od cubush 18. 1. 2007 22:49\nChesterBen píše: Promiň,ale ptám se i na vaše názory,které máte na ostatní telefonye/quote]\nno jasně, já proti tomu nic nemám jen že od tohodle je topic "jaký mobil a kde" nebo tak nějak se to menuje...\njde jen o to že se tu řeší něco co s W810 nemá VŮBEC NIC SPOLEČNÉHO - joystick\nod LukeD 18. 1. 2007 23:12\ncubush: Z mé strany bych to uzavřel tím, že jsem se jen zkrátka a dobře chtěl zastat joysticku, poněvadž s ním mám relativně pozitivní zkušenosti.\nAle zpátky k tématu. Shodou okolností - a z toho důvodu jsem vlastně původně i tuhle diskusi navštívil - právě přemýšlím o pořízení nového telefonu. Sice mám od Vodafone objednaný SE K750i, ale zároveň na něj mám i teoretického kupce. No a abych pravdu řekl, W810i už jsem zvažoval v čase, když byla i v nabídce výše zmiňovaného operátora. Neustále tak zvažuju plusy a mínusy obou telefonů a stále ještě nejsem pevně rozhodnutý, který z nich se nakonec stane nástupcem mého dosluhujícího T610i.\nU W810i mluví pro design (ten jsem si přímo zamiloval), novější menu, větší paměťová karta, lepší mp3 přehrávač, klávesnice alá T610i a snad i ten kurzorový kříž. V neprospěch zase to vrzání krytů (i když nevím, zda je to u K750i lepší), nekrytá čočka fotoaparátu a možná nějaké ty SW věci (které už ale možná byly odstraněné dalšími verzemi FW), jako např. nemožnost vidět na displeji zmeškané události, hovory a sms bez nutnosti rozsvícení displeje.\nMůžete mi vypsat důvody, proč bych měl volit právě W810i? Buď ve srovnání s K750i, pokud tu někdo má tu zkušenost, anebo jednoduše na základě dlouhodobé uživatelské zkušenosti s W810i. A rád uslyším i věcí, které vás na tom telefonu opravdu štvou.\nod Aleš P. 18. 1. 2007 23:18\nLukeD píše: Můžete mi vypsat důvody, proč bych měl volit právě W810i? Buď ve srovnání s K750i, pokud tu někdo má tu zkušenost, anebo jednoduše na základě dlouhodobé uživatelské zkušenosti s W810i. A rád uslyším i věcí, které vás na tom telefonu opravdu štvou. l/quote]\nTo už je zde na fóru zmiňováno nesčetněkrát.. Stačí trochu HLEDAT a pročíst si diskuze o W810i jako je tato.\nod THeBaNDiT 18. 1. 2007 23:40\nbalik123 píše: ... A taky me desne vadila ta vycnivajici krytka fotaku a to jsem ho mel u sebe jne chvilku... W810i zas enma zadnou krtyku tak je cocka porad takova zaspinena ale dobry je na to vatova tycika...\nbrat ma W810, a sklicko na objektive sa mu akosi oskriabalo, avsak pozor: na mobil si daval mimoriadny pozor, v ziadnom pripade sa to nejako mechanicky neoskriabalo... je nam zahadou, ako k tomu doslo... a mozno s tym suvisi aj kvalita fotografii, su dost zasumene a rozmazane, aj ked sklicko je inac ciste... prikladam foto:\nTakze krytka by sa urcite zisla...\nKdesi na fore som cital, ze kvalitu fotiek vylepsuje novsi firmware... brat ma momentalne R4CEO12, EROM: R3AOO5. Je na tom nieco pravdy? (staci strucna odpoved, je to efektivnejsie (v tomto pripade) nez citat niekolkomnohostrankove diskusie, aj ked tuto som precital celu)\nInac je s telefonom velmi spokojny...\nod LukeD 19. 1. 2007 00:02\nales76 píše: To už je zde na fóru zmiňováno nesčetněkrát.. Stačí trochu\nod pan Y. 19. 1. 2007 08:27\nLukeD: Až se necháš přesvědčit, tak před případnou objednávkou W810i určitě udělej jednu věc: vem si ji do ruky a zkus čtyřsměrnou ovládací klávesu s potvrzovacím středem. Mně (zvyknutému na joystick z T630, K700i a K750i) na tomto telefonu například vůbec nevyhovovala. Jednoznačným plusem W810i by ale pro mě byla přítomnost EDGE.\nod ChesterBen 19. 1. 2007 08:46\nKdyž už jsme u té čtyřsměrné klávesy s potvrzovacím středem,neni nějak moc zapuštěná? Když jsem si v obchodě zkoušel maketu,špatně se mačkal potvrzovací střed\nod LukeD 19. 1. 2007 09:30\nneser: Já už si ten telefon zkoušel, ještě když byl v nabídce u Vodafone. A musím říci, že mi ta čtyřsměrná klávesa také nějak zvlášť moc nevyhovovala. Přišlo mi, že se s ní dá jednak hýbat docela ztuha (což se ale možná časem s používáním změní), jednak mi přišel ten potvrzovací střed, resp. jeho "joystickový" výstupek docela vysoký a díky tomu se mi špatně mačkala čtyřsměrná klávesa směrem nahoru. Na druhou stranu, nebylo to nic, co by se nedalo vydýchat.\nChesterBen: Na základě makety nemůžeš nic usuzovat. Pokud chceš něco vyzkoušet, tak opravdu jedině originál. O nějakém přílišném zapuštění nevím, resp. jsem nic podobného nezaznamenal.\nod cubush 19. 1. 2007 14:19\nTHeBaNDiT: jn ta čočka se mi taky takhle nechutně poškrábala ale myslím že na kvalitu fotografií to vliv nemá já si teda spon nevšiml že by telefon fotil nějak hnusněji než v den kdy jsem ho koupil (a udělal si hned pár zkušebních fotek), na telefon si taky dávám hodně pozor a nosím ho v Crystal Packu ale tomuhle se asi zabránit nedá, každopádně když se to poškrábe nějak hodně že by se to podepsalo i na kvalitě fotek, tak to krycí sklíčko se dá vyměnit za nové....\nLukeD: no já přecházel ze SE k700i a s tím joystikem, no ze začátku sem měl trochu nutkání hýbat potvrzovacím středem, ale za pár dní si zvykneš, alespoň já si zvykl, a joy už bych rozhodně nechtěl po zkušenostech z k700 mám vůči němu averzi, jinak jestli vrzá kryt ti nepotvrdím já mobil nosím v obalu (Crystal Packu) takže mě nic nevrzá. já ten telefon doporučuju za chvíli to bude půl roku co ho mám a žáden problém sem s ním od té doby neměl. Rozhodně při volbě k750 a w810 jednoznačně w810 (můj subjektivní názor)\nod ChesterBen 19. 1. 2007 18:10\nOki,tak díky všem,sem se rozhodl,že půjdu do SE W810ička Jen ještě chvilku počkám,až bude levnější,snad půjde ještě trošku dolů...\nod Lican 19. 1. 2007 19:41\nto s poškrábanym sklíčkem foťáku asi nebude tak moc záviset na kritce, u k750 jí mam skoro furt zavřenou a mam tam úplně to samý....ale na fotky to asi vliv nemá\nK850i - T-mobile CZ\nod ChesterBen 19. 1. 2007 22:47\nMně se to ani nezdá moc jako škrábance... Spíš jako by tam bylo něco malinko rozlitý a zaschlo to,nebo tak něco\nod ChesterBen 21. 1. 2007 11:45\nJeště se zeptám.. Právě jsem dočetl recenzi (http://www.mobilmania.cz/default.aspx?r ... review=952\n) , kde se píše o nějakém šumu v přehrávání,dále lupání atd. Je to pravda?\nod cubush 21. 1. 2007 16:02\nnevím, nic takového sem nezaznamenal. ale na stránce s tou peticí to hooodně lidí docela se*e takže to de asi slyšet víc než jen na pozadí, ale jak říkám, já tam nic neslyším.... asi mám moc hlasité mp3ky....\nod japekar 21. 1. 2007 16:48


Peugeot 308 1,2 PureTech – tři válce stačí - Driversweb.cz\nDatum článku: 4.11.2014 | Autor textu: Martin Jánský\nDavy oblíbený francouzský hatch přichází s moderním downsizovaným motorem, který vám chce vymluvit koupi dieselu. Poslechněte si ho, má dobré argumenty!\nHned od svého představení se nový Peugeot 308 těší velmi nadšenému přijetí. Titul Evropské auto roku a spousty pochvalných recenzí, ale hlavně desetitisíce došlých závazných objednávek. Takhle vysoká poptávka byla překvapením i pro samotný Peugeot, který musel narychlo posilovat výrobu a nabírat nové pracovní síly (což je pro automobilku, která musela nedávno zavřít celou továrnu, velmi příjemným znamením). I nám se až na výhrady k mírnému nedotažení líbil a s úsporným a přitom výkonným dieselem 1,6 HDi 115k jsme si ho užili (redakční TEST zde). Jenže za moderní diesely se dost drsně připlácí, tak co kdybychom vám poradili, jak uspořit 25 tisíc korun?\nOdpověď na tuhle otázku zní 1,2 PureTech, což je oturbená verze benzinové tříválcové dvanáctistovky. I z tak skromného objemu dává solidních 130 koní, ale důležitějších je těch 230 Nm od dieselových 1750 otáček (v nabídce je ještě levnější slabší verze se 110 koni a 205 Nm). 1,6 HDi má sice ve stejných otáčkách o 40 Nm víc, ale ani s benzinem vám zátah odspodu chybět nebude, navíc máte šanci ho vytočit a sáhnout si po vyšším výkonu podávaném na stříbrném podnosu (skoro)šestiválcového rachotu. Tenhle motor má rozhodně charakter.\nSnadno ho také předčí nižší spotřebou, a to až o litr – 1,2 PureTech umí jezdit za 5,5 l/100 km a při troše snahy i méně, 1,6 THP 125 (o 11 tisíc levnější, ale o 5 koní a 30 Nm slabší) je o zhruba o litr horší. Jasně, 1,6 HDi je se svými 4,5 litry na sto trumfne oba (navíc u 1,2 PureTech je spotřeba citlivější na styl jízdy a zatížení), ale když si to hodíte na papír, musíte ujet minimálně 70 000 kilometrů, aby se vám náklady vrátily. Tříválcový turbobenzin má navíc výhodu vynikající kultivovanosti – na volnoběh ho skoro neslyšíte, a když ho při vytočení zaslechnete, potěší vás to. Jakkoliv je 1,6 HDi jemný, tohle vážně neumí.\nMalý objem, tříválec, vysoký výkon vyhnaný single-scroll turbem (pro zajímavost fučí 2,4 baru při 240 000 ot./min.)… takže logicky čekáte masivní turbolag v řádu kalendářních dnů. Ale překvapivě jeho reakce na plyn nejsou vůbec špatné! Nejspíš je to dáno jeho přirozenou tříválcovou točivostí, ale motor má zjevnou chuť jít za plynem už od nízkých otáček, takže působí dost živě a nevyvolává záchvaty zoufalství při čekání „kdy to teda sakra konečně přijde“. Rozhodně působí ochotněji a silněji než atmosférická 1,6 120, kterou přímo nahrazuje. Ani v dálničních rychlostech neobtěžuje hlukem (točí někde kolem 3 000 otáček) a je schopný snadno nabrat větší rychlost pro předjíždění. Vlastně se zdá, že mu dálnice svou jízdou ustálenou rychlostí a tedy nižším zatížením vyhovují nejvíc. Kdo tedy ještě potřebuje diesel?\nDálnice vlastně vyhovují celé 308 – konejšivý podvozek, pohodlné sedačky a uvolněná atmosféra světlého (a ještě víc prosvětleného panoramatickým střešním oknem) interiéru pomáhají polykat kilometry po stovkách. A když z dálnice sjedete, nabídne 308 dost obratnosti a přilnavosti, aby vás nezaskočila ani úzká a točitá okreska. Ano, pořád nejsme úplně spokojení s naladěním zadní nápravy ‒ nemá tendenci školit, jen nepůsobí tak jistě, abyste se radostně vrhli do svižného dobrodružství – ale běžní řidiči si toho nejspíš ani nevšimnou.\nUrčitě si ale všimnou toho, jak skvěle Peugeot 308 vypadá, jak širokou má nabídku výbavy a jak příznivé jsou její ceny. Stačí mrknout do ceníku Golfu a uvidíte, že se slabším 1,4 TSI ho pořídíte o 20 tisíc dráž, a to jsme ještě nezačali zkoumat seznam a ceny příplatků. Peugeot zkrátka pořád umí udělat nabídku, kterou je těžké odmítnout. A s motorem 1,2 PureTech, díky kterému se vyhnete ubíjející turbodieselové šedi, aniž byste museli obětovat úspornost, je teď ještě zajímavější.\nTechnické parametry vozidla Peugeot 308 1,2 PureTech 130k:\n+ Nejlepší motor v nabídce – Řidičsky nijak zajímavý\n+ Příjemný cestovatel – Nedotaženost\n+ Spousta technických hraček\ncena: 446 900 Kč\ncena: 371 990 Kč\nPeugeot 207 ACTIVE 1,6HDi – ropáček s ekocejchem


Vražda novináře - Český dialog\nEva Střížovská 2 2018 Aktuality česky\nNa Slovensku byl v pondělí zavražděn investigativní novinář Ján Kuciak. V mladém věku 27 let a spolu se svou snoubenkou. Je to příšerné, tak jako jsou u nás příšerná období z minulosti dávnější či nedávné, kdy se lidé zabíjeli v první a druhé světové válce, kdy komunisté po svém puči vraždili nevinné lidi včetně žen (viz Milada Horáková), či když po tzv. Sametu házeli zločinci nepohodlné svědky svých činů do Orlické přehrady. A vesele to pokračuje i v současnosti. Naše média například mlčí o tom, kolik obětí bylo na cestě Agrofertu k mamonu. A to slovenská tedy ne. Dnes tam vyšla reportáž toho mladého nebojácného novináře, která zřejmě byla příčinou jeho smrti.\nZde je z ní úryvek:\nAktuality.sk v spolupráci s Českým centrom pre investigatívnu žurnalistiku Investigace.cz, talianskou novinárskou organizáciou IRPI (Investigative Project of Italy) a medzinárodnou organizáciou OCCRP (Organized Crime and Corruption Reporting Project) zmapovali, ako sa ľudia z okolia 'Ndranghety udomácnili na Slovensku\nI on bol bossom klanu Belvedere Spinello, ktorý je jednou z vetiev ekonomicky najsilnejšej talianskej mafie súčasnosti – 'Ndranghety.\nPremiér nechce vyvodit žádné důsledky ani vůči tajemníkovi bezpečnostní rady slovenské vlády Viliamu Jasaňovi ani své hlavní poradkyni Márii Troškové, kteří jsou podezřelí z kontaktů na italskou mafii působící na východním Slovensku.\nJeště jsem neslyšela od nějakého politika (kromě mladého a původně naivního Stanislava Grosse, který, když umíral na těžkou nemoc, se omluvil lidem, kterým ublížil, že by něčeho litoval. Je to až k smíchu, kdyby to nebylo k pláči, jak se dnes politici rvou o křesla a o prachy. Jak lžou a kradou. Milión eur dají tomu, kdo odhalí…co? Chapadla budou rozdávat?\nJak trpce směšné!


¨ 1500 uprchlíků, odklepla vláda. Na náboženství se jich ptát nebudeme, sdělil Chovanec | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » 1500 uprchlíků, odklepla vláda. Na náboženství se jich ptát nebudeme, sdělil Chovanec\n„Návrh mandátu, se kterým pan ministr pojede jednat, je, aby během let 2015 až 2017 jsme přijali 1100 lidí z prostoru Evropské unie a 400 mimo prostor Evropské unie, kteří jsou v těch hrozných podmínkách uprchlických táborech, především v Jordánsku, Kurdistánu a Sýrii,“ řekl Bělobrádek. Většina uprchlíků by tak měla být z Itálie a Řecka. S Evropskou unií chce česká vláda podle Bělobrádka vyjednávat o tom, jak bude nastaveno vracení uprchlíků, kteří v Česku neuspějí se žádostí o azyl.\nMandát podle něj neobsahuje žádná kritéria výběru. Kvůli množství migrantů ale některá omezení nastavena budou muset být, poznamenal Bělobrádek. Podle Chovance by jedním z nich mohlo být i profesní zaměření konkrétního uprchlíka a jeho šance na uplatnění na českém trhu práce.\nV případě uprchlíků v táborech v Jordánsku nebo Kurdistánu budou na místo ve spolupráci s církvemi nebo neziskovými organizacemi vysláni odborníci, kteří běžence bezpečnostně prověří, budou s nimi vést pohovory a tříměsíční přípravný kurz.\nJednorázová solidární akce\nPremiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) uvedl, že půjde o jednorázovou solidární akci. „Jednorázové částečné přerozdělení uprchlíků vnímám jako naši nezbytnou pomoc v současné krizové situaci, která odpovídá možnostem České republiky, nikoliv jako řešení problému, který má dnes Evropa s migrací,“ uvedl Sobotka. Dodal, že EU se musí nyní „primárně věnovat zajištění řádného fungování schengenské hranice a realizaci návratové politiky u nelegálních ekonomických migrantů“. Je podle něj také nutné razantně zasáhnout proti pašeráckým sítím a stabilizovat země, které jsou zdrojem migračních vln včetně vybudování zařízení pro žadatele o azyl mimo hranice Evropské unie.\nChovanec české rozhodnutí ve čtvrtek představí na neformálním zasedání ministrů spravedlnosti a vnitra zemí Evropské unie. Jednat chce podle svých slov i o změně legislativy, aby bylo možné snadněji vracet uprchlíky do zemí původu. Osmadvacítka se pokouší situaci v jižních zemích bloku řešit návrhy na přerozdělení běženců. Členské státy na červnovém summitu odmítly možnost povinných kvót, přijímání uprchlíků chtějí zachovat na dobrovolné bázi.\nDo detenčních zařízení\nZemě by si měly během dvou let rozdělit 40.000 uprchlíků z Itálie a Řecka. Dále by unijní státy měly přijmout 20.000 běženců, kteří jsou v uprchlických táborech mimo evropské území. Podle původní představy Evropské unie mělo Česko letos a příští rok přijmout dohromady přes 1850 běženců.\nV případě utečenců v Itálii a Řecku jde o lidí, kteří žádají o azyl. Byli by přemístěni do detenčních zařízení v Česku, v nichž by se s nimi azylová procedura dořešila. Druhá skupina zahrnuje lidi v táborech mimo Evropu, kteří mají na mezinárodní právní ochranu nárok.\nVláda se bude tématem migrantů opět zabývat příští týden. Chovanec předloží ministrům deset objektů, o které by se mohly rozšířit služby pro azylanty. Mluvit se také bude o navýšení počtu cizineckých policistů nebo pracovníků ministerstva vnitra.\nPsycholog rozebral ruskou a muslimskou duši. Je prý zcela pochopitelné, proč se bojíme jen té druhé\nimigrace , vláda , uprchlíci , běženci\n17:03 Je to tady. Babiš pojede za Trumpem. A před Petříčkem nyní stojí těžký úkol


rosswell - UPC Zone - diskuzní fórum\nrosswell replied to a topic in News and general discussion\nTvl za tu cihlu 6999kc?to tolik stoji PS4:)Oplati se to vubec?Nemam na mysli penize ale jestli to zarizeni bude ready za 3-5 let?\nDobrý den mohu se zeptat kolik stojí ta cihla?Na UPC je pouze cena za pronájem nikoliv cena za odkoupení.Mám teď kaon a platím za něj 70kč měsíčně.\nrosswell replied to a topic in Technical support\nTaky mam problem s vypadkama rychlosti,mam router cisco od upc pres wifi a dost to kolisa,jsem z Havířova,nevim cim to muze byt,uz me to vytaci\nrosswell posted a topic in News and general discussion\nrosswell replied to Okoun's topic in News and general discussion\nUpc snad nemá v nabídce nova HD ?!\nrosswell replied to Jirka007's topic in News and general discussion\nJako zákazník UPC mám požadovat nějakou kompenzaci za to že kanály nejedou?Přijde mi dost blbé když dávám upc měsíčně cca 800kč za to že neuvídím playoff v NHL a taky musím čumět na rozmazanou novu!Jak na ně správně zatlačit aby dali vše do pořádku?Není to porušení smlouvy že nám odebírají kanály jak se jim zlíbí?\nrosswell replied to Retiree's topic in News and general discussion\nAle slovak sport mám jen v SD HD není?\nMusím přeladit setbox abych naladil ty nové stanice slovak sport v HD?V nábídce se mi přidalo jen slovak sport v sd rozlišení a slovaksport2 vůbec ne!\nDobrý den , chci se zeptat jestli upc nechystá dárek i pro stávající zákazníky třeba HBO na 14 dnů zdarma,nebo něco podobného,děkuji\nrosswell replied to tomus's topic in News and general discussion\nChystá UPC Sport 1,2 v HD??\nrosswell replied to Pavel m's topic in Technical support\nHlásím taky seznam programů změněn!!!Už mě to dost ser.!Havířov!\nProsím muže mi někdo poradit jak si uspořádat stanice podle svého gusta?Když dám menu Editace seznamu kanalů,tak dole mám jen změna seznamu když zmáčknu červené tlačítko,tam když dám přeskoč tak vybranou stanici přidám do pravého sloupce ale to je tak vše co mi to nabídne,nevím si rady\nnevíte kdy bude sport1 hd v nabídce?


Epilepsie a těhotenství (je tu nějaká epileptička?) - Modrý koník\nEpilepsie a těhotenství (je tu nějaká epileptička?)\njsem epileptička na th. (Keppra 1000-0-1250), od r. 2009 bez záchvatu. Je mi 22let a mám pocit, že si dr. myslela, že si z ní dělám dobrý den, když jsem ji řekla, že bysme tomu chtěli dát volný průběh a časem se i intenzivně snažit, že beru již od dubna kyselinu listovou. Řekla, že nemá problém, léky snižovat nebude, protože více nechce a dobře, že beru kyselinu listovou. Ukazovala jsem ji i jakou beru (kyselina listová forte od naturvity), souhlasila.\nDneska jsem si sedla k počítači a najednou mi došlo, že té listovky beru asi málo a podívala jsem se do zprávy, že mám brát 10mg!!listovky. To ovšem v lékarně běžně k dostání není, je přeci jen na předpis, že??\nKaždopádně jsem se chtěla i zeptat, zda tu je nějaká snažilka, těhulka nebo snad i maminka epileptička na th. Zda jim dr. předepisovali listovku či ne..?\nDr. samozřejmě zítra zavolám a budu po ni chtít konzultaci.\nAhojky, já mám epilepsii. Moje léčba je Trund (500-0-500), jsem bez příznaků od dubna. Dítě zatím nemám, ale už se snažíme. Doktor mi řekl, že teď jsou ty léky o hodně bezpečnější (pokud se nejedná o nějaké valproáty) a hlavně ta dávka není nějak vysoká. Kyselinu listovou beru taky, brala jsem od toho začátku léta tu 800ug a teď mám tu 10mg a tu beru obden. Nemám ji ale od doktorky, ale sehnala mi ji kamarádka, co pracuje v lékarně. Tak tu teď zobu třikrát týdně.\nJako neurolog mi řekl, že v pohodě stačí i ta 800ug, ale já jsem vystrašená, tak jsem si radši sehnala i tu silnější. S gynekoložkou jsem to vůbec ještě nekonzultovala, prý je rozhodující stejně slovo neurologa. A ten mi řekl, že mi nikdy nikdo neřekne, že mé dítě bude 100% zdravé a že jsem zodpovědná a dělám pro to maximum. A že co má v péči pacientky, tak prý se ještě nesetkal s tím, že by u nějaké problém kvůli lékům, i když berou ty driáky :(\nTakže jsem to přestala řešit a budu doufat, že až se nám zadaří, tak miminko bude zdravé.\nJo, jinak je mi 30 let 🙂\nTo jsem ráda, že tu aslepoň někdo je. Trochu mě to i uklidnilo 🙂 Vím, že takových pacientek mají na neurologii více, také mi dr. říkala, že je ráda, že jsem jí to řekla. Že většinou pacientky přijdou těsně předtím než chtějí otěhotnět nebo dokonce jsou těhotné. Také říkala a všude se píše, že by to již nemělo mít takový dopad jak dříve, ale samozřejmě nikdo nikdy na stopro nezaručí, že dítě se narodí zdravé. Ale když pro to může člověk něco udělat, proč ne.. 🙂\nJá tedy mám už tu 10mg a za dva měsíce, jak říká dr., můžu klidně těhotnět 🙂 Jinak koukám, že jsem se přepsala - tu Keppru beru 750-0-1250. Její učiná látka je myslím levetiracetam. Tak doufám, že mohu věřit své neuroložce.. Člověk se prostě bojí a nechci, aby se něco pokazilo :(\nMoc děkuji, že si zareagovala. Vím, že nejsem jediná, to rozhodně ne. Jen na toto téma se toho člověk moc nedočte..\nNo, ten muj lek je taky vlastne jako Keppra, akorat to ma jiny nazev 🙂 Ja verim, ze nam ta listovka pomuze a bude to ok 🙂 Me ten neurolog rikal, ze kdyz to clovek bere jako primarni lecbu, ne jako pridatnou, tak by to melo mit minimalni vedlejsi ucinky. Jako snazila jsem se o tom taky neco nacist, ale taky jsem se poradne nic nedocetla.\nJinak my uz jsme se nejak zacali pomalu snazit, tak kdyztak bych ti napsala 🙂\nTak se hlavne opatruj a at jsi v poradku 🙂\nAhoj, taky mám epilepsii a brala jsem Keppru (1000-0-1000), řekla jsem neuroložce, že bychom chtěli druhé (u dcery jsem epilepsii ještě neměla, takže bohužel nemůžu porovnat). Ptala jsem se, jestli je Keppra "bezpečná" a řekla, že to nejde takhle říct, protože Keppra je relativně nový lék a nemají dostatek zpětných vazeb (aby se to dalo jasně říct). Přepsala mě na Lamictal (keppra - leviracetam, lamictal - lamotrigine), že s tím je více zkušeností u těhotných a že to většina pacientů (pacientek) snáší v pohodě, jen se musí jako každý lék přecházet postupně (snižovat keppru a do toho postupně přidávat lamictal). Zkus se na to taky zeptat, ale pokud ti doktorka nechá Keppru, ničeho se neboj a věř jejímu úsudku, jen ona ví jak rozsáhlou a vážnou máš formu epilepsie a čím tě má léčit. Ani u zdravé ženy nikdo nezaručí, že vše bude OK, vždy můžeš jen doufat a věřit a pomoci tomu co nejvíc můžeš (strava,..). Mnohem důležitější je léčba jedním lékem (monoléčba) místo kombinace několika. Jinak listovku beru taky a v lékárně mi řekli, že na školení jim řekli, že 800ug je prý minimum pro opravdu pozitivní dopad, takže to by ti mělo stačit.\nTakže hlavu vzhůru, samé pozitivní myšlenky a hlavně se nijak nestresuj, ať si zbytečně po letech nějakými černými myšlenkami nevyvoláš záchvat 🙂 Hodně štěstí i při snažení 😉


Prodej garažévých stání v Karlových Varech (v okrese) - přehledný výběr realit\nGarážová stání na prodej Karlovy Vary (okres)\nKompletní výpis pro prodej garažévých stání v Karlových Varech (celý okres). Najděte s námi libovolnou z zcela jistě desítky druhů realit prodej garažévých stání v Karlových Varech (celý okres). Pojďme se soustředit váš nový domov již od pár desítek tisíc korun. Pořiďte si některou z lahůdky na prodej garažévých stání právě zde a tady v Karlových Varech (v okrese). Ucelený katalog a přehledný výběr pro prodej garažévých stání v Karlových Varech (okres) hezky najednou a pěkně srovnané!


Adjustable lavice - Evolve fitness\nDomů / Funkční zona / Lavice do posilovny Evolve / Adjustable lavice\nkvalitní nastavitelná lavička Evolve je ideální volbou pro komerční nastavení. Tlusté čalounění, odolný rám s práškovým nástřikem poskytuje stabilní a dlouhotrvající platformu pro efektivní trénink a vydrží neustálý intenzivní trénink. Kompaktní, ergonomický design, přepravní kolečka, rukojeť, nastavitelné úhly sedáku a opěradla - tato nastavitelná lavička Evolve je ideální pro uživatele všech velikostí a úrovní fitness.\nMěkké PVC kryty na nohou zabraňují poškození podlahy a zajišťují maximální stabilitu při nejintenzivnějších cvičeních. Dopřejte si celotělové cvičení s nastavitelnou lavicí Evolve, která zajistí maximální stabilitu při různých cvicích. Měkké a pohodlné čalounění je vyplněno hustou odolnou pěnou, která je odolná proti deformaci. Pěna je potažena vysoce kvalitní PU kůží.\nNastavitelná lavice Evolve umožňuje výběr z více úhlů a poskytuje maximální pohodlí a podporu vašemu tělu. Nastavovací systém s pestrobarevnými knoflíky se snadno používá i pro začátečníky. Tyto lavičky lze kombinovat s činkami, činkami, stojany na činky nebo s mnoha dalšími doplňky pro cvičení celého těla.\nSnadno použitelné nastavovací mechanismy\nRozměry 1340 x 450 x 420 mm\nKód produktu EV-BN-204


Počet výjezdů hasičů kvůli větru stoupá - Novojičínský deník\nPočet výjezdů hasičů kvůli větru stoupá\nRegion - Více než 40 krát vyjeli profesionální a dobrovolní hasiči zMoravskoslezského kraje jen během nedělního dopoledne kudálostem, které způsobil silný vítr. Výjezdy se začaly množit především po desáté hodině. Počet zásahů kvůli větrné smrti narůstá i během odpoledne. Zatím si hlášené události podle dostupných informací nevyžádaly žádné zranění.\n„Patrně největší nám známou škodu na krytině způsobil vítr dopoledne v Ostravě-Staré Bělé, kde odnesl z dvoupatrového domu polovinu střechy, dokončené teprve před týdnem. Profesionálním hasičům ze stanice HZS MSK v Ostravě-Zábřehu se podařilo provizorně upevnit pomocí automobilového žebříku AZ 30 polovinu této střechy, pak ještě připevňovali plechy na místním Kulturním domě,“ řekl mluvčí HZS MSK Petr Kůdela.


původ legendy o kouzelníku Merlinovi a králi Artušovi\nPodobný vývoj jako Artuš mohl prodělat i Merlin. Zde však převládá názor, že jeho postava vznikla spojením několika jiných osob a tím se stává mnohem složitější. Už Geoffrey z Monmouthu ukazuje dva různé Merliny. Pokud by u něj mělo jít o jednu osobu, musela by žít téměř 150 let, od vlády Vortigerna až do doby po bitvě u Arfderyddu; viz.Geoffrey z Monmouthu, se proto často soudí, že popisuje jinou osobu, shodující se s předchozím Merlinem jen jménem. Jeho sestra Ganieda se změnila na vílu Nimue a jejich observatoř na skleněnou věž a tím vznikla pozdější verze legendy.\nMapa středověkých království ve Velké Británii\nLiteratura 20. stol.


Recenze na prémiovou kosmetiku Onclé | Alza.cz\nOtestováno maminkami: přírodní péče o miminko s prémiovou kosmetikou Onclé\nOtestováno maminkami»Otestováno maminkami: přírodní péče o miminko s prémiovou kosmetikou Onclé\nPřípravky Onclé mě vážně dostaly. Svou práci odvádějí na jedničku. A ta vůně, ta vůně! Takhle má vonět čisťounké miminko. Troufám si to říct po třech týdnech poctivého používání při koupání, mazání a přebalování syna Honzíka. Dětská řada české prémiové kosmetiky Onclé je navíc 100% přírodní.\nPřípravky Onclé s přírodními oleji\nVyzkoušet jsme mohli hned čtyři přípravky a dva druhy čisticích ubrousků. Všechny jsou v hezkém obalu s praktickým uzávěrem a v používání se doplňují. Obsahují přírodní oleje v bio kvalitě, třeba mandlový a bavlníkový, nejvíc však šípkový a squalan. Všechny oleje, jak jsem vyčetla z chytrých knížek, jsou dobré kvůli obsahu různých vitamínů a nenasycených mastných kyselin, které napomáhají tvorbě a regeneraci kožních buněk, hydratují, zabraňují podráždění a udržují vyvážené pH pokožky. Poslední zmiňovaná složka, squalan, o které jsem slyšela vůbec poprvé, pak pokožku dlouhodobě zvláčňuje a dělá ji hebkou.\nOlejíčky, ubrousky, mléko a balzám Onclé\nVezměme to postupně. Připravím Honzíka na přebalení, jako obvykle a můžeme začít.\nČisticí olej na zadeček a vlhčené ubrousky Onclé\nNejdřív tu mám čisticí olej na zadeček Onclé, který kromě důkladného ošetření slibuje i minimální podráždění. Postupuji podle návodu. Po odstranění největších nečistot z Honzíkových půlek jsem rozprašovačem nastříkala na pokožku trošku olejíčku a setřela ho vlhčeným bavlněným ubrouskem Onclé. To právě aby byl výsledek dokonalý. A byl. I zaschlé nečistoty šly hladce dolů a samotnou mě překvapilo, v jaké kondici zadeček zůstal. Nebyl ulepený ani mokrý, jak jsem zvyklá u jiných výrobků. Nebylo potřeba ho dosušovat látkovou plenou. Byl krásně heboučký a jemný. Něco na tom squalanu skutečně je.\nJen malá odbočka. Postupem času jsem začala používat ubrousky i olej samostatně a obojí i tak svůj účel skvěle splňuje. Jediný neduh ubrousků je, že se jich sem tam z obalu nechtěně podaří vytáhnout víc najednou.\nPečující mycí mléko Onclé\nDál přichází na řadu pečující mycí mléko Onclé. Pumpičkou jsem nanesla emulzi na celé tělíčko i vlásky a důkladně spláchla vodou. I když Honzíkovi stékalo mýdlo přes obličej, nestěžoval si. Z vlasů jde jemná pěna jednoduše vymýt. Vlásky jsou po uschnutí jemné a lesklé.\nOchranný tělový balzám Onclé\nNa závěr večerního rituálu nabízí Onclé ochranný tělový balzám a vyživující tělový olej. Oba přípravky se snadno vstřebávají a zabraňují vysoušení. Nezůstává žádná mastnota na kůži ani na oblečení. I ráno tu příjemně olejovou vůni cítím a pokožka je hedvábná, jak se u miminka sluší a patří.\nJak se nám prémiová kosmetika Onclé osvědčila?\nPrémiovou kosmetiku Onclé od českého výrobce jsem si oblíbila pro její úžasnou vůni, přírodní složení, praktické dávkovače i účinky na dětskou pokožku. Používáme ji každý den a ještě dlouho budeme. Naštěstí se používá jen malé množství, a tak přípravky ubývají pomalu.\nčeská kosmetika přírodní kosmetika Onclé dětská kosmetika


Monika bojuje proti nevyléčitelné nemoci. A chce pomáhat - Českolipský deník\nMonika bojuje proti nevyléčitelné nemoci. A chce pomáhat\nČeská Lípa, Doksy - Nemohla se pořádně postavit na nohy, brnělo jí celé tělo, motala se jí hlava. Některé části těla prostě nefungovaly..\nMonika Kalová z České Lípy chce pomoci lidem s roztroušenou sklerózou, jíž sama trpí.Foto: Martin Straka\nZ vyšetření na magnetické rezonanci vyšel drtivý výsledek: roztroušená skleróza, nevyléčitelná nemoc. Šílená diagnóza, zvláště ve třiadvaceti letech. Přesně tolik bylo Monice Kalové z České Lípy, když jí lékaři před třemi lety oznámili, že touhle nemocí trpí i ona.\nJejí příběh je unikátní. Drobná mladá žena se s nemocí neuzavřela svému okolí. Naopak proti ní bojuje. Vymyslela projekt „Život s ní, život s RS" tedy s roztroušenou sklerózou. Výtěžek z něj by měl dál pomoci lidem, kteří mají stejnou diagnózu.\n„Chceme nafotit kalendář s lidmi, kteří roztroušenou sklerózu mají a ke každé fotografii připojit jejich životní příběh," popisuje Monika nápad, který teď bude realizovat v tříčlenném týmu.\n„Chceme oslovit i známé lidi. Máme vytipovaného fotbalistu Ivana Haška mladšího, který musel kvůli roztroušené skleróze ukončit kariéru vrcholového fotbalisty, chtěli bychom také oslovit basketbalistu Pavla Miloše, kterému nemoc také přerušila jeho sportovní kariéru. Rádi bychom vyfotili i Lenku Matouškovou, která kvůli roztroušené skleróze přišla o cit v prstech a aby si je procvičovala, začala vytvářet šperky, které ji pak proslavily."\nPeníze dostanou Sestry v akci\nMezi osobnostmi, které chce tým kolem Moniky Kalové oslovit, jsou také mladí lidé, kteří poté, co se dozvěděli, že mají roztroušenou sklerózu, chtěli něco dokázat a vylezli na Kilimandžáro.\nTo, co plánuje Českolipanka Monika Kalová udělat, je zvláštní i další věcí.\nS tvorbou či prodejem kalendáře nemá žádné zkušenosti, není ani žádnou profesionální fotografkou. Pracuje jako asistentka a recepční v českolipském závodě Johnson Controls. „Chtěla jsem jen udělat něco, co by vydělalo peníze pro nadaci, jež pomáhá lidem s nemocí, kterou mám i já," říká. Peníze z prodeje dostane nadace Sestry v akci.\nJsou to zdravotní sestry, které jsou neustále na telefonu. „Takže když má někdo s roztroušenou sklerózou jakýkoliv problém, můžete jim zavolat a oni vám poradí, co se děje," vysvětlila Monika Kalová.\nMoničin projekt „Život s ní, život s RS" vzniká jako součást akce Think Big, jejímž prostřednictví Nadace O2 motivuje mladé lidi do 26 let věku, aby změnili své okolí.\n„V rámci Think Big probíhají setkání a workshopy, na kterých týmy mladých lidí pod vedením svých mentorů pilují své projekty, získávají cenné rady a nadace jejich projekty podporuje i finančně," objasňuje Ivana Šatrová, ředitelka Nadace O2, jež je shodou okolností také mentorkou Moničina týmu.\nWorkshopy v rámci Think Big přitom letos probíhaly a probíhají také na Českolipsku, v rekreačním středisku Poslův mlýn u Doks. V pátek sem přijel mladým lidem vyprávět svůj životní příběh i Argentinec Luis Malvido, generální ředitel společnosti Telefonica O2.\nJedním z cílů projektu, který připravuje tým kolem Moniky Kalové, je také osvěta. „O roztroušené skleróze nebo o tom, že může postihnout i mladé lidi se obecně moc neví. Přitom se nejčastěji objevuje u žen mezi dvacátým a čtyřicátým rokem života," popisuje Monika. „Málo se ví, že to postihuje i mladé lidi, protože u starších je to více vidět."\n- neurologické onemocnění, které postihuje centrální nervový systém\n- často ochromuje oblasti zodpovědné za pohyb a koordinaci\n- typická u mladých lidí ve věku 20-40 let, postihuje ale i starší lidi; častější je u žen\n- nedá se vyléčit, pouze utlumit\n- s RS se nedá vrcholově sportovat, jakékoliv fyzické i psychické vypětí může s RS vést k invaliditě, trvalému poškození


petrasrsnova | Petra Sršňová - Part 2\nWorkshop Návrat ke zdravému sebevědomí 2.8.2018\nPosted 12.7.2018 petrasrsnovaLeave a commentPosted in Aktuality\nMnoho lidí v ČR stále trpí nedostatkem sebevědomí, máme tendence se kritizovat a snižovat svojí sebehodnotu, to se pak odráží v tom, jak působíme na druhé. Chováte k sobě respekt? Ne? A přesto ho očekáváte od okolí? To, jak se chováme k sobě i k druhým, vychází ze vzorců chování, které jsme si v průběhu […]\nPosted 10.7.2018 petrasrsnovaLeave a commentPosted in Aktuality\n„To já jako nemám strach, já jsem jen nesvůj z nejistoty.., takový nervózní.. Ne, ta nervozita sama o sobě mi neubírá na odvaze, to spíš ta kombinace.. Nebo že by to byl ten strach?“ Tato slova občas slyším od svých klientů. Někdy je pro nás prostě těžké si přiznat, že se bojíme, že máme strach. […]\nPosted 2.7.2018 petrasrsnovaLeave a commentPosted in Aktuality\nNeplýtvejte svým drahocenným časem na něco, co vám nic nepřináší, místo toho zaměřte svoji pozornost na to důležité! Důležitost poukazuje na to, jak daný úkol přispívá k naplnění stanovených cílů (osobních či firemních). Odpovídá na otázku, jaké budou pozitivní přínosy toho, že úkol uděláme. Naléhavost pouze upozorňuje, jak daná věc spěchá a do kdy si […]\nPosted 25.6.2018 petrasrsnovaLeave a commentPosted in Aktuality\nAutonomous sensory meridian response (ASMR), česky překládáno jako samostatná smyslově-meridiánová reakce, někdy označována jako “mozkové mravenčení” nebo “mozkové orgasmy”. To všechno jsou termíny používané k popisu příjemného, mravenčivého pocitu v reakci na určité sluchové nebo smyslové spouštěče, jako je například šeptání, poťukávání, oprašování a pomalé pohyby rukou. Nejen že se při ASMR můžete cítit uvolněně, […]


Nefiltrovaná Becherovka má nový reklamní spot\n11. srpen 2020 Èeské nápoje komentáøe (0) 463 x\nHistoricky první spot na nefiltrovanou Becherovku je inspirovaný samotným produktem: nefiltrovaná Becherovka se vyrábí podle tradièní receptury, díky vynechání procesu filtrace má však o špetku divoèejší charakter. Ve spolupráci s kreativní agenturou Cocoon vznikl èasosbìrný spot, jehož hlavní hrdinkou je lahev uprostøed scény ze živých rostoucích rostlin symbolizujících divokost pøírody. Digitální kampaò pobìží v létì v online a na sociálních sítích.\nNatáèení spotu bylo rozdìleno do tøí èástí. Poèáteèní fáze zahrnovala pøípravu scény, do které byla zapojena filmová architektka i zahradník. Dùležitý byl výbìr rostlin nejen po vizuální stránce, ale i z hlediska rychlosti rùstu. Potøeba bylo také vytvoøit ideální podmínky pro správný rùst vèetnì závlahy a pøirozeného rytmu støídání dne a noci, aby výsledné èasosbìrné video zachycovalo klíèení a rašení rostlin co nejvìrohodnìji. Uprostøed scény byla umístìna lahev nefiltrované Becherovky snímaná celkem z osmi kamer s rùznými objektivy, z rùzných úhlù a vzdáleností.\nNa míru vytvoøená pøírodní scéna v prostøedí filmového studia byla natáèena po dobu 5 týdnù a využity byly i špièkové filmové technologie jako tøeba robotická kamera. Výbìr zábìrù, støih a lehká vizuální postprodukce dotáhly obrazovou složku, stejnou dùležitost však mìla i složka zvuková. Zvukové efekty dodávají spotu na síle. Byly nahrány hudebníky s odvážným a moderním pøístupem k tradicím. Seskupení Prague Cello Quartet vytvoøilo originální hudbu na míru dle vzniklých zábìrù, což propùjèilo spotu obrovskou energii a moderní drive. Prostì klasika se špetkou rebelie.\n„Nefiltrovaná Becherovka je prémiový produkt v prémiovém balení, který si zaslouží prezentaci tím nejlepším zpùsobem,“ komentuje novinku Radi Uzunov, Global Brand Design Manager. „Se studiem Cocoon jsme spolupracovali už na vývoji designu lahve, který byl ocenìn støíbrem od World Brand Design Society. Nápad nechat vznik spotu na samotné pøírodì je inspirován tím, co najdete uvnitø lahve: receptura vìrná své tradici se špetkou divoèejšího charakteru,“ dodává Uzunov.\nVýsledný spot v délce 20 sekund diváka vtáhne do atmosféry oslavující tradici spolu s divokostí pøírody. Digitální kampaò využije i kratší 15s spot, remarketing podpoøí 6s spot a display formáty. Vizuály a videa se promítnou také na Facebooku a Instagramu Becherovky. Zároveò vznikla speciální microsite umístìná pøímo na www.becherovka.com. Interaktivní animace provázejí svìtem nefiltrované Becherovky a odkrývají také vznik spotu.\nNa kampani se podílela celá øada tvùrcù – koncept a kreativa vznikly v agentuøe Cocoon, o režii a kameru se postaral Martin Douba, produkci od pøíprav po vizuální finalizaci zajistilo VFX studio Mirage, komentáø namluvil Mikuláš Køen, o zvukovou postprodukci se postaralo studio Cinq a hudbu nahrál Prague Cello Quartet.\nRum Ron de Jeremy má nový design\nPalírna U Zeleného stromu vzdává hold legionáøùm\nRum Serum z panamského pralesa\nÈeské lihoviny dobývají Asii\nBernard pøichází s pálenkou z piva


Britská Kolumbie II – Zuzkou napříč Kanadou\nBritská Kolumbie II\nZ Revelstoke opět nejedu přímo na Vancouver, ale dolů na jih do kempu Toad Rock. Má to být prý největší motocyklový kemp v Kanadě a možná i na světě, dostal jsem něj tip při cestě z Calgary do BC od jednoho staršího pána na Banditovi, který mě musel předjet a pokochat se Zuzkou. Místní asi tento kemp dost znají, protože všechni motorkáři, které jsem potkal, o něm věděli anebo do něj dnes přímo i mířili.\nToad Rock Motorcycle Campground poznávám již za přítmí, ale i tak bomba. Tak trochu hippie styl, ovšem s motocyklovou tématikou. Všude spousta detailů, kterých si ani není možné všimnout, ale právě ony dělají místo kouzelným a nezapomenutelným. Staré telefonní budky, součásti motorek, cedule, plakáty, karavany sloužící jako chaloupky, no zkrátka tolik detailů, kolik se jen za 40 let dá nastřádat a naaranžovat. Právě před 40 lety tu založila majitelka Mary svů kemp. Má ráda motorky a kempování a už ji nebavilo pozorovat nedostatky ostatních kempů a tak se rozhodla založit svůj vlastní a jedinečný. A aby prožitek z kempu byl dokonalý, na uvítanou mi Mary pustila před celým kempem v pavilionu píseň Iveta od Jirky Korna. To je to poslední co bych tu čekal :o)\nPavilion je takový střed celého kempu, kde si člověk může sednout, popovídat s ostatníma, napít se, zazpívat si, zahrát kulečník či se jen pokochat dalšíma detailama – kusem balistické rakety, talismanama od ostatních cestovatelů či podepsaným krytem hlavy GeeSa které jelo GS Trophy v roce 2014 – náhoda jak prase, neboť téměř celou závodní partu jsem tehdy osobně potkal na cestě z Lake Louise. Vědět tehdá, že to Karel vyhraje, určitě bych na něj počkal.\nVyžít se samozřejmě dá i mimo kemp, celá oblast je jak stvořená pro motorkáře, oproti prériím to tu je jak na houpačce, krásný asfalt a dostatek zatáček na vyblbnutí. Já si však šel odpočnout do Ainsworth Hot Springs. Na první pohled nic moc, voda mírně do hněda, ale teplota akorát na několika hodinový pobyt. Ovšem to nejlepší měli hned vedle – průchozí jeskyně s krápníky, stalagmity a stalaktity, voda kapající ze stropu, teplota vody i vzduchu tak 40°, úžasné místo. Dle mého nejlepší teplé prameny v celé Kanadě. A pro otužilé tu je i bazének s ledovou vodou přímo z hor, takže cítil-li se někdo na infarktové stavy, mohl si do něj po nahřátí v jeskyni skočit. Má to být dobré na krevní oběh, tak snad jsem si tím prodloužil i své zdraví.\nVyužil jsem i místní kuchyně v kempu a udělal si typicky kanadskou snídani – ne, lívance se sirupem vážně ne – slaninka, vajíčka vypůjčená na neurčito a kus zeleniny. Dobrá, typicky kanadské to asi není, ale pro dotvoření místní atmosféry moto-kempu to bylo ideální. Jen s ešusem a nerez hrníčkem si tohle holt na cestě neudělám. Rozloučil jsem se s osazenstvem kempu a s Mary a slíbil jí, že se sem ještě minimálně jednou podívám a snad i se Zuzkou.\nZ Toad Rock už konečně na Vancouver. Silnice číslo 3 podél hranic se Státy je rozhodně zajímavější než většina ostatních cest v okolí a dá se na nich vyblbnout i se Zuzkou a jejím omezeným výkonem na závodění. Číslo 3 protíná údolí Okanagan, které je pro Kanadu dost netradiční – je tu nezvykle sucho a slunečno a občas je tato oblast nazývána vinicí Kanady. I přes svou polohu dost na severu tu pěstují víno, broskve a další typy ovoce, které potřebuje dostatek slunce a tepla. A taky to tu trochu připomíná divoky západ. Hlavně velké farmy a sochy u vjezdů do nich, kdy tradiční sochy jelenů, vlků či medvědů doplňuje trochu netradičně Yeti, Bigfoot či Sasquatch, jak chcete. Alespoň tu mají smysl pro humor.\nSjezd do údolí je vždycky ok, výjezd už méně. A tak se mi i bohužel stalo, že jsem z údolí Okanagan vyjížděl na západ kudysi do kopce hodinu(!) na jedničku! Zábava na druhou twl, vůbec nechápu ty kluky pionýrský, kteří na své stroje vlezou dobrovolně a podstupují takovéto výjezdy každou druhou hodinu.\nNapojil jsem se na silnici č.5 a nestačil se divit co to je za sjezdovku, takový fofry jsem dlouho nejel a nebýt kolony a práce na silnici ke konci, možná bych na neutrál dojel až do města Hope. Pro zájemce o návštěvu tohoto města, natáčel se tu první film Rambo, tak si to můžete připsat do seznamů zájmů, já se to dozvěděl až později a litoval jsem toho. Ostatně celá tato oblast je pro filmaře zaslíbená, především díky své krásné a specifické přírodě.\nO Vancouveru se traduje, že tu prší v jednom kuse a trefit se do slunečného období, především v zimě, je téměř nemožné. Já mám naštěstí čuch na to hezčí počasí, a tak je můj příjezd do Vanu ve znamení sluníčka a pohody. Ovšem jakmile uvidím v jedné z bočních uliček policejní zásahovku, nespočet policajtů, bezdomovce a feťáky, dostávám se omylem na ulici, které jsem se měl obloukem vyhnout – Hastings.\nSměřuju to raději za Petrem, na kterého jsem narazil přes Aleše z KolamaDolu. Vítá mě klučina zhruba stejného věku jak já, s přítelkyní Maruškou a s ochotou mi ukazují zákoutí tohoto velkoměsta. Sushi poprvé a asi naposled a následný cyklo-výlet do centra města a Stanley Parku, kde se dá odpočívat, sportovat, blbnout. Na cyklistiku je Van hodně pěkné město a s ohlédnutím na fakt, že to je co by kamenem dohodil do Whistleru a okolí, kde se dá lyžovat, je Vancouver dobré místo nejen na sportování.\nPři zjišťování papírování ohledně motorek jsem narazil na internetu na Honzu, který s kamarádem Kubem už Kanadu někdy jeli, alespoň co jsem pochopil z informací, které jsem našel. O to větší bylo moje překvapení, když jsem později zjistil že tihle dva jsou vlastně kluci z Lifetripu.cz, o kterém jsem už slyšel a který zrovna jeli, když jsem se připravoval. Slovo dalo slovo a souhrou okolností byl Honza už nějaký ten pátek přímo ve Vancouveru, tak proč se nesejít?\nVzal jsem Petra a vyrazili jsme do centra do přístavu, kde jsme se dokázali sejít a povykládat si nejen o našich cestách, ale i o práci ve Vancouveru a Kanadě obecně. Jako před Honzem a Kubem respekt, být sedm měsíců na cestě a poslechnout si jen špičku ledovce všech jejich zážitků, to bylo něco a snad se Honza fakt rozhoupe sepsat nějakej ten elaborát, určitě bych si jej nejen já rád přečetl. Jen když jsem mu vykládal svoji příhodu o hodinovém výjezdu na jedničku, tak mě zaskočil otázkou: “Co s tím bylo?” “Nic, chybí koně?!” Můj návrh o výpujčení boxera a zakomponování do rámu Zuzky nebral zrovna dvakrát vážně :o) Honza pak spěchal do práce, ale snad se mi povede se s ním ještě potkat při cestě z Vancouver Islandu a ukázat mu Zuzku.\nPůvodně bylo v plánu ukázat Zuzku Honzovi už následující den, jenže při odjezdu se objevuje ta stará známá písnička – měkké zadní kolo. Hej, to už není možný! Pro vyloučení náhody jsem Zuzku odtlačil k benzince, nafoukal a počkal. Náhoda vyloučena, dlouho jsem tu duši neměnil… Endurová duše šla ven pěkně ztuha a ukázalo se že i ona byla důvodem defektu. Příliš velký rozměr byl v plášti zkroucený a tak se velký kus rovnou střihnul. Nechávám to tu Marušce a Petrovi na památku a recykluji starou duši, kterou jsem si štípnul v Revelstoke.\nLepím, foukám a ničím si tím replikovou pumpičku. Taky to prd vydrží sakra. No buď mám staré lepidlo nebo jsou kanadské duše moc klouzavé, ale ani jedna záplata nedrží a tak s Petrem jedeme na nákupy pro nové záplaty, lepidlo a rovnou i pumpičku, ať jsem soběstatčný a nemusím zas zkejsnout někde mimo civilizaci. S čerstvými zásobami všechno funguje, neuniká a daří se to i nafoukat na 30 psů jen pomocí ruční pumpičky. Asi lepší oddíl.\nV ranních hodinách proběhla poslední kontrola Zuzky a rozlučka s osazenstvem a následovalo ponoření se do džungle velkoměsta a ucpaných ulic Downtownu. Na světlech jsem se raději poptal borce na skůtru, kudy a jak na silnici 99 směr přístav a k mému překvapení se nabídl, že mě tam navede a ukáže zkratku, která byla sice delší, ale za to hezčí a časově lepší – místo čekání v koloně na most jsme to vzali přes půlku Stanley Parku a je to rozhodně příjemnější svezení a podívaná, než být zasekaný mezi plechovkami s nemožností se posunout dopředu. Ze skůtristy se vyklubal příjemný chlap Andrew, pracující na senzorech do bot, zahrnujíc návrh algoritmů a samotného železa, takže jsme si měli o čem povídat u kafe na vyhlídce na Lions Gate Bridge. Navíc sám za pár týdnů plánuje cestu kolem pobřeží do Kalifornie na svém Aprilia skůtru, tak jsem mu mohl nabídnout i nějaké své cestovatelské rady.\nZe Stanley Parku jsem se chtěl vyhnout dálnicím, tudíž jsem to bral po klikatých silničkách mezi domy na pobřeží a na Kanadu výborné. Avška do té doby, kdy člověk fakt těch 30 nejede, za zatáčkou se mu zjeví odbočující popelářský vůz a pak už jen nezbývá nic jiného, než brzdit i očima…\nVjezd na terminál trajektu na ostrov je logistická blbost, z městečka Horseshoe Bay se tam dostat přímo nejde, musí se zajet 5 km zpět a stejně najet na tu proklatou Highway 1. Další překvapení následovalo na palubě trajektu, zvyklý z Anglie či Norska si přikurtovat motorku, tady nic takového nevedou – zaparkovat kolmo, zařadit jedničku, dát na bočák a protější stranu zapřít špalkem. Víc nic. Neměl jsem v to zrovna důvěru, ale ostatní motorkáři mě ujistili, že takto jezdí už léta a nikdy to nespadlo.\nPo dvou hodinách plavby preventivně kontroluji zadní pneu po včerejší opravě a? Měkká. K*rwaaaa. Pumpička naštěstí funguje, tak jsem to trochu dofouknul, v Nanaimo jsem se posilnil koblihama a doufal že to bude v průběhu jízdy ok. Na každé benzince jsem opakovaně kontroloval tlak a zdálo se to celou dobu již ok, ale někde za Parksville mi zadek z ničeho nic zase hazí ze strany na stranu a pneu měkká skoro na doraz. Odbočil jsem do uličky se stínem, psychicky se připravil a uklidnil a začal to v klidu opravovat. Defekty k cestě prostě patří, tak proč se znovu rozčilovat, ničemu to nepomůže.\nOpravil jsem to s novou duší z Revelstoke, pomocí nové pumpičky nafoukal na 30 psů a mohl opět vyrazit dál. Jen bylo divné, že v duši nebyla nikde díra, pod slinama nikde nic neucházelo a voda nikde v okolí nebyla. Pro pozdější analýzu neskončila duše v koši, ale v brašně. Hladovej a unavenej jsem ještě vyrazil kousek na cestu, než jsem našel pěkný plácek na mechu na staré nepoužívané polní cestě.\nNejzápadnější kout Kanady\nAlespoň pro mě mělo Tofino být tím nejzápadnějším místem, kam se se Zuzkou letos dostanu. Odtud to již víc na západ nejde, leda si tak poupravit Zuzku na vodní verzi a zkusit to přejet do Ruska přes Tichý Oceán jak Robbie Madisson na krosce na Tahiti :o) Jako správný cestovatel jsem do Tofina dorazil na rezervu a pak strávil několik minut hledáním dřevěného mola, na kterém se točil konec filmu One Week či zde ukončil svoje cestování napříč Kanadou Charlie Boorman v seriálu Extreme Frontiers.\nJsme tu Zuzi, Tichý Oceán. Děkuji…\nPo notném uvažování a přemýšlení co že jsme to vlastně dokázali, jsem Zuzku posunul kvůli fotce trochu víc do rohu, aby mi pak do záběru stoupla dvojice. Byl jsem z toho krapet vykolejený, co se mi tam jako s*rou?! Borcovo: “S tou Čezetou tu bude asi někdo z Česka,” mě však dostalo do kolen :o) Adam a Terezka z Calgary, cestující přes Yukon sem na Vancouver Island. Bylo z toho příjemně strávených pár minut a neviděli jsme se naposled.\nNormálně bych místo ke spánku hledal někde mimo v přírodě, ale jelikož jsem si chtěl vyzkoušet surf, bylo lepší zůstat poblíž města, ideálně teda v kempu. Jenže v celém Tofinu se dá stanovat jen v jednom kempu a ten byl plnej. Zkoušel jsem i najít někoho, s kým by se dalo posdílet místo, jenže nikde nikdo a ve mě se tak utvrdila myšlenka přenocovat na pláži. Oficiálně tohle v Kanadě taky moc nejde, ale to mě nezastaví. Na ceduli přeškrtnutý stan, tudíž si beru spacák a karimatku, něco k snědku a jdu sledovat západ slunce na Tonquin Beach. Nádhera.\nUž jsem ulehal ke spánku jen v motohadrech, když v tom se objevili světla a parta borců, kdy jeden z nich měl s sebou tyč, u níž zapálil konce a dělal různé cirkusové kusy. Fotografovo srdce zaplesalo, pobral jsem foťák, stativ a Jägra a šel se s borcama seznámit a nafotit pár fotek s dlouhou expozicí. Nakonec i oni odešli a já tak mohl v klidu ulehnout do spacáku… A dojmy po noci strávené na pláži? Romantika určitě, ale kosa i ve spacáku především kvůli rose, a především přehršel komárů, díky nimž jsem měl celé čelo doštípané jak tvář pubertálního spratka. Ej… Zkušenost dobrá, příště s sebou alespoň tropiko.\nNásledující den jsem si půjčil prkno, nasoukal se do wetsuitu a nechal se odvést na pláž s ideálníma vlnkama pro začátečníky. Tak jdem na to – fuj, to je slaný! :o) Už od maníků v obchodu jsem dostal radu, že rychlost je všechno a je to pravda. Vyžaduje to ovšem dost pádlování rukama a to po krátkém čase sakra rychle unaví. Bez rychlosti se na prkně špatně drží rovnováha a bez rovnováhy se tam člověk plácá jedna dvě. Za dvě hodiny jsem toho měl plný kecky a rád se zas vrátil zpět k Zuzce.\nVe městě jsem opět potkal Terezku a Adama na longboardech, pozvali jsme se vzájemně na pivo do místního pivovaru Tofino Brewing Company a strávili tak pěkný večer u piva a povídání o prožitých zážitcích z cest.\nOd teď už jen cesta zpět a návrat do reality? No, zprvu jsem si to i myslel, ale i při cestě zpět toho bylo hodně co k vidění. Pacific Rim National Park a deštný prales, obří červené cedry či velké smrky, takový o dost větší Boubín. O kousek vedle přírodní vodní hrátky v průzračné řece, která vymlela výřivky, skokanské můstky či podvodní tunely. Zábava na půl dne a možná i déle. A o větší kus dál MacMillan Cathedral Grove s Douglaskami (sorry Adams) vysokými přes 60 metrů o průměru přes 3 metry, držící neoficiální titul jednoho ze sedmi divů Kanady.\nKozy. Kozy pasoucí se na střeše restaurace. Tuhle místní atrakci jsem při cestě do Tofina přehlédnul, neboť kozy samotné asi už spaly někde ve větrací šachtě či kde, ale při cestě nazpět už jsem o tomto věděl a musel se tu zastavit. Řekl bych taková malá norská stopa zde v Kanadě, místo střechy je izolací tráva a o údržbu se tu stará stádo několika koz. Je to levné, dobře to vypadá a funguje to jako vynikající vábička na turisty.\nDostal jsem i doporučení na vynikající kemp uprostřed lesa i se sprchou na stromě, který byl i nedaleko, takže moje další dvoutaktní stopa vedla tímhle směrem na Salt Spring Island. Z trajektu to bylo víceméně napřímo, ale jakmile se mi za prdelí objevilo policejní auto, věnoval jsem až velkou pozornost jemu a ne navigaci a dojel jsem někam úplně jinam. Naštěstí příslušníci maják nezapli, buď jsem v jejich očích nepředstavoval žádnou hrozbu nebo pro ně zjišťování země původu mojí spztky představovalo až moc práce. Do teď rád žiju v iluzi že vždy platilo to druhé.\nKemp Garden Faire krásný, trochu jsem si tu připadal jak v městečku Ewoků z 6.epizody Hvězdných válek – obklopen stromy, cestičky mezi jednotlivými místama pro stany lemované elektrickými pochodněmi, přátelská atmosféra mezi všema v kempu, prostě klid a pohoda na každém kroku, ale na Toad Rock to nemá ani náhodou. Málo motorek no :o)\nPřesun do Victorie proběhl tou ne-nejkratší cestou napříč středem Vancouver Islandu, kde mě předjeli i dva motorkáři, kdy se jeden z nich po celou dobu předjíždění ohlížel za Zuzkou. O kus dál zastavili a já za nimi – Češi, kdo jiný. Petr se musel ujistit, že ta znojemská spz je fakt ze Znojma a Číza fakt ze Strakonic. Oba bydlí ve Vancouveru, tudíž plán při přejezdu do Whistleru je daný!\nVictorie je hlavní město Vancouver Islandu a provincie Britská Kolumbie, tudíž i tady je hlavním sídlem papalášů Parlament a především pro cestovatele to je jeden z počátků trans-kanadské dálnice vedoucí z Victorie až do St. John’s v Newfoundlandu. Proč jeden z počátků? Nuž, na obou koncích Highway 1, jak ve Victorii, tak i v St.John’s, jsou stejné milníky – Mile Zero Marker. To činí z Highway 1 jedinou národní silnici na světě, která má dva počátky a žádný konec. Holt žádné z těchto dvou měst nechtělo být “tím posledním”, tak to vyřešili šalamounsky takto.\nSituace u milníku se podobala Banffu, zástupy autobusů s Japonci a Číňany a čekání na snímek přes 1/4 hodiny. Alespoň mě zahřálo u srdíčka, že se někteří z nich místo milníku vyfotili se Zuzkou, holt má Zuzka pro někoho větší charisma než nějaké uskupení šutrů, dřeva a betonu. Potkal jsem se tu ale i s Terrym, který dal celou štreku z Halifaxu do Victorie za necelých 5 týdnů a po porovnání našich strojů uznal, že na své Hondě to měl krapet jednodušší než já na Zuzce. Tyhle setkání s různými lidmi a jejich příběhy jsou na cestování asi to nejlepší, setkat se s členem kanadské letky Snowbirds se prostě jen tak někomu nepoštěstí.\nOd Revelstoke jsem věděl, že mám ve Victorii přítele, na kterého se dá spolehnout. Steve se již vrátil ze svého tripu po BC a mohl jsem tak zakusit jeho pohostinnost a kus motocyklové historie, kterou má uschovanou v garáži a vystavenou různě po domě. Navíc ta jeho garáž je typicky motorkářova – motocykly na stojanech, poctivé nářadí, všude čisto a ani stopa po automobilu. Tady si člověk udělá v pohodě udělá generálku celé motorky a možná i nějaké ty nezbytné úpravy, jak designové, tak výkonové.\nKdo by pak neznal Americký Chopper a prostředí, v kterém se staví a servisují motorky po americku. A úplně stejně jsem si připadal v Harley-Davidson Victoria, kam mě Steve jedno ráno vzal a ukázal zákulisí a historii jeho vlastního obchodu, který dřív vlastnil. Zrovna tam přivezli nové stroje s motorem Milwaukee Eight a mechanik ve Stevovi se nezapřel: “Až ten motor budete rozdělávat, dejte mi vědět, chci to vidět.” Provedl mě po obchodu do místní síně slávy, která dokumentovala historii a úspěchy nejen Steva samotného, ale celého obchodu. Z každé z těch fotek šel cítit dech historie a kolik příběhů v nich bylo obsaženo, to by vydalo na celou knihu.\nPak jsme jeli za několika jeho přáteli a po cestě si vykládali různé příhody a v jedné části Vancouver Islandu si Steve zavzpomínal na svoje jezdecké dny, kdy proháněl svou Hondu CBX 1000, šestiválec: “Tady na té rovince za tři plnej, před prvním horizontem přibrzdit, zhoupnout se za čtyři, na druhém horizontu trochu ubrat, za pět a plnej. S dobrým větrem v zádech jsem támhle na konci valil dvoustovkou…”\nSe Stevem jsem se loučil docela těžce, ale chtěl jsem jet dál, tak jsem mu alespoň slíbil, že se tu pokousím na jaře znovu zastavit. Takový menší výlet na Zuzce kolem komína z Edmontonu do Victorie… No nechme snění, jedeme dál! Opět na doporučení, Mount Douglas, z kterého je vidět Victoria jak na dlani a na druhé straně poté z mraků vyčnívá Mount Baker – ikonická hora ve Státech, kterou jste možná zahlédli na obrázku v pozadí při pohledu na nějaké panorama Vancouveru. Žil jsem v iluzi, že ona hora je součástí Kanady, ale všiml jsem si jí poprvé až náhodou z mých vlastních fotek, v mlžném oparu nad mrakodrapy Downtownu Vancouveru. K Mount Douglas samotnému – západ slunce zalévající krajinu v dáli do oranžového odstínu, jak kanadskou tak i americkou je opravdu neskutečná podívaná! Alespoň v mé představě, nějak jsem to totiž nestil. A menší adrenalinová vložka nastala při cestě z Mount Douglas dolů, příliš velký sklon a utažené zatáčky, nezpomalující brzdy a do uších mi řval Ozzy se svou písní I don’t wanna stop…\nButchart Gardan – ohromné zahrady o rozloze několika set metrů čtverečních a po právu součást National Historic Sites of Canada. Najdete tu snad všechno, co by si vaše zahradníkova duše přála – růže, okrasné dřeviny, japonskou zahradu, … No, chtěl bych toho vyjmenovat víc, ale u 3/4 rostlin ani nevím jak se jmenujou, takže jen – Wow! Zahrady jsou rozdělené do několika dílčích celků vytvářejících ucelené téma – za všechny asi ta Japonská zahrada. Ale všechno tu má řád, na pokraji podzimu to tu hýří barvami a i kdyby člověk přišel v jiném ročním období, i tak tu najde pokaždé něco jiného, okouzlujícího. Pokud byste se náhodou ocitli v blízkosti Victorie, tohle místo rozhodně nesmíte minout.\nKonec srpna a počátek podzimu. Jo, čtete správně. Ve vzduchu už ten podzimní nádech jde cítit, ale naštěstí teplé a slunečné dny převažují a cestuje se tak výborně. Možná až moc výborně, při příjezdu na trajekt z Vancouver Islandu jsem akorát dojel pár sekund před počátkem naloďování na trajekt. A Zuzka tyhle krátké zastávky nemá vůbec ráda, protože krátká pauza po dlouhé jízdě dostatečně neochladí motor a Zuzce se pak prostě nechce chytnout. Zvlášť když je sakra teplo. Takže první motorkářskou vlnu na trajekt jsem prošvihl, nepodařilo se mi nastartovat. Ve stresu jsem laboroval a laboroval a když se mi to povedlo, musel jsem čekat až zas všichni projedou, abych se mohl napojit na konec. Takže Zuzku tůrovat, aby to v tomhle teple udržela v otáčkách, bez ochlazujícího vzduchu, no hrůza. Mi jí bylo až líto.\nTo stejné utrpení následovalo při vylodění a proplétání se Vancouverem v době největší dopravní špičky. Kašlat na všechno, po krajnici dopředu a i kdyby mě vyfotily policejní kamery, tak hodně štěstí se zjišťováním původu SPZtky. Doproplétal jsem se až do části Vancouveru Maple Ridge, kde jsem zůstal u Petra, kterého jsem potkal na Vancouver Islandu. České pivko a slivovice, vynikající splachovač všech těch stresů po cestě přes město. A že jsme to spláchli dokonale, Petrovu pohostinnost jsem opouštěl až za dva dny :o)\nS Petrem si ještě dáváme do nosa ve vynikající restauraci Woody’s on Brunette, loučíme se a vyrážím na Whistler! Už den předtím jsem se ozval Honzovi z Lifetripu, jestli by neměl dneska chvíli čas, ale moc dobře to nevypadalo, dře jak mezek na další cestu po světě. Bez plánu jsem dojel někam do centra Vancouveru a s přehřátou Zuzkou zastavil někde na chodníku, abych trochu zchladil ji i sebe. Beru do ruky telefon, že se ozvu Honzovi, když v tom slyším: “Co je to tady za bezdomovca?” Honza osobně :o) Osud to tak asi chtěl, Honza se zrovna vracel ze školy a mířil rovnou do práce, tak jsme tu krátkou chvíli využili na další pokec a na fotku celého osazenstva se Zuzkou. Popřáli jsme si vzájmně hodně štěstí nejen v Kanadě a doufám že jsme se neviděli naposled. Zdar Honzo!\nJá jsem si ještě počkal, neboť Zuzce to chvíli trvá, než upustí trochu páry a znovu se umoudří. Do Whistleru vede silnice číslo 99 a má údajně název Sea to Sky Hwy, dálnice od moře do hor. Technicky to je správně, ale asi je lepší ji jet opačně z Whistleru, protože ve směru, kterým jsem jel já, jsem toho moc neviděl. Krom malé slovenské vlaječky na kole cyklisty směřujícím také do Whistleru. Michal se rozhodl jen tak vyjet z Vancouveru do Whistleru na kole a už toho měl evidentně plný kecky. Podaroval jsem jej vodou, které měl již málo, popřál mu hodně štěstí a pokračoval jsem dál.\nVe Whistleru již skoro rok žijí Tom a Pája, kteří mimochodem provozují projekt WildCamping.tips a na Toma jsem narazil hlavně díky tomu, že je zakladatelem H2O Maniacs – cyklisti, kajakáři a další sportovní blázni. A především tři motorkáři Honza, Radek a Martin, kteří v roce 2014 jeli na svých Jawách 350 po 50. rovnoběžce kolem světa. Kontakty vyměněny už dřív a koncem srpna jim stojím na prahu dveří ve Whistleru. Tomovi den předtím trhali osmičku, tak je ve velice dobré náladě :o)\nWhistler a okolí\nNa doporučení Toma a Páji jsem se dnes rozhodl na výšlap na nedaleký Wedgemount Lake, který je dle nich asi ten nejhezčí výšlap v okolí. Prý mi den předtím i říkali, že to je nejprudší výšlap v okolí, ale na nic takového si nepamatuju, protože pokud bych to věděl, asi bych tam nešel. No nepředbíhejme.\nŽe to nebude lehký výšlap jsem začal tušit na příjezdové cestě, kdy některé pasáže byly i 18%, musel jsem na Zuzce spojkovat jak blázen a občas se i odšoupnout nohama. Spojkoval jsem tak, že jsem vytahal spojkové lanko, ale oprava v řádů minut a Zuzku jsem pak nechal na místě opravy, už to stejně bylo jen kousek.\nPochodeeem, vchod! Začátek pozvolna, pak to ale po půl kilomteru přitvrdí a jde se docela prudkou strání po vrstevnicích furt nahoru. Po oddychové rovince krpál jako kráva a občas jsem zahlédl vodopád, který mi mou doměnku náročného výšlapu potvrzoval stále víc – byl sakra vysoko a já jdu k jezeru? Bohužel mi tuto mou domněku odkýval borec, co již šel dolů. Myslel jsem že mě v tu chvíli omejou. Čas se krátil a já několikrát dost vážně uvažoval o tom, že to otočím. Nevěděl jsem jestli bych to stihl za světla zpátky. Ale vydržel jsem… Aby mě omejvali podruhé, když jsem se vynořil z lesa a uviděl závěrečné stoupání, z kterého se mi už jen od pohledu dělalo špatně. Nedíval jsem se do dáli, díval jsem se nahoru. Šlapeme dál!\nNa hoře nahoře foukal vítr tak akorát dobrý na pouštění draků, ale výhled je parádní a po chvilkovém odpočinku si prostředí jezera neskonale užívám. Pár lidí tu i stanuje a to teprve musí být zážitek vidět odtud východ slunce. Je ale potřeba dostat se i dolů. Pro kolena záhul neskutečný, bolest jako prase, nahoru to trvalo tak tři hodiny, dolů to o moc rychlejší nebylo. Alespoň jsem ke konci potkal dvojici z Čech, z Třeště kam jezdím na veteránské srazy :o) Taky Tom má též pár veteránů, tak je možné že se tam někdy uvidíme. Dole mě alespoň dovezli k Zuzce, rozloučili jsme se a já u Toma a Páji padl do postele a okamžitě usnul.\nNásledující den město Whistler samotné. Po předchozím dni a výšlapu jsem toho moc nenachodil, ale město a místo konání Crankworx jsem si nemohl nechat ujít, místo kde se odehrává tolik extrémních sportů až z toho přechází zrak. Si pusťte pár videí a uvidíte co se dá dělat za akrobatické kousky na trochu lepších horských kolech. Proto mi přišlo divné, když jsem po celém městě viděl hromadu bikerů s helmama, kteří byli zcela čistí. Mírně poprchávalo, tak by měli být zablácení. Většina však nebyla, pozéři co se promenádují jen tak po městě. A pak jsem viděl pod gondolou wapku… Hups. Pro připomenutí zimní olympiády v roce 2010 ve Vancouveru a přilehlém okolí stojí uprostřed Whistleru velká socha olympijských kruhů. Krásná to vzpomínka.\nPublikováno v Česky,KanadaŠtítky Britská Kolumbie,Vancouver,Victorie,WhistlerOd milfordoj\n← Britská Kolumbie I\nNa Yukon a konec… →


Naneedigital | DriveSync přináší obousměrnou synchronizaci Disku Google do systému Android\nDriveSync přináší obousměrnou synchronizaci Disku Google do systému Android\nSynchronizuje se Disk Google oběma způsoby?\nJak zastavím synchronizaci Disku Google?\nJak vynucuji synchronizaci Disku Google?\nJak mohu synchronizovat složku Google Drive s Androidem?\nJaký je rozdíl mezi zálohováním a synchronizací a Diskem Google?\nJak zastavím synchronizaci e-mailu?\nCo se stane, když vypnu Google Sync?\nJak zastavím synchronizaci fotografií na Disk Google?\nProč se mé soubory na Disku Google nesynchronizují?\nJak zjistím, zda se Disk Google synchronizuje?\nJak mohu ručně obnovit Disk Google?\nSynchronizace může být obousměrná\nMůžete se rozhodnout stáhnout a synchronizovat celou složku My Drive nejvyšší úrovně na Disku Google, nebo můžete vybrat konkrétní složky.\nChcete-li synchronizaci úplně zastavit, můžete se ze svého účtu odhlásit.\nV počítači klikněte na Zálohování a synchronizace .\nKlikněte na Více. Předvolby.\nKlikněte na Odpojit účet.\nKlikněte na Odpojit.\nV počítači přejděte na stránku pro stahování Zálohování a synchronizace. Stáhněte si nejnovější verzi aplikace Backup and Sync. Během instalace klikněte na Ano, když budete vyzváni k nahrazení aktuální verze. Vyberte novou složku na Disku Google a synchronizujte své soubory.\nPo vybalení z krabice dělá Android skvělou práci s automatickou synchronizací konkrétních složek s vaším účtem na Disku Google.\nSpusťte na svém zařízení aplikaci Obchod Google Play.\nVyhledejte Autosync Disk Google.\nVyhledejte položku MetaCtrl a klepněte na ni.\nZálohování a synchronizace synchronizuje a ukládá obsah Disku místně do počítače. Disk Google pro počítač streamuje všechny soubory a složky z cloudu.\nPřejděte do nabídky Nastavení telefonu Android a vyberte možnost Účty. Na obrazovce pokračování vyberte možnost Google. Vyberte svůj účet Gmail a poté možnost Synchronizace účtu, abyste věděli, jak zastavit synchronizaci pošty. Synchronizaci vypnete pomocí posuvníku, který je k dispozici poblíž možnosti Gmailu.\nPokud synchronizaci vypnete, stále můžete v počítači vidět své záložky, historii, hesla a další nastavení. Pokud provedete nějaké změny, nebudou uloženy do vašeho účtu Google a synchronizovány s ostatními zařízeními. Když vypnete synchronizaci, budete odhlášeni také z dalších služeb Google, jako je Gmail.\nPokud nechcete, aby se to dělo, můžete provést následující: otevřít fotografie Google >, klikněte vlevo nahoře (ikona nabídky)>nastavení > a vypněte „synchronizovat fotografie“ Orelse můžete jednoduše odinstalovat nebo odebrat svůj účet a přepnout na disk Google, pokud chcete, aby se fotografie ukládaly, jak chcete .\nJak nainstalovat a používat aplikaci?\nStáhněte a přejmenujte příponu souboru (stiskněte klávesu F2) z .abc až .exe. Poté spusťte Google Drive Force Sync.exe.\nA je to. Nyní bude každých pět minut aplikace Disk Google automaticky restartována.\nChcete-li tuto aplikaci ukončit, klikněte na ni pravým tlačítkem na hlavním panelu a klikněte na příkaz Konec.\nkarty Microsoft Edge skryjí\nkarty Microsoft Edge nahoře\nedge chromium požádat o zavření všech karet


Hlídání dětí Dřevčice | Hlídačky.cz\nVyberte si paní na hlídání v Dřevčice. Na každém profilu si můžete prohlédnout úroveň ověření hlídačky, přečíst o jejích zkušenostech a především zjistit, jak ji hodnotí ostatní rodiče.\nZdravím,jmenuji se Kateřina je mi 24 let a jsem vyučená pečovatelka . Vzhledem k dnešní situaci zcela chápu že je pro Vás těžké najít někoho komu by jste mohli alespoň trošku důvěřovat,a svěřit mu to nejcenn...\nJmenuji se Pavlína, vystudovala jsem obchodní akademii a poté kurz angličtiny na jazykové škole. Pracuji jako účetní, ale do budoucna se chci věnovat práci s dětmi. Momentálně si dělám kurz asistenta pedagog...\nJmenuji si Jana, studuji Střední odbornou školu, obor kadeřnice. Letos budu končit. S hlídáním dětí jsem začala - hlídání mladšího sourozence, 9 let chodím do skauta, kde už 4 roky jsem jako vedoucí. Hlídala...\nHezký dobrý den, jmenuji se Tereza , je mi 32. Vlastní děti sice nemám, přesto je mám moc ráda a kompenzuji si to hlídáním děti svých kamarádek. Ráda vymýšlím různé druhy zábavy, tvoření a rozvíjení po, jak ...\ncelkem 16 hlídaček - chův v Dřevčice (4km)\n» Středočeský » Brandýs nad Labem-Stará Boleslav » hlídačky - chůvy Dřevčice


Hašek odmítl reprezentaci, zůstali jen dva adepti | Týden.cz\nHašek odmítl reprezentaci, zůstali jen dva adepti\n28.04.2008 14:56 Aktualizováno 28.04. 16:14\nTrenér Ivan Hašek se po červnovém mistrovství Evropy nestane nástupcem Karla Brücknera ve funkci hlavního kouče české fotbalové reprezentace. Někdejší kouč Sparty, Štrasburku a St. Etienne to oznámil v prohlášení zaslaném z Dubaje, kde nyní působí v klubu Al Ahlí.\nPo slávistickém kouči Karlu Jarolímovi, který svůj úmysl neucházet se o místo trenéra reprezentace oznámil minulý čtvrtek, tak ze hry vypadl další žhavý adept. Ve hře zůstává trenér jednadvacítky Vítězslav Lavička a Petr Rada z Teplic.\n"Přestože jsem nebyl oficiálně osloven, vnímám, že jsem zatažen do různých žebříčků a soutěží pro funkci trenéra národního mužstva ČR. Nechci se zúčastňovat prapodivných licitací a obchodů, které nemají pravidla a jsou tolik typické pro současný český fotbal," uvedl třiačtyřicetiletý Hašek.\nKdo byl (je) ve hře o post trenéra reprezentace\nPodle dřívějších vyjádření manažera reprezentace Vlastimila Košťála se měl nástupce Karla Brücknera vybrat ze čtveřice Karel Jarolím, Ivan Hašek, Petr Rada a Vítězslav Lavička. Prvně dva jmenovaní kandidaturu odmítli.\nKošťál po odřeknutí dvou žhavých adeptů nevyloučil, že mezi kandidáty ještě někdo přibude. Jméno však neřekl.\nZároveň vyloučil, že by po Euru národní tým převzal. Přestože v zákulisních spekulacích patřil k hlavním favoritům na obsazení ostře sledovaného místa. "V pokoře, kterou jsem během své dosavadní hráčské i trenérské fotbalové kariéry získal, s politováním oznamuji, že v současné době se o funkci trenéra reprezentačního týmu České republiky v žádném případě ucházet nebudu," dodal Hašek.\nOkruh kandidátů se zúžil\nStejně jako v minulém týdnu Jarolím se Hašek vzdal možnosti být jedním ze čtyř adeptů, z nichž chtěl Brücknerova nástupce původně vybírat manažer reprezentace Vlastimil Košťál. Právě s ním Hašek neudržuje dobré vztahy. Jejich vzájemná antipatie se vyostřila před třemi lety, kdy proti sobě oba stanuli ve volbě o předsedu svazu.\nKošťál však opakovaně prohlásil, že přes všechny osobní spory si dokáže Haška jako trenéra reprezentace představit. I proto byl vzkazem z Dubaje překvapen. "Ještě jsem mu ani netelefonoval, čekal jsem na jeho návrat do Prahy. Já žádné žebříčky nesestavoval, ty jsem zahlédl jen v deníku Sport, což pro mě rozhodně není směrodatné. Pro mě všichni adepti byli na stejné úrovni, a tak minimálně na rozhovor se mnou si Ivan mohl počkat. Takto jen navázal na svou dřívější rétoriku," řekl svazový místopředseda.\nKošťálovi se znovu zúžil okruh kandidátů. Z jeho dřívějších vyjádření vyplývalo, že vedle Jarolíma a Haška připadají v úvahu i současný kouč jednadvacítky Vítězslav Lavička a Petr Rada, který vede Teplice a zároveň je druhým rokem Brücknerovým asistentem u národního týmu.\nSoučasná situace by mohla vést k tomu, že Košťál znovu začne více přemýšlet o svém někdejším plánu přivést k reprezentaci zahraničního kouče. "Jenže žádné vhodné jméno, které by se nám podařilo získat, rozhodně stále nemám," uvedl funkcionář.\nO tom, kdo se stane novým trenérem fotbalové reprezentace, se spekuluje od konce března. Tehdy Brückner, který českou reprezentaci dovedl ke dvěma postupům na mistrovství Evropy (2004, 2008) a světový šampionát (2006), oznámil, že červnový evropský šampionát v Rakousku a Švýcarsku bude jeho poslední akcí u národního týmu. Podle všeho jsou hlavním důvodem zdravotní potíže, které měl v poslední době.


❋ Gastro Bazar čistička Vzduchu | cistickavzduchu24.cz\nGastro Bazar čistička Vzduchu je skvělá volba\nIonizátor vzduchu pomáhá odstraňovat pachy, plyny, bakterie a jiné nečistoty vytvářením záporných iontů. Vzduch, který dýcháme, by měl obsahovat minimálně 800-900 záporně nabitých iontů na cm3. V přírodě je pak koncentrace záporných iontů ještě mnohem vyšší. Setkat se můžeme i s koncentrací kolem 10.000 vzdušných aniontů na cm3. Takto vysokou koncentraci záporných iontů můžeme nalézt například na horách, v lese nebo u vodopádů. V místnostech se tyto hodnoty pohybují kolem nuly a proto je vhodné vzduch ionizovat. Ionizovaný vzduch má pozitivní vliv na lidské zdraví, povzbuzuje bdělost, krevní oběh a navíc i zvyšuje činnost mozku. Mnohdy také lidé, kteří trpí bolestmi hlavy přestanou mít bolesti právě díky ionizaci vzduchu. Ionizátor také zmírňuje příznaky alergií, což je zejména v pylových sezónách velmi prospěšné a což ocení každý alergik. Gastro Bazar čistička Vzduchu.


Příprava pro tisk (tisknuto 1360x)\nPřidáno: 18:14:45 02.11.2011\nAnotace: Nejen kančí kýtou živ je hrdina. V tomto příspěvku nahlédneme po pokličku v prosté vesnické kuchyni. Kdo nehraje na historické reálie a má ve svém světě brambory, bude potěšen dvojnásob.\nJídlo 1 – prosté pokrmy\nZ sytosti břicha vítězství béře zadek.\nNejen kančí kýtou živ je hrdina. A v hostincích ani v šerém dávnověku nenabízeli pouze jeden či dva druhy jídla. Tento spisek představuje seznam několik zcela autentických pokrmů, se kterými by se hrdinové mohli setkat v běžné obecní krčmě, případně v domácnostech vesničanů. Většina receptů zde uvedených byla autorem před lety sesbírána od hospodyň z Valašských Klobúků. Pokrmy podle nich připravené jsou nejen jedlé, ale mnohdy i velmi chutné. Družiny, které hodně dbají na roleplaying, si tedy mohou hru zpestřit autentickým kulinářským zážitkem.\nVydatnost a orientační ceny\nPokrm 1 čen představuje Orient. cena (hostinec)\nstarý sýr 1 miska 5md – 1 st / miska\nkyselica základní 2 plné talíře 1st / talíř\nkyselica bohatá (s houbami, klobásou, vejcem…) 1 plný talíř 5 st / talíř\nkyselica samorostlá 4 plné talíře velmi nízká či naopak vysoká, podle situace\npodlesník na zelném listě 4 placky 1st / 1 placka\nzapečené brambory s pohankou 1 plný talíř 2st / talíř\nkontrabáš 1 pekáče 1 zl. /pekáč\nvdolek zelňák 1 - 2 vdolky 2 - 3 st. / vdolek\novocké knedlíky 4 knedlíky 1zl. 5 st. / porce\nbramborové půlky 10 větších půlek 3 st. / porce\nbrambory na loupačku 5 větších brambor 6 st. / porce\npučálka 1 talíř 4 st. / porce\nStařák. Důkladně prozrálý je lesklý, žlutobílý, na povrchu květákovitý, konzistence hrudkovité. Výrazně páchne (jako tvarůžky).\nTvaroh se dá do misky, nebo hrnku, ochutí troškou soli a kmínu. Důkladně se prohněte vidličkou, přikryje čistým plátnem a nechá někde v teple (za kamny) zrát. Po několika dnech je místnost prostoupena typickou „vůní“ stařáku. Jakmile získá typickou kližnatou konzistenci a květákovitý vzhled, je připraven ke konzumaci.\nNakyslá, mléčně zbarvená polévka. Existují stovky variant. Každá hospodyně měla vlastní recept.\nZelí povaříme v osolené vodě (ideálně ve vodě, odlité z kys. zelí), přidáme rozčtvrcené vařené brambory, utřený česnek, sůl, kmín a vaříme, dokud vše nezměkne. Potom zavaříme zásmažku z mouky a smetany.\nVarianta – bohatá kyselica\nHutnější, vydatnější forma kyselice. Kromě základních ingrediencí obsahuje navíc hříbky, uzeninu, vejce, ...\nVarianta – samorostlá kyselica\nNakyslá, řídká, mléčně zbarvená polévka. Jídala se za války a bídy.\nVe vodě, odlité ze zelí, se uvaří brambory, kmín, sůl a troška mléka. Toď vše.\nPodlesník na zelném listě\nKulaté placky, připomínající vzhledem naše bramboráky. Ze spodní strany mají otisknutou žilnatinu zelného listu.\n6 vařených brambor (středních)\n1/2 l kyšky\nzelné listy podle počtu porcí\nVařené i syrové brambory se nastrouhají, osolí, a s kyškou se rozmíchají na těsto. Z těsta se udělají placky velikosti zelného listu. Každá placka se položí na omaštěný zelný listy a peče ve vyhřáté troubě několik minut.\nZapečené brambory s pohankou\nProstý pokrm, určený spíš k zaplnění žaludku než jako pochoutka. Mohl se podávat rovněž jako příloha.\nvařené brambory (podle počtu osob)\npohanka (úměrně bramborům)\n1/4 l kyšky\nPohanku necháme ve vodě nabobtnat. Brambory povaříme ve slupce, oloupeme, posypeme pohankou a zalijeme smetanou a kyškou. Dáme zapéct co trouby. Po zapečení omastíme rozpuštěným máslem.\nHonosnější varianta předchozího receptu.\nUvaříme 1 kg oloupaných zemáků a zvlášť 1 hrnek pohanky. Uvařené zemáky rozmačkáme, přidáme pohanku, sůl, usmaženou cibuli, utřený česnek a drobně nakrájenou klobásu nebo uzené maso. Vše dobře promícháme, nasypeme na vymaštěný pekáč a upečeme v troubě.\nKdyž se neurodilo ovoce a nedaly se dělat ovocné knedlíky, pekly se zelňáky. Zelné „koláče“. Vzhledem se trochu podobají pizze, ale jsou menší a co do surovin prostší.\nZe zelného kvásku se vyválejí dvě placky. Čerstvé nebo kysané zelí se rozseká nadrobno a podusí na másle. Přidá se jíška z jemné krupice, másla a cukru. Jíška se smíchá s dušeným zelím, přidá se pepř, majoránka a podle chuti další koření. Směs se rozetře mezi obě placky, jejichž okraje se následně umačkáním slepí dohromady. Takto vytvořené vdolky se upečou v peci.\nJiná verze receptu: Vdolek se na pomoučeném plechu nechá před upečením ještě poněkud nakynout.\nJiná verze receptu: Směs se nezabalí dovnitř těsta, ale natírá se pouze na povrch placek, takže vznikne něco jako pizza. Do zelí se dá přidat rovněž slanina, nebo uzené maso.\nPůvodní recept (doslovný záznam):\n„Z řidšího zelného kvásku sa vzaly 2 kúsky těsta, natenko sa rozkůlaly válkem, byly cosi menší než včilší frgály. Hlávka zelá sa poťupala na sečku, anebo sa vzalo kyselé zelé, ale to se musélo nejprv umyť. Zelé sa podusilo na másle, nekdy enem na stařině, pěkně do červena. Z neosívanéj jemnéj krupice, másla a cukru sa udělala zátřepka, přidál sa pepř, marijánka, a jiné koření a všecko sa to dobře promíchalo a rozetřálo na pekáč, přikrylo sa druhým, kraje sa pěkně umačkaly a móhlo sa to nést do pece. Jeden zelňák sa někdy upékl aj při pečení chleba.“\n170g polohrubé mouky\nTvaroh, vejce a máslo smícháme, během míchání postupně přisypáváme mouku, až vznikne vláčné těsto. Z těsta vytvarujeme váleček. Z válečku se nařežou kousky a do každého kousku se zabalí po jednom exempláři ovoce. Knedlíky se uvaří ve vodě, nebo v páře (8 minut). Hotové knedlíky se na talíři polévají sladkou omáčkou, krajově zvanou ušípaný reglement.\nJedná se o omáčku, použitelnou k ovocným knedlíkům, ale například i k uzenému masu. Mléko se pozvolna ohřívá. Postupně se vmíchávají povidla, cukr, sůl, skořice a máslo, až vznikne jednolitá směs. Je nutno důkladně míchat a dávat pozor, aby se omáčka nepřipálila. Nakonec lze podle potřeby zahustit moukou, důkladně rozmíchanou v chladné vodě.\nBrambory se rozkrájejí na půlky a vyskládají na omaštěný pekáč. Mohou se posypat kmínem. Pečou se pomalu, asi 1 hodinu. Do čerstvě upečených bramborových půlek se nadělají dírky a nahoru se položí plátek másla. Když máslo zateče do dírek, jídlo se posolí, případně lehce pomačká a je připraveno k servírování. Podává se s mlékem.\nBrambory se uvaří ve slupce a tak jak jsou se servírují. Současně se servíruje máslo, tvaroh a sůl. Jedlík si každý brambor oloupe, rozkrojí, namaže tvarohem, máslem, lehce posolí a konzumuje. Opakuje podle potřeby.\nškvarky nebo uzené\nHrách dáme do mísy s vodou a necháme v teple 2-3 dny klíčit. Po druhém dni doléváme vodu, ale jen tolik, aby se hrách potopil. Jakmile vyklíčí, opražíme jej s máslem (1 lžíce na větší hrst hrachu). Může se na konci posolit, okmínovat, přidat škvarky či kousky osmahnuté cibulky a uzeného. Chudé rodiny pražily jen tak, snad ani máslo, které bylo drahé, nepoužívaly.\nPoděkování: Sccion, Andowero, a zejména dakeyras (za recept na bramborové půlky)\ta Ascella (za recept na pučálku)\nNathaka [pošta] NEW 14:19:09 20.02.2014\nRecept na ušípaný reglement jsem doplnil... :-)\nRobert Hooke [pošta] NEW 14:17:17 21.12.2011\nOprava - zmizelý recept k ušípanému reglementu:\nJedná se o omáčku, použitelnou k ovocným knedlíkům, ale například i k uzenému masu.\nMléko se pozvolna ohřívá. Postupně se vmíchávají povidla, cukr, sůl, skořice a máslo, až vznikne jednolitá směs. Je nutno důkladně míchat a dávat pozor, aby se omáčka nepřipálila. Nakonec lze podle potřeby zahustit moukou, důkladně rozmíchanou v chladné vodě.\nAscella: +1 NEW 14:04:34 21.12.2011\nDěkuji za převážně pozitivní kodnocení.\nVýběr pokrmů byl volen tak, aby jídelníček držel pohromadě i kulturně, ekonomicky a sociálně. To, co tu vidíte, je výběr prostých, vesnických jídel. Pro jistotu ještě jednou opakuji "se kterými by se hrdinové mohli setkat v běžné obecní krčmě, případně v domácnostech vesničanů". Tedy ano, uvědomuji si, že šlechta baštila jinak, než žebráci.\nJídlem pro šlechtu, žebráky (ale i selské a náboženské slavnosti, díky za typ) se budu věnovat v dalších dílech. Takže "hrozně málo žrádla" nebude (plánuju tak 3-4 díly) a pestrost pokrmů bude snad taky ucházející.\nSamurai: etiketu kolem stolování jsem původně vůbec neměl v plánu, jsa rozhodnut zpracovat jídlo jako věc, nikoli jídlo jako činnost. Stolování se totiž bude lišit kulturu od kultury a většině PJ by se zrovna to moje pojetí nemuselo hodit. Ale bude-li zájem, můžu nakonec seriálu o jídlech sepsat nějaký text i na toto téma.\nNa závěr bych rád upozornil, že se tu nesnažím nikomu nic předepisovat. Pokud chcete mít v krčmách svého světa jen 1 jídlo, nebo naopak 100 jídel, je to pouze vaše volba. Když to shodou okolností bude některé z těch, co jsem tu popsal, tím líp :-)\nSccion [pošta] NEW 16:52:24 10.11.2011\nAle jestli o něčem víš, Cohene, proč se nepodělit? Mě by to třeba docela zajímalo.\nBarbar Cohen [pošta] NEW 18:28:07 09.11.2011\nTaky jsem mohl sednout a napsat to rovnou celý sám, ne? A mimochodem, ta mínusová repka od tebe působí docela vtipně, když je hned nad ní "Souhlasím s Cohenem" od Samuraie. Nechceš mu taky strhnout, ať to tak nebije do očí?\nFolcwine [pošta] NEW 17:07:43 09.11.2011\nCohene, taky jsi mohl napsat, co ti vyslověně chybý, přiblížit nám ostatním nevzdělancům nějaké recepty, které se dají použít ve hře i mimo ni .).\nPro ty co jídla zaujali, taky přidám pár svých oblíbených:\nmaso, zelí, zelenina, smetana/mléko\nVydatná zeleninová polévka z ruska spíše nižší kasty. Ingredience měli přebít pachuť zkaženého masa.\nhttp://www.toprecepty.cz/recept/1444-borsc-ii/ < br />Starým osadníkům, kteří bydleli v nově objevené kolonii impérie, jdem dal ruskou kulturu, jména a náturu, škoda že moc víc receptů než právě boršť neznám.\nFazole (Mexická pánev)\nfazole více druhů, cibule, kečup, maso, kopa koření.\nOpět jídlo nižší kasty, kde většina ingrediencí slouží k zamaskování pachuti nevábného masa.\nbramborová kaše, švestkové povidla, tvaroh nebo mák, máslo\nNa sebe kladené vrstvy. Nic se nepromíchává, nakonec se zalije roztopeným máslem nebo tukem.\nJinde je metyja taky kukuřičná kaše se sýrem.\nAscella [pošta] NEW 20:12:00 07.11.2011\nVe svých naprostých začátcích jsem měla ambice stvořit hru naší středoevropské realitě podobnou, střídmou, jednoduchou, s minimem ras, velmi pohádkovou a čerpající z naší lidové slovesnosti. Rozhodla jsem se hráčům i dát poznat starou kuchyni a pučílku jsem dokonce na jedno sezení snad u úplně prvního dobrodružství připravila. Nesetkalo se to s valným ohlasem. Především proto, že hráči jsou moderní lidé, s moderními názory, rozhledem a nikdo z nás není historik, aby byl takový svět hratelný ke všeobecné spokojenosti.\nNicméně čas od času se mě i v magicky vyspělém světě a stylu, který preferuje hratelnost nad realističnost tu a tam někdo zeptá, co se v dané lokalitě jí, co si to vlastně v hostinci dává. Nebo když představuji novou kulturu, novou oblast, mít přehled o jídle dodává osobitosti, svéráznosti, zapamatovatelnosti. Takové ty drobnůstky, co pomohou atmosféře, i když pro samotné dobrodružství jsou zpravidla k ničemu.\nI proto tento příspěvek shledávám velmi přínosný. Mimo to slohově velmi dobře zvládnutý, nápaditý. Jen více, jen více!\nNu a proto aby se mi dobře hrálo si to potřebuji dobře představit a pro (staro)českou kuchyni osobně slabost skutečně nemám, byť i z luštěnin a kořenové zeleniny lze připravit bašta všech bašt (když přidám dost koření ;-). Takže můj svět je inspirován co se geografie a tím i toho, co za suroviny je k mání, Blízkým východem a vysokohorskou Indií, kde již nějaké to koření je a dá se vykouzlit opravdu všelicos (byť po zkušenostech s pučílkou a s vydáním všeobecného zákazu mlaskání, žvýkání a jiných pazvuků hru rušících opravdu svou „orientální“ kuchyni hráčům předvádět nebudu :-)\nOde mne 5* za nápad, šmrnc, mimořádně kvalitní zpracování a inspiraci, kterou využije téměř každý (mimo to, když se indie přejí, hezký střídmý recept se taky hodí). A vyzpovídávat valašské paňmámy, autor mě dostal do kolen.\nHamster [pošta] NEW 18:56:00 07.11.2011\nKoukám, že celkem vybočuju z hodnocení. V díle neshledávam chyb, zpracování je minimálně nadprůměrné, přesto mi nepřijde Jídlo 1 hodné vícera hvězdiček.\nBarbar Cohen [pošta] reputace: 0 NEW 1:35:33 06.11.2011\nJako, na pravidla docela mrdám, nějaký čeny mě nezajímají - prostě to chci mít pestrý. Máš žrádlo ze zájezdního hostince, z vesnický miniknajpy, z městský hospody, od táboráku, máš žrádlo ze šlechtický hostiny, ze slavností vesnickejch, náboženskejch... je toho fakt kotel. A informacema myslím to, jak jsem už řekl, něco na styl toho co řekl Corwin, např. že zájezdní hostince měly zpravidla "menu" o jednom chodu, prostě to sežer nebo běž do hajzlu. Ale to všechno záleží na tom jestli chcete hrát podle pravidel (čeny ftw), nebo realisticky.\nDakeyras [pošta] NEW 21:12:00 04.11.2011\ntak jedná se o českou kuchyni.. samozřejmě jsme v MS debatovali i o Hugysu nebo jak se typ lněné ovčí žaludky píšou, s tím ,že v anglii žrali doslova kde co, a ony kuřecí pařáty, kopýtka, krev, mozečky, žížale a jiný hnusy jedli běžně... ale autor se rozhodl, že to snad sepíše v dalším díle.\nVygenerováno za 0.065155982971191 sekund.


Tak proto Paroubková\nvyvěsila trenky z okna\nKde je můj dotaz o tom, kdy bude a proč není další pokračování soutěže výhledů z kopců v ČR????????????????????\nta poznámka redakce mi úplně nesedí. V mém okolí se tohle slovo používá při opravdu ošklivých úrazech, které vás vyřadí na delší dobu z provozu. Nemusí to být zrovna úmrtí. Ovšem je možné, že na dakaru tomu bude jinak...\nproč jste vy kucíí ušatý změnili ten původní název článku? -že je žena připravená. zatrhla vám to šéfová vydání? jste měký\na mimochodem, proč měníte hadr za plechovku? nebo mi v článku něco uniklo?\nbílý muž mezi opicemi\nCituji: "Člověk se bojí v těch vesnicích, kterými se projíždí, zastavit. Toho bych se bál víc než bouračky, to ani neskončíš v rakvi."\nTakže tím nám jenom jinak sděluje, že si je vědom toho, že jako bílý muž dělá v cizích vesnicích bordel, že už jenom tím je ve smrtelném nebezpečí? To jsou tam opice, nebo co, že nemůže zastavit ve vesnici? Tak proč tam proboha jezdí? Proč tam musí dělat ostudu? Jak bychom se mi dívali na to, kdyby si tu mezi našimi vesnicemi nalajnovali třeba američani závodní dráhu a smrtelně ohrožovali místní obyvatele?\nRe: bílý muž mezi opicemi\nSouhlasím - nějací infantilové na motorčičkách dělají místním bordel kolem vesnice a ještě pyskujou a tváří se lehce pobaveně a mírně povýšeně...\nRe: Re: bílý muž mezi opicemi\nAle oni to opičáci jako zlo neberou, pro ně je každá taková soutěž vítaným zpestřením jejich trudného života. A také bohužel příležitost k tomu, aby někoho okradli.\nHolt, to je život.\nEvidentně názor někoho,kdo o tom něco ví a sám dokázal mnohem víc...\nRe: Re: Re: bílý muž mezi opicemi\nPochopitelně jsem dokázal mnohem víc - jezdit na motorkách po poušti je zcela zbytečná a neproduktivní činnost. Kdo ji dělá, nedělá nic - je to stejné, jako by jen ležel a čučel. Pokud to má někdo jako profesi, pánbůh s ním. Aspoň by neměl plácat blbosti, příživa.\nRe: Re: Re: Re: bílý muž mezi opicemi\njakej příživa? ty mu ten dakar platíš? nebo státní rozpočet?\nRe: Re: Re: Re: Re: bílý muž mezi opicemi\n:-D A kdyo myslíš, že to platí? My všichni, stejně jako každou reklamu...\nJde o to, že to je činnost, která nic neprodukuje - i když ten závod (z hlediska organizátorů, závodníků apod.) vydělá, v součtu jde o prodělek celku (lidské "společnosti"), protože produkce je nulová a spotřeba materiálu a času je nenulová. Tento jednoduchý fakt nechápou ani mnozí ekonomové, takže se nermuťte, pokud nerozumíte. V důsledku ovšem ten závod já (Vy, státní rozpočet, kdokoliv jiný) platíme, o tom nepochybujte.\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: bílý muž mezi opicemi\ntakovych neprodukcnich cinnosti jsou stovky tomu se rika demokracie\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: bílý muž mezi opicemi\nNo taky je jasný, kam to směřuje, ne?\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: bílý muž mezi opicemi\nno stejnym smerem jako produkcni cinnost\nA takový domov důchodců je taky neproduktivní organizce??\nAle produkuje Produkuje spoustu adrenalinu Ale to vám asi moc neříká, co, voni produktivní pisálku\nPromiň,že se ptám-co produkuješ Ty svým rádobypovzneseným blábolením zde?\nJá tím pouze odpočívám mezi produktivní prací - když potřebuju na chvíli vypnout mozek. Něco jiného by bylo, kdybych byl profesionální diskutér na internetu - to je ekvivalent toho pána, co jezdí na motorce po poušti.\njojo, vypnuty mozek, to vsechno vysvetluje ...uz nenastartoval co ?\nOstudu tady děláš Ty sám sobě...člověče,ten Tvůj příspěvek jsem ani trochu nepobral...\nAch jo. Byls tam někdy, že píšeš něco o bílých a opicích? To si myslíš, že tihle kluci to berou jako nějaké pobavení mezi opicemi? Že se dřou takovou dálku jen aby machrovali a dělali bordel před černochy?\nMyslím, že tohle je o něčem úplně jiném a jestli to tahkle závodníci řeknou, mají k tomu asi důvod. Navíc mám pocit, že ta věta možná to trochu naráží i na různé nemoci apod. Inu tak...\nJe celkem zřejmá chyba redaktora, že tu poznámku nechal zcela bez povšimnutí a nerozvedl, nebo alespoň neujasnil z čeho že tam konkrétně jde strach (místní obyvatelé závodníky zahrnují pozorností / obtěžují / okrádají / nenávidí / loví / jedí...\nTy seš ňákej ukecanej!\ntak už se vymáčkni, neboj se toho chlapče\nVsak i u nas pres vesnice vedou zavodni drahy a udelame si je my, ani americany na to nepotrebujeme :-) Viz nejruznejsi rally co se u nas jezdi.\nTento rok nám v naší druhdy útulné dědince natáhli jacísi maníci pásky, nalajnovali čáry, hodili pár snopů kolem sloupů a 3 dny neskutečný řev a smrad. Říká se tomu Barum Rallye.\nP.S.: a to ani nejsme černí\nto jako pájo, že černí jsou míň, než my, jo ?\nsamozřejmě, že jsou míň, když se ještě nedokázali vyhrabat z doby kamenný.\nty nebudeš doktor, ty budeš inženýr !\n...no jsi uplne mimo misu...absolutne nemas ani zbla tuseni co tam zije za lidi, tem je uplne jedno jestli jsi zavodnik, cestovatel, nebo jestli jim vezes nejakou pomoc!! Pro ne jsi vetsinou korist, proste ten kdo jim zlepsi rozpocet hochu. Tam je 21 stoleti mozna leda tak max.v kalendari...pokud nemas prehled,tak jen cti prispevky,nebo neodsuzuj.Zkus neco dokazat a pak se hodnot ostatni, ale NIKDY nikoho neodsuzuj!!\nTy jseš ale chytrolín. Zkus si jet v noci třeba sám do Chánova, zastavit tam a okounět. Pak ti začně někdo vyprávět že je to proto, že jsi tam dělal bordel .


Sportovní batohy Thule pro ženy - Obchod THULE cz\nHlavní stránka Batohy / tašky / brašny Sportovní batohy Sportovní batohy pro ženy\nJste tělem i duší sportovkyní? Potom nezapomínejte mít při svých výletech při sobě vždy vše potřebné. Hlavně potom oblečení, vybavení a řadu dalších věcí. Naše sportovní batohy pro ženy jsou možností, jak vše pohodlně zabalíte, batoh navléknete na záda a můžete vyrazit. Díky rozsáhlosti sortimentu můžete vybírat z mnoha velikostí, od nejmenších, až po největší modely, které nabídnou v rámci svého vnitřního objemu i několik desítek litrů prostoru.\nNení to ale jenom kapacita, nebo dostatek kapes. Je to také kvalita, díky které se na daný batoh budete moci spolehnout. A to jak s ohledem na kvalitu materiálu, tak s ohledem na velmi pohodlné nošení, s možností různého nastavení. V čem ale naše sportovní batohy pro ženy také rozhodně nezklamou, to je určitě také výběr z mnoha typů. Ty zaujmou různými designy, stejně jako barevnými kombinacemi. A tak budete na svých výletech vždy vypadat také skvěle, a přitom mít na zádech věc, která je dokonale praktická.\n3 199 Kč Skladem 4 640 Kč