mototrempi.cz - Články a reportáže - 2.Reportáže z cest bez motocyklů - Jihovýchodní Asie,březen 2014\nÚvod » Články a reportáže » 2.Reportáže z cest bez motocyklů » Jihovýchodní Asie,březen 2014\nJihovýchodní Asie,březen 2014\nZdravíme všechny příznivce z Bangkoku, 10 000 km daleko od domova. Stálo nás to 12 hodin letu a 9 hodin čekání v Dubaji,to je vždy daň za akčni letenku. Ale 6 000 km z Dubaje jsme letěli dvouposchoďovým letadlem,to bylo zajimavé,že to existuje.\nBangkok je jak má být. Na letišti vás chce obrat taxikář,ale jinak se lidi usmivaj a pomáhaj,třeba tím,že nám řeknou,kde se tu bojuje ,abychom tam nechodili,a to sami od sebe. Bangkok je plný bledých tváří,hlavně v oblasti Khao San,kde bydlej baťůžkáři a tedy i my. Jsou mladí a veselí,hodně holek tu cestuje singl.To množství nás ještě pořád udivuje.\nProšmejdili jsme město, okusili pálivé jídlo, projeli se hodinku a půl po řece, a to je na nás tak akorát,co se týká velkoměsta. Zítra vyrazime vlakem 700 km na sever do hor a mimo civilizaci. Odtud se zase ozveme.\n1.března 2014 aneb Bez motorky ani ránu\nAhojky. Představte si naše sobotní pozdní odpoledne.Po koupeli v hostelovém bazénu se vydáváme na procházku městem Chiang Mai , je přijemné teploučko,prohlížíme další ze tříset budhistických chrámů kolem našeho hostelu,kde jsme platili dvě stovky Kč za pokoj. Taky mlsáme severothajské dobrůtky. No pohoda. Kamarádi motorkáři a horalé jste teď zavětřili. To že se nám líbí ? Ale klídek, zítra odjíždíme do hor na hranici s Barmou na skútru Honda 150,to teprve budou zážitky.\nAle vraťme se,kde jsme skončili. V pátek ráno jsme absolvovali třetí plavbu po řece v Bangkoku. A musíme říct,tři úplně jiné jízdy. Poprvé vsedě v klídečku,pohodička jako na dovolené. Jen rachot velkého motoru a pan Hvízdal nás rušili. To je tak, kromě kapitána a uječené průvodčí je na lodi Hvízdal a přivazovač lodi v jedné osobě. Přijíždíme k přístavu,hvízdá. Vyskakuje a přivazuje loď,předtím hvízdne. Odplouváme,hvízdne.Má na to mezi prsty schovanou malou píšťalku.\nDruhá plavba už potmě. Kapitán má volant pevně v ruce a jede jako šílenec. Sedíme a jsme osprchovaní a je nám zima,přestože je velké teplo.\nTřetí jízda rovná se narvaná šalina ve špičce a ta ječivá průvodčí a Hvízdal do toho.\nJo, Jirka vzkazuje, že thajský holky jsou moc pěkný.\nNádraží před odjezdem. Parkuje tu BMW 1200 GS. Přijel na něm borec z Malajsie, objíždí jihovýchodni Asii. Sám. Tiše závidíme.\nOdjezd vlaku ve 12,45 platí. Žádné zpoždění 9 hodin,jak před pár lety v indickém Varanasi. To bych už asi byla vdova. Vlak třetí třídy je normálni jako vlak do Studence před lety za komoušů. V našem vagóně jsou kromě nás samí Thajci, vedle je 6 mladých Kanaďanů. Pořád někdo chodí a nabízí jídlo, takže i my kupujeme pálivou rýži s masem. Pozorujeme, jak upravená děvčata a dámy se s postupujjícím časem stávají při povalování neupravenými, cizi lidé se skamarádili, na nás se aspoň usmívají. Zpoždění máme jen hodinu,takže přijíždíme v pět ráno.\nDo města Chiang Mai vzdáleného 4 km jdeme pěšky a vidime na polopusté ulici, jak si budhističtí mniši obstarávají živobytí. To si tak jdou,když někoho potkají, on se začne modlit a dá jim peníze nebo jídlo, mniši někdy zazpívají a někdy ani to. Jsou dvojí mniši : oranžoví městští,ti kromě modlení dělají i další užitečné věci. Viděli jsme,že např. chovají slepice.Pak okroví mniši lesní. Je jich tu plné město,mladičcí kluci. Taky jsme je viděli se modlit a jeden meditoval ve watu tak usilovně,že vypadal jako umělý. Ale chlupy na ruce ho odhalily, to jen byl zrovna myslí bůhvíkde. Dřív byl každý thajský kluk v mládí mnichem,protože jedině tak se naučil číst a psát. Ženy to nepotřebovaly. Z tradice chodí někteří kluci na čas do kláštera jako naši kluci chodili na vojnu. Aby z nich byli správní chlapi :-)\nJirka už má těch chrámů plné zuby,a to je nevyhledáváme,jdeme jen tam, kam nás nohy samy dovedou. Třeba tedˇ se aspoň kouká na provoz kolem internetové kavárny, na skútry a zajímavé sběrné taxíky a velikánské pickupy Toyota. Možná i na holky,ale nevím, tady je večer a tma jako někde.\nTak to je zatím vše. Držte palce, ať dobře vyjedeme z města a dostaneme se na horské cesty. Jezdí se tu pro zajímavost vlevo. Jana, Jirka a los Olav.\nKonečně na internetu, jsme v provincii Nan,nejodlehlejší části Thajska. Klávesnice počítače tomu odpovídá,ale hlavně, že ne po dvou,ale po šesti dnech je. Takže všechny bledé tváře zdravíme. My už jsme opálení jako Thajci, jíme jako Thajci třeba smažené banány, jezdíme na skútru jako Thajci a spíme ve stanu jako thajští skauti. Navíc se už 4.den pohybujeme v oblasti,kam bledá tvář zamíří jen vyjímečně a nápisy jsou skoro jen v rozsypaném čaji. Zato vidíme úplně jiné Thajsko, než jaké je v prospektech a v televizi. A vo tom to v našem případě je. Taky už víme, že Thajsko není země úsměvů,teda s nimi je to jako všude jinde. Thajsko je země skútrú.Skútr je rodinné vozidlo,jezdí na něm tři dospělí nebo dva dospělí a dvě děti. Pejsci tu jezdí vestoje na sedadle spolujezdce. Skútr je taky náklaďák. Obloží se koši a kabelami,za řidiče se vejdou i dvě velké plynové bomby. Když je krámů více,přidá se ke skútru zadní nebo postranní vozík . Skútr je taky limuzína. Ta nejhezčí děvčata ho maji růžový nebo bleděmodrý s kytičkama a se sladěnou helmou.\nSeverním Thajskem na motorce aneb 7 dní na silnici,část 1.\nKdyž jsme si půjčovali naši hondicku 150,mysleli jsme si,že si půjčujeme skútr. Po 1300 km můžeme zodpovědně říct, že jsme si půjčili ozajstnou motorku. Fakt, dva lidi,bagáž na 7 dní včetně stanu, a ona jede jako z praku,vyjíždí i prudké kopce a zvládne i kratší terén.A to vše za 2,5 litru na 100 km, lehce se na ni nastupuje, lehce se ovládá...\nV neděli jsme si vyzvedli skútr a vyfasovali místní přilby,něco jako pracovní helma u nás. Hned jsme vyrazili na nejvyšší kopec Thajska o výšce 2 500 metrů. První zkouška, prudký výjezd až na vrchol,tam parkoviště a místní turisti. A setkání s rakouským motorkářem,co sem přijel na své Africe z domova přes Pákistán a další sympatické země. Trvalo mu to asi půl roku ,ale čisté jízdy prý dva měsíce. Dal si třeba měsíc volna v Nepálu. Vše absolvuje na Mitaskách 07 a pozor, zatím měnil jen přední. Náhradní gumy si veze přes rameno, protože lepši gumy než mitasky na světě nejsou.\nOdbočujeme z hlavní do hor a jsme najednou úplně sami Cesta se klikatí a začiná nadšení z naší Hondičky. Asfaltka se místy mění v mauretánskou pistu,ale vše zváadame. Když jsme z asfaltu sjeli do hlubokého písku, zvládl Jirka situaci skvěle i bez BMW a my zjistili,že jsme neodbočili a vrátili jsme se. Celý krásný den jsme zakončili noclehem vysoko v horách. Den jsem nazvala Oldies road. Když jsme s automatem jeli do prudkého kopce dvacítkou i desítkou, připomínalo nám to naše cesty do hor na Dněpru. Do kopce jsem sjížděla dozadu po rovném sedle jako na Jawě Kalifornii a těch tisíc zatáček, co jsme absolvovali,to byla celá Korsika na Jamaze.\nKrásný den jsme zakončili skvělým noclehem ve vesnici horského kmene. To jsme odbočili z vedlejšky na ještě větší vedlejšku,jeli 10 km téměř kolmo do kopce džunglí a tam byla tahle vesnice. Nafotili jsme ji a vyjeli na kopec nad vesnicí k velké budově. Nádherný výhled na vesnici, na fotbalové hřiště plné kluků, na hory... Měsíc tu má tvar lodičky a nad hlavou nám zářil Orion.\n2.den od sedmi nás budily dětské hlásky.Ona to je škola. Malé holčičky nás zdravily sepnutýma ručičkama a úklonou,pak už za celou cestu tajkto nikdo. Větší holčičky si nás nevšímaly a chlapečci dělali blbinky. Jako všude na světě.A my pokračovali po téhle motorkářské trase. Dostali jsme se do míst,kam jezdí turisti. Hodně si půjčují menší skútry,jezdí v tričku,někteří bez triček. Kluci. My jedeme aspoň v bundě,místní mezi městy taky. Navštívili jsme to,čemu se tu říká národni park, s jeskyňkou a krásnými modrými kaprovitými rybami. Tady jsme potkali dva Němce na dvou endurech z půjčovny. Zodpovedně si z Evropy přivezli motorkářeské oblečení a přilby. Odpoledne jsme navštívili sloní farmu pani Thom. Už její prapradědeček cvičil slony pro armádu, další předci cvičili slony na práci v lese a ona dnes pro turisty,protože už nějaký rok je práce slonů v Thajsku zakázaná. Jako první paní Thom taky zavedla ježdění na slonech bez sedla. Jirka konstatoval,že nasedlat koně je značně jednodušší než nasedlat toho slona... Představte si,že slon musí denně sníst 150 až 200 kg trávy a bambusu a tak a vypít 200 l vody, takže spí jen 2 až 4 hodiny denně. Granule pro slony tu zatím nemají. Jo,a slon žije jako člověk 70 až 80 let a z toho musel asi 50 let pracovat. Od 12 roků.\nTentokrát spíme v džungli kousek nad budhistickym chrámem,takže máme večerní koncert.\nUž musime jet dál, takže zprávu z dalších dnů odešlu zitra.\n8.března 2014 z Thajska\nTak jsme zpátky v Chiang Mae,odkud jsme vyrazili před sedmi dny na naši severothajskou motocestu. Bez ztráty kytičky jsme najeli 1 800 převážně vysokohorských km a celý výlet nás stál 3 500 Kc,myslím benzín a půjčovné a havarijní připojištění. Spali jsme ve stanu zadarmo a jedli a pili mín ahlavně levněji než doma. Je to hned kulturní šok,být opět v turistickém centru.\nSeverním Thajskem na motorce, část 2.\nPrvní dva dny popsané níže jsme jeli po motorkářské trase Mae Hong Son Loop oplývající asi 1850 zatáčkami. Z ní jsme třetí den přejeli na jinou mototrasu zvanou Golden Triangl. Vede po hranicích Barmy a Laosu,to jsou odvěsny toho trojúhelníku. Celá oblast je významná pěstováním opia. Tedy byla.\n3.den vyrážíme horami podél barmské hranice. Zmizeli bílí turisté,přibyli policajti či vojáci na check pointech. Ale nás nekontrolují,i když jsme se po zkušenostech z cesty do Dakaru vybavili fiši. Z tohoto dne bych vybrala místo,kde se dnes místo opia pěstuje čaj, v Centru čaje jsme ho ochutnali. Na to,že nevelká krabička i tady přijde na 200 korun, to zase taková sláva nebyla. Zajimavější byli borci, co motykama budovali nové plantáže. Hodně zajímavá byla nádherná květinová zahrada na hřebeni hor,nová past na turisty. Jinak orchideje tu už odkvétají, takže les moc barevný není. Dobrá byla i třetí noc. Netušili jsme,co uveze skútr co do objemu,tak jsme brali jen stan a jeden dekový spacák,bez karimatek. Večer jsme dojeli k jezírku,u něho rybáři,rybářská chatka a u ní krásná travička. Tak jsme se dovolili a spali na měkoučkém podkladu.\n4.den jsme sjeli z hor do horké nížiny a konečně k řece Mekong. Tam je vrchol toho zlatého trojúhelníku, zlatý veliký Buddha, lidi a hranice do Laosu. Mekong tu líně teče z Tibetu a my podél něho jedeme na východ,do oblasti bez turistů,jak jsem psala minule. Z ničeho nic se uprostřed Mekongu objevily skály a voda začala téct. Pak řeka zahla do vnitrozemí Laosu a my si užívali hory a horské vesnice. Život se tu odehrává kolem silnice. Jak jsou tu smíchané národnosti,mění se i lidi. Kolem silnice každou chvilku hoří tráva a les,ale nikdo to neřeší. Občas zahneme na vyhlídku, vylezeme na kopec,ale směrem na Laos je pořád bílá mlha, směrem do Thajska opar. Zmizely stánky nabízející rychlé občerstvení nebo rukodělné výrobky.Tentokrát spíme v sedle na podušce z měkoučkého dlouhého jehličí,jak za mlada,kdy nebyly karimatky a největší luxus byl bublinkový igelit.\n5.den jsme zase v horách,u vodopádu mají skauti nějakou akci a ochotně se nechají fotit, pozorujeme i vojáky na buzerplace. Podruhé jsme lehce zabloudili,ale aspoň jsme navštívili pěkné odlehlé městečko Pau a v Tescu Lotus koupili poprvé místní kořaličku s kohoutem,40 procentní. Naše česká slivovička se nějak rychle po cestě vypařila. Cestou čím dál častěji vidíme zajímavé stavby. Že má každá vesnice svůj zlatý a barevný chrám,to je normálka. Ale my vidíme takové menší chrámky s vysokým kominem. Jeden byl otevřený a uvnitř byla veliká kamna. Takže jsme odhlasovali 2 ku 0,že to jsou místní krematoria. Buddhisté své mrtvé přece spalují a pak rozptylují,co by to bylo jiného.Večer jsme si podestlali trochu trávy,ale zjišťujeme,že jsme si zvykli na spaní na holé tvrdé zemi a že to není problém.\n6.den nas v sedm budí vesnický rozhlas, nejdřív hudba a pak nějaké informace. Úplně jako v Pozďatíně. O Nanu jsem psala minule,moc příjemné město a nejlepší paní z čajovny,co uměla perfektně anglicky a nakreslila nám dokonalý plánek,jak se dostat k internetu. V horách jsme měli dobrý zažitek . Na nějakém vesnickém trhu jsme si koupili oběd,jak to dělaji místní. Jeden igeliťák s nudlemi nebo rýží a druhý s omáčkou či jinou přílohou.Pojedli jsme a já se vydala koukat,co se tu prodává. Malé zabité žabičky. To jsem se otřepala odporem a dámy z toho měly srandu,pokřikovaly si to a přinesly mi sbalený list,rozdělaly ho a v něm byli bílí a růžoví červi. tak jsem se zase otřepala a jim se to moc libilo.\nTady v horách se nepěstuje rýže,ale kukuřice a tabák a zrovna je sklizeň. My se bohužel musíme vracet. Stavili jsme se v pěkném městě Phayo,které leží u jezera typu Balaton, a pak zase jeli na noc do hor. Nádhera,stan u potůčku,kolem krásné stromy s obřími listy,fůra ptáků...\n7.den a jsme pomalu na konci. Hory tu jsou taky pěkné,ale vesnice už takové normální. Cestou jsme se stavili ještě v jednom sloním centru a ve dvě byli zpět v Chiang Mai.Ubytovali jsme se ve stejném hostelu jako před týdnem,dostali jsme stejný pokoj č.217 jako minule,jen cena se za ten týden zvýšila o sto bahtů. Ještě na skútru jsme objeli autobusové a vlakové nádraží a podívali se do vesnice,kde se dělají papírové deštníky. No vesnice,baráky a obchody kolem silnice,za tím pár domků. Náměstí či náves,to se tu nevede.\nHonda je vrácena,ja vám píšu,zítra v 5,45 jedeme vlakem 24 hodin do východního Thajska a odtud do Laosu. Odtud se budeme snažit ozvat.\nJana Jirka, 17,55 místního času,vy máte o 6 hodin míň.\n10.března z Laosu\nZdravime do teple ceske zimy. My tu mame jeste tepleji,konecne jsme dorazili do nejchudsi zeme jihovychodni Asie a bydlime primo na brehu Mekongu.\nCesta byla nejednoducha. Vcera jsme meli vyjet v 5,45 vlakem,nasi oblibenou a levnou 3. tridou. Kdyz jsme kraceli rannim mestem na vlak,cumeli jsme,jak to tu jeste zije. V centru belosi, o kus dal si uzivali volna mistni.\nPruser nastal na nadrazi. Nas vlak byl stale vice opozden,kdyz uz to delalo 550 minut,prebukovali jsme si listek na jiny expres za trojnasobnou cenu. Zato jsme meli sedadla jako v letadle, svacinku,obed a zase svacinku. Ve vlaku jsme potkali dobreho kolika z Holandska. Pan ma 78 let a je se svou take starsi zenou na 3 mesicni ceste po regionu. Dyl to nejde,ma strojek na srdci a jeho kardiochirurg ho musi zkontrolovat a pripadne dobit...\nVecer jsme prestoupili na jiny vlak do 3.tridy a celou noc jeli do Ubonu. To je mesto v sv. Thajsku,kde za vietnamske valky byla jedna z americkych zakladen a odtud se litalo bombardovat Vietnam a prilehlou cast Laosu.\nMy jsem projeli cele mesto cestou na hranici do Laosu. Vyrizeni viza a vstup probehly bez problemu,kde se na to hrabe Mauretanie a Senegal. Pak jsme nastoupili do takoveho povozu,co tu tvori verejnou dopravu. Je to pick up,na korbe ma nastavbu pro cca 15 lidi a neuveritelne mnozstvi nakladu, treba 20 skutru... Jenze tento povoz cekal,az se naplni. Nalakali jsme finsky blondaty par,par mistnich prislo,ale furt to bylo malo. No cekali jsem asi dve hodiny a Jirka zacinal nemit rad Laos.Naproti nam sedela mala holcicka a jedla cervy zalite v medu. S rozkosi si ty delsi vytahovala.\nAsi 45 km jsme jeli do mesta Paxe. Krajina, domy,lidi jsou podobni jako v Thajsku,jen tu na rozdil od cistouckeho Thajska maji kolem silnice bordel,PETky,igelity...\nPaxe to je neuveritelny chaos,na Indii jeste nema,ale skoro. Mumraj na desatou. Nam se podarilo zasponzorovat dva riksaky - nejprve nas jeden odvezl na autobusove nadrazi cca 8 km daleko,abychom zjistili,ze nas bus odtud nejede. Druhy nas odvezl na vychozi misto, kde nas odchytil nahanec do naseho mista pobytu. Zase se cekalo,nez se povoz naplni. Ti,co uz se usadili,si sli nakoupit,mezitim pristoupili dalsi a kdyz se nejelo,sli si nakoupit taky ... Jo jeste si na zaver sel ridic pro maso.Jirka opravdu Laos po teto zkusenosti nemusi.\nNakonec se nam podarilo dojet do vesnicky na brehu Mekongu,uz nas cekal mistni podnikatel s nabidkou ubytovani s horkou vodou za celych 40 000 kipu,coz je zdejsi mena a je to sto korun. Takze kazdy nosi velky stos bankovek,co nic neznamenaji.\nTady trochu chcipl pes,jsou tu blede tvare,ale ne ty parici jako v Bangkoku a Chiang Mae.Ale vse tu koupite,lidi vypadaji spokojene a ne chude,jak by clovek ocekaval.A jak vidite,je tu verejny internet. Nejvetsi atrakci je tady zatim ta doprava, do mesta by se nam se skutrem nechtelo.\nZitra se chystame na vylet ke zdejsi atrakci a pak objevovat prirodu v oblasti 4 000 ostrovu.\nToz se tam u nas mejte a ozvete se,co podnikate. Jana a Jirka\n14.brezna 2014 z Kambodze\nTak jsme se premistili do dalsi chude zeme a zazitky od posledni zpravy z Champasaku byly pekne,casto i silne.\nLaos ma dve pamatky a jednu z nich jsme tedy v Champasaku navstivili. Jeli jsme na kole, no spis na necem,co u nas konci na skladce,ani to nebrzdilo. Samotny palac Wat Phu byl ale zajimavy. U umeleho jezera se opravuje a s kamennymi bloky ma velky jerab a nekolik lidi co delat. Jak to delali pred tim tisicem let,to by nas teda zajimalo. Pak tam byly dobre schody,skoro kolmo do nebe. V tom vedru parada. Sikmoocci tam sli,protoze nahore je nejake posvatne misto,vetsina bledych tvari se na to v tom vedru vybodla. My ne. Jeste ze kolem schodu nas trochu stinily krasne kvetouci plumerie,laosky narodni strom. Jirka si na pamatku koupil svatou snurku na ruku.\n20 km na mistnim kole nas tak vycepalo, ze poznavat vecerni zivot na vesnicich kolem Mekongu jsme sli radsi pesky. Vzpomeli jsme si na svycarskou rodinku,co jsme potkali na hranici Laosu. Tatka za kolem vozik s malym deckem a mnoha vecmi. Mamka na kole vetsi kufry jak my na motorce.\n12.brezen dopoledne,to byl extra silny zazitek. Protoze jsme usoudili, ze folklorniho cestovani bylo dost,zakoupili jsme do dalsi destinace listky na cestu minibusem a clunem. Jasne,na trajektu pres Mekong a pak pohodlne 100 km na jih. Krome nas tak ucinilo dalsich 15 bledych tvari. V 8 rano nasedame do pekneho minibusu. Ridic,majitel guesthousu ma s sebou rocni vnucku v pamprskach a porad se smeje. Brzy jsme pochopili,ze nam. Minibusem jsme ujeli cely 1 km,pak jsme byli vysazeni na brehu Mekongu i s bagly a na mistnich uzkych lodickach jsme prejeli pres reku. Tam jsme cekali jiny minibus. Ale ten necekal nas. Po dvou hodinach prijel autobus,takovy trochu lepsi kostitras,plny bledych tvari. My jsme ukoristili sedadla,zkusenosti z patecnich komunistickych nocnich rychliku na Slovensko se stale hodi. Nekolik spolucestujicich zustalo stat,tak jim v hospode ridic pujcil plastove zidlicky. Ale stejne tri stali celou cestu, to byl ten V.I.P.minibus.\nAle dal to bylo prima. Na lodicce jsem se prepravili na ostrov Don Det. U hranice laoskokambodzske je 50 km usek se 4 000 ostrovy,takovy maly raj na zemi s palmami. Ubytovali jsme se v drevene chaticce s terasou s hamakami primo nad rekou a vyrazili na vylet kolem ostrova a po moste na dalsi ostrov Don Kho. Most tu postavili Francouzi. V techle mistech se totiz az 14 km siroky Mekong zuzuje a tvori vodopady,no spis velke pereje. S nasi Palavou bychom to asi sjeli ... Jenze kvuli tomu neni Mekkong splavny,tak tu Frantici postavili most a nejkratsi zeleznici sveta dlouhou 7 km,aby naklad mohli prepravit pod pereje. Po ni tu zbyla lokomotiva.\nV tomto raji je taky najlevnejsi pivo v regionu. Tak jsme si ho uzili, za 25 kacek 0,6 litru.\nZbytek dne sjem si uzivali peknou symbiozu mezi zivotem mistnich obyvatel a mladymi navstevniky z celeho sveta. Treba mlady Nemec,ty mam rada,protoze si s nima dobre pokecam. Po skole tri roky pracoval, bydlel v malem byte a setril a nic si neuzival,aby mohl vyjet na rok do sveta. Ted je 4 mesice v Asii a pak preleti do Afriky do Malawi,Botswany a podobnych zemi. Proste do zemi,kde jeste nevladne kapitalismus,jak rikal. Ve vychodni Evrope jeste nebyl.\nTak jsme vahali,zda tu odpocivat a koupat se v rece, anebo jet dal. Jak jsme se rozhodli je asi vsem znamym jasne, proste jsme beguni. Zase jsme se rozhodli pro turisticky autobus, je to drahe, ale udelali jsme dobre. Byl pohodlny,klimatizovany a sedeli jsme hodne vysoko. Jeli jsme pres den a byla to vyhlidkova jizda hlavne odlehlou severni Kambodzou, pro Jirku nejchudsi zemi,co kdy videl. Indie je horsi. Bida kolem cesty a cesta ve vystavbe plna prachu a der a vymolu. Ty lidi v tom prachu ve svych domcich bez oken a bez dveri musi leta zit. Dobry offroad. Po nekolika hodinach pomale jizdy jsme dojeli k rece Mekong a vse se zmenilo. To si clovek uvedomi zivotadarnost takove reky.\nO pul seste vecer jsme meli prijet do jakehosi provincniho mesta a prestoupit a v sedm jet dal. Prijeli jsme v osm,pripoj cekal a my jeli do Siem Reapu. Tam jsme meli byt o pul desate a prijeli jsme o pul druhe v noci. Bylo nas vic. Rozebrali si nas tuktukari .Tuk tuk je mistni motoriksa. Ke skutru je na zadnim sedadle pridelan velky naves s posezenim pro nas i mistem pro nase bagly. Tuktukar nas dovezl do jineho hostelu,nez jsme chteli,ale cena dobra,10 dolaru za pokoj s koupelnou a fakt velky a cisty, tak jsme tu zustali.No reste to jinak ve dve v noci.\nA ejhle, uz je dnes. Prosli jsme si mesto, smlsli nejake jidylko. A proc tu jsme ? 7 km odtud je Angkor, podle mnohych cestovatelu,i tech,co nemaji radi turisticka centra. nejpozoruhodnejsi pamatka sveta. Dnes to jdem omrknout a zitra tam stravime cely den a dame vedet, jak to citime my. Rozhodujeme se ze dne na den. ale chybi nam ta absolutni svoboda,co mame na motorce.S motorkou jsme nezavisli na cemkoliv,jen my, priroda a lidi kolem nas. V Kambodzi je jizda na motorce dost nebezpecna, takze to vypada na navrat do Thajska a jeste nejaky motovyletek. No nechme se vsichni prekvapit.\nJe 12:54 pm, u vas brzke rano, jdeme do sprchy a vypit dalsi hektolitr vody a pak se vydame na cestu. Jana a Jirka K.\nKambodza umi prekvapit.Treba pri prijezdu na hranici k vam pristoupi pani v pekne uniforme, k hlave vam prilozi jakysi pristroj,samopal to neni, pristroj piskne a tak oznami,ze jste bezinfekcni. O tom dostanete potvrzeni.\nNa hlavni pamatku Angkor plati vstupne jen cizinci,a to 20 USD. Pri zakoupeni vstupenky jste vyfoceni a ta skvela fotka je hned vytistena na te vstupence. Vstupenku koupite na jedinem miste asi 5 km pred vstupem do arealu.\nKdyz jste v hotelu,nechate pred hotelem boty a dovnitr jdete bosky. Boty na vas do rana cekaji venku. Vyzouva se teda i v Laosu, treba pri vstupu do muzea nebo na spolecny zachod.\nTaky se tu smlouva podobne jako v arabskem svete,a to nemame radi. Cena se da usmlouvat treba na ctvrtinu. My smlouvame umirnene, je nam blby bazirovat na jednom dolaru v tyhle chude zemi,na druhou stranu nechceme byt za uplne blbce.\nA co ta pamatka Angkorske chramy ? Asi jako vsechny takove pamatky, v knizce ci zemepisnem filmu lepsi jako ve skutecnosti. Jirka ma jasno. Proc takove nesmyslne obrovite stavby staveli ? Za tu drinu a prachy si obyvatele mohli blahobytne zit. Misto toho postavili vedle sebe na velike plose mnoho mest a chramu z kamene, tisice vytesanych vyjevu do kamene, no je to pekny,ale na nas toho je nejak moc pohromade. A za 300 let to opustili.\nA ta dzungle okolo je asi nejvetsi zklamani na tehle ceste. Dle nas je to les na suche a prasne zemi. Jasne,stromy jsou vetsi a maji velke listy a botanik by jasal,ale pro nas je zdejsi dzungle normalne hnusny listnaty les. Takze treking dzungli nebyl dobry napad a lepsi je vzit na celou dobu tuk tuk. Vyhoda pesiho treku je asi ta, ze vidite, jak travi domorodci sobotu u spinave reky a koupaji se obleceni v riflich a suknich a satcich... Taky identifikujete zlutou Fantu,co se tu prodava vedle normalni Coca coly, jako benzin. A lepe vidite do vesnic, ktere jsou tu mezi chramy.\nUz jsme tu objevili mistni nahradu dochazejici slivovice s krasnym jmenem Mekong whisky, vetsi tretinka za 1.5 dolaru. To je jako velke pivo. Hadejte,co pijeme?\nNa zaver setkani se zajimavymi lidmi. V hotelu se s nami druzi tri dvacetilete Svedky,jsou tu v Indocine na tri mesice, jedou do Vietnamu,Ciny a tak jak tu je zvykem. Na Angkor watu jsme potkali ctyri Cechy v nasem veku,zaleteli se sem z Thajska. Ve meste nas identifikovali tri mladi Prazaci,dve holky a jeden kluk. Byli moc mili,prijeli sem z Vietnamu,kde se jim moc nelibilo, ted jsou tady a pres jizni pobrezi se vraceji do Vietnamu. Pokecali jsme a vymenili zkusenosti.\nA jak dopadl nas rebus,kam pokracovat ? Pomohl nam synuv mejl, kde nas upozornoval, ze dovolena znamena odpocivat a uzivat si a ne chrtit porad nekam. Pominu,ze jsme stastni lide a mame dovolenou cely rok. Vzali jsme si jeho moudra slova k srdci a rozhodli se nechrtit do jizni Kambodze i do jizniho Thajska a vyhralo to Thajsko. Rano v 8 razime busem do Bangkoku,pres den, at vidime krajinu. A pak vlakem na jih. Jenze pred chvili jsme zjistili, ze mame bezvizovy styk do Malajsie, to je hned za jiznim Thajskem. Benzin za devet Kc, pekne silnice a skutr za dve stovky na den. Takze Alea acta sunt,kdo neumite latinsky to znamena Kostky jsou vrzeny, a my i vy se nechame prekvapit,jak to dopadne.\nJe sedm vecer,odchazime veceret do domorodeho bistra,uz jsme tam byli vcera,bylo tam dost lidi a v televizi davali nesmyslny sport,kdy se lidi mlatili,kopali do sebe,tahali se za vlasy a stovky lidi tomu v hledisti fandili. V ulicich se tady lidi nervou, mali kluci hraji fotbal a velci kluci volejbal. A holky vybijenou s botama. Jo a kousek odtud je domoroda posilovna a tam spousty kluku posiluji. A to je uz fakt vse. Mejte se vsichni,co jste docetli az sem, bpf jako my.\n19.brezna 2257 Na motorce jiznim Thajskem c.1\nTak za prve.To datum neni preklep.ani jsem nezblbla ze slunka ani nepisu v horeckach diky malarii nebo horecce dengue. Proste u nas se rok pocita od narozeni Krista,tady souvisi letopocet s Budhou. Akorat nevime jak, protoze v Laosu to maji jeste o 60 roku jinak.\nZa druhe: jsme v jiznim Thajsku, konecne zase svobodni a nezavisli,protoze mame pro zmenu skutrika Yamahu.\nSe svymi zpravami jsme skoncili v Kambodzi. Vecer pred odjezdem jsme stravili na tocenem pive v hospode s ceskym parem cca tricatniku. Ti jsou tu na kolech od prosince, navic si projeli kus Vietnamu a vraceji se v dubnu.Molodci, co je vsak hlavni, miluji jako my Balkan a v lete se tam zivi jako pruvodci pro CK Adventura.\nCesta do Bangkoku stala pouhych 10 dolaru na osobu a za to jsme si uzili tri dopravni prostredky, hodiny cekani, seznameni s dalsimi Cechy,tentokrat z Ostravy. Na thajske hranici si uz podruhe zadali do svych systemu otisky vsech 10 prstu a jeste fotku zornicky.\nNa jih jsme zase jeli nejlevnejsim vlakem. Ovsem na zachode i on ma sprchu na omyti zadecku. 700 km jizne jsme si chteli pujcit motorku,ale na zapadnim pobrezi Malajskeho poloostrova to nejde,odtud se jen jezdi na ostrovy. Tezky zivot prukopnika. Tak jsme pres zelene vnitrozemi prejeli domorodym busem do Krabi a tam jsme si vcera koupili svoji svobodu, Jamahu 125. Za 200 bathu,to je 130 korun za den. Dobra cena za svobodu. Tak jsem si vzpomnela s tou svobodou na nepekne zazitky ze severniho Thajska a Kambodzi. Tam pochytaji male ptacky do klece a za penize jim muzete koupit svobodu,to jest zaplatite a oni je pusti z te klece.. Ti rafinovanejsi obchodnici se svobodou si oblekaji tricka s pandou a znakem svetove ochrany prirody.\nZpet do Krabi. Vyrazime opet se stanem,tentokrat bez mapy,ty tu nejsou k mani. Dostali jsme planek. Je tak prehledny,ze ani mistni taxikari nedokazou najit,kde prave jsou.\nA tak jsme si vcera jeli kus od more a obcas si zabocili k mori,vykoupali se a jeli dal. Jestli si myslite,ze je to tu hezci nez na Jadranu, tak to neni. Akorat sviti v breznu slunko a voda je tepla.\nOdpoledne je odliv a az do vecera a rano zase. Spali jsme nad bahnem, v nemz byly uvizle lode. V noci, kdyz stoupla voda,odpluli rybari na more a asi se hodne divili,co to tam je za stan.\nDnes jsme 23.den na ceste. Dopoledne jsme hrali hru Najdi koupaci plaz. Vzdycky jsme odbocili smer Nejaka beach a skoncili v pristavu,ze ktereho se na tu plaz jezdi lodi.\nPak nas ta hra prestala bavit,tak jsme jeli primo na ostrov Phuket a tam jsme si tu plaz nasli. Taky jsme dostali mapu ostrova. A ted jsme nasli internet a mohli vam napsat.\nTrocha prdebezne statistiky neuskodi. Jsme 23.den na ceste, letadlem jsme leteli 10 000 km,na motorce, vlaky,autobusy,minibusy,lodemi,tuk tuky a dalsimi tezce pojmenovatelnymi vozidly jsme ujeli skoro 7 000 km. Navstivili jsme tri nove zeme, videli tri pamatky UNESCO a furu zajimaveho. Za to vse jsme zatim utratli necelych 17 000,samozrejme bez letenek.\nDalsi zpravodajstvi bude vice o motoceste.\n21. brezna,Na motorce jiznim Thajskem c.2\nVite, proc jsou na v morich a v oceanech ostrovy ?\nNo prece aby je mototrempi mohli objet nejlepe na motorce, v nouzi autem.\nPukhet je nejvetsi thajsky ostrov a nas sedmy objety po Korsice, Korfu, Lefkade, Kube, Sardinii a Sicicilii. Jeste jich par zbyva,ze...\nVlastne Pukhet neni jeden, po prozkoumani vime, ze jsou tri Pukhety. Vychodni domorody. Plny lidi, odpadku, sem tam jezdicich skutru a aut. Tam jsme potkali jedine belochy, Polaka s manzelkou. Tady samozrejme na skutru, doma jezdi na Gold Wingu. Moc nam pan zavidel nasi cestu,jeho zena pry odmita ve stanu spat.\nPak je jizni Pukhet , takovy mis mas turistu a domorodcu,na zapade jsou i plaze. Plaze pisecne a more teple, ale ten mumraj kolem,tam bychom dovolenou netravili. Je tam nejvic lidi,a to neni sezona. Plaz,za ni zaparkovane skutry a auta a pak silnice s hnusnym provozem. A pak obchudky,hotely ... A vsude slysis a ctes rustinu. Kdyz chces klid, musis lodi na nejaky ostruvek. Ale jestli je tam klid,to vlastne netusime. Jo a taky vsude odpadky,a ne nejake nove,ale dle vzhledu letite.\nStredni cast zapadniho prostredi vypada tak,jak jsme si mysleli, ze to bude vypadat vsude. Pekne hotely a bungalovy, upravene okoli,tedy vetsinou, ciste uklizene plaze. V devet je dnes mistni holky zametaly. Kolem vede nova asfaltka, na ni jsou pekne zatacky. Ale je to jen maly kousicek z celkoveho pobrezi. Dokonce jsme tu nasli i mistecko, kde by se dalo zit ve stanu skoro jako Robinsoni, zajemcum prozradime,kde to bylo.\nJinak mame pocit, ze tu vladne spolecne turisticka mafie a mistni urednici,kteri nechteji,aby se tu nekdo toulal individualne jako my. Sice dostanete mapy. mame tri a kazda je trochu jina,nejlepsi je ruska psana azbukou. Ale na mapach jsou sice plaze, ale krome hlavniho zadna mesta, pres ktere se mate k plazim propracovat. Na hlavni silnici je nekdy odbocka k plazi, ale pokud neni plaz hned za rohem, dalsi sipky uz nenajdete a jedete podle slunce a dotazu. Koupit benzin muze byt taky problem. Jeste ze se tu u silnic prodava ve flaskach. Zdejsi ridici taky maji pokyn blede tvare ignorovat,nedavat jim prednost, predjizdet 3 cm od nich. To aby si ten turista ci cestovatel najal taxik ci zajezd s mistnimi cestovnimi agenturami a ne drze si jezdil stovky km po svem ...\nAle ne,ze bychom si stezovali. Jsme svobodni a stastni. Tak to je. Za chvili opustime Pukhet a pojedeme jeste po pobrezi na sveer,kde to ma byt pekny. A pak se vnitrozemim zacneme vracet do Krabi, kde nas ceka tezky ukol. Najit pujcovnu motorek, kde jsme si pujcili nas skutr.\nP.S. Pro motorkare aneb Srovnavat se nema\nVerni ctenari vedi, ze jsme byli na severu Thajska nadseni z naseho skutru Honda 150. Ted mame Yamahu 125. Mensi obsah je znat,jeden prudky kopec jsme tu nevyjeli, musela Jana sesednout a dojit pesky. Stopadesatka by to zvladla,\nYamaha ma za to vetsi kola, lepsi perovani a je lepsi do terenu, treba hlubokeho pisku. Veze opet velky batoh,Jirka ho ma mezi nohama, nas dva a maly batoh,co ma Jana na zadech. Kde je treba,jede i osmdesat, Honda jela i sto. Jede za dva litry na sto kilometru. Pri cene 24 korun za litr tedy temer zadarmo.\n23.brezna, Na motorce jižním Thajskem č.3\nSe starim prichazi moudrost. Nekdy prijde stari samo. To doufejme neni nas pripad. Ale se starim prichazeji dva Nemci. Ten jeden jmenem Alzheimer obcas u nas zaklepe. Treba kdyz jsme psali, ze Pukhet je nas 7.objety ostrov. To neni pravda. Je 14.Nejmin. Prictete Island, Pelopones, Tenerife, Saint Miguel ,to jsou Azory,Velka Britanie a Irsko.\nVe dve jsme vratili nasi skvelou Jamahu. Ujeli jsme s ni 901 km. Tak,jak jsme to vzdy odsuzovali. V sandalkach, tricku a kratasech. A to jsme jeli klidne osmdesatkou,i devdesat naskocilo..\nO mori jsem psala, podobne je to i na sever. Jeden den jsme stravili ve vnitrozemi. Na jedne odbocce z odbocky byli okolo nas najednou sami sloni a slunata. Kolem reky,kde byly same balvany a trocha vody. Posleze se zacali rojit lidi v prilbach a plovacich vestach a rafty. Jak tu proboha chteji raftovat ? Jednoduse, v umele nadrzi se povoli stavidla,pusti vodu,asi jednou denne, a 90 raftu vyrazi. Fakt jsme je pocitali. Takze jsme se ocitli na zajezdu Rafting,obed,jizda na slonovi za par tisic bahtu.\nDobry zazitek byla sklizen obrovskych ostnatych plodu z palem, banany ani kokosy to nebyly. Borec s 10 m dlouhou tyci na konci s nozem je orezaval.Docela makacka.\nVnitrozemi tady,to jsou same palmy. Kilometry dlouhe krasne rovne rady ...\nTed mame po 25 dnech putovani odpocinkovy den u more, bydlime hned u plaze,jsme osprchovani. Doted jsme vsech 5 noci byli ve stanu a sprchovali se jednou na plazi. Po 12 dnech jsme tu potkali Spanely,co jsme se bavili v Laosu. Svet je malej,staci vzit bagl a vydat se na cestu...\nZitra ve tri jedeme do Bangkoku,to bude posledni folklorni prejezd, tam budeme rano, a odpoledne letime do Dubaje a HOME. Takze posledni zpravodajstvi bude uz z Brna.\nAktuálně 27.března 2014, Brno\nVše jednou končí, a tak skončila i naše cesta po jihovýchodní Asii. Závěr už byl bez silnějších zážitků. Noční cestu busem jsme přežili. V Dubaji jsme si v místních novinách přečetli, že to není až taková samozřejmost. Na silnicích,hlavně v nočních autobusech, umírá na počet obyvatel tolik lidí, že hůř na tom na světě je jen Dominikánská republika a nějaký ostrůvek v Pacifiku.\nV den návratu jsme také oslavili 32.výročí naší svatby. Důstojně, v Kambodži jsme se od jiných cestovatelů dozvěděli, že pokud se čeká déle v Dubaji na spoj,lze si vzyvednout voucher na jídlo, v našem případě na snídani. A tak jsme si poprvé v životě hodovali v předražených letištních hospodách ... Další oslava proběhla v letadle Emirátů z Dubaje do Prahy. Personál se skládal z 12 národností a uměl dohromady 13 jazyků. A kromě skvělého jídla (další snídaně a oběd) se tu jako u jedné z posledních leteckých společností servírovala i whisky nebo kafíčko s Baillys.\nTeď nás čeká Vítání jara u nás v Pozďatíně a příští týden zpracování fotek,specielní článek pro motorkáře a doplnění fotoalba.\nNáhledy fotografií ze složky 2.Jižní Thajsko na skútru


Příběh princezny Diany plní stránky bulváru i dvacet let po její smrti - Echo24.cz\n1 Tragické úmrtí\nPříběh princezny Diany plní stránky bulváru i dvacet let po její smrti\nEcho24, ČTK NOVÉ 31. srpna 2017\nTémata: princ Charles, úmrtí, Velká Británie\nVe čtvrtek uplynulo 20 let od smrti britské princezny Diany při automobilové nehodě v jednom z pařížských tunelů. Její památka je ale stále živá a její vliv patrný. Před Kensingtonským palácem, kde matka princů Williama a Harryho dlouho bydlela, se objevily desítky květin, svíček, fotografií a britských vlajek. Diana zemřela po dopravní nehodě v Paříži 31. srpna 1997. Také ve francouzské metropoli se na ni dnes vzpomínalo.\nUž ve středu si v zahradách Kensingtonského paláce připomněli výročí úmrtí své matky princové William a Harry i Williamova manželka Kate. Čtvrteční den stráví podle britského tisku v soukromí. Po celé Británii se ale bude konat řada veřejných vzpomínkových akcí, mimo jiné v londýnské nemocnici Mildmay Mission Hospital, v níž Diana často navštěvovala lidi, kteří onemocněli AIDS.\nDianu si lidé připomněli také v Paříži nedaleko tunelu pod Place de l‘Alma, místa tragické nehody. Také sem přinášeli květiny, fotografie a vzkazy. S velkou kyticí dorazila také starostka francouzské metropole Anne Hidalgová.\nPříběh princezny Diany\nAni 20 let po své smrti nepřestává britská princezna Diana fascinovat svým příběhem. Na jedné straně ikona soucitu, laskavosti a půvabu, na druhé žena s psychickými problémy. O své depresi a pokusech o sebevraždu mluvila, čímž dokázala, že mentální nemoc už není ani v Británii tabu. Stejně jako podáním ruky nemocnému pacientovi AIDS zabránila fámám, že se tato nemoc šíří pouhým dotykem.\nPrincezna Diana instinktivně rozuměla lidem v zoufalé životní situaci. A snažila se jim pomoci. Mimo jiné vedla kampaně za zákaz protipěchotních min a připisuje se jí podíl na vzniku smlouvy o mezinárodním zákazu používání těchto min. A jejím asi největším odkazem zůstávají také oba její synové.\nSama pocházela ze šlechtické rodiny, narodila se 1. července 1961 v Sandrighamu ve východní Anglii. Když jí bylo osm, rodiče se rozvedli a Dianu spolu s bratrem a dvěma sestrami svěřili do otcovy péče. Poté studovala na školách v Anglii a ve Švýcarsku, ale v učení nevynikala. Po studiích pracovala jako chůva, vychovatelka a učitelka v mateřské škole.\nV roce 1980 navázala vztah s následníkem trůnu princem Charlesem. Ten měl předtím několik přítelkyň, ale nejlépe se cítil s bezprostřední a vtipnou Camillou. Pro královský dvůr se však lépe hodila právě mladá, hezká a milá Diana. Princ ji zanedlouho požádal o ruku, a 29. července 1981 se vzali.\nPohádkově krásnou princeznu mávající ve svatebních šatech na schodech londýnské katedrály svatého Pavla sledovaly v televizi tři čtvrtě miliardy diváků. První syn William se jim narodil v červnu 1982, druhý Harry v září 1984. Tou dobou však už manželský pár procházel krizí, která vyústila odlukou v roce 1992 a nakonec rozvodem 28. srpna 1996.\nTragická smrt v Paříži\nV roce 1992 Dianu oslovil novinář Andrew Morton a ona souhlasila s napsáním knihy o ní. V publikaci Diana – její pravdivý příběh se čtenáři dozvěděli, že nejobdivovanější žena světa jde od jednoho terapeuta k druhému, že si nařízla zápěstí a že se pětkrát pokusila o sebevraždu. V srpnu 1997 se v tisku objevily první zmínky o vztahu Diany s egyptským milionářem Dodim Al Fayedem. A osudného 31. srpna 1997 s ním v Paříži nasedla do auta, jehož opilý řidič se snažil uniknout dotěrným fotografům a ve veliké rychlosti narazil do mostního pilíře.\nTragická smrt zastihla Dianu na vrcholu sil a ve stejném věku jako Marilyn Monroeovou. Ne nadarmo zpíval na jejím pohřbu její blízký přítel, zpěvák Elton John, píseň Svíce ve větru, upravenou verzi songu, který věnoval původně právě Marilyn. Několikaleté vyšetřování nehody jednoznačně neprokázalo cizí zavinění, milovníci konspiračních teorií však mají na věc jiný názor.\nJméno britské princezny: Charlotte Elizabeth Diana\nPrinci Charlesovi ukradli stokilovou mrkev. Dřevěnou


ČSSD vyhrála senátní volby! :: Okresní předsednictvo ČSSD Zlín\nÚvod > ČSSD vyhrála senátní volby!\n20.10.2014 Po čtvrté v řadě za sebou (2008, 2010, 2012, 2014) vyhrála o tomto víkendu ČSSD senátní volby. Získali jsme ve druhém kole celkem 10 z rozdělovaných 27 mandátů. Zůstáváme nadále zdaleka nejsilnější politickou stranou v Senátu, náš klub bude mít nyní 33 senátorů a máme zcela reálnou šanci prosadit sociálního demokrata i pro příští dva roky na (druhou nejvyšší ústavní) pozici předsedy Senátu.\nVítězství je to o to cennější, že ČSSD dokázala poprvé v historii vyhrát senátní volby jako vládní strana. V letech 1998-2006, když jsme byli poprvé osm let ve vládě, jsme senátní volby vždy výrazně prohrávali s tehdejší opozicí, zejména ODS. V roce 1998 ČSSD získala v senátních volbách jen tři mandáty, v roce 2000 (v poločase vlády Miloše Zemana) jeden, v roce 2002 (na začátku vlády Vladimíra Špidly) sedm mandátů, v roce 2004 jsme neprosadili ve volbách žádného senátora a v roce 2006, krátce po odchodu do opozice, šest mandátů.\nV letech 2008-2012 jsme senátní volby vyhrávali zejména díky mobilizaci voličů proti asociální pravicové vládě. Nyní jsme byli v odlišné a mnohem obtížnější situaci. Po osmi měsících v koaliční vládě se nám ale na celostátní úrovni podařilo potvrdit pozici nejsilnější parlamentní politické strany. Chci poděkovat a pogratulovat našim kandidátům, kterým se podařilo zvítězit. Vím, že to nebyl snadný souboj, ale všech deset nově zvolených senátorů v něm prokázalo schopnost získat si silnou podporu a sympatie nejen tradičních voličů ČSSD.\nChci poděkovat rovněž všem našim devatenácti finalistům, kteří se probojovali do druhého kola. Mrzí mne, že Senát po těchto volbách opouští pracovití a pro sociální demokracii důležití senátoři, kteří většinou velmi těsně podlehli svým soupeřům: kolegové Kapoun, Chládek, Sykáček či Trpák a kolegyně Gajdůšková a Doupovcová. V Senátu odvedli velký kus práce a jako předseda ČSSD jim za to chci i při této příležitosti poděkovat.\nMáme za sebou komunální volby, v nichž ČSSD skončila co do počtu mandátů těsně druhá za KDU-ČSL a co do počtu hlasů o 2% rovněž na druhém místě za ANO. Ve volbách do senátu jsme zvítězili. Obojí volby přinesly řadu námětů a výzev, které nyní musíme správně a nemilosrdně vyhodnotit. Tradiční strany jsou i nadále pod silným tlakem a ČSSD musí udělat takové vnitřní změny, které posílí naši schopnost vyhrávat volby. Největší výzvou přitom budou velká města. O tom všem budeme diskutovat uvnitř sociální demokracie během příštích měsíců, kdy se budeme připravovat na sjezd.\nDěkuji všem za pomoc ve volební kampani, pokračujeme v tvrdé práci na plnění programu koaliční vlády a na zlepšení působení a fungování naší sociální demokracie.


Meghan už má svůj královský erb! Co znamená a jak vypadají ostatní? - Expres.cz\nMeghan Markle má už svůj erb, který vyjadřuje její původ a povahu. | foto: koláž expres\n26. května 2018 17:20\nZ Meghan Markle (36) se stala vévodkyně ze Sussexu a nyní už má i svůj královský erb! Erby navrhuje britské heraldické kolegium sídlící v Londýně a schvaluje je královna Alžběta. Nový erb manželky prince Harryho má symbolizovat její původ a povahu. Co znamenají jednotlivé symboly a jak vypadají erby ostatních členů rodiny?\nMeghan Markle se stala oficiálním členem královské rodiny, a tak jí byl udělen také vlastní erb znázorňující její původ a povahu. Erb schválila královna Alžběta.\nŠtít je vyplněn modrou barvou, která představuje Tichý oceán omývající břehy Kalifornie, odkud Meghan Markle pochází.\nErb znázorňuje původ Meghan Markle a její povahu. Štítonoš po levé straně, to je lev, princ Harry.\nNa modrém pozadí jsou pak dva šikmé zlaté pruhy, které značí kalifornský sluneční svit. Tři zlaté brky pak vyjadřují komunikaci a sílu slov, což také naráží na to, že Meghan je hollywoodská herečka.\nPo stranách jsou pak dva štítonoši (štítonoš je nosič štítu): vpravo zpěvný pták s roztaženými křídly, vlevo lev. Lev, jak by se dalo usuzovat, představuje prince Harryho, zatímco pták zase Meghan. Pták má roztažená křídla a otevřený zobák, což poukazuje na sílu slov a komunikaci.\nNa vrcholu štítu je zlatá korunka ze dvou tlapatých křížů (někdy se tlapatý kříž uvádí také jako templářský), jahodových listů a lilií. Pod štítem se nachází travnaté podloží, z něhož vyrůstá zimokvět, který roste v zahradách Kensingtonského paláce, a žlutý mák, jenž je zase typickou květinou Kalifornie.\nNa ostatní erby členů královské rodiny se podívejte do galerie.\nKrálovsky krásná Maxová ve Windsoru okouzlila: Vsadila na dívčí jemnost\nSenátní kandidát Ladislav Jakl: Nezvednu ruku pro žádnou buzeraci. K bruselské...\nV 50. díle Tváře zvítězila Jitka Schneiderová: Její ztvárnění vousaté zpěvačky...\nŽenu ve vlaku nikdo nepustil sednout! Následně zveřejnila šokující FOTO celé...\nLži a sirotci


Stáhnout Text práce Bc. Markéta Svobodová 5.56 MB\nStáhnout Abstrakt v českém jazyce Bc. Markéta Svobodová 95 kB\nStáhnout Abstrakt anglicky Bc. Markéta Svobodová 97 kB\nStáhnout Posudek vedoucího Mgr. Josef Voráček 423 kB\nStáhnout Posudek oponenta Mgr. Markéta Pecinová 441 kB


Always look on the bright side of life: Spotřebováno\nKde se vzala, tu se vzala nová čtvrteční rubrika s názvem Spotřebováno. Nebude každotýdenní, ale jednou či dvakrát měsičně by se v ní něco objevit mohlo. Výrobky vždy vyfotím, něco málo o každém z nich napíšu a napíšu k nim také, zda je koupit, možná koupit nebo nekoupit :-). Takže co jsem spotřebovala na začátku srpna?\nBioderma Hydrabio Sérum a Légere krém, minibalení 15 ml: ANO. Sérum jsem si pořídila v plném balení, což hovoří za vše. Jsem s ním velmi spokojená, používám jej cca jednou až dvakrát týdně. Krém byl moc příjemný, jakmile se někde objeví tato nebo Riche varianta za dobrou cenu, koupím si jej.\nBalea kondicionér pro barvené vlasy: ANO. Barvené vlasy nemám, ale to mi nijak nevadilo při použití tohoto kondicionéru, který je opravdu nádherně uhladí a vyhladí, vyživí a provoní úžasnou vůní kokosu. Za 29 Kč ( a obsah má 300 ml) je to malý zázrak. Pořídím si jej určitě znova, a k němu asi i šampon a masku. momentálně používám šampon a kondicionér od Sunsilk.\nGel na intimní hygienu Feminelle od oriflame: ANO. Tento přípravek je jeden z mých nejoblíbenějších od oriflame, měla jsem ještě jeden do zásoby a dnes si půjdu vyzvednout další dva (naučila jsem na něj totiž i maminku :-)). Líbí se mi praktické balení s pumpičkou i velmi jemná vůně, je ho 300 ml za 109 Kč (nyní je v akci, normálně stojí 159 Kč, mimo akce se jej nevyplatí kupovat). Pokud hledáte nějaký hodně příjemný a nedráždivý gel na intimní hygienu, zkuste tento (kód 11101).\nMaska na vlasy od Garnier, Upravenost a styl: NE. Tak tato maska byla zklamáním. Trochu divně smrděla (po lepidle) a neudělala na vlasech žádný extra efekt. Tuto masku nedoporučuji.\nMáte zkušenosti s některými z těchto výrobků?\nVystavil papaya v 8/09/2012\nŠtítky: Balea, Bioderma, Garnier, oriflame, recenze, spotřebováno\nLevandule od Lutense 9. srpna 2012 9:26\nHydrabio miluju, masku vyzkouším, intimní gel od Oriflame taky hodnotím ANO a masce od Garnier se vyhnu obloukem:-D\nPetra Obdržálková 10. srpna 2012 1:13\nHydrabio jsem taky nejprve zkusila z mini balení a už mám doma plnou verzi Séra i Legere krému :-). Sérum používám každý den večer na vyčištěnou pleť, Legere krém ráno. Koupila jsem si dokonce i jedno minibalení do zásoby na cesty. Mohli by dělat takováhle cestovní balení častěji.\nKyky 29. září 2012 2:42\nFeminelle jsem taky dřív používala, teď ale domů nekupuji nic jiného než Dove Intimo. ;)\nS Hydrabio sérem se teprve snažíme zkamarádit, tak snad mi přiroste k srdci. :)


Návod k použití BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM - 1 názory na BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM Objevte testy, hodnocení a srovnávání s BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM.\nDiplotop - porovnání produktů - shromažďuje BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM uživatelé názory, testů a zkoušek.Díky rozsáhlé databázi, 1 stanovisky pro BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM, Diplotop porovnává BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM se jeho konkurenty s cílem nalézt nejlepší.\nStáhněte si uživatelský manuál nebo příručku k BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM.\nStanovisko ze dne BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM\nUživatelé hodnotí BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM jako velmi uživatelsky příjemný.Myslí si, že je velmi spolehlivý., Skoro všichni se shodují v tomto bodě. Můžete se podívat na forum BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM a přečíst si na jaké problémy uživatelé narazili a jak je řešili.\nPodle jeho uživatelů je mnohem efektivnější, že jeho konkurenti., V tomto bodě jsou jednotní. Užitná hodnota je vyšší, než kolik to stojí Můžete si stáhnout uživatelskou příručku BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM, abyste zjistili, zda jeho funkce odpovídají vašim potřebám.\nJe UNITY TRAVEL SYSTEM snadné používat?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM je velmi uživatelsky příjemný.\nJe UNITY TRAVEL SYSTEM vysoce účinný?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud je BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM ve svém oboru: nejlépe na technické úrovni, nabízí nejlepší kvalitu, nebo nabízí největší škálu možností.\nJe UNITY TRAVEL SYSTEM spolehlivý, solidní?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10 pokud si myslíte, že BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM je solidní produkt, který bude fungovat dlouho, než se poškodí.\nJe UNITY TRAVEL SYSTEM dobrá hodnota za dané peníze?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud si myslíte, že BRITAX UNITY TRAVEL SYSTEM opravdu není drahý s ohledem na jeho vlastnosti.


💐 DORUČENÍ KVĚTIN GÓIS - ONLINE KVĚTINÁŘSTVÍ GÓIS\nKvětiny pro Góis Portugalsko Rovoz květin pro Góis ,Portugalsko - váš Góis květinářství\nGóis Květiny, podle příležitosti\nGóis Květiny, podle typu\nGóis Květiny podle barev\nGóis Květiny dle ceny\nKvětiny a dárkové koše pro Góis\nGóis Květinářství a dárky\nVítejte na domovské stránce květiny pro Góis. Vyrábíme, objednávání snadné online květin. Můžete si vybrat z naší bohaté nabídky: květiny, rostliny, kytice a další. Přidat volbu do nákupního košíku a postupujte podle pokynů. Jakmile Objednávka dokončena jen nechte zbytek na nás.\nJe to úkol květiny pro Góis k poskytování nejvyšší možný zákaznický servis. Zajistíme, že vaše objednávka bude doručena jako vyhledávaný. Pokud chcete opravdu zapůsobit, nezáleží na tom, jaké příležitosti: narozeniny, den matek, Den otců či jakékoliv jiné příležitosti, květiny pro Góis je správnou volbou pro vaše speciální okamžik.\nNaše kanceláře jsou OTEVŘENY a naše místní květinářství v Góis je OTEVŘENO PRO DODÁVÁNÍ.\nNabízíme doručení květin v Góis, Portugalsko - Góis Květinářství\nVýběr kytice květin pro Góis, Portugalsko\nPoslat květiny a dary na Góis s květinami pro Góis. Jsme specializováni na květiny, kytice, košíky, dárků a koláče na Góis.\nKVĚTINY V GÓIS - KVĚTINÁŘSTVÍ V GÓIS NABÍZEJÍ STEJNÝ DEN DORUČENÍ KVĚTIN\nKvětiny pro Góis - květinářství, které přináší stejný den květinové dodávky v Góis . Používáme rozsáhlou síť místních Góis květinářství a květiny kytice doručena v Góis.\nNECHTE NÁS POSTARAT SE O VAŠE KVĚTINY V GÓIS\nNechte Květiny pro Góis postarat se o vaše květinová aranžmá o příležitosti, včetně Narozeniny, kytice, Den matek květiny, Valentýna květiny, Novorozené Dítě, a mnohem více. Nabízíme velký výběr květin, rostlin, květinové aranžmá, koše a za velmi konkurenční ceny, které bude uzavřeno kdekoliv v Góis. Objednat on-line a mít své květinářství pro Góis postaráno o Květiny pro Góis.\nDORUČENÍ KVĚTIN V GÓIS\nTým na Internetové Květinářství je odhodlána poskytovat nejvyšší kvalitu květin, rostlin a dary jsou k dispozici v Góis, v nejkrásnější možnou cenu. Každý zákazník je pro nás velmi důležité a snažíme se dát naše maximum odborné pozornosti každé jedné objednávky. Celý náš personál se zaměřuje na poskytování nejvyšší úrovně zákaznických služeb pro vaše doručení květin v Góis.\nMÍSTNÍ KVĚTINÁŘSTVÍ V GÓIS\nDodáváme květiny, kytice ve více než 900 městech po celém světě. V každém městě, spolupracujeme se spolehlivými místní květinářství stejně jako je tomu u Góis. Práce s tímto sítě místních květinářství, jsme schopni zajistit, že budeme dodávat špičkovou kvalitu kytice a květiny zůstanou čerstvé. Postaráme se o váš poslední chvíli květina objednávky, nebo si můžete rezervovat krásnou kytici květin, měsíce předem.\nKvětiny pro Góis, Portugalsko\n© Flowers for Góis • 2020


Čtvrtstoletí českého internetu. Co nám podle jednoho z jeho průkopníků dává a co naopak bere? | Plus\nČtvrtstoletí českého internetu. Co nám podle jednoho z jeho průkopníků dává a co naopak bere?\nCo nám internet za čtvrtstoletí existence v Česku dal a vzal? Jak proměňuje pracovní trh, politiku, společnost i mezilidské vztahy? Hostem Interview Plus je investor a podnikatel Jiří Hlavenka, který byl u počátků internetu v Česku.\nPřed 25 lety, 13. února 1992, se tehdejší Československo v posluchárně ČVUT poprvé připojilo k internetu, v pořadí jako 39. země světa. Odborníci tehdy propojili sálový počítač IBM po pevném telefonním okruhu s výpočetním centrem univerzity v rakouském Linci.\n„Dnešní výročí je spíše symbolické, hlavní přelom nastal až se zpřístupněním internetu široké veřejnosti, protože internet původně vůbec nebyl k určen k využití mimo akademickou sféru,“ říká investor a podnikatel Jiří Hlavenka, který byl u počátků internetu v Česku.\nZasypejme digitální propast\n„Internet výrazně proměnil svět. Především ta možnost se na jedno kliknutí propojit a komunikovat s kýmkoli na planetě. Dnes je to vlastně taková nervová soustava světa, fungují na něm všechny systémy a polovina ekonomiky. Na tuto neviditelnou pavučinu se nabalují další možnosti praktického využití.“\nZa digitální propast nemůže internet. Když někam nevede silnice, tak je to špatné a postavme ji tam. Totéž platí i o internetu – když ho někde nemají, tak tam tu infrastrukturu musíme vybudovat.Jiří Hlavenka\nLidé využívající internet mají podle Hlavenky větší možnosti vzdělávání i pracovního uplatnění. „V této souvislosti se hovoří o jevu jménem digitální propast, která rozděluje uživatele internetu od těch, co na něm ani nejsou. Pro ně je těžké se k němu vůbec připojit a začít těch výhod využívat.“\nBýt jako doma ve světě internetu – což už neznamená jen umět používat e-mail, ale třeba také cloudové služby – je jeden z důležitých kvalifikačních předpokladů. Internet také umožňuje lépe pracovat na dálku. „Pracovní mobilita je nahrazována internetovou konektivitou – s notebookem můžete pracovat z druhé strany světa.“\nDigitální propast, digital divide, digital gap, digitální rozdělení společnosti|foto: CC0 Public domain\nKvůli internetu a digitalizaci se ale také dramaticky mění pracovní trh. „Kvůli robotizaci spousta pracovních míst zmizí – dělníci v továrnách, řidiči, prodavačky. Je to hrozba, ale také příležitost. Programátory se asi všichni nestaneme, ale kvůli stárnutí populace bude zase třeba více práce v pečovatelských službách.“\nVelký bratr vidí tolik, kolik mu dovolíme\nHrozbou je podle Hlavenky enormní sbírání dat komerčními společnostmi, u kterých nakupujeme na internetu, máme síťové služby nebo pojištění. „Na rok 2018 se připravuje iniciativa Evropské unie, která by měla omezit možnosti firem tato data sbírat, uchovávat a prodávat dále. Firmy je většinou používají na výzkum zákaznického chování a cílení reklamy.“\nMezi mnou a obchodníkem by měl existovat vztah „na délku paže“. Já jsem u tebe nakoupil, ale to je vše. Nezneužívej toho, abys ze mě v budoucnu dostal ještě více peněz.Jiří Hlavenka\nTomu se dnes prakticky nedá vyhnout. Jinak ale ohledně ochrany soukromí záleží především na nás, jak se na internetu chováme. „Když všude vyplníme kompletní profily až do posledních psů a kočiček, tak se nedivme, že ty informace někde putují. K tomu nás ale přeci nikdo nenutí. Je na nás, jakým způsobem tenhle informační striptýz provedeme.“\nI to je ostatně jedna z dovedností, která úzce souvisí s digitální propastí. „Dříve bylo dobré znát, že se přechází na zelenou a ne na červenou, jinak riskujeme život. Dnes je zase dobré vědět, že není vhodné všude odevzdat svá osobní data, mít stejná hesla a nezabezpečený počítač.“\nCo nám internet za čtvrtstoletí existence v Česku dal a vzal? Urychlil ve světě globalizaci a digitalizaci? Jak proměňuje komunikace na sociálních sítích politiku, společnost i mezilidské vztahy? Hrubne česká společnost kvůli internetu? Poslechněte si celé Interview Plus >>\nNaše důvěra v digitální prostor je obrovská, varuje v Den bezpečnějšího internetu expert\nJaká je budoucnost internetu? „Ne všechny informace mají stejnou kvalitu,“ připomíná Jan Gruntorád\nPřed 25 lety schválilo USA připojení sálového počítače ČVUT k internetu. Začala nová éra\nInternet v Česku slaví 25 let. Museli jsme USA slíbit, že ho nepoužijeme k vývoji zbraní


Tvrdší tresty za spory o děti - iDNES.cz\nTvrdší tresty za spory o děti\nSpory rozvedených párů o děti se urychlí. Slibuje to alespoň vláda. Chce, aby soudy podobné případy řešily s větší razancí. Na to, aby mohl strávit se svým synem Janem čtrnáct dnů o letních prázdninách, čekal Petr Kotan z Prahy čtyři roky. Podařilo se mu to poprvé letos.\nJeho manželka, se kterou se rozvádí, mu syna nechtěla "půjčovat", přestože jí to nařídil soud.\nPřesvědčilo ji až další rozhodnutí soudců, kteří jí za to v březnu uložili dvouměsíční podmíněný trest. "Manželka si do té doby z rozhodnutí soudců nic nedělala," tvrdí Kotan.\nVláda ve středu rozhodla, že soudci budou muset postupovat rázněji a častěji ukládat tresty rozvádějícím se manželům ignorujícím rozsudky. "Z praxe víme, že případy, kdy některý z rodičů nedodržuje to, co mu předtím soud nařídil, jsou poměrně časté," řekl mluvčí ministerstva spravedlnosti Petr Dimun.\nPrávě resort ministra Pavla Němce návrh, jak neshody rodičů o děti řešit, připravil. Dokument počítá především s tím, že se změní postoj soudců, kteří mají takové případy na starosti. Ministerstvo totiž připustilo, že soudci u těchto sporů postupují liknavě a nedbale. Řada kauz se tak zbytečně protahuje, často i na několik let.\nNa dvacet českých otců se kvůli průtahům už také obrátilo ke štrasburskému soudu pro lidská práva. Tamní soudci zatím rozhodli pouze v případě Evžena Voleského z Brna, který svého třináctiletého syna Libora už osm let nevídá. Štrasburk mu v červenci za soudní průtahy u českých soudů přiznal zhruba stošedesátitisícové odškodné.\n"Zrychlením sporů chceme pochopitelně soudům ve Štrasburku zabránit," dodal Dimun. Kromě vyššího tlaku na soudce hodlá ministerstvo zavést i další změny. Rodičům by měli víc pomáhat odborníci na rodinné spory. Přibýt má i znalců, kteří pomohou samotným dětem. Ty jsou totiž neshodami svých otců a matek zasaženy asi nejvíce a trpí takzvaným syndromem zavrženého rodiče.\nCitlivěji mají také probíhat exekuce dětí, aby nedocházelo k něčemu podobnému jako u Jana Kotana, pro kterého si přišel otec se soudním vykonavatelem až do školy. Chlapcovi rodiče se o dítě porvali a hoch se zhroutil. V péči psychiatrů následně strávil několik týdnů.\nTémata: vláda, Exekuce, Ministerstvo spravedlnosti, Pavel Němec, Štrasburk, Výchovné prostředky u dětí\nSoudy trestají rodiče, kteří nepůjčují děti\nVypadá to, že se soudy "probraly". V případech pěti otců, kteří žalují Česko ve Štrasburku za to, že léta neviděli své...\nZabavený Honzík se znovu vídá s tátou\nVypadá to na příběh se šťastným koncem. Co nebylo 3 roky myslitelné, najednou jde. Desetiletý Jan Kotan je v...\nOtcové žádají odškodné za čas bez dětí\nEvropský soud pro lidská práva přijal stížnost pěti českých otců, kteří se s bývalými partnerkami přetahují o děti....\nOtec si přišel pro dítě s exekutorem\nObyčejně exekutoři zabavují majetek. V pátek si přišli do jedné ze základních škol na pražském Smíchově pro...


Novorozenecká sada CICCI E COCO\n>Dárková sada pro novorozeňátko(deka pro postýlku/kolébku, overall, rukavičky, bryndáček, kruhová hrkálka) CICCI E COCO\nDárková sada CICCI E COCO je vhodný dárek od tetiček, kmotřiček, kamarádů či dalších rodinných příslušníků. Tato sada by neměla chybět v žádné první výbavě pro miminko. Je velice praktická a radost udělá jak miminku tak mamince.\nZakoupením tohoto produktu získáte až 62 věrnostních bodů. Za obsah Vašeho košíku získáte celkem 62 bodů , které mohou být převedeny na slevový kupón v hodnotě 19 Kč.\nDárková sada CICCI E COCO je vhodný dárek.\ndeka do postýlky, koše či kočárku\noveral (blůzička) s vyšívkou pejska a kočičky\nbryndáček s vyšívkou pejska a kočičky\nhračka do ručičky


Kočárek pro panenku Princezny Smoby růžový\nKočárek pro panenku Princezny Smoby skládací (57,5 cm rukojeť) od 18 měsíců\nSmoby skládací kočárek pro panenku Princezny je krásná dívčí hračka, vhodná pro holčičky od 18 měsíců. Kočárek má růžovo-bílé barevné provedení, s obrázkem oblíbených pohádkových princezen na zadní straně. Výška ručky dívčího kočárku je 57,5 cm, poslouží tedy i jako opora při prvních krocích nejmenších dětí. Aby se nejmenší holčičky nemuseli bát o svou panenku, kočárek má pás pro upoutání a pevnou, odolnou kovovou konstrukci. Dá se poskládat, takže když se s ním dívky nehrají, nezabere v pokoji mnoho místa. Dvojitá kolečka zajistí snadnou a příjemnou jízdu, celkové rozměry skládacího kočárku s princeznami jsou 23*42*58 cm.\nKočárek pro panenku nesmí určitě chybět ve výbavě žádného malého děvčátka, které má rádo hru s panenkou. Hraní se s panenkami je krásná hra, kterou mají rády všechny malé holčičky. Kromě zábavy však poskytuje i mnoho možností na růst a rozvoj dítěte. Péčí o panenku jako o vlastní děťátko se dívky přibližují světu dospělých, zkoušejí, co život maminky přináší. Kočárek je výborný doplněk na péči o panenku, je lehký a sametový na dotek, takže i ty nejmenší holčičky s ním mohou vyrazit do ulic a zahrát se na dospělých. Právě napodobováním života dospělých se děti nejdříve naučí jak se orientovat v reálném světě. Je proto důležité poskytovat jim co nejvíce podnětů na takové hry a skládací kočárek je na to ideálním prostředkem.


Diskuzní fórum • Zobrazit téma - Školní časopis - pomocník nebo práce navíc?\nŠkolní časopis - pomocník nebo práce navíc?\nPředmět příspěvku: Školní časopis - pomocník nebo práce navíc?\nNapsal: ned 31. kvě 2009 21:05:57\nzrovna jsem dopsala dva články do našeho školního časopisu, a tak mne napadlo, že by to nemuselo být špatné téma do naší diskuze.\nVedu časopis na naší škole už 10 let. Vlastně jsem si ho vymyslela, je to takové mé "dítě" . Přidala se ke mne ještě jedna zapálená kolegyně a tak už nejsem na vše sama. Původně jsem čekala, že do časopisu budou přispívat i ostatní kolegyně, ale dnes už ani nedoufám. Je to časově dost náročná práce, ale nás dvě baví. Vychází 4x ročně o obsahu 20 až 24 stran a jmenuje se Radostníček ( podle názvu naší MŠ Radost). V obsahu mohou najít rodiče veškeré aktuality školy, informace, připomínky, ale i poděkování , doporučení, pokyny apod. Pro děti pak přidáme básně, píseň, návrhy pro pracovní činnosti, hádanky, anekdoty, aj. Máme zde stabilní stránky, jako např.: Okénko pro rodiče, Mámo, táto, povídej si se mnou, ...CO, KDY, KDE..., Rady pana Zdravotníčka, Zasmějme se s Radostníčkem, atd.\nVydáváte také někdo školní časopis? V jakém nákladu? Jak často? Co je v obsahu? Nabízíte ho třeba k prodeji? Máte s vydáváním dobré nebo špatné zkušenosti?\nPředmět příspěvku: Re: Školní časopis - pomocník nebo práce navíc?\nNapsal: pon 01. čer 2009 18:25:31\nPěkný slunečný večer,\nBohunku, to je moc dobrý nápad, mít školní časopis . Ještě jsem se ale nesetkala s nějakou MŠ v našem okolí, která by svůj časopis vydávala, ale určitě by to bylo zajímavé.\nMyslím si, že kdybych se do toho pustila u nás v MŠ, tak se najde také málo kolegyň, které by se nadšeně připojily, stejně jako u Vás.\nZajímalo by mě, jakou formu má váš časopis\nJak je velký, zda je barevný A jestli si ho od Vás rodiče kupují\nA co vy ostatní? Také vydává vaše MŠ svůj školní časopis\nTěším se na odpověď i odpovědi\nNapsal: pon 01. čer 2009 19:25:35\nNáš časopis má velikost A5. Je to vlastně "Ačtyřka" přeložena na půl a poskládané listy jsou sepnuty sešívačkou. Je celý černobílý, jen titulní strana mívá pokaždé jinou barvu. Teď zrovna finišuji s posledním číslem a pěkně mne z toho bolí záda ( kompletuji totiž jednotlivé stránky na zemi , tak vznikne jakýsi polotovar, ktrý se pak vytiskne). Jsou v něm obrázky dětí, které musím zmenšit na přijatelnou velikost, příspěvky z tříd, které mi nikdo nedává, články od rodičů, pokud se jim chtějí psát, .....ale jinak si nestěžuji .\nAle myslím si, že i jiné školky mají svůj časopis. Nemám pravdu? Jak to u vás vypadá?\nNapsal: ned 25. říj 2009 15:51:37\nBohunko, zasloužíte si potlesk!\nAsi jste ve vaší škole tou pravou štikou. U nás jsme také vydávali takový časopis, ale na nějaký čas jsme se odmlčeli. Vycházel 4x ročně- dle ročních období. S kolegyní, která byla takovým "šéfredaktorem" jsme začaly studovat a některé věci jsme musely trochu omezit. Jinak bychom se asi zbláznily! Teď se pomalu vše vrací do zajetých kolejí a opět jedeme v rychlíku. Podařilo se nám konečně spustit naše stránky http://www.msalergo.cz/ -tak můžete nakouknout.\nPřeji Vám Bohunko dostatek energie a nápadů. Radka\nNapsal: ned 25. říj 2009 17:30:01\ntaké na naší MŠ funoval školní časopis. Ovšem po odchodu redaktorky - paní učitelky - do důchodu, se jeho vydávání ukončilo. V současné době chceme nahradit školní časopis internetovými stránkami MŠ, kde rodiče najdou stejné informace, jako v časopise - aktuální dění v MŠ, fotogalerii, práce dětí, básničky, písničky, pracovní listy pro děti atp. Doufám, že rodiče tuto změnu uvítají...\nNapsal: ned 14. lis 2010 21:00:29\nchci se zeptat, jestli se skutečně podařilo vydávaný časopis nahradit internetovými stránkami.\nMůžete nám případně dovolit nahlédnout? Díky.\nNapsal: ned 14. lis 2010 21:04:47\nstále pokračujete ve vydávání papírového časopisu?\nJestli ano, v čem vidíte jeho jedinečnost třeba proti houfně vznikajícím internetovým stránkám škol a školek?\nNapsal: úte 16. lis 2010 15:42:37\nčasopis vydáváme stále a je u rodičů stále víc populární. Myslím, že srovnávat jej s internetovými stránkami nelze. Jsou to dvě odlišné věci. Výhodou "papírového" časopisu je, že...\npročítají si jej děti spolu s rodiči přímo v prostorách školy\npracujeme s ním na třídě\nděti si v něm mohou vybarvovat obrázky\nrodiče si jej půjčují domů a tráví nad ním spolu s dětmi volné chvíle\nvedeme děti k lásce k psané podobě (obdoba knížky)\nmohou si jej pročíst i ti, kteří nemají přístup k netu nebo dokonce nemají PC\nne každý je příznivcem počítačů\nMyslím, že tyhle argumenty by mohly stačit .


Velkou zahradní párty uspořádala Pavlína Wolfová s manželem Janem Bubeníkem v neděli na zahradě svého pražského domu. Jejich dceři Matildě byl rok a to se muselo oslavit. Rodina pozvala nejbližšího příbuzenstvo, přátele a kamarády s dětmi. Malá oslavenkyně dostala vlastní hřiště s pískovištěm, houpačky i vlastní klouzačku.\nTo snad nemuzes myslet vazne. Nafoukana, blba, arogantni a hnusna krava. nechapu jak s ni nekdo muze vydrzet.\njenom mně netrestej...\nProc Jana Bubeníka ?\nPavlína Wolfová je sympaticka holka a nechapu jak si mohla vzit jakoveho kretena jako je Jan Bubeník.\nTřeba má pěknou paličku ...\nAby tě s ní nevzal přes prsty


Kouzelná japonská babička (+video) » Midoriho cestománie\nVčera nám tu celý den pršelo, takže se nepracovalo. Jenže, co s takovým dnem, když nemůžete jít ani ven. Ne, že bych se nudil, protože vždycky se dá s někým pokecat a zlepšit si tak japonštinu nebo angličtinu. Teda moje angličtina tady jde spíš dolů, ale na druhou stranu jsem se dostal do fáze, kdy radši mluvím japonsky než anglicky. Francouz Toma ale poznamenal, že je to divné, když spolu dva Evropani mluví japonsky. A tak mluvíme, jak se to komu hodí. Občas tak, jindy jinak. Dokonce to na mě někdy zkouší francouzsky a mně zase ujedou český slova. Při konverzaci s Evropany mám totiž pořád pocit, jako bych se bavil s Čechy. Zkouším česky mluvit aspoň na psy, ale ty jsou většinou zaneprázděný jinými věcmi, a když náhodou ne, tak na mě jen nechápavě civí.\nPočasí se umoudřilo až k večeru, a tak jsem si šel před večeří rychle zaběhat. Franta mi doporučil cestu kolem řeky. Dobrej tip, protože to byla nepopsatelná nádhera. Byl už večer, po dešti nádherný svěží vzduch. Oproti temnému nebi se tyčily černočerné vrcholky okolních kopců. Na hladině široké řeky se poskrovnu leskly světla lamp a domů. Bohužel se mi to nepodařilo vyfotit, ale určitě jsem tam neběžel naposled. Bohužel mě ale dva kiláky od domu chytil déšť, takže jsem měl zpáteční cestu i se sprchou.\nDoběhl jsem akorát na večeři. Japonskej táta se vrátil z práce, a tak jsme konečně mohli zasednout ke stolu. Asi nebude žádný překvápko, když řeknu, že jíme rýži. Ráno, v poledne, večer. Táta a jeho syn Naoki si jí přidávají i do polévky. Já jsem ale zjistil, proč je tady vlastně rýže tak populární. Důvodem je především vysoká cena brambor. Tři kousky tady vyjdou v přepočtu na nějakých třicet korun (beru zpět, to je celkem dobrá cena :D). Naštěstí ale Japonci vynalezli tzv. furikake, to je takové sypání do rýže, které ji dodá super chuť, takže se dá jíst klidně samotná a zatím mi díky tomu ještě neleze ušima ani krkem.\nKrom toho je ale na stole vždy spousta dalších dobrot, ze kterých si každý může hůlkama nabrat, co hrdlo ráčí. Já jsem ale z domů zvyklý žrát jak žigulík, takže mám občas docela problém s hladem. To se ale nikoho jinýho tady netýká. Já teda vždycky navíc sedím u stolu ještě asi o půl hodiny déle než ostatní a japonská mamka na mě pokyvuje, že to je v pohodě, ať nespěchám. Je mi to ale trapné. Už se tady ze mě ale přirozeně stal tzv. dojížděč. Kdykoliv je na talíři poslední kousek něčeho a nikdo se k tomu nemá, maminka na mě pokyne.\nJaponské stoly jsou ale zatraceně malé, takže mě už z večeří a psaní blogu začínají pěkně bolet záda. Nedá se nic dělat, jíst se musí a zážitky si jednou budu s úsměvem číst.\nDneska už bylo nádherné počasí, nálada hned úplně někde jinde. Ráno jsem se podíval do města, protože odjížděla Němka. Moc se s náma sice nebavila, ale i tak to byla zajímavá holka. Tichá ale zároveň trochu cáklá dobrým způsobem. Z ostatních wooferů se mnou nikdo do moře nepůjde. Maria odjížděla do Tokya, má naivní představu, že to tam je nejvíc cool město na světě. Ostatní jí to rozmlouvali. Jela šinkansenem. Táta a máma nechápavě kroutili hlavou, že za stejnou cenu mohla letět.\nKaždopádně já konečně viděl Širahamské nádraží a pandy (bohužel zatím jen umělohmotné). Na živé si musím ještě počkat, mají je tady v obrovské zoo, která je navíc skloubená se zábavním parkem. Hongkongsko-tchajwanská klika tam chce jít, ale trochu je vyděsila výše vstupného, tak doufám, že je ukecám. Krom pand tam totiž mají i delfíny a ty chci sakra vidět. A pan Asamoto, který mi na nádraží z ničeho nic zaklepal na rameno, říkal, že se na začátku května bude otvírat širahamská bílá pláž – tzv. umibiraki. Začínám mít podezření, že ten chlápek je buďto potomkem ninjů anebo má nadpřirozený schopnosti. Prostě se z ničeho nic objeví, zasměje se a za chvíli zase zmizí.\nPo návratu domů jsme šli k paní Asamoto do krámku, kde prodává spoustu moc pěkných věcí. Vějíře, oblečení, punčochy, panenky, atd. Všechno jsem ještě neprozkoumal. Ale především věci barví v indigu namodro, takže moje dnešní práce spočívala v tom, že jsem dostal bílý šátek a měl jsem si ho nějak obarvit. Krom toho jsem si hrál s místním pokémonem Atomem, kterej si mě od příchodu zamiloval a furt za mnou běhal. A taky jsem se snažil hongkongský holky naučit, jak se japonsky řekne šátek. Za boha jim to ale nešlo a pořád říkali banana místo bandana.\nCestou zpátky domů na kolech před nás z ničeho nic skočila ninja babička, ať prej zastavíme. Pak spustila něco v tak rychlým kansaiským dialektu, že jsme to s Frantou ještě několik desítek vteřin marně rozkodovávali. Byla předtím v obchodě a už jednou jsem jí potkal při venčení psů. Ona si nás pamatovala, což není nikterak těžký, protože jsme tady momentálně jediný dva Gaidžini široko daleko.\nBabča Mimoto nás pozvala, ať se jdem podívat na její dům – říkala něco jako oči, za půl hoďky se mi podařilo dekódovat, že říká zdvořile ouči, ale učko polyká. Každopádně její barák byl hustej. I když spím v místnosti v japonskym stylu, tedy na tatami, a od ulici mě dělí jen posuvná papírová stěna, takže jako bych seděl venku, tohle bylo něco o úroveň lepšího. Paní říkala, že tam bydlí sama, a že nám to ukazuje, protože jsme gaidžini. Měla tam asi dvacet místností. Starodávnou koupelnu a záchod v japonským stylu. Když jsme prošli pár místností, tak se před námi objevila zahrada. Nádherná, že mi to až vyrazilo dech. Největším paradoxem ale bylo, že v jedné místnosti měla lcd monitor a video.\nFranta se jí zkoušel zeptat, jestli se s náma vyfotí, ale odmítla to. Já se neptal a točil video, to jí nevadilo. Nevím, jak jsou na tom japonský babči s novýma technologiema, takže jsem se celkem bál, aby mě neprokoukla a nenaštvala se. Byla ale tak naspeedovaná, že neměla čas mě sledovat. Vyprávěla nám, jak pěstuje zeleninu, a když jsme se jí zeptali, jak daleko má pole, tak vystartovala, že nám to ukáže. A to vystartovala myslím vážně, protože jsme měli co dělat, abychom jí stíhali. Na zpáteční cestě jsem jí chtěl natočit, ale pořád mi utíkala. Když si vybavím babči v Česku, na místním životním stylu asi něco bude. Frantík to vyjádřil asi nejvýstižnějš: „She´s fucking energic. That´s fucking insane!“\nNa zahrádce nám natrhala dvě tašky zeleniny, že si to máme vzít. Sranda byla, že si vybrala Jansanu z Hongkongu a na tu pořád mluvila. Chudák holka neumí vůbec japonsky, takže pořád jen přikyvovala. Ale jak jsem ze svých dosavadních pozorování zjistil, tak to stačí. Mluví tak i někteří Japonci, například syn hostitelů Naoki. Pro názornou představu sem dám ukázku rozhovoru.\nJá: Ahoj Naoki, vítej doma.\nMamka: Co budeš jíst?\nFranta: Naoki, můžu použít na pizzu tenhle pekáč?\nJá si chtěl zamachrovat, a tak jsem na babču zkusil použít něco málo z dialektu, co jsem se naučil, ale pokaždé se na mě jenom nechápavě podívala. Možná to bude vidět i na videu. Asi to chce ještě čas, než s tím budu moct jít ven.\nTady je video s babičkou, udělal jsem k němu i titulky, takže si je nezapomeňte zapnout!\nVideo, legendární video\nPoprvé v Japonsku Hádky, práce, karate Proč se bát buddhistů? – na návštěvě v japonské sektě Okinawa 2015 foto report


Trápí vás pigmentové skvrny? | Účinné řešení na klinice Dermaestet\nPigmentové skvrny jsou nerovnoměrnou pigmentací pokožky. Často ji označujeme také jako hyperpigmentaci. Jedná se o běžný kožní problém. Tmavé skvrny se nejčastěji objevují na obličeji, rukou a jiných částech těla, které pravidelně vystavujeme slunečnímu záření.\nSkvrny běžně označujeme jako stařecké nebo sluneční. Hyperpigmentace patří také do kožních onemocnění jako je melasma nebo pozánětlivá hyperpigmentace. Pigmentové skvrny se obvykle objevují u osob s tmavší pletí. Důvodem je silnější kožní pigmentace.\nPigmentaci způsobuje zvýšená produkce melaninu, což je přírodní pigment, který propůjčuje naší pokožce, vlasům a očím jejich přirozenou barvu. Mezi nejčastější faktory vzniku patří sluneční záření, hormonální vlivy, věk a poranění či záněty kůže.\nNejdůležitějším krokem v prevenci pigmentových skvrn je v první řadě sluneční ochrana. Je důležité si uvědomit, že sluneční paprsky působí na pleť i za oblačného počasí. Pigmentace by měla být pravidelně kontrolována kožním lékařem. Lze také zmírnit kosmetickými přípravky, chemickým peelingem, případně může být odstraněna pomocí plexru či laseru.\nPigmentová (lidově zvaná stařecká) skvrna se vyznačuje místním, nejčastěji hnědým zbarvením kůže na různých částech těla. Za vznik pigmentových skvrn může zvýšená aktivita melanocytů, tedy buněk, které vytvářejí melanin (hnědý až černý kožní pigment) v bazální vrstvě epidermis (svrchní vrstva kůže). Melanin pohlcuje UV záření, a chrání tak kůži před tímto škodlivým slunečním zářením. Pokud jde vystavujete slunečnímu záření přiměřeně dlouho, vzniká rovnoměrné opálení. Zdržujete-li se na sluníčku déle a bez ochrany, dochází nepravidelně a ložiskovitě k výraznému zvýšení aktivity ...


Petr Iljič Čajkovskij - Evžen Oněgin\n16. březen 2009\tNapsal(a) Marta Tužilová\nČajkovského nejslavnější jevištní dílo Evžen Oněgin zůstává téměř od své premiéry v Moskvě v roce 1879 stálicí na všech významných operních scénách.\n6. červen 2009\tNapsal(a) Olga Janáčková\nČajkovského Evžen Oněgin býval neodmyslitelnou součástí operního repertoáru našich divadel, po „sametovém“ převratu se objevuje jen tu a tam. Brněnské Janáčkovo divadlo uvedlo 23. ledna v ruském originále...\nPlzeň - Panna orleánská\n7. červen 2009\tNapsal(a) Olga Janáčková\nDovolím si pochybovat. U Čajkovského Panny orleánské mé pochyby začínají už dramaturgickým výběrem této opery. Byla-li bych (náhodou) dramaturgem, neuvedla bych ji, protože ji neřadím ke skladatelovým...\nAntverpy - Neprávem opomíjený Mazepa\n12. červenec 2009\tNapsal(a) Mirek Černý\nVlámská opera v Antverpách a Gentu má od nového roku nového intendanta. Marc Cleméur, který byl 18 let intendantem a odešel šéfovat do francouzské Opéra de Rhin ve Štrasburku, byl nahrazen...\n22. srpen 2009\tNapsal(a) Olga Janáčková\nPetr Iljič Čajkovskij: Symfonie č. 5 e moll op. 64, Francesca da Rimini op. 32\n9. září 2009\tNapsal(a) Bohuslav Vítek\nHned na prvním vnitřním listě bookletu tohoto kompaktního tisku čteme věnování maestrovi Abreuovi. U nás je toto jméno neznámé. Kdo však sleduje světové hudební dění, zvláště pak venezuelský hudební zázrak,...\n9. leden 2010\tNapsal(a) Věroslav Němec\nCD se dvěma různými klavírními transkripcemi hudby ze slavného baletu Petra Iljiče Čajkovského Spící krasavice (Šípková Růženka) lze považovat za skutečnou raritu. Klavírním transkripcím totiž odzvonilo už hodně dávno.\n29. listopad 2009\tNapsal(a) Věroslav Němec\nVe svém životopise Serguei Milstein píše, že začátek jeho mezinárodní kariéry je spjat s Prahou. V roce 1988 tu totiž získal tento ruský (tehdy samozřejmě ještě sovětský) pianista druhou cenu v klavírní soutěži Pražského jara.\nBaden-Baden - Cikáni a slepá princezna\n16. srpen 2010\tNapsal(a) Rudolf Rouček\nVe Festspielhausu v Baden-Badenu opět připravili operní lahůdku, která jak po dramaturgické, tak po interpretační stránce přitahovala a vábila operní fanoušky...\n25. srpen 2010\tNapsal(a) Věroslav Němec\nPod atraktivním názvem „Ruská noc“ se skrývá neméně atraktivní výběr skladeb tří ruských autorů: Čajkovského Bouře op. 18, Rachmaninovův Klavírní koncert č. 2 c moll...


Dovozce aut Hyundai prohrál soud s dealery. Hrozí, že jim bude platit miliony | Světová ekonomika\nFacebookTwitterGoogle +Sdílet Dovozce aut Hyundai prohrál soud s dealery. Hrozí, že jim bude platit milionyAutomobil Hyundai (Ilustrační foto)Foto: Tomáš AdamecDovozce vozidel Hyundai pro český trh Hyundai Motor Czech prohrál soud s tuzemskými dealery, informuje o tom Mladá fronta Dnes. Dovozce nastavil dealerům příliš vysoké prodejní plány.Pokud dealer nezvládl splnit prodejní plán, dovozce jim nevyplatil bonusy. Také museli nakupovat auta dráž, než za kolik je pak mohli prodat. „Auto si přijmete za 400 tisíc a potom ho máte prodávat třeba za 325 tisíc korun,“ říká poškozený prodejce Bohumil Boura. Za nedodržení vysokých prodejních plánů jim pak Hyundai Motor Czech odmítl doplatit rozdíl ceny vozu. Někteří dealeři od smlouvy odstoupili a vymáhají škody soudně. Celá kauze se táhne už dva roky. Arbitráž u Hospodářské a Agrární komory České republiky jim teď dala za pravdu. Čtěte také: Volkswagen je znovu lídrem automobilového trhu, v prodeji předstihl ToyotuHyundai Motor Czech bude muset pravděpodobně platit prodejcům miliony. „Arbitráž konstatuje, že nárok žalobců je po právu. A to řízení bude dál pokračovat a v tom pokračujícím řízení teprve se zjistí, kolik by měli ti žalobci obdržet,“ vysvětluje nezávislý advokát Miloš Holub. Domnívá se také, že firma svým jednáním porušila zákon. „To by ten nárok uplatněný u arbitráže nemohl být po právu. To znamená i ta arbitráž tam našla nějaké porušení práva na straně té automobilky,“ dodává právník. Dovozce Hyundai Motor Czech reagoval na dotaz Českého rozhlasu pouze textovou zprávou, že se nebude k celé situaci vyjadřovat. Podle Holuba je podobné dominantní jednání firem ve světě čím dál častější. Související příspěvkyAutomobilce Hyundai opět klesl zisk. Nedaří se jí v USA ani v ČíněVláda uzavřela dohodu s Hyundai Mobis, firmě dá pobídku 433 milionů korun


Rok 2019 je pro univerzitní sport rokem světových univerziád – ČAUS\nČAUS > Competitons > Světové univerziády > Světové univerziády letní > Rok 2019 je pro univerzitní sport rokem světových univerziád\nMezinárodní federace univerzitního sportu (FISU) svěřila pořádání 29. Zimní světové univerziády /ZSU/, která se uskuteční od 2. března do 12. března 2019, ruskému Krasnojarsku.\nČeská asociace univerzitního sportu /ČAUS/ vedená její předsedkyní, Ivanou Ertlovou, vysílá 133 členný tým, který tvoří 83 sportovců, 50 doprovod /trenéři, lékařský doprovod, fyzioterapeuti a maséři, technický doprovod/. Dále jsou ve vedení výpravy členové výkonného výboru ČAUS a pracovníci jeho sekretariátu.\nStudenti se zúčastní soutěží v 10 sportovních odvětvích, z toho ve 2 kolektivních sportech – v ledním hokeji a curlingu. V individuálních sportech budou Češi startovat v běžeckém a sjezdovém lyžování, Short track, lyžařský orientační běh, krasobruslení, snowboardingu, biatlonu a freestylu.\nČeská akademická reprezentace by ráda navázala na úspěšné vystoupení vysokoškoláků, kteří z posledních Zimních světových univerziády přivezli řadu medailí:\nGranada, Španělsko, 2015 : 11 medailí – 3 zlaté, 3 stříbrné a 5 bronzových medailí\nAlmaty, Kazachstán, 2017: 9 medailí – 2 zlaté, 2 stříbrné a 5 bronzových medailí\nUniverziády jsou nedílnou součástí sportovní reprezentace České republiky, která je významně finančně podporována MŠMT ČR. Jednotlivé sportovní týmy i individuální sportovci jsou vysílány v úzké koordinaci s příslušnými sportovními svazy a rezortními sportovními středisky, VSC MŠMT ČR, MO ČR, Dukla Praha a MV ČR, Olymp Praha\n“Naším cílem je dobře reprezentovat český univerzitní sport a ČR. Dosáhnout co nejlepších sportovních výsledků s finálovými a medailovými pozicemi v duchu vysokého kreditu, který český univerzitní sport v zahraničí má.\nByli bychom rádi, kdyby se mohl se soutěží ZSU zúčastnil i zástupce vedení MŠMT ČR, aby podpora českého univerzitního týmu nebyla jen finanční, ale i morální. Bylo by to součástí a formou ocenění všech účastníků akce – studentů, kteří podstupují náročnou sportovní přípravu za současného plnění studijních povinností!” vyzývá Ivana Ertlová, předsedkyně ČAUS.\n← Kdo vyhrál Anketu o nejúspěšnějšího reprezentanta ČAUS roku 2018?\nVýsledky AM ČR v halové lukostřelbě 2019 →


Ledy tají, hasiči cvičí záchranu tonoucích - Žatecký a lounský deník\nLedy tají, hasiči cvičí záchranu tonoucích\nLibočany, Žatecko - /FOTOGALERIE/ Při prolomení ledu a pádu do mrazivé vody jde o život.\nSoučasné oteplení může způsobit tání ledu na zamrzlých vodních plochách. Vodohospodáři proto varují především bruslaře před nebezpečím prolomení ledu.\nProfesionální hasiči ze žatecké stanice přesto neponechávají nic náhodě a trénují pro případ, že by byli povoláni k záchraně tonoucího bruslaře. K tomu účelu využili zamrzlou plochu potoka Liboc v Libočanech u Žatce. „Cvičíme zásah u tonoucího bruslaře, pod kterým se prolomil led. Evakuace je možná hned několika způsoby a ty nyní nacvičujeme,“ řekl zasahující hasič Michal Hrdlička.\nJeště předtím však hasiči motorovou pilou prořezali díru do ledu a do chladné vody ve speciálním obleku se ponořil jeden z nich. „Ačkoli to tak nevypadá, tak v „suchém“ speciálním obleku necítím žádnou zimu, naopak, celkem to hřeje,“ svěřil se hasič Pavol Čučvara, který se po dobu cvičení stal tonoucím figurantem a musel tak opakovaně do vody.\nJednotka žateckých hasičů poté trénovala záchranu tonoucího pomocí nastavených žebříků, po kterých se dvojice hasičů jištěná lany přibližovala po zamrzlé vodní hladině až k tonoucímu. Ve druhé variantě hasiči využili nafukovací člun, kterým po ledě doklouzali až k místu „prolomení“ ledu a tonoucího vyprostili z ledového sevření. „Člun využíváme v případech, kdy je led příliš tenký a hrozilo by nebezpečí, že by se mohl prolomit i pod zasahujícími hasiči, nebo pokud by byl tonoucí dále od břehu a žebříky bychom se k němu dostávali jen těžko,“ vysvětlil velitel cvičení Petr Klíma.\nCílem této odborné přípravy bylo, aby si hasiči nanečisto vyzkoušeli různé způsoby zásahů na zledovatělé ploše vodních ploch. V současné době to mohou potřebovat.


Polemika s Kroupou: Úniky z živých policejních spisů jsou skutečně rakovinou – Forum24\nMáme zde dva postoje, které zazněly v souvislosti s jednáním parlamentní vyšetřovací komise k únikům z policejních spisů. Komise prověřuje mimo jiné obsah nahrávek rozhovorů novináře Marka Přibila a šéfa hnutí ANO Andreje Babiše.\nMinistr vnitra Milan Chovanec řekl, že úniky z policejních spisů jsou rakovinou, protože některá média mají hlubší vhled do různých kauz a to může poškodit obviněné. Podle Chovance by se lidé, kteří vynášejí informace z otevřených spisů do médií, měli postavit před soud.\nNaopak novinář Janek Kroupa uvedl, že jde o hysterii kolem úniků a že novináři mají vidět pod prsty oběma stranám, nejen obviněným, nýbrž i policii, aby mohli férovost vyšetřování kontrolovat. Podle něj je třeba rozlišovat záměr s nímž je informace zveřejněná. Zjevně tak nepřímo hájil dlouhodobý styl práce českých investigativních novinářů, kteří dostávají i to, co by jim podle práva a předpisů někdo dát neměl.\nKdyž porovnáme tyto dva výroky, tak jeden je ve zjevném napětí s pravidly právního státu. Je to bohužel výrok Janka Kroupy. Jeho výrok může − třeba nechtěně − hájit i postupy, jež jsou přímo nezákonné.\nNaopak výrok ministra vnitra je nejen v souladu s právem, ale navíc přímo brání pilíře právního státu. Novináři se jistě mají snažit sbírat informace. Ale také mají vědět, že jisté informace, zvláště ty, které jsou jakkoli diskrétní či přímo tajné ze zákona, dostávají na základě zcela účelových a manipulativních motivů. Ze zkušenosti bych řekl, že láska k vlasti mezi těmito motivy není téměř nikdy.\nOdmítám přitom zažitou šablonu, podle níž „správný novinář“ má stát v opozici vůči ministru vnitra a tuplem vůči Milanu Chovancovi. Chovanec neodpověděl nijak originálně. Odpověděl prostě ve shodě s principy demokratického právního řádu a zejména s ohledem na ústavní právo obviněných na spravedlivý proces. Každý takový únik je vynesen se zřejmým úmyslem ovlivnit průběh případu kýženým směrem. A vždy jde o případy, kdy jsou ve hře zájmy mocných lidí v byznysu a v politice. V atmosféře lidového volání po zavírání a také v éře mediálního lynčování lidí, kteří již dávno ztratili moc a jsou nyní na kolenou, to bývá navýsost nevkusné.\nNepodsouval bych Kroupovi žádné špatné úmysly. Ale nesouhlasím s ním. Nemůžeme se jako novináři tvářit, že tu vedle sebe nemáme jeden výrazný útvar, který se na tuto činnost − totiž účelové šíření vynesených informací − přímo specializuje. Jedná se o Babišovy noviny.\nLidové noviny publikují informace z živých otevřených spisů na běžícím páse, a to vždy v kauzách, na nichž záleží Andreji Babišovi. Protože jde o známku spáchaného trestného činu, tak na to autor tohoto článku již před rokem písemně upozornil Generální inspekci bezpečnostních sborů. Ta toto podání původně smetla. Dnes se ovšem toto téma naplno vrátilo jako bumerang.\nBabišovy Lidové noviny jsou naprosto odstrašujícím příkladem sériové výroby kompromitujících a udavačských článků a klíčem ke každému případu je nějaká konkrétní kauza, na níž Babišovi záleží.\nKdo poskytuje informace z vyšetřovacích spisů Ondřeji Koutníkovi z Lidových novin? To by mělo být předmětem vyšetřování. Ti lidé, kteří používají Koutníka jako svůj tlampač, by prostě měli stát před soudem, protože páchají trestnou činnost a tím nabourávají ústavní práva občanů a poškozují demokratický stát v jeho základech.\nPoctivý novinář by měl vědět, že obdržel spis na základě spáchání trestného činu. Může být ale zaměstnanec vrcholného politika skutečně novinář? O poctivosti ani nemluvě. Myslím, že je to jasné a přehledné.\nÚniky z živých policejních spisů jsou skutečně rakovinou. Nelze tu mít skupinu těch správných novinářů, kteří s uniklými spisy pracují dobře, a pak jiných novinářů, kteří je zneužívají pro zájmy svého majitele. Novinář také není žádná lepší kategorie občana nadaného vyššími právy a jakousi kontrolní pravomocí. Všichni dohromady v celkové pluralitě médií a na základě zákonně získaných informací a publikování kritických názorů přispíváme k účinné veřejné kontrole. Tak by to mělo být. Místo toho tu úzká skupina novinářů dostává zjevně z policie či ze státního zastupitelství tuny špíny na obviňované, šikanované a popotahované lidi a tu špínu servíruje veřejnosti. To se tu běžně děje. Ve shodě s požadavky antikorupční revoluce, která někomu jinému slouží jako výtah k moci.\nManipulace s informacemi z živých policejních kauz je prostě nepřijatelná od začátku až do konce.


Sparta vyhrála pohár. Finále rozhodly penalty | Týden.cz\nSparta vyhrála pohár. Finále rozhodly penalty\n13.05.2008 18:57 Původní zpráva\nFotbalisté Sparty obhájili vítězství v Poháru ČMFS. Ve finálovém utkání porazili Liberec na penalty 4:3. V normální hrací době branka nepadla. Rozhodující penaltu v rozstřelu proměnil sparťanský obránce Kadlec.\nSparta, kterou poprvé místo odvolaného kouče Michala Bílka vedl Jozef Chovanec, tak neskočí sezonu s prázdnýma rukama, i když v lize si boj o titul hodně zkomplikovala. Letenští v Poháru ČMFS triumfovali už popáté, Liberec se marně pokoušel navázat na dosud jediné vítězství z roku 2000. I tak mají Severočeši jistotu, že si v příštím roce zahrají v předkole Poháru UEFA.\nPRŮBĚH ZÁPASU JSME SLEDOVALI V ON-LINE REPORTÁŽI ZDE\nLiberec - Sparta 0:0, 3:4 na penalty\nSparta: Poštulka - Voříšek, Sivok (35. Kladrubský), Řepka, Kadlec - Hušek - Jeslínek, Vacek (77. Kolář), Horváth, Matušovič - Holenda (84. Slepička).\nLiberec: Hauzr - Matula, Holeňák, Košťál, Janů - Dočkal, Bílek, Dort (72. Frejlach), Papoušek (89. Radzinevičius) - Nezmar (78. Smetana), Kerič.\nChovanec se na sparťanské lavičce objevil po necelých jedenácti letech a ve staronové funkci se odhodlal třeba k tomu, že dosavadní brankářskou jedničku Grigara poslal na tribunu a na jeho místo vrátil Poštulku. Na lavičku posadil i nevýrazného útočníka Kuliče a trochu překvapivě i nejlepšího střelce Slepičku. Počítat mohl naopak se stoperem Řepkou, kterému vypršel disciplinární trest na dva zápasy.\nPražané sice v první půli měli mírnou převahu, ale matný výkon naznačil, že ani po trenérské rošádě nevystoupili ze stínu posledních nepovedených ligových zápasů. V nich se jim téměř rozplynula šance na obhajobu titulu.\nLiberec na téměř prázdný Strahov, kam dorazily jen necelé tři tisícovky fanoušků, přijel hlavně s pozornou defenzivou. Přesto už po devíti minutách mohl jít do vedení, jenže Nezmar v pádu nezvládl hlavičku z malého vápna.\nPak se už hosté soustředili hlavně na odrážení útoků soupeře a zatrnulo jim především poté, když Horváth z několika kroků přestřelil úplně prázdnou branku. Sparťanský špílmachr se chvíli poté zastřeloval i dalekonosným pokusem a na konci poločasu neuspěl ani střídající Kladrubský, jenž po nahrávce do té doby chybujícího Matušoviče pálil nad.\nTo už na hřišti nebyl sparťanský kapitán Sivok, jenž kvůli blíže neupřesněným menším zdravotním komplikacím opustil hřiště už jedenáct minut před poločasem. Přidělal možná pár starostí i přítomnému reprezentačnímu trenérovi Karlu Brücknerovi, v jehož středeční nominaci na mistrovství Evropy by Sivok nemusel chybět.\nAni po pauze se obraz hry nezměnil. Aktivnější Sparta už jednou dokonce slavila gól, ale po rohu a závaru jej sudí Příhoda neuznal kvůli údajnému faulu Matušoviče. Sparta pak bez úhony ustála i několik dravých výpadů libereckého útočníka Keriče a dvacet minut před koncem mohl rozhodnout Matušovič.\nV době sílícího sparťanského náporu Horváth, hrající své páté pohárové finále, pět minut před koncem neuspěl ani se svým pokusem zblízka a Jeslínek z úhlu nechal vyniknout brankáře Hauzra. Na druhé straně nechybělo mnoho a truchlit mohli sparťané. Už v první minutě nastaveného času po rohu Dočkala nechali úplně neobsazeného Matulu, proti jehož hlavičce se zaskvěl výtečným zákrokem Poštulka.\nPenaltové drama lépe zvládli sparťané, podobně jako před dvěma lety, když v Liberci v rozstřelu zdolali Ostravu. V sérii pěti exekutorů selhal jen Matušovič ve druhé sérii, v libereckém dresu tíhu okamžiku neunesl hned na začátku Radzinevičius a ve čtvrté sérii pak také Dočkal. Vzápětí po něm suverénně zavěsil Kadlec a sparťanům alespoň částečně zlepšil náladu v rozpačitém závěru sezony.


Astrid Hyaluron 3D proti vráskám + zpevnění pleti denní krém 50 ml - Parfémománie.cz\nHlavní stránka > Kosmetika > Pleť > Krémy, gely, séra, oleje > Pleťové krémy > Vrásky a stárnoucí pleť > Astrid Hyaluron 3D proti vráskám + zpevnění pleti denní krém 50 ml\nAstrid Hyaluron omlazující a zpevňující pleťová maska s kyselinou hyaluronovou pro všechny typy pleti 2 x 8 ml41 Kč\nAstrid Hyaluron 3D proti vráskám + zpevnění pleti noční krém 50 ml127 Kč\nAstrid Collagen Pro proti vráskám noční krém 50 ml143 Kč\nAstrid Beauty Elixir denní krém proti vráskám 50 ml + noční krém proti vráskám 50 ml + dvoufázový odličovač očí a rtů 125 ml, kosmetická sada348 Kč\nAstrid Aqua Biotic denní a noční krém 50 ml + micelární voda 400 ml + textilní maska 20 ml, kosmetická sada228 Kč\nAstrid Collagen Pro proti vráskám + zpevnění pleti oční krém 15 ml143 Kč\nAstrid Aqua Biotic povzbuzující a hydratující textilní maska pro všechny typy pleti 20 ml50 Kč\nLéty prověřená česká značka Astrid přináší vylepšený denní pleťový krém HYALURON 3D s výrazným zpevňujícím účinkem. Již po prvním nanesení zpevňuje a vyplňuje vaši pleť a výrazně pomáhá redukovat hloubku i četnost vrásek. Díky vylepšené receptuře s 3D Hylauronovým komplexem je vrchní část pleti okamžitě vyhlazena a i ve spodních vrstvách pokožky dochází k podstatnému zlepšení pružnosti a pevnosti. S přibývajícím věkem klesá v pokožce tvorba vlastní Kyseliny Hyaluronové a to vede ke vzniku vrásek a povadlé pleti. Proto je třeba ji dodat ve formě krému, který pleť zpevní, vyhladí Vrásky a zároveň jí poskytne hydrataci a ochranu.\nDenní krém ASTRID s OF 10 a výrazným zpevňujícím účinkem\nOkamžitě pomáhá redukovat hloubku i četnost vrásek\nVylepšená receptura s 3D Hyaluronovým komplexem působí i ve spodních vrstvách pleti\nZpevňující krém ASTRID Hyaluron 3D účinně působí proti vráskám\nVyplňující a vyhlazující účinky\nAplikujte každé ráno na důkladně vyčištěnou pleť obličeje, krku a dekoltu. Vyhněte se oblasti kolem očí\nDiskuze k: Astrid Hyaluron 3D proti vráskám + zpevnění pleti denní krém 50 ml\nAstrid Soft Skin Micelární voda 3v1 pro suchou a citlivou pleť 400 ml107 Kč\nAstrid Hyaluron 3D proti vráskám + zpevnění pleti denní krém 50 mlKoupit


LKMT Spotters - O letišti - Psalo se v médiích - Dny NATO 2008 - Slovenský MiG-29 letos poprvé na Mošnově!\nÚvod /O letišti /Psalo se v médiích /Dny NATO 2008 - Slovenský MiG-29 letos poprvé na Mošnově!\nDny NATO 2008 - Slovenský MiG-29 letos poprvé na Mošnově!\nSlovensko je tak dalším státem, který organizátorům oficiálně potvrdil svoji účast na letošním ročníku Dnů NATO v Ostravě. V půlce dubna tak počet účastnících se států dosáhl loňského rekordu. Stále přitom pokračují jednání s dalšími šesti státy. "V případě slovenské účasti nás těší především premiérové vystoupení vzdušných sil. Slovenská armáda nám potvrdila svůj zájem prezentace svého modernizovaného letounu MiG-29AS/UBS ze základny ve Sliači, a to formou průletu," podotýká Zbyněk Pavlačík ze sdružení Jagello 2000. "Domnívám se, že tak půjde o důstojné připomenutí 90. výročí založení československého letectva. Poprvé v historii naší akce se totiž bude na mošnovském letišti prezentovat jak české, tak slovenské armádní letectvo," připomíná Pavlačík.\nSlovenské letectvo oficiálně převzalo deset modernizovaných supersoniků MiG-29AS a dva ve dvojmístné verzi MiG-29UBS koncem února. Významnou změnou představuje zejména upgrade letové avioniky a zobrazovacích přístrojů. Diváci pak jistě ocení atraktivní a zcela novou tzv. digitální kamufláž. "Slovenská strana zatím nespecifikovala, zda průlet provede jednomístná či dvojmístná verze letounu," dodává Pavlačík.\nPřestože návštěvníci sobotní show na Letišti Leoše Janáčka Ostrava nebudou mít možnost modernizovaný supersonik vidět na statické ukázce, zkrátka nepřijdou. "Slovenské ozborojené síly budou ve své expozici prezentovat 155 mm samohybnou kanónovou houfnicí vz. 2000 Zuzana. Ta si tak na Mošnově rovněž odbyde svoji premiéru," upozorňuje Pavlačík. Vedle Polska je tak Slovensko již druhým státem, nepočítáme-li Českou republiku, který vysílá jak vzdušné, tak pozemní síly.\nSlovenská armáda se zářijové akce účastnila poprvé v roce 2002. Tehdy divákům předvedli ukázky bojového umění vojáci z martinského 5. pluku speciálního určení. Po pěti letech pak vyslala do Mošnova své elitní pyrotechniky z mezinárodně uznávaného EOD týmu se speciální výstrojí a transportérem Aligator 4x4 PVS.\n© 2018 eStránky.cz | Tvorba webových stránek / RSS / WebSlice Dny NATO 2008 - Slovenský MiG-29 letos poprvé na Mošnově! / Tisk / Aktualizováno: 23. 9. 2018 / Nahoru ↑