresby v manze a anime vychází z historických japonských uměleckých stylů. První komiksové příběhy v tomto stylu vznikaly již v 19. století. K většímu rozvoji mangy ale došlo až po porážce v druhé světové válce, kdy se Japonsko stavělo zpátky na nohy. Ve zdevastované a ponížené zemi se manga stala prostředkem k útěku od reality a těžkostí každodenního života. Vlivem americké okupace po válce začalo být Japonsko silně ovlivněno západní kulturou. Slavný autor mangy Osamu Tezuka byl tak například velkým fanouškem animací společnosti Disney, což se významně promítlo do jeho tvorby. To položilo základní podobu moderní mangy, která se udržela do současnosti. Oproti starším tvorbám se tak výrazně posunula vizualizace pohybů a akčních sekvencí stejně jako samotná kresba, kde postavy dostaly výraznější rysy. Jeho komiksová série „Astroboy“ (vydáváno v letech 1952-1968) se následně stala fenoménem nejen v Japonsku, ale i v USA. Tím začala obliba japonské animované kultury po celém světě.3.KŘIVÁNKOVÁ, Anna, Antonín TESAŘ a Karel VESELÝ. 2017, Planeta Nippon.\nSamotný název anime je označení pro japonské kreslené filmy a seriály. Příběhy v anime jsou nejčastěji adaptací mangy, ovšem není to pravidlem. Manga je na rozdíl od anime většinou kreslena černobíle. Důvody jsou historické, kdy bylo potřeba vydávat mangu rychle navzdory technickým a ekonomickým omezením během války. Černobílý papír se také snáze recykluje a při velkých objemech výtisků se jedná o nemalé množství papíru.\nDalší obvyklou předlohou anime jsou také počítačové hry, v Japonsku především oblíbeného typu vizuálních románů. Jedná se o kombinaci vyprávění příběhu a počítačové hry. Hráč je v nich hlavní postavou a ovlivňuje děj výběrem možností. Podle něj se pak liší výsledek hry. Předlohou anime i mangy pak mohou být i psané příběhy. Anime se podobně jako manga začalo v Japonsku více rozšiřovat až po druhé světové válce a stejně jako manga bylo ovlivněno americkou kulturou a animacemi Disney. Kresba začala být více realistická a pohybové záběry dynamičtější. Do konce minulého století se anime rozšířilo nejen po Japonsku a východní Asii, ale i Americe a západní Evropě (s francouzskými tvůrci například spolupracovala japonská animační studia na sérii „Byl jednou jeden život“). Mezi nejznámější režiséry anime současnosti patří například Hajao Mijazaki, který natočil filmy jako „Princezna Mononoke“ nebo „Zámek v oblacích“.\nKoncem 20. století zažil trh s mangou a anime světový boom a prodeje jednotlivých příběhů se začaly pohybovat v milionech kusů. Do České republiky začala manga i anime pozvolna pronikat od 90. let. Z počátku téměř neexistovaly oficiální zdroje, a i přes poměrně prudký nárůst popularity v posledních letech je nicméně stále malá nabídka děl v češtině. Významným se tak stal rozvoj internetu a osobních počítačů, který umožnil fanouškům produkovat a elektronicky šířit neoficiální překlady. Tyto fanouškovské skupiny se staly základem otaku komunity u nás. V současnosti je kvůli tvrdším podmínkám autorského zákona a vyšší nabídce streamovacích společností (jako například Netflix) jejich činnost již ne tolik stěžejní, řada z nich nicméně stále funguje.\nOtaku v Japonsku a v Česku\nPřes poměrně dlouhou historii mangy a anime se slovo „otaku“ v současném významu začalo používat až v 80. letech. V Japonsku, odkud termín pochází, má navíc hanlivý a urážlivý tón a slouží nejen k nálepkování fanoušků mangy a anime, ale obecně všech „nerdů“, „šprtů“ a asociálních jedinců posedlých informacemi a technikou. Do České republiky se slovo dostalo až v souvislosti s japonskou animovanou kulturou a funguje tak čistě jako označení jejích fanoušků. Zároveň nemá ani žádné negativní zabarvení, které by takto označené lidi dehonestovalo.\nOtaku jsou obecně vnímáni jako mladí nespolečenští lidé se sběratelskými obsesemi, kteří jsou ale obvykle velmi inteligentní. Sběratelské obsese mohou mít různou podobu v závislosti na osobních zájmech. U nás se ale nejčastěji jedná o předměty spojené buď s konkrétní mangou, anime nebo obecně související s Japonskem. To je pro (nejen) české fanoušky vysněnou destinací dovolené. Pomyslnou Mekkou je v tomto případě tokijská čtvrť Akihabara, která je centrem japonského animačního průmyslu. V porovnání s Japonskem je trh s otaku předměty v Čechách zanedbatelný. Přesto zde existuje velká poptávka mezi fanoušky a zdá se, že se množství nabízeného zboží v posledních letech dynamicky zvyšuje. Velká část nákupů je ale stále prováděna ze zámoří pomocí internetových obchodů.\nTokijská čtvrť Akihabara. Foto: František Kříž\nOtaku dokáží za své vášně spojené s oblíbenými příběhy, které mohou mít podobu plakátů, figurek, plyšáků, polštářů, kostýmů a dalších, utratit i desetitisíce korun. Často si jimi zdobí pokoje a byty, v menší míře je pak i berou na veřejnost, kde se jimi prezentují mezi ostatními fanoušky. Ne všichni fanoušci mangy a anime jsou ale takoví. Řada z nich žádné předměty nesbírá, manga a anime pro ně není ničím významnějším než jiné komiksy a kreslené seriály a necítí potřebu se setkávat s jinými fanoušky. Takové fanoušky pak nemůžeme nazývat otaku. Vášeň, nadšení a hlavně kontakt s komunitou dalších jedinců je to, co dělá z obyčejného fanouška otaku. Odhady tak hovoří, že v Česku je až 200 000 fanoušků mangy a anime, ale jen zhruba 10 % z nich jsou otaku, ve smyslu aktivních příznivců.4.KŘÍŽ, František. Subkultura otaku v České republice – substanční a funkcionální perspektiva.\nCo dělají čeští otaku\nJak je zmíněno v předchozím odstavci, v Česku máme asi deset tisíc otaku – aktivních fanoušků japonské animované kultury. To jsou ti fanoušci, pro které je manga a anime víc než jen příležitostné čtení, respektive sledování. Čtou a sledují celé hodiny denně, o příbězích a jejich postavách vědí první poslední a hlavně se chtějí potkávat s dalšími fanoušky a sdílet s nimi své zájmy. K tomu dochází na srazech a conech. Srazy jsou malé neoficiální setkání fanoušků bez větší organizace. Jejich cílem je pro otaku především vedení tematických konverzací a hledání kamarádů. Cony (z anglického convention) jsou kulturní festivaly zaměřené v tomto případě na mangu, anime a japonskou kulturu. Jsou vícedenní, obvykle celovíkendové, organizované akce s placeným vstupem. Kromě potkávání dalších fanoušků jsou na conech přednášky, soutěže, promítání, prodejní stánky a další5.Viz úvodní obrázek. Setkání na srazech a conech jsou základem subkulturního života otaku.\nPřednáška na conu Animefest roku 2019. Foto: Ponorka media\nDůležitou součástí otaku subkultury, která je nejvíce viditelná právě na srazech a conech, je cosplay. Cosplayeři, tedy fanoušci v kostýmu jsou jedinci, kteří se náklonost ke své oblíbené příběhové postavě rozhodli vyjádřit tím, že se jí sami stali. Vytváření kostýmu a jeho nošení je pro ně koníčkem, kterému věnují svůj volný čas. Cosplayování není pouze doménou otaku a stejně tak se neobjevují jen kostýmy z příběhů mangy nebo anime, ale i celé řady jiných zdrojů. Jak je vidět na úvodní fotografii, na conech se objevují vedle sebe cosplaye z japonské i západní kultury. Námětem na cosplay tak mohou být jakékoliv filmy, knihy, počítačové hry… Není ani výjimečné vytvořit si vlastní postavu, na kterou si cosplayeři vyrobí kostým. Pro otaku, kteří si chtějí obléct kostým své oblíbené postavy, jsou k tomu cony ideální příležitostí. Cosplay představuje příležitost k seznámení s dalšími lidmi skrz společné zájmy, dobrý pocit z uznání ostatních fanoušků a možnost být otevřený a přirozený bez strachu z negativní reakce okolí. Otaku komunita je k přijímání nových jedinců a jejich odlišnostem od mainstreamu tolerantní, fungují u ní normy chování, které respektují odlišnosti každého člověka, pokud není sám netolerantní ke zbytku komunity. Mezi otaku jsou tak běžné chování a kostýmy, které by v některých společnostech bylo považováno za pobuřující, nemravné nebo dětinské.6.KŘÍŽ, František. Subkultura otaku v České republice – substanční a funkcionální perspektiva.\nOrganizace setkání otaku\nMožnosti setkávání a bezpečného prostoru pro předvádění vlastní nepředstírané identity je pro otaku důležitá. Proto ti nejvíce zapálení z nich tyto setkání sami organizují. Jelikož to většinou dělají dobrovolně a ve svém volném času, je to ze strany organizátorů pro otaku komunitu velká oběť. První setkání otaku se u nás začala organizovat koncem 90. let a souviselo to právě s možnostmi sdílení mangy a anime mezi fanoušky, jak bylo naznačeno dříve. Z původně malých setkání se postupně staly obrovské akce pro tisíce účastníků, jejichž příprava stojí nemalé úsilí. Proto není divu, že se do jejich organizování nikdo z mladších otaku příliš nehrne. To pak způsobuje, že původní organizátoři nemohou odejít „do důchodu“ protože za sebe nenaleznou odpovídající náhradu. Akce tak často vedou lidi, kteří jsou i o desítky let starší, než je průměrný věk jejich účastníků. Může se také stát, že organizátor, který za sebe nenajde náhradu a po dlouhých letech práce pro komunitu trpí pocitem vyhoření skončí a s ním skončí i akce, která se konala pravidelně po mnoho let. Že se nejedná o malé setkání a zodpovědnost je vidět na níže přiložených fotografiích. Setkání otaku se také nekonají všude. Otaku jsou nejvíce koncentrovaní v Praze a dále potom ve větších městech jako Brno nebo Olomouc. Organizace srazů nebo conů na menších městech je pak problematická, kvůli nedostatku účastníků i organizátorů. Pro mnoho otaku je tak nemožné se setkání vůbec zúčastnit.\nFronta před vstupem na con Advik 2014. Foto: Effik\nI kvůli komplikacím fyzického kontaktu mezi otaku se mezi nimi vytvořila hustá síť internetové komunikace. Stejně jako japonští otaku i ty čeští mají v sobě lásku a nadšení pro technologie, a tak pro ně byl od začátku počítač a internet druhým domovem. Často se potkávají a tráví vzájemný čas právě na internetu společným hraním her nebo sledováním anime. S rozvojem technologií se možnosti virtuální komunikace ještě rozšířily a facebookové nebo discordové otaku skupiny mají v současnosti stovky a tisíce členů. Právě díky internetu se podařilo otaku subkultuře fungovat i během pandemie, která dolehla na celou společnost. Spoustu členů otaku komunity se totiž aktivně podílí na vytváření a spravování internetových skupin a místností, tak aby byly pro lidi příjemným místem trávení času v době, kdy musí být nedobrovolně zavření doma. Přestože i taková komunikace není ideální a těžko něco nahradí zážitek v kostýmu na conu nebo posezení s kamarády v parku, umožnilo to komunitě udržovat kontakt a nerozpadnout se. Do budoucna je otázka na kolik budou lidé ochotní vylézt z domovů a vrátit se tam, kde dřív byli. Dva roky nicnedělání si vybralo svou daň a mnoho dříve aktivních otaku ztratilo zájem jezdit na setkání, tvořit cosplaye nebo něco organizovat. Můžeme jen doufat, že do budoucna se v nich vášeň k aktivitě znovu objeví, nebo že nastoupí nová generace neovlivněná leností minulých časů.7.KŘÍŽ, František. Subkultura otaku v České republice – substanční a funkcionální perspektiva.\nVelký otaku sraz roku 2020. Foto: Effik\nFanoušci japonské animované kultury otaku jsou v České republice početnou subkulturou. Je obdivuhodné, jak se u nás během pár desetiletí tato exotická kultura rozšířila a vytvořila si širokou vrstvu příznivců. Manga a anime se stávají běžnou součástí knihkupectví a streamovacích služeb. Nyní se uvidí, zda si fanoušci vystačí jen s pasivní konzumací medií z pohodlí domova nebo vyrazí ven účastnit se srazů a conů a stanou se sami součástí otaku kultury.\nEFFIK. Effik’s PhotoFails. [online], cit: 25.4.2022, dostupné z: https://www.facebook.com/EffGraphy\nIQREMIX. Akihabara District at Night. [online], cit: 25.4.2022, dostupné z: https://www.flickr.com/photos/iqremix/17241953428/\nKŘÍŽ, František. Subkultura otaku v České republice – substanční a funkcionální perspektiva, Praha. 2022. Diplomová práce. ČZU, Provozně ekonomická fakulta, Katedra psychologie. Vedoucí práce PhDr. Sandra Kreisslová, Ph.D.\nKŘIVÁNKOVÁ, Anna, Antonín TESAŘ a Karel VESELÝ. 2017, Planeta Nippon. Praha: Crew, ISBN: 978-80-7449-491-8.\nRICH, Nick. The Differences Between Anime and Manga. [online], cit: 25.4.2022, dostupné z: https://honeysanime.com/editorial-tuesday-the-differences-between-anime-and-manga/\nPONORKA. Ponorka media. [online], cit: 25.4.2022, dostupné z: https://www.facebook.com/ponorkadesign\nVšechna japonská jména a slova jsou psaná v české transkripci.\nKŘÍŽ, František. Subkultura otaku v České republice – substanční a funkcionální perspektiva.\nKŘIVÁNKOVÁ, Anna, Antonín TESAŘ a Karel VESELÝ. 2017, Planeta Nippon.\nViz úvodní obrázek\nČeši, Japonsko, Otaku\nFrantišek Kříž dokončil bakalářský studijní program na Vysoké škole obchodní v Praze v roce 2019 a v současné době studuje inženýrský program Hospodářská a kulturní studia na České zemědělské univerzitě. V rámci studií se zúčastnil dlouhodobého pobytu v Korejské republice. Zaměřuje se na výzkum a studia subkultur a moderního městského folklóru.\nPoslední příspěvky od autora\tFrantišek\tKříž\nOtaku: fanoušci japonské animované kultury - 1. 5. 2022


Petice! Ze strachu - Pardubický deník\nPetice! Ze strachu\nHolice - Nevykoupené pozemky ohrožují dokončení obchvatu Holic. Obyvatelé Pardubické ulice se proto obávají, že kvůli tomu se zvýší doprava kolem jejich obydlí. Tato varianta znamená kolaps.\nObchvat Holic, stavba tolik důležitá a potřebná pro město, kterým denně projede více než dvacet tisíc aut, je půl roku před plánovaným termínem dokončení stále ohrožen. Důvodem jsou pozemky, které investor stavby, Ředitelství silnic a dálnic, nedokázal vykoupit a jejich získání se nyní řeší vyvlastňovacím řízením.\nTo se ovšem může značně protáhnout a vzhledem k poloze některých pozemků tak stavba skončí v polovině.\nHotov bude i kruhový objezd na silnici I/36, která do Holic přivádí dopravu z Pardubic a pokračuje ve městě ulicí Pardubickou.\n„Obáváme se toho, že pokud bude obchvat dostavěn právě sem a investor zahájí na vystavěné části od Hradce Králové provoz, stane se ulice Pardubická hlavním tahem aut právě od Hradce a způsobí to kolaps dopravy,“ vyjádřil našemu Deníku obavy jeden z obyvatel jmenované holické ulice. Zejména nákladní auta by způsobila značné potíže na křižovatce u restaurace Na Špici, kde se silnice I/36 napojuje na silnici I/35, vedoucí do Vysokého Mýta.\nPodle informací našeho Deníku využili nespokojení občané, obávající se nadměrného hluku, otřesů a zplodin z projíždějích vozů, jednu z možností vyjádření svého stanoviska a sestavili petici proti vpuštění dopravy do Pardubické ulice v případě nedokončení obchvatu v plánované podobě.\nJiří Jedlička, náměstek pro výstavbu v pardubické pobočce Ředitelství silnic a dálnic, však našemu Deníku již před časem sdělil, že pokud se jednání o nevykoupených pozemcích dostane k soudu, nejenže nebude obchvat dokončen, ale nebude mít ani smysl postavenou část zprovoznit.


Omezení PM na API - Strana 2 - ČAGeo - geocaching.cz\nPublikováno 13 leden 2016 - 16:25\nMozna jo, ale c:geo je nejak nevidi. Mozna to mam nejak vypnuty, nebo je neumi touhle cestou naimportovat. Ono je to jedno. Stejne chodim v podstate jen na kese kde vim dopredu co bude.\nPublikováno 13 leden 2016 - 16:28\nHele, nejsi nahodou pravnik? Ze se tak sichrujes. V kazdym prispevku mas (kdyz to trochu prezenu) asi polovinu informacniho obsahu, druha polovina je legal disclaimer aby si to nekdo spatne nevylozil a nepouzil proti tobe\nPrávník nejsem. Ale kdykoliv jsem ten „disclaimer“ ve svém příspěvku neuvedl a říkal jsem si, že to je přece jasné a nikdo v tom šťourat nebude, tak hned tam přistála reakce, kde se někdo na tom točil. A vztahovačnejch lidí je tady jako much. Mně to taky otravuje, ale už jsem si na to zvykl.\nPříklad: Kdybych napsal „stejně jako si netroufám hodnotit to, že někdo má potřebu čistit mapu kolem HC od všech keší, vyplňovat Matrix, plnit výzvy, jezdit na powertraily, řešit statistiku apod.“ bez té závorky, umím si představit, že mi některý kačer hned zareaguje: „Kde jsi přišel na to, že čistím mapu?“. A místo případné věcné argumentace k jádru problému se dostáváme na zbytečnou osobní linku.\nTento příspěvek byl upraven od mh.mail: 13 leden 2016 - 16:36\nPublikováno 13 leden 2016 - 16:30\nJo, pamatuji doby, kdy bylo 5 PQ po 500 keších - tj. 2500 keší denně\nAle to taky bylo keší v ČR třeba jen 3 tisíce :-)\nPublikováno 13 leden 2016 - 16:55\n...A aby nevznikla mýlka, že limit je 6000 plných + 6000 mírně omezených, ten limit je 6000 bez ohledu na typ informace**.\nAby nevznikla mýlka, ono je to nejspíš jinak, podle některých informací, co už tady někdo dával:\nlimit je 6000 (plných + mírně omezených) DOHROMADY, ne 6000+6000 nebo jako dříve 6000+10000\nTo plus v závorce je bohužel podstatné. (takhle je to snad jednoznačnější)\nPublikováno 13 leden 2016 - 20:17\nAno, možná by můj příspěvek patřil do toho vedlejšího vlákna, ale ono to spolu souvisí. Možná existuje nějaký rozumný důvod stahovat ta velká kvanta keší, ale tím důvodem podle mne při rozumném plánování nemůže být ani cesta kolem světa. I při ní je šance doplnit si keše v průběhu.\nA souvisí i ten počet. Podle mého názoru nelegálnost c:geo vyplývá z faktu, že se c:geo vůči serverům GS tváří jako webový prohlížeč a tudíž GS rozumně nemůže omezit stahování příslušnými limity. A jelikož se rozsahem používání ani zdaleka neblížím těm limitům, tak fakticky nic neporušuju.\nPublikováno 13 leden 2016 - 20:57\nRozumný důvod ke stahování velkého množství keší najednou bohužel existuje. Aktualizace databáze. Když do toho svého API nedokážou dát informaci např. o poslední změně listingu, nebo nějaký kontrolní součet, nelze aktualizovat jinak, než stažením všeho. Pochopitelně se nemusí aktualizovat vše a vždycky, stačí si aktualizovat to, kam pojedu, což je pár desítek keší. Ale kdyby se dalo vybrat, že chci stahovat jen to, co se od posledka změnilo, byly by to desítky keší v celé republice denně, v blízkém okolí většinou vůbec nic.\n#27 Sven Gumby\nPublikováno 13 leden 2016 - 21:55\nJe zvláštní, že Groundspeak nedokáže ocenit, že mu lidi ve svém volném čase a na své vlastní náklady zálohují jeho databázi.\nPublikováno 13 leden 2016 - 22:19\nCeho vseho? To je prave ta podstata problemu. Kazdej si nataha domu hromadu kravin a pak na to jen tak ze srandy klikne kazdou chvili, aby mel porad aktualni data o kesich, ktery vubec nelovi, lovit nebude a ani netusi ze existujou. Pak je logicky jakejkoliv limit malej, protoze proste drzis a aktualizujes co technicky prostredky dovolej. Takovi by si stezovali bez ohledu na to jestli se limit zmensi z 10 tisic na 6 tisic, nebo z 10 milionu na milion. Presne kvuli temhle lidem je tam ten limit. Jinak by downloadovali celej svet. Pro jistotu, aby to meli. Na kompletni mirroring serveru GS to opravdu zarizeny neni.\nPublikováno 13 leden 2016 - 22:22\nJistě. Stačí, aby se zbláznil nějaký další STVANEC a najednou záložní databáze bude dobrá i pro rejpaly.\nPublikováno 13 leden 2016 - 22:45\nJasně. Člověk si může postahovat gigabyty dat, které nikdy nevyužije. Taky mám vyluštěné tvoje mysterky a asi se na ně nikdy nedostanu.\nA nakonec člověk třeba zjistí, že offline databázi nepotřebuje, protože je online (to já v terénu nejsem). Stejně jako zjistí, že si třeba nemusí stahovat starší filmy, protože jsou na youtube. Tady ale jde spíš o to, že se mění pravidla za chodu a že zřejmě omylem puštěné limity vydržely cca rok, než to beze slova zkrouhli. Čili už to vypadalo, že to tak chtěli. A o to, že Summary, který by jim ušetřil spoustu datového toku, těmito limity zcela znesmyslnili. Možná se ale bude používat. Pokud se bude neustále zasekávat API na limitu 30 logů v jednom dotazu. Mimochodem, to byl taky docela problém, když z ničeho nic snížili limit z 1000 na 30. Ale ono nemá smysl stahovat moc logů do offline. A opět - velmi by tomu pomohlo, kdyby šlo stáhnout jen posledních několik a a všechny důležité - tj. publikační, OM, disable, enable, přesuny souřadnic. Ale ono jde jen několik, nebo všechno, bez rozlišení.\nPublikováno 13 leden 2016 - 23:08\nNo a navíc ta třetí kategorie stahování kešek přes API (souhrn) ztratila jakýkoli smysl. Maximálně, že by někdo chtěl šetřit data.\nPublikováno 14 leden 2016 - 8:43\nMimochodem, to byl taky docela problém, když z ničeho nic snížili limit z 1000 na 30. Ale ono nemá smysl stahovat moc logů do offline.\nTady nazorne vidis, jak se dojmy nekryji s realitou.\nTy v tom smysl nevidis, nicmene treba v pripade Geogetu je stahovani logu s ohromnym naskokem nejpouzivajesi vec z celeho gc.live API. A to uz davno pred tim, nez ten limit zkrouhli. Snizeni limitu to pochopitelne nezlepsilo...\nPublikováno 14 leden 2016 - 8:45\nTo je bohuzel, pravda. Tady mas korunu, a muzes si za to koupit jeden rohlik, nebo cely chleba. Kdo by v tu chvili myslel na spotrebu mouky? Rohlik si koupi jen ten, kdo ma na nej prisernou chut. Ostatni si koupi ten chleba, i kdyz by mu stacil rohlik.