Borodino 1812-2012 :: Apšeronský mušketýrský pluk\nÚvodní stránka > Borodino 1812-2012\nJiž je tomu několik let, co jsem naposledy vkročil na půdu zemí bývalého Sovětského svazu. Cesta východním směrem je vždy náročná, jak časově tak i finančně. Proto jsem uvítal možnost vyrazit do matičky Rusy spolu s celým autobusem nadšenců do vojenské historie. Říkal jsem si: „Ušetřím, jak svou peněženku, tak i své nervy!“. Tento rok bylo dvousetleté výročí bitvy, jež dostala název u Borodina, a proto náš autobus měl směřovat právě do tohoto místa, nedaleko od столицы Moskvy.\nKaždý, kdo cestoval po zemi, kde je všechno možné zítra, ale dnes bohužel ne, mi dá za pravdu, že pokud v Rusku nebudete dopředu s ničím počítat - budete potom možná příjemně překvapeni. Podobné zážitky z této výpravy jsem si odnesl i já a v dalších řádcích se o ně s vámi pokusím podělit.\nChce-li normální jedinec navštívit Ruskou zemi, není to dnes již problém. Zaplatí si turistická víza, zakoupí letenku a hurá do Ruska. Tohle bohužel neplatí pro nás, co si jedeme do této země zabojovat. Poslední cestovka, jež zajistila výlet do hlubin ruského státu a umožnila svým klientům cestu i s jejich zbraněmi, naštěstí skončila neslavně v roce 1945 a od té doby se ruské orgány dívají na každého, kdo by chtěl překročit posvátnou hranici se zbraní v zavazadle dost nelibě. Avšak protože dvousetleté výročí bitvy u Borodina bylo dostatečný důvod i pro vydání speciálního zákona, který měl nám - historickým vojákům - umožnit zbraně do Ruska dovézt, rozhodli jsme se to zkusit. Pikantní je, že vlastním obyvatelům držení křesadlových střelných zbraní zákon zakazuje. Půl roční příprava výjezdních dokumentů pro převoz našich křesadlovek byla jistě malá daň za možnost si u Borodina vystřelit. Zájemců o tuto příležitost se nakonec po celé naší vlasti našlo kolem 30, což na naplnění autobusu stačilo. Bláhově jsem se domníval, že budu mít v autobuse více místa, když nebude sedadlové úplně obsazen. Tragicky jsem se spletl. A nespletl jsem se jen já, ale i majitel autobusu, který po příjezdu na místo nakládky zjistil, že mu do autobusu chtějí ruští dělostřelci narvat dva pořádné dobové kánony a to včetně kolesen. Kolesny nakonec obsadily nákladní prostor, původně určený pro naše skromná zavazadla. Ty, plus dvě dělové hlavně a naše křesadlovky, úplně zavalily zadní prostory. Autobus připomínal vozidlo spíše indické veřejné dopravy, než evropský dálkový dopravní prostředek. Stejného názoru byli i naši dva řidiči, kteří jistě jen náhodou připomínali svým chováním slavné kolegy z filmu Účastníci zájezdu. Nakonec jsem s drobným tříhodinovým zpožděním 23. srpna 2012 ve 20:00 hodin vyrazili vstříc novým zážitkům. Cestou jsme nabrali ještě další spolupasažéry. V případě rakouské jednotky, jež je sdružena pod názvem Zlaté hory, to nebyla nejšťastnější volba. O těchto pánech bych si dovolit tvrdit, že jsem se měl možnost seznámit s opravdu zajímavou součástí vojenské historie. Okamžitě po nasednutí začali požívat lihoviny a to s takovou dravostí, jako by byli placeni od vypitého panáka. Výsledky na sebe nedaly dlouho čekat a poloopilecké blábolení a rozumování nás mělo provázet po zbytek naší výpravy. Nu v dobrém rozpoložení opustil náš autobus hranice České republiky a namířil si to rovnou nejbližšímu hraničnímu přechodu do Běloruska a to přechodu u města Brest.\nNyní je nutné zmínit se o mém spolusedícím a kolegovi z našeho klubu, jež se rozhodl spolu se mnou zavézt vlajku Eriky do východních prostorů. Bruno je znám jako velký obdivovatel ruského národa a jeho názory, nezkalené vlastním prožitkem v této zemi, mě již drahnou dobu dost popouzely. Proto jsem škodolibě čekal na deziluzi a prozření, jež má každý zastánce velkého ruského bratra při návštěvě tohoto státního útvaru. Brunovým hlavním cílem byla návštěva především Brest-Litevské pevnosti. Její cihlové zdi toužil již leta navštíviti a cihličkou vydloubnutou z mohutného opevnění obohatiti svou slavnou sbírku militarii. Vjezd na hraniční přechod proběhl bez větších problému, k čemuž přispělo i drobné všimné, podstrčené místnímu celníkovi. A tak ani ne po dvou hodinách jsme opouštěli prostor celnice přesvědčeni, že už nám nic nestojí v cestě. Jaká byla naše naivita. U poslední závory nás zastavila švarná celnice s tím, že z dvaceti razítek nám jedno chybí. Jedno razítko, ale bohužel to nejdůležitější. Razítko potvrzující, že můžeme vézt naše zbraně na území Běloruska a Ruské federace. I obrátili jsme autobus. Po slabé hodince jsme se dozvěděli, že pečlivě připravené dokumenty, které měla ruská strana poslat na předem dohodnutý přechod, jaksi chybí.\nPo té, co jsme se dovolali hlavnímu organizátorovi, jsme se dozvěděli, že papíry nikdo neposlal. Jeho jediná rada byla, uplaťte celníka, mi vám to zaplatíme. Nikomu se do toho nechtělo, ale nakonec…. Abych náhodou neposkytl jakékoliv podněty pro případné soudní stíhání, budu pouze popisovat, co se dále dělo. Po dalších dvou hodinách jsme uviděli našeho hlavního vyjednavače v doprovodu milicionářů. Jeho jediná zpráva byla, že je zatknutý pro podezření z nabídky úplatku. Čekali jsme další tři hodiny, než přijede vyšetřovací komise. Po té už stačilo počkat ještě další dvě hodinky, abychom se dozvěděli, že kolegu nezavřou a celá kauza skončí pouze jako nedorozumění. Bohužel přes tento přechod nás rozhodně nepustí a dokonce nám anulovali i již vydané vízum. Proběhla porada včetně dalšího x-tého telefonátu do Moskvy. Výsledkem bylo rozhodnutí, že projedeme celým Polskem a přes Litvu a Lotyšsko, kde se pokusíme překročit hranice přímo do Ruské federace. Samozřejmě nám ruští organizátoři slíbili, že do zítřka požadované papíry určitě pošlou na daný přechod a náklady na tuto zajížďku nám také samozřejmě zaplatí. Jen mimochodem, věřit ruským slibům jsme my zkušenější odmítli. A dohodli jsme se, že sumu 30.000 Kč, o kterou nám cestovní náklady narostly, zaplatíme v nejhorším společně. Nejhůř na tom byl Bruno, od Brestské pevnosti ho dělilo cca 500 metrů a jediné, co z ní viděl, byl kus památníku.\nPo té, co jsme byli vyhozeni z Běloruska, jsme byli vyhozeni i z autobusu. Autobusáci se potřebovali osm hodin vyspat. No vzhledem k tomu, že všechny naše věci byly zahrabány v hromadě v zadní části autobusu, skončili jsme venku opravdu jako skupina bezdomovců. Do dvou hodin do rána se značně ochladilo a my ležící na betonové podlaze jakési restaurační zahrádky jsme začali pociťovat značnou zimu. Nic nepomohl ani toulavý pes, kterému jsme se natolik zalíbili, že nás chtěl zahřívat svým tělem. Situaci ještě vylepšili opilci ze Zlatých hor, kteří po té, co byli vyhozeni z hospody, se začali dobývat do autobusu, kde se snažili naši řidiči spát. No prostě paráda. Když jsme ve dvě ráno vlezli do autobusu, pociťoval jsem, že tento výlet bude stát za to.\nAutobus nás bez větších potíží dovezl přes výše zmíněné země na ruské hranice. A tam to zase začalo. Fronta na hranici byla dlouhá cca 400 metrů, ale byly to samé osobáky (o kamionech nemluvím, ty staly již několik kilometrů před hranicí). Náš autobus prohrčel před frontu osobáku a my hledali vjezd pro autobusy. Po té, co jsme omylem vjeli do protisměru a snažili se dostat do Ruské federace přes výjezd z této země, jsme byli posláni na konec fronty. Naše finta, kdy jsme se zařadili do půlky fronty, byla bdělými pohraničníky odhalena a byli jsme promptně odesláni na konec. Během času, který jsme prostáli před samotným přechodem, jsem stihl uvařit krmi pro mé hladové spolubojovníky. Po pár hodinkách jsme se nakonec dostali na řadu a vjeli na ruskou celnici. Kupodivu ani zde o naší výpravě neměli ani zprávičku. A když se dozvěděli, že náš autobus by mohl být naložen zbraněmi, které by jistě mohli použít příznivci známé punkové kapely, při jejich násilném osvobození, byli jsme odstaveni, jako krajně podezřelí, na speciální plochu a nesměli jeho prostory opustit. Po deseti hodinách, kdy v dusném prostředí autobusu nálada klesla pod bod mrazu, se našim borcům podařilo konečně dovolat se někomu v Moskvě. Je zajímavé, že hlavní představitel organizačního týmu, jež nám tak dobře radil na Běloruské hranici, se naprosto přestal ozývat - asi chyba ve spojení. Osoba, jež se s námi z Moskvy spojila, začala jednat, a tak se nám nakonec po úžasné noci podařilo vyjednat podmínky pro převoz střelných zbraní. Vyjednávání bylo plné veselých momentů, kdy úředník požadoval, aby v povolení byly naše zbraně definovány jakýmsi vývozním kódem. Ten on sice zná, ale nesmí nám ho říci. Po půl hodině jsme tyto kódy získali pomocí člověka sedícího na internetu v České republice. Když jsme je napsali, vylezl úředník z budky a zkontroloval kód ze seznamu, jež byl vylepen na boku jeho pracoviště. Inu od ruské byrokracie se máme opravdu ještě co učit. Přes tato drobná příkoří se nám ale podařilo po osmnácti hodinách vkročit na území Ruské federace.\nRusko je opravdu veliké a široké a naše cesta přes jeho území, vedoucí do hlavního města, měla trvat ještě zhruba další den nepřetržité jízdy. Po čtyřech dnech strávených na sedadle autobusu se moje nohy proměnily v nateklé opuchliny, a i když moje zadní partie je trénována sedavým zaměstnáním, přesto jsem měl pocit, že mám na zadnici pořádný mozol. Silnice, jež nás vedla do Moskvy, byla na ruské poměry v poměrně dobrém stavu a drobné skoky autobusu nás nemohly rozhodit. Asi 100 km před Moskvou se silnice rozšířila o další pruh a my si vesele frčeli po dálnici. Nejeli jsme ovšem dlouho a již 60 km od středu města jsme narazili na zácpu, jež vedla až do města. Ruští řidiči nelenili a odstavný pruh proměnili v další regulérní část vozovky. Ale ani tři pruhy nestačily a automobily se začaly valit po uježděné šotolině na kraji asfaltového povrchu. Ti nejodvážnější se naopak snažili prodrat do travnatého dělícího pruhu, kde se vesele auta probíjela vpřed. Přes toto automatické rozšíření cesty na 5 pruhovou autostrádu se rychlost kolony příliš nezvýšila a náš autobus se dostal do vnitřního okruhu kolem města až hluboko po půlnoci. Samotné nalezení hostelu, jež nám měl poskytnout ubytování, proběhlo bez větších problémů a tak jsme po čtyřech dnech konečně dorazili.\nUbytovna mně překvapila svou čistotou, a i když v pokoji jsem se stal vlastníkem pouze jedné postele z osmi zde stojících, musím říct, že když mé zkřivené tělo dopadlo na čistě povlečenou matraci, neměl jsem daleko k slzám štěstí. Ráno jsme si přispali, a tak jsme po vydatné snídani vyrazili do města až kolem desáté hodiny. Naše první kroky samozřejmě vedly do Kremlu. I když se Bruno neustále snažil prosadit pro něj důležitější cíl, a to mauzoleum s věčně spícím Leninem. Nikdo jeho požadavky nebral na vědomí a my odhodlaně vkročili do kremelských zdí. Výstava carského zlatého pokladu byla sice úchvatná, ale lesk tohoto žlutého kovu vás začne po chvíli nudit. Myslím, že nejzajímavější byly kočáry ruských panovníků. Tak přezdobená vozidla si našinec dokáže jen těžko představit. Samozřejmě jsme museli navštívit i obří dělo „Car puška“ a výstavu děl ukořistěných za napoleonských válek. Když jsme se konečně dostali z Kremlu a já opět obdržel svůj kapesní nožík, který mi byl zabaven při vstupu, nebránilo nic v návštěvě Rudého náměstí a jeho hlavního lákadla. Rudé náměstí mě překvapilo svým rozměrem. Z filmových záběrů jsem očekával obří plochu, jež by vystihovala rozlehlost Ruského obra, ale omyl. Vlastní náměstí není větší než Václavák. Krutý osud si opět s naším kamarádem Brunem nepěkně zahrál. Jeho touha poklonit se památce vůdce ruské revoluce byla nenaplněna. Milicionář, jenž střežil zábradlí, které nás od mauzolea oddělovalo, nás informoval, že na náměstí bude jakýsi festival hudby a do námi vyhlédnutého objektu je vstup zapovězen. Na otázku „Kdy bychom mohli návštěvu uskutečnit?“, nám vesele odvětil, že asi tak za sedm dní. A tak jsme si odnesli pouze fotku malé pyramidy z Rudého náměstí ze vzdálenosti pár metrů. Jenom pro zajímavost dodávám, že jiní účastníci zájezdu se pokusili o vstup další den a světe div se, Lenina spatřili. Když se to Bruno dozvěděl, proklel celou Ruskou zem a jeho sympatie k tomuto regionu poklesly někam k teplotám sibiřského lágru. Po vydařené návštěvě Rudého náměstí jsme se ještě podívali do muzea města Moskvy. Po těchto kulturních lahůdkách padlo rozhodnutí, že je potřeba doplnit zásoby a začali jsme hledat tržiště. Použil jsem metodu náhodného výběru. Prostě jsem spolu se svými spolutrpiteli sedl na metro a náhodně vystoupil na zastávce, která byla více vzdálena od středu města. Metoda, i přes ironické poznámky kolegů, nakonec slavila úspěch a návštěva tržnice se zbožím značně smíšeným patřila jistě k tomu lepšímu, co nám velkoměsto připravilo. Večer, po návratu do hostelu, jsem ukuchtil chutnou krmi a kromě mě a věčně hladového Bruna, se podařilo zasytit i ostatní příslušníky naší jednotky. Zavedli jsme výborný systém, kdy já vařil, ostatní myli nádobí, pomáhali mi s přípravou a Bruno vařil kávu. Prostě idyla. S naplněnými žaludky jsme se odebrali spát.\nÚterní ráno nás přivítalo vytrvalým deštěm. Proto jsme si naordinovali tzv. snídani šampiónu. Posilněni kaviárem a šampaňským jsme vyrazili do muzea borodinské bitvy. S drobnou navigační chybou, která nám zařídila půl hodinovou procházku po deštivé Moskvě, jsme se celí promoklí dovlekli do vyhlédnutého muzea. Panorama, které je zde prezentováno, bylo opravdu velkolepé a strázně cesty byly alespoň na chvíli zapomenuty. Další naše zastávka bylo muzeum věnované velké vlastenecké válce. Cestou k němu jsme prošli vítězným obloukem na počest napoleonských válek. Pak už nás čekala jen dlouhá cesta po ne zrovna dobře vydlážděné cestě k muzeu. Kanalizační systém hlavního města Ruského státu se viditelně potýkal s problémem zvládnout příval vody a tak byly naše boty velice brzo promočeny. Po chvíli nám začalo být jedno, jestli se vyhýbáme kalužím či ne, vodou jsme byli promočeni jak ze shora, tak ze zdola. Muzeum bylo sice velkolepé, obrovské a plné mramoru, ale bylo vidět, že si z něho zub času již notně ukousl. Rozlehlost muzea nás zaskočila, něco tak obrovského u nás v české kotlině asi nespatříme. Vystavené exponáty se v halách ztrácely a my jenom zírali, co dokáže ruská megalomanie. Po tomto představení nás čekalo další překvapení, hned za muzeem je další plocha, kde byla vystavena bojová technika z druhé světové války. Nenápadný vstup, do mimochodem nejlevnějšího muzea, nás moc nelákal, ale to co nás čekalo uvnitř, bylo úžasné. Přehršle bojové techniky, namátkou třeba - Pz III, stug IV, marder, Pz.38, KV I, atd. Letadla, která zde byla vystavena, byla rovněž úžasná např. Li-2, Il-4, Po-2, me-109. Protože jsem člověk, který rád poznává stinná zákoutí, tak zatímco zbytek naší výpravy obdivoval exponáty výše zmíněné, já se pustil do dalšího šmejdění. Odměna byla více jak sladká. Po té, co jsem se protáhl kolem jakéhosi šroťáku a několika budek z vlnitého plechu, jsem před sebou uviděl lesík, ve kterém byly repliky zemljanek, za nimiž se mi otevřel pohled zcela nečekaný. Na umělém kanále kotvily ruské válečné lodě a v dálce se skvěl obrovský železniční kanón. Po proběhnutí loďstva jsem dorazil k zlatému hřebu této výpravy. Vidět kompletní tankové zastoupení japonského císařství mně doslova vyrazilo dech. Nastartoval jsem své promočené tenisky a upaloval zpět. Když jsem podal informační hlášení zbytku naší výpravy, byl jsem obviněn z fabulace obřích rozměrů. Nakonec byl ale kolektiv přesvědčen, aby mně následoval a jejich úžas se vyrovnal mému, také musím říci, že naše provlhlé ošacení nás v té chvíli přestalo rmoutit. Návrat do ubytovny byl vylepšen nákupem místního masového produktu. Cena 290 Kč za jedno kuře a to ještě zmražené se mohla zdát vysoká, ale na ulici nový Arbat, kde jsme bydleli, bychom těžko hledali něco levnějšího. Zakoupený opeřenec byl promptně zpracován a posléze stejně rychle zkonzumován.\nPoslední den v Moskvě jsme si vyhradili na nákup dárků pro své bližní. Po doporučení zkušených jsme nejprve navštívili historickou tržnici, kde byla přehršel všech možných suvenýrů. Smlouvání se ukázalo jako důležitý prvek obchodní činnosti a mnou domluvená sleva na hromadně zakoupené laptě - 17 Kč - jistě patřila k vrcholům mého smlouvavého úsilí. Co se ale týče výše usmlouvané částky, byl jsem naprosto překonán panem Lemanierem, jenž horentní cenu 8000 Kč za kůži vlka stáhl na 4000 Kč. Toť opravdový obchodník. Po nakoupení dárků, kdy nás samozřejmě skrápěl vytrvalý déšť, jsme vyrazili na jiné tržiště pro nákup potravin na zbytek pobytu. Hromadný nákup proběhl bez větších následků a naše výprava se tentokrát vracela kolem druhé hodiny na ubytovnu. Má maličkost neodolala vábení velkoměsta a odtrhl jsem se od promočené skupiny, směřující do tepla sucha ubytovacího zařízení. Mé kroky mířili nazdařbůh Moskvou. Nápad, jenž se zdál ze začátku dobrý, se nakonec ukázal jako naprosto zničující. Mému fyzickému a psychickému vyčerpání, kromě vytrvalého deště a zesilujícího studeného větru, přispěla i návštěva Moskevské pošty. Zde jsem hodlal zakoupit dvě známky na své dva pohledy. Po půl hodině čekání na poště, kde pracoval pouze jeden, značně otylý, úředník za jednou z devíti přepážek, jsem pomalu ztrácel trpělivost. Zajímavý zvyk místního obyvatelstva, který doufám nedorazí do naší země, je nebalení produktů, které hodlají poštou poslat. Sledovat, jak každý předmět úředník pětkrát přeměří a poté třikrát vezme špatnou krabici, kterou 5 minut oblepuje celým kotoučem pásky, patřil opravdu k tomu zajímavějšímu, co jsem v ruské zemi spatřil. Bohužel, když se tato praxe opakovala po třetí, pomalu jsem ztrácel sebeovládání. Konečně jsem se dostal na řadu a obdržel dvě značně drahé známky. Jejich nalepení na pohled jsem musel uskutečnit již mimo výdejní okénko neb mně dost nevybíravě jakási žena neurčitého věku odstrčila od okénka, kde začala řešit problém své nezabalené pánvičky. Po nalepení obou známek jsem se marně poptával, kde mají poštovní schránku, na tuto otázku mi jeden z mladších účastníků tohoto poštovního maratónu sdělil, že post box je onen otylý úředník. Další půlhodinka uběhla a já mohl konečně odevzdat své pohledy poštovnímu úřadu. Rád bych dodal, že do dnešního dne mí bližní ještě neobdrželi tyto pohlednicové pozdravy. Po návratu na ubytovnu jsem zcela vyčerpán padl do dvaceti minutového komatu, abych posléze vyrazil vyrábět potravní produkt pro naši výpravu.\nVe čtvrtek ráno jsme se rozloučili s vlídným ubytováním a vyrazili k bojišti. Naše cesta vedla kolem dalšího vysněného muzea, a to tankové Kubinky. Bohužel úřední obstrukce spojené s návštěvou této meky tankových fandů, nás připravili i o tuto návštěvu. Chudák Bruno tak mohl z okénka našeho autobusu sledovat, jak jeho další plánovaný cíl mizí v dáli. Konečně jsme dojeli na Borodinské bojiště. Místo, kde měla ukázka proběhnout, vypadalo úžasně. Bylo zde vše - potok, lesík, mírné zvlnění, výborný výhled pro diváky. Jenom mě trochu zarazilo, že zde nejsou žádné kulisy. Na druhou stranu jsem viděl, jak ruští pracovníci natahují trávníkové koberce i do škarp u silnice, a tak jsem si nedělal starosti. Autobusáci, jež jsme si pracovně pojmenovali „Karel a Karel“, prohlásili, že autobusem k našemu dobovému táboru nepojedou, neboť hrozí umazání vozidla atd., atd. Nezbylo než vytáhnout naše krámy a odnosit je asi kilometr dlouhou trasou do tábora. Naše skupina z autobusu se rozdělila, kdy my Rusové, tj. dělostřelci a pěchota, jsme se ubytovali v táboře, kde byl přísný dobový režim. Druhá skupina, jež byla složena příslušníky klubu Zlaté hory, vyrazila do tábora, kde mohli uplatnit své naprosto dobové vybavení, jako byl umakartový tábornický stolek s rozkládacími kempingovými židlemi. Zřejmě aby dodali tomuto jejich tábořišti domácký ráz, rozprostřeli si i zelený ubrus Radegast. Myslím, že pan Ptáček by to nazval kemp U zlaté hvězdy. Postavení tábora nám nezabralo mnoho času a my se začali seznamovat s podmínkami na našem dočasném bydlišti. Opět se potvrdilo, že v Rusku slíbí mnoho, ale nesplní nic. Voda, jež měla být zajištěna - nebyla, záchody nebyly. Řešení prvního problému jsme nalezli v krádeží balené vody ze dva kilometry vzdáleného tábořiště. Druhý problém rázu hygienického nechával přítomné ruské obyvatele našeho tábora chladným a svou potřebu vesele pokládali v okolí našeho tábořiště. My středoevropani jsme nelenili a v čase kratším než kratším, jsme si zbudovali noblesní polní latrínu. Tato vymoženost nezůstala dlouho utajena ruským markytánkám, a tak neuplynul ani den a už jsme viděli, jak vyhánějí své chlapce do lesa vybudovat obdobné zařízení. A tak náš um vnesl světlo hygienické výdobytku i do dalekého Ruska. Zapomněl jsem dodat, že o jídle, jež nám bylo slíbeno, také nebylo ani vidu ani slechu, ale i s tím jsme počítali a naše zásobovací skupina zajistila jedno teplé jídlo denně. Ač pouze muž, musím se pochválit a myslím, že vaření, jež spadlo na mojí ubohou hlavu, jsem zvládl na slušné úrovni. Opět musím říct, že pro zde ubytované ženy ruské a baškirské národnosti jsme my muži, jež jsou si schopni uvařit, zatímco naše markytánka nám myje nádobí, byli jako zjevení z jiného světa. Večerní družba proběhla bez mé maličkosti, která byla ráda, že se může zavrtat do spacáku a usnout.\nPáteční ráno bylo velice chladné a můj spolubydlící byl zachvácen prudkou chorobou chřipkového typu. Třesoucí se troska, v níž se nebohý Bruno proměnil, byla zahnána do stanu, aby se vyležela. Tato choroba, kterou jako první ochořel Kárl a postupně navštívila i další účastníky, byla zcela neprávem přičítána mé maličkosti. Zdůvodněním bylo, že na tuto výpravu jsem odjížděl s poměrně pěkně rozjetým zápalem plic a vybavený větší škálou antibiotik. Marně jsem vysvětloval, že příznaky, jež postihují ostatní, jsou zcela odlišné. Aby chorob nebylo málo, začaly naší jednotku trápit i úporné průjmy. Ty zasáhly nakonec až na malé výjimky celou naši jednotku. V malé výjimce jsem naštěstí byl i já. Ani tyto zdravotní problémy nemohly zastavit naší chuť poznávat bitevní pole. Dopoledne jsme projeli hlavní památníky Borodinského bojiště. K hlavním zážitkům patřila replika velké reduty, kdy její valy byly postaveny s nařezaného travního koberce. Cena této stavby byla jistě někde kolem jednoho miliónu, inu Rusko. Po návratu do tábora jsme se oblékli do uniforem a provedli výcvik v pořadové přípravě. Po té jsem objevil dílo našich ruských kolegů. Snažili se vyrobit dělostřeleckou košatinu. Bohužel jejich půldenní výrobek připomíná spíše hnízdo čápa. Snad to bylo způsobeno tím, že se neobtěžovali s ořezáním větviček a listí z prutů, jimiž vyplétali košatinu. Naše rozhodnutí, které vedlo k vlastní výrobě košatiny, nebylo v žádném případě vedeno snahou zesměšnit odborníky z Ruska, ale chtěli jsme ukázat naši dovednost i v oboru opevňování. A tak, když jsme dodělali první košatinu, bylo jasné, že by to chtělo i druhou. Když už máte dva koše, je nezbytné a samozřejmé, že si k tomu ještě postavíte malou redutku. A když už máte redutku, je přece logické obklopit ji naostřenými kůly proti jízdě. Ruští obyvatelé našeho tábora nestačili koukat. Do spacáku jsem se vsoukal spokojen z dobře odvedené práce. Ještě než jsem zaklopil víčka, musel jsem jen kroutit hlavou nad scénou, jíž jsem byl odpoledne svědkem. Kde se vzala, tu se vzala, u našich děl stala jakási skupinka různorodě oblečených jedinců, jež prohlašovala, že se jedná o dělostřeleckou kontrolu. Šaškárnu, kterou tato skupina provozovala při prohlídce děl, korunoval jejich nález, že chlupy na vytěráku děla jsou opotřebované. Zjištěná těžká závada ohrožovala bezpečnost palby a komise naprostých ..., kteří podle svého chování při kontrole viděli kanón poprvé v životě, rozhodla nevydat naším dělům střelivo, dokud bude zjištěná závada odstraněna, což si zkontrolují zítra v deset hodin. Musel jsem obdivovat ledový klid Vítka, protože já bych je asi přizabil. No s myšlenkami na ruskou neschopnost jsem konečně usnul\nSobota byla vyčleněna pro výcvik vojáků. Pod vlivem včerejší kontroly jsem si poprvé po deseti letech vyčistil odznak na patrontašce. I ostatní se činili, a tak jsme na pěchotní kontrolu nastoupili v nejlepším pořádku. Kontroly se zúčastnil i Bruno, který ráno musel po dni ležení urychleně opustit náš stan, hnán velice nutkavou potřebou na náš polní záchod. Samotná kontrola byla provedena v přátelském duchu a skládala se hlavně v polehávání kolem našich zbraní, stojících v jehlanu. Dělostřelci, kterým bylo přikázáno, aby dojeli před hlediště, kde budou kontrolování se, jak obvyklé pro celou organizaci, žádné kontroly nedočkali, inu Rusko. Po návratu jsme se dali dohromady a vyrazili na generálku. Zde jsme měli obdržet střelný prach. Po kilometrovém dlouhém pochodu, jsme se ocitli zpátky před naším táborem, kam nám kdosi donesl slíbenou munici. Prach byl zabalen v jakýchsi bonbónech. Množství zde obsažené nám stačilo tak k podsypání pánvičky. Nezbylo než bonbónky rozbalit a prach sesypat a znovu nasypat do předem připravených kartridží. Nakonec na každého vyšlo něco kolem osmi ran. S tím jsme vyrazili do generálky na bitvu. Byli jsme včleněni do ruské gardy. Oproti zbytku ruské armády byla naše kolona vybavena funkčními křesadlovkami alespoň z 75%. U ostatních jednotek to bylo mnohem horší. Pohled na jízdu byl úžasný a jejich počet byl opravdu značný. Trochu mě mátlo, že úpravy bojiště mnoho nepokročily a retuda, kde měla být většina ruského dělostřelectva, byla jakási konstrukce pokrytá slámou. Celá generálka byla jeden velký chaos. Jedinou dovednost, kterou jsme získali, byla schopnost nenechat se strhnout a velet si v kritických situacích sami. Také jsme si upřesnili systém předávání povelů, kdy v chaosu neustále měnících se rozkazů neprobíhal zcela bezchybně. Ruský střelný prach se ukázal, jako podivná slož, jež po výstřelu zanechávala nepříjemný chemický odér. No nakonec chaos generálky skončil a my se mohli odebrat do tábořiště. Bylo štěstí, že žaludeční a jiné obtíže si vybraly svou daň a požadavek na teplé jídlo nebyl tak markantní jako v předchozích dnech a tak jsem přípravu večeře jakžtakž zvládl.\nNedělní ráno bylo opět proklatě chladné, a také deštivé. Kupodivu prach jsme dostali včas a v množství, které bylo podstatně větší než minulého dne. K střelecké schopnosti také přispěli naši dělostřelci, kteří výměnou za naše košatiny, které využili na bojišti k vylepšení reduty, nás podarovali jistým množstvím střeliva. Protože nám zbývalo několik volných hodin a rublů, rozhodla se skupinka koupěchtivých jedinců vyrazit k nákupu lihovin do nejbližší vísky. Cesta tam byla bez problému, ale zpátky opět zařehtal ruský úřední šiml. Při průchodu jednou z detekčních bran bylo bdělými orgány odhaleno, že naši historičtí vojáci si nesou lihovinu. Nic nepomáhalo vysvětlování ani přímluva našich velitelů, kteří jim přišli na pomoc. Celá situace skončila s tím, že všem, kteří prošli jednou branou z bojiště, už nebyl návrat povolen. Ale českého hrdinu nikdo a dokonce ani jednotky OMONU, jež obklíčily celé bojiště, nezastaví. Po vzoru krále Šumavy naše pašerácká skupina propašovala kontraband přes nejhlubší les a ostražité strážce. Konečně nastal čas nástupu do boje. To, že nástup je o čtyři hodiny dříve, než samotný začátek ukázky asi patří k dobovému koloritu. Po nastoupení nás velice pečlivě prohlédli příslušníci Omonu a pak už nezbývalo než čekat na sedmnáctou hodinu. Oproti všem mým předpokladům byla bitva opravdu velice pěkná. Úžasné byly především pyrotechnické efekty, kdy výbuchy provázely naše konání po celou ukázku. Také jsem se dostal do velkého karé, jež dokonce bylo schopné provádět přesun. Nemalý dík by mněl zaznít především našemu veliteli Uljanovovi, který dokázal s naší kolonou manévrovat opravdu brilantně a bodákový útok v koloně a následné rozražení francouzské gardy patřilo k nezapomenutelným zážitkům. Diváci, kterých bylo podle mého skromného odhadu kolem 30 000, prožívali ukázku úplně jinak než u nás doma. Atmosféra připomínala hokejové utkání. Jakýkoliv úspěch ruské strany byl doprovázen obrovskými ovacemi. Bojující se nedali strhnout a bezpečnost, která panovala na bojišti, byla příkladná, i u nás by si z toho mohli vzít mnozí příklad. Bitva pomalu končila a nás čekali ještě nezbytné děkovačky. Okolo nás projel Kutuzov i Napoleon. Z nebe padal drobný déšť, který nerozehnalo zcela ani ruské letectvo, jež nám celé dopoledne hřmělo nad hlavami a mělo se postarat o bezdeštnou ukázku. Závěrečná tečka za naším pobytem na bojišti bylo setkání hlavního organizátora s našimi vedoucími výpravy. Tento ruský činovník se nám vyhýbal jak čert kříži a k našim řadám ho dohnala pouze SMS, kdy jsme mu oznamovali, že jestli s námi nezačne jednat, rozmázneme jejich neschopnost po celém světě. Závěr vzrušené debaty byl jednoznačný, peníze nedostaneme a vše je naše chyba. Inu jak sem již říkal, co ti rus slíbí ani pánbůh nesplní. Než se diváci rozjeli z parkovišť, bylo 21:00. Sbalili jsme své propriety a rozbahněným bojištěm jsme je přenesli do autobusu. Autobus se opět našlapal až po střechu a mi mohli ve 24:00 odjet vstříc sladkému domovu.\nPoslední den na území Ruska a Běloruska byl ve znamení návštěv pamětihodností. Po té, co jsme si pěkně zajeli, objevil se před námi přechod přes Berezinu. Další památník - další zastávka. Po tomto dvouhodinovém zpomalení už nás netrpělivě čekaly hradby Brest – Litevské pevnosti. Když jsme konečně zastavili na parkovišti před tímto památníkem, tak se můj spolusedící skoro vznášel. Oblečen do ruské pohraniční uniformy se konečně dostal do vysněného cíle své cesty. Prohlídka byla opravdu moc pěkná a vřele doporučuji. Cihly, cihly, cihly…několik cihel jsem byl donucen zabalit do své kabele a budu doufat, že si z nich doma Bruno postaví malý oltář. No a nakonec samozřejmě celnice. Tentokrát celá akce na tomto zařízení zabrala pouze dvě hodiny. A my mohli konečně vjet na území Evropské unie. Po překročení hranic následovalo obvyklé vysednutí a spánek Karla a Karla. Místo už jsme znali a toho využili především zlatohoráci, kteří nelenili a opili se jak donští kozáci. Kdo neseděl za borcem, který vesele zvrací do pytlíku, neví, o co přichází. To ale bylo jenom drobné nepohodlí a my se konečně přiblížili k domovu.\nPoslední fáze cesty proběhla bez větších problémů a my mohli ve 4. září 2012 v 14:00 hodin ukončit v Brně naši anabázi.\nZávěrem děkuji pánu Bohu a všem svatým, že jsem opět přežil Rusko a doufám, že se do něho zase tak rychle nevrátím.


Po 36 letech byl Tom Curise, coby nesmrtelný námořní pilot Pete „Maverick” Mitchell opět povolán do služby a na křídlech své stíhačky přinesl na plátna kin nový film s názvem Top Gun: Maverick. Na nostalgickou vlnu, kterou přineslo pokračování osmdesátkového kultovního snímku, se přišla naladit spousta celebrit z českého rybníčku.\nAčkoli by se mohlo zdát, že film přiláká především starší cílovku, opak byl pravdou. Mezi prvními nadšenými hosty se na červeném koberci ukázal a usadil se do křesla stíhačky mladý zpěvák Jan Bendig, který dorazil se svým dlouholetým partnerem. Hned po něm přišla čerstvě rozvedená, ale již zadaná herečka Denisa Pfauserová. S tématickými „pilotkami“ na očích zapózovala v sedačce zpěvačka Heidi Janků. Premiéru si nenechalo ujít ani spoustu muzikálových hvězd, mezi kterými byl Marián Vojtko, Peter Pecha, Jan Kopečný a Petr Ryšavý, nechyběl ani Muž roku 2017 Matyáš Hložek. S přítelem a nedávným účastníkem reality show Survivor Česko & Slovensko Matějem Paprčiakem dorazila Karolína Holubová, naopak Anna Kadeřávková, jejíž přítel byl účastníkem stejné soutěže, dorazila sama. „Nostalgické pokračování filmu Top Gun potvrdilo, že Tom Cruise prostě nestárne a opět přináší do kin vymazlený blockbuster s mimořádným závěrem,“ řekl po zhlédnutí filmu mladý herec Václav Šanda.\nTop Gun: Maverick je sequelem ke 36 let starému kultovnímu snímku Top Gun (1986) s Tomem Cruisem a Kelly McGillis v hlavních rolích. Snímek byl pro svou popularitu a nesmrtelnost uveden znovu do kin v roce 2013 ve formátu IMAX 3D. Nyní se nestárnoucí Tom Cruise, jako námořní pilot kapitán Pete „Maverick” Mitchell, vydává znovu do akce ve své stíhačce. Po jeho boku se ve snímku objeví oscarová herečka Jennifer Connelly. Pro původní film z roku 1986 byla napsána ikonická píseň s názvem “Take My Breath Away” od Berlin, kterou do dnes slýchají posluchači v rádiích a za kterou film získal cenu Oscar za nejlepší filmovou píseň. Pro letošní očekávané pokračování složila a nazpívala píseň „Hold My Hand“ populární americká zpěvačka Lady Gaga. Film je věnován režisérovi Top Gunu Tonymu Scottovi, který zemřel v roce 2012.\nV sedačce stíhačky se katapultovala řada českých celebrit\nHerci ze Slunečné plnili tajná dětská přání


NOVÁ FAKTA: Marie, kterou měla rodina 15 let tajit před světem, se skrývala z vlastní vůle\nPřípad třiatřicetileté Marie z Vyškovska, kterou měla její rodina 15 let skrývat před zraky veřejnosti, dále pokračuje. Ženu podle policejního vyšetřování nikdo netýral. Marie si prý "domácí vězení" naordinovala sama.\nTakhle ji neznáte: Někdejší ikona televizní obrazovky Marie Tomsová ukázala plný dekolt i to, jaké nosí prádlo\nMarie Tomsová (62) patřila po dlouhá léta k nejoblíbenějším tvářím televizních obrazovek a září i po překročení šedesátky. A Super.cz tato noblesní dáma prozradila, jak se udržuje ve formě. „Snažím se pochopitelně dodržovat správnou životosprávu a taky se trochu hýbat. Věk nezastavíte, ale každá drobná změna k lepšímu se počítá,“ směje se paní Marie.


Retro osvětlení od Antonína Hepnara tlumenými tóny dokresluje atmosféru interiéru – Novinky.cz\nDesignér a umělecký soustružník dřeva - Antonín Hepnar - navrhuje design svítidel v jakékoliv podobě. Baví ho stolní, stojací, nástěnné i stropní osvětlení, kterému dodává osobitého ducha. Nechává vyniknout všem kvalitám dřevěného materiálu.\nZleva: dvoudílná stolní lampa ze dřeva a plastu, vpravo: lampa ve tvaru velké žárovky ze dřeva a skla\nsobota 30. června 2012, 9:36\nOsmdesátiletý Antonín Hepnar je jednou z nejvýraznějších postav užitého umění druhé poloviny dvacátého století. V roce 1953 absolvoval na Umělecko-průmyslové škole v Praze a od té doby se zabývá autorským zpracováním dřeva ve všech jeho podobách. Veletrh Designblok jeho tvorbu představil v ucelené podobě.\nAutor se při designu nástěnného osvětlení inspiroval například i astronomickým jevem Halo, který představuje duhové barevné kolo kolem slunce a měsíce.\nHalo-objekt, exolovaný hliník se skleněnou koulí z roku 1985\nHepnar působí v oblasti užitého umění od poloviny padesátých let a je velký milovník dřeva a jasných tvarů. Jeho tvorba nechává plně vyniknout kvalitám dřeva - teplému, matnému povrchu, barevnosti, jeho ušlechtilé kresbě let aj. Mezi autorovými návrhy ale nalezneme i plastový materiál.\nDesignérovy návrhy jsou střídmé, ale nepostrádají dekor.\nDvoudílná stolní lampa\nVšechny své výtvory Hepnar dodával téměř výhradně do galerií Dílo - ve velmi omezených kolekcích.\nInteriérové osvětlení od Hepnara je jasné výtvarné kvality. Starší kusy osvětlení dobře ilustrují podobu autorského designu v období totality.\nZleva: světelný objekt ze dřeva se třemi žárovkami, vpravo: masivní stolní lampa\nV sedmdesátých letech designér vytvářel hlavně geometrické tvary. Osvětlení jsou díky tomu velmi nadčasová.\nStolní lampa muchomůrka z roku 1953\nHepnarova tvorba byla vždy založena na rukodělné práci se dřevem a nikoliv na průmyslové výrobě. Současný design se nyní začíná od sériové výroby k rukodělné práci opět obracet, a tak je Hepnarovo dílo znovu aktuální.


Skikrosař Kraus začal olympijskou sezónu pátým místem - Sport.cz\n21. prosince 2009 13:03 - Innichen\nSkikrosař Tomáš Kraus začal olympijskou sezónu pátým místem. V italském středisku Innichen v pondělí jeho naděje na stupně vítězů skončily v semifinále, v malém finále pak čtyřnásobný vítěz seriálu SP nezaváhal. Závod vyhrál Švýcar Michael Schmid, ženám kralovala Švédka Anna Holmlundová.\nPětatřicetiletý Kraus zvládl bez problémů první kolo a vypořádal se i s nepříjemnou kolizí ve čtvrtfinále. Český jezdec v něm vedl, když mu zezadu najel na patky lyží Američan Daron Rahlves, ale Kraus kontakt ustál a jízdu vyhrál. "Daron moc riskoval, je nebezpečný sobě i ostatním. Najížděl na mě v nejhorším místě, nebyla šance tam předjet. Jedině, že mě chtěl vyautovat," popsal Kraus dramatický moment v rozhovoru s ČTK. "Je dobré se nad tím zamyslet," dodal.\nV semifinále Kraus oproti svým zvyklostem špatně odstartoval, ocitl se za soupeři a do cíle dojel poslední. Důvodem byla podle něj skutečnost, že jako sedmý muž kvalifikace si vybíral startovní branku až jako třetí, takže neměl příliš výhodnou pozici. "Navíc jsem podcenil první bouli, nabral tam ztrátu a už to nedohnal," vysvětlil Kraus. "Ale rozhodně byl dnešní závod super, všechno jsem si vybojoval sám, nepotřeboval jsem žádné štěstí," doplnil spokojeně.\nV malém finále už Kraus opět předvedl dominantní jízdu, i když znovu neměl úplně ideální start, a bezpečně si dojel pro páté místo. Ujistil se tak, že i v letošní olympijské sezoně bude patřit k absolutní špičce. "Je tady strašně velká konkurence, všichni jsou na tom dobře," všiml si zejména velmi malých rozdílů v kvalifikaci.\nFinále ovládl vítěz kvalifikace Schmid\nFinále suverénně ovládl vítěz kvalifikace Schmid, který se radoval teprve z druhého vítězství v závodu Světového poháru v kariéře. Pro Švýcara i Krause tak začala sezóna úplně stejně jako v předchozí sezoně, kdy potom i napodruhé český lyžař skončil pátý. "A pak se to začalo otáčet. A já věřím, že tomu tak bude i letos," uvedl obhájce celkového vítězství v SP před úterním druhým závodem rovněž v Innichenu.\nUž z prvního závodu Kraus ale cítil olympijské napětí. "Bylo to dneska trochu vypjatější. Ale mám pocit, že všichni byli nervóznější víc než my. Z toho bychom mohli těžit," uvedl Kraus na prahu olympijské sezóny, kterou skikros zažívá poprvé. "Ale je jasné, že takhle ta sezona nemůže proběhnout," pokračoval. Když sám začínal, byl stejně jako ostatní připraven s ostrými lokty. "Ale přesunulo se to do lyžování. Jsem optimista a věřím, že se lidi nezblázní," dodal.\nZalitoval také špatného výkonu Zdeňka Šafáře. "Myslím, že to byla jen náhoda, že nepostoupil do závodu," řekl. Sám myslel na vítězství. "Proto jsem tady, ale je třeba si z toho brát to pozitivní," prohlásil. Tím je i skutečnost, že střídal dvoje lyže a našel si ty lepší. A také to, že nedošlo k žádném pádu a zranění.\nPrvní závod SP v akrobatickém lyžování ve skikrosu - Innichen (Itálie):\nMuži: 1. Schmid (Švýc.), 2. Kuhn (Fr.), 3. Puckett (USA), 4. Grönevold (Nor.), 5. Kraus (ČR), 6. Eliasson (Švéd.), ...47. Šafář, 79. Kopřiva, 84. Takáč, Čermák (všichni ČR) nedokončil - nepostoupili z kvalifikace.\nŽeny: 1. Holmlundová (Švéd.), 2. McIvorová (Kan.), 3. Davidová (Fr.), 4. Fjellvangová-Söllingová (Dán.), 5. Serainová, 6. Lüdiová (obě Švýc.), ...Procházková (ČR) diskvalifikována v kvalifikaci.\nFilip Trejbal obsadil v prvním kole slalomu SP v italské Alta Badii desáté místo a jako jediný z českých lyžařů postoupil do druhého kola. Po úvodní části je v čele Rakušan Pranger.\nSedmého času dosáhl český skikrosař Tomáš Kraus v kvalifikaci na pondělní úvodní závod Světového poháru v italském Innichenu. Nejrychlejší byl Švýcar Michael Schmid.


Temná tajemství sovětského vůdce Stalina: Chystaná vražda Hitlera a poprava vlastního syna | EuroZprávy.cz\n25. srpna 2017, 10:25 — Autor: EuroZprávy.cz / ČTK\nJosif Stalin je dodnes považován za muže mnoha tváří. Krutý vládce Sovětského svazu zlikvidoval všechny své politické protivníky a jeho diktátorské praktiky připravily o život desítky milionů lidí včetně jeho vlastního syna. Proč tedy nedokázal zabít i nacistického vůdce Adolfa Hitlera?\nMálokdo ví, že už v roce 1941 se vedení Sovětského svazu rozhodlo zničit Hitlera. Nejprve se to plánovalo uskutečnit v Rusku, v případě, že nacistická armáda obsadí Moskvu. Později byl vypracován plán na likvidaci Hitlera v jeho štábu, nicméně v roce 1943 se Stalin nečekaně rozhodl od tohoto upustit.\nSovětská bezpečnost zkrátka vypracovala během druhé světové války tři různé plány, jak provést atentát na Adolfa Hitlera. Přestože dva z nich byly uskutečnitelné, sovětský vůdce Josif Stalin je pokaždé odvolal. Sovětského diktátora k tomu vedl strach, že by Německo po Hitlerově smrti uzavřelo separátní mírovou smlouvu s Británií a Spojenými státy bez účasti Ruska.\nDalší atentát na Hitlera vypracovali Sověti v roce 1944, nicméně i tentokrát ho Stalin odvolal, a to dokonce i přesto, že k této akci byl již připraven člověk, který se záměrně nechal zajmout nacistickým vojskem a těšil se u Němců velké důvěře.\nStalin, který vládl Sovětskému svazu železnou rukou od roku 1927, se do čela bolševiků dostal v roce 1922 na návrh Lenina, který byl v té době šéfem vlády a neformálním vůdcem strany. Později Lenin ve svém testamentu varoval před tím, aby Stalin získal velkou moc, pro jeho špatné vlastnosti.\nV roce 1927 Stalin postupně zlikvidoval všechny své politické protivníky a stal se neomezeným vládcem SSSR. Jeho diktátorské praktiky si podle amerického politologa Rudolpha Rummela vyžádaly životy nejméně 42 milionů lidí.\nJedním z lidí, který nepřímo podlehl jeho řádění, byl i Stalinův syn Jakov Džugašvili, který sloužil jako dělostřelecký důstojník v Rudé armádě a v bitvě u Smolenska byl zajat. Nacistický vůdce Adolf Hitler jej později údajně chtěl vyměnit za maršála Pauluse, ale Stalin prý odmítl se slovy, že „nemůže vyměnit maršála za poručíka“.\nPodle nově nalezených důkazů totiž Stalinův syn nebyl zajat, jak se roky tradovalo, ale naopak se sám vzdal v roce 1941 během nacistické invaze do Sovětského svazu. naznačuje to ruský archivní materiál nedávno publikovaný časopisem Der Spiegel. Jakov byl údajně natolik rozčarovaný ze způsobu, jakým vede válku Rudá armáda, že se hned v prvních týdnech německé invaze rozhodl dobrovolně kapitulovat.\nPodle některých zdrojů ale věta o výměně pravdivá není. Ukázalo se, že tato tvrdá věta padla až dodatečně po válce a byla vymyšlena. Žádná výměna zřejmě navrhována vůbec nebyla. Stalinem zpráva o synově zajetí sice otřásla, pak ale prohlásil: „Jakov ze zajetí nevyvázne. Fašisti jej zastřelí. Podle zpráv jej drží v izolaci od ostatních zajatců a přesvědčují ke zradě vlasti. Ne, Jakov raději zemře, než by zradil vlast."\nRusové přesto Stalina dodnes považují za největší historickou osobnost. V očích Rusů je stále považován za strůjce válečného vítězství. Za Stalinem, jehož jméno v průzkumu nezávislého střediska Levada vyslovilo 38 procent dotázaných, následovali na děleném druhém místě současný prezident Vladimir Putin a básník Alexandr Puškin, oba shodně s podporou 34 procent.\nTémata: Josif Stalin | Adolf Hitler | II. světová válka | nacisté | Sovětský svaz | EuroZprávy.cz


Tato aktualizace mj. řeší některé problémy předchozích verzí, např. odstranění potíží při nabíjení, upřesnění data a času u některých příchozích SMS.\nPro připojení telefonu k počítači použijte kabel USB/MicroUSB, který je součástí dodávky telefonu.\nStažený instalační balíček s názvem A890SWupdate (případně A890SWupdate.exe) potom přesuňte do kořenové složky disku C:\_ na Vašem počítači. Při kopírování do kořenové složky C:\_ možná budete upozorněni, že "Ke kopírování do této složky je potřeba oprávnění správce". V takovém případě stiskněte tlačítko "Pokračovat":\nInstalační balíček je spustitelný samorozbalovací archiv. Spusťte jej, potvrďte tlačítkem "OK" a nechte jej rozbalit, dojde k vytvoření složky "A890SWupdate":\nPřejděte do složky "A890SWupdate".\nPo restartu opět přejděte do složky "A890SWupdate" a spusťte soubor "ALIGATORFlash_tool" ("ALIGATORFlash_tool.exe"):


Home - Janda malování\nProvádíme veškeré malířské a s nimi související řemeslnické práce, jejichž výčet můžete nalézt v sekci Nabídka prací. Soustředíme se zejména na větší zakázky, u kterých jsou zadavatelem soukromé i státní firmy, ale i bytová družstva či SVJ. Nicméně to neznamená, že bychom odmítali práci pro jednotlivce či menší podnikatele. Většinu našich zakázek sice realizujeme v Praze a jejím okolí, avšak zájem máme i o zákazníky z jiných lokalit. Máme více jak 20 leté zkušenosti v oboru.\nVše je pouze o domluvě a my se vždy snažíme - v rámci našich možností - klientům maximálně vycházet vstříc, což (jak doufáme) může potvrdit naprostá většina našich bývalých i současných zákazníků (viz sekce Reference nebo náš facebookový profil).\nNaše ceny jsou férové (viz níže Počíjte s námi), přičemž orientační ceník prací naleznete v sekci Ceník. A proč pouze orientační? Kromě kvalitně odvedené práce si zakládáme i na individuálním a korektním přístupu ke každému zákazníkovi. Proto konkrétní cenu realizace každé jednotlivé zakázky stanovujeme vždy až po osobní prohlídce našeho zástupce v místě realizace. Pokud tedy máte zájem o malířské nebo jiné práce z naší nabídky, neváhejte nás kontaktovat. Pokud budete spokojeni s naší prací, budeme rádi, když nás pochválíte na našem facebookovém profilu.\nPřijde Vám 30 Kč za metr čtvereční malování jako vysoká cena práce? A co když Vám řekneme, že tato cena - oproti běžné praxi u konkurence - zahrnuje i všechny související vícepráce a také - dle potřeby - 2 až 3 vrstvy nátěru? Zkusme si tedy spočítat, kolik by takový metr pravděpodobně stál u většiny našich konkurentů, při ceně práce 20 Kč za metr čtvereční a dejme tomu 2 vrstvách nátěru a drobném sádrování (10 Kč/m2), tj. 20 + 20 + 10 = 50 Kč. A teď to celé vynásobte plochou, kterou je potřeba vymalovat. Ano, rozdíl v tom, co byste platili u nás a u konkurence, bude opravdu markantní, viz náš ceník.\nJanda Malování, Petr Janda - IČ: 87183731\nNabídka prací |


MONSTER HIGH - Nefera de nill\nÚvod » Nefera de nill\nNefera de Nil Upravit\nNefera de Nilu\nVěk mě nestárnoucí samozřejmě ... ale pro ty z vás, kteří sledovat takové věci, že jsem tři roky starší než moje mladší sestra Cleo.S díky Nefera 5845 roků starý.\nKiller styl dávám přednost módu a doplňky, které podtrhují můj nadčasové krásy, jako je modrá věčného Nilu nebo zlato, zejména zlato, které není poskvrnit či rez. Stejně jako já.\nFreaky Chyba nedostatky? Kdo řekl, že jsem byla vadná? Chci jména a zrcadla - rychle!\nPET Azura je můj mazlíček Scarab, Scarabaeus Sacer, abych byl přesný, on mě přivádí slunce.\nOblíbená činnost Ujistit se, že moje sestra ví, že její místo v královské řadě posloupnosti. Je to hned za mnou.\nNejvětší Největší protiva Pokud se někdo nebo něco vadí mi, že jsem se s tím vypořádat. Ihned.\nFAV školní předmět byl Dragonology. Mám jen okouzlující způsobem s plazy.\nNejméně Fav Předmět To bylo mrtvých jazyků. Proč bych se měl obtěžovat se učit, když se zaměstnanci, kteří mohou interpretovat pro mě?\nNil oblíbená barva modrá.\nOblíbené jídlo Almas kaviár a bílé lanýže.\nBFFs jsem pravidla sám.\n"Jen de Nilu může porazit de Nilu!"\n-Nefera v části netvor Mashionals 2\nNefera je Cleo de Nilu starší sestra. Ona je vyjádřen Wendee Lee. Nefera je o tři roky starší než její mladší sestra Cleo.\nZ její vystoupení tak daleko, Nefera si myslí, že je dokonalý, a že všichni ostatní se pod ní - dokonce i její vlastní mladší sestra, Cleo de Nil. Ona je vždy poukazovat na nedostatky Cleo a Cleo tlačit směrem působí víc jako ona, a to i ve věcech, které se netýkají ji.\nNefera také se zdá být dost klamný, jak se někdy viní své sestře za to, co udělala, Cleo dostat do potíží místo. \nZdá se být stejně jako Cleo, se spoléhat na své zaměstnance a ani se dvakrát na úkol, který vypadá pod ní. To je nejvíce pravděpodobné kvůli jejímu královské dědictví, a skutečnost, že bude další na řadě, na trůn svého otce.\nTaké má pozornost je "světoznámý" supermodelku jít na hlavu je na ní víc nafoukaný, možná dokonce ještě více než Cleo.\nNefera je velmi panovačná a byl znamená Cleo jako dítě.\nTam je zřejmá podobnost mezi Nefera rodina a její mladší sestra, Cleo. Její vlasy jsou zelenomodrá, se silnými upozorní na černé a zlaté, a nosí v culíku přes zlatou čelenku s copu. Její oči jsou světle fialová s oranžovou mateřské znaménko ve tvaru diamantu do obličeje.\nJejí mladší sestra Cleo de Nil. Se chová velmi nadřazený Cleo, a udělá cokoliv, aby vypadala špatně. Vzhledem k tomu, jak Nefera a Cleo mají převahu komplexy nemají si spolu velmi dobře. Jejich otec je Ramses de Nil, úspěšný obchodník se starožitnostmi.\nNikdo z přátel Nefera to byly odhaleny tak daleko, jak ona tvrdí, že ona "pravidla sama". Ale v monster mashionals části 1 a 2 a neferamore, ona vypadá, že se kamarádit s Toralei a werecats.\nNefera mazlíček je scarab brouka jménem Azura.\nZatím není známo, zda má nějaký Nefera romantické zájmy.\nNefera Oficiální Facebook Popis: Upravit\nNefera může být starší než egyptské hrobky královské, ale nevypadá den přes 5000 (roky, to je). Stejně jako její mladší sestra, Cleo, Nefera má trochu komplex nadřazenosti, ale pravděpodobně pochází z být další na řadě, aby svého otce trůnu, skutečnost, že je neustále leští to tváří v tvář Cleo. Nefera rád myslím, že není dokonalý, ale všichni víme, že má své momenty, hlavně těch velkých, jako je černá pošty její sestra Cleo v podstatě dělat nic, "Její Magesity" by se někdy touhu. Plus má okouzlující pet Scarab, Azura, který doslova přivádí ji na slunci, kdykoli si přeje.\nZákladní: Nefera nosí červené a zlaté oční make-up a Red Diamond mateřské znaménko na levé tváři pod jejím okem, na opačné straně Cleo, a nosí tmavé zelenomodré rtěnku. Nosí ji Teal, černá a zlatá melír vlasy do vysokého ohonu s copu v něm.\nNosí více náramky na pravé paži a několik dalších položek šperků, jako velký modrý kruh a červené drahokamy náhrdelník a náušnice mis-uzavřeno, jeden s tvarem pyramidy a druhé hada. Nefera levá ruka je úplně obvazy až na zápěstí, a ona také nosí krátkou sukni, která je také vyrobena z obvazů. Ona také nosí modrou šerpu.\nNefera nosí tlusté zlaté pás s hadem designem stočený kolem něj, a nese kabelka s popruhem had design. Paty její boty jsou zelenomodrá barevné král cobras.She také Nil modré nehty a stejné barvy na nehty na nohou.\n(Kleopatra, 4. 2. 2012 22:13)\nPíše se to "de Nile", ne de Nill. Jo a google překladač je fakt na nic.


Kdo byl Dr. Emil Holub? – Alíkoviny – Alík.cz\nKdo byl Dr. Emil Holub?\nvydáno 8. listopadu 2008 v 8:26 • Doma a ve světě · Cestování · Česká republika · Čtenáři píší Alíkoviny · Sběratelství\nPředevším populární osobnost, cestovatel a badatel. V roce 2005 jej hlasy diváků ČT umístily na 90. místo v anketě Největší Čech. Narodil se 7. října 1847 v Holicích. Již od dětství toužil stát se cestovatelem a tak si zakládal sbírky rostlin, hmyzu a nerostů (kamenů)...\nViktoriiny vodopády - Jedny z největších a nejznámějších vodopádů na světě prozkoumal také český cestovatel Emil Holub a vytvořil první mapu vodopádů., © Jan Hocek, www.hocek.cz\nVystudoval německé gymnázium v Praze a poté v Žatci. Chtěl splnit otcův sen a stát se lékařem, ale touha po cestování byla neukojitelná. V roce 1872 se postavil na vlastní nohy a vydal se poprvé do Afriky. Prvních osm měsíců si vydělával jako lékař v jižní Africe na cestu do vnitrozemí a teprve potom vyrazil na svou "zkušební" výpravu, aby zjistil, jak dokáže komunikovat s domorodci.\nPoslal do Holic svou první sbírku, druhou zaslal do města po své další výpravě (1873-1874). Třetí nejvýznamější expedice se konala roku 1875 - Holub se dostal až k Viktoriiným vodopádům. Celá 3. výprava trvala 1 rok a 8 měsíců. Po návratu přednášel a se svým společníkem Vojtou Náprstkem napsal knihu a těšil se pověsti celosvětově významného vědce.\nV roce 1883 se vypravil už na 4. výpravu i se svou osmnáctiletou manželkou Růženou. Tato velkolepá cesta měla vést od Kapského města až do Egypta, avšak v létě roku 1886 musela být předčasně ukončena kvůli boji s Mašukulmby. Holub ztratil většinu vybavení a sbírek, ale po návratu uspořádal spoustu přednášek a navíc velkolepou výstavu ve Vídni (1891) a v Praze (1892).\nSvou sbírku nabídl Národnímu muzeu v Praze, ale byl odmítnut. Proto své sbírky rozdal školám, ve kterých přednášel. Dr. Emil Holub, světově nejproslulejší Čech své doby, zemřel 21. února 1902 ve Vídni jako chudý a nemocný člověk.\nPokud byste se chtěli vypravit do Holic, nezapomeňte navštívit náš Památník Dr. Emila Holuba. Můžete také přispět pár "padíky" na renovaci muzea a přikoupení dalších Holubových sbírek...\nVizitka autorky článku na Alíkovi simik13\nMěsto Holice - oficiální web\nEmil Holub - www.quido.cz\nEmil Holub - internetová encyklopedie Wikipedie, česky\nAfrika očima Emila Holuba\nMapa Emila Holuba\nEmil Holub - první cesty cestovatele - Dětská tisková agentura\nPříspěvek z 11. listopadu 2008 ve 20:31.\nKosačka v něm napsal:\nno hele takhle sem z holic a teda moc velká po holubovi není !!!!jetli se chcete jet podívat do muzea tak mužete je sice malé ale pěkné!!!!a mimochodem bydlím vedle jeho puvodního baráku!!!!!\nPříspěvek z 11. listopadu 2008 v 11:14.\naidinera v něm napsal:\nReakce na Paulmw:\nkatka poláková ale moje baička z maminy strany je oslední rozená holubová\nPříspěvek z 9. listopadu 2008 v 18:43.\nReakce na aidinera:\na jak se jmenuješ celým jménem?


Novinky v ochraně osobních údajů aneb nařízení Evropské komise GDPR\nJednou z oblastí, které byla v poslední době věnována na poli evropské právní úpravy zásadní pozornost, je ochrana osobních údajů. Evropský parlament a Rada EU přijali Nařízení č. 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů (dále jen „Nařízení“), které je přímo aplikovatelné, závazné a účinné od 25. 5. 2018. Ačkoli se okamžik nabytí účinnosti Nařízení může jevit v současné chvíli ještě poměrně vzdálený, je nutno si uvědomit, že Nařízení ovlivní všechny zpracovatele osobních údajů a že zvláště vyhodnocení rizik a příprava na implementaci jeho jednotlivých ustanovení, zejména těch v Nařízení - na rozdíl od současného zák. č. 101/2000 Sb. o ochraně osobních údajů, ve znění pozdějších předpisů, (dále též „ZOOÚ“) - nově zakotvených, může být poněkud složitější a časově náročnější. Pojďme se tedy blíže seznámit se základními změnami a novinkami, které Nařízení přináší.\nMezi nově zařazené instituty patří zejména obecné rozšíření práv subjektů údajů (např. nové právo na to být zapomenut), rozšíření povinností správců a zpracovatelů (např. hlášení bezpečnostních incidentů), přístup založený na riziku (např. neustálé vyhodnocování rizik a jejich předcházení, povinná analýza rizik), nové instituty (např. pověřenec pro ochranu osobních údajů, kodexy chování) a vysoké sankce (např. pokuty do výše 4% ročního obratu celého koncernu nebo 20mil EUR).\nJak bylo již výše uvedeno, nově přijaté Nařízení, je přímo aplikovatelné a jeho důsledkem dojde k novelizaci ZOOÚ, ze kterého bude vypuštěna většina hmotněprávních ustanovení o ochraně osobních údajů, a ponechá si ve své dikci úpravu pravidel charakteru veskrze procesního – tedy např. stanovení pravomocí Úřadu pro ochranu osobních údajů (dále též „ÚOOÚ“) nebo řízení před ním. Většina práv a povinností, institutů a sankcí za přestupky, pak zůstane upravena pouze v závazném Nařízení.\nPřijaté Nařízení se dotkne téměř 99,9% všech zpracování osobních údajů a tím i téměř všech správců a zpracovatelů osobních údajů, kteří s takovými daty fyzických osob nakládají. Výjimku bude tvořit krom zpracování za účelem prevence, vyšetřování a odhalování trestných činů dle Směrnice Evropského Parlamentu a Rady EU 2016/680 pouze zpracování pro osobní či domácí potřeby (např. uchovávání jmen a čísel v adresářích, telefonech, fotoalba apod.) Pod působnost Nařízení pak budou spadat všichni správci, pokud zpracovávají data o osobách nacházejících se v EU, stejně jako v případě, že činnosti provozovny jsou prováděny na území EU.\nNařízení dále specifikuje, rozšiřuje a definuje základní pojmy, které jsou spojené s ochranou osobních údajů. Zejména s ohledem na současné hrozby ze strany internetu a kyberprostoru, stanovuje Nařízení za osobní údaj např. i e-mail osoby, IP adresu počítače nebo MAC adresu přístroje osoby. Zvláštní kategorií údajů rozumíme zejména osobní údaje týkající se zdravotního stavu osob, rasového či etnického původu osoby, vyznání, náboženství, politických názorů, sexuality či genetických nebo biometrických údajů o osobě.\nNařízení dále rozlišuje mezi správcem osobních údajů a zpracovatelem osobních údajů. Zatímco správce je ten subjekt, který určuje, „proč a jak“ se budou osobní údaje pro něj získávat, zpracovatel, zejména na základě smlouvy o zpracování osobních údajů, takové zpracování pro správce obstarává.\nOchrana osobních údajů dle Nařízení podléhá základním zásadám, které se prolínají celým systémem ochrany a které je nutno za každých okolností dodržovat. Tyto základní zásady jsou následující.\nZákonnost zpracování osobních údajů se projevuje zejména v nutnosti mít jeden z legitimních základů pro zpracovávání osobních údajů. Předchozí úprava, obsažená také v ZOOÚ, udávala jeden titul opravňující zpracovávat údaje, a tím byl souhlas subjektu. K tomuto pak zákon udával celkem 7 výjimek, kdy není souhlas nutný. Nařízení naopak stanovuje souhlas pouze jako jeden ze zákonných titulů, kdy dalšími jsou, souhlasu na roveň postavené: plnění smluvních povinností, povinnost stanovená zákonem, ochrana životně důležitých zájmů, subjektem zveřejněné informace, ochrana svých právních nároků, účely preventivního nebo pracovního lékařství, veřejný zájem či výkon veřejné moci, archivace apod. Dle doporučení Úřadu se má každý správce či zpracovatel v rámci nakládání s osobními údaji zaměřovat na využití legitimního titulu odlišného od souhlasu, jednotlivá data separovat tak, aby bylo možno s daty získanými na základě odlišných titulů nakládat nezávisle, popř. „pokrývat“ získaná data několika tituly zároveň (např. souhlas zaměstnance + pracovní smlouva).\nKorektnost, přesnost a transparentnost zpracování se promítá při zpracování zejména v těchto pravidlech: zpracovávat pouze data, která potřebuji; data jsou vždy přesná a aktualizovaná; faktický způsob, účel i titul odpovídá tomu tvrzenému; subjekt osobních údajů stručně, transparentně, srozumitelně, za použití jasných a jednoduchých jazykových prostředků, snadno přístupným způsobem informuji. Nařízení na rozdíl od ZOOÚ značně rozšiřuje informační povinnost správců a zpracovatelů. Doporučováno je pak zejména zakotvení tzv. multilayer policy, tedy vícevrstvé politiky, kdy jednotlivé informace jsou uváděny „ve vrstvách“. Obecné informace jsou dostupné všem osobám a při postupném odkrývání a zobrazování dalších informací je každý informován více podrobně (např. typicky odkaz ve všeobecných obchodních podmínkách na webové stránky apod.).\nÚčelovost zpracování osobních údajů se projevuje v důrazu právě na účel. Tento musí být vždy stanoven před zpracováním jednotlivých údajů, a to ve vypracovaném Záznamu o činnostech zpracování. Tyto Záznamy svým způsobem nahrazují dosavadní povinnou registraci u ÚOOÚ. Správce i zpracovatel je povinen vést Záznamy pro každý okruh zpracovávaných osobních údajů a víceméně odpovídá rozsahem informacím, které byly zveřejněny v registru. Tyto Záznamy jsou zpracovávány před samotným zahájením nakládání s osobními údaji a obsahují kromě základních údajů o správci také účel zpracování, kategorie subjektů a osobních údajů, lhůty nebo důvody pro výmaz, popis zabezpečovacích opatření, kategorii příjemců údajů apod. Ačkoli Nařízení stanovuje výjimku, že tyto Záznamy není nutno vypracovávat v podnicích, které zaměstnávají méně než 250 osob, díky dalším výjimkám z této výjimky (zvláštní kategorie údajů, riziko, nepříležitostné zpracování apod.) nemá téměř žádný správce či zpracovatel možnost zaměstnaneckou výjimku na sebe vztáhnout a Záznamy nevypracovávat.\nZásada minimalizace údajů se projevuje zejména v povinnosti správce shromažďovat pouze takové množství a takové informace, které jsou přiměřené, relevantní a omezené na nezbytný rozsah a účel. Každý správce či zpracovatel je povinen zakotvit do svého systému programy, instituty nebo upozornění, aby vždy docházelo k „vyčištění“ databází nebo seznamů v době, kdy další uchování údajů už není nezbytné. Zároveň je nutno dodržovat zásadu omezení ukládání a na ni navazující nutnost smazat nebo anonymizovat získaná data (např. za pomoci šifrování, pseudonimizace apod.)\nBezpečnost a důvěrnost ukládaných údajů musí být zajištěna za využití dostatečných a vhodných technických a organizačních opatření, aby nedocházelo k protiprávnímu zpracování, nakládání, zcizení, zničení nebo poškození osobních údajů. Takovými opatřeními rozumíme např. specializované bezpečnostní softwary, stanovení okruhu osob manipulujících s údaji, mechanické překážky, přihlašovací údaje apod.\nMimo výše uvedené je každý správce či zpracovatel povinen do svého systému zakotvit taková pravidla, opatření a systémy, aby byla vždy dodržována práva subjektů, kterými jsou:\nprávo dostat informace o zpracování osobních údajů, včetně informací o příjemcích, a to v souladu se zásadou transparentnosti, právo na přístup k osobním údajům – správce je povinen poskytnout subjektu bezplatně kopii veškerých osobních údajů, které o něm shromažďuje,právo na opravu a výmaz, právo být zapomenut – na žádost subjektu musí být data aktualizována či opravena nebo neprodleně vymazána a zároveň musí být vymazána i z historie, odkazů, kopií, databází apod., výmaz se netýká těch dat, která jsou nutná pro uplatňování nároků apod. právo na omezení zpracování - na žádost subjektu je zpracování omezenoprávo na přenositelnost osobních údajů – správce je povinen údaje zpracovávat tak, aby z nich mohl být pořízen strukturovaný, běžně používaný a strojově čitelný výpis, který následně může být poskytnut jinému správci či zpracovateli osobních údajů, a to v případech, kdy jsou data zpracovávána na základě smlouvy nebo souhlasu subjektu a jsou automatizovaná, právo vznést námitku – subjekt má právo, v případě, že jsou údaje zpracovány na základě oprávněného zájmu správce nebo z důvodu veřejného zájmu, vznést námitku zpracování, se kterou se musí správce vypořádat, právo nebýt předmětem automatizovaného rozhodnutí, právo podat stížnost, domáhat se soudní ochrany a náhrady újmy.\nJedním z nových institutů, které nařízení přináší a které je schopno přinést správcům nemalé komplikace, je povinnost správce či zpracovatele ohlašovat ÚOOÚ případy porušení zabezpečení osobních údajů, kterými se rozumí takové porušení, které vede k neoprávněnému nebo protiprávnímu zničení, změně, ztrátě nebo poskytnutí či zpřístupnění uložených nebo zpracovávaných dat. Za neohlášení porušení hrozí správci či zpracovateli vysoké pokuty (2% celkového ročního obratu nebo 10 mil EUR).\nDalší novinkou je zavedení funkce pověřence pro ochranu osobních údajů, který funguje jako styčný bod mezi správcem, subjektem údajů a ÚOOÚ. Tento bude zřizován buď dobrovolně, nebo povinně, a to v případech, kdy je správce orgánem veřejné moci, hlavní činností správce je rozsáhlé zpracování zvláštních kategorií údajů (zdravotní stav, vyznání atd.) nebo pravidelné a systematické monitorování (sociální sítě, cílená reklama apod.).\nDalší novinkou, kterou Nařízení přináší, je několik možností, jak doložit plnění povinností správce a zpracovatele vyplývající z Nařízení. Jednou z možností je připojit se k obecným vypracovaným Kodexům chování. Tyto Kodexy si vytváří sám správce nebo zpracovatel, ale podléhají schválení ÚOOÚ a zakotvují hlavní pravidla chování při nakládání s osobními údaji. Dodržování takových Kodexů je pak pravidelně ÚOOÚ monitorováno. Další možností je pak vydání Osvědčení o ochraně osobních údajů, kdy dozorový orgán nebo jím akreditovaná společnost vydá potvrzení o splnění veškerých povinností plynoucích z Nařízení ze strany správce nebo zpracovatele. V současné chvíli ÚOOÚ pracuje na zavedení jednotného systému podmínek k získání akreditace pro společnosti a připravuje školení a veškeré nutné podklady.\nZávěrem nezbývá než podotknout, že ačkoli účinnost Nařízení nastane až za poměrně dlouhou dobu, je nutno provést některé kroky k implementaci Nařízení co nejdříve. Správci a zpracovatelé musí vynaložit úsilí k tomu, aby provedli řádnou analýzu současného stavu svých systémů, zakotvili řádně fungující a účinné softwary a bezpečnostní opatření, vypracovali dokumentaci nutnou k naplnění povinností plynoucích z nařízení a popř. začali s hledáním vhodných kandidátů na pověřence.


FOTO: Vzpomínka na založení učňovského školství se vrátila do Děčína - Děčínský deník\nDěčín - Vzácnou návštěvu přivítala v pátek střední škola v Ruské ulici v Děčíně. Odhalit vzpomínkové obrazy sem totiž přijela rodina spoluzakladatele učňovského školství v Děčíně Bohuslava Jindry. Zároveň tu oslavila jeho nedožité 110. narozeniny.\nRodina spoluzakladatele učňovského školství navštívila Střední školu řemesel a služeb v Děčíně.Foto: Deník / Vepřovská Jitka\nTablo učitelského sboru původní učňovské školy a fotografie spoluzakladatele učňovského školství a učitele strojírenství Bohuslava Jindry visí ve vestibulu nynější Střední školy řemesel a služeb v Děčíně. Škole je věnovali jeho synové, vnoučata a další členové rodiny.\nPřibližně desítka členů rodiny se v rámci návštěvy školy společně s nynějším zástupcem ředitele školy Dušanem Balským vydala na prohlídku třídy, která se k Bohuslavu Jindrovi pojila.\n"Tak vás vítám, žáci, v učebně strojírenství a laboratoří," prohlásil při vstupu do jedné ze tříd syn Vladimír Jindra zřejmými slovy svého otce.\nPři prohlídce dalších prostorů školy také zavzpomínal, jak část budovy školy byla koncem války zničena. Tehdy sem totiž dopadla jedna z leteckých pum.\nNásledně se rodina přesunula zpět do vestibulu školy, kde na ni čekalo občerstvení, které připravili studenti. S přípitkem synové Vladimír a Bohuslav a vnoučata Vladimír a Janeta podepsali vzpomínkový text, který škole přenechali společně s obrazy. Ten sepsal syn Vladimír, přede všemi jej však přečetl jeho bratr Bohuslav, který je podle slov rodiny svému otci velice podobný. Poté si slovo převzala vnučka Janeta Benešová.\n"Chtěla bych poděkovat zástupci ředitele, panu Dušanu Balskému, a vedení školy, když pan ředitel na mé zavolání řekl ano. Takže pojďme oslavit dědovy narozeniny. Víme, že sem patřil a jsem ráda, že tady ta vzpomínka je," projevila vděk Benešová.\nBohuslav Jindra se narodil v roce 1907. V květnu roku 1945 se se svou rodinou do Děčína přistěhoval z Vlašimi. Tady nejprve pracoval jako mistr nástrojárny a naučil se ovládat špičkové měřící a obráběcí stroje. V září toho roku nastoupil jako zástupce ředitele otevřené učňovské školy, kde začal s kolegy po opravě zničené části budovat školu pro první poválečné učně.\nBohuslav Jindra začal na škole vyučovat technologii. Aby získal potřebné vybavení laboratoří, ve svém voze Aero 30 objížděl podniky v severních Čechách. Během krátké doby mikroskopy, tvrdoměry a závitoměry obdržel.\nV roce 1948 se rozhodlo o zakládání Odborných učilišť státních pracovních záloh (OUSPZ), a tak vzniklo odborné učiliště na Dělnické ulici v Děčíně pod číslem 8 pro obor nástrojař, zámečník a soustružník. Pro výuku Bohuslav Jindra zajišťoval obráběcí stroje a navštěvoval strojírenské podniky v Děčíně, Tisé, Jedlce, Benešově nad Ploučnicí, Varnsdorfu a v Liberci.\n"Pamatuji se, že jsme z Jablonce nad Nisou přivezli nejmodernější mikrometrovou souřadnicovou vrtačku, radiální vrtačku, frézy, brusky, soustruhy a další," uvedl ve vzpomínkovém textu syn Vladimír Jindra.\nVe vybaveném OUSPZ 8 tak vyráběli součástky pro výzkumné ústavy v Praze a podniky v Děčíně a okolí. Jedním z úspěšných absolventů, kteří z učiliště vycházeli, byl i herec Jiří Zahajský.\nV roce 1970 se Bohuslav Jindra stal krajským školským inspektorem pro odborná učiliště. Jako inspektor pracoval až do odchodu do důchodu, do své "učňovky" se ale vracel až do své smrti. Zemřel v červenci roku 1979.


Zkušenosti s Mitsubishi Lancer - Sauto.cz\nAktuální nabídka inzerátů Mitsubishi Lancer\nZkušenosti majitelů s Mitsubishi Lancer\nMišák 2,0 Sportback, 105 KW, DI-D\ntak sedačky vyhřívá :-) , akorát nám trvalo než jsme na to přišli.\nAuto už mám dva roky, jezdí neúnavně úžasně. V letošní zimě skvěle sedí, spotřebou dokáže jít i na 5l/100.\nlenka.motysova, 10.01.2019 v 15:04 kladná recenze\nmám ho už rok a je dokonalý na trati. Po 25 letech můžu říct, že si jízdu užívám každý den do práce a zpět, cca 50 km.\nakceklerace, stabilita při jízdě, v zatáčkách sedí, spotřeba cca 6l/100 km, pohodlné sedačky, kufr pro sportback prostorný, utajený klenot pro zloděje\nnevyhřívá sedačky, rádio nemá připojení na usb, opěrka pro řidiče by mohla být víc vpředu\nlenka.motysova, 04.04.2018 v 09:44 kladná recenze\nLancer 1,6 Sportback, invite, 2010\nKrásný design, perfektní svezení za přijatelnou cenu- nic pro škodovkáře\nvnější i vnitřní provedení\nsportovní podvozek, drží dobře na silnici\nspotřeba kolem 6l v zimě\nje jich málo a nekradou se\nplno místa pro celou osádku\nmotor MIVEC záběr od 1300 do 7000 otáček\nneplnohodnotná loketní opěrka\nmalý zavazadlový prostor- ale kvůli tomu se toto auto nekupuje\njosef.goebel, 16.02.2014 v 00:07 kladná recenze\n1,6 mivec r. 2013 sportback\nAuto používám na cestu do práce, jezdím denně 100 km sám. Proto jsem nechal předělat na LPG a vejdu se s pr. spotřebou na počítadle pod 8l. Je to rozumná volba mezi naftou a benzínem, vzhledem k údržbě a provozním nákladům. Když potřebuji zrychlení, musím podřadit na 2 - 3 ku i v rychlostech kolem 70 km v h. Je to auto pro 2 s malým kufírkem. I když vzadu pro 2 osoby je dost pohodlného místa. Při 4 lidech těžší váhy (100 kg) jde auto na doraz při přejezdech nerovností. Vyniká sportovním netradičním vzhledem a dravostí. Sportovního ducha nezapře, ale závoďák to není. Pořídit si myšáka je srdcová záležitost.\nsportovní vzhled, dnes se odlišuje od korejců a škodovek\nstabilní na silnici\npoměrně dobré ceny za servis\nvolant posuvný pouze v jedné ose\nnelze si opřít ruku při řízení ani o opěrku ani o dveře\nčlověk musí kontrolovat prostor u předního sloupku a za zrcátkem, které je dost velké a brání výhledu\nhůře se mi hledá pozice za volantem\nslanda, 03.01.2014 v 11:13 kladná recenze\nNo jezdit do práce? Tak to bude tak za 8 l u benzinu..ale žádná hitparáda...Kdo chce mišáka tak se moc na spotřebu dívat nedá...Je to sporták..Mám 1.8 i ale mohla tam být ekonomická 6-ka pro dálnici. Dá se jet v průměru i za 6,5 ale to není jízda hodná tohoto auta.\nrychlý pružný vůz\n-robusné sloupky i zp. zrcátka, takže když chceš sedet hodné dolu, tak bacha na stranové mrtvé uhly\n-kola 205 hážou blato po celém boku,auta.. hodí se zástěrky jinak myješ a myješ\n-nékteré kov.součásti mot.prostoru nejsou pokadmiovány..šrouby,trubky a pod.což hned koroduje nebo oxyduje\n-malý kufr...na to jak je to robusné auto\n-hlučný ale dost nevýkoný ventilátor topení,\ncitrom, 30.05.2013 v 20:49 neutrální recenze\nDobrý den jen bych se chtěl zeptat, když majitel píše auto nikdy jeté závodně.Proč není klasická ruční brzda a proč je kapota na závlačky a ne originální? A myslím si že tento vůz je tak výkonný, že u něj už není potřeba zvyšovat výkon leda by s ním nikdo jezdil závody.\nkubanusek, 05.12.2012 v 18:46 neutrální recenze\nZdravim, chtěl bych se zeptat nějakého odborníka jak je to s timto autem, chtěl bych ho jako povoz do práce, denně najezdím cca 20km. Nevíte jak je to se spotřebou a poruchovostí popř. náklady na provoz cena náhradních dílů. Díky\nrozhoduji se mezi Mišákem, Scoutem a Octavia RS II\ncaplinho, 13.11.2012 v 23:18 neutrální recenze\nDobrý den, opet Mužeme dokoncit dohodu v maximálne 3 dny. Jak jsem vám rekl, že auto je tady v Británii pripraven k dodání k Vám domu. Vzhledem k tomu, auto je již uložen na dorucovací služby, budou zabývat celou transakci. Je to velmi jednoduché, použil jsem je predtím a já jsem 100% spokojený s jejich službami, protože chrání nás oba (kupujícím a prodávajícím). Budou také zpracovávat prenos dokumentu. Jak už jsem rekl, budu platit dane dodání. Dovolte mi vysvetlit, jak to funguje: Nejprve budu potrebovat vaše celé jméno a adresu, kam chcete umístit vozidlo dodáno spolu s telefonním císlem. Poté, co jsem si tuto informaci jsem ji predá dorucovací služby a budu iniciovat transakci. Oni Vás bude kontaktovat s fakturou a platební príkazy. Pak budete muset poslat platbu do jednoho ze svých agentu. Poté, co obdržíte potvrzení o zaplacení zacnou dodávky a získáte auto maximálne 3 dny. Budete mít 5 dnu kontrolní období pro testování vozu seznámit s doklady, a rozhodnout, zda chcete zachovat nebo ne. Pouze pokud se rozhodnete, aby jej po vás zaregistrovat na své jméno dorucovací služby mi poslat peníze. Pokud se rozhodnete, aby jej mužete poslat zpet zdarma, a oni budou dávat své peníze zpet ve stejný den. Pokud souhlasíte s podmínkami a cenou prosím, napište mi své jméno a príjmení, úplnou dodací adresu, kam chcete, abych lod auta a telefonní císlo, abych mohl zacít transakci u lodní spolecnosti. Dekuji vám, Paul ----- Original Message ----- From: Ales Michna Sent: 11/27/11 12:10 AM To: Paul Williamson Subject: Re: Re: Sauto.cz - poptavka vozu Mitsubishi Lancer, 300000 Zadejte adfresu kam se mužu zajet podívat na vuz popřípadě hned zaplatit a odvíst\nAlesMichna, 27.11.2011 v 22:30 neutrální recenze\nRe:Mitsubishi nebo Hondu ???\nbuba.nyvlt - Jak můžete napsat Hondu ne? Že to kupují jen lidi co se o auta nezajímají? Tady jde vidět, že autům vůbec, ale vůbec nerozumíte. Už jen tou radou Cruze a hlavně toho Rencka!!!Jinak bych spíš doporučil Accorda. Ale pokud je výběr mezi City a Lancerem, šel bych do Lancera, jasná volba. P.S mám sedmičkového Accorda, montováno v Japonsku, Je to jen přebrandovaná Acura TSX, čili prémiová značka a neznám člověka co by na to auto nadával. A kvalitativně je jinde než tyto nové, které se už dají považovat za spotřebák. Takže pokud vyloženě nechcete nové, tak bych se zkusil podivat i tímto směrem.\np.e.p.e, 16.08.2011 v 12:03 neutrální recenze\nDobře tak v tom případě,bych si vzal lancer nebo ten cruze teď co už to není jen daewoo s jiným znakem na kapotě,tak jsou i kvalitní.Sám osobně mám cruze a sem s ním spokojen.Taky sem se rozmýšlel jestli si nemám vzít lancera,ale byl dražší asi o 60 000Kč.Nyní mám najeto asi 65 000KM a zatím žádná porucha máme ho v červené se sedmnáctkama a vypadá fajn,ale co je důležitější,že jen liji benzín a jedu...\nbuba.nyvlt, 05.08.2011 v 09:56 kladná recenze\nTak nemůžem asi srovnávat Hondu a Renaulta? To já zase koukam po autě, které bude nadprůměrně spolehlivé a kvalitní a u Renaultu mě to přijde dost odvážné tvrzení. Co jsem se tam doslechl tak Japoncí jsou néjlepší výrobví a jsou i néjkvalitnější a néjspolehlivější.\nBaumruk4, 28.07.2011 v 09:22 neutrální recenze\nDobrý den jestli se rozmýšlíte pouze mezi těmito dvěma automobily tak bych jednonačně zvolil lancer...z výběru je celkem jasné,že chcete sedan zkuste se poohlédnout také po chevroletu cruze nebo renaultu fluence popřípadě,že bych se zmýlil je tu i cruze hatchback a megáne.Každopádně hondu ne.city je málo prodávaná honda kupují si ji jen starší lidé(důchodci)kteří se o auta moc nezajímají,ale lancer,cruze nebo fluence už jsou vyšší třída...to si myslím já,ale nikomu nevyvracím,že on by třeba radši hondu.\nbuba.nyvlt, 27.07.2011 v 11:41 kladná recenze\nMitsubishi nebo Hondu ???\nPotřeboval bych poradit od majitelů obou těchto vozů. Rozmýšlim se mezi Mitsubishi a Hondou. Konkrétně Hondou City. Rád bych slyšel naše nározy co se týče jízdních vlastností, hlavně spolehlivosti a kvality na obě tyto auta v porovnání. Opravdu nevím k čemu se více přiklonit. Na Hondě mě odradilo, že se prý montuje v Turecku. Což mě moc přesvědčivosti nepřidalo. Poradte?\nBaumruk4, 10.07.2011 v 10:50 neutrální recenze\nMaxforce, 23.06.2011 v 00:18 neutrální recenze\nNavštiv tuhle stránku http://www.mitsubishiclub.cz ohledně Mišáků ti tam odpoví na každý dotaz.\nCjuc, 17.06.2011 v 22:22 neutrální recenze\nAhoj, potenciálně ve výběru příštího sportovního vozu přemýšlím o novém nebo zánovním Lanceru EVO X. Rád bych se dozvěděl od majitelů tohoto typu a typů předchozích jejich zkušenosti - na co si dát pozor, na co vozy trpí, jaká je životnost stěžejních komponentů,... prostě pár slov kdyby někdo mohl, ať tu ztratí, díky.\nMaxforce, 14.06.2011 v 16:29 neutrální recenze\nHej nevíte někdo kolik je maximální rychlost tohoto krásného vozu??\ndominik.trampota, 30.05.2011 v 14:16 neutrální recenze\n1,5 glxi r.v.1990\nNaprosto úžasný auto , mám ho půl roku - koupil jsem ho protože jsem potřeboval v něčem jezdit než mi opravěj jiný. A můžu vám říct - tihle starý japonci za cenu otřískaného favorita jsou super káry , dobře vybavený a neskutečně spolehlivý. Za celou dobu servis celkem 0 korun a to jsem s ním najel 10 tisíc kilometrů. Denně v provozu, žádnej rez , skvělý auto. Nerad se s ním budu loučit a vzpomínat budu jen v dobrém, ale dvě auta živit nemůžu... kdyby někdo chtěl tak za 12 tisíc je k mání ... na mailu.\nmilansuska, 19.05.2011 v 22:13 kladná recenze\nmitsubishi LANCER 1990 1,5glxi 66kw\nSice sem uz na tomto aute menil uz skoro vsechno,převodovka řidici jednotka rozdelovac kotouce ramena komplet vyfuk stahovani oken rozvody poloosy...Bylo toho dost ale auto me vzdy privezlo a odvezlo mam ho uz 9 let ma najeto 250000 zatim se jeste drzi.Mohu jen doporucit!\nmatesss24, 08.05.2011 v 20:35 kladná recenze\nchlapci myslim si ze evo je silnejsi nez subaru impreza ale vetsina rika ze ne tak kdo ma teda pravdu .. evo je krasne auto a chtel bych ho zivote vlastnit ale to bych musel trochu vic vydelavat nez ted\nciperapeta, 15.12.2010 v 18:22 neutrální recenze


Mýty o opalování: voděodolný krém vodě neodolá - Vitalia.cz\nVitalia.cz » Zdraví » Lékárna » Mýty o opalování: voděodolný krém vodě neodolá\nTereza Víchová 19. 6. 2015\nMazat, mazat, mazat – je jednoduché pravidlo pro celé léto, které se týká opalování. Mažte se krémy s vysokými faktory a nevěřte stoprocentní voděodolnosti nebo slunečníku. Nebo se mažte samoopalovacími krémy a na slunce nechoďte.\nPřestože bývala bílá kůže dlouhá staletí ukázkou blahobytu, „osmdesátky“ všechno změnily. Kdo se měl dobře, mohl k moři. Kdo se od něj vrátil, nasadil bílé tílko, bronzové nohy natřel olejem, aby barvu zdůraznil, a hrdě přijímal poklony „kde jste byli, jste nádherně opálení!“ Přes všechna varování dermatologů se opalujeme dál, protože nám to jednoduše sluší víc, než „tvarohová“ barva. Jenže v těch „osmdesátkách“ jsme toho tolik neriskovali. A za šlápnutí vedle můžeme platit i za dlouhou dobu.\nSlunce nového tisíciletí\nČím to, že nás maminky mazaly Indulonou a spálená kůže se objevila jen výjimečně?\n„I přes to, že přímý vliv lidské činnosti na klima a na jeho destruktivní změny stále nejsou přesně potvrzeny, běžné používání halogenových látek a jejich sloučenin (zejména freonů v lednicích a klimatizacích) mělo za následek ubývání ozonu ve stratosféře. Tyto látky totiž blokují jeho vznik ve stratosféře, a tím pádem jsme nedostatečně chráněni proti škodlivému ultrafialovému záření,“ vysvětluje meteoroložka Ing. Dagmar Honsová Ph.D. (www.nebenadhlavou.cz). „Přitom se tento škodlivý vliv na úbytek ozonu projevuje se zpožděním i několika desítek let. Proto si i dnes, když už došlo k pozastavení vypouštění škodlivin do atmosféry, musíme dávat na škodlivé záření a zeslabení ozonové vrstvy větší pozor než v osmdesátých letech.“\nMýtus č. 1 – Přípravku s vysokým ochranným faktorem stačí méně\nUž jsme kapitulovali a starý dobrý Nubian vyměnili za přípravky s vyššími ochrannými faktory, především na dovolené k moři. Ale šetříme, vždyť padesátka jistě vydrží na pleti dlouhé hodiny a stačí troška. První chyba:\n„Rozhodně není pravda, že krém s vysokým faktorem můžete nanášet jen ráno a jen jednou denně. Žádný krém není samospásný a nezáleží přitom, jak vysoký má faktor. Každý krém by se měl nanášet zhruba půlhodinu před tím, než bude pokožka vystavena slunci, a měl by se obnovovat jednou za hodinu až dvě,“ radí dermatoložka kliniky Mediestetik MUDr. Olga Shalamová.\nMýtus č. 2 – Voděodolnost\nLogickou úvahou je přesný výklad toho slova, ale pozor. V praxi to znamená, že jednou se vykoupat můžete a krém to úplně nesmyje, ale to je tak všechno (a neutírejte se):\n„Žádný krém není voděodolný trvale. Ano, může vás ve vodě ochránit po určitou dobu, ale ta se zpravidla počítá maximálně v desítkách minut a rozhodně ne v hodinách,“ upozorňuje dermatoložka. „Na tyto krémy má taktéž vliv použití osušky po koupání. Nevěřte všemu, co se píše na obalu, a nepodceňujte sílu slunce. Mazat se u vody – i voděodolným krémem – musíte zhruba jednou do hodiny.“\nMýtus č. 3 – Slunce neopaluje přes sklo, mraky nebo slunečník\nV klidu si užijte knížku u koktejlu v baru, nemusí vám po ní stékat čůrky potu v poledne u moře.\n„Není pravda, že slunce neopaluje přes sklo nebo přes mraky. Opálí vás úplně stejně, protože běžné sklo v žádném případě nechrání před UV paprsky. Proto existuje například tzv. driver’s tan neboli řidičské opálení, což je anglický termín pro situaci, kdy mají řidiči po delších jízdách autem často spálené hřbety rukou a předloktí, případně oblast od stehen ke kolenům,“ uvádí na pravou míru MUDr. Shalamová.\nMýtus č. 4 – Samoopalovací krémy chrání před UV zářením\n„Samoopalovací krémy nejsou to samé, co krémy opalovací,“ říká dermatoložka. „Velká většina z nich žádné faktory ochrany proti UV záření nemá a rozhodně je tak nesmíte používat stejně jako krémy opalovací. Samoopalovací krémy slouží k domácímu použití a dodržujete-li pravidla jejich aplikace, jsou v zásadě bezpečné.“\nSamoopalovacím krémem tak neriskujete, pokud ho nepoužíváte na slunci pro znásobení účinku a ještě tmavší barvu. Jediné, co z něj hrozí kromě typické „vůně“, jsou skvrny z nesprávné aplikace na kůži a trochu ušpiněné oblečení.\nZa přípravky „nové generace“ se dají označit samoopalovací nástřiky v salonech krásy. I když má někdo výhrady k výsledné barvě kůže a zdá se mu nepřirozená, rozhodně neriskujete vrásky ani předčasné stárnutí kůže. Můžete si dopředu vybrat z několika odstínů a opálení ze speciální „sprchy“ vám vydrží více než týden.\nMýtus č. 5 – Častěji se namazat nízkým faktorem znamená více se opálit\nPro koho tedy vlastně jsou ony „čtyřky“ nebo „šestky,“ které z regálů drogerií ještě nezmizely (i když v lékárně na ně od renomovaných značek nenarazíte, tady se začíná na „desítce“)? Jsou spíš reklamním trikem, pro použití v sedm večer, nebo pokud jste šťastlivec s tmavou pletí, který navíc zrovna strávil dva týdny u moře.\nPokud se chcete zbavit strachu, že se přes vysoký ochranný faktor neopálíte, kupte si nižší. Ale počítejte s vysokou spotřebou: „V zásadě není rozdíl v tom, zda se mažete častěji nižším faktorem nebo méně častěji faktorem vyšším. Mazat byste se ovšem měli v každém případě, a to dostatečně často vzhledem k faktoru krému, který používáte, a k prostředí, ve kterém se nacházíte,“ podotýká dermatoložka. Podle této rovnice šestku u moře z ruky neodložíte a bude vás chránit v řádech minut, což je poněkud nepraktické. A opálíte se úplně stejně jako pod vyšším faktorem přípravku.\nMýtus č. 6 – Solárium je nejlepší příprava na moře\nNa to zapomeňte, stačí se u moře chovat „rozumně“, jiné přípravy netřeba:\n„Velké množství dermatologů solárium poměrně ostře odsuzuje, protože čistě kvůli estetickému efektu vystavuje pokožku zbytečné zátěži. Dehydratuje ji, tedy vysouší, a urychluje její stárnutí. Vrásky a svraštělá pokožka se tak mají tendenci u nadšených uživatelů solárií objevovat mnohem dříve, než u lidí, kteří v soláriu nikdy nebyli,“ varuje MUDr. Shalamová.\nPravidla výběru opalovacích přípravků\nVyhoďte nekompromisně všechny loňské poloprázdné tuby a kupte si nové opalovací přípravky.\nPečlivě prostudujte etiketu výrobku – označení OF je pouze obecné. Hledejme výrobky, kde je označená zvlášť ochrana proti UVB záření – to způsobuje spálení. A také ochrana proti UVA záření – to způsobuje dlouhodobě vyšší riziko kožních onemocnění.\nVybavte se dostatečným množstvím – i krému s vysokým ochranným faktorem nanášejte dost – průměrně šest plných kávových lžiček na tělo.\nVyzkoušejte novinky – přípravky podporující tvorbu melaninu, které umožňují intenzivnější opálení i přes vysoký ochranný faktor.\nZávozník již dnes neexistuje... Poslední byl zřejmě Otík.


Gymnázium a SOŠPg Jeronýmova\nfakultní škola Přírodovědecké fakulty Univerzity Karlovy\nSOŠPg – Předškolní a mimoškolní pedagogika\nJergym v médiích\nSpolek přátel JERGYM, z. s.\nJergym jazykům otevřený\nPodpora výuky na SŠ\nJergym se vzdělává\nHistorie a proměny školy\nKvinta / 1. ročník\nSexta / 2. ročník\nSeptima / 3. ročník\nOktáva / 4. ročník\nKvinta / 1.ročník\nVýtvarné akce a projekty\nMaturity z Vv\nVolitelné předměty – SEMINÁŘE\nRezervace učeben INF\nRedakční systém WP\nNacházíte se zde: Home / 2019 / Duben\nArchiv článků podle data: 04 / 2019\nVítězství v krajském kole chemické olympiády\nAutor Alena Havlíková, 30.4.2019\nV úterý 30. dubna byla účast našich studentů v krajském kole chemické olympiády kategorie B korunována vítězstvím. Celý článek »\nNové číslo Jégéčka\nAutor Žaneta Horanová, 29.4.2019\nPo dvou měsících vychází další číslo studentského časopisu Jégéčko. Největší podíl na jeho realizaci mají studenti současné kvarty, a to především Eliška Loumová, která je autorkou nového grafického zpracování. Nově je časopis plný autorských uměleckých textů, nikoliv publicistiky. Vychází v nákladu 20 kusů, v papírové i elektronické podobě – ZDE ke stažení..\nJiří Zlámal ze septimy je úspěšným řešitelem ústředního kola Zeměpisné olympiády\nAutor Marek Dlouhý, 26.4.2019\nÚstřední kolo se konalo na Přírodovědecké fakultě UK v Praze ve dnech 25. a 26. dubna. Celý článek »\nAbsolventi českého znakového jazyka\nAutor Jindřiška Vaněčková, 17.4.2019\nPo roce opět noví absolventi. Celý článek »\nStudenti předškolní a mimoškolní pedagogiky vyrazili za poznáním. Celý článek »\nProgram tříd – pondělí 15. dubna 2019\nAutor Jiří Vydra, 5.4.2019\nProgram tříd 15.04.2019\nBiologická olympiáda – okresní kolo kategorie C\nAutor Jitka Šibravová, 16.4.2019\nV úterý 16. dubna se v DDM Větrník konalo okresní kolo Biologické olympiády pro žáky 8. a 9. tříd základních škol a odpovídající ročníky víceletých gymnázií. Vítězství a postup do krajského kola vybojoval Martin Břečka z kvarty, který předvedl famózní výkon, když v celé soutěži ztratil pouze 8 bodů z celkových 167.\nAutor Šárka Frintová, 11.4.2019\nÚspěšná reprezentace našich studentů v okresním kole matematické olympiády.\nOkresní kolo fyzikální olympiády\n2. místo v okresním kole fyzikální olympiády.\nBiologická olympiáda – okresní kolo kategorie D\nAutor Jitka Šibravová, 10.4.2019\n10. dubna se v DDM Větrník konalo okresní kolo Biologické olympiády kategorie D pro 6. a 7. třídy základních škol a odpovídající ročníky víceletých gymnázií. Skvělé 2. místo vybojovala Eliška Krausová ze sekundy. Pouze o půl bodu za ní skončil na 3. místě její spolužák Matěj Maršík.\nPostup do celostátního kola Olympiády v českém jazyce\nAutor Dana Jadrná, 4.4.2019\nVe středu 3. 4. 2019 se v krajském kole Olympiády v českém jazyce umístila na 2. místě naše studentka Hana Pelikánová. Toto skvělé umístění opravňuje k účasti v celostátním kole, které proběhne ve dnech 19. až 25. června. Celý článek »\nChemická olympiáda – Eliška Novotná na 3. místě v kraji\nAutor Alena Havlíková, 4.4.2019\nVe čtvrtek 4. dubna se utkali na našem gymnáziu studenti 1. a 2. ročníků ve znalostech z chemie. Celý článek »\nVítězství v soutěži Zooriskuj!\nAutor Jitka Šibravová, 3.4.2019\nVe středu 3. dubna se konalo finále soutěže Zooriskuj!, která je zaměřena na znalosti o ZOO Liberec. Tým žáků ze sekundy ve složení Eliška Krausová, Matěj Maršík a David Vedral zvítězil a Martin Břečka, Jiří Rulík a Tomáš Hála z kvarty obsadili 2. místo.\nCo se děje v úlu?\nAutor Štěpán Holý, 3.4.2019\nStudenti primy navštívili v pondělí 1. 4. ekocentrum Střevlík v Hejnicích a absolvovali zde výukový program „Co se děje v úlu.“\nPřehled povolenýck kalkulaček ke státní maturitní zkoušce z matematiky\nAutor Petr Pajerský, 3.4.2019\nPovolené typy kalkulaček k maturitě z matematiky. Aktualizováno ke květnu 2018. Přijďte do kabinetu matematiky, abyste si kalkulačku, kterou chcete použít k maturitní zkoušce, zapsali. Stejnou budeme očekávat při kontrole v den Vaší maturity.\nPřehled kalkulaček ke státní maturitě\nMísta paměti – Sametová revoluce 1989\nAutor Jan Divišek, 29.4.2019\nVe spolupráci s katedrou historie přírodovědně-humanitní fakulty TUL absolvovali žáci kvarty dějepisnou procházku v rámci projektu Místa paměti. Celý článek »\nTřídní schůzky 24. 4. 2019\nAutor Jaroslav Šťastný, 15.4.2019\nPozvánka na třídní schůzky 24. 4. 2019 Celý článek »\nUdržitelný rozvoj na Jergymu\nAutor Jan Divišek, 26.4.2019\nV pátek 26. 4. naši žáci absolvovali besedu o udržitelném rozvoji.\nNové pomůcky ve fyzice\nAutor Robert Horan, 11.4.2019\nDíky nové 3D tiskárně se rozrůstá sbírka pomůcek pro výuku fyziky. Celý článek »\nKutná Hora – za poznáním světového kulturního dědictví\nAutor Renata Němcová, 22.4.2019\nVěděli jste, že na území naší republiky se nachází skvost světového kulturního dědictví, který mezi výjimečné památky zařadila mezinárodní organizace UNESCO? Tímto skvostem je Kutná Hora, jedno z nejvýznamnějších českých královských měst. Bohatství středověké Kutné Hory plynulo z těžby stříbra. Udělat si představu o tomto bohatství se ve středu 17. 4. 2019 vydali studenti tříd Sexty, 1.M a 3.A. Celý článek »\nFacebook a Instagram Jergymu\nMotto školního roku 2019/2020\n"Máš-li odvahu prohrát,\npotom dozajista uspěješ.“\nPovinnou maturitu z matematiky:\nponechat jen pro gymnázia a lycea\nponechat pro všechny SŠ\nNic z 15.8.2020 na 21.8.2020.\nKalendář publikovaných článků\nCopyright © 2020 Gymnázium a SOŠPg Jeronýmova.\nPowered by WordPress and PJ.


Pánské hodinky Casio Edifice EFA 120L-1A1VEF - Silvertime\nSilvertime Hodinky Pánské hodinky Pánské hodinky Casio Edifice EFA 120L-1A1VEF\nPánské náramkové hodinky Casio s analogovým i digitálním zobrazením času. Hodinky jsou napájeny z baterie. Tento typ hodinek je odolný proti vodě při potápění bez kyslíkového přístroje. Pouzdro hodinek je ocelové a má tvar čtverce. Hodinky mají kožený řemínek černé barvy s dvojitou sponou. Sklo v hodinkách je minerální. Ciferník hodinek je černý se 12-ti indexy. Do funkcí těchto pánských náramkových hodinek patří dvojitá datumka, podsvícený displej, budík, stopky, odpočítavací stopky a světové časy. Předpokládaná životnost baterie cca 3 roky při běžném provozu hodinek. Výrobcem udávaná váha hodinek je 64 g.\nPánské hodinky Casio Edifice EFA 121D-1AVEF


V Arbesovce budou mít delší prázdniny - Jablonec nad Nisou\n10.06.2014 - V nejbližších dnech se rozeběhnou práce na zateplení Základní školy v Arbesově ulici ve Mšeně. Stavební ruch protáhne školákům z Arbesovky letošní prázdniny o jeden týden, hotovo by mělo být do října příštího roku.\nZákladní škola v Arbesově ulici je další z velkých pavilonových škol, kterou je třeba kompletně zateplit včetně výměny oken. „Letos škola oslavila třicet let své existence, a tak rekonstrukce, na kterou se nám podařilo získat dotaci z evropského Fondu soudržnosti a Státního fondu životního prostředí, přichází v pravý čas,“ říká náměstek primátora pro rozvoj města Petr Vobořil.\nŠkola se skládá ze šesti jednotlivých pavilonů propojených takzvanými krčky. Cílem projektu je zateplit fasády všech pavilonů včetně spojovacích krčků, pásová okna nahradit novými plastovými a boletické panely vyzdívkami z tvárnic. Před hlavním vstupem do školy vznikne rampa pro bezbariérový přístup a úpravou projde samozřejmě také zeleň okolo školy.\nV případě školy v Arbesově ulici jsou už všichni připravení na likvidaci nebezpečného azbestu. „Touto odbornou prací se bude zabývat firma, se kterou jsme již spolupracovali při zateplení na ZŠ Liberecká. Ta před demontáží nejprve boletické panely i konstrukci podrobně prohlédne, provede případně další doplňující sondy a laboratorní zkoušky. Veškerá manipulace probíhá v kontrolovaném pásmu hermeticky uzavřeném od okolního prostředí, aby se zabránilo úniku azbestových vláken do okolí. A před tím, než vstoupí do zrekonstruovaných míst děti a zaměstnanci školy, provedeme opakovaná kontrolní měření,“ ujišťuje Petr Mikulášek z oddělení investiční výstavby.\nNyní se firma Ještědská stavební společnost spol. s r.o. připravuje na realizaci díla. První známky skutečné stavby lidé uvidí v týdnu před prázdninami, kdy si zhotovitel staveniště přebere. „Letos plánujeme práce na pavilonu tělocvičny, družiny, bytové jednotky a hlavního pavilonu s kancelářemi, sborovnou a šatnami včetně spojovacích krčků,“ popisuje postup rekonstrukce Mikulášek.\n„Tento školní rok skončí stejně jako v ostatních školách, prázdniny ale budou mít školáci z Arbesovky delší, první školní den pro ně bude až 8. září. Jak mě však ujistil ředitel školy, o děti, jejichž rodiče nemají na ten týden žádnou alternativu, se postarají včetně stravování,“ konstatuje náměstek Vobořil, ale nevylučuje, že školní rok 2014/2015 bude muset skončit dříve.\nZateplení ZŠ Arbesova v Jablonec nad Nisou\nVytvořeno 10.6.2014 8:18:55 | přečteno 2311x | Petr Vitvar


Zimní kalhoty RUSKY - www.maskovanivprirode.cz\n› Oděvy › Kalhoty zimní › Zimní kalhoty RUSKY\nZimní kalhoty RUSKY\nPoslední kus, velikost 56\nKód produktu 3055-389.56 velikost: XL Ukončení prodeje 2 990 Kč\nZimní zateplené kalhoty s laclem a elastickými kšandami. Zvýšená část kalhot na bedrech zvyšuje tepelný komfort uživatele a zabraňuje prochladnutí při vykasání spodního oblečení. Šle zpříjemňují nošení, jednotný střih nepřekáží a umožňuje oblečení více vrstev.\nKalhoty mají dvě veliké venkovní a jednu malou vnitřní kapsu. Nohavice mají na boku zip, který umoňuje rychlé rozepnutí nohavic, např. při potřebě povytáhnout skasané ponožky. Zip je krytý manžetou s druky. Kalhoty mají v pase elastický pás. Přední část s laclem se rozepíná zipem, který je také krytý manžetou s druky. Druky jsou silikonové s úpravou proti poškození mrazem.\nKalhoty jsou opatřeny speciální třívrstvou tepelnou membránou Deer-Tex® Temp, která kumuluje tělesné teplo a výrazně snižuje jeho odvádění do okolí. Úprava Deer-Tex® Membrane zajišťuje kalhotám ochranu proti profouknutí, voděodolnost (vodní sloupec více než 10.000 mm) a prodyšnost (20.000g/m/24h).\nmateriál: 12% nešustivý mikroplyš, 88% polyester\nbarva: tmavě zelená Palm Green\nvelikost EU 46 48 50 52 54 56 58 60 62 64 66\nobvod pasu cm 80 84 88 92 96 100 104 108 112 116 120\nvelikost GB 31 33 35 36 38 40 42 44 46 48 50\ndélka nohavic 82 82 82 84 84 84 84 82 82 82 82\nZateplení Deer-Tex Temp


FEJETON: Povzdech v autoservisu\naneb Jaké je být křesťanem a gayem v jedné osobě\nNe, tentokrát nebudu psát o tom, kterak na mě křesťanská komunita hledí úkosem neb jsem gay. A že gay komunita na mě hledí úkosem, neb jsem křesťan. Anebo, abych nebyl vůči oběma komunitám příliš sarkastický: konzervativní křesťané s ostražitostí jim vlastní zpozorní, zdaliž není mé žití infiltrováno homosexuální ideologií. A gayové dí, zda můj příliš niterný vztah k duchovnu nezavdává obav, že bych jim snad hodlal naordinovat celibát, neřku-li uzdravení. Rozuměj uzdravení z homosexuality.\nJistě: Ostražitost je vždy na místě, neboť čert nikdy nespí. Dnes však chci své všetečné přemítání poněkud odlehčit.\nKdyž se v květnu konal v ázerbajdžánském Baku pompézní festival Eurovize, bylo vystaráno na mnoha frontách. Protestovali ochránci lidských práv (jmenovitě Human Rights Watch i mí kolegové z Amnesty International), že úřady preventivně pozatýkaly opozici. Protestoval Írán, že sousední stát propaguje západní dekadenci a homosexualitu. I odvolal svého velvyslance ke konzultacím. Protestovali prostí Azérové (tedy občané Baku), že jim úřady bourají domy, aby ustoupily domům novým, velkolepým, "eurovizním." Protestovali ochránci zvířat, neb radnice ve velkém vybíjela toulavé psy. Protestovali ochránci dobrého vkusu, že se země snížila k propagaci laciné popkultury. A tak dále.\nJiný, leč podobný příklad: V pevném šiku stvořeném ad hoc, se tuhle ocitli, bok po boku, šíitský Írán, míroví aktivisté, homosexuálové, Izrael a církev. Právě těchto pět ctihodných skupin totiž děsí možný pád Asadova režimu v Sýrii a s ním i vypuštění islamistického džina z láhve. Byť z pana Asada samozřejmě nikdo z nich kdovíjakou radost také nemá.\nA že je to koalice věru obskurní. Já sám bych dost možná visel na oprátce třikrát ba čtyřikrát, měl-li bych tu smůlu, že bych se narodil v Íránu. Jako předák Amnesty International, tedy latentní disident, jako gay (dříve "praktikující"), jako křesťanský konvertita (k té formě evangelikální víry, jež v sobě zahrnuje i notnou dávku islamofobie a nekonzervativního sionismu) bych asi neměl na růžích ustláno, byť bych i mával Asadovým portrétem na teheránském Mejdáne zádí. Což bych samozřejmě nemával.\nAle dost bylo vážných slov. Abych dostál názvu článku, zbývá podotknout, kterak jsem si nedávno povzdechl v mototechně. Patří k dobrému bontonu každého správného servismana mít v dílně obligátní nástěnný kalendář spoře oděných děv. Nu, ani můj servisman není výjimkou. Nemám věru obav, že by mě ten šikovný chlapík hodlal věšet na šibenici, neb tuplovaně nesdílím jeho skupinou "autoservisáckou" identitu. A tak mi, jářku, nezbývá než se ptát – jsa rovněž chlapem i milovníkem aut - kteráže z mých skupinových identit živí onen pocit vlastního odcizení: Mám být roztrpčen na uživatele podobných kalendářů coby křesťan? Nebo jako gay, bytostně odmítající heterosexismus? Či jako gentleman, respektující důstojnost žen? A nebo jako příznivec decentní kultury? A nebo skončím v něčích očích v jednom pytli s íránskými kleriky? S těmi, kteří by se s mým servismanem asi příliš nemazlili?\nI. Malypetr drahý... To sem nepochopil,vo co de?Buzny sou dobrý,vzdělaný,vtipný,je tam... 22:28 9.7.2012\nA. Reček Je a bude to vždy svízel V křesťanské tradici je homosexualita defektem. Popírá... 16:35 9.7.2012\nS. Ševeček Re: Je a bude to vždy svízel A co teprve v islámské ... 17:14 9.7.2012\nV. Ondys :)))))) A teď si představte, jak asi musí bejt heteráckýmu muskýmu kterej žije... 19:30 9.7.2012\nT. Bílek Re: :)))))) A teď si představte, jak asi musí bejt heteráckýmu muskýmu Co na to... 21:21 9.7.2012