Posted\ton\t May 27, 2016 by\tHynek / 0 Comment\nPosted\ton\t March 3, 2016 by\tHynek / 1 Comment\nJedna ze základních životních pravd říká, že je potřeba se pořád na něco těšit. Člověka to udržuje v permanetním pozitivním očekávání.\nKdo z nás ale kdy vyslovil něco jako “těsím se na smrt” ? :). Lidé v depresích, připraveni o majetky, rodiny, přátelé, staří a nemocní. Co třeba fyzicky i mentálně zdraví lidé?\nNebudu rozebírat různé náboženské kontexty smrti, o tom je jistě napsáno mnohé. Mě spíš teď zajímá myšlenka ultimátního bodu, na který se vždy dá těšit. Že když zrovna nemám ve výhledu něco pozitivního, tak se v libovolném okamžiku svého života můžu na něco těšit, v tomto případě tedy na jeho konec 🙂\nUž jen vyslovení této věty ve mě osobně vyvolá pocit, že sem docela rád na světě. Jakožto východně orientovaný ateista nemám o smrti nijak působivé a velkolepé představy, ale jsou chvíle v životě, kdy si umím představit, že nebytí, je daleko pohodlnější, než bytí… a bude hůř\nKdyž je mi tedy vysloveně nedobře a říkám si, co mě tak asi čeká, až bude opravdu nejhůř, těšení se na smrt mi najednou přijde jako nečekaně vítaná mentální pomůcka … 🙂\nPosted\ton\t February 8, 2016 by\tHynek\nJe asi snem každé firmy, aby její jméno, nebo produkt zdomácněly v lidech natolik, že ho začnou používat jako běžnou součást jazyka.\nMohl bys mi to oxeroxovat :), vem si ty nový džíny, vyfotošopuj to apod. – angličtina je v tomto mnohem bohatší a přirozenější a má ve svém slovníku mnoho firemních názvů.\nCo už ale používá i můj 78 letý strejda, je “vygůgli to” .\nJá vim, já vim, dyť já taky používám gmail, taky mám android v telefonu a vyhledávání trochu lepší mají americký soudruzi, ale není pravda, že to seznamácký je k ničemu. Na českém webu vyhledává mnohdy lépe, než jeho americký soupeř.\nMě třeba osobně vadí, když lezu z obchodu s igelitkou Billa – nápis jako kráva a já grátis chodící billboard. Stejně tak nevím, proč dělat googlu zadáčo reklamu kdykoliv, když člověk něco neví – vygůgli to. Bolelo by tolik říct vyseznamuj to ? 🙂 Je to jen slabika navíc.\nPodpořme jednu ze dvou skutečných lokálních konkurencí googlu ve svobodném světě – údajně ještě Jižní Korea (kromě Ruska a Číny). Máme být na co pyšní, je to světový unikát.\nTakže od teď, když nebudete Vy, nebo někdo z okolí něco vědět, nechci slyšet žádnej gůůgl, ale hezké české – vyseznamuj to !! 🙂\nPosted\ton\t February 7, 2016 by\tHynek\ntento text sem chtěl zhudebnit s vysvětlujícími a jistě vtipnými obrázky, ale sem na to příliš línej, takže :\nMě nevadí slalom mezi exkrementy, ani ten novej počin Penty (Florentinum),\nně nevadí, že Opencarta se snad nikdy nedobije, ani že se pyšníš názvy Lysolaje, Řeporyje\nnevadí, že na letný už neuvidím chobotnici, ani že za Václava nehořelo dost svící,\nnevadí mi, že z tančáku opadává omítka, nevadí mi ani magistrátní korýtka.\nPraho, mě toho moc nevadí, snad jen že děvčata nemají tak vymazlená pozadí….\nNevadí mi ty věci kolem dopravní nory Blanky, ani krátká návštěva borce Paula Anky,\nnevadí mi babeta ani lid z Václaváku, ani britští ogaři co zastaví se na panáku,\nnevadí mi magistrála, co ucpaná je u koně, ani že ten přívoz nejezdí tak často z Výtoně,\nnevadí mi pražský holky ani místní hošánci, těm druhejm dost fandím, bo mám pak větší šanci,\nnevadí že se nikdy nesvezu vlakem na letiště, ani že sem na Vítkově zrovna vytočil klíště,\nnevadí mi vybílení cihel Johna Lennona, ani že pět litrů stála ta dorota Madonna,\nnevadí jak všichni čumí do mobilu a do země, ani jak se omladina chová k městu ničemně,\nnevadí mi omezení, když maraton se běží, ani ten smrad nafty z lodí na nábřeží,\nnevadí mi, že se tady nikdy nudou nekoušu, ani ta bezbřehá kreativita komoušů,\nnevadí mi obědy a večeře .. na chodníku, ani ty dva ziliony rákosníků,\nmě nevadí pověst právnický fakulty, ani že v lídlu zase zdražili jogurty,\nnevadí že pražská čeština je všem pro legraci a že mnohem víc coool sou prostě kladeňáci 🙂\nnevadí že městkáči jsou továrnou na pokuty, ani že si větrák účtuje tisíce za minuty\npraho, mě toho moc nevadí, snad jen jak rychle přišel jsem tu o mládí…\nrozhodně se nedá říct, že bys byla nečistá, občas sem i zavítá nějaký ten turista…\nŘíkám mu důvěrně kámoš.\nVzhledem k jeho poměrně dosti omezené oblasti výskytu (kolem našeho domu) ho potkávám prakticky denně. Je celoročně opálen, má celkem podobnýho bráchu a má dvě kontaktní strategie:\nčau kámo, hele nemáš nějakou hodnotu (nejčastěji jsou to drobný, nebo cigára)\ndobrý den, prosím Vás, nevíte kde je tady (často vymyšlená destinace)\nNa tu první, která mě uráží méně, mu někdy odvětím, že už sem mu dal dost a někdy mu prostě něco dam.\nNa tu druhou, která mě uráží dost, znám ho už asi deset let, mu poměrně přísně odseknu, načež mě počastuje nějakou peprností.\nV jednom ruce je tlustej, pak zase hubenej, občas toužebně zpívá z okna s kytarou (bydlí asi tři baráky od nás), je vášnivý vypravěč (nejčastěji o úplnejch hovadinách, který si pravděpodobně vymyslel) a tak vůbec je to taková vděčna a zatím zcela neškodná žižkovská figurka.\nJaké ale bylo moje překvapení….\nVylezu si to takhle z Luxoru na Václaváku s nějakou super fajnovou knížkou, kterou přečtu za deset let, protože mám v pořadníku asi dvacet takovejch (no možná i lepších) a najednou mám pocit, že mám z těch dvou hodin v plastovým prostoru plnym čtenářů a pozvánek na autogramiády halucinace. Vidím kámoše!! Že sem si neuměl představit, že dokáže dojet ze Žižkova až na Václavák, to sem ho hrubě podcenil. Kámoš vypadal jako docela normální uprchlík, měl na krku anglickou cedulku s něčím jako – prosím o finanční podporu, je tady těžký život !!!\nNa jednu stranu jsem tenhle kariérní růst přál, na druhou stranu jsme posmutněl, že změnou kámošova revíru přišel Žižkov o epesní kousek své originality.\nNaštěstí nedlouho poté vidím kámoše s kuželkou v ruce opřenýho o výlohu našich vietnamců a říkám si, že je život zase ve svých krásných starých kolejích. Kámoš si:\nv cizině (čti v centru) hodně vydělal a už nemusí makat tak daleko od domova\nzastesklo se mu po rodném Žižkově a zjistil, že všude je žebrání o dvou kůrkách\nKaždopádně sem rád, že ho tu máme zpátky a že se můžu těšit na jeho každodenní intriky 🙂


Firma zaměřená na místní a lokální informace v rámci televizního obrazového a teletextového kanálu. Tříjazyčný informační kanál, souhrnné lokální informace, multimediální prezentace služeb, aktuální informace na teletextu.\nweb: http://www.czechinfoline.cze-mail: marienbad@czechinfoline.cztel.: +420\nŠíření převzatých kanálů, výroba dokumentů a pořadů, vlastní vysílání, výroba DVD a CD záznamů, reklama, inzerce, přímé přenosy, vysílání z Festivalu dětského filmu Oty Hoffmana.\ne-mail: jednatel@tv-ostrov.cztel.: +420\nKabelová televize pro Cheb a Sokolov. Místní televizní vysílání. Televizní studio, výroba audio - video. Reklama, inzerce a informace.\nweb: http://www.tvtrigon.cze-mail: tvtrigon@centrum.cztel.: +420\nPrvní telefonní a.s. (pobočka Cheb)\nweb: http://www.telefonni.cze-mail: prvni@telefonni.cztel.: +420\nHudební stanice s vysokým podílem české hudební produkce vysílající v západních Čechách (92,5 FM). Propagace české hudební tvorby a podpora tvorby regionální. Samostaní frekvence pro Cheb (93,2 FM), Karlovy Vary (88,3 FM) a Tachov (100,0 FM).\nweb: http://www.radioegrensis.cze-mail: hofmann@radioegrensis.cztel.: +420\nTelekomunikace, elektroinstalace, telefonní ústředny, zabezpečovací zařízení, STA a rozhlas, prodej GSM telefony, strukturovaná kabeláž, optické sítě, zakončování a spojování optických kabelů.\nweb: http://www.sefsokolov.cze-mail: makon@sefsokolov.cztel.: +420\nTV pro s.r.o.\nVysílání regionální televize.\nweb: http://www.tv-pro.cze-mail: tvvridlo@volny.cztel.: +420\nProdej, montáž a servis kancelářské a telekomunikační techniky, prodej počítačů a tvorba WWW stránek.\nweb: http://www.hallnet.cze-mail: hallnet@hallnet.cztel.: +420\nza 0.36187 s


Vrásčitý krk, povadlé kontury obličeje - Diskuze Omlazení.cz (14)\nlibik 2. 2. 2014 13:07\nPaulasav: ano to by bylo fajn kdyby jsi vložila fotky, aby jsme to viděli, díky\nLucieVip 3. 2. 2014 9:35\nCituji Stellla: Všechny tvoje příspěvky vložené během posledního měsíce mají zvláštní "Auru" a proto\nMissak 3. 2. 2014 13:41\nReaguji na Stellla: I jí se přidávám k těm, co je to napadlo. Připomíná to již ukončenou diskuzi na plastické chirurgii.\nAnomis 3. 2. 2014 15:12\nahoj Sáro, co tvé mezonitě? Splask otok? jak to vypadá s odstupem času? S.\npavlína74 5. 2. 2014 12:14\nReaguji na Sára2: sáro prosím tě, kolik si toho retinolu dáváš? Mně to dneska došlo a je to s kapátkem. Kolik těch kapek mám dát? díky\nAnomis 5. 2. 2014 13:16\nReaguji na pavlína74: to by mě také zajímalo, čekám retinol každým dnem\npavlína74 5. 2. 2014 19:53\nReaguji na Anomis: tak jsem se dočetla tohle: Doporučujeme používat 1x denně, večer na odlíčenou pokožku. Naneste dostatečné množství na prst nebo přímo na pokožku (1 kapka = 1 cílová oblast) a jemně vmasírujte. Nechte sérum vstřebat, poté můžete nanést jiné přípravky dle potřeby.\nMarjánka 5. 2. 2014 20:02\nReaguji na Anomis: Děvčata, kde jste retinol koupili a za kolik? Máte někdo z vás dlouhodoběji odzkoušeno? Jaké jsou výsledky? Pokud už je to někde na omlazení psáno, tak se omlouvám, všechno jsem nečetla...\nAnomis 6. 2. 2014 12:47\nReaguji na Marjánka: já jsem si objednala tento na zkoušku http://www.ebay.it/itm/181180782961?ssPageName=STR , sice mě vyšel strašně draho + 300,- poštovné, ale to už se nezblázním, kdyby mi seděl a byla bych spokojená jako sara...tak budu ráda a koupím si to větší balení co tady doporučuje taky sara, v této diskuzi asi o 5 str dál.\nAnomis 6. 2. 2014 12:48\nještě ho nemám doma, čekám ho každým dnem, posílají to snad z Dalasu\nmacik993 6. 2. 2014 15:03\nhttp://www.ebay.com/itm/SKINCEUTICALS-RETINOL-1-0- 1-oz-30-ml-Fresh-New-in-Box-/380671361288?pt=US_Sk in_Care&hash=item58a1c80108\ntak já si našla tento,poslala jsem ho Sáře jestli je to on,a ona mi napsala že ano\npavlína74 6. 2. 2014 17:17\nReaguji na Anomis: to je ten, co jsem koupila i já. došel asi za tři týdny (do Itálie), včera první zkouška ) neměla jsem vůbec žádnou reakci, ani červená, nic, takže budu dávat každý večer. pak dej vědět, jak ti seděl.\npavlína74 6. 2. 2014 17:21\nCituji Anomis: sice mě vyšel strašně draho\nprávě se mně zdá, že je hrozně levný... ten skinceutical je 1% retinolu a s poštovným vyjde 30 ml kolem 60 euro, tento je 12 ml a stál 15euro (s poštou), tzn. že když koupíš tři tj 36 ml zaplatíš 27 dolarů plus 9 dolarů poštovné, takže je o polovinu levnější než skinceutical, je ho ještě víc (počítám tři balení po 12ml) a má vyšší koncentraci.\nlibik 6. 2. 2014 18:57\nReaguji na pavlína74: je nerozumím těm stránkám jsou v angličtině, jak se teda objednává a platí? kolik je poštovné? díky za info\npavlína74 6. 2. 2014 19:29\nReaguji Libik: já jsem koupila ten co anomis, stránky jsou italské, ale ten stejný seženeš asi i na ebay.com http://www.ebay.it/itm/181180782961?ssPageName=STR . Zadej retinol 1,5% Peter Thomas Roth. Toto balení je malé, cestovní 12 ml (na zkoušku), dělá i 30 ml.


Ludvík Jaroš (Homeport): Londýn bude měřit kvalitu ovzduší pomocí čidel na našich kolech - Digibiz\nHomeport založil před 10 lety podnikatel – a mimo jiné bývalý vlastník Datartu – Charles Butler. A od samého počátku se soustředil na vývoj vlastních kol i softwaru pro sdílení elektrokol, který probíhá nepřetržitě.\nA má i jednu další novinku, která pomáhá nejen freebiku, ale i samotným municipalitám. “Máme něco, čemu se říká damage score. Je to technologie, která sleduje, jakým stylem uživatel jede – jestli kličkuje, smykuje, skáče přes obrubníky a podobně. Na základě toho jsme schopni uživatele pokárat a říct mu, že by měl jezdit ohleduplněji,” popisuje Jaroš s tím, že samotné firmě to pomáhá eliminovat poškození kol.\nČeská metropole už v minulosti projevila zájem o integraci služby do platformy, která nabízí všechny způsoby dopravy na jednom místě (aplikace podobná modelu MaaS – Mobility as a service), ale konkrétní kroky zatím váznou a komunikace je spíše vlažná.\n“Například ve ve Finsku – a nejen tam – to lidé používají ve velkém, možná i proto, že tu kartu mají zároveň integrovanou do veřejné dopravy. V Česku lidem můžeme neustále opakovat, že kolo si mohou vypůjčit jak prostřednictvím Lítačky, tak debetní karty a podobně, ale stejně tuto možnost využívá jen 15 až 20 procent lidí,” uzavírá Jaroš s tím, že změnit tento mindset zde bude ještě chvíli trvat.


RadioTV představuje: pohřební televize Etos TV | RadioTV\nHomepage > Televize > Televize Obecné > RadioTV představuje: pohřební televize Etos TV\nRadioTV představuje: pohřební televize Etos TV\nTelevize Obecné\t1. 11. 2007\nMožná že se někomu při zachycení zprávy o vzniku pohřební televize v Německu vybavil film Spalovač mrtvol. Takovéto filmy televize Etos TV přinášet nebude. Bude ale nabízet seriózní informace, které se týkají pohřbů, pohřebních služeb a všech dalších věcí, které mohou zaujmout cílovou skupinu 50+. Někomu se může projekt zdát cynický nebo dokonce morbidní. Jestli takový je nebo ne, ať posoudí každý sám.\nJak už informovala některá česká média, v Německu začne nejspíš ještě letos vysílat televizní stanice Etos TV, která se bude věnovat pohřebnictví, pohřbům a hřbitovům. Tvůrci plánují, že půjde o seriózní program, který se bude týkat umírání. Licenci už obdržel od hesenské mediální rady LPR Hessen v září. Kanál se měl původně jmenovat Eos. Ještě než dostal licenci, změnil si název na Etos a to z toho důvodu, aby se vyvaroval případnému střetu s produkční společností Eos Entertainment, která se zabývá především natáčením velkých historických filmů.\nStanice začne vysílat ještě na konci letošního roku. Snahou tvůrců je vymýtit ze společnosti tabu, které panuje okolo smrti. Jak píše týdeník Focus, běžně se už hovoří o svatbách, rozvodech i narození. Smrt a smutek jsou naproti tomu v pestré nabídce televizí tabuizovaným tématem. To že se téma smrti stalo něčím, o čem se moc nemluví, se nelíbí ani iniciátorům projektu, kteří chtějí založením televize tento stav trochu změnit.\n„Taková televize tu ještě nebyla,“ pochvaluje si Kerstin Gernig z odborného nakladatelství německého Svazu pohřebnictví, který patří ke společníkům tématické televize. Přes družici Astra a přes internet chce Etos TV vysílat dokumenty o pěkných hřbitovech a informovat o pohřební péči. Truchlící tu budou moct nechat odvysílat krátký vzkaz či vzpomínku na své zesnulé. Denně se z braniborského Glienicke odvysílá program dlouhý jednu až tři hodiny, který se bude opakovat ve smyčce.\nS nápadem na založení tohoto kanálu přišel Wolf Tilmann Schneider, manager z Berlína, který už působil v RTL a Sat1. Na projektu televize o pohřebnictví pracoval dva roky. Letos v červnu došlo k založení společnosti, který v září dostala licenci. Vysílat chtěl původně začít už teď v listopadu, ale na to nesehnal včas dost peněz.\nKaždý rok zemře v Německu 830 tisíc lidí. Když se vyjde z toho, že každý z nich má minimálně čtyři pozůstalé, vypočítává Schneider v deníku Berliner Morgenpost, dojdeme k číslu 3,3 miliony lidí, kterých se ročně týkají věci spojené s poslední cestou. Už teď dává oznámení o úmrtí do novin ročně 485 tisíc lidí. Ty všechny a spoustu dalších považuje manager Schneider za potenciální diváky. Chce se orientovat na cílovou skupinu padesát let a výše. Reportáže by se tak měly točit i kolem věcí, jako jsou domy upravené pro tělesně postižené nebo kolem takových zajímavostí jako možnost vyrobit z popela zemřelých diamanty.\nTelevize bude financována z reklamních příjmů a od sponzorů. Ve vysílání se tak budou objevovat i komerční pořady klientů. Rozhodně se ale nebude jednat o teleshopping s rakvemi. Sponzorované pořady by měly nabízet například vybavení pro domácnosti špatně pohyblivých obyvatel nebo pečovatelských domů. Dalším zdrojem příjmů budou vzkazy pozůstalým. Ještě za svého života si bude moct zákazník nechat natočit krátký film o svém životě, který se pak v případě jeho smrti odvysílá. Cena za takovou službu bude přibližně 2 000 euro. Wolf Tilman Schneider si už takový odkaz natočil a předvedl ho i novinářům. Film o zemřelém budou moct nechat natočit a odvysílat i pozůstalí. To bude podobné jako s inzeráty v novinách. Např. v Chorvatsku jsou běžné graficky upravené inzeráty, ve kterých se oznamuje, že někdo zemřel.\nTvůrci jsou přesvědčeni i tom, že umožní divákům se lépe zorientovat v pohřebnických službách. Lidé se často stydí jít zeptat do pohřební služby, jak se vůbec zařizuje takový pohřeb a na věci s tím spojené. Takto si je budou moct lehce zjistit z televize nebo internetu.\nCírkev na tomto projektu zainteresovaná není. Program se bude snažit být nadnáboženský. Mj. bude přinášet reportáže o pohřebních zvyklostech a rituálech z jiných koutů světa. K programu je třeba ještě zmínit diskusní pořady o pohřbech a pohřebnictví.\nTelevize bude vysílat z desetitisícového městečka Glienicke/Nordbahn, které leží kousek severně od Berlína. O chod se bude zatím starat osmičlenná redakce. Údajně se už hlásí zájemci ze zahraničí, kteří by chtěli know-how na zřízení podobné televize.


Aktuální nabídka různé nemovitosti Lipová (Děčín) denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si různé nemovitosti Lipová (Děčín) než Vás někdo předběhne.\nKategorie různé nemovitosti Lipová (Děčín) se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele různé nemovitosti Lipová (Děčín) neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je různé nemovitosti Lipová (Děčín) právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné různé nemovitosti Lipová (Děčín)\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii různé nemovitosti Lipová (Děčín), pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující různé nemovitosti Lipová (Děčín), a to různé nemovitosti na prodej Lipová (Děčín), pronájem různé nemovitosti Lipová (Děčín), dražby různých nemovitostí Lipová (Děčín).\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii různé nemovitosti Lipová (Děčín) nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Lipová (Děčín), různé nemovitosti na prodej Lipová (Děčín), pronájem různé nemovitosti Lipová (Děčín), dražby různých nemovitostí Lipová (Děčín).\npronájmy garáží Lipová (Děčín)\npronájmy zámků Lipová (Děčín)\npronájmy garažévých stání Lipová (Děčín)\npronájmy parkovacích stání Lipová (Děčín)\npronájmy mobilheimů Lipová (Děčín)\npronájmy půdních prostorů Lipová (Děčín)\npronájmy Vinný sklep Lipová (Děčín)\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v různé nemovitosti Lipová (Děčín), je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro různé nemovitosti Lipová (Děčín), zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte různé nemovitosti Lipová (Děčín) ?\nPokud jste v této kategorii různé nemovitosti Lipová (Děčín) omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí různé nemovitosti Lipová (Děčín)\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii různé nemovitosti Lipová (Děčín), si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr různé nemovitosti Lipová (Děčín). Určitě lépe naleznete různé nemovitosti Lipová (Děčín), který hledáte.


Soud jako chytrá horákyně\nKdyž jsem 30.srpna 2010 vydal článek Soud jako sfinga, netušil jsem, že část jeho obsahu ztratí aktuálnost hned nazítří. Uvedl jsem v něm, že Ústavní soud ČR mlčí jako sfinga o ústavní stížnosti Johna Boka z 22. července 2010 proti postupu Parlamentu ČR při volbě veřejného ochránce práv. Ale plénum soudu o ní rozhodlo dne 31. srpna 2010 na neveřejném zasedání, bez ohledu na ústavní zásadu veřejnosti jednání. Nedal stěžovateli možnost vyjádřit se k stanoviskům Parlamentu, na která se v usnesení odvolává. Ze zákona měl na neveřejné projednání právo. Ústavní práva lze upřesnit a omezit podústavními předpisy, domnívám se však, že s ohledem na citlivost věci bylo nedbání zásady veřejnosti jednání a krácení procesních práv stěžovatele nevhodné, zvlášť když jde o rozhodnutí, proti němuž opravný prostředek není možný.\nPrávní zástupce stěžovatele obdržel usnesení Ústavního soudu ČR dne 2. září, ale to již měla informaci média. John Bok se o rozhodnutí dověděl téhož dne těsně před vystoupením v Impulsech Václava Moravce, v nichž se ctihodný supermoderátor snažil manipulovat jej k vyjádření k jeho obsahu, který stěžovatel znal jen z povrchní telefonické informace od advokáta. Usnesení obdržel stěžovatel až následující den. Je to takový hezký český (zlo)zvyk: příjemce soudního rozhodnutí se o něm dozvěděl nejdříve z médií.\nÚstavní stížnost je uveřejněna na internetových stránkách spolku Šalamoun na adrese http://www.spoleksalamoun.com/view.php?cisloclanku=2010090402, usnesení Ústavního soudu ČR na http://www.spoleksalamoun.com/view.php?cisloclanku=2010090401.\nSpouštěcím mechanismem podání ústavní stížnosti bylo připuštění kandidatury předsedkyně Nejvyššího soudu ČR Ivy Brožové, která by se dle názoru stěžovatele (a nejen jeho) v případě zvolení nemohla ujmout funkce, protože ústava a zákony vylučují souběh funkce soudce a veřejného ochránce práv. Vedlejším důvodem byla nerovnost postavení kandidátů, z nichž jen kandidátky Eva Dundáčková a Anna Šabatová si samy vyjednaly představení v některých poslaneckých klubech, zatímco John Bok na základě zkušenosti z volby veřejného ochránce práv v r. 2006 očekával, že vedení Poslanecké sněmovny ČR bude představování kandidátů v klubech organizovat stejně jako tehdy. O setkání s kluby tak přišel.\nTu část ústavní stížnosti, která se týká jednání Senátu, Ústavní soud ČR odmítl jako podanou zjevně neoprávněnou osobou. Děním v Senátu nebyla dle jeho názoru dotčena subjektivní základní práva a svobody stěžovatele, neboť nebyl účastníkem řízení a práva jiných osob nebyl oprávněn hájit. Proti tomu nelze nic namítat až na skutečnost, že důsledky právně problematických okolností senátní části volby zásadním způsobem zasáhly do části sněmovní, které se stěžovatel zúčastnil, čili zprostředkovaně se jeho práv dotkly.\nNaproti tomu část, týkající se dění v Poslanecké sněmovně, Ústavní soud ČR odmítl jako zjevně neopodstatněnou, protože okolnostmi sněmovní části volby nebylo stěžovateli upřeno právo být volen. Ochrany proti porušení ústavního práva na přístup k voleným a jiným veřejným funkcím by se podle mínění soudců stěžovatel mohl domáhat pouze v případě, že by tvrdil, že by se v důsledku diskriminace ve smyslu ustanovení čl.3 Listiny základních práv a svobod nemohl o veřejnou funkci ucházet nebo by mu bylo bráněno ji vykonávat. Stěžovatel si ale na diskriminaci nestěžuje, ani ji neprokazuje.\nNámitka, že jedna z dalších kandidátek, soudkyně Nejvyššího soudu ČR Iva Brožová, byla nevolitelná, se dle mínění Ústavního soudu ČR obsahu subjektivního práva stěžovatele na přístup k voleným a jiným veřejným funkcím netýká.\nÚstavní soud ČR tak zjevně nepřistoupil na úvahu stěžovatele, že právo být volen má být vykládáno jako právo být volen ve férovém řízení, probíhajícím v souladu s ústavou a zákony. John Bok považoval své subjektivní právo být volen za ohrožené právě tím, že volba probíhala za neregulérních podmínek.\nPrávo občanů, aby jejich představitelé byli voleni právně nezpochybnitelným způsobem, soud nezohlednil. Stěžovatelem přece nebyl lid České republiky, ale donkichotský občanský aktivista, hájící základní práva ani ne tak svá, jako ostatních účastníků volby a zejména občanů. Po formální stránce proti přístupu Ústavního soudu ČR nelze nic namítat. Podle mého názoru laika ale právě hledisko veřejného zájmu mělo být základním při posuzování argumentů ústavní stížnosti.\nPouhá možnost, že jeden z kandidátů by se v případě zvolení nemohl ujmout funkce, neznamená dle mínění Ústavního soudu ČR žádnou diskriminaci nebo nerovnost ostatních. V tomto směru s míněním Ústavního soudu ČR jako laik nesouhlasím. Zvolením nevolitelné osoby by totiž byl zmařen účel celého volebního aktu, čili účast ostatních kandidátů na volbě by pozbyla smysl. Volba by musela být anulována a opakována. Vlastně by tak bylo oprávněným účastníkům zabráněno ve zvolení.\nÚstavní soud ČR dále odmítl přijmout úvahy o zkreslujícím vlivu účasti nevolitelné kandidátky na výsledky hlasování jako pouhé spekulace, ničím nepodložené. Dle mého názoru bylo poškozeno právo oprávněných účastníků, protože část hlasů, které mohli dostat, odčerpala nevolitelná konkurentka.\nV odstavcích č.15 a 23 se Ústavní soud ČR vypořádal se skutečností, že vedení Senátu i Poslanecké sněmovny bylo upozorněno na pochybnosti o volitelnosti Ivy Brožové. V odstavci 23 při vypočítávání skutkových zjištění zamlčel důležitou okolnost, totiž že byla k disposici právní analýza legislativního odboru Kanceláře Poslanecké sněmovny, podle které byla kandidátka nevolitelná. Zveřejnění stanoviska mělo rozhodující vliv na rozhodnutí části poslanců nehlasovat pro žádného z kandidátů, jež ve výsledku vedlo k nezdaru pokusu o zvolení veřejného ochránce práv.\nZávěry Ústavního soudu ČR jsou formálně nezvratné. Ve smyslu uvedené argumentace o ně ale lze opřít výtku všem uchazečům, jejichž naděje na zvolení byly účastí nevolitelné Ivy Brožové přímo nebo nepřímo zmařeny, že sami nenapadli průběh voleb ústavní stížností nebo jinak.\nOd podání ústavní stížnosti jsem s napětím očekával, jak se Ústavní soud ČR vypořádá s klíčovou částí problému, tedy konfliktem právních názorů stěžovatele a kandidátky Ivy Brožové na její volitelnost. Teď již to je zřejmé: soud se zachoval jako chytrá horákyně, na rozdíl od ní však nikoli ve prospěch uspokojení obecného smyslu pro spravedlnost. Jednoduše otázku obešel tím, že prohlásil za nevhodné, aby se zabýval těmi stěžovatelovými detailními námitkami, které souvisejí s interpretací podústavního práva. Ve vztahu k jiným orgánům nemůže vystupovat v postavení jakési superrevizní či kontrolní instance a není povolán vykládat podústavní právní normy.\nNepřímo z toho vyplývá, že ústavnost, popř. zákonnost rozhodovacích procesů Parlamentu ČR je nekontrolovatelná (kdo jiný by směl, ne-li Ústavní soud ČR, nad ním již nikdo není) a náprava okamžitých pochybení soudním rozhodnutím není dosažitelná. V souvislosti se „stoosmnáctkovou“ většinou může být toto vědomí pobídkou k výraznějším projevům arogance moci, která se ostatně v tomto případě uplatnila zejména v bezstarostnosti připuštění nevolitelné kandidátky k volbě a v případě vedení Poslanecké sněmovny také k ignorování stížnosti kandidáta na funkci veřejného ochránce práv.\nRozpory v názorech na volitelnost kandidátky Ivy Brožové ovšem vyplývají z rozdílného výkladu „diskriminačních“ (ve smyslu ustanovení čl.3 Listiny) ustanovení Ústavy ČR, a to čl. 22 odst.1 a čl.82 odst.3, rozvedených do podrobností stěžovatelem citovanými podústavními předpisy. V argumentaci stěžovatele tvoří výhrady k volitelnosti soudkyně Nejvyššího soudu ČR, opírající se o ústavní a podzákonné předpisy, organický, obsahově nedělitelný soubor, který měl být takto posuzován. Ústavní soud ČR se zvoleným postupem vyhnul hodnocení vlivu dvou článků Ústavy ČR na otázku volitelnosti Ivy Brožové.\nK věci volitelnosti kandidátky Ivy Brožové se Ústavní soud ČR přímo nevyjádřil. Naděje stěžovatele, že rozhodnutím o ústavní stížnosti bude vyřešen rozpor mezi právním názorem kandidátky Ivy Brožové a odpůrci její volitelnosti, se nenaplnily. Je možné, že paní předsedkyně bude nadále trvat na svém stanovisku s odvoláním na široce interpretovaný zákaz diskriminace dle čl.3 Listiny, obsáhle citovaný v usnesení, a naproti tomu její názoroví odpůrci budou namítat, že v případě dovedení její představy do krajních důsledků by se mohl stát veřejným ochráncem práv kojenec (samozřejmě nadsázka), neboť i on je občan a nesmí být diskriminován v přístupu k veřejným funkcím.\nOtázka volitelnosti Ivy Brožové je v této věci klíčová, avšak usnesení Ústavního soudu ČR ukázalo, že její položení cestou této ústavní stížnosti mu umožnilo vyhnout se formalistickým kličkováním jejímu zodpovězení. Nemohu si odpustit poznámku, že ve spojitosti s postupem Ústavního soudu ČR při vzpouře paní předsedkyně Nejvyššího soudu ČR proti rozhodnutí prezidenta republiky o jejím odvolání z funkce a o ustanovení soudce Jaroslava Bureše místopředsedou Nejvyššího soudu ČR vzniká vnějškový dojem, že Iva Brožová má pro soudce Ústavního soudu ČR zvláštní kouzlo, takže jí jsou mimořádně nakloněni.\nUsnesení podepsal z titulu své funkce předseda Ústavního soudu ČR Pavel Rychetský, politizující právník, jinak slušný, úctyhodný člověk, známý mimo jiné upřímným výrokem že „právo není o spravedlnosti“.\nRozhodnutí Ústavního soudu ČR má také některé nechtěné účinky. Především znamená, že Anna Šabatová, nejsilnější konkurentka ostatních kandidátů z první volby, a vedle Johna Boka jediná z kandidátů obou voleb, která se prokazatelně zabývala problematikou ochrany základních práv a má tak mravní nárok na zvolení, je pro toto volební období ze soutěže o křeslo veřejného ochránce práv definitivně vyloučena (nedojde-li ovšem ke třetí volbě). Jejím vyřazením se zvyšuje pravděpodobnost obsazení funkce neškodným úředníkem, jenž bude proti porušování základních práv občanů vystupovat v duchu politické korektnosti, v rámci haškovského „mírného pokroku v mezích zákona“, tak, aby nezneklidňoval „věrchušku“.\nDále výsledek řízení u Ústavního soudu nabízí nový pohled na srovnání kandidátů Pavla Varvařovského a Johna Boka. Oba totiž podali neúspěšnou ústavní stížnost. John Bok je laik, z úspěchu stížnosti by neměl osobní prospěch a hájil veřejný zájem, jímž je nárok občanů, aby jejich představitelé byli voleni právně nezpochybnitelným způsobem. Pavel Varvařovský je bývalý soudce Nejvyššího soudu ČR, uvolněný na deset let pro výkon funkce ústavního soudce. Jako „domácí člověk“ a vzdělanec měl nejlepší předpoklady pro to, aby podal úspěšnou ústavní stížnost. Přestože po odchodu z Ústavního soudu ČR zůstal soudcem Nejvyššího soudu ČR a mohl soudit ještě 14 let, odešel do předčasného důchodu. V r.2004 podal ústavní stížnost, kterou se domáhal zlepšení úrovně důchodů soudců. Z úspěchu by sice těžili i další důchodci, ale jeho osobní prospěch by byl nezanedbatelný. Ač odborník, volil právní postup, který Ústavní soud ČR shledal nesprávným, a proto jeho ústavní stížnost odmítl. Pavel Varvařovský pak ještě pokračoval k Evropskému soudu pro lidská práva, ale neuspěl ani tam. Na rozdíl od laika Johna Boka lze říci, že neobstál v obtížné zkoušce profesionální zdatnosti. Ani vzdělání a profesní zkušenost a v daném případě osobní známost nejsou pojistkou před ztroskotáním v řízení u Ústavního soudu ČR.\nUsnesení Ústavního soudu ČR by mohlo prospět Johnu Bokovi, pokud by si poslanci pozorně přečetli a vzali za své obsáhlé poučení o zákazu diskriminace nedbáním ustanovení čl. 3 odst.1 Listiny, uvedených v bodech 40-43 na straně 8 usnesení. Politické orgány se z tohoto hlediska chovají vůči Johnovi Bokovi diskriminačně již tím, že dávají obecně najevo, že jeho zvolení by byl špatný vtip. Vždyť ani poslanecké kluby nemají zájem projednat s ním jeho představy ještě před vlastním volebním aktem, ač v první volbě přijaly návštěvy kandidátek Evy Dundáčkové a Anny Šabatové. Obávám se, že pravým důvodem chování politiků je vědomí, že „permanentní disident“, závislý jen na svém svědomí, nezkorumpovatelný a zcela nezávislý na politických stranách a jakýchkoli mocenských strukturách, by v konkrétních případech poškozování základních práv občanů byl schopen skutečně dělat úřadům potíže. Protože politická korektnost nedovoluje námitky proti němu takto otevřeně vyslovit, používají se zástupné důvody, zejména formální nevzdělanost a domnělá vulgárnost jeho vyjadřování. Takový postup je ovšem v přímém rozporu s ustanovením čl.3 odst.1 Listiny.\nNa okraj podotýkám, že čl.3 odst.1 Listiny neuvádí mravní nezpůsobilost jako okolnost, jež nesmí být důvodem k bránění přístupu k veřejným funkcím. Bez ohledu na obrovské škody, vyvolávané alkoholismem, naše společnost jej běžně toleruje jako přijatelnou vadu osobnosti. Avšak překročí-li nezřízenost vztahu k alkoholu meze běžného opilectví, stává se dle mého názoru příčinou mravní nezpůsobilosti k výkonu jakékoli veřejné funkce. Ombudsman, vyspávající opilost na lavičce na nádraží, či kradoucí popelníky tam, kde se opil, by byl absurditou, nedůstojnou kulturního státu.\nDruhou volbu veřejného ochránce práv, která proběhne v úterý 7.září 2010, usnesení Ústavního soudu ČR v každém případě nepřímo ovlivní, byť nepřímo a zcela jinak, než je zřejmé z gramatického výkladu jeho textu.


IMPULSEALER – Impulsealer - FOBIAZINE metal/underground zine\nTak se nám v našem malém tuzemském rybníce vyskytla nová jikra, která má slibný potenciál dorůst v pořádného dravce. Vždyť její rodiče jí dali do vínku ten nejlepší možný genofond. V tomto mladém seskupení spojili své síly a bohaté lety nabyté zkušenosti Marzena (jinak bicí v HIBAKUSHA) a John řvoucí rovněž v BOWELFUCK zde obsluhuje i strunné nástroje.\nSice se zatím jedná pouze o studiový projekt, přesto na své prvotině působí dosti vyzrále. V minutových skladbách uslyšíme kulometně rychlé bicí, svižné tempo, ostrou kytaru i uřvaný vokál. Prostě starý dobrý grind core se vším, co k němu patří. Osobně mě nejvíc baví třetí “History“, disponující pro mě hodně zajímavým riffem v refrénu. Výsledných osm minut je tak akorát, aby těch sedm songů prosvištělo hlavou a nestačilo začít nudit. Navíc když připočítám skvělý zvuk z vyškovského Davosu a ekologická témata v anglických textech, tak rozhodně nemám co vytknout.\nŠkoda, že tato krátká ukázka tvorby nevyšla i na nějakém fyzickém nosiči (aspoň jako pálené CD) s obalem a přiloženými texty. Snad někdy a třeba jen v omezeném nákladu. I když podle dostupných informací by časem měla vyjít aspoň kazeta. Zatím jen tedy k poslechu na internetu. Uvidíme, jestli tato spolupráce bude pokračovat i nadále, nebo to je jen jednorázové šplouchnutí o hladinu. Třeba někdy v budoucnu budou koncerty, jestli povinnosti v rodinných kapelách dovolí.\nJohn – kytara, basa, zpěv


Visa láká na Bezkontaktní Japonsko, rok před začátkem olympijských her v Tokiu | Bankovní poplatky\nHlavní strana Banky / Visa láká na Bezkontaktní Japonsko, rok před začátkem olympijských her v Tokiu\n26. 07. 2019 00:46 komentáře (0)\nDo zahájení letní olympiády v Tokiu 2020 zbývá ještě rok a Visa jako celosvětový partner olympijských her pro oblast platebních technologií připravuje platební inovace pro sportovce, návštěvníky i běžné občany. Podpoří tak vládní iniciativu Bezkontaktní Japonsko, jejímž cílem je zdvojnásobit počet digitálních plateb do roku 2025 na 40 procent. Očekává se, že olympijské hry v Tokiu budou těmi nejvíce inovativními ze všech olympiád a paralympiád, které se dosud konaly. I s pomocí Visa se tak hry v Japonsku mohou stát katalyzátorem pro poskytování toho nejlepšího, co digitální platby nabízí.\n„Ve světě dnes nenajdete jiný trh, který by se tomu japonskému vyrovnal. Japonsko je třetí největší ekonomikou světa a drží vedoucí postavení napříč mnoha obory. Přesto se zde platí primárně v hotovosti,“ řekl Stephen Karpin, výkonný ředitel a oblastní manažer pro Japonsko, Visa. „Olympijské hry jsou pro Visu skvělou příležitostí, jak představit nejmodernější technologie v placení. Dostupné budou nejen ve sportovních areálech a olympijských vesnicích, ale také na dalších místech po celé zemi, abychom fanouškovské zážitky ještě umocnili. Pro Tokio 2020 plánujeme platební zážitky s dlouhodobým dopadem, které mohou pomoci urychlit ekonomický růst, a zároveň návštěvníkům i obyvatelům Japonska zprostředkovat nezapomenutelnou zkušenost.“\nPodpora Bezhotovostního Japonska\nDigitální metody jsou v určité míře použity u zhruba jedné pětiny všech plateb v Japonsku, zatímco v Jižní Koreji už je to 90 procent a přibližně 60 procent v USA a 70 procent v Číně. Očekává se, že do Japonska v příštím roce zavítá 40 milionů turistů. Visa proto pracuje na různých iniciativách, jak zajistit ty nejlepší obchodní a platební zážitky, jako jsou:\nRostoucí akceptace digitálních plateb: Aby Visa poukázala na aktuální rozmach hotovosti, úzce spolupracuje s obchodníky z různých oblastí podnikání, mezi které patří například podniky s rychlým občerstvením, prodej v dopravních prostředcích a večerky. Dále připravuje podmínky pro nástup digitálních plateb ještě před zahájením Tokio 2020 a vylepšuje a rozšiřuje síť bezkontaktních POS terminálů.\nTým Visa pro Bezkontaktní Japonsko: Visa už od roku 2000 podporuje Tým Visa, rozmanitou skupinu sportovců z celého světa věnujících se různým disciplínám. Jeden člen Týmu Visa a japonská olympijská naděje v nově přidaném surfingu, Kanoa Igarashi, sjíždí “bezkontaktní vlnu” v marketingové kampani Visa. Tým se bude během roku ještě rozšiřovat, představí olympijské i paralympijské naděje a podpoří využití digitálních plateb.\nBudování partnerské sítě: Visa je světovou špičkou v digitálních platbách a svým 3,4 miliardám klientů přináší inovace ve finančních službách a prostřednictvím obchodních, technologických a fintechových partnerů. Pro další růst sítě v Japonsku Visa zahájila Visa Fintech Fastrack. Fintechové firmy tak můžou snadněji a rychleji rozvíjet digitální obchod na platební síti Visa. K rozšíření akceptace digitálních plateb Visa nedávno zahájila partnerství s LINE Pay Corporation, provozovatelem digitální peněženky a fintechových služeb v chatovací aplikaci LINE.\nInovace během her: Díky tomu, že je Visa exkluzivním partnerem pro platební technologie, jsou každé olympijské hry vybaveny nejmodernějšími technologiemi v placení. Mnohdy jsou tak teprve testovány zatím komerčně nedostupné technologie. Na olympijských hrách 2016 v Riu dostali sportovci z týmu Visa platební prsteny. Na zimních olympijských hrách 2018 v Pchjongčchangu zase Visa prodávala nositelnou elektroniku jako rukavice a odznáčky, se kterými šlo platit na bezkontaktních terminálech. Pro Tokio 2020 Visa zkoumá platební inovace včetně biometrického ověřování plateb, nositelné elektroniky a nových mobilních aplikací, které by mohly zahrnovat digitálně vydané karty.\nMěření zahraničního cestovního ruchu a útrat v Japonsku: Podle průzkumu společnosti Visa o cestování Japonsko překonalo USA a stalo se nejoblíbenější destinací posledních dvou let mezi dotazovanými cestovateli. V době příprav na olympijské hry Visa kontinuálně sbírá data o cestování a útratách spotřebitelů a předpovídá, jaké budou trendy v turismu v souvislosti s olympiádou, aby byli místní obchodníci připraveni na příchod zahraničních turistů.


Audiokniha Jan Klusák - Audioknihy ke stažení\nAudiokniha Jan Klusák\nSkladatel, literát a herec Jan Klusák, který v roce 2014 oslavil osmdesátiny, patří k nejvýraznějším osobnostem a tvůrcům české soudobé hudby. Jeho hudební řeč, patřící jak do kontextu neoklasicismu, tak do kontextu tzv. Nové hudby, je přijímána jako velmi osobitá a jedinečná. Jan Klusák: Hudba k vodotrysku, divertimento pro dechové kvinteto (1954) Dechové kvinteto posluchačů Pražské konzervatoře ve složení Bachmannová, Iveta, Kubita, Jaroslav, Kotlán, Petr, Peterková, Ludmila, Jersák, Marek (1988) Jan Klusák: Tetragrammaton sive nomina Eius, X.\n01 - Soucasni cesti skladatele Jan Klusak\n02 - Soucasni cesti skladatele Jan Klusak\n03 - Soucasni cesti skladatele Jan Klusak\n04 - Soucasni cesti skladatele Jan Klusak\n05 - Soucasni cesti skladatele Jan Klusak\n06 - Soucasni cesti skladatele Jan Klusak\nSkladatel, literát a herec Jan Klusák, který v roce 2014 oslavil osmdesátiny, patří k nejvýraznějším osobnostem a tvůrcům české soudobé hudby. Jeho hudební řeč, patřící jak do kontextu neoklasicismu, tak do kontextu tzv. Nové hudby, je přijímána jako velmi osobitá a jedinečná.\nJan Klusák: Hudba k vodotrysku, divertimento pro dechové kvinteto (1954) Dechové kvinteto posluchačů Pražské konzervatoře ve složení Bachmannová, Iveta, Kubita, Jaroslav, Kotlán, Petr, Peterková, Ludmila, Jersák, Marek (1988)\nJan Klusák: Tetragrammaton sive nomina Eius, X. invence pro velký orchestr č. 10 (1992) SOČR, dirigent Jiří Stárek (2010)\nJan Klusák: Na podzim "Herr, es ist Zeit", IX. invence pro alt, mužský sbor a orchestr na texty R. M. Rilkeho, P. Verlaina a K. Tomana (2011) SOČR, PFS, Jaroslava Maxová - alt, dirigent Tomáš Hanus, nahráno v roce 2014)\nJan Klusák: Smyčcový kvartet č. 4 (1990) Stamicovo kvarteto ve složení Matoušek, Bohuslav a Kekula, Josef - housle, Pěruška, Jan - viola a Leixner, Vladimír - violoncello (1991)


PŘÍRODA: Zamyšlení nad zlomeným křídlem\nPak se začala rodit civilizace, jejímž cílem je (dle mého názoru) dokázat, že zákony její jsou nadřazené zákonům přírody. Civilizovaný člověk vymyslel nejdříve různé šamany a léčitele a potom doktory a s nimi také veterináře. Co se týče veterinářů, nepředpokládám u jejich vzniku nějaké ušlechtilé důvody. Jako první se rozvíjela veterinární praxe pro velká hospodářská zvířata. Člověk potřeboval, aby mu zvířata sloužila a ne aby marodila a připravovala jej tím o jídlo nebo dokonce o peníze.\nAž mnohem později člověka napadlo, že by mohl pomáhat i jiným zvířatům. Těm svým, které byly jeho majetkem. Zjistil, že soužití se psem, kočkou, papouškem, případně jiným domácím mazlíčkem, mu vcelku prospívá, že je to vlastně moc příjemný pocit, vlastnit tvora, který je vám oddán a má vás rád. A také zjistil, že i on má své zvířecí kamarády rád a nechce, aby trpěli nemocemi. A tak jsme se postupně dostali až do současnosti. Vybrali jsme ty vyvolené druhy, kteří s námi budou sdílet domácnost a kterým budeme pomáhat, když onemocní.\nA potom jsme určili další - neméně inteligentní, ovšem ne tolik pohodlné pro soužití s námi - ti mají smůlu a jejich údělem je prožít pár měsíců svého mládí namačkáni kdesi v tmavém kotci a pak skončit na jatkách a na našem talíři. Poslední skupina zvířat pak nekončí ani na talíři, ani v člověčí domácnosti. Žije si svůj život a stále ještě, alespoň částečně, podléhá přírodním zákonům, pokud se ovšem okolní prostředí ještě dá nazývat přírodou.\nTakzvaný materialista by konstatoval, že všechno je v pořádku a že nevidí důvod se znepokojovat. Já mám však v hlavě tisíc nezodpovězených otázek a pocit, že tady něco nehraje. Pan Y jednou rukou drží propečené husí stehýnko a druhou šimrá za krkem mluvícího papouška. Ani ve snu ho nenapadne, že husa je stejně citlivý a inteligentní tvor, jako jeho papoušek. Ani paní X, která nade vše miluje své dva psy, se nikdy nezamyslela nad tím, jakým utrpením muselo projít telátko na jejím talíři. Narodilo se jako býček a jen pár dní po narození bylo odvedeno od matky, drženo v úzkém boxu a pak odvedeno na popravu.\nNedokážu to pochopit. Proč se člověk rozplývá nad novorozenými štěňaty své milované feny, ale štěňata lišky se legálně vybírají z nor a hromadně se vykrmují, aby pak byla zabita a stažena z kůží? Je to opravdu v pořádku?\nMnohdy mám pocit, že v naší civilizaci je všechno naruby a špatně. Nebo skoro všechno. Upadnete na chodníku a lidé dělají, že vás nevidí. Jen se proboha nikde neangažovat, starat se jen o sebe. Jak by potom mohl člověk chtít, aby se někdo angažoval při pomoci obyčejnému zvířeti? Naprosto neperspektivnímu, špinavému, divokému, to vám za váš skutek nezaplatí, ani nepoděkuje. Spíš vás ve strachu může kousnout, může vás třeba něčím nakazit a vůbec, PROČ ZROVNA JÁ bych mu měl/a pomáhat. A nepomůže nikdo. A podle mě, to už nejsou jen spravedlivé zákony přírody, neboť kde najdete uprostřed velkoměsta přírodu, ale sobecké a pokřivené zákony naší vyspělé civilizace.\nMinulý týden jsem se vracela pozdě večer z práce a pod eskalátory metra jsem si všimla schouleného holuba se svěšeným křídlem. Podle hromádek trusu kolem tam již nějakou dobu musel být, ale nikdo z lidí si jej nevšímal. Přede mnou šly dvě mladé dívky. "Jé, koukej, chudáček…", řekla jedna druhé a pokračovaly v cestě. Možná nejsem normální. Vůbec jsem sice nevěděla, co budu s holubem dělat, ale ani na chvíli mě nenapadlo, že bych ho tam měla nechat. Holub cestoval se mnou domů.\nKřídlo měl oteklé, plné fialových a černých podlitin a pod nimi ošklivou zlomeninu. Byl to hodně mladý holub, 2-3 měsíční, takové odrostlé holoubě. A byl ukrutně hladový. Kromě toho zlomeného křídla, byl docela v pořádku a když zjistil, že mu u mě nic nehrozí, pořádně si nacpal volátko a šel spát do rohu voliérky. Ráda bych se mu věnovala více, ale přiznám se, že starat se o 33 koček, 26 koťat, dva psy, papouška a zároveň o holuba se zlomeným křídlem se mi nezdálo nejrozumnější.\nPaní ze záchranné stanice nám nejdřív poradila, na jakou veterinu můžeme zavolat. Jinde by o holuba nepečovali. Vyslechla jsem dlouhou litanii o veterinářích a jejich vesměs negativním vztahu k divokým zvířatům a po pravdě řečeno, bylo mi z toho smutno, hrozně mě pobouřil urgentní případ lasičky se zauzlenými střevy, která musela počkat, až se ošetří psí pacienti, kteří přišli před ní… Volaly jsme s kolegyní doporučenému veterináři, abychom se zeptaly, co by se s holubem mělo dělat. Prý máme jen zafixovat křídlo, to určitě zvládneme…\nAsi jsme úplná nemehla, ale zkoušely jsme to naprosto neúspěšně. Nakonec tedy holub našel útočiště na záchranné stanici v Jinonicích. Paní měla křídlo zafixované během minuty a na veterináře, který nám laikům poradil, ať to zkusíme sami, se opět snášely hromy a blesky…Holub prý nejspíš prý nebude létat, i když určitá naděje tu je. Prý jich je tam takových asi stovka, voliéry jsou hodně prostorné a udržované. Věřím, že tam je o ně dobře postaráno…\nAle včera se do mě pustil jeden známý. Proč že jsem toho holuba vůbec sbírala. Že moje péče je pro něj jistě jen trápením. A teď navíc bude muset prožívat zbytek života ve voliéře bez možnosti létat. Tak jsem to vlastně udělala špatně? Nevím si rady. Měla jsem jej nechat pod eskalátory, aby tam pomalu umíral hladem a žízní? Měla jsem jej rychle zabít (což bych ale nedokázala), aby se netrápil? On ale nechtěl umřít. Já přeci nevím, co cítí ti holubi se zlomenými křídly, zavření na doživotí ve veliké kleci. Mají dostatek potravy a mají kolem sebe své ptačí kolegy.\nMá člověk právo je zabít? Má právo jim takto pomáhat? Co je vlastně správně? Vždyť nakonec i člověk žije svůj život v ohraničeném prostoru vymezeném povinnostmi, příkazy, zákazy, finančními prostředky a dalšími výdobytky civilizace.\nKočičí domek, 18. 7. 2006 (www.kotatka.unas.cz)


Zákaznická linka Dr. Oetker - Zkušební kuchyně Dr. Oetker | Dr. Oetker\nZkušební kuchyně Dr. Oetker: Zákaznická linka Dr. Oetker\nZeptejte se nás na cokoli, co se týká výrobků Dr. Oetker, pečení a čehokoli jiného. Ochotně a rádi vám pomůžeme. Ve spolupráci s našimi odborníky ze Zkušební kuchyně Dr. Oetker nebo z oddělení Kvality kontroly a vývoje odpovíme na všechny vaše zvídavé dotazy.\nOpakující se dotazy máme v naší sekci často kladených dotazů.\nMáte dotaz k přípravě produktu Dr. Oetker?\nRecepty Dr. Oetker\nNevíte si rady s přípravou receptu z naší receptové databáze? Chcete poradit tip na lahodný moučník pro speciální příležitost?\nInformace o složení produktů Dr. Oetker\nChcete se dozvědět více o složkách použitých v produktech Dr. Oetker?\nInformace o dostupnosti produktů Dr. Oetker\nHledáte a nemůžete najít svůj oblíbený produkt Dr. Oetker?\nByli jste nespokojení s kvalitou produktů Dr. Oetker?\nMáte nápad na zajímavý produkt, recept nebo službu, který byste nám rádi sdělili? Zavolejte nám nebo nám napište! Na naší zákaznické lince Vám rádi zodpovíme Vaše dotazy týkající se produktů i receptů Dr. Oetker a podělíme se s Vámi o zkušenosti s přípravou moučníků, dezertů i džemů.\nMůžete volat každý pracovní den od 8–14 h. Mimo pracovní dobu naší zákaznické linky je připraven záznamník a naše kolegyně Vás budou kontaktovat.\nJednoduše vytočte 844OETKER (844 638 537).\nTestování nových výrobků\nReceptáře ke stažení zdarma\nKompletní nabídka receptářů Dr.Oetker


Uzdravující armáda | Křesťanské společenství Juda - Mělník\nPublikováno 14.3.2015 | Autor: T. Korčák\nTomáš Korčák (3/2015)\nNedávno jsem při modlitbách viděl obraz přicházející armády uzdravujícího Božího lidu. Tato armáda sestávala ze tří skupin:\nPrvní (ze začátku nejpočetnější) byla tvořena z lidí, kteří měli v srdci neustále rostoucí touhu po tom, aby se projevovala zde na zemi Boží sláva skrze uzdravování nemocných, jako tomu bylo v evangeliích a Skutcích apoštolů. Vidí, že hlásané evangelium je Boží mocí a že víra druhých nemůže být založena na lidské argumentaci, ale na moci Boží (viz 1K 2,1-5; 4,20).\nDruhá skupina (stále rostoucí) sestávala z lidí uzdravených Boží mocí. Ve svém osobním zápase skrze vytrvalou víru v Pánovo slovo a jeho dílo na kříži zvítězili a to, co dostali, dávají dál. Jsou to lidé, kteří mají ve svém životě ohromné bohatství a skutečný poklad – prozkoušenou víru. Jak i Petr říká: Proto jásáte, i když jste nyní nakrátko, je-li to nutné, zarmouceni rozličnými zkouškami, aby osvědčenost vaší víry, vzácnější než pomíjející zlato, jež je zkoušeno ohněm, byla nalezena k chvále, slávě a cti při zjevení Ježíše Krista. (1P 1,6-7) Jak si udržet vírou získané uzdravení jako dědictví z Kristova kříže? Tak, že jako Ježíšův učedník zůstávám ve Slovu a modlím se za nemocné (viz J 8,31-32; Mt 10,8). V knize Zjevení se píše o těch, kteří vítězí (viz Zj 2,7.11.17.26; 3,5.12.21; 21,7). To jsou lidé, kteří se dokážou poučit i z proher, nevzdají se a zápasí, dokud jim Bůh nepožehná (viz Gn 32,27).\nTřetí skupinu tvořili lidé, jimž někdo z blízkých předčasně kvůli nemoci odešel z tohoto světa (tato skupina se postupně v poměru k druhým zmenšovala). Zde se nacházeli někteří silní bojovníci, kteří porozuměli principu odškodnění od nepřítele, který ukradl, zničil a zabil. Tito lidé se nenechali odradit zklamáním a přinášeli Bohu oběť chval podle Abakuka 3,17-19: I kdyby fíkovník nerozkvetl a na révě nebyla úroda, selhal výnos olivy a pole nevydala potravu, z ohrady zmizel brav a ve stájích nebyl skot, já se budu radovat v Hospodinu, budu jásat v Bohu, který mě zachraňuje. Panovník Hospodin je má síla, činí mé nohy podobné laním, dává mi kráčet po návrších. Chvála a uctívání pro ně není projevem dobrých pocitů nebo zištných důvodů. Chválí Boha pro Něho samotného. Proto nedali prostor skepsi a srdce jim neztvrdlo nevěrou (viz Mk 16,14).\nKdyž mi bylo asi 19 let, prožil jsem určitou zkušenost a učinil rozhodnutí, které mne určuje až do dneška. Tenkrát jsem se modlil a postil za jednu ženu, co umírala na rakovinu a ona nakonec zemřela. Byl jsem z toho velice zklamaný a dezorientovaný. Při modlitbách jsem se dostal do Boží přítomnosti a učinil jsem dvě rozhodnutí. V tom bylo naprosto Boží vedení a nějak se to vypálilo do mého ducha. První bylo: Já tě, Bože, nepřestanu chválit! A druhé: Já nepřestanu věřit tvému Slovu! Mnohokrát jsem si za svůj život připomínal tato rozhodnutí a ta mi pomohla projít i velmi těžkými obdobími. Mám rád životopisy velkých křesťanských mužů a žen, kteří procházeli reálným životem a často i různými velkými těžkostmi a přitom to nevzdali. I my projdeme vším, protože milujeme Pána!\nBill Johnson říká, že ve víře neexistuje neúspěch: „Mnozí lidé jsou zklamaní, protože jejich sny se nenaplnily. Jsou rozbolavělí a frustrovaní a odmítají zvěst, že věřící má právo snít. Prodlužované očekávání působí srdci bolest, nicméně to není konec verše. Měli bychom číst dál: …ale naplněná touha je stromem života (Př 13,12). Existuje vyšší pravda: Když lidé sní, ale nevidí, že se jejich sny vyplňují, razí cestu dalším, kteří sní tentýž sen, a nakonec dosáhnou průlomu, který vyhlíželi. Pro mnohé je těžké najít v tom útěchu, to je však dáno naší mylnou domněnkou, že jde především o nás. Ve víře neexistuje neúspěch. Co se nám zde na zemi jeví jako tragická ztráta, vypadá z nebeské perspektivy jinak. To, co v nebi sklízí uznání, je zde na zemi často zesměšňováno. Když někdo zemře při pokusech uplatňovat víru, lidé často kritizují jeho rozhodnutí jako pošetilé. Málokdo si uvědomuje, že jejich prohra připravuje půdu, v níž někdo nakonec svůj sen uskuteční, protože ona prohra připravovala cestu průlomu.\nTi, jejichž sny se neuskutečnily, se mohou utěšovat tím, že razili cestu jiným. Sehráli roli, kterou bychom mohli nazvat křtitelovskou. Jan Křtitel připravoval cestu Tomu, který měl přijít. V dějinách bychom narazili na spoustu lidí, kteří neviděli, jak se jejich sny naplňují. Mnozí byli na sklonku svého života přesvědčeni, že neuspěli. Škoda, že si neuvědomujeme, že i když někdo se svým snem neuspěje, klade základ, na němž někdo další uspěje. Někdo sází, jiný zalévá a opět někdo jiný sklízí. Všichni máme důležitý úkol připravit prostor, aby se Králi králů dostalo více slávy. Jde o Něj, nikoli o nás.“ (Bill Johnson: Snění s Bohem – Jak spolupracovat s Bohem na proměně kultury, Juda 2015)\nJestliže zápasíš za uzdravení a ve svém okolí vidíš pouze (nebo převážně) porážku, je pro tebe velice inspirující Žalm 91. Žalmista zde povzbuzuje: Nebudeš se bát nočního děsu, ani toho, že ve dne přiletí šíp, ani moru, obcházejícího po setmění, ani zhouby, jež ničí za poledne. Po tvém boku padne tisíc, deset tisíc po tvé pravici, k tobě se to nepřiblíží. (Ž 91,5-7) Strach přitahuje problémy (viz Jb 3,25) a příkaz „neboj se“ je výzvou k tvému aktivnímu rozhodnutí, čemu budeš věřit. V tomto žalmu jsme vyzýváni k devíti činnostem:\nPřebývat v úkrytu Nejvyššího, což znamená být skrytý v přítomnosti Boží a odpočívat v jeho nadpřirozeném pokoji. V obrácení a ztišení bude vaše spása, v klidu a důvěře vaše vítězství. (Iz 30,15 ČEP) Toto je základ jakéhokoliv dalšího boje!\nVyznávat svojí víru – říkat to, co o mně říká Bůh ve svém Slovu.\nDoufat a důvěřovat svému nebeskému Otci jako dítě.\nOdmítat nabídky strachu skrze víru a vyznání Božího slova a střežit si svoji mysl před myšlenkami a scénáři, které kradou pokoj.\nUčinit Hospodina, Nejvyššího, jediného Boha, svým příbytkem – to je místo tvé identity – On je v tobě a ty v něm (viz J 15).\nMáš šlapat po hadech a štírech a po veškeré moci nepřítele a v ničem ti neuškodí (viz L 10,19) – tedy aktivně postupovat proti jakékoli nemoci či jejím příznakům…\nPřilnout k Hospodinu – což je místo rostoucí důvěrnosti, která působí důvěru.\nPoznávat Boží jméno – v uctívání Božích jmen postupně poznávat všechny aspekty Božího charakteru.\nVolat k Bohu s vírou, že on odpoví (viz Žd 11,6).\nVe své knize Studnice uzdravení (Juda 2008) zmiňuji proroctví od Patricie Kingové, které vyslovila v roce 2004 o probuzení v uzdravování: „Přijměte mé povzbuzení a potěšení, říká Pán. Ačkoliv svět je plný zhoubného díla toho zlého, ačkoliv moc hříchu naplnila národy nemocemi a bolestmi, ačkoliv nepřítel přišel, aby kradl zabíjel a ničil, já jsem přišel s životem v hojnosti pro všechny, kdo ho přijmou. Chystám se pozdvihnout úroveň víry v mém těle v nastávajících dnech. Církev povstane ve víře ve velké uzdravující probuzení. Den znamení, divů a zázraků ve skutečnosti již začal. Obzvláště vyliji svého Ducha s uzdravující mocí skrze mladší generaci a oni se budou směle pohybovat v projevech mého Ducha. Dokonce i ti nejmladší z mladé generace budou použiti.\nDo mého těla znovu přijde důraz na vyučování o víře a můj lid bude vyzván mým Duchem postavit se na Boží slovo a již více nepochybovat, ale věřit. Mnoho jednotlivců, kteří mi důvěřují, bojují právě nyní dobrý boj víry za uzdravení své vlastní nebo někoho ze svých blízkých navzdory vší opozici ve viditelném světě. Tito lidé připravují cestu, aby byla vylita moje uzdravující přítomnost. Tito vytrvalí lidé budou použiti k tomu, aby zlomili velký odpor nevěry, který byl vybudován v ponebesí. Bojují dobrý boj a jsou vytrvalí, dokud nedosáhnou velké vítězství. Někteří z nich, podobně jako hrdinové víry z Židům 11, půjdou do svých hrobů ve víře, aniž by viděli projevy hnutí uzdravení ve viditelném světě, ale zanechají za sebou sílu víry, která bude pokračovat a zlomí hradby odporu v ponebesí, dokud se neprolomí uzdravující probuzení. To je vytrvalost svatých.\nProstor pro službu uzdravování, která povstala po celém světě, se nesmírně zvětší a přibude svědectví o zázracích. Dar proroctví a slovo poznání bude také mocně používáno, aby odstartovalo uzdravování. Rozdmýchejte v sobě uzdravující pomazání a pohněte se nyní kupředu, abyste sloužili těm, kdo trpí. Já jsem Hospodin, který uzdravuji.“\nS manželkou jsme byli dva roky v modlitebním týmu za Jamese a Michal Ann Gollovi. Oba bojovali mnoho let za uzdravení z rakoviny. Michal Ann však zemřela a James byl asi půl roku po její smrti zázračně uzdraven (měl rakovinu na neoperovatelném místě). Předešlé proroctví bylo čteno i na pohřbu Michal Ann. Těsně než zemřela, James sloužil v nějaké církvi, kde k němu přistoupil jakýsi člověk a podal mu modrou obálku. Vložil si ji do kapsy saka a pak rychle jel domů kvůli zhoršenému zdravotnímu stavu manželky. Strávil s ní poslední noc života, kdy však již nemohla mluvit. Po jejím odchodu domů k nebeskému Otci James velice litoval, že neslyšel její poslední slova. Duch svatý mu při modlitbách připomněl, že má v saku modrou obálku. Byla v ní kartička s citátem Winstona Churchilla: Nikdy, nikdy, nikdy, nikdy se nevzdávej! James má za to, že to byla její poslední slova a že mu to dal sám anděl. Když James v roce 2011 navštívil náš sbor, ptali jsme se ho na tuto zkušenost. Hned vytáhl ze své Bible modrou obálku s tímto citátem (dokonce jsme se s Jamesem vyfotili a já tuto kartičku s citátem držím ve své ruce).\nChurchill tuto výzvu vyslovil v roce 1941 ve válce proti hitlerovskému Německu. Přečtěme si to celé a vztáhněme to na všechnu moc temnoty: Nikdy neustupujte, nikdy, nikdy, nikdy, nikdy, v maličkostech ani velkých věcech, o kus ani o kousek, ledaže byste ustoupili cti a dobrému mravu. Nikdy neustupujte před nátlakem, nikdy se nepoddejte zdánlivě zdrcující převaze nepřítele.\nVraťme se k mému vidění. Pro celou tuto uzdravující armádu se jakékoli druhy nemocí stávají výzvou k vytrvalým osobním modlitbám s nemocnými. V našem životě je mnoho zápasů, ale i tužeb a snů, které se naplní jako sklizeň našeho zasévání. Ať už je to při zápasu za sebe samého nebo za druhé zaséváme Boží zaslíbení o uzdravování z Písma, povzbuzení, modlitby, chvály, děkování za každé (i drobné) zlepšení a především děkování za to, co pro nás bylo před 2000 lety vydobyto Kristem na kříži. Někdy je potřeba pastýřská péče. Jde o to, abychom věřili a přinášeli přítomnost dobrého milujícího nebeského Otce, který pochybujícím říká: „Chci, abys byl uzdraven! Žij!“ (viz Ez 16,6; Mt 8,3; Ž 118,17; J 10,10)\nPavel říká: Nemylte se (doslova: nebuďte sváděni), Bohu se nikdo nebude vysmívat. Co člověk zaseje, to také sklidí. Kdo zasévá pro (doslova: do) své tělo, z těla sklidí zkázu; kdo zasévá pro (doslova: do) Ducha, z Ducha sklidí život věčný. V činění dobra neochabujme; nezemdlíme-li (nebo: nevzdáme-li se), budeme ve svůj čas žnout. Tak tedy dokud máme čas, čiňme dobro všem, zvláště však těm, kteří patří do rodiny víry. (Ga 6,7-10) Je tedy potřeba zasévat doslova do ducha. Božská sklizeň potřebuje duchovní zasévání. V našem znovuzrozeném duchu jako v děloze roste semeno zaslíbení. Trpělivě zaséváme, vytrvale zaléváme, nevzdáváme se pro neúspěchy a vyhlížíme sklizeň. Abychom mohli sklízet, musíme vytrvat. Ten, kdo zasévá do svého těla a je určován pouze tím, co vidí jeho přirozené smysly, velmi brzy a velmi lehce svůj zápas vzdá. Neochabneme, když vytrvale zaséváme do svého ducha Boží zaslíbení a když máme před očima vidění sklizně. Služba druhým evangeliem, pomocí a povzbuzením je duchovním zaséváním, které přinese sklizeň.\nNásleduje několik biblických tezí o moci semena, nad kterými je dobré rozjímat:\nDobré semeno je Boží slovo a synové Království (L 8,11; Mt 13,37-39; L 8,15)\nV Božím království všechno, co zemřelo samo sobě, roste (J 12,23-26)\nCo zaséváš – to budeš sklízet (Ga 6,7-9)\nJak zaséváš – tak budeš sklízet (2K 9,6-11)\nNezemdlíš-li a nevzdáš-li se, budeš ve svůj čas žnout (Ga 6,9)\nTi, kdo nyní s pláčem zrno rozsévají, se zpěvem pak budou sklízet úrodu. Setba – to je oběť, sebezapření, teprve žeň přinese sladkou odměnu (Ž 126,5-6 SNC)\nKdo rozsévá spravedlnost, má mzdu jistou (Př 11,18 ČEP)\nSemeno klíčí a roste a země sama od sebe plodí (Mk 4,23-29)\nTedy ani ten, kdo sází, ani ten, kdo zalévá, nejsou něčím zvláštním, ale Bůh, který dává růst (1K 3,7)\nBoží království je podobno hořčičnému zrnu (Mk 4,30-32; Mt 13,31-32; L 13,18-19)\nRosteme v krocích a úrovních od milosti k milosti, od víry k víře, od slávy k slávě, od síly k síle (J 1,16; Ř 1,17; 2K 3,18; Ž 84,8; Iz 40,29-31)\nCílem našeho života a služby je zjevení a oslavení Krista (J 3,30; 2Pt 1,2; 3,18; Ef 4,15)\nČeká nás velká sklizeň (Iz 60,22; Iz 54,1-3)\nCo a jak ve svém životě sklízíš? Co a jak ve svém životě rozséváš? Co a jak budeš sklízet?\nNa závěr povzbuzení od apoštola Pavla: Neodhazujte tedy svou smělou důvěru, která má velikou odplatu. Je vám totiž třeba vytrvalosti, abyste vykonali Boží vůli a obdrželi zaslíbení. ‚Neboť ještě velmi, velmi krátký čas, a ten, který má přijít, přijde a nebude otálet; můj spravedlivý bude žít z víry, ale kdyby ustoupil, nebude v něm mít moje duše zalíbení.‘ My však nejsme ti, kdo ustupují k záhubě, nýbrž lidé víry k zachování duše. (Žd 10,35-39)\nPříspěvek byl publikován v rubrice Proroctví, Uzdravování a vysvobozování, Vítězný život křesťana se štítky Tomáš Korčák. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.


Samolepící dekorace Srdce 007 - 100x115 cm - nejlevnější eshop\nNemyslite jen na sebe. Samolepící dekorace Srdce 007 - 100x115 cm jsou parádní dárek pro vaše přátele. Návrháři Samolepící dekorace Srdce 007 - 100x115 cm - nejlevnější eshop chystají na příští sezónu spoustu vychytávek. Těšte se.\nSamolepící dekorace Srdce 007 je nabízena ve velikosti 100x115 cm a je vhodná pro ozdobení obývacího pokoje, ložnice, kuchyně, dětského pokoje a různých částí Vašeho bytu či domu.\nPodobné produkty jako Samolepící dekorace Srdce 007 - 100x115 cm\nSamolepící dekorace Kočka a ptáček 0459 - 100x115 cm\nNálepka na zeď Srdce 007 - 105x120 cm


Yuanjiawaornis viriosus, nový raný pták z Číny – Wild Prehistory Česko\nHome Novinky paleontologie Yuanjiawaornis viriosus, nový raný pták z Číny\nDavid Černý 30.3.2015 17.12.2015\nEvoluční historie ptáků zasahuje hluboko do druhohor a zahrnuje celou řadu skupin, které nezanechaly žádné žijící potomky. Tou zdaleka nejrozmanitější jsou enantiorniti (Enantiornithes), poprvé popsaní na základě fosilního materiálu z argentinské svrchní křídy v roce 1981. Jméno Enantiornithes, které pro tuto vývojovou větev zavedl paleontolog Cyril Walker, znamená doslova přeloženo „opační ptáci“ a odkazuje na charakteristickou stavbu ramenního pletence, která i po více než třiceti letech zůstává jedním z jejích nejlepších poznávacích znaků. Zatímco u žijících ptáků a jejich blízkých vymřelých příbuzných zapadá hrbolek na lopatce do jamky na krkavčí kosti, u enantiornitů totéž skloubení zajišťuje výstupek na krkavčí kosti a odpovídající prohlubeň na lopatce.\nSulcavis, blízký příbuzný jüanťiawaornise, podle Stephanie Abramowicz.\nV současnosti známe více než 50 platných druhů enantiornitů, mezi kterými najdeme jak drobné opeřence nepřesahující tělesnými rozměry vrabce (Iberomesornis, Parvavis), tak i predátory s rozpětím křídel okolo 1,2 metru, přirovnávané k orlům nebo kondorům (Enantiornis). Enantiorniti obývali celou řadu prostředí a obsadili nejrůznější potravní i ekologické niky: nalezli bychom mezi nimi specializované šplhavce (Fortunguavis), brodivé (Lectavis) i zdatné plavce (Yungavolucris). Avisaurus a Soroavisaurus byli dravci podobní dromeosauridům nebo žijícím jestřábům, Longipteryx se svými dlouhými čelistmi a zakřivenými zuby pravděpodobně představoval specializovaného rybožravce a jantar nalezený mezi kostmi enantiornita Enantiophoenix svědčí o konzumaci stromové mízy. Široké škále potravních specializací odpovídala i značná morfologická různorodost: Longirostravis mohl pomocí svých dlouhých, útlých, na špičkách ozubených čelistí hledat v bahně bezobratlé po způsobu dnešních ústřičníků; Gobipteryx – mezi enantiornity jedinečný svým bezzubým zobákem – byl zřejmě semenožravý; a rýhování na zubních korunkách taxonu Sulcavis mohlo být vhodné k drcení kořisti s tvrdou vnější kostrou, jakou představoval např. hmyz nebo krabi.\nAčkoli byli enantiorniti popsáni ze všech kontinentů kromě Antarktidy, zhruba polovina jejich ohromující diverzity je známa ze skupiny Jehol v severovýchodní Číně. Právě z ní pochází i nový enantiornit, kterého nyní popisuje tým vedený Tung-Jü Chu’em z Šen-jangské pedagogické univerzity. Fosilní materiál taxonu Yuanjiawaornis viriosus, jak byl nový pták nazván (jméno znamená „silný pták z Jüan-ťia-wa“), byl nalezen v souvrství Ťiou-fo-tchang (stáří 120 milionů let) a sestává z poměrně kompletní kostry, která však postrádá lebku a část páteře. Volné záprstní kosti v kombinaci se srostlými křížovými obratli naznačují, že kostra patřila jedinci, který ještě nedosáhl plné dospělosti. I přesto je ale Yuanjiawaornis na poměry enantiornitů poměrně velký: z jeho raně křídových současníků ho co do tělesných rozměrů překonává pouze Pengornis, měřící v rozpětí křídel zhruba půl metru.\nNěkolik anatomických znaků řadí jüanťiawaornise do blízkosti skupiny Bohaiornithidae, rozeznané teprve v loňském roce a zahrnující např. taxony Bohaiornis, Shenqiornis nebo Sulcavis. Podle Wangova týmu, který za popisem bohaiornitidů stál, mělo jít o relativně velké dravce, podobné v některých ohledech dnešním orlovcům (Pandion) a snad částečně specializované na lov ryb. Zde je na místě určitý skepticizmus, neboť příbuzenské vztahy mezi enantiornity zůstávají jednou z nejproblematičtějších oblastí evoluce raných ptáků. Ačkoli byla v rámci enantiornitů rozeznána řada možných podskupin (Avisauridae, Cathayornithidae, Euenantiornithes, Longipterygidae), jejich rozsah kolísá v takové míře, že často nemá smysl je používat. Dokonce i analýzy příbuzenských vztahů založené na drobných obměnách stejné základní sady dat podávají drasticky odlišné výsledky a jednotlivé větve výsledných evolučních stromů bývají obvykle velmi slabě podložené. Je tedy otázkou, zda bohaiornitidi nejsou jen další ze skupin, o kterých už po jejich počátečním popisu nikdy neuslyšíme. Zdá se však, že můžeme být opatrně optimističtí: kromě Wangova týmu totiž velmi podobné uskupení podpořil i nezávislý, zatím nepublikovaný rozbor příbuzenských vztahů od italského paleontologa Andrey Caua. Jak sama existence bohaiornitidů, tak i jejich příbuzenství s jüanťiawaornisem navrhovaná Chu’ovým týmem ale ještě budou muset být podrobeny dalšímu testování.\nJedním z nejzajímavějších znaků nového ptáka je tvar křížové kosti, která je uprostřed výrazně užší než na koncích. To je přesný opak stavu, který pozorujeme nejen u primitivních dlouhoocasých ptáků a jejich nejbližších příbuzných z řad neptačích dinosaurů, ale také u taxonů Apsaravis nebo Ichthyornis, kteří mají k moderním ptákům blíže než enantiorniti. Zajímavé je, že stejné zúžení v prostřední části vykazuje i křížová kost bohaiornitidů a dokonce i některých enantiornitů z pozdní křídy. Je proto možné, že tento anatomický rys charakterizuje skupinu Enantiornithes jako celek – šlo by pak o další znak, v němž jsou „opační ptáci“ opační.


SRDEČNí SVALY - STRUKTURA, FUNKCE A NEMOCI - ANATOMIE\nSrdeční svaly je součástí srdce. Přebírá důležitou funkci. Některé nemoci mohou narušit fungování svalů. Vážné následky vyplývají z poruch a stížností. Proto pokud máte podezření na nemoc, je třeba vyhledat lékařskou pomoc rychle.\nJaké jsou srdeční svaly?\nSrdeční svaly je určitý typ svalu, který se vyskytuje pouze v oblasti srdce. Tvoří velkou část stěny lidského srdce. Svaly nejsou svaly dobrovolné. I když jsou ovlivňovány a pohybovány vlastní vůlí, srdeční sval funguje bez potřeby pozornosti majitele.\nMísto toho srdeční sval zajišťuje, že krev je čerpána tělem natrvalo a bez znatelného úsilí. Kontrakce jsou pro tuto funkci rozhodující. Srdeční svaly tak přijímají životně důležité úkoly. Jakmile srdce není schopno pumpovat krev přiměřeně žilami, dojde k závažným komplikacím. Takový stav může vést ke smrti dotyčné osoby.\nPočet srdečních rytmů zároveň poskytuje informace o zdravotním stavu a fyzické kondici pacienta. Například u některých nemocí je běžný vysoký puls. Kromě toho je sval během fyzické námahy napjatý. Srdeční sval je zodpovědný za zajištění toho, že v každé situaci dosáhne dostatek kyslíku k buňkám.\nSrdeční sval se odlišuje od hladkých a pruhovaných svalů. Zároveň však má vlastnosti, které jsou společné oběma. Srdeční sval je tedy zvláštní forma, jejíž struktura připomíná pruhované svaly, které se vyskytují v kosterních svalech.\nJednotlivé stavební bloky představují prvky, které se stále zmenšují. Do svalu se hromadí velké množství svalových vláken. Sval, stejně jako jednotlivá vlákna, je obklopen ochrannou vrstvou, membránou. V nejmenších částech svalu jsou bílkoviny. Svaly se mohou stahovat pouze díky existenci proteinů. Za kontrakci jsou zodpovědné proteiny aktin a myosin.\nJsou umístěny v určité struktuře, která při pohledu se speciálními nástroji vytváří vodorovné pruhy. Systém trubek se navíc podobá příčným pruhovým svalům. To jsou prostory v cytoplazmě, kde je uložen vápník. To jsou velmi důležité pro kontrakci svalu. To je jediný způsob, jak se sval rychle a silně stahuje. Srdeční svaly jsou však také podobné hladkým svalům.\nTo je zřejmé při pohledu na jednotlivé buňky. Na rozdíl od pruhovaných svalů má každá buňka jádro. Na druhé straně kostrové svaly mají buňky, které někdy obsahují stovky jader.\nSrdeční sval má jednu hlavní funkci: pumpovat krev skrz tělo a tím zásobovat každou buňku kyslíkem. Bez práce svalů by život nebyl možný. Ke kontrakci dochází na základě vnitřního vodivého systému. Jedná se zejména o určité buňky, buňky stimulátoru.\nMohou se spontánně vybít a v této formě se také vyskytují v hladkých svalech. Zpočátku proces začíná primárním kardiostimulátorem, sinusovým uzlem. Úlohou sínusového uzlu je diktovat srdeční frekvenci. U zdravého člověka je to přibližně 60 až 80 tepů za minutu.\nVzrušení dosáhne síňových svalů ze sinusového účtu. Tyto smlouvy a předat kontrakci do AV uzlu. Prostřednictvím dalších přechodných kroků, ve kterých dochází ke zpoždění kontrakce, se konečně dostane do srdečního svalu komor. Vzrušení způsobuje, že srdeční komory se stahují a krev vychází. Každý srdeční rytmus lze tedy rozdělit do dvou fází.\nV prvním se uvolňují srdeční svaly komor, což umožňuje pronikání krve do dutin. Následuje druhá fáze, ve které se svaly napjdou. Vytvoří se vysoký tlak, který je v konečném důsledku zodpovědný za to, že krev může být čerpána do tepen. Dvě fáze se nazývají diastole a systole. Pokud dojde ke kolísání krevního tlaku, má srdeční sval schopnost samostatně přizpůsobit svou aktivitu příslušným okolnostem. Další procesy jsou nutné až později.\nPokud je srdeční sval omezen ve své funkci stížnostmi, může dojít k ohrožení života postižených. Poruchy lze rozdělit na elektrické nebo mechanické formy. Je také možná směs podtypů.\nZměna velikosti srdce se nazývá mechanické narušení. V procesu čerpání pak vznikají stížnosti. Elektrické stížnosti jsou rušení v přenosu podnětů. Poruchy srdečního svalu obvykle způsobují zvětšení velikosti svalu. Zde se dělí další rozlišení.\nNapříklad zesílení srdečního svalu je často výsledkem vysokého krevního tlaku. Levá komora je pak nucena tvrději pracovat, aby udržovala dostatečně vysoký tlak, aby krev proudila do tepen. V důsledku tohoto chování se srdeční sval přizpůsobuje, ve kterém více buněk vzniká. Z určitého bodu však již sval nemůže být zásobován krví.\nPokud se příliš zvětší tloušťka, je funkce svalu omezena. Srdeční selhání se vyvíjí. Současně nedostatek kyslíku v některých svalech zvyšuje riziko srdečního infarktu. Srdeční sval může být zapálen nebo opotřebován kvůli určitým faktorům. Infekce je často způsobena bakteriemi, ale za příznaky mohou být také zodpovědné drogy, alkohol, chřipkové viry, houby a paraziti. Průběh nemoci závisí především na závažnosti zánětu.\nTagy: Gynekologie Cestovat Zdraví A Životní Styl,\nSrdeční svaly jsou součástí srdce. Přebírá důležitou funkci. Některé nemoci mohou narušit fungování svalů. Vážné následky vyplývají z poruch a stížností. Proto by mělo být\nCopyright 2020 https://yourchiropractichealth.com Srdeční svaly


Kvalitní Homeville Homeville froté prostěradlo čokoláda - 90x200 cm\nKvalitní produkt Homeville Homeville froté prostěradlo čokoláda - 90x200 cm z kategorie Prostěradla se v e-shopech prodává za cenu 359 Kč. V odkazech a popisku níže, naleznete podrobnosti a kompletní informace o produktu.\n- EAN 8595638206709 a produktové číslo P10273\nHomeville Homeville froté prostěradlo čokoláda - 90x200 cm na Heuréce\nPřemýšlíte kde koupit nejlepší Homeville Homeville froté prostěradlo čokoláda - 90x200 cm? Dejte na zkušenosti a doporučení ostatních. V kategorii Prostěradla se nachází stoky produktů, vyberte ten nejlepší. Podívejte se na recenze produktu na heuréce a přečtěte si zkušenosti ostatní zákazníků.


Mše svatá (KGI)\nNavigace: Tematické texty L LiturgieDelší texty\tMše svatá (KGI)\nSlužba světu, nebo bohoslužba?\nSám se mohu modlit lépe\nMše – hostina, oběť, památka, svátek\nKdyž nám hned nespadne chléb z nebes,\nbudeme tu bez chleba.\nKdyž se sami nestaneme chlebem a vínem,\njsme tu zbytečně!\nK titulní fotografii:\nPodstavec oltáře katedrály v Bruselu; dva pelikáni (starý křesťanský symbol starostlivosti Krista) nesou oltářní stůl, na kterém jsou připravovány dary slavnosti eucharistie.\nSlužba světu, nebo bohoslužba\nPočet účastníků bohoslužeb i v katolických kostelech klesá. Přes reformu liturgie a zavedení používání národního jazyka při mši; přes všechny pokusy, zvláště pořádat „moderní“ bohoslužby.\nDůvodů pro pokles počtu návštěvníků bohoslužby je příliš mnoho, než abychom je zde mohli vypočítat. Argumenty proti bohoslužbě jsou ale z největší části tytéž jako proti modlitbě (viz předchozí dopis). Jestliže se tam říkalo: „lépe jednat než se modlit“, tak v souvislosti s bohoslužbou se říká: „Služba ve světě a pro člověka je důležitější než bohoslužba.“ Opět nesprávná alternativa. Nemůže tady být žádné „buď – anebo“, nýbrž jen „jak – tak“; obojí patří dohromady. Pro křesťana je sice celý život bohoslužbou (srov. Ř 12,1 a další; 1 K 10,31; srov. také dopis č. 16), ale náš vztah k Bohu musí být výrazně vyslovován také ve chvále a díku.\nBylo by například nelidské, kdybychom jen pracovali, ale nikdy nepřemýšleli o naší práci a jejím smyslu. A bylo by právě tak nelidské, kdyby se v manželství jeden sice věrně staral o druhého, ale nikdy by nevyjádřil náklonnost také ve slovech, dárcích a něžnostech. Co není vyjadřováno, natrvalo zahyne.\nSlužba světu nepřichází bohoslužbou zkrátka, naopak: Bohoslužebná slavnost nás důrazně posílá opět do světské „služby Bohu“; a když křesťan slaví bohoslužbu správně, pak u dveří do kostela nevklouzne do jiné kůže. Neustupuje před světem, nýbrž svět přijímá. V bohoslužbě je právě naše každodenní konání kriticky prověřováno a podněcováno měřítkem slova Božího.\nJeden jihoamerický biskup píše v pastýřském listu: „Bohatí chodí denně na mši, nesplňují ale příkaz křesťanské lásky k bližnímu.“ Někteří křesťané ve skutečnosti bohoslužbou a příležitostnými dary uklidňují své svědomí a cítí se pak zproštěni zodpovědnosti za sociální spravedlnost ve světě apod. Je pochopitelné, když se moderní člověk k takové „zbožnosti naprázdno“ staví skepticky.\n- Co si myslíte o následujícím příkazu Ježíšově: „Přinášíš-li tedy svůj dar na oltář a tam se rozpomeneš, že tvůj bratr má něco proti tobě, nechej svůj dar před oltářem a jdi se nejprve smířit se svým bratrem; potom teprve přijď a přines svůj dar.“ (Mt 5,23-24)\n- Aby sociologie prozkoumala „církevnost“ křesťanů, sahá nejčastěji k návštěvě bohoslužby jakožto statisticky uchopitelnému kritériu. Považujete to za dostačující?\n- Druhý vatikánský koncil nazývá bohoslužbu vrcholem a pramenem křesťanského života. Jak posuzujete toto stanovisko? Odpovídá vaší zkušenosti?\nSám se mohu modlit lépe…\nČlověk je tvor společenský. Můžeme si představit dobrý rodinný život bez společného jídla, bez rozhovoru, bez svátků? – To všechno platí i pro náboženskou oblast. Soukromý život je důležitý a nezbytný. Modlitbě ve společenství ale Kristus přislíbil: „Neboť kde jsou dva nebo tři shromážděni ve jménu mém, tam jsem já uprostřed nich“ (Mt 18,20).\nOficiální bohoslužby církve se nazývají liturgie (řec. = konání lidu). Je jasné, že společná bohoslužba potřebuje jistý pořádek; že se každý nemůže modlit, co chce. To s sebou přináší nebezpečí, že myšlenky při společné modlitbě odbočují mnohem snáze než při soukromé. Zvláště pak, když se ve společné modlitbě nevyskytují vlastní prosby. Proto je pochopitelné, když někteří říkají: Sám se můžu modlit lépe. Přesto ale člověk jako křesťan nemůže odhlížet od toho, aby se také účastnil bohoslužebného shromáždění. Křesťanská víra není nikdy soukromou věcí.\nModlit se společně vysvobozuje z osamocení. Ale také z ochuzení a jednostrannosti vlastního modlení. Při soukromé modlitbě přetrvává nebezpečí, že člověk přespříliš krouží kolem sebe samého a vlastních proseb. Účastí na bohoslužbě je ale člověk konfrontován s prosbami církve a času. Je mu připomínáno, aby kromě prosby nezapomínal na chválu a dík.\nProto má být při bohoslužbě viditelná sounáležitost věřících a jednota církve. Zaměstnanec a šéf, rolník a městský člověk, chudý a bohatý, černý a bílý sedí ve stejné lavici. Tak se bohoslužba stává znamením nové společnosti, ve které žijeme jako bratr a sestra mezi sourozenci.\nJe ovšem nutno dodat, že tohoto cíle není ve všech obcích dosaženo. Příliš často jsou k sobě účastníci – především při bohoslužbách s velkou účastí – cizí a lhostejní. Právě mladí lidé jsou proto bohoslužbami oslovováni spíše v malých skupinách.\nKdyž naši víru vyjadřujeme společně se stejně smýšlejícími, posiluje to radost z víry a sílu víry každého jednotlivce. My všichni potřebujeme prostředí, které nás nese. Zkušenosti ukazují, že bez náboženského společenství mnozí lidé snadno ztrácejí kontakt s Bohem. Je těžké věřit sám.\nKatolická bohoslužba je většinou nazývána „mše svatá“. Toto jméno pochází z latinského propouštěcího pozdravu: „Ite, missa est“ (doslova: Jděte, to je propuštění). Ve slově propuštění, missa (pozdně latinská forma pro missio), je ale zároveň obsažena také myšlenka vyslání; mše svatá tedy nezná žádný konec, nýbrž jen propuštění – z posílení víry při bohoslužbě do dalšího konání víry ve všedním dni.\nVe mši svaté jsou odedávna spojeny dvě bohoslužby: takzvaná bohoslužba slova, ve které je uchováváno dědictví židovské bohoslužby (při tom stojí kněz u čtecího pultu); a slavnost eucharistie, která se vztahuje k večeři Ježíšově.\nPrvní křesťané nejdříve nadále chodili o sabatu do synagogy, ale v první den týdne se shromáždili k oslavě večeře. Když se později úplně oddělili od židovské obce, nechtěli se vzdát tradice bohoslužby, a proto ji spojili s oslavou večeře do jedné bohoslužby. Obě tyto části jsou rámovány otevřením (pokřižování, pozdrav, akt pokání a modlitba) a ukončením (děkovná modlitba, požehnání, propuštění).\nV centru židovských bohoslužeb bylo čtení ze starozákonních knih Zákona a Proroků a jejich vykládání. První křesťané převzali tento pořádek, nebrali ale texty už jen ze Starého zákona, nýbrž později především také z tehdy vznikajících záznamů slov a činů Ježíšových. Dnes je součástí katolické bohoslužby jedno čtení ze Starého zákona a jedno z Apoštolských skutků nebo novozákonních listů (často je vybírán jen jeden z nich). V každém případě pak ale následuje úryvek z některého evangelia.\nČasto je toto evangelium slavnostně zpíváno. Při slavnostní bohoslužbě jsou k pultu na čtení přinášeny svíčky a kadidlo, aby se vyjádřilo, že ve slově evangelia promlouvá k obci sám Kristus. Nebo lépe: On sám je přítomný ve slově Bible.\nV průběhu tří let jsou tak při nedělních bohoslužbách přečtena všechna čtyři evangelia téměř bez výjimky a velké části z apoštolských listů a Starého zákona. Kdo se tedy pravidelně účastní nedělních bohoslužeb, seznámí se v průběhu tří let s nejdůležitějšími částmi Písma svatého.\nZde vidíme, že v centru bohoslužby nestojí naše aktivita, nýbrž Boží skutek: jeho slovo a jednání směrem k nám. „Víra přichází z naslouchání“, zní v Listu Římanům (10,17). V dopise o modlitbě jsme řekli, že první slovo v dialogu mezi Bohem a lidmi má Bůh. Zprávy v Bibli nejsou jen něčím z tehdejší doby, nýbrž chtějí oslovit každého, kdo se účastní bohoslužby: „Dnes se toto psané slovo … vyplnilo.“ Křesťanská bohoslužba je bez tohoto naslouchání slovu Písma svatého nemyslitelná.\nKázání, které obvykle následuje, nechce nic jiného než napomáhat tomu, aby biblické texty účinkovaly v každodenním životě. Přímluvy, které bohoslužbu slova uzavírají, rovněž vytvářejí spojení se všedním dnem.\nSlyšet, zaznamenat a rozvážit, modlit se – to jsou tedy základní polohy bohoslužby slova. Všem vnitřním postojům a duševním pohnutím odpovídají i viditelné pohyby. Tělo a duch jsou jeden celek. Proto také nejsou polohy stání a sezení při bohoslužbě náhodné, nýbrž jsou ve vztahu k duševním procesům:\nStání – může být výrazem úcty, respektu, vážnosti. Mluvíme proto o „pozdvihujících“ okamžicích. Stojíme při soudních rozsudcích, minutách ticha, při národní hymně… Stání je ale také výrazem připravenosti (např. vyrazit, něco učinit). Známe výraz: „Nic nás neudrží na židli.“\nProto se při katolické bohoslužbě hodně stojí, především při čtení evangelia; v druhé části mše především při Otčenáši a při propouštění.\nSezení – může být výrazem pro odpočívání, pro meditativní sledování, pro klidné naslouchání, ve kterém je obsažena ochota zaznamenávat a zpracovávat vyslechnuté nebo viděné. Tak sedí znalci umění před obrazem v muzeu, který na ně zapůsobil.\nProto sedí účastníci bohoslužby při předčítání epištol (tzn. při četbě ze Starého zákona, popř. apoštolských listů) a při kázání.\n- Co vám připadá lehčí: Modlitba ve společenství, nebo o samotě?\n- V čem vidíte pro sebe hlavní obtíže ve vztahu ke mši svaté?\n- Co vás při katolické bohoslužbě ruší? Co byste si ještě přáli?\n- Existuje něco, co vás na katolické bohoslužbě zvláště přitahuje?\nBohoslužba slova v mešní slavnosti má paralely ve všech náboženstvích. Všude, kde se slaví bohoslužba, jde o to, dát víře společně výraz. Slyšet slovo Boží a k Bohu směřovat modlitby chvály, díku a prosby. V křesťanské bohoslužbě k tomu přistupuje skutečnost, že těmto shromážděním je přislíbena zvláštní blízkost Ježíšova.\nAle tím teď není následující část mše dostatečně popsána a zdůvodněna. Zde jde o večeři Ježíšovu a jeho konkrétní příkaz: „To čiňte na mou památku“ (L 22,19).\nNázev večeře je v katolické církvi méně obvyklý. Snad proto, že mše svatá se slaví převážně dopoledne. Proto vzniklo již brzy slovo „večeře Páně“. Skutky apoštolské často užívají výraz „lámání chleba“ (2,24.46). Dnes hovoříme nejčastěji o „slavnosti eucharistie“, což znamená „poděkování“.\nNa památku vyvedení z Egypta se každoročně shromažďovaly židovské rodiny na hodu beránka k rituálnímu obětnímu jídlu. Mezi poděkováním a žehnajícími modlitbami byl sněden beránek s nekyselými hořkými bylinami a čtyřikrát podáván pohár s vínem.\nStejné rity a modlitby vykonával Ježíš jakožto otec domu se svými učedníky. Ale při lámání a rozdělování chleba připojil: „Toto jest mé tělo, které se za vás vydává. To čiňte na mou památku“ (L 22,19). S podobnými slovy podal pohár s vínem: „Tento kalich je nová smlouva zpečetěná mou krví, která se za vás prolévá.“\nZ těchto slov je zřetelné, že Ježíšův pokrm má mnohem větší význam než jen jako připomínka osvobození z Egypta. Ježíšův pohled nesměřuje tolik do minulosti, nýbrž spíše do budoucnosti. Učedníci si v tomto okamžiku asi vzpomněli na řeč po rozdělování chleba v Kafarnaum: „Kdo jí mé tělo a pije mou krev, má život věčný... Neboť mé tělo je pravý pokrm a má krev pravý nápoj.“ (J 6,54 a další) Kristus se sám chce stát velikonočním beránkem, který dává svůj život a stává se pokrmem. Chce konečně osvobodit od poroby hříchu a smrti. Tím je založena nová smlouva mezi Bohem a člověkem, která nahrazuje starou.\nKolik významů je obsaženo v tomto úkonu! A bylo řečeno: „Toto čiň na mou památku.“ Proto na následujících stranách věnujeme tolik prostoru slavnosti eucharistie, ve které se tato památka uskutečňuje.\n„... na mou památku“\n„Kdyby byla mše pouze ozvěnou dějin, jistým druhem Kristova pomníku, nebyla by dobře aranžovaná. Kristovu památku přece můžeme uvádět v život mnohem lépe něčím takovým, jako jsou pašije.“ (Schnitzler)\nPamátka zde skutečně znamená více než pohled do minulosti a prostou vzpomínku. Ve slovech „toto čiň na mou památku“ je obsažen úkol a zároveň plná moc; totiž činit právě toto, tzn. to, co činil Ježíš, a ne jen symbolický vzpomínkový úkon. To, co se událo při večeři, se má stále a stále stávat současností. Nikoli opakování, nýbrž nové uskutečňování, tzn. stejné dění z tehdejší doby je přenášeno do dnešní skutečnosti a současnosti; on sám, pokrm, smlouva, oběť a smrt, osvobození a zmrtvýchvstání.\nZ toho ale jasně vyplývá: Mše není něco, co konáme my; neboť jak by to všechno mohli vykonat lidé! Je to Ježíš sám, kdo se vydává jako pokrm, kdo obětuje, kdo vysvobozuje. My se účastníme mše na jeho památku; ale ten, na kterého se přitom „pamatuje“, je sám přítomen. Ano, on je hostitelem.\n„... berte a jezte“\nAž do časů císaře Konstantina († 337) byla mše jako při Kristově večeři orámována jídlem, takzvanými agapami. Kolem jednoho stolu sedělo pár účastníků. Dnes už účastníci při mši nesedí u stolů (snad kromě skupinových mší), a zasycující jídlo předchází doma nebo následuje po mši. Ale i u dnešní mše je jídlo tím podstatným. Proto stojí ve středu dění prostřený stůl.\nNejdříve je připraven stůl. Připraví se chléb a víno (které je jako při večeři smícháno s trochou vody) a kněz je pozdvižením nabízí Bohu. Tuto část mše nazýváme příprava darů.\nV druhé části pronáší kněz po slavnostní chválící a děkovné modlitbě (takzvané prefaci) nad chlebem a vínem stejná slova, která při večeři pronesl Ježíš: „Berte a jezte, toto je moje tělo...“\nVe třetí části pak následuje vlastní přijímání pokrmu. Je uváděno Otčenášem, který jako modlitba před jídlem připravuje na přijetí svatého pokrmu. Pak se rozděluje, jí a pije.\nProč asi zvolil Kristus jako znamení své blízkosti jídlo? Zde se musíme ptát: Co se děje při jídle? Jsme posilováni a zažíváme opravdové společenství. Totéž nám chce zprostředkovat Kristus.\nChléb a víno jsou pro člověka stravou a jako takové jsou životně důležité. Když Ježíš říká: „Kdo jí mé tělo a pije mou krev, má věčný život,“ chce tím vyjádřit právě to, že člověk není živ pouze chlebem. Vyjadřuje, že toho, který pochází od Boha, potřebuje stejně naléhavě jako denní chléb, aby žil opravdu plný, konečně platný život.\nJídlo ale není jen příjem stravy, nýbrž také symbol sounáležitosti. Víme, jak velmi může lidi spojit pracovní oběd nebo svatební tabule. Tady nás zve k jídlu Kristus. Spojuje nás to s ním způsobem, jakým to mezi lidmi vůbec není možné: „Kdo jí mé tělo a pije mou krev, zůstává ve mně a já v něm.“ (J 6,56) Jeho myšlenky, jeho duch, jeho síla a jeho láska získávají prostor v nás. – Skrze něj ale vcházíme ve spojení s Bohem Otcem a s lidmi. Ne nadarmo říká Kristus, že tímto pokrmem se uzavírá „nová smlouva“ s Bohem. Spojení s Bohem ale spojuje také lidi. Také navzájem mezi sebou jsou věřící, kteří jedí z tohoto jednoho chleba, spojeni v jednom společenství. Stávají se „jedním tělem“ (srov. 1 K 10, 16.17). Zde se zřetelně objevuje jeden impuls pro život všedního dne. To by se pak zajisté mělo nějak projevit.\nMěřítkem pro přijetí k přijímání jsou proto víra a láska. Kde člověk nemá ve všední den žádný kontakt s Ježíšem, kde zemřel vztah člověka k němu jak v modlitbě, tak téměř úplným opominutím nedělní bohoslužby, nebo případně vinou něčeho jiného, je potřeba nejdříve znovuoživení tohoto vztahu obrácením ve svátosti pokání, než může člověk přistoupit k přijímání. Apoštol varuje: „Nechť každý sám sebe zkoumá, než tento chléb jí a z tohoto kalicha pije. Kdo jí a pije a nerozpoznává, že jde o tělo Páně, jí a pije sám sobě odsouzení“ (1K11,28–29).\nSvaté přijímání je více než jen „svatý chléb“, který můžeme bez rozmyslu a podle nálady přijímat při pohřebních nebo svatebních bohoslužbách, zatímco ve všední den se o víru nesnažíme. – Přijímání je pro katolického křesťana nejhlubší jednotou s Kristem a církví. Proto je také pro katolickou církev tak obtížná otázka přijímání mezi příslušníky různých křesťanských konfesí.\nV římském ritu – na rozdíl od katolických východních církví – není kalich zpravidla podáván obci. Toto omezení má toliko praktické důvody. Při nedělních bohoslužbách chodí k přijímání mnoho účastníků. Přijímání z kalicha by vyžadovalo příliš dlouhou dobu a mnozí by měli za těchto okolností zábrany pít s tak mnoha ostatními ze stejného kalicha. Ale při zvláštních příležitostech a při bohoslužbách v menších skupinách se kalich podává všem přijímajícím. Anebo je do vína ponořována hostie.\nKristův příkaz jíst a pít je však naplňován i při přijímání pouze sv. chleba. On je totiž vždy ten živoucí a celý Kristus, který je přijímán jak ve formě chleba tak vína. Již v prvotní církvi bylo tedy přijímání příležitostně z praktických důvodů poskytováno jen v jedné formě: např. nemocným jen jako víno.\n„... zvěstujte smrt Pána“\nZ náboženských dějin víme, že člověk vyjadřoval svůj vztah k Bohu především obětí. Tím, že si odebral něco ze svého osobního majetku, že to zničil (např. spálením), dal najevo, že za všechno, co vlastní, vděčí Bohu. Tak se stala oběť symbolem oddanosti Bohu a smíření s ním.\nKristova oběť – V prvním Listu korintským (11,26) se píše: „Kdykoli tedy jíte tento chléb a pijete tento kalich, zvěstujete smrt Páně, dokud on nepřijde.“ Zde je tedy večeře výrazně spojena se smrtí Ježíšovou. A tato smrt je smrtí oddanosti, oběti, jak ozřejmují slova Ježíšova při večeři: „... mé tělo, pro vás vydáno... má krev, pro vás prolita...“ Slova „vydávat“ a „prolévat“ byla běžná v souvislosti s židovskými oběťmi. Tedy vydání Bohu a pro lidi ve smyslu oběti. Ale ve zcela jiném významu než všechny oběti vymyšlené a uskutečněné lidmi.\nO prvním rozdílu jsme psali v dopisu č. 5. Nechceme opakovat, co jsme již napsali tam, proto zde jen tolik: Ježíšovu smrt na kříži není možné chápat tak, jako by Boha bylo nutné usmiřovat krvavou obětí. Naopak, Ježíš, aby nás osvobodil od hříchu a smrti, ze sebe udělal terč všech lidských zel a nebál se ani oběti vlastního života.\nZde je ale především důležité ještě jedno rozlišení: Kristus učinil konec obětem, které mohou přinášet lidé (srov. Žd 6 9,28; 10,12). Staly se bezpředmětnými, protože oběť jeho života je platná a dostačující pro všechen čas. Mše svatá tedy není žádnou novou obětí vedle obětní smrti Ježíšovy, nýbrž právě tato obětní smrt se stává přítomnou v každé mši svaté. Když proto hovoříme o mešní oběti, míníme oběť Ježíše Krista.\nNaše oběť – Přesto ale smíme při mši svaté hovořit také o oběti církve a o své oběti. Obětní čin Ježíšův zůstává jedinečný a způsobil vykoupení. Není opakovatelný. Jeho vůle k oběti, jeho obětní láska žijí dál a mají žít i nadále v těch, kteří nesou jeho jméno. Když Pavel žádá, ať Kristus „žije v nás“ (Ga 2,10), ať jej následujeme, tak to přece především znamená, že musíme přijmout jeho smýšlení. Jeho celý život byl jedním jediným vydáním se vůli Boží a lidem. Když se toto vydání opakuje ve slavnosti eucharistie, pak při tom nemůžeme zůstat pasivní. Také náš život se musí stát životem pro Boha a pro lidi. V tomto smyslu se musí Kristova oběť, ve které on zůstává tím, kdo sám koná, stát zároveň naší obětí.\nZde opět vidíme, jak mnoho má bohoslužba společného se životem. Neboť jestliže toto vydání se vůli Boží a připravenost být tady pro lidi při provádění bohoslužby chybí, tu opravdu nečiníme totéž, co činil Kristus. Pavel by k tomu řekl: To už není společenství večeře Páně (srov. 1K 11,20).\nK osobní spoluúčasti na slavení mše svaté se pro vnitřní vykonání této myšlenky nabízejí především následující okamžiky mše svaté:\n1. Při přípravě darů zvedá kněz – podobně jako při hodu beránka otec domu, tedy také Kristus při večeři – nejdříve talíř (patenu) s chlebem, potom kalich, a nabízí oboje Bohu. Říká při tom mj. slova: „Přinášíme tento chléb (tento kalich) před tvou tvář, aby se nám stal chlebem života.“ A později: „Pane, přicházíme k tobě s kajícným srdcem a pokornou myslí. Přijmi nás a dej, aby se ti naše oběť líbila.“\nJako účastníci tedy při přípravě darů pouze přihlížíme a vnitřně sledujeme kněze, který připravuje chléb a víno.\nIhned vyvstává otázka: „Měl bych se vydat Bohu? Já se svou slabostí, se svou vinou?“ A odpověď: „Čím více vím o této své nedokonalosti, tím více chci přijmout tuto oběť, neboť vím, že se zde děje proměna. Chléb nezůstává chlebem. Tak také já doufám, že se stanu jiným, když mě Bůh přijme.“ V některých církvích pokládají účastníci bohoslužby, kteří chtějí přijmout svaté přijímání, hostii do obětní misky. Tím se symbolicky vyjadřuje, že by se sami rádi přenesli do Kristovy oběti. Také peněžní oběť, která se sbírá při přípravě darů, se může stát smysluplnější, jestliže je spojena s těmito myšlenkami.\n2. Dříve, než kněz rozdělí jídlo, rozlomí jednu z chlebových hostií. Tak to učinil i Kristus. Ale s tím je dnes spojená zároveň hluboká symbolika: Chléb je tu, aby byl rozlámán a sněden. Tak nechal Ježíš svůj život rozlámat lidmi, aby se stal všem vším. Převzít jeho smýšlení, činit to, co učinil, tedy také znamená, že kdo se účastní tohoto jídla, má být připraven nechat se rozlomit, strávit se pro druhé.\nVelká slova? Neboť kdo by toho byl schopen! Nikdy opravdu nedosáhneme smýšlení Kristova. Ale pak musí v každém, kdo se účastní mše, zůstat přinejmenším neklid nad sebou samým. Neboť o méně při mši nejde.\nPoté, co kněz při mši svaté opakuje slova Ježíšova, která pronesl při večeři, ukáže obci tělo a krev Kristovu k uctívání. To nazýváme proměňováním, tzn. chléb a víno jsou nyní tělem, resp. krví Kristovou a jsou od nynějška při mši jako takové uctívány. Kněz uctivě kleká a pak provolává k obci: „Tajemství víry.“\nBůh se nestal jen člověkem. To není možné pochopit rozumem, to je tajemství víry. Na toto zvolání kněze se obec hlásí k Pánu, který je nyní „skutečně, opravdu, bytostně“ přítomen, slovy: „Tvou smrt zvěstujeme, Tvé vzkříšení vyznáváme, na Tvůj příchod čekáme, Pane Ježíši Kriste.“ Stručné shrnutí víry v toho, kdo zemřel, vstal z mrtvých a znovu přišel.\nKdyž Ježíš poprvé mluvil o tom, že jeho tělo má být pokrmem a jeho krev nápojem, učedníci dokonce reptali a mnozí odešli. On ale nepolevil v tom smyslu, že to všechno má být chápáno jen duchovně. Naopak trvá na doslovném výkladu a požaduje jasné rozhodnutí. Kdo se k tomu nemůže rozhodnout, tomu nabízí: „I vy chcete odejít?“ (J 6,48-69). Zde tedy nejde o symboliku nebo podobenství. Zde jde o skutečnou přítomnost Pána ve chlebu a vínu.\nKlečení – Proto se při tomto vrcholu mešní slavnosti zpravidla nestojí nebo nesedí, nýbrž klečí. Klečení je výrazem úcty, pokory, podřízení. Kdo je pyšný, natahuje se; kdo se dělá malým, „klesá na kolena“, přiznává svou slabost. Proto také katolíci při vstupu do kostela poklekají před svatostánkem. To je skříňka postavená v kostele na výrazném místě, v níž se uschovávají hostie konsekrované při mši (které se staly tělem Kristovým), které při mešní oslavě zbyly.\nMše – svátek\nAčkoliv je mešní oslava v nové formě velmi zjednodušená, vidí v ní někteří lidé ještě příliš mnoho vnějších věcí: pestrá roucha, květiny, kadidlo, ministranti, křižování, zvednuté ruce... Copak se to hodí do naší doby? Nechce být Bůh uctíván „v duchu a v pravdě“?\nOdpověď, proč používáme všechny tyto symboly: protože mše je svátkem, oslavou; proto říkáme, že „slavíme“ bohoslužbu. Svátek znamená vystoupení ze všednodennosti, ze starostí, tlaku, výkonu, ale také z nudy. Nemuset plnit žádné penzum! Být svobodný pro to, co člověka vnitřně pozvedá a dělá šťastným. Ke svátku proto patří sváteční oblečení, hudba.\nProto nosí kněz sváteční roucho, které se liší od všedního oblečení. Proto k bohoslužbě patří zpěv a pokud možno varhany.\nTaké zvedání rukou patří k této slavnosti. Složené, sepjaté ruce znamenají soustředění. Zdvižené ruce při modlitbě ale znamenají otevřenost, oddanost vůči Bohu. Zároveň ale také rozpětí, které zahrnuje všechny prosby přítomných. Takové bylo chování křesťanů při mši v prvních staletích. Dnes zvedá ruce při modlitbách během bohoslužby už jen kněz.\nPředstavme si jednou „čistě duševní“ bohoslužbu: Museli bychom se vzdát nejen slov, melodií a symbolů, věřící by se nesměli sejít na jednom místě. Člověk není oslovován jen rozumově, nýbrž daleko více obrazy a symboly. A to i dnešní člověk. Fotka hladovějícího dítěte nás dojímá více než mnohostránkový novinový článek o bídě v rozvojových zemích.\nSám Kristus zvolil viditelné znamení jídla. Zjevně proto, že nás lidi zná a rozumí nám. Proto se neostýcháme zapojit při uctívání Boha také smysly a tělo. Dnes víme o úzkém spojení duševna s tělesnem více než v dřívějších dobách.\nTémata: bohoslužba, mše | mše svatá, bohoslužba | Liturgie\nČtení z dnešního dne: Středa 24. 2.\nJon 3,1-10; Lk 11,29-32\nKomentář k Jon 3,1-10: Ninivští reagovali bezodkladně; uvěřili v milosrdenství. My často přešlapujeme na místě. Ale zde je opravdu někdo víc než Jonáš!


Nejvyšší správní soud: Ministerstvo chybovalo v zakázce na výběr právníků | vz24.cz\nNacházíte se zde: Zpravodajství » Články » Nejvyšší správní soud: Ministerstvo chybovalo v zakázce na výběr právníků\nNejvyšší správní soud: Ministerstvo chybovalo v zakázce na výběr právníků\n1.10.2011 16:51, Zdroj: ČTK\nNejvyšší správní soud (NSS) definitivně potvrdil, že ministerstvo dopravy chybovalo při výběru právníků pro konzultace o privatizaci Letiště Praha a dalších otázkách. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (ÚOHS) za to vyměřil ministerstvu pokutu 50.000 korun. Letos v lednu ji potvrdil Krajský soud v Brně. Proti jeho verdiktu podala kasační stížnost advokátní kancelář Havel&Holásek, která právní služby poskytovala. NSS stížnost v pátek zamítl, zjistila dnes ČTK z databáze rozhodnutí.\nObsah kasační stížnosti ani rozhodnutí NSS není zatím známý. Soud zveřejnil na úřední desce jen stručný výrok. Na vypracování a zveřejnění písemného odůvodnění má jeden měsíc.\nPodle ÚOHS ministerstvo zakázku v rozporu se zákonem rozdělilo na čtyři menší, aby se vyhnulo nutnosti vyhlásit výběrové řízení. Krajský soud v lednu potvrdil, že právní služby spolu souvisely, a tak měly tvořit jednu zakázku. Kdyby prý soud připustil takový přístup k výběru právních služeb, došlo by k "atomizaci" zakázek na jednotlivé dílčí případy a úkony, řekl tehdy soudce Petr Šebek.\nZástupce kanceláře Havel&Holásek Aleš Roztočil v lednu u krajského soudu tvrdil, že antimonopolní úřad dospěl k nesprávným závěrům. Podle něj ve skutečnosti šlo o několik oddělených právních služeb.\nProdej pražského letiště s očekávaným výnosem kolem 100 miliard korun se nakonec neuskutečnil. Poslanecká sněmovna loni prosadila zákon, podle kterého má letiště zůstat ve vlastnictví státu. Vláda poté schválila plán spojení letiště a skupiny Českých aerolinií do nově vznikajícího Českého aeroholdingu. Jedním z hlavních cílů propojení jsou provozní a finanční úspory. Všechny součásti Českého aeroholdingu budou nicméně obchodně samostatné. Fúzi musí ještě schválit antimonopolní úřad.\nElektřinu pro ruzyňské letiště dodá Pražské energetika\nÚřad s podmínkami povolil převzetí restaurací na letišti v Praze\nMinisterstvo dopravy špatně vybíralo právníky (ct24.cz)\nMinisterstvo chybovalo v zakázce na výběr právníků, potvrdil NSS (ceskenoviny.cz)\nZaokrouhlete a sečtěte (26.7 + 29.0) *