E-kniha: Sex bez zábran – Nancy Friday | Knihy.ABZ.cz\n> Sex bez zábran\nElektronická kniha: Sex bez zábran\nPodnázev:\tErotické představy ve věku internetu\nAutorka čtivou formou, na základě ohlasů a korespondence čtenářů, nabízí pohled do zákulisí pikantních sexuálních fantazií a praktik. Po knize Moje tajemná zahrada, která u nás vyšla v roce 1998, přichází Nancy Friday s knihou, která se ... (celý popis)\nNázev originálu: Beyond my control\nAutorka čtivou formou, na základě ohlasů a korespondence čtenářů, nabízí pohled do zákulisí pikantních sexuálních fantazií a praktik. Po knize Moje tajemná zahrada, která u nás vyšla v roce 1998, přichází Nancy Friday s knihou, která se věnuje erotickým fantaziím a sexuálním praktikám, které nabízí internet. Prostřednictvím internetových komentářů a ohlasů čtenářů, kteří internet využívají, nabízí autorka rady, jak lépe rozvíjet nebo sdílet svůj sexuální život s další osobou. Milou a lehce lechtivou formou přibližuje někdy až velmi tabuizovaná témata.\nNancy Friday patří k nejkontroverznějším postavám sexuální revoluce. Její kniha My Secret Garden (česky Moje tajemná zahrada , 1998) z roku 1973 se stala bestselerem. V Sexu bez zábran se věnuje tabuizovaným erotickým fantaziím a tužbám, které dnes díky bezbřehým možnostem, jež nabízí internet, mohou lidé lépe rozvíjet nebo sdílet s někým dalším.\n(erotické představy ve věku internetu)\nBeyond my control Forbidden Fantazies in an Uncensored Age\nCopyright © Nancy Friday\nTranslation © Pavel Sojka\nZ anglického originálu Beyond my control Forbidden Fantazies in\nan Uncensored Age\nvydaného Nakladatelstvím Sourcebooks, Inc. v Illinois v roce 2009\nObálka Jakub Sejkora\njako svou 1020. publikaci\nStále moje tajemná zahrada Před více než pětatřiceti lety jsem svoji knížku nazvala Moje tajemná zahrada, protože sbírat erotické fantazie bylo jako naslouchat nejtajnějším ženským snům. Slyšela jsem jejich nejhlubší erotická tajemství – v mnoha případech touhy, jež do té doby držely pod pokličkou. Ještě dnes hodně žen i mužů končí svoji výpověď slovy „Díky, že jste mě poslouchala.“\nVím přesně, co tím myslí. Když hodíme své sexuální prožitky na papír, je to jako bychom jim dali nový život, probouzí to vášně. Zároveň to člověka povzbudí, je to něco jako „Tohle jsem já – tedy skutečně já! A hleďme... svět se nezbořil, rodina mě nezavrhla a cítím se naplněnější, komplexnější, příslušník lidské rasy.\nAno, věřím, že přijmout své erotické snění znamená pro mnoho z nás novou rovinu životního vědomí. Abychom to tak cítili, nemusíme své představy nezbytně uvádět do života. Některé z nich, pokud by se naplno uskutečnily, by vyvolaly zlo. Také je nemusíme sdílet se svými partnery. Když jim své představy zatajíme, mohou pak být ještě odvážnější. Je vzrušující naplno ovládat své erotické představy. Tak jako naučit se řídit auto znamená mít nové možnosti – emocionálně i fyzicky –, činí totéž naše tajné lechtivé myšlenky, bez ohledu na věk nám umožňují vstoupit do nových hájemství, otevírají další a další dveře a rozšiřují obzory.\nPlatí všeobecná domněnka, že nás formuje to, co se rozhodneme přijmout za své, když od narození vstřebáváme názory lidí, na nichž jsme závislí. Názory (často nevyslovené) těch, kdo o nás pečují, na naše tělo jsou součástí toho, jak sami sebe posuzujeme. Pozdější změny nazírání na sebe sama budou těmto názorům oponovat.\nNaše malá ručka se sune mezi nožky, protože nám to je příjemné, a ano, protože to přece je naše tělo. Tak vidíte, ještě ani neumíme mluvit a dospělí ve školce nám vštěpují předsudky na celý život. Říkají při tom, „Ne, ne, drahoušku...“ a odtáhnou nám ručku od té sladké štěrbinky. Nic z toho, ani další tucet opakovaných zvuků a činů, které v nás mají zabetonovat jejich názory na naše genitálie, si nebudeme pamatovat.\nNaši oddaní pečovatelé si často nepřipouští, že by jakkoli odvraceli naši pozornost od naší sexuality, jednají vlastně automaticky a bezmyšlenkovitě. Kdybyste se jich zeptali, proč někomu kazí sexuální sebeúctu, budou udiveni.\nKdyž dospějeme do věku, kdy si vybíráme sexuálního partnera, vstupujeme do manželských svazků nebo se ekonomicky osamostatňujeme, neseme si s sebou i svou tajnou zásobu erotických fantazií, posbíraných od dob puberty, které nám pomáhají překonat negativní názory jiných lidí týkající se našich genitálií. A teď to hlavní, když nás mysl a tělo chtějí postrčit, pryč z reality a vzhůru k výšinám orgasmu, utíkáme se právě k těmto fantaziím, aby konaly své zázraky.\nNaše reakce na vzrušení ze sexuálních pocitů v pubertě je jak elektrický náboj. Je to tak příjemné, tak atraktivní, ano, tak přirozené, že je těžké si to spojovat s někdejší negativní zkušeností ve školce. To co cítíme v dospívání, když objímáme jeden druhého, je cosi nového a krásného. Spousta dívek otěhotní, protože byly dosud vedeny k přesvědčení, že chlapec by se k tomu požehnanému políčku neměl dostat, dokud nenastane ta správná chvíle erotické extáze. To by dívka nejspíš pochopila a vypořádala se s tím, jen kdyby ji někdo učil si „toho místa“ vážit, jenže vychována v odporu a děsu z vlastních genitálií se dychtivě vydá chlapci nebo muži a za to, že té štěrbině, „o které se nemluví“, věnuje tolik lásky, ho učiní svým princem.\nDokud ve dvacátém století nedorazila sexuální revoluce, většina žen popírala, že by měla nějaké erotické sny. Dnešní mladí dospělí tomu nemohou uvěřit. Kam se všechny ty zakázané, nepřípustné divoké představy poděly potom, co byly zažity a doprovázely nás při sexu? Dokáže vůbec naše mysl pobavit nás při souloži nebo masturbaci erotickou fantazií, a po orgasmu ji vymazat?\nMěla jsem za to, že jsem v souvislosti se svým oblíbeným tématem slyšela už všechno, až mi v roce 2002 přišel dopis od třiadvacetileté Angličanky:\n„Milá Nancy, žila jsem vždycky v přesvědčení, že erotické fantazie jsou vyhrazeny pouze slavným, bohatým, úspěšným – prostě nějakým způsobem privilegovaným ženám. Zjištění, že takové množství OBYČEJNÝCH ŽEN (její kapitálky) si sex užívá, je pro mě naprosto fantastické. Hned se cítím daleko líp, když vím, že skvělý sexuální život může mít kdokoliv.“\nZpůsob, jakým to podává, je tak úsměvný a nevinný, že bych ji nejraději objala a přivítala do společenství svobodných žen.\nOvšem masturbace se dostala do popředí zájmu až v posledních třiceti letech. Existovaly samozřejmě ženy, které masturbovaly, ale ne v tak epidemických rozměrech jako my dnes. (Ha ha! Představte si tu komickou situaci „epidemie“ masturbujících ženských; ty titulky v denním tisku: „Doprava kolabuje – ženy celého světa masturbují za světový mír!“)\nNaprosto jsem pochopila jednu věc, totiž že zapovězený sex nám k vyvrcholení pomůže rychleji. I když partnera milujeme, jsou láska a sex dvě oddělené, odlišné věci, a nikdo nemůže popřít, že zapovězený sex, ať v představách či skutečný, je vzrušující. A jestliže ten muž, kterého máme po boku, není svolný, nezbývá, než si v nejtajnějších koutech své představivosti vytvořit někoho, kdo je. Nejde jen o to s kým, ale také o to kde své malé zvrhlosti provádíme – v autobuse nebo ve vlaku, mezi regály se zbožím v supermarketu, pod stolem v restauraci nebo snad s neznámým krasavcem, který sedí vedle nás v letadle. Počkáme, až začne film, světla se ztlumí a deka od letušky mu bude stačit jako úkryt, když nám vklouzne mezi nohy a jeho ruce se pustí do díla, pak i jeho ústa a on nás s veškerým svým talentem přivede k orgasmu.\nVe skutečnosti si nemůžeme dopřát sex se sousedem, se kterým manžel hraje golf, ale když se chceme udělat, můžeme si představit, jak nám při tanci těžce oddychuje do ouška, a když se nikdo nedívá, mizíme z dohledu. Neuběhnou ani vteřiny a jsme v soukromí nebo – a to je vzhledem k nebezpečí prozrazení vzrušující ještě víc – riskneme tu strašnou možnost, že budeme přistiženi, a rozdáme si to hned ve vedlejším pokoji. Musíme jednat co nejrychleji! Jeho penis v nás rejdí, už je jedno, jestli nás někdo odhalí, jsme tak blízko orgasmu.\nMohli snad Adam s Evou odmítnout jablko? Opravdu věříme, že šlo tehdy o ně? Bezpečný manželský sex nikdy nebude tak vzrušující jako ten zapovězený. A tak si fyzickou lásku se svými životními partnery kořeníme představami o zakázaných mužích a místech.\nNetřeba se divit, že součástí našich představ bývají často bolest, násilí či verbální urážky, snad jen nějaká drobnost jako bradavka mezi zuby, tvrdší příraz penisu navíc, urážlivá slova: „Jsi zlobivá malá čubka, teď tě taťka potrestá,“ prohodí náš milenec s hravou lehkostí. „Rychleji, hlouběji!“ řveme, když do nás vniká jeho penis, tak hluboko, že se bolest mísí s rozkoší.\nProč nějakou formu intimity vyhledáváme, a jinou odmítáme? Jakékoliv „choutky“ mohou mít původ v raném dětství.\nTaké peníze jsou součástí erotických hrátek, představují totiž nezpochybnitelnou moc. Muži a ženy měli odjakživa jeden před druhým respekt. Co myslíte, proč většina mužů dříve či později řešila toto dilema placeným sexem? Cena byla vysoká, ovšem druhou možností bylo nikdy se neosvobodit od té první ženy, která zcela vládla nad jejich životem. Ovšemže ji milovali, víte však stejně dobře jako já, že příběhy mužů, kteří se nikdy neoprostili od svých matek, jsou buď komické, nebo tragické.\n„Napudruj mne, napudruj mne!“ uklouzlo mému někdejšímu milenci, zatímco jsem byla skloněná do jeho klína a ústy obepínala jeho penis.\nKde se to v něm vzalo? Tu otázku jsem si položila a sama na ni odpověděla: Neslyšela jsem to hned na začátku našeho vztahu? Jeho nejranější vzpomínka na matku byla, jak ho koupe a přitom pláče, protože otec je pryč, ve válce. A on, i když byl ještě malinký, jí říkal: „Ale mami, jsem tu přece s tebou!“ Posmutněle mu odpověděla: „To mi nestačí.“\nUdělala mu v hlavě pěkný binec, abych tak řekla. V době, kdy jsem s ním spala, si jeho chování dost protiřečilo – nevěděl, jestli chce napudrovat, nebo být dominantní. Ve své sexuální rozpolcenosti ovšem není sám. Většina mužů řeší ono prastaré dilema, zda Panna Marie nebo kurva, tak že si z manželky udělají „bezpečný přístav“ (své ženě říkají „maminka“), a zároveň vyhledávají zakázaný sex s poběhlicemi.\nŽena žijící ve spokojeném manželství se mi svěřila: „Před svatbou jsme víc experimentovali. Neagresivní svazování, spousta hulby atp. Kdykoliv mu ho ale chci od té doby pokouřit, jemně mne přitáhne nahoru – jako by to teď, když jsem jeho manželka, bylo něco nečistého.\nVýše zmíněné pravdy snad platí spíš pro tradiční ženy a muže – míněno předfeministické – než pro dnešní páry, kdy oba partneři pracují mimo domov. Nic neposunulo ženy dál od stereotypu domácí puťky, která se stará o děti a domácnost, než to, že začaly chodit do práce. Nic nepřekoná moc měsíčního platu – nezávislost, co se týká placení nájmu a nákupů, i když vydělané peníze stěží pokryjí náklady, přehluší vnímání sebe sama jako „malé holky“. Jinými slovy, být odkázaná na jiné, co se týče střechy nad hlavou a stravy, znamená vážnou trhlinu do kreativního sexu. Tak to alespoň vidím já. Nevychází to nezbytně z vědomé, promyšlené úvahy; prostě to je jen logické: „Jsem samostatná, takže chci mít sex po svém.“ Pokud je orgasmus stav jisté ztráty kontroly, mohu si dovolit ji na chvíli ztratit, protože si svůj život řídím sama.\nPřes třicet let píšu o erotice, lásce, žárlivosti, fyzické kráse, závisti, a to všechno bez výjimky nás směruje zpátky do dětství. Není nic tak neměnné jako to, co jsme zažili v tomto období bezmoci. V čase absolutního vstřebávání okolí. Neuměli jsme se sami rozhodovat, co přijmeme a co necháme stranou. Ti tvorečkové, neschopní se sami živit a šatit, zcela odkázaní na ostatní, nás poznamenali na celý život.\nVýznamnou roli tu hrají sedmdesátá léta, ono tak výjimečné období, kdy byla napsána i Moje tajemná zahrada . Byla to nesmírně důležitá dekáda, nejen co se týká sexu, ale i pro všechny další formy chování. Hlavním tahounem tehdy byla armáda žen, které opustily domácí roli a pustily se do všech sfér a činností, jež byly do té doby určeny výhradně pro muže.\nRevoluční změna v základním pohledu na mužskou a ženskou roli ve společnosti a na to, jak tuto roli určuje možnost zaměstnání, mi dala svobodu psát o věcech, které mě už nějaký čas zajímaly a které byly součástí mé vlastní sexuality. Mám ráda originalitu a vždycky jsem měla velkou erotickou představivost. Jak jsem se již zmínila, když jsem navštívila několik věhlasných terapeutů a psychoanalytiků a ptala se jich, jaký mají názor na můj výzkum, stále znovu mi říkali: „Ženy nemají erotické představy. To je mužská záležitost.“\nMátlo mě to, ale neodradilo. Dala jsem dohromady celou řadu ženských erotických snů. Byl to celý nový svět sester, tajné společenství, které se chystalo vyjít s tím na veřejnost. A když některá žena zprvu nevěděla, jak se svou erotickou představou naložit, jednoduše jsem jí popsala tu svoji, a opona se zvedla. „Aha, tak tohleje erotické snění!? Jasně, to mám taky.“ Navozovala si ho léta, používala ho k dosažení orgasmu, a pak zas jako „slušné děvče“ tu neslušnou myšlenku zapudila.\nTak tedy, dospěli jsme až sem, drazí přátelé, do nového století, nového věku rovnosti – a co je převládajícím tématem této knížky, jak pro muže, tak pro ženy? Dominance. Nikoliv ve smyslu dominovat někomu, ale být dominován. Ve světě, který tolik nabízí, se vzdát moci sám nad sebou.\nSvět žen býval kdysi omezený na to, co se smí a co ne. Tajně jsme si představovaly svého nadsamce. Užívaly si s ním, ale kamarádkám jsme o tom často neřekly. Díky jeho „nepřípustnosti“ byly naše tajné myšlenky větší vzrůšo.\nTato kniha je první, do níž jsem zařadila jak ženské tak mužské erotické představy. V dnešní době, kdy jeden od druhého kopírujeme zaměstnání, oblečení a téměř všechno ostatní z víru života, mě napadlo, že by bylo zajímavé zjistit, kde jsme si podobní v erotickém snění. Představují si dnešní ženy, jak svádějí své sexuální oblíbence, a sní muži o tom, jak jsou – často proti své vůli – znásilňováni?\nRozdal internet karty všem stejně? Může počestná žena snadno změnit identitu a vzít si do postele každou noc jiného cizince nebo si s ním anonymně poklábosit na netu tak, že tím oba ukojí své touhy?\nLžeme a předstíráme, často bezděčně. Je po-skvrněn bázní, žárlivostí a nejistotou, kdo nesplňuje představu důvěryhodné osoby? Do jisté míry jsme vlastně jakýmsi vyvrhelem. Jak moc pootevřel internet vrátka našemu fantazírujícímu já – v kybersvětě nekonečných možností? Pětašedesátiletý homosexuál jménem Reese přiznává: „Skrze zázrak internetu jsem teď superpřitažlivá blonďatá osmnáctka s velkým zadkem.“\nTěžko uvěřit, že vůbec někdy byla doba, kdy jsme si erotické snění příliš nepřipouštěly. Ovšem sexuální osvobození ještě není vyhraná válka. Když v roce 1973 vyšla Moje tajemná zahrada, napsal časopis Ms.: „Nancy Friday má daleko do feministky,“ a oblíbený autor psychoanalitických sloupků v Cosmopolitanu si přihřál svou polívčičku – znovu to zdůraznil: „Erotické představy jsou pro muže, ženy je nemají.“ I když se bavíme o daleké minulosti, je dobré si připomenout, že represe sexuality nikdy nespí. Nikdy neberte sexuální svobodu jako hotovou věc.\nKyvadlo má tendenci se kývat. Vždycky ji mělo. Ženy se ze svých erotických fantazií těší velice krátce. Třicet či čtyřicet let, kapka v moři času.\nNedomnívejme se, že doby temna máme za sebou; představa volnomyšlenkářské ženy toužící po orgasmu je tak mocná, že odrazuje mnoho lidí, děsí jak ženy, tak muže. Snad skousneme ženu v Bílém Domě, ale ne ženu, která je silně sexuálně zaměřena.\nVěřím, že erotická představivost je naší přirozenou, zdravou stránkou, která se vyvinula, aby nám byla nápomocna při hledání rozkoše a vzrušení. Často je nutná k zachování dlouhodobých intimních vztahů. Vzpomínám si, jak mi kdysi někdo opovržlivě řekl: „Nepotřebuju žádné představy. Můj sexuální život mě i bez nich vcelku uspokojuje.“ Jenže erotické představy nemusí nutně mít „zástupnou“ funkci. Mohou dodat ono hélium navíc, aby se balón dostal do závratných výšek. Pro některé z nás je tato představivost zcela spontánní. Zavřeme oči a ponecháme „sex“ a „představivost“, aby splynuly v jedno a vymanily nás ze skutečného života, který nás drží při zemi. Teď a tady, samy se svým milencem, vidíme ho, cítíme a dotýkáme se jeho těla, a to nás příšerně vzrušuje.\nZakázané radosti, krádež melounu v dětství a pubertální polibky v zaparkovaných autech – v představách roztáhneme nohy každému cizímu chlapovi, kterého vítr právě zavál do města, nebo si představujeme toho týpka, který nás naposledy svlékl očima, není to manžel, náš „zákonný“ druh, ne, snad ho milujeme, ale pro dosažení orgasmu potřebujeme toho mizeru, temnou, pokoutní situaci, protože tak nás vychovali, zformovali, naučili myslet na sex jako na něco kradeného.\nBěhem let se mi hlasy mužů a žen z této knihy uložily do podvědomí. Byť se v tištěné formě dostaly na stránky mých knížek, stále slyším vaše šeptající hlasy. Ráda bych, aby nám tohle pouto vydrželo, jako ta loajální přátelství v dětství, kdy se o nás naše nejlepší kámoška dozvěděla „všechno“.\nChystám se ponořit zpět do vašich „zpovědí“ – možná to není to pravé slovo. Přesto mám pocit, že když se pustíte do zvěřejňování příběhu svého života, poznám ten výjimečný okamžik, kdy zavřete dveře pokoje, ve kterém právě jste, a začnete se mi svěřovat s věcmi, určenými jen pro moje uši.\nJak jste mě pouštěli do svých erotických představ, intimních příběhů, jež mnohý z vás ještě „nikdy nikomu neřekl“, stali jste se mými učiteli a důvěrníky. První ženy, které před třiceti lety vstoupily do mé tajemné zahrady, porušovaly pravidla, když vyřkly nahlas do té doby nepřípustné myšlenky a pocity. Často mi přišlo, že se při psaní ohlížely přes rameno, ale povzbuzeny hlasy jiných žen ventilovaly své představy dál.\nVaše sborové volání bylo čím dál tím hlasitější. Důvod, proč se tolik fantazií v této knize zabývá tématem dominance – ve smyslu být dominován – má jistou logiku. Interakce mezi muži a ženami se v moderním věku změnila k nepoznání. Mluvím o erotické interakci, ve které muži kdysi nepřehlédnutelně vedli. Jak říkám, ženy jsou ohromné. Vždycky jsme byly. V minulosti jsme to jen popíraly.\nCo ze mne učinilo největšího vyznavače zakázaného boha Eróta, milovníka nebezpečí, byla záhada kolem mého otce, kterého jsem nikdy nepoznala, nikdy neviděla ani na fotografii a o němž nepadla nikdy ani zmínka. Mlčení a tajemství ho obklopovaly do té míry, že se stal „zakázaným“ a kvůli němu i všichni ostatní muži. Když se mě lidé vlídně ptalil: „Kde máš tatínka, broučku?“ odpovídala jsem způsobně: „Tatínek umřel.“\nNebyla to pravda. Zjistila jsem to ve dvaceti, brzy po tom, co zemřel v ústavu pro duševně choré, kde byl hospitalizován už brzy po mém narození. Vzhledem k tomu, že byl můj domov opředen tajnostmi, stala se ze mne čilá detektivka, jež otevírala všechna dvířka, obzvláště ta, co byla označena „Nevstupovat“. Dařilo se mi vcházet do všech domů v ulici, často přes sklepy, nebo jsem využila pootevřené dveře na verandách. Bylo mi tehdy pět nebo šest a obyvatelé našeho městečka byli milí a vstřícní. V takovém místě si na malou zvídavou dívenku každý našel čas a já se nikdy nerozpakovala přijmout pozvání hodného staršího páru na colu a koláč, a taky mi nikdy nikdo nehuboval kvůli otvírání dveří a šuplíků.\nVšude jsem ho hledala, stopu, že tam byl, fotografii, nějaký náznak, aniž bych věděla, že to je můj cíl.. Když se někdo ptal: „Copak hledáš?“ odpovídala jsem: „Ále, celkem nic, jsem jenom zvědavá.“ Pomohlo, že mé rodné městečko patřilo ještě do starého světa. Zpětně si ho vybavuju jakoby pokryté vrstvou magického prachu. Když jsem nenašla po tatínkovi ani stopu, zaměřila jsem pozornost na pobřeží. Žili jsme tehdy na jihu u Karibského moře a nákladní lodě připlouvaly a odplouvaly dennodenně ani ne blok od našeho domu. To místo mi vždycky připadalo jako ztracené v čase.\nMůj nepřítomný otec na mne měl vliv jako nikdo jiný. To, že inklinuji ke psaní o mužích, ženách, sexu, zakázaných tématech, má původ prá-vě v tom, v mém hledání a posléze potřebě nacházet u jiných mužů to, o čem jsem si byla jistá, že by mi on býval poskytl. Moje erotické představy o mužích a můj zájem o sex byly odnepaměti násobeny tím, že byl můj otec opředen tajemstvím.\nNaše rodina byla „večírková“, a tak se úderem šesté hodiny stávala naše domácnost veselým místem. Vylezla jsem na klín námořnímu důstojníkovi, vdechovala jeho vůni, zapalovala mu cigaretu, okouzlila ho malým popěvkem, předvedla mu taneček, aniž bych vnímala mámino opakované „Nech pána na pokoji, drahá.“ Jenže pánům to očividně nevadilo. Jak fascinující byli muži! Tak uvolnění, tak v pohodě. Jaké bylo jejich tajemství, těch lidí v kalhotách, kolem nichž se máma i ostatní ženy chovaly jaksi jinak, i když předstíraly pravý opak. Když u nás byli muži, atmosféra se změnila, a všichni, muži i ženy, se jedni na druhé dívali, jako by chovali nějaké tajemství. A kdo jiný by měl tuhle nepojmenovatelnou večerní interakci mezi dospělými vnímat než tuze zvědavé, předčasně dospívající dítě?\nPřiznat si, že jsem kvůli chybějícímu otci jiná, smutná či že po něm toužím, bylo nemyslitelné. Ačkoliv to nikdy nikdo nevyslovil nahlas, věděla jsem, že mou rolí je chránit mamku a na nic se neptat. Kam jsem v raném dětství odkládala své sny o něm, o tom neúnavném ochránci, který byl silný, krásný a laskavý, s ramenem neustále připraveným, abych si na ně kdykoliv položila hlavu? Kam se poděla moje představa, že je jako „hladový netvor“, který mě škodolibě děsí k smrti, chytá mě, lechtá, vyhazuje do vzduchu? Když jsem byla starší a objal mne nějaký chlapec, došlo mi, co bylo tím chybějícím článkem v mém životě. Jak skvělé mi přišlo být v objetí chlapce, cítit jeho vůni, vnímat jeho touhu, celý ten snový stav mysli, kterému říkám láska, byť to zajisté byl z velké části eros.\nV dnešní době je nás víc, dětí bez otců, vyrůstajících bez mužské přítomnosti, aniž bychom měly možnost vnímat tu vzrušující atmosféru rozdílů mezi pohlavími. Dnešní statistiky hovoří o podílu neprovdaných matek v řádu 36 procent, jenž stále stoupá, nemluvě o 50 procentech manželství, jež končí rozvodem. Děti rostou, mění se a nasávají okolí jako houby, daleko víc, než si dospělí jsou ochotni připustit. Moje hledání záhadného muže bylo součástí hledání sebe sama. Kdyby byl tehdy s námi, nepochybně bych se byla usadila, vdala, vychovávala děti, a nijak netoužila po tom, věnovat se psaní o sexu.\nV šedesátých a sedmdesátých letech otevřel nakladatelský svět dveře ženám a dělal na ně doslova nábory. Redaktoři se dožadovali knih o životě žen, viděném zevnitř i zvenku. Byly jsme jako nově objevený kontinent. Svět chtěl konečně vědět: „Jaký chtějí mít ženy sex? Co cítí žena při erotice?“\nDodnes jsem vděčná, že jsem mohla zažít to šťastné období, kdy ženy vyšly do ulic, začaly naplno žít, objevily svůj poštěváček a erotické představy – aby si je přivlastnily. Naše sexuální nezávislost – vědomá kontrola našeho sexuálního osudu a plná odpovědnost za něj – představuje spojitou nádobu se všemi ostatními svobodami.\nSamo vědomí, že již nemusíme čekat, až nám muž zavolá – on nám přece poskytuje orgasmus –, a můžeme si to udělat samy, a přivést k vyvrcholení i jeho, je zdrojem energie, jež se promítá do všech našich životních aktivit. Od chvíle, kdy moje sexualita patří mně, chodím jinak, mluvím jinak a zajisté i píšu jinak.\nFaktem zůstává, že ve skutečném životě i fantaziích zůstává dominance jednou ze zapovězených praktik, které stále sexuálně vzrušují. Nejde o to, že bychom chtěli zažívat bolest – tomu se bude věnovat kapitola o S&M –, ale bezmoc, možnost oprostit se od veškeré odpovědnosti za skvělý, zapovězený sex, po jakém toužíme. My, kteří se oddáváme tomuto druhu představivosti, nemajíce železnou sebekontrolu, jež stojí v cestě k orgasmu, takový koktejl potřebujeme, aby nám pomohl „utrhnout se ze řetězu“. FANTAZIE O SVAZOVÁNÍ „Ty provazy jsou moc utažené! Děkuju!“ Spousta z nás se dnes vyžívá v erotických scénách, ve kterých se neříká „ne!“. Jsme žádostivi moci a sebekázně – abychom zůstali „při zemi“, i když se vznášíme. Naslouchejte hlasům lidí v této knize a slyšte, jak brzy se jim v životě tyto pocity objevují, často jde o muže a ženy, kteří nikdy nebyli zneužíváni, opomíjeni či opuštěni. A kde mají tyhle představy počátek? Když jsme bezbranní v kolébce, připoutaní do dětské sedačky nebo do kočárku, když nám přebalují plínky a sly-ší, jak pláčeme, abychom se osvobodili, maminka se na nás shora dívá, zpívá ukolébavku, utěšuje nás, ale odmítá nás vysvobodit z našich pout. Nebo vidíme, jak je rozzlobená, frustrovaná, usoužená našimi žádostmi o pomoc a pevně nás krotí ve snaze udržet svůj svět pohromadě. Potom existují pečovatelé hrubiáni – lidé, kteří nikdy neměli mít děti nebo o ně pečovat. Bijí nás přes ruce, aby zmařili naši touhu po svobodě, kterou ignorují, trestají nás za křik, a my zatím musíme ve své bezmoci věřit, že nás ona nebo on mají rádi a že to všechno dělají pro naše dobro.\nSemínka našich fantazií o dominanci byla vysazena v těch dávných časech, kdy jsme byli bezmocní, lapení, nedočkaví ve své touze po milujícím ochránci. Semínka rostou a jdou do květu tak, jak jim to země a živiny umožní. Násilník na střední škole, jenž nás nutí líbat podlahu, starší bratr či sestra, kteří nám kroutí ruku za zády, dobrosrdečný, milující otec, který se nám za zády změní v „hladového netvora“, když slyší náš skotačivý křik. Někdy se těmhle despotickým rokům postavíme na odpor tím, že nyní chceme sami dominovat, být tou všemocnou matkou; jindy zas toužíme vrátit se do jejího náručí, aby nás nutila něco dělat, dívala se na nás a aby o nás bylo postaráno.\nNení to tak dávno, kdy dominance či submisivita byly určeny pohlavím. Omyl světa, ve kterém dominovali muži. Na základě naší biologické povahy a životních zkušeností jsme ve výsledku spojením toho, co je v nás přirozené, a toho, jak jsme byli vychováni. Proč se mnozí z nás oddávají představám o dominanci a submisivitě? Děsivá zkušenost oběti znásilnění má často za následek, že oběť sní o svém útočníku. Proč je ale i tolik běžných fantazií submisivních, pochopitelně s tím rozdílem, že si útočníka a okolnosti vybíráme, anebo jsme v nich agresory znásilňujícími útočníka? Obě otázky zůstávají nezodpovězeny.\nNeradi si připouštíme, že by sexuální pocity měly i malé děti. K tomu by bylo třeba lépe chápat jejich myšlení, víc se zapojit do života svých dětí v čase, kdy se pokládají základní kameny sexuality, což je doba, kdy nás dávno pohltily společenské povinnosti a péče o dítě.\nJeště v oblacích z právě dosaženého orgasmu a plná vděčnosti jsem jednou zašeptala svému milenci: „Jak jsi to dokázal?“ Vlídně odpověděl: „Nancy, všechno je to ve tvé hlavě.“ Tehdy jsem si začala uvědomovat své představy, například představu tajemného cizince, jak na mě upřeně hledí, bere si mě proti mé vůli a přivádí mne k extatickému vrcholu.\nNikdy mi nedělalo potíž, abych uznala zásluhu toho kterého muže na mé extázi. Dodnes se dokážu pobláznit do muže, který mě přivede k orgasmickému vrcholu, byť jsem si vědoma, že to jsem já, kdo mu otevře bránu a uvede ho do rajské zahrady.\nV představách a příbězích statečných mužů a žen v této knize se skrývá poselství o tom, jak velmi brzy sexuální pocity – a erotické snění vůbec – začínají. Šedé buňky mozku nás teď osvobodí z naší těsné kůže, aby nás na okamžik podržely v napětí, dokud se všechna vrátka jedny po druhých neotevřou a nepustí nás dovnitř. Karla Karla je šestnáctiletá panna ze svobodomyslné rodiny. Otec je reklamní grafik a matka vedoucí knihovny. Má tak jako mnoho z nás představu, že si ji muž bere a ona je neodolatelná.\nUnesl mne Justin Timberlake, který mě považuje za neodolatelnou. Justin mě odveze do svého domu na samotě v horách za Los Angeles a nechá mě svázanou v koupelně, zatímco jde do přízemí nahrát nějakou hudbu. Když se pak vrátí, rozváže mě, ale jen když slíbím, že se nepokusím utéct nebo mu ublížit. Souhlasím. Chce mě dostat do postele. Je obrovská, s modrými nebesy. Řvu, když mě k ní přivazuje za ruce a nohy. Zatrčí mi umělého ptáka do kundy a odchází. Kroutím se a umělák se ve mně začne hýbat. Už se skoro udělám, když se Justin vrátí do pokoje a uměláka vytáhne. Jsem tak zoufalá, že začnu plakat. Usměje se a skloní se ke mně, aby mne políbil. Pak mi začne lízat kundičku, zprvu opatrně krouží kolem klitorisu a vzápětí noří jazyk hluboko do mě, dokud nedosáhnu vyvrcholení, při němž dávám hlasitě průchod své extázi.\nTahle moje představa má několik variant. V jedné z nich rodiče trvají na tom, že potřebuju doučování z dějepisu. Vyberou mi přísného učitele, muže něco přes čtyřicet, který shodou okolností vypadá jako Viggo Mortensen. Jelikož je o tolik starší, nemyslí si, že by museli zůstat doma, když mě doučuje. V historii se vyznám dost dobře, a tak je doučování jaksi nadbytečné (to je skutečný fakt vzhledem k nátlaku rodičů, abych byla nejlepší ve třídě). Učitel se tedy rozhodne, že mě namísto dějepisu bude doučovat v sexu. Mám z toho strach, ale zároveň jsem zvědavá. Řekne mi, abych si sedla na židli, a svlékne mi vršek a kalhotky. Pak mě přiváže k rohům postele, nohy a ruce roztažené, a začne mi předčítat z knihy o Hitlerovi jako muži. Během čtení mi zasune dva prsty do kundy a ošuká mě jimi.\nNasloucháme blouznící ženě: „Ten obrovský, strašný chlap mě donutil k orgasmu. Proti mé vůli.“ Jenže ani ve svých nejdivočejších představách si nepřiznává skutečnou hloubku svých sexuálních tužeb, nechce převzít tu odpovědnost. Dokonce i v představách se brání sexuální pozornosti – o kterou ve skutečnosti velmi stojí –, zprvu tím, že se ho snaží zastavit, a když to nevyjde, naloží celé břímě aktu zvaného „mrdání“ na jeho bedra.\nTo, že se vracíme k představě, jak nás někdo ovládá, je způsobeno touhou jakkoli se vzdát své kontrolní pozice. Žena, která zažívá paralyzující hrůzu z toho, že bude odmítnuta, mívá často představy, že je ovládána či ponižována. Ve skutečnosti může být tou panovačnou osobností ona: „Dovedu-li ho k tomu, že už se neovládne (k ejakulaci), byť třeba sama nevyvrcholím, mám situaci pod kontrolou. “ Muž nakonec přichází a odchá-zí, jak ona píská (ta dvojsmyslnost je na místě). Scott Scott je svobodný čtyřicátník, běloch z venkova, který říká, že jeho rodiče byli „ze staré školy“. Doma o sexu nikdy nepadlo ani slovo. Nikdy nebyl bit ani pohlavně zneužit. Jeho rodiče se častovali polibky, říkali, jak jeden druhého milují, ale chyběl jakýkoliv náznak milostných her. Mají jeho představy o svazování svůj počátek v kočárku, ve vzpomínce na toužení, očekávání? Má ten utajovaný exhibicionista v nás všech původ v dobách, kdy na nás z výšky láskyplně hleděly obrovské oči?\nV dětství jsem byl typický kluk z vesnice. Když mi bylo dvanáct, máma mě vzala do místní knihovny a vypůjčila tam pro mne nějaké knihy o sexu. To byla má jediná sexuální výchova. Často jsem si venku hrál s děvčaty. Se třemi z nich jsem pravidelně hrál dvě hry.\nPrvní z nich spočívala v tom, že mi holky dovolily, abych jim jednou rukou přikryl ústa a druhou jim zkroutil ruku za zády.\nJednoho večera byli rodiče pryč a já zůstal s kamarádkami doma sám. Nevím proč, ale najednou jsem vstal a svlékl se do půl těla. Začalo je to zajímat. Pak jsem si stáhnul ke kotníkům taky džíny a slipy. Jen zíraly na můj penis. Odkolébal jsem se ke gauči, kde seděly, a jen tak tam stál, aby si ho mohly pořádně prohlédnout. Požádaly mne, abych se otočil a ukázal jim zadek.\nByl jsem pak nějaký čas ženatý a moje bývalá žena byla docela dobrá v posteli. Nechtěla sex ničím kořenit, dokud se mi ji nepodařilo přemluvit, aby mne svázala a dala mi roubík. Poručila mi, abych se svlékl donaha a sedl si na židli. Přivázala mě za kotníky k předním nohám a zápěstí mi spoutala k sobě tenkými koženými řemínky. Srolovala velký červený šátek, zakryla mi jím pusu a utáhla na zátylku. Pak se oblékla a odešla z domu. Měla domluvenou dámskou jízdu s několika přítelkyněmi. Byl jsem k té židli s roubíkem v puse připoutaný šest hodin.\nMívám mnoho různých erotických představ, ale jediná, kterou chci uskutečnit, je být s dominantní ženou. Chci, aby mne ovládala. Žadoním, aby mne spoutala, nasadila mi roubík, naplácala mi, dala mi na bradavky kolíčky na prádlo a přinutila mne líbat podlahu, po které chodí.\nProč se tolik z nás, obzvláště mužů, brání tomu hlubokému vlivu ženy, která nás devět měsíců nosila ve svém břiše, aby se pak o nás starala až do chvíle, kdy jsme schopni se o sebe postarat sami? Stvořila naši emocionální podstatu, alespoň co se týká schopnosti milovat své tělo, sebe sama a další osobu.\nProč se ženy tolik zdráhají přiznat si svou moc a vliv? Dokonce i v patriarchátu byli muži absolutně u vytržení z vyvinutých žen a přitahováni obrovskou silou erotické krásy dospívajících dívek. Když chlapec dospěje v mladého muže, začne podvědomě chápat, že asi bude lepší oženit se s klidnou dívkou, hezkou, to ano, ale ne takovou, která je sexuálně odvážná a mohla by mu přisoudit roli podvedeného manžela.\nSamozřejmě existují muži, kteří mají potřebu být dominantní, musí cítit otěže moci pevně v ru-kou, aby dosáhli vyvrcholení. Zbaveni své pohlav-ní nadřazenosti, ve stínu ženských velikánek – které v očích některých mužů řídí dnešní svět – dosahují tito muži orgasmu pomocí představ, ve kterých jsou oni ti mocní, kteří ženě ukážou místo, kam patří – pod jejich úroveň. Ian Ian je Australan ve středních letech a popisuje typickou fantazii dominantních mužů, přesně tu, na jaké jsme si zvykli.\nTahle moje fantazie přichází na scénu pokaždé, když nějaká zuřivá feministka spílá mužům. Jsem v ní členem tajné společnosti, která unáší ženy a odváží je do speciální věznice vybudované vysoko v horách. Ženy se tam učí, jak být znovu ženami a užívat si sex s muži. Mají nařízenu nahotu. Jejich přeškolení začíná tak, že se jim ruce spoutají nad hlavou a my muži jim pomalu masírujeme těla dětským olejíčkem. Jsme si dobře vědomi, že rozkoš je nejlepším prostředkem přeměny, a tak děláme všechno pro to, aby každá vězenkyně dosáhla orgasmu při styku s každým z nás. Demi Ve fantaziích osmnáctileté Demi je muž dominantní, což ji nakonec posílí, aby dominovala ona jemu. Chodí ještě do školy na (konzervativním) Jihu USA a chtěla by, aby se tahle její představa, ve které ji milenec jejích snů pozve do svého luxusního podkrovního bytu, jednou naplnila.\nVidím ho docela jasně. Jeho neuvěřitelně světle hnědé oči jsou plny palčivé touhy, má paže jako dřevorubec a neskutečný byt, supermoderně zařízený, jako by mu patřil svět. Přijdu tam a chovám se podle pokynů v obálce s mým jménem. Osprchuji se, učešu a nalíčím, a potom přicházím po trase vyznačené okvětními lístky k překrásně prostřenému stolu. Jediné, co mám na sobě, jsou lodičky na jehlových podpatcích. Přichází ve smokingu. Večeře při svíčkách, pak mne odvádí do ložnice. Přistoupí k nočnímu stolku a vyjme z něj kovová pouta. „Tyhle jsou pro tebe,“ říká. Když mne připoutává k pelesti postele, usmívám se v očekávání skvělého zážitku. Naše milování má obrovský náboj, zvuky našich pleskajících těl znějí, jako když je někdo bičován. Postel se otřásá a stejně movití sousedé pod námi si stěžují. Je nám to jedno. Zvedne mi nohy až za hlavu a vráží mi ho tam ještě hlouběji, přiráží při tom na můj g-bod. Uděláme se společně. Po několika minutách mi sundá pouta já mu je rychle vytrhnu z ruky a připoutám k posteli jeho. Měli byste vidět ten jeho překvapený výraz, když začnu mít převahu.\nKdyž přemýšlím, jak velká je propast mezi nudným sexem a dopřáváním si jeho divočejší verze, je mi záhadou, proč tolik z nás tráví roky s tím prvním. Spokojujeme se snad, jako krásná šestadvacetiletá Jihoameričanka Cara, s jednotvárným sexem proto, že je v souladu s těmi „hodnými muži nebo ženami“, kterými jsme většinu času? Úžasný, orgasmický sex vzbuzuje extázi, posouvá nás do říše snů. Po několik krátkých okamžiků se přestaneme ovládat. Když se pak po orgasmu vrátíme na zem, nechápeme, proč máme tak výjimečný zážitek spojený s téměř neznámým člověkem, s kterým jsme se letmo setkali na večírku. Cara Jediné, co si pamatuji z proslovu své mamky, když jsem dostala svou první menstruaci, je rada, jak opravdu důležité je udržovat to místo v čistotě. Vím, že její hlavní zájem byl, abych nedostala infekci, ale napadá mne, zda jsem už tehdy nezačala celý ten proces vnímat a odmítat jako cosi špinavého.\nCo se týká mého sexuálního života, mívám rozličné představy, ale nikdy je neuskutečním, protože jen při pouhém pomyšlení na ně se cítím trapně. Hádám, že ve mně také bují obavy z odmítnutí a posměchu. Rodiče se rozvedli, když mi bylo pět, a s mámou jsme se odstěhovaly daleko od táty. Nikdy se o nás sám od sebe nezajímal, takže jsem ho v mládí moc nevídala. Trvalo mi velmi dlouho, než mi došlo, že se kvůli němu cítím opuštěná a odmítnutá. Myslím, že tam je počátek mého strachu z odmítnutí. Také mě tehdy duševně a snad i fyzicky a sexuálně zneužíval matčin přítel, což také zrovna nebylo k prospěchu věci. Spala jsem jen asi s deseti muži a orgasmus měla jen zřídka a nebyl moc silný. Žila jsem ve vztazích s muži a mívala krátké poměry, ale nikdy náhodný sex, a dodnes se neumím dost uvolnit, abych si při orgasmu zaječela.\nTaké jsem si zafixovala představu, že mužova rozkoš je důležitější než ta moje. To znamená, že mu předávám otěže, zatímco bych to měla být já, kdo je pánem situace. A tak není divu, že se mé představy točí kolem muže, obvykle někoho, koho znám, jenž se drží zpátky tak dlouho, dokud se nepřestanu ovládat. Někoho, kdo nedbá mých pokusů ho udělat a soustředí se na moje potřeby.\nMívám následující fantazii, ve které jsem připoutána k posteli a můj milenec ke mně přistoupí, zlehka se mě dotýká, nikdy dvakrát na stejném místě. Opomíjí mé intimní partie a dotýká se míst, o kterých jsem nikdy netušila, že jsou eroticky vzrušující. Dělá to celé hodiny, aniž by vyslyšel moje žadonění, aby mne rozvázal a já se mohla hýbat, dotýkat se ho, cokoliv. Nevidím, co dělá, čím se mne dotýká, kde se mne dotkne příště, a zmítám sebou na posteli. Pokračuje v tom, dokud nemám jinou možnost než vyvrcholit. Potom proceduru opakuje a já zažívám jeden orgasmus za druhým, cukám sebou a nemůžu se hýbat. Když je se mnou hotov, sevře mne v náručí, dokud neusnu.\nDoufám, že v tomto novém odvážném věku najde Cara dost odvahy, aby prozkoumala veškerý svůj potenciál. Věřím, že místo lidského posměchu objeví, jak přirozené jsou její představy, i to, že na nich není nic neobvyklého a nežádoucího. Glory Jsem jednatřicetiletá žena z Texasu a u nás v rodině nebyl sex žádné tabu. Mám ráda své tělo a možnosti, jaké skýtá mně a mému partnerovi. Mé tělo patří mně a mohu ho rozdávat, jak chci. Moje sexualita rovná se moje nezávislost; představuje sílu, jež je základem mé touhy a prahnutí po životě.\nBabička mi jednou napsala, že jsem jako malá byla „sebevědomá, rozhodná, neohrožená a dychtivá zjistit, co svět nabízí“. Myslím, že ten svět pro mne, na rozdíl od ostatních dětí, začínal u mého těla a od něj se odvíjel. Vzpomínám si, jak jsem byla fascinovaná svým prsty, ňadry a vagínou, když jsem si osahávala kozičky při koupání a laskala své tělo v posteli.\n„Mami,“ptala jsem se, „proč musí být moje vagínka pořád schovaná? Je na ní něco sprostého?“\n„Ale ne,“ říkala mi. Mysli na ni, jako by to byl prstík – měla bys ji vnímat jako něco naprosto přirozeného.“\nKdyž rodiče chodili z ložnice do koupelny nazí, škádlili se ve sprše, nechávali mne i bratra ve své posteli, ač jedinou věcí, jež je dělila od povlečení, byla jejich kůže, nastolilo to ve mně mír ve vztahu k vlastnímu tělu.\nRáda se sama sebe dotýkám a tak tomu je, co pamatuji. Nicméně, orgasmu masturbací dosahuji teprve od prvního univerzitního ročníku. Nikdy eroticky nefantazíruju příliš dlouho. Ve všech představách figurují lidé, které znám, kterých se skutečně mohu dotknout, chci se jich dotýkat nebo jsem se jich už dotkla. Zajímavé je, že všechny mé fantazie jsou zakotveny v realitě – obvykle nechci, aby zůstalo u pouhých představ. Proč některé ženy blouzní o nemožném, zatímco jiné si představují skutečnost? Co to vypovídá o „typologii“ žen?\nMoje erotické představy začínají vizí nějaké osoby, hlavou se mi mihne známá tvář, ucítím závan jistého muže, uslyším zvuk, který mi někoho připomíná – a v tu chvíli se má představivost rozjede naplno. Vídám situace, jak nějakého muže spoutám a pak dělám, co je v mých silách, abych ho uspokojila, nebo přebírám roli „oběti“ já nebo se oba aktivně tužíme, abychom uspokojili jeden druhého. Ráda vdechuji jeho vůně. Zavřené oči. Postel se mění v pomyslnou vířivku. Olizujeme jeden druhému prsty u nohou, jazyk se pohybuje vzhůru po vnitřní straně mého stehna, zatímco ruce hladí tu vnější... Chci takové fantazie vzít a s tím mužem je uskutečnit. FANTAZIE O UCTÍVÁNÍ „Chci být ponižován“ Čím víc je svobodných matek, tím víc chlapců vyrůstá bez přítomnosti muže, ve kterém by se mohli vidět, osobnosti, již by se rozhodli nebo nerozhodli následovat, muže, který má v rodině vliv a moc. Můžeme se pak divit, že čím dál více mužů automaticky vyhledává dominu?\nV rodinách, stejně jako ve společnosti, fungují jistá pravidla. Když jsme byli mladí, nastavovali pochopitelně pravidla ohledně sexu rodiče a později společnost, jejich porušování – i když nedotažené do konce – s sebou přinášelo vzrušení úměrné prožitému pocitu viny.\nProsazovat pravidla bylo odjakživa na matce. V nejdůležitějších letech života svých dětí určovala, co se „smí“ a co ne – někdy po právu, jindy ne. Pravidla mohou u dítěte navodit pocit bezpečí, zapíše si do paměti, jak věci chodí, aby nespadlo přes „okraj propasti“, i když si stěžuje, že je omezováno. Tím, že matky ovládaly život svých dětí výchovou a disciplínou, jim nejenom vštěpovaly lásku, ale také strach, úzkost a nervozitu z toho, že jejich pravidla poruší. Toto období je formativní. Ve výsledku není ani tak důležité, zda byla všechna pravidla dodržována, ale že existovala a že jste se na ně mohli spolehnout. Nemuseli jste z nich být nadšeni a tu a tam jste je porušovali, ale už tím, že existovala, vám dávala pocit bezpečí. Byla to neměnná omezení, proti nimž jsme se vzpěčovali. Meze, které nyní používáme a zdoláváme ve svých fantaziích, abychom docílili orgasmu.\nV představách o dominanci tato pravidla či omezení buď uplatňujeme, nebo se jim podřizujeme: někdy žadoníme: „Ne, ne, prosím, přestaň!“, jindy souhlasíme a podřizujeme se: „Děkuju ti, děkuju, můj pane či moje paní.“\nSíla invence se v práci obrušuje a jak muži, tak ženy zjišťují, že když mysl cestuje k předstvám absolutní ztráty kontroly, tělo se uvolní, zrelaxuje a vzruší. Jonathan je ženatý muž, jehož žena se spokojí se sexem jednou až dvakrát týdně, a vypovídá o těchto touhách následovně. „Mám představu, že když dorazím ke své milence, musím přistoupit na absolutní submisivitu, být připraven jí nabídnout celou svou mysl i tělo, jelikož ona mne naučí všemu, co má ráda, a já ji musím na slovo poslouchat.“\n„Donucen“ opustit zděděnou roli „chlapáckého dominantního muže“, vydává se všanc orgasmu v rukou dominantní ženy. Henry Henry je mladý návrhář interiérů, žije v Chicagu a svoji současnou přítelkyni našel přes internet, když opověděl na její inzerát, v němž hledala „podřízeného“ muže.\nPři našem prvním setkání jsem byl hodně nervózní. Dlouho před tím jsem si představoval sex s vášnivou dominantní ženou a četl spoustu inzerátů, ale tenhle byl první, na který jsem odpověděl. Oslnila mne svou autoritou, když říkala: „Vím přesně, co potřebuješ.“ Poslali jsme si navzájem pár fotek a nakonec řekla, že je ochotná se se mnou setkat, aby zjistila, jestli jsem jí hoden. Dali jsme si schůzku v jednom baru blízko jejího bytu. Bylo docela povzbudivé, jak rychle ovládla situaci. Vzrušovalo mne to. Dovolila mi, abych s ní šel domů. Když jsme přišli, přikázala mi: „Nedívej se na mne, jenom když ti to dovolím. Tak tedy, když jsme spolu, zavři oči, a zatím mi můžeš připravit drink.“ Když jsem jí přinesl pití, přikázala mi, abych si lehl na podlahu, a nohou mi k ní přitlačila obličej. Pak jsem dostal rozkaz se svléknout, a jak jsem to dělal, rozepínala si odspodu šaty. Zašeptala: „Klekni si a líbej mi kundu.“ Ucítil jsem, jak se mi z čůráka dere kapička preejakulátu. Klesl jsem na kolena, pomalu sunul hlavu mezi její nohy a užíval si teplo jejího klína a blízkost jejích dokonalých pevných stehen.\nPožádal jsem ji, aby se za mne provdala. Zatím nesouhlasila, nicméně stále doufám. Chtěl bych jí sloužit do konce svých časů.\nZjistili jsme, že jak se jeden gender mění, ten druhý se přizpůsobuje, ne nezbytně spolu tvoří tandem. Mužské erotické fantazie, ve kterých jsou dominantní ženy, jsou určitě běžnější dnes než kdy jindy. Zdá se, že dominantnost a submisivita se staly jakousi hrou mezi muži a ženami, která začíná ve školce a pokračuje v kanceláři a v ložnici kteréhokoliv pohlaví, ať už submisivního, nebo ovládajícího.\nMužské sexuální vzrušení z představ, jak se plazí před dominantní ženou (A i když musí v práci soutěžit s panovačnými ženami na vedoucích postech), má nepochybně své kořeny v dětství, kdy je chlapec tvárný, jako z plastelíny. Mnozí muži se stále zdráhají vstupovat do sféry vlivu svých žen. Jedním z vysvětlení je patrně také jejich strach z nich, podobně jako se kdysi báli svých matek.\nMužské fantazie o ženské nadvládě mají mnoho podob. Pětadvacetiletý Kanaďan Oscar říká: „Vždycky mne přitahovaly ženy v manažerských kostýmkách – dokonce víc než ženy ve spodním prádle.“ Mnoho mužů a žen mi píše o sexuálních fantaziích s osobami, jež mají jistou autoritu, tedy s učiteli, manažery atp. Sean Čtyřicetiletý Sean mi rozmarně vypráví, jak ho svlékají a „trestají“ mocné ženy. Není v tom špetka zlosti či záště. V jeho sdělení není ani stopa studu z toho, že se podřizuje ženě. Na druhou stranu, svěřuje se uchu plnému porozumění.\nŽenskou sexuální asertivitu jsem objevil teprve v zaměstnání, když jsem začal pracovat v jedné nemocnici. Bylo to prostředí, kde ženy mají početní převahu nad muži, a bavilo je vysmívat se mi ohledně mé sexuální výkonnosti. Jednou mi kolegyně položila na pracovní stůl fotku nahého chlápka s obrovskou kládou, jak obšťastňuje nějakou oblečenou ženu. Další z mých kolegyň byla zapálená feministka, která nenáviděla muže. Myslím, že ji bavilo mužům rozkazovat a zastrašovat je. Během jedné z prvních pracovních schůzek si sundala boty a pod stolem mi začala nohou přejíždět po kalhotách. Zkoušel jsem její počínání ignorovat, nejen proto, že jsem ženatý, ale také jsem věděl, že v dlouhodobém horizontu by mi to uškodilo v zaměstnání.\nTy brďo, při vzpomínce na to jsem si ho ale vyhonil pořádně. Představuju si, jak jsem pozvaný na pracovní schůzku, jediný muž na oddělení. Po dvou hodinách naslouchání moje energická šéfová najednou říká:„A teď zkusíme něco z jiného soudku.“ Obrátí se na mě: „Slyšel jste někdy o té hře na oblečené ženy a nahé muže?“\n„No, přítomné ženy jsou oblečené. Proč nejste svlečený?“\n„Ehm, no já ...“ zakoktám se.\n„Tak šup. Svléknout.“\nŘíká, že mne chce nahého, poněvadž mám coby její zaměstnanec přednést hodnocení práce a jejích ženských spolupracovnic. Chce ode mne slyšet holou pravdu, jak je oceňuji. Pokud bude moje úcta přesvědčivá, bude mi povoleno orálně uspokojit své nadřízené. Plazím se jim u nohou od jedné ke druhé a vychvaluji je, dokud neodhalí své vagíny. Pak je mi povoleno přivést je jazykem k vyvrcholení.\nPodobnou fantazii mám i v obsazení s mojí ženou, kdy je na návštěvě kamarádky a já skončím jako jediný nahý „host“. Warren Představujeme si muže, jak krouží kolem žen, střídavě jim dominujíce či se jim podřizujíce. Warren je voják americké armády, notorický romantik, a ve skutečném životě se žen v mocenském postavení bojí. Věří, že to je důsledek toho, že vyrůstal po boku dominantní matky, která byla proti sexu. Ve svých fantaziích je schopen se toho strachu zbavit.\nSvým způsobem jsem zděšený z toho, jak silná je má představa, ve které určuji, jaká bude moje přítelkyně, jelikož si tolik protiřečí s mým celoživotním idealizovaným názorem na život a lásku. Myslel jsem, že jsem zešílel, jediný muž na světě, který skutečně zbožňuje, když mu vládne žena. S těmihle představami jsem začal v dětství. Od samého začátku jsem si skutečně užíval být v područí či otrokem krásné ženy. Donutí mne dělat, cokoliv si zamane. Ve čtrnácti jsem měl příležitost shlédnout na videu pornofilm. Muž ležel na posteli. Jedna žena mu sedí nad obličejem a druhá na penisu. Velmi rychle lízal té první kundu, zatímco druhá mocně pumpuje. Tahle scéna mi úplně změnila život. Byl to den, kdy jsem se naučil onanovat. Běžel jsem k sobě do pokoje a představoval si, že mi známá dívka sedí na obličeji a její kamarádka na penisu. Přikazuje mi, abych jí lízal kundu a cumlal poštěváček jako lízátko. Mé ruce se automaticky přesunuly k penisu a začaly ho pomalu masírovat. Ó, jak neuvěřitelná slast to byla! Během několika minut vystřelily moje šťávy ke stropu, kolem padesáti gramů husté horké smetany. Počínaje tím dnem jsem začal onanovat denně, pět až šestkrát, někdy osm až devětkrát. Věřte tomu nebo ne, můj rekord je dvanáctkrát v rozmezí pěti hodin. Ten jedenáctý a dvanáctý orgasmus byl spíš bolestivý než příjemný a místo smetany vyplivl můj penis jen trochu čiré tekutiny a vzduchu. Ve snech jsem mrdal a lízal mnoho krásných žen téměř denně, ale ve skutečném životě jsem tehdy žádnou ženskou neměl.\nCo ze svých zážitků přijímáme, a co pouštíme z hlavy? Někdy se zdánlivě bezvýznamné chvíle stanou součástí nepředvídatelných aspektů našich životů, projevujíce se v našich sexuálních touhách, fantaziích, které spoluutvářejí naši povahu. V případě muže jménem Spike to byla krásná učitelka, dohlížející na močící chlapce během školních přestávek, kdo se stal onou stále přítomnou autoritou, tou dominantní matkou, které se on potřebuje stále zavděčovat, obdivovat ji, být pod její kontrolou. Spike Jsem rozvedený absolvent univerzity. Moje žena nemá ráda sex – je pár takových. Nedosahuje orgasmu, a jak si dovedete představit, nastaly problémy. Dle úsudku jiných jsem velmi vnímavý milenec; pár děvčat mi dokonce řeklo, že jsem byl jejich nejlepší. Jenže jakkoliv jsem se snažil pomoci své ženě, aby si sex užívala, nikdy se jí to nepovedlo. A já prostě miluju ženy a sex s nimi.\nUvědomuju si, že mnoho z našich libůstek má původ v raném dětství a v našem okolí. Například moje máma měla obrovský prsa a já mám fakt rád kozatý holky a umím ocenit jejich výbavu. Díky svým zážitkům ze základky mám podvědomou touhu čůrat před ženským publikem, zvláště teď, když jsem dost starý, abych věděl, jak erotické to může být pro tu správnou osobu. Představuju si, že stojí za mnou nebo vedle mne, snad dokonce drží můj penis a řídí směr proudu. Ideální koncovkou je, že mi ho vyhoní nebo si společně užijem něco úžasnýho sexu.\nTahle touha, mám dojem, vychází z praxe, která byla u nás ve škole. Když se na to dnes dívám zpětně, přijde mi to celý docela erotický. Ředitelkou školy byla starší neprovdaná paní, která zavedla pravidlo, že učitelé nad námi musí vykonávat dozor během všech tří přestávek i na záchodě. Všechno to byly ženy a já si vzpomínám, že moje učitelka ve třeťáku byla docela mladá a hezká. Měla skvělý výhled na naše přirození, a když chtěl být někdo cudný a zaclonit jí výhled, nutně to končilo pomočením souseda. I penisy mají svoji hlavu. Nikdo se nikdy v její přítomnosti nevzrušil; bylo to, hádám, jako by tam stála vlastní máma. Masturbace před ní taky nepřicházela v úvahu. Vzpomínám si, že už v pátém a šestém ročníku měli kluci slušně velké penisy, což já neměl. Další věc je, že mnoho kluků čůrá, aniž by museli svý vybavení přidržovat, poněvadž přirozeně trčí dopředu v úhlu čtyřiceti pěti stupňů a nevisí dolů směrem k chodidlům, jak je zvykem u starších mužů. Čas od času zrůžověla v obličeji, což byl nepochybně ruměnec.\nDávám si to do kontextu s historkou, kterou mi před lety vyprávěla jedna přítelkyně. Jedné její kamarádce se narodil kluk, jehož„brabčík“ byl výjimečně obrovský, sahal mu téměř ke kolenům. Když nastal čas měnit mu plínky, její kámošky nikdy nevynechaly příležitost, aby ho mohly vidět. Některé si dokonce neodpustily poznámky typu„Toho bych chtěla znát, až mu bude osmnáct,“ atp. Tehdy jsem si uvědomil, že mnoho žen se také rádo dívá, stejně jako naše učitelky.\nRáda bych věděla jak, pokud vůbec, se obdiv těch žen k jeho penisu zapíše do budoucnosti toho malého kloučka, do jeho fantazií. Bude se dožadovat obdivu ke svému penisu, nebo ho bude bavit ho ženám odpírat?\nJesse, mladý muž po třicítce, kterého vychovala matka a tety kyprých tvarů, si vzpomíná, jak jim k jejich velkému uspokojení masíroval bolavé nohy. Nyní promítá svou fantazii do skutečnosti pomocí inzerátů následujícího znění, které vyvěšuje na internetu (KŽNV = krásná žena nadměrné velikosti): Hledám KŽNV s extrémně tlustýma plochýma nohama Běloch, 40, atletické postavy, hledá těžkotonážní, obézní ženy (150– 200+ kg), které by bavila absolutní adorace na všechny způsoby. Jsem úplně poblázněný do všech tlusťošek a nějak mne hypnotizují oteklé, masité, ploché nohy spolu s dalšími„nedokonalostmi“ jako jsou mozoly, necitlivá drsná kůže, zažloutlé neudržované nehty, kladívkově znetvořené prsty atp. Hledám zralé ženy přes 40, které se se mnou chtějí vážně sejít. Pokud máte z nějakého důvodu pocit, že tohle je příliš abnormální, či máte nutkání napsat negativní názor ohledně mého fetiše, prosím zdržte se toho. Co dělám, myslím vážně, upřímně a doopravdy, takže prosím odepište pouze v případě, že chcete, abych s vámi jednal jako s bohyněmi, když budu náruživě a zamilovaně uctívat vaše nohy. Nereagujte prosím na tuto výzvu, pokud si chcete týdny či měsíce jen dopisovat. Pokouším se najít někoho, kdo si (jako já) na nic nehraje a skutečně se chce co nejdřív sejít.\nJsem ráda, že jsem žena, nyní víc než kdy jindy. Skutečnost, že lesbám a gayům se dostalo takového přijetí a integrace, mi také přijde jako součást genderového osvícení. Jenže vždycky jsem měla dojem, že ženy mají větší sklon k psychické krutosti než muži, možná tím kompenzují svou menší svalnatost. V dobách, kdy jsem dospívala, jsme my holky velice dobře věděly, kde utáhnout šrouby, když se jedné z nás dostalo víc, než byla její kvóta. Byl to ten nejkrutější druh ublížení, zraňující víc než fyzický útok, obzvlášť když byl vedený jednou ze „sester“. Ženy jsou zdatné zejména v pomalém, sadistickém snižování sebevědomí, ponechávajíce oběť v nejistotě, kým vlastně je, a to je daleko děsivější trauma než fyzické týrání. Dle našeho nejhlubšího přesvědčení většina z nás ví, že jsou to ženy, kdo nahání hrůzu. Dejte ve filmu roli šíleného zabijáka ženské, a silní muži se rozklepou.\nVzpomínám, jak sílilo feministické hnutí a ženy zakládaly skupiny po celém Manhattanu. Skupina, ke které jsem patřila, se jmenovala „Ženy od inkoustu“, a bylo nás tam třicet pět až čtyřicet literátek. Jednou měsíčně jsme se scházely v bytě některé ze členek klubu. Nevydrželo nám to ani půl roku. Rozeštvala nás „šeptanda“ proti jedné konkrétní člence, která náhodou byla velmi chytrá, průbojná a, ano, velice hezká. Jedna ze zakladatelek „Žen od inkoustu“ prostě nemohla vystát skutečnost, že tato půvabná žena má ve všem úspěch.\nO pár let později jsem se zúčastnila feministického setkání v Los Angeles, bylo nás tam osm nebo devět. Druhého večera jsme se vydaly na tah po nočních barech v centru LA, části města, kterou jsem vůbec neznala. Zašly jsme také do jednoho klubu, a než jsem se otočila, všechny tři ostatní ženy byly pryč. Nevysvětlujte si to špatně, byla jsem dospělá a perfektně schopná se o sebe postarat, ale měly jsme fungovat jako „sesterstvo“, a já věděla, že se mě nezbavily náhodou. Nelíbily se jim mé náz


Sáčky do vysavače HOOVER tx63se 011\nSáčky do vysavačů HOOVER tx63se 011 zajišťují vysokou míru filtrace aniž by snižovaly výkon Vašeho vysavače.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor HOOVER tx63se 011 vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku. Tyto sáčky jsou alternativou k originálnímu výrobku značky HOOVER.


Recept číslo: 2572\nMouku smícháme s droždím, špetkou soli, změklým máslem a ostatními surovinami. Přilijeme vlažné mléko podle potřeby (asi 200ml). Propracujeme těsto a necháme je vykynout. Těsto rozdělíme na dva… Více »\nRecept číslo: 2771\nZe všech surovin vypracujeme tužší, ale hladké těsto. Necháme je do druhého dne odležet. Z těsta vyválíme placku a vykrajujeme různé tvary. Dáme je na vymazaný plech a pečeme ve středně vyhřáté… Více »\nRecept číslo: 4557\nŽloutky třeme s polovinou cukru do pěny. Přidáme vanilkový cukr, kůru z 1/4 citronu a 3 lžíce citronové šťávy. Z bílků ušleháme pevný sníh a po částech do něj zašleháme zbylý cukr. Sníh přidáme ke… Více »\nRecept číslo: 4600\nNa kousky nakrájené máslo (200g) utřeme s oběma cukry a vejci do pěny. Mlékem zředíme tvaroh, přidáme k pěně a vmícháme mouku s kypřícím práškem a 50g kokosu. Formu na beránka vymažeme zbylým… Více »\nRecept číslo: 8559\nZ droždí, části mléka, lžičky cukru a lžičky mouky zaděláme kvásek, který necháme vzejít. V míse utřeme máslo s cukrem a žloutky do pěny, přidáme špetku soli, vzešlý kvásek, ořechy, zbytek mléka a… Více »\nRecept číslo: 8623\nVejce nakrájíme na malé kostičky a smícháme s tvarohem. Přidáme nadrobno nakrájené okurky a cibuli a promícháme. Směs dochutíme hořčicí, solí a vegetou, znovu promícháme a necháme pár hodin chladit… Více »\nRecept číslo: 9379\nNejprve vypracujeme tuhé těsto z mouky, soli, a jednoho vejce a vyložíme jím koláčovou formu vymazanou máslem. Brambory uvařené ve slupce oloupeme a nakrájíme na plátky, pórek nakrájíme a podusíme… Více »\nRecept číslo: 11068\nZ vlažného mléka, lžičky cukru a droždí připravíme kvásek. Máslo utřeme s cukrem a se žloutky, přidáme vanilkový cukr, citronovou kůru, špetku soli, kvásek a zbylé vlažné mléko. Postupně přidáváme… Více »\nRecept číslo: 20858\nItalské preclíky s vejcem\nV míse smícháme prosátou mouku, sůl, cukr, citron. kůru a přilijeme kvásek, který vykynul asi ze 3 dkg droždí. Podle potřeby přiléváme vlažné mléko se žloutkem a rozpuštěným máslem. Vypracujeme těsto… Více »\nRecept číslo: 25769\nV hrnci s vodou povaříme asi 10 minut telecí vnitřnosti a maso, poté vyjmeme a zchlazené nakrájíme na malé kousky. V jiném hrnci na rozpáleném oleji osmahneme nadrobno nakrájenou cibuli, přidáme… Více »\nRecept číslo: 35758\nVepřovou krkovici omyjeme, osušíme a nakrájíme 4 silnější řízky. Naklepeme je, potřeme olivovým olejem, osolíme a silně opepříme čerstvě pomletým pepřem 4 barev. Dáme je do chladu asi na 30 minut. … Více »\nRecept číslo: 40176\nBanány rozmixujeme, z bílků ušleháme pevný sníh. Změklou Heru utřeme s prosátým cukrem, přidáme postupně žloutky, vanilkový cukr, banány a mouku s kypřícím práškem. Na závěr do těsta „zabalíme“ sníh… Více »\nRecept číslo: 40185\nVe vodní lázni zahříváme cukr, med, máslo a vejce. Nevaříme! Když je směs kompaktní, odstavíme ji z tepla, přimícháme prosátou mouku se sodou a na válu vypracujeme hladké těsto (pracujeme s teplým… Více »\nRecept číslo: 40578\nV míse utřeme změklé máslo s cukrem, žloutky a vanilkovým cukrem. Poté střídavě přimícháme prosátou mouku s kypřícím práškem a mléko. Poté vmícháme citronovou kůru a „zabalíme“ pevný sníh z bílků.… Více »\nRecept číslo: 40585\nV míse utřeme změklé máslo s prosátým cukrem a vejci do pěny. Poté vmícháme strouhaný kokos a prosátou mouku s kypřícím práškem. Těsto vlijeme do formy, kterou jsme vymazali máslem a vysypali hrubou… Více »


Téma 3 – koncepce mezinárodního marketingu, kulturní rozdíly, marketingový mix\n2 Mezinárodní marketing\nMezinárodní marketing je podnikatelská filozofie, jejímž cílem je uspokojování potřeb a přání zákazníků na mezinárodních trzích, posilovat jejich věrnost, aby realizovali opakované nákupy . Úkolem mezinárodní marketingové strategie je zajištění komunikace firemních zdrojů a vyhledávání takových komunikačních a distribučních kanálů, které firmám umožní v maximální míře uplatnit produkt na zvoleném mezinárodním trhu. Strategie mezinárodního marketingu musí definovat konkurenční výhodu, která bude na zahraničním trhu uplatněna.\n3 Konkurenční výhoda AŽD Praha – uplatňování moderních technologií\nAŽD Praha je významným ryze českým dodavatelem a výrobcem zabezpečovací, telekomunikační, informační a automatizační techniky, zejména se zaměřením na oblast kolejové a silniční dopravy včetně telematiky a dalších technologií. Společnost zajišťuje výzkum, vývoj, projektování, výrobu, montáž, rekonstrukce a servis zařízení, systémů i investičních celků v těchto hlavních oblastech: železniční doprava, provoz metra a závodová doprava, oblast telekomunikačních, informačních a radiových systémů, telematické aplikace, silniční, signalizační a parkovištní systémy, nové telefonní a rozhlasové systémy pro řízení železniční dopravy a pro informování cestujících Produkty, které společnost vyrábí, zachycují nejnovější technické a užitné trendy. Obchodní činnost AŽD Praha s.r.o. v zahraničí tvoří významnou část aktivit firmy. Ve východní Evropě a hlavně v Asii společnost navázala úspěšné obchodní kontakty a obzvláště Indie a země bývalé Jugoslávie patří mezi oblasti, kde AŽD Praha rozvíjí své obchodní aktivity. V roce 2003 byla v Srbsku založena dceřiná společnost AŽD Saobračajni sistemi. V roce 2004 byla vytvořena dceřiná společnost v Bulharsku a v roce 2006 se v Sofii, hlavním městě Bulharska, vytvořila výrobně-technologická základna. V roce 2010 byla založena dceřiná společnost MPC- servis a taktéž AZD Signaling Inc. v USA.V současné době AŽD pracuje na dodávkách zabezpečovacích zařízení pro Turecko, Řecko, USA, Černou Horu, Srbsko, Sýrii, Bělorusko, Litvu a Indii.\n4 PPO zákazníků identifikovat kulturní rozdíly\nLiší se podle působení firem na různých trzích – spotřebitelský trh (více zákazníků, nutnost propagace …) , firemní trh B2B. Firmy se zaměřením na B2C využívají hlavně psychografických a demografických charakteristik oproti firmám praktikujícím B2B, které se zaměřují na odvětví, struktury firem a technologické úrovně. Vychází z nezbytnosti rozpoznání a vnímání vnějšího prostředí (ekonomického, politicko- právního, technologického a sociálně- kulturního) i specifik každé lidské společnosti. Marketing v rozdílných kulturách může být velmi těžké uchopit a mnohdy se reakce, kterou firma očekává nemusí dostavit. Je důležité přehodnotit všechny zahraniční demografické faktory identifikovat kulturní rozdíly Bohatství - Hladina průměrného příjmu domácností je odlišná na každém trhu - dopad na spotřebitelské zvyky. Vyčíslení průměrného příjmu domácnosti v zemích , vyhodnotit, jak bohatství spotřebitelů ovlivňuje zvyky cílového trhu.\n7 Prvky kultury Prvky podnikových kultur Přístup k zákazníkovi - strategie při jednání, časový výhled, reakce na požadavky, telefonáty, reklamace,…. Přístup ke spolupracovníkům - oslovování, sliby, dodržování termínů, komunikace, vztah mladších a starších, péče o spolupracovníky a jejich rozvoj, odměňování, spolupráce, podpora,…. Image zaměstnance a firmy - oblékání, pracovní prostředí, čistota, upravenost, auta, okolí podniku, dárkové a propagační předměty, vizuální styl, etiketa v jednání,…. Přístup k podnikání - sdílení cílů, vizí, podpora vedení, dlouhodobost setrvání v oboru, inovativnost, zaměření na zisk, standardizace, ….. Přístup k vnějšímu prostředí - ekologie, etika v podnikání, sponzorování, pomoc neziskovým organizacím, komunikace s veřejností, spolupráce s místními samosprávami, kultura, sport,… ABSTRAKTNÍ (hodnoty, postoje, názory, náboženství – z generace na generaci) MATERIÁLNÍ (úroveň a typ technologie, struktura spotřeby v dané zemi / společnosti) Estetika - názor na to, co je krásné (symboly země, černá – bílá, ideál ženské krásy) Náboženství - Hinduismus – způsob života: kasty, společné domácnosti několika rodin, uctívání zvířat Způsob jednání - délka schůzky, výstupy, předání vizitky Vzdělání - povaha a způsob myšlení spotřebitelů v zemi (negramotnost – reklama, obal, označení)\n8 Mezinárodní marketingová strategie\nVolba vstupu na zahraniční trh -Vývozní, globální, interkulturní marketing. Zahrnuje na základě znalosti odlišností a PPO zákazníků konkrétního trhu návrh a vývoj produktu - výrobkovou politiku, způsob komunikace se zákazníkem, stanovení ceny, volbu cest distribuce. Marketingová strategie je plán určující marketingové cíle na konkrétním trhu, strategie, jak těchto cílů bude dosaženo, finanční náročnost vstupu na konkrétní trh, způsob monitoringu výsledků.\n11 Koncepce globálního marketingu\nspolečnosti, které mají globální charakter, a které vyrábí a distribuují univerzální výrobek, jako jsou například automobily, potraviny nebo kosmetika. Tzn. velké firmy, které oslovují široké spektrum spotřebitelů po celém světě. Jsou jimi například: McDonalds’s, BMW, Sony, IKEA, Nokia, Gillette apod. „Globální firma je firma, která díky podnikání ve více zemích získává v oblasti výzkumu a vývoje, výroby, marketingu a financí výhody, jež nejsou dostupné jejím čistě domácím konkurentům Global – celosvětový umožňuje uplatnit na světovém trhu stejný typ výrobku a nabízet jej stejnému okruhu zákazníků. je založena na používání jednotného marketingového postupu na všech trzích. je založena na třech předpokladech: Na světovém trhu dochází k homogenizaci potřeb a chování spotřebitelů; Spotřebitelé upřednostňují průměrně kvalitní výrobky za přijatelné ceny; Velkosériová výroba a uplatnění výrobků na světovém trhu (standardizovaný mezinárodní marketing) snižují náklady a podnik realizuje tzv. Úspory z rozsahu\n12 Koncepce globálního marketingu\nspolečnost si stanoví jeden jednotný marketingový plán pro všechny země, ve kterých chce účinkovat. Marketingová kampaň se rozbíhá ve stejný čas s ohledem na časová pásma, aby všechny reklamní kampaně začaly ve stejný okamžik. Globální marketing tedy vychází ze stejné reklamní koncepce stejných produktů (IKEA katalog). Nevýhodami této koncepce jsou, nerespektování sociálně kulturních rozdílů spotřebitelů, chybí možnosti rychlé reakce na jednání konkurentů a slabá motivace pro zahraniční pobočky firmy, které jsou převážně řízeny hlavní centrálou firmy a tudíž mají malé rozhodovací pravomoci.\n13 Interkulturní marketing\nvýrobková politika (úpravy chuti, barvy, velikosti balení…); značková politika (využívání tuzemských značek, výběr vhodné značky pro cílový trh…); cenová politika (v zemích s nízkou kupní silou nabídka základních modelů bez doplňků, menší spotřebitelská balení za nižší cenu, spotřebitelské úvěry,…); distribuční politika (přizpůsobení sortimentu, přizpůsobení otevírací doby obchodů místním zvyklostem…); komunikační politika (účinkování tuzemských osobností v reklamách, sponzoring oblíbeného sportu, charitativní aktivity…). Interkulturní marketing je teorie a výzkum spotřebitelského chování lidí v zemích s různou národní kulturou. Vysvětluje, jak kupní chování lidí je ovlivňováno zvyklostmi, stereotypy i předsudky fungujícími v určité národní či etnické komunitě a jak je nutno na tyto specifičnosti reagovat v nabídce a propagaci určitého zboží. Marketingová strategie této koncepce spočívá v nalezení strategie, která respektuje jednotlivé sociálně kulturní rozdíly a zároveň dává jasné a jednoduché sdělení, které je srozumitelné pro všechny. „Think global, act local“,\n14 Marketingový mix na zahraničních trzích\nMarketingový mix – rámec, který bere v úvahu všechny podstatné faktory ovlivňující činnost firmy v návaznosti na produkty, cenotvorbu, dostupnost a komunikaci se zákazníkem. Taktický nástroj. Kontraktační politika – cenový mix, zajišťovací nástroje Komunikační politika Akce propagace Forma vstupu a komunikace s obchodními partnery Produktový mix, produktové řady, služby, řízení značkové politiky Cílový trh Logistika a distribuční řetězce\n16 Mezinárodní výrobková politika\nZákladní charakteristiky, užitné vlastnosti – fyzikální vlastnosti, chemické složení, výkon, rozměry, trvanlivost, chuť …. Musí vždy odpovídat platné legislativě (technické, hygienické, ekologické normy, předpisy na ochranu spotřebitele, zdraví, bezpečnosti atd. v daném regionu) Upravit výrobky podle klimatických podmínek, podle používaného metrického systému (metry, palce…), podle somatotypů ( menší vzrůst Asiatů, vysoké postavy Skandinávců), podle specifik bytového fondu ( Japonsko – spotřební elektronika přizpůsobená malé výměře bytů, paneláky v zemích střední a východní Evropy), vybavenosti domácností a životní úrovni ( rozvojové země nemají ledničky, proto se dodávají sušené potraviny), spotřebitelské preference ( chuť, vzhled) Služby související s výrobkem – záruky, servis, poradenské služby, zajištění přepravy, zajištění financování, nabízené platební a dodací podmínky, pojištění … Komplexní služby jsou nedílnou součástí nabídky, je potřeba rozhodnout, které služby zajišťuje výrobce, které distribuční mezičlánky… V zemích s nižší kupní silou je cyklus životnosti výrobků delší, proto je nutno zajišťovat servis, náhradní díly atd.\n17 Mezinárodní výrobková politika\nSymbolické hodnoty – image značky a země původu, firemní image, módnost, styl Je nejvíce kulturně podmíněno, spojeno s vnímáním a znalostí země původu, se značkou a s hodnotou, se kterou se zákazník ztotožňuje ( BMW – německá kvalita, solidnost, Chanel – francouzská rafinovanost a luxus, Samsung – technologická vyspělost Jižní Koreje, Škoda – česká průmyslová tradice …). Možné upřednostňování tuzemských značek …. Pro současný brand management jsou charakteristické následující trendy: Posilování úlohy firemních značek (corporate brands) Budování globálních značek (global brands) Rostoucí význam distribučních značek ( priváte label) Trend k mezinárodnímu sjednocování značek Mezinárodní spolupráce (co – branding) Whirpool - Calgon\n18 Obal a označení výrobků\nBalení výrobků určených pro mezinárodní trhy – nejčastější marketingová adaptace. Obal má funkci ochrannou a komunikační – podléhají přísnému zákonodárství. Marketingové úpravy se mohou týkat velikosti balení ( ve vyspělých zemích velké týdenní nákupy v supermarketech – větší balení), použitého obalového materiálu (plast, karton, pivo v plechovce ne ve sklenici), barevnosti ( typická barva značky Coca--Cola červená, ostatní produkty v jiných barvách) , slovní či výtvarné ztvárnění informací … Obal může zastínit obsah a být důvodem ke koupi ( dekorativní láhve, flakony u parfémů, dárkové balení u bonbonier … Adaptace výrobků na technické požadavky – např. země EU budují zásady – Jednotný evropský akt - směrnice stanovující harmonizovaný systém technických direktiv ( ustupují národní normy…) Výrobce nebo dovozce je povinen podle zákona 22/97Sb. uvádět na trh v EU jen bezpečné výrobky. Před uvedením stanoveného výrobku na trh musí být vydáno písemné prohlášení o shodě nebo ES prohlášení o shodě a výrobek označen označením CE. Výrobce vydává prohlášení o shodě (CE conformity Declaration) na základě posouzení daného výrobku s požadavky konkrétní direktivy. U výrobků dovážených z oblasti mimo EU vydává prohlášení o shodě zplnomocněný zástupce výrobce se sídlem v EU nebo dovozce nebo ten kdo uvedl výrobek naposledy na trh EU. Označením CE musí být označen každý výrobek uváděný na trh zemí EU pokud to příslušná direktiva požaduje.\n19 Kontraktační politika – kupní smlouvy\nPro vlastní realizaci obchodních operací vytváří právní rámec smluvní vztahy. Specifika – shoda ve volbě práva, shoda v e volbě jazyka, respektování obchodních zvyklostí. Přípravě je nutno věnovat mimořádnou pozornost. Náležitosti kupní smlouvy. Rozhodující pro platnost kupní smlouvy jsou základní náležitosti. 1. smluvní strany a jejich identifikační údaje (jméno, příjmení, název firmy, trvalé bydliště, ad.) 2. předmět smlouvy – určení zboží, množství, balení, označení, speciální požadavky – země původu, EAN apod. 3. cena za jednotku a celková částka v dohodnuté měně 4. dodací lhůta, případně datum dodání zboží 5. dodací parita – Incoterms platební podmínky (doba a způsob zaplacení kupní ceny) 7. další ustanovení podle dohody stran (slevy, pojištění, způsob dopravy, sankce, záruka) 8. všeobecné prodejní (nákupní) podmínky jsou uváděny na rubu kupní smlouvy\n20 Specifika cenové politiky a cenové kalkulace\nFaktory, které je nutno zohlednit při tvorbě cen: Kalkulace nákladů Cena konkurenčních výrobků Exkluzivita výrobku a značky Možnost substituce výrobku Poskytování poprodejních služeb Zájem ze strany poptávky Cenové strategie používané na cílovém trhu Legislativní omezení Měna, kurz, cla, DPH Logistické, skladovací náklady Platební instrumenty, délka splatnosti Množství vyváženého zboží Náklady na propagaci, podporu prodeje ….\n21 Činnosti a náklady zahrnuté do kalkulací\nAkviziční činnost Provize pro zástupce v zahraničí, zprostředkovací honoráře, nezbytně nutné náklady související s akvizicí Uzavření a průběh obchodu Náklady na dokumenty (ověřování, překlady, právní služby), poplatky za vývozní povolení, certifikáty, poplatky za získané licence, za zkušební testy, za osvědčení o původu zboží, příplatky za speciální balení – námořní doprava, poplatky za připojištění zboží Doprava přípravná fáze Přesun zboží na železnici nebo do přístavu, náklady související s překládáním zboží, skladovací náklady před dopravou – letiště, přístav, nájemný prostor pro kontejnery, vagony, spediční poplatky, cla, provize lodním makléřům Doprava Silniční náklady včetně mýtného, dálničních poplatků, železniční sazby, letecká – základní sazby, charterové lety, lodní – tarify dle druhu nákladu kusové, nadměrné, náklady na přeložení zboží Podopravní operace Náklady na vyložení zboží, dovozní clo, poplatky za celní odbavení, zvláštní daně, manipulační náklady, skladovací náklady, dovoz zásilky k příjemci Platby Náklady spojené se zahraničním účtem, náklady z dokumentárního inkasa, provize u dokumentárního akreditivu, výdaje související s exportními směnkami Financování Náklady spojené s vystavením bankovní garance, poplatky za vyhotovení bonity pro zahraničního partnera, garanční poplatky za převzetí exportního rizika, zajištění kurzových rizik, finance na překlenutí doby splatnosti\n22 Stanovení cen Když firma prodává své zboží na mnoha trzích, potýká se s problémem cenové eskalace. Kabelka firmy Gucci se v Itálii prodává za 120 dolarů a ve Spojených státech za 240 dolarů. Proč? Firma Gucci musí připočítat k výrobní ceně náklady na přepravu, clo, provizi dovozce a provizi prodejce. V závislosti na těchto dodatečných nákladech a na kurzovních rizicích může mí t produkt v jiné zemi dvounásobnou až pětinásobnou cenu při stejném zisku výrobce. Protože eskalace dodatečných nákladů je v různých zemích různá, vyvstává otázka, jak stanovit cenu pro různé země. Podnik se nejprve musí rozhodnout, čeho chce na trhu dosáhnout, jaké má výrobní a finanční kapacity, jakou značkou výrobku disponuje, nebo jakou pozici hodlá na trhu dosáhnout. Čím jasněji jsou tyto cíle stanoveny, tím bude optimální cenová strategie úspěšnější. „\n23 Cenová mapa představuje přehled všech exportních teritorií.\nv dané komoditě je stanovena realizační cena v tuzemsku (100%) Všechna další teritoria se budou pravděpodobně v ceně odlišovat / jiná poptávka, jiná konkurence, jiné očekávání a možnosti zákazníků, jiná dostupnost, jiné náklady na dopravu a obsluhu trhu) V některých teritoriích se prodává za 87% ceny tuzemské či za 119% ceny v ČR. Sledujeme i prodaný objem dané komodity (finančně i měrnou jednotkou) vidíme, kde se dostáváme pod hranici CVN – nárůst kvantity dodávek však vede k rozpouštění fixních náklad či zvýšení objemu nákupu surovin – tedy snížení CVN. Efekt vzniklý v jiných teritoriích částečně vyrovnává tuto ztrátu Pružně monitorujeme stav, kdy se dostáváme v určitých segmentech nad tuzemskou cenu Přehledně sledujeme poměr cen a objemu v jednotlivých teritoriích a rychle reagujeme na poptávku Včas rozpoznáme cenové trendy ve skupině zemí Snadněji se rozhodujeme o cenových strategiích při vstupu na nový trh Lépe motivujeme obchodní a marketingové manažery odpovídající za daná teritoria\n24 Mezinárodní sociální komunikace\nInterkulturní kompetence je způsobilost jedince realizovat s využitím osvojených znalostí o specifičnostech národních/etnických kultur a příslušných dovedností efektivní komunikaci a spolupráci s příslušníky jiných kultur. Základem interkulturní kompetence je jazyková vybavenost jednotlivce a respektování kulturních specifičností partnerů Adekvátní vystupování a přesná znalost obchodních i marketingových dovedností je prvním krokem ke kvalitní interkulturní komunikaci s obchodními partnery.\n25 komunikace v USA Američané se velmi orientují na výkon, úspěch je pro ně motivátorem a soutěžní klání jsou pro ně prioritou. Často jsou pro ně dokonce určující: soutěžení vede k nejlepším výsledkům, je zábavné, úspěch, chvála a odměna zvyšuje sebedůvěru“ Celé soutěžní klání a výsledek se promítají do podnikatelské sféry, kde manažer své podřízení pobízí, jedná se o tzv. „poskytování „feedbacku“, jímž své podřízení motivuje“ Výsledkem je, že jsou zaměstnanci stále povzbuzování pochvalou a to i za běžné pracovní výkony. Být úspěšným a stále se rozvíjejícím jedincem je pro Američany nutnou potřebou. Při komunikaci s Američany je zřejmé, že s ostatními komunikují otevřeně, jsou přátelští a stále usměvaví, rychle se sociálně sbližují. Standardy verbální komunikace ve spojených státech: rovnost, orientace na jednání, klid, orientace na výkony, individualismus, potřeba sociálního uznání, patriotismus.\n27 Marketingová komunikace na zahraničním trhu\n28 Obsah reklamních sdělení\nPedegree na obalech v USA a v Evropě zlatý retrívr, v Asii zobrazení pudla. Samotná značka Pedigree má své kořeny v Anglii, kde byla v roce 1960 uvedena na trh konzerva s mokrým krmivem Chum. Během dalších let se na kontinentě používalo označení výrobků Pal, na britských ostrovech setrvával Chum a ve Spojených státech se v sedmdesátých letech začaly produkty prodávat pod značkou KalKan Volvo severoamerický trh – hospodárnost, kvalita, trvanlivost, bezpečnost, Francie – využití pro volnočasové aktivity, Německo – výkon, Švýcarsko – bezpečnost ,Jižní Amerika – kvalita provedení Poměr vizuální a textové stránky propagačních materiálů\n29 Mezinárodní marketingová komunikace\n30 Mezinárodní marketingová komunikace\nDruhou možností je použít stejná téma po celém světě, ale modifikovat ho pro každý lokální trh: například televizní reklama na mýdlo Camay ukazovala krásnou koupající se ženu; ve Venezuele byl v koupelně i muž, v Itálii a ve Francii byla vidět pouze mužská ruka a v Japonsku čekal muž přede dveřmi koupelny. Třetí možností je zpracování několika variant poselství, ze kterých si jednotlivé země vybírají tu nejvhodnější. Některé firmy dokonce manažerům v jednotlivých zemích dovolují, aby investovali do vytvoření specificky místní reklamy – samozřejmě podle pokynů z centra. Problém strategie kampaní u mezinárodních korporací – strategie se vytváří v centrále mateřské firmy, v jednotlivých zemích nefunguje stejně efektivně . Otázka financování nákladů ( polygrafie, kreativita) Překlady textů – anglický text 1/3 kratší než francoužština či španělština\n31 Reklama Podpora prodeje\nreklamy ve sdělovacích prostředcích vyžadují mezinárodní přizpůsobení, protože se v různých zemích liší vhodnost používání jednotlivých médií. Reklamy na alkohol a cigarety jsou zakázány v televizi v Norsku, Belgii a ve Francii, Rakousko a Itálie regulují televizní reklamu pro děti, v Saúdské Arábii nesmějí v reklamách vystupovat ženy, v Indii je reklama zdaněna. Účinnost reklamy v časopisech je rozdílná. Velké účinnosti dosahuje v Itálii a nejméně je účinná v Rakousku. Novinová reklama je nejúčinnější ve Velké Británii. Ve Španělsku si může zákazník koupit novinovou reklamu pouze v regionálních denících. Francie – 90% reklamy v časopisu vizuál, Německo 80% text. Přizpůsobení technik podpory prodeje jednotlivým trhům. V Řecku jsou například zakázány kupony na slevy, ve Francii nejsou povoleny soutěže a dárky jsou omezeny maximální hranicí 5 % z ceny produktu. Lidé v Evropě a Japonsku jsou zvyklí objednávat výrobky spíše poštou než telefonem, což se může projevit na přímém marketingu a v ostatních kampaních na podporu prodeje. Výsledkem rozdílnosti preferencí a omezení v jednotlivých zemích je, že nadnárodní firmy považují podporu prodeje za záležitost, za kterou by měli odpovídat příslušné regionální managementy.\n33 Slovo závěrem Marketing je možné popsat jako soubor manažerských dovedností a zdrojů, často označovaných jako marketingové schopnosti. Tyto schopnosti umožňují obchodní organizaci porozumět, rozvíjet a udržet vztahy napříč organizacemi za účelem dosáhnout cílů společnosti. Schopnosti mezinárodního marketingu podporují společnost ve vyhledávání vhodných trhů, budování a udržení si konkurenčních výhod a řízení vztahů se všemi zúčastněnými stranami podnikání. Děkuji Vám za pozornost, případné dotazy k výše uvedeným tématům ráda telefonicky či písemně zodpovím. Těším se na další setkání Ing. Naděžda Petrů, tel


Jarní péče o ovocné stromy | HobyNářadí.cz\nS prvními jarními paprsky se začíná zahrada probouzet a volat po péči a údržbě. Začít můžeme ovocnými stromy. Včasnou a kvalitní péčí jim zajistíme lepší odolnost, více síly a sobě pak bohatší a kvalitnější úrodu. Spolu se teď podíváme, jak na to.\nNejlepší čas na mechanické a chemické ošetřování je březen. Brzy v předjaří provádíme takzvaný udržovací řez. Odstraňujeme suché větve a větve směřující vzhůru do koruny stromů (tzv. vlky). Správně provedený řez zlepší průnik slunečních paprsků a umožní lepší průběh fotosyntézy. Řežeme vždy „na větevní kroužek“, tzn. maximálně půl až jeden centimetr od kmene nebo od hlavní větve. V této vzdálenosti větve obsahují ještě dostatek kambia, dělicího pletiva, které pak řez dobře uzavře a ochrání tak strom. Pokud bychom nechávali při řezu delší pahýly větví, byl by strom oslabený a hůře by čelil útokům choroboplodných zárodků a škůdců. Řezné rány ošetříme stromovým balzámem nebo štěpařským voskem. Poté, co odstraníme napadené výhony, odklidíme zbytky starého listí a kmeny, očištěné od staré kůry, natřeme vápnem, které poslouží jako dezinfekce a pomůže potlačit růst některých lišejníků a mechů. Vytrháme plevel v okolí kmene. Ne snad, že by tráva stromu vadila přímo, ale bývá útočištěm škůdců a dalších organismů, které se v něm mohou množit a následně stromu škodit.\nChemické ošetření Březen je zároveň měsícem postřiku proti chorobám a škůdcům. Vybereme den, kdy teplota neklesá pod 10°C, je bezvětří a sucho (to aby postřik do večera nesmyl déšť). Jádroviny ošetřujeme v období po rašení a ž do náznaků růžového poupěte. Peckoviny ošetřujeme na začátku rašení. Klíčová je venkovní teplota, která nesmí klesnout pod 7°C. Cílem postřiku je především zničit škůdce, kteří na dřevinách přezimovali. Postřik aplikujeme na celý strom, zejména pak ale na kmen a především na jeho spodní část. Čím je strom starší a čím členitější kůru má, tím pečlivěji musíme postřik aplikovat, abychom se dostali do všech záhybů, v nichž mohou parazité přezimovat a klást vajíčka. K chemickému ošetření potřebujeme vhodný postřik a postřikovač s kvalitní tryskou. Čím větší zahradu máme, tím větší nádobku budeme potřebovat. Zatímco pro malou zahrádku s pár stromy nám bude stačit nádobka o objemu 3 litrů, pro střední je lépe vybavit se nádobou připevnitelnou na záda a pro rozlehlejší ovocný sad přijde vhod postřikovač s pojezdem a teleskopickou tyčí, která nám umožní lepší dosah.\nAby strom měl dostatek výživy, správně rostl a plodil, můžeme mu pomoci přidáním hnojiva. Hnojíme raději po částech a s vydatnou zálivkou. Vždy dbáme na to, abychom hnojili nejen u kmene, ale pod celou korunou. Hnojivo je potřeba dostat hlouběji do země (týká se zejména hnojiv fosforečných). Je proto dobré vyrýt paprsčitě okolo kmene brázdy až 20 cm hluboké a do nich hnojivo umístit. Nebo rozdělit hnojivo kolem dokola kmene a zapravit do zeminy rýčem. Kompostem hnojíme tak, že část staré zeminy okolo stromu odebereme a navezený kompost se zbylou zeminou smísíme.\nKaždá práce na zahradě nese své ovoce. Pro ošetřování ovocných stromů to platí dvojnásob. A doslova.\nMotorová řetězová pila 45ccm, 2,2kW, 3HP, BASS\nMotorová řetězová pila zvláště vhodná pro ořezávání malých a středních stromů,…


Autor: istock.com Vodnice Jak pěstovat staročeskou zeleninu s chutí něco mezi kedlubnou a ředkvičkou\nVodnice bývala oblíbenou staročeskou zeleninou, dnes je téměř zapomenutá, i když nám rozhodně má co nabídnout. Pěstování vodnice je opravdu snadné, je škoda, že je u nás poměrně neznámá, protože se dá pěstovat nejen zahradě, ale také v nádobách na balkoně i doma na parapetu. V našich podmínkách lze během vegetačního období dosáhnout až tří sklizní!!! Má neopakovatelnou svěží chuť, něco mezi kedlubnou a ředkvičkou, obsahuje spoustu vody, minerálů a minimum kalorií, takže je skvělou první volbou při hubnutí. Syrové a tepelně upravené se bulvičky i listy hodí jako příloha, do salátů, pomazánek nebo kaší a pyré. Poradíme vám, z kterých odrůd můžete vybírat a nezapomněli jsme ani na ty nejlepší recepty s vodnicí v hlavní roli.\nBrukev řepák vodnice neboli prostě vodnice je spolu s tuřínem staročeskou zeleninou, kterou z jídelníčku postupně vytlačily brambory. V současnosti je u nás velkou neznámou, i když naštěstí už jí mnozí Češi pomalu přicházejí na chuť a začínají lahodné a křehké bulvičky sami pěstovat. Ne všude ale na vodnici zanevřeli tak jako my. Ve Francii se bez ní neobejdou, je oblíbena v Anglii a v Japonsku se jejímu šlechtění věnuje stále významná pozornost. Právě japonské vodnice vynikají křehkou a lahodnou chutí. Vodnice má bulvy částečně pod zemí, jsou obecně bělomasé a mají velmi jemnou chuť, která se dá přirovnat tak trochu k ředkvičce nebo kedlubně.\nAutor: Jan Prášil Brukev řepák vodnice neboli vodnice je zapomenutou staročeskou zeleninou\nProč vodnici jíst\nAutor: Jan Prášil Vodnice má bulvy částečně pod zemí, jsou obecně bělomasé a mají velmi jemnou chuť\nVodnice je nenáročná zelenina a je škoda, že je u nás poměrně neznámá. Má výrazně kratší vegetační dobu, sklízí se 35 až 70 dní po výsevu a je možné ji vysévat a sklízet postupně celé jaro a léto. V našich podmínkách lze během vegetačního období dosáhnout až tří sklizní!!!\nVodnice poroste prakticky všude, potřebuje mít otevřený prostor. Nejlépe se jí bude dařit v lehké a úrodné hlinitopísčité, spíše zásadité půdě, která dobře drží vláhu. A rozhodně nemá ráda zeminu čerstvě pohnojenou, tam by se její kořeny větvily.\nRychle rostoucí vodnici můžeme pěstovat taky ve větších nádobách na balkoně. Vodnice naroste také doma na okenním parapetu, ale využijeme ji spíše na sklizeň mladých lístků do salátů a pomazánek a přímé konzumaci malých bulviček.\nVodnici pěstujeme vždy z přímého výsevu. Semena vyséváme na jaře v březnu a dubnu, potom jako následnou plodinu s výsevem v červnu až srpnu do řádků asi 40 cm vzdálených. Semenáčky, když se dají pohodlně uchopit do prstů, vyjednotíme na vzdálenost 10 až 15 cm. Z jarního výsevu se sklízí v červnu a červenci, z letních výsevů v říjnu a listopadu.\nAutor: Jan Prášil Vodnici sklízíme pravidelně, aby nepřerostla; sklízí se rostliny s bulvou o průměru 5 - 15 cm,\nListy jsou obalené drobnými zelenými tečkami\nVodnice napadly mšice, které z nich vysávají šťávu, rostliny zpomalují svůj růst, jsou oslabené a náchylné k dalším chorobám. Postupně uvadají a hynou. Jako prevence a účinná ochrana vodnice před mšicemi fungují aksamitníky a pažitka, když spolu sdílejí jeden záhon. Mšice zlikviduje nálev z heřmánku: asi 50 g byliny necháme macerovat 1 den v 10 litrech vody, scedíme a bez ředění aplikujeme přímo na rostliny. Nebo vyzkoušíme postřik z mléka - čerstvé polotučné mléko smícháme s vodou v poměru 1 : 1 a rostliny postříkáme. Druhý den opláchneme čistou vodou a podle potřeby opakujeme.\nAutor: Jan Prášil Vodnice: v našich podmínkách lze během vegetačního období dosáhnout až tří sklizní!!!\nBulvičky vodnice jsou křehké, chutné a nepálivé. Mladé bulvičky nemusíme loupat, stačí je jen pořádně omýt. Jsou vynikající syrové i tepelně upravené. Pyré nebo kaše z vodnice dokážou nahradit brambory a tělu dodají jen třetinu kalorií. Mladé bulvy vkládáme celé do vroucí, mírně osolené vody a vaříme je 20 – 30 minut. Větší vaříme 30 – 40 minut, rovněž buď ve vroucí osolené vodě, nebo ve vývaru. Mladé vařené vodnice podáváme přelité rozpuštěným máslem a posypané nakrájenou petrželkou. Větší vodnice je dobré rozmačkat, smíchat s máslem a smetanou, osolit, opepřit, přidat špetku muškátového květu a citronové šťávy. V anglosaských zemích se této kaši říká neeps.\nMladé vodnice oloupeme a nakrájíme na kostky o hraně 1 cm. Vsypeme do vroucí vody a asi 3 minuty povaříme. Na pánvi rozehřejeme máslo smíchané s olejem, přidáme vodnice a vše lehce poprášíme cukrem. Směs za stálého míchání restujeme tak dlouho, dokud cukr nezačne hnědnout a karamelizovat. Podáváme jako předkrm nebo jako přílohu k masu\nčerstvé listy vodnice (asi 200 g)\nListy vodnice důkladně omyjeme, necháme okapat a na rozehřátém másle podusíme asi 10 minut. Podušené listy vodnice osolíme a dochutíme čerstvě namletým pepřem. Podáváme teplé k pečeným nebo dušeným masům.\nAutor: istock.com Vodnice: v anglosaských zemích je oblíbená kaše, které se říká neeps\nAutor: Jan Prášil Vodnice: bělomasá odrůda Primera\nVynikající raná hybridní vodnice s dobrou odolností k vybíhání. Bulvičky jsou bílé, středně velké, kulaté, jemné a velice chutné. Dozrávají rychle, v průběhu 35 - 40 dní. Tato mini zelenina je vhodná pro konec léta nebo začátek podzimu.\nAutor: Jan Prášil Vodnice: raná odrůda Tokyo Cross F1\nKlasickou odrůda s vegetační dobou od výsevu do sklizně 50 – 60 dní. Průměr kořene je 10 - 12cm, bílý kořen má fialový límec. Mladé listy se mohou vařit jako zelí nebo použít do zeleninové polévky. Kořen je vynikající surovina pro nakládání a vaření\nAutor: Jan Prášil Vodnice: klasická odrůda Purple Top White Globe\nHybridní vodnice s vegetační dobou 50 – 60 dní od výsevu. Kulaté bílé bulvičky o průměru 10 až 12 cm mají příjemně nasládlou chuť a nedřevnatí. Sněhově bílá dužnina je velice chutná. Kořeny se dají skladovat do zimních měsíců, v dobrém sklepě vydrží až do počátku ledna.\nAutor: Jan Prášil Vodnice: polopozdní odrůda Oasis F1\nPro ty, kdo si chtějí vypěstovat vodnici v ekologickém systému je BIO osivo. Vysévá se od března do poloviny srpna. Z pozdních, říjnových sklizní je skladovatelná od listopadu do ledna. Toto osivo bylo vyprodukováno podle standardů biologické produkce a je určeno pro ekologické zemědělství, semena nebyla chemicky ošetřena v průběhu pěstování, sklizně ani zpracování.\nČlánek je zařazen v: vodnice , vodnice pěstování , vodnice odrůdy , vodnice recepty , vodnice pro zdraví


Lubrikační gely hybridní\nTyp: hybridní Odstranit tuto položku\nLubrikační gely na vodní bázi (12)\nSilikonové lubrikační gely (4)\nLubrikační gely pro anální sex (5)\nLubrikační gely pro erotické pomůcky (7)\nVelké balení lubrikačních gelů (2)\nHybridní lubrikační gely (7)\nvhodné pro použití s kondomem (16)\nPasante Silky TLC 75ml\nLubrikační gel Pasante Silky TLC na bázi vody a silikonu pro smyslnější, dlouhotrvající komfort a delší sexuální zážitek.\nFlutschi originál je klasický lubrikační gel vyráběný v Německu od roku 1970. Je založen na vodní bázi v kombinaci se silikonem s vůní Ambry. Výhodou této kombinace je prodloužený zážitek, který nenechává mastnotu na kůži.\nWET Synergy Basic Lubricant 93g\nUnikátní hybridní lubrikant na bázi vody a silikonu. Na první pohled působí jako hustý gel, po jeho aplikaci se z něj však stává hedvábná tekutá kluzká vrstva. Dodá vám dlouhotrvající vlhkost a snadno se čistí. Můžete jej používat i v kombinaci s erotickými pomůckami.


Televize Panasonic akce ElectroWorld - Katalog eshop\nÚvodní stránka >> Elektro >> Televize Panasonic\nPanasonic je známá japonská firma, jejíž kvalitní výrobky se těší přízni zákazníků už téměř 100 let. ElectroWorld je naopak náš největší prodejce elektroniky, jenž se proslavil hlavně svými extrémně nízkými cenami a různými akcemi, výprodeji a slevami. A právě v těchto dnech se obě značky spojily dohromady, aby nám všem nabídly slevovou akci ElectroWorld na všechny televize Panasonic. Po omezenou dobu nyní můžete všechny televizory této kvalitní značky nakoupit ve výprodeji až s 30% slevou. A to u tak drahého zboží jako televize, představuje úsporu až v řádu tisíců korun. Pojďme se tedy blíže podívat, na které modely se aktuální akce Electro Worldu vztahují. Aktuální nabídku televizorů si můžete prohlédnout také v akčních letácích značky, které každých 14 dní najdete ve vašich schránkách.\nVyužijte akce ElectroWorld na televize Panasonic\nE-shop a prodejny značky nabízejí ve svých katalozích v roce 2015 zhruba 20 televizí Panasonic v akcích ElectroWorld. Vůbec nejprodávanější je zde model LED TV Panasonic TX-32A300E s úhlopříčkou 32" tedy v přepočtu 82cm. Ta vyniká kvalitou obrazu a také cenou. V akci ji nyní seženete jen za 6999 Kč. Jedinou nevýhodou je to, že televizor neobsahuje tzv. chytré funkce. Pokud chcete na své televizi surfovat po internetu či se přehrát videa z Youtube, musíte sáhnout po tzv. Smart TV. Televize Panasonic TX-32AS600E vám všechny tyto funkce nabídne. Je nutné si však za to připlatit. Tento model chytrého televizoru se v akcích ElectroWorld prodává za 8989 Kč.\nKromě těchto dvou nejprodávanějších a nejoblíbenějších modelů můžete v současné akci ElectroWorld na televize Panasonic zakoupíte ještě dalších skoro 20 modelů, které se navzájem liší především velikostí obrazovky. Pokud vás tak akční nabídka zaujala, můžete si vyhledat nejbližší prodejnu či rovnou navštívit e-shop ElectroWorld.cz. Internetový obchod nabízí poštovné při útratě nad 1000 Kč úplně zdarma a je zde i možnost bezplatného osobního odběru. Veškeré akce z akčních letáků se vztahují jak na kamenné prodejny tak i na eshop.


Zemřel bankéř David Rockefeller. Bylo mu 101 let - tn.cz\nZemřel bankéř David Rockefeller. Bylo mu 101 let\nRockefeller, úmrtí, Spojené státy americké, smrt, miliardář, transplantace, zahraničí\nVe 101 letech zemřel David Rockefeller, úspěšný americký bankéř, filantrop a prezidentský poradce. Podle tiskového mluvčího skonal ve spánku ve svém domě v New Yorku.\nZámožný David Rockefeller trpěl už několik let zdravotními problémy. V září loňského roku prodělal už sedmou transplantaci srdce, napsal portál Scorched Earth News.\nJde ovšem pouze o fámu, která se internetem šíří od roku 2015. Portál Scorched Earth News je navíc stránkou, která šíří falešné a satirické zprávy.\nDavid Rockefeller patřil mezi slavnou dynastii amerických miliardářů a byl nejstarším členem rodiny. Jeho jmění se odhaduje na 3,3 miliardy dolarů. Byl předsedou a generálním ředitelem Chase Manhattan Corporation a měl velký vliv na bankovnictví ve světě.\nBanka Chase Manhattan byla dlouho známá jako Rockefeller bank, i když rodina nikdy nevlastnila přes pět procent akcií.\nÚspěšný bankéř byl posledním přeživším dítětem Johna D. Rockefellera Jr. a Abby Alddrich Rockefellerové. Narodil se v roce 1915 v New Yorku. V jeho rodném domě byly umístěny vzácné, starověké, středověké a renesanční poklady, které shromáždil jeho otec.\nKrkonoše přišly o legendu, zemřel lavinový expert Valerián Spusta\nSmutná zpráva pro fanoušky agenta 007, zemřela první bondgirl\nAutobus srazil u nádraží dva chodce! Jeden na místě zemřel


Exekuční dražba nemovitosti, Reality | Banky.cz\nBanky.cz Banky.cz Bankovní poradna zdarma Reality #14529, Exekuční dražba nemovitosti\nExekuční dražba nemovitosti, Reality\n#14529, Exekuční dražba nemovitosti, Reality11.6.2021\nDobrý den, dluh je 300 000 Kč a je prodána nemovitost nebo polovina nemovitosti například za milion. Co se děje po té s těmi 700 000 Kč navíc? Je to vráceno dlužníkovi? Doufám že si to exekutor nemůže nechat. Je na to nějaký zákon?\nvýtěžek z prodeje nemovitosti se použije na uhrazení dluhů (včetně příslušenství a nákladů/odměny exekutora). Zbytek je následně vrácen dlužníkovi.


Where Tigers live...: Letní slunovrat\nHezké odpoledne všem přeji!\nVčera jsme oslavili Letní slunovrat. Magický pohanský svátek, jeden z nejvýznamnějších v roce. Tento den je spojován se zapalováním ohňů. Na Svatojánskou noc z 23. na 24. června se rovněž zapalovaly svatojánské ohně, přes které lidé skákali. Posvátné ohně se pálily na počest vrcholícího Slunce, lidé věřili, že teplo a světlo pomohou Slunci doplnit sílu. Z našeho pohledu na Zemi se nyní Slunce vrací po obzoru na jih, dny se pomaličku začnou zkracovat, přesto ale teprve začíná nejteplejší část roku.\nV psaní o letním slunovratu Evy Francové alias kuchařky ze Svatojánu mě hodně zaujala část o tom, že se nejspíš rodíme se základní potřebou oživit dávno zapomenuté pravé a prastaré významy magických pohanských rituálů. Že je těžké odlišit skutečné znalosti, které našim předkům prakticky, nikoli pouze symbolicky, umožňovaly orientovat se v tvořivých silách přírody a pochopit pravou podstatu a smysl veškerého života, od pouhých pověr a folklóru. Postačí, když se budeme snažit pochopit božské principy projevující se v přírodě, když si uvědomíme, že vše, co bylo stvořeno, je posvátné a hodné úcty, když budeme pozorně a trpělivě sledovat přírodní děje, běh ročních období, zrod, růst, zrání, smrt a rozklad a přemýšlet nad tím vším.\nUvítejme přicházivší léto, připomeňme si, co pro nás Slunce znamená, zaslouží si naši lásku a úctu.\nUžívejte letních dnů, magických rituálů nadcházející Svatojánské noci a všeho, co nám nyní štědrá Země dává.