Byty 1+kk na prodej Praha 9 (okres)\nVyužijte seznam byty 1+kk na prodej Praha 9 na našem portálu s realitami Ing. Alena Jurásková, realitní kancelář. Použijte nabídky uvedení plochy a ceny a konkrétnější lokality! Bohatý katalog byty 1+kk na prodej Praha 9 pohromadě.\nnemovitosti na našem webu Ing. Alena Jurásková, realitní kancelář uvidíte na často hledaných místech :\nProdej bytů 1+kk Středočeský kraj: byty 1+kk na prodej Beroun, byty 1+kk na prodej Praha západ,\nProdej bytů 1+kk Moravskoslezský kraj: byty 1+kk na prodej Bruntál, byty 1+kk na prodej Frýdek-Místek, byty 1+kk na prodej Karviná,\nProdej bytů 1+kk Karlovarský kraj: byty 1+kk na prodej Sokolov,\nProdej bytů 1+kk Ústecký kraj: byty 1+kk na prodej Děčín,\nProdej bytů 1+kk Liberecký kraj: byty 1+kk na prodej Česká Lípa, byty 1+kk na prodej Jablonec nad Nisou, byty 1+kk na prodej Semily,\nProdej bytů 1+kk Jihočeský kraj: byty 1+kk na prodej Písek,\nProdej bytů 1+kk Královéhradecký kraj: byty 1+kk na prodej Náchod, byty 1+kk na prodej Rychnov nad Kněžnou, byty 1+kk na prodej Trutnov,\nProdej bytů 1+kk Olomoucký kraj: byty 1+kk na prodej Přerov, byty 1+kk na prodej Šumperk,\nProdej bytů 1+kk Zlínský kraj: byty 1+kk na prodej Kroměříž,\nProdej bytů 1+kk Praha: byty 1+kk na prodej Praha 5, byty 1+kk na prodej Praha 6, byty 1+kk na prodej Praha 8, byty 1+kk na prodej Praha 9, byty 1+kk na prodej Praha 10,


Prihazujicí na Aukru | Odpovědi.cz\nPrihazujicí na Aukru\nChtěla jsem se zeptat.Mám vystavené zboží od 1kč na 10dní.49 zobrazení,jeden prihazujici,8sledování.Proč už nikdo nepřihazuje?Čekají snad na poslední den aukce?Co to sledování?Jak si to mám vysvětlit?Děkuji za odpovědi :)\nDěkuji.Myslela jsem už že není zájem.To víte,jsem tam poprvé,teprve druhá aukce.Snad to dobře dopadne.\nSpousta lidí čeká s příhozem až na poslední chvíli, protože obvykle, čím dřív se začne přihazovat, tím více cena poroste a kupující chtějí udržet cenu co nejvíce dole. Takže přihodí až v poslední minutě aukce a doufají, že konkurent už nestihne jeho částku přebít.\nTo sledování předmětu prakticky uloží zájemci do oblíbených, když nechce hned přihazovat, počká až se aukce schýlí ke konci, a pak o už nemusí znova hledat, protože ho bude uložený ve svým profilu.\nUdělit odpovědi palec 4 Kdo udělil odpovědi palec? Gorbell, tanyny, Araxis, zjentek\nKdyž vystavíš aukci na 10 dní a je do konce dost času, není to nic divného. Podstatné se odehraje s blížícím se koncem, zpravidla v posledních minutách. Sledování mají nastaveno, aby si mohli nechat poslat upozornění na blížící se konec aukce.\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? Gorbell, Pájo, zjentek\nNe, čekají na poslední minutu aukce !!!!


Sílící vítr může vytvářet sněhové jazyky, varují meteorologové - Deník.cz\nSílící vítr může vytvářet sněhové jazyky, varují meteorologové\nPraha - Meteorologové varují před sílícím větrem, který může vytvářet nebezpečné sněhové jazyky, na horách i závěje. Pozor si musejí dávat řidiči hlavně v severních horských oblastech a na Českomoravské vrchovině. Silný vítr zasáhne v pátek především východ republiky, v horských oblastech může rychlost větru dosáhnout v nárazech až 110 kilometrů za hodinu. Aktuální výstrahu dnes vydal Český hydrometeorologický ústav (ČHMÚ).\nSněhové jazyky. Ilustrační foto | Foto: DENÍK/Karel Rozehnal\nUpozornění na sněhové jazyky platí pro výše položené oblasti všech moravských krajů a Plzeňského, Jihočeského, Libereckého, Pardubického, Královéhradeckého kraje a Vysočiny, a to od dnešního večera do pátečních 22:00. Výstraha na silný vítr se týká Moravy, a to po celý pátek.\nV sobotu sice vítr přechodně zeslábne, v neděli ale opět zesílí a znovu hrozí sněhové jazyky, na horách závěje.\nMaximálně opatrní by měli být řidiči, protože větrné poryvy mohou učinit auto neovladatelným. Meteorologové lidem doporučují, aby při cestování sledovali dopravní zpravodajství. Na horách mají omezit túry, nevydávat se na hřebeny a řídit se pokyny horské služby.


Ayew z Marseille se bleskurychle pakoval ze hřiště — Zahraničí — ČT sport — Česká televize\nAyew z Marseille se bleskurychle pakoval ze hřiště\n12. 2. 2013 11:31, autor: ono\nPaříž - Nedělní utkání 24. kola nejvyšší francouzské ligy mezi Evianem a Olympique Marseille mělo zvláštní příchuť pro Jordana Ayewu. Ten byl nucen odejít ze hřiště už po necelých třech minutách. Fotbalisté Marseille přitom v té chvíli už hráli v deseti za stavu 1:1. Ayew, který v 73. minutě vystřídal Mathieua Valbuenu, dostal první žlutou kartu po minutě pobytu na hřišti, další přidal o chvíli později. Marseille je v tabulce Ligue 1 třetí se 43 body. Vede Paris Saint-Garmain, jenž je na tom o osm bodů lépe.\nUtkání Evian - Marseille\nInfarktové drama vítěze nepoznalo, Chelsea remizovala s Manchesterem United aktualizováno před 13 minutami Deváté kolo anglické Premier League odstartovalo na Stamford Bridge, kde domácí Chelsea v očekávaném šlágru remizovala 2:2 s Manchesterem United. "Blues" poslal do vedení Antonio Rüdiger, ...\nTempo Praha je po 34 letech softbalovým šampionem vydáno před 4 minutami Softbalisté Tempa Praha získali po 34 letech extraligový titul. V rozhodujícím pátém finále porazili obhájce prvenství z Havlíčkova Brodu 2:1. Hrdinou zápasu se stal Mikuláš Klas, ...\npřed 15 minutami Alavés pokračuje v začátku z říše snů, naopak Real se trápí


Vážený pane, před nedávnem jste v časopise "Květy", který se v době svého zakladatele Josefa Kajetána Tyla jmenoval "Květy české", na otázku, zda se bojíte umístění amerických protiraketových základen v České republice, sdělil národu následující:\nkdyž jsme v NATO,\nsluší se dát něco za to\ni našemu spojenci!\nRachejtlí se nebojím\na věřím v jejich potenci!"\nJelikož jste svůj názor vyslovil veřejně, dovolím si na něj svůj ohlas vyjádřit také veřejně, otevřeným dopisem. Omlouvám se, že nebudu tak zábavný jako Vy, nicméně budu se snažit být velmi přesný. Avšak, přeci jen si ze začátku trochu zavtipkuji: Můj spolužák z gymnázia napsal před lety také jednu "pokrokovou" báseň.\nV jedný lajně klušem\nspolu s Georgem Bushem."\nTehdy šlo o George Bushe staršího a o první americké protiirácké tažení. Já jsem si tenkrát vzal při hodině dějepisu slovo a celou záležitost se pokusil vysvětlit mnohem střízlivěji, s poukazem na odvěkou lidskou touhu po snadném zisku. No, a vidíte, zatímco zmíněný spolužák pracuje na prestižním místě ve Spojených státech, zastávám já bezvýznamný post učitele, střídavě na volné noze.\nChci Vás ujistit, že tato sarkastická nadsázka byla tím nejzábavnějším, co z mého listu vyčtete. Rozumí se, že spolužák se vypracoval tak říkajíc od píky za použití vlastního nezměrného intelektuálního úsilí a já jsem si na oplátku vědom toho, že v našich kulturně společenských podmínkách bývala práce učitele odjaktěživa sice mizerně placenou, zato však velmi prestižní prací, která je dnes sice placená o něco lépe, bohužel však ztratila na své prestiži.\nVážený pane, Vaše slova z "Květů" mě mrzí zejména proto, že jsou Vaše. Že je šíří člověk, podle mého mínění, oduševnělý a tudíž i bystrý a citlivý. Copak jsme toho Spojeným státům americkým nedali dost? Máme tu soukromou americkou televizi, jejíž mnohé pořady, alespoň jak já to vnímám, vzaly naší mládeži srdce a duši a z potomků vyspělého kulturního národa nadělaly poživačné rozmazlené spratky, kteří přihlouplou emancipační navztekanost promítají, tak jako jejich televizní hrdinové, do nesmyslného soupeření a jím nešťastně poznamenaného osobního života osamělých spotřebitelů.\nNepochybuji o tom, že právě tento neutěšený stav mladé lidské mysli je cílem spojeného království masmédií a obchodních řetězců, ale ptám se, a to i Vás: Máme to my a naše děti zapotřebí?! Dále jsme se po roce 1989 ve prospěch převážně americké populární hudby, která ovšem ve své heavy-metalové, rapové a technové odrůdě hudbu nepřipomíná ani vzdáleně, zřekli slibného českého diskopříběhu, jenž by mohl soudobé hudební projevy povýšit na skutečné umění pro mladé.\nVe školách se ve prospěch USA učitelé a žáci postupně zříkají pravdy o amerických imperátorských snahách a cílech. A co se týče samotného hospodaření naší země, stud až brání mluvit o všem, co jsme jim toho dali! Podniky, ba téměř celá výrobní odvětví, z pohledu amerických kupců, za babku. Navíc jsou závody, které Američanům (a samozřejmě i jiným našim partnerům) posloužily pouze jako čerpací stanice na peníze nebo jako skladiště peněz, než budou převedeny jinam a nám pak v opuštěných výrobních halách zbudou staronové dluhy, oči pro pláč a propuštění zaměstnanci.\nVím, řeknete si, měli jsme být při navazování obchodně smluvních vztahů obezřetnější. Uznávám, že ač nám mnohé pro nás nevýhodné transakce byly doporučeny (řekněme poručeny), většinu prodělků nám zavinila vlastní úplatnost či krátkozraká hloupost a s ní spojená polistopadová naivita, že "civilizovaný" Západ bude hrát fair-play.\nNicméně má otázka trvá: Což jsme jim toho, vážený pane, neposkytli až příliš? A za co? Za jakou pomoc? Za to, jak nám americké vládní úřady nepomohly ke snadněji získaným výjezdním a hlavně pracovním vízům do Spojených států? Za to, s jakou okázalostí jsou čas od času v Chicagu a jinde zatýkáni naši lidé, kteří tam načerno dělají tak dobře tak nedůstojnou a tak špatně placenou práci, že by to nedělal ani ten nejdéle nezaměstnaný černoch?\nA je tu i záležitost s našimi kluky (a dnes už i děvčaty), co šli, zatím dobrovolně, nasazovat do Afghánistánu a Iráku životy za americké státní zájmy. Co špatného jim a naší zemi provedli Afghánci a Iráčané? Jistěže nic!\nJen jsme si zkrvavili svědomí v útočných válkách světové velmoci, v operacích, jejichž naprosto zlá podstata zazářila poté, co vyšla najevo americká lež o tak zvaném jaderném a biologickém iráckém zbrojním programu. V Iráku se zkrátka zbraně hromadného ničení nenašly. A nyní tu budeme mít ze samozvaného, všelidovým hlasováním nepodpořeného rozhodnutí americký protiraketový radar a americké vojenské posádky.\nMy přeci víme, jak těžko od nás dostáváme tak zvané velké bratry. Od Hitlerových jednotek nám musel pomoci až výsledek druhé světové války. Sovětská vojska od nás s pomocí rozpadu Sovětského svazu odešla až po dvaceti dvou letech od svého normalizačního příchodu! Jak dlouho a za jakých dramatických okolností se budeme chtít zbavit Američanů?\nMám, vážený pane, nápad. Zkuste skládat a zpívat písně proti servilním vládám, které si dovolují rozhodovat o věcech zásadního celospolečenského významu bez nás, svých živitelů. Politici přeci nejsou našimi svrchovanými pány. Jsou to naši úředníci, kteří by se nám měli ze záměrů a výsledků své práce zodpovídat. Že tak nečiní, je špatné a znamená to, že neberou v potaz ústavní prohlášení o tom, že "lid je zdrojem veškeré státní moci", a že tudíž vláda vládne z vůle lidu a ne mimo tuto vůli či dokonce proti ní.\nUž Jan Hus nám kladl na srdce, abychom špatnou vrchnost neposlouchali. Nedávno jsme jeden velmi opatrnický a velmi neúspěšný pokus o občanskou neposlušnost zažili. Byla to výzva "Děkujeme, odejděte..." No a co? Odešel snad někdo z vyzvaných? Zastyděl se někdo? Jaké "Děkujeme, odejděte..."? Vy prostě odejdete (!), tak má znít řeč podvedených lidí.\nŘíkáme si všichni, že bychom se neradi u nás doma dočkali války. Prý se teď, když je tu NATO, neporazitelný vojenský pakt žijící i z našich peněz, nemusíme strachovat. Jako bychom odmítali vidět, že čím více toho NATu, a jmenovitě Spojeným státům americkým, odevzdáváme, tím větší počet nepřátel si do budoucna získáváme. Také proto se, vážený pane, ptám, do jaké míry a zda vůbec nám NATO, jež stojí a padá na vůli a (jak Vy říkáte) potenci Spojených států, pomůže.\nPro poučení a dost možná jako částečnou odpověď na mnou položenou otázku si, prosím, poslechněte následující: Středoasijským republikám naslibovali Američané za možnost mít tam své vojenské posádky proti Afghánistánu hory doly. Peníze do školství, do infrastruktury. Afghánská válka měla zkrátka postavit středoasijské republiky na nohy. Jedna z nich dokonce z nadšení z možné investice vyměnila azbuku za latinku!\nDnes ale nemá peníze na latinkou psaný slabikář. Žádné přislíbené americké investice v požadované míře se totiž nekonaly a konat se ani nebudou. Američané si snad jen všimli vydatných ropných zdrojů středoasijských republik (ostatně téhož si všimli v Iráku, zatímco v Afghánistánu si všimli možnosti snadno a rychle stavět plynovod a ropovod), středoasijské ropě se už ovšem věnují britské peníze. Tedy věrolomnost bohatého strýčka Sama z Ameriky ve Střední Asii už znají.\nKéž bychom ji nepoznali my! Sám sebe se nepřestávám ptát: Skutečně nám NATO v případě našeho ohrožení pomůže? Nebo se to odbude něčím proklamativním, jak to naši západní spojenci učinili v roce 1939, když nás už rok předtím zradili na plné čáře, a tytéž západní země v roce 1968? My na sebe nyní bereme riziko vojenského předpolí Spojených států, kde se budou odbývat odstřely případných raket letících proti USA. A co rakety letící proti nám? Budou mít na jejich odstřel Američané chuť, čas, potenci?\nZkuste mi, vážený pane, odepsat na můj otevřený dopis a nemějte mi jeho otevřenost za zlou. Víte, já se jen snažím bránit naše národní zájmy, a to i proti mocným lidem, kteří je snadno vymění za osobně politické, z hlediska dějin naší země naprosto bezvýznamné cíle. Možná Vám přijde, že je má odpověď na tak krátkou báseň trochu dlouhá.Vezměte to, prosím, jako důkaz, že mě Vaše slova velmi zaujala a také velmi znepokojila. Na závěr si i já dovolím trochu zaveršovat. Nenabídnu Vám sice nic ze své vlastní dílny, ale můj pradědeček míval takové úsloví:\n"Že jsme Češi,\nAle že jsme voli,\nto mě bolí."


Rychlí kluci vrací do hry taneční vibe à la Human Traffic, jiní nasedají na vlak jménem prachy | Radio Wave\nRychlí kluci vrací do hry taneční vibe à la Human Traffic, jiní nasedají na vlak jménem prachy\nCo víme o nové desce Billie Eilish? Má smysl nasedat i na jiný vlak než ten jménem prachy? A umí rapper Moneybagg Yo mumlat lépe než Rihanna? Poslechněte si žebříčkově i tematicky rozkročený hudební pořad Velký čísla\nDélka audia 1:01:04\nVe Velkých číslech se počítadla světových i tuzemských hitparád nepřestávají točit – kompilační deska Slime Language 2, která vznikla pod hlavičkou Young Thugem založeného labelu YSL Records, debutovala na první příčce albového žebříčku Billboard 200. Není divu – projekt skýtá téměř až absurdní sestavu rapových hvězd. Alt-popové duo Twenty One Pilots mezitím boduje v rádiích s ochutnávkovým singlem Shy Away z připravované desky Scaled and Icy.\nJak ale víme z předešlých dílů, Twenty One Pilots to nebudou mít lehké – datum vydání šesté studiovky (21. května) totiž sdílí s popovou hvězdou Olivií Rodrigo a jejím debutem Sour. K velkému překvapení Annabelle a Filipa ze sebe rapper a zpěvák Lil Nas X udělal lidský jukebox a kreativními způsoby prodlužuje životnost svého hitového singlu Montero (Call Me By Your Name) dodatečnými verzemi.\nJen těžko vysvětlitelný nárůst zaznamenaly country fláky Erica Churche a Luka Combse, který moderátoři Velkých čísel po krátkém přemýšlení začali přisuzovat nastupující grilovací sezóně či zrušené tour jejich oblíbeného mulleta Morgana Wallena.\nVideo of AJ Tracey - Little More Love\nEnergický taneční vibe, který Filipa přiměl zavzpomínat na kultovní britsko-irský snímek Human Traffic, vrací do hry KOJO z brněnské party Rychlí kluci. Annabelle v souvislosti s novým trackem House Get Low, na kterém ho doprovází i STEIN27 a Indigo, už poněkolikáté vyzdvihovala STEINOVU flow – a Filip jen spokojeně přikyvoval.\nVe Velkých číslech zazněla i dlouho očekávaná (v pořadí teprve třetí) spolupráce mezi The Weekndem a Arianou Grande, která se ukázala být středním zklamáním, došlo ale také na cenami ověnčenou zpěvačku H.E.R. – ta bodovala nejdříve na cenách Grammy a teď i na Oscarech.\nKOJO – House Get Low (feat. STEIN27 & Indigo)\nVideo of KOJO – House Get Low (feat. STEIN27 & Indigo)\nChystá se Lana Del Rey vydat jednu desku se dvěma názvy, nebo je jen extrémně produktivní? Kdo v novém, povedeném videosinglu pomrkává se světélkujícími čočkami po zesnulém rapperovi DMX? Umí Satan hrát na housle? A kdo je sakra Joshua Bassett? Pusťte si čerstvý díl Velkých čísel!\nS Edem Sheeranem jsme kecali o mém obrazu, přišel mi jako v pohodě týpek, říká hudebník Filip Vlček\nPro feat s vokální bohyní Rosalíou se vyplatí učit se španělsky. Ví to The Weeknd i Billie Eilish\nČíselný souboj Eda Sheerana a Adele je na spadnutí, Mariah Carey mezitím zbrojí na vánoční sezónu\nZlehka prosím. Porozvodová fáze Adele a vytříbená klubová hudba Swedish House Mafia


Dámské sandále AIRSTEP od 3 758 Kč - srovnání cen na Srovname.cz\nSrovnání cen dámských sandálů AIRSTEP\nPokud vaše srdce tluče pro dámské sandále Airstep, jste tu správně. Tady je celebritou, vybírat můžete až z 2 výrobků. Najdete zde ty nejlevnější exempláře, ke kterým patří třeba Airstep / A.S.98 YVES boty, který pořídíte již za 3 758 Kč, ale i nejlepší produkty jako Airstep / A.S.98 YVES boty. Nechte si poradit. Nebo čtěte ve hvězdách. Airstep / A.S.98 YVES boty jich má 4 z 5 a doporučuje jej 80 % spotřebitelů. A pokud si uvědomíte, že značka Airstep nakonec není to co hledáte, vždycky můžete zkusit jiné dámské sandále.\nDámské sandále AIRSTEP od 3 758 Kč - srovnání cen na Srovname.cz (2 produkty)\nKoupit za 3 758 Kč


Diagnostika plazmatu představuje samostatný obor ve fyzice plazmatu, který má svoje vlastní metody i teorii. Tento obor má velké uplatnění ve všech odvětvích fyziky, a proto je mu na naší katedře věnována velká pozornost.\nV této kapitolce stručně zmíníme přehled metod, které v našich laboratořích používáme:\n- elektrostatická (Langmuirova) sonda\n- vysokofrekvenční (mikrovlnné) metody\n- optické metody\n- korpuskulární diagnostika (použití hmotového spektrometru)\nTyto metody obvykle dělíme na aktivní (kontaktní) a pasivní (bezkontaktní). Jak už název napovídá, kontaktní metody jsou ty, při kterých (narozdíl od metod pasivních) do plazmatu přímo něco vkládáme (např. záření, sondu).\nPři výběru metody hraje, vedle její dostupnosti a počtu parametrů, které jsme schopni s jejím použitím určit, roli také míra zásahu do vlastností plazmatu. Je z řejmé, že naší snahou musí být co nejméně plazma při měření ovlivnit, abychom dosáhli relevantních výsledků.\nKromě údajů, které je možno získat diagnostikou plazmatu, je často pro teorii třeba poznat údaje o účinných průřezech pro pružné i nepružné srážky. Tyto údaje umo žňují určit tvar rozdělovací funkce, srážkové a ionizační frekvence apod. Těmito problémy se blíže zabýváme v oddíle Elementární procesy v plazmatu.\nZávěrem úvodu je důležité říci, že chyba všech uvedených diagnostických metod se pohybuje mezi deseti až dvaceti procenty. Chyba je způsobena buď narušením plazmatu, nebo, pokud do plazmatu nezasahuji, je chyba důsledkem zjednodušujících předpokladů.\nStejně jako se žádná žena nelíbí všem mužům ani žádná sonda není vhodná pro všechny druhy plazmatu. Všechny doposud diskutované sondy jsou použitelné pouze pro nízkoteplotní plazma (do několika set K) o malém tlaku (řádově maximálně několi Pascalů, většinou mnohem méně). Existují ale i extrémnější aplikace plazmatu, které si žádají extrémnější přístupy. Je evidentní, že pro teploty oblouků (8000 - 25000 K) už nenalezneme materiály ze kterých by mohla být sonda vyrobena, aniž by se v několika málo sekundách vypařila. Toto lze chytře obejít tzv. pulzním režimem, kdy je sonda v plazmatu vždy pouze na zlomek sekundy, což ale stačí k naměření sondové charakteristiky. Další problém nastává se zvyšujícím tlakem, kdy musíme zavádět korekce na srážky nabitých částic s neutrálními. Tyto korekce stoupají při atmosferickém tlaku do takových výšin, že nelze měření jednou sondou vůbec použít. Proto používáme dvě sondy na plovoucím potencíálu. V tomto případě se chyby kompenzují a lze s úspěchem provádět například měření elektronové teploty v Baudsenově hořáku. Existují i další druhy sond jako například Emisní sonda, jež se používá například pro měření v Tokamaku, Machova sonda pro měření v magnetickém poli, Gundestrubská sonda pro měření v několika směrech zároveň nebo Katsumatova sonda pro přímé měření potenciálu plazmatu. V neposlední řadě bych v tomto výčtu zmínil sondu vyvinutou týmem odborníků při reaktoru CASTOR - Ballpen probe, což je vlastně kombinace Katsumatovy a Langmuirovy sondy ... sonda s měnitelným vysunutím aktivní části.\nSondová měření se na naší fakultě využívají zejména v experimentech FALP (Flowing Afterglow Langmuir Probe)d a při studiu doutnavého výboje (využívá dvousondové metody).\nUkážeme si, jak vypadá výstup z experimentu měření plazmatických parametrů sondou na příkladu FALP.\nUkázka měření plazmatických parametrů sondou na příkladu FALP.\nToto je graf, po kterém každý fyzik touží. Můžeme z něj získat závislost proudu na napětí pro libovolný čas (vzdálenost). Jenže sonda nám umožňuje získat informaci vždy jen o jednom bodě z tohoto grafu. Musíme tedy pro několik napětí změřit proud sondou v závislosti na čase (červené čáry) a z nich poté zrekonstruovat 3D graf.\nDalší možností je změřit pro více časů (vzdáleností) závislost sondového proudu na napětí:\nPasivní metoda spočívá v detekci a zkoumání mikrovlnného záření vydávaného plazmatem v důsledku urychlení elektronů v poli atomů či iontů. V ;plazmatu navíc detekujeme tzv. šumový proud způsobený náhodným pohybem elektronů vlivem jejich urychlení. Změříme-li tento proud, jsme schopni určit i šumovou teplotu, kterou za určitých předpokladů pokládáme rovnu elektronové. Metoda detekce šumových teplot tedy umožňuje získání elektronové teploty.\nKorpuskulární diagnostika (hmotová spektroskopie)\nKorpuskulární diagnostiku používáme všude tam, kde je třeba poznat chemické složení plazma tu. K tomu se samozřejmě využívá i optická diagnostika, ale metoda hmotové spektroskopie, přestože je experimentálně mnohem náročnější, přináší některé nezanedbatelné výhody. Zejmé na umožňuje detekovat mnohé kladné ionty, které nelze opticky vůbec zaznamenat.\nPrincip této diagnostiky spočívá v extrakci častíc plazmatu do vysokého vakua, kde se dají identifikovat pomocí hmotnostní spektroskopie. Blokové zobrazení aparatury je zachyceno na následujícím obrázku:\nUkázka zařízení pro hmotovou spektroskopii\nV tomto případě zkoumáme plazma výboje ve výbojce VT, která má ve stěně malý otvor O (o průměru řádu mikrometrů). Přes otvor proudí plyn do vysokého vakua a spolu s ním i ostatní částice plazmy. Ve vysokém vakuu se pohybují už bez srážek. Abychom mohli rozlišit nabité částice od nenabitých, za otvorem je umístěna soustava kovových mřížek (M1, M2), na které je možno přiložit vhodný potenciál. Tak se dál do aparatury dostanou jen neutrální molekuly, kladné nebo záporné ionty. Jejich analýzu v hmotnostním analyzátoru (HA) zabezpečíme tak, že je ionizujeme nárazem elektronů ve zdroji iontů (ZI). Takto vytvořené kladné ionty po přechodu analyzátorem detekujeme detektorem D (kolektor nebo násobič elektronů). Po zesílení proudu v zesilovači Z máme k dispozice elektronický signál, jehož velikost je úměrná toku příslušného druhu částic z výboje.\nJak je jistě vidět, jedná se o velmi náročný experiment. Nicméně z něj získáme velmi komplexní představu o studovaném vzorku plazmatu.


přídavek na dítě 10.08. - Poradna, poradenství | Peníze.cz\nDobry den,mám svěřené už rok do předběžné péče deti ve věku 21měs. a 5 let.Bývalý přítel mi neplatí,neustále prodlužuje soud,snaží se ziskat děti do střídavé péče,pobírám pouze podporu v materství a jelikož vlastnim byt,nemám narok na pomoc v hmotné nouzi.Pobírám jen příspěvek na bydlení.Na socialce mi řekli,že nemám na nic jiného nárok,až budu mít děti svěřeny do péče,pak mohu žádat o přídavky.Je to pravda?Na co mám ještě nárok?Jsme s dětmi ve finanční tisni.Děkuji za odpověď.\nDotaz poslal/a: Babalka, 10. 08. 2016 19:29\nDobrý den, pokud v bytě, který vlastníte bydlíte, tak doporučuji o hmotnou nouzi zažádat a na byte se nebude pohlížet jako na majetek. Dávky státní sociální podpory (přídavek na dítě, které vyplácejí úřady práce může nárokovat - požádat o ně - jen rodič dítěte. Vždy jeden podle jejich dohody a nebo ten, kterému soud dítě svěřil do výchovy.Má na ně nárok i jiná fyzická osoba, která má dítě ve výchově a základě "rozsudku soudu". Podrobnější informace získáte přímo na úřadu práce.\nSociální pracovnice, Zuzana Ledesmová, 15. 08. 2016 16:32


Základní seminář o povinnostech v dodavatelském řetězci při uvádění chemických látek a směsí na trh či do oběhu. Povinnosti uživatelů, výrobců, dovozců a distributorů. Zaměření kontrol od ČIŽP. Základy REACH a CLP. Oznamování látek na MZd a ECHA. Bezpečnostní listy. Povolování a omezování látek (SVHC látky). Klasifikace, balení a označování podle CLP - základní principy. Zákon 258/2000 Sb.: nakládání s chemickými výrobky.\nSeminář Chemická legislativa v praxi: Povinnosti dodavatelského řetězce


První nehoda na přejezdu v roce 2010 - Drážní inspekce\nHome Tiskový servis krátké zprávy První nehoda na přejezdu v roce 2010\nV roce 2009 zahynulo na železničních přejezdech 14 chodců a 5 bylo zraněno (čísla jsou předběžná, u 4 těžce zraněných čekáme na vývoj jejich zdravotního stavu). Může se tedy jednat o podobnou bilanci jako v roce 2008, kdy na přejezdech zahynulo 20 chodců a 1 byl lehce zraněn.\nPodle PŘEDBĚŽNÝCH statistik se loni na železničních přejedech odehrálo 227 nehod, při nichž (zatím) zahynulo 37 osob a 88 bylo zraněno. Jedná se o lepší bilanci než v roce 2008, kdy se na přejezdech odehrálo 247 nehod a zahynulo 45 osob a 124 osob.\nDrážní inspekce v první polovině ledna vydá tiskovou zprávu podrobně analyzující nehody na železničních přejezdech v uplynulém roce (rozdělení podle způsobu zabezpečení přejezdu, krajů apod.).


Kolík anální DP JEWELLERY LARGE silver pink > Anální pomůcky | FLAGRANTI\nLuxusní anální kolíček DP JEWELLERY LARGE silver pink ve stříbrném provedení ozdobený na patce růžovým lesknoucím se drahokamem. Svým vznešeným vzhledem dodá Vašim análním hrátkám na půvabu. Elegantní ocelová konstrukce má senzačně hladký povrch se zúženou špičkou pro snadnější průnik. Tento anální společník je ideální volbou pro ty, kteří už mají zkušenosti s análním potěšením nebo pro ty, kteří chtějí okořenit své anální hrátky s tímto prémiovým produktem italské produkce, který je vyroben s velkým smyslem pro detail. Tato moderní anální hračka značky Dolce Piccante nikdy nevyjde z módy.\nProč si vybrat anální kolík DP JEWELLERY LARGE silver pink:\npatka je ozdobená čirým růžovým, broušeným krystalem


80 000 km na cestě kolem světa (Poučení z krizového vývoje) - Stránky 7 - Fórum Airways.cz\n80 000 km na cestě kolem světa (Poučení z krizového vývoje)\nRe: 80 000 km na cestě kolem světa (dvoupatrový hladolet)\nPříspěvek od Night fly » 05. 06. 2012, 13:22\nEmekacze píše: Zatim příjemné počtení, po přečtení snad všech tvých TR mě ten let s LH nějak nepřekvapil:)\nMám dotaz na Johannesburg, stojí to za to? Afrika mě nikdy moc nelákala, ale pár lidí mi říkalo, že přímo zde je to hodně moderní, levný a stojí to za návštevu (obzvláště v naší zimě). Ceny nejsou nejhorší a na zimu se daj ulovit dobrý akce, tak proto se ptám..díky!\nPrimo v JNB jako takovem neni moc co delat, ale mimo JNB - a obecne cela JAR - to uz je jine kafe. Za navstevu to rozhodne stoji.\nPříspěvek od kuba.biker » 05. 06. 2012, 14:37\nTo věřím, já mám mezi plány do budoucna Cape Town a Mys Dobré naděje, Krugerův národní park - a pak hurá do Mosambiku; Maputo, Nampula. Akorát to bohužel je výlet za čtvrt mega, což je bohužel v současné době nad mé možnosti...\nPříspěvek od cocik » 05. 06. 2012, 17:18\nPratele, mam vas hrozne rad, a tak jsem do programu vyletu mimoradne zaradil dalsi dva segmenty. Prave sedim na letisti SFO a cekam na boarding linky Southwest Airlines do LAX (a vecer poletim tu samou trasu zpatky). Zazivam pravy kulturni sok\nPříspěvek od Night fly » 05. 06. 2012, 17:25\nkuba.biker píše: To věřím, já mám mezi plány do budoucna Cape Town a Mys Dobré naděje, Krugerův národní park - a pak hurá do Mosambiku; Maputo, Nampula. Akorát to bohužel je výlet za čtvrt mega, což je bohužel v současné době nad mé možnosti...\nS vynechanim toho Mozambiku jsem to pred lety absolvoval takto: PRG-CDG-JNB-MQP (auto, Kruger park); PHW-JNB-PLZ (auto, Addo park, Tsitsikamma park, Garden route, Wine route); CPT-AMS-PRG. Doporucuju. I kdyz ten Mozambik bude urcite autentictejsi zazitek.\nPříspěvek od flyingblue » 05. 06. 2012, 17:48\ncocik píše: Pratele, mam vas hrozne rad, a tak jsem do programu vyletu mimoradne zaradil dalsi dva segmenty. Prave sedim na letisti SFO a cekam na boarding linky Southwest Airlines do LAX (a vecer poletim tu samou trasu zpatky). Zazivam pravy kulturni sok\nAspon vidis, jak se cestuje v civilizaci\nPříspěvek od xmurphy » 05. 06. 2012, 20:37\nCo na tom je za čtvrt mega?\nPříspěvek od kuba.biker » 05. 06. 2012, 21:33\nNo tak třeba vnitrostátní let z Maputa do Nampuly s LAM je za desítku. přískok regionálním jetem Maputo-Cape Town je bezmála za patnáct. Vilanculos-Nelspruit za sedmičku. V economické třídě, žádnej Krug a sprcha!\nPříspěvek od cocik » 06. 06. 2012, 23:39\nJa vim, ze ted asi nastvu spostu lidi ze zdejsiho fora, ale napsat to proste musim. Doufam, ze uz nikdy neudelam tu chybu, abych si letenky kupoval pres agenturu. Potrebuju udelat urgentni zmenu rezervace, ale aerolinky ji nemuzou provest, protoze k tomu potrebujou prave tu agenturu. A ta je bohuzel zavrena, protoze v Cine touhle dobou jaksi vsichni spi. Takze beham od certa k dablu (rozumej od United Airlines k Singapore Airlines) a nikde mi nemuzou pomoct, dokud se cinska prodejkyne neprobudi a neprijde do prace\nNaposledy upravil(a) cocik dne 07. 06. 2012, 00:05, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvek od flyingblue » 06. 06. 2012, 23:55\ncocik píše: Ja vim, ze ted asi nastvu spostu lidi ze zdejsiho fora, ale napsat to proste musim. Doufam, ze uz nikdy neudelam tu chybu, abych si letenky kupovat pres agenturu. Potrebuju udelat urgentni zmenu rezervace, ale aerolinky ji nemuzou provest, protoze k tomu potrebujou prave tu agenturu. A ta je bohuzel zavrena, protoze v Cine touhle dobou jaksi vsichni spi. Takze beham od certa k dablu (rozumej od United Airlines k Singapore Airlines) a nikde mi nemuzou pomoct, dokud se cinska prodejkyne neprobudi a neprijde do prace\nNejsi holt VIP klient\nPříspěvek od xmurphy » 07. 06. 2012, 14:16\ncocik píše: ... a nikde mi nemuzou pomoct, dokud se cinska prodejkyne neprobudi a neprijde do prace\nZ vlastní zkušenosti vím, že když aerolinka chce, tak dokáže dělat změny letenky a převystavit ji, i když byla bookována přes prodejce. Alespoň Delta a Alitalia se tomu moc nebránili.\nPříspěvek od cocik » 07. 06. 2012, 19:22\nJenze to by nesmel bejt let s United vystavenej na letence od Singapore Airlines\nRegistrován: 19. 05. 2011, 08:23\nPříspěvek od manilair » 08. 06. 2012, 02:31\ncocik píše: Jenze to by nesmel bejt let s United vystavenej na letence od Singapore Airlines\nno jo no ...star alliance\nPříspěvek od cocik » 08. 06. 2012, 09:09\nTak trochu jiný let přes Atlantik\nKdyž jsem celý zničený z deseti hodin v německém dvoupatrovém koncentráku konečně snědl oběd v Holiday Inn v Johannesburské čtvrti Rosebank a natáhnul se na pohodlnou postel, prakticky okamžitě jsem usnul. V tu chvíli mi bylo úplně jedno, že mi jde v televizi hodně nahlas nějaký zápas zdejší ligy v rugby – únava byla jednoduše silnější. Probudil jsem se někdy v jedenáct hodin večer a udělal jsem to nejrozumnější, co v danou chvíli udělat šlo – sprcha a další spánek, s budíkem nařízeným na šestou hodinu ranní. Čekal mě totiž další dlouhý let a já nechtěl riskovat zdržení v pondělní dopravní zácpě. Check-out proběhl bez závad a jediné, co mě trochu překvapilo, bylo přibližně patnáctiminutové čekání na přivolaný taxík (z pochopitelných důvodů se totiž v Johannesburgu až na pár výjimek nedá zastavovat taxi na ulici, ale pracuje výhradně na telefonickou objednávku). Cesta probouzejícím se městem příjemně ubíhala a za slabou půlhodinku jsme dorazili na letiště. Příští stanice – Jižní Amerika.\nJNB-GRU, SA222, A330-200\nPo drsném zážitku s hodinovou frontou na imigračním a následným chaosem u zavazadlových pásů jsem si nedělal iluze, že by bylo odbavení na cestu přes Atlantik bez problémů, což se také záhy potvrdilo. Nejprve jsem totiž musel ujít poměrně dlouhou cestu do prostoru check-in A, abych konečně našel obrazovku, na které byl náš let. Ta mě nasměrovala na další pochod do prostoru check-in B, a když jsem konečně dorazil k přepážkám, spatřil jsem chaotickou změť přepážek, kontrolorů všeho možného a bariér usměrňujících fronty. Žádný prioritní check-in, hezky všichni do řady nechat si převážit zavazadla, projít kolem dvou kontrolních stanovišť vytvářejících umělou zaměstnanost a nakonec přežít apatický personál u přepážky. Naštěstí jsem měl už předem vybrané sedačky, takže šlo všechno relativně hladce, stejně jako pasová a bezpečnostní kontrola, kde bylo v tuhle ranní dobu minimum lidí. Za poslední randy jsem si ještě koupil nabíječku na iPad, kterou jsem neprozřetelně zapomněl doma v Šanghaji a protože do odletu zbývalo ještě přes hodinu času, odebral jsem se o patro výš do salónku s poetickým jménem Baobab, abych si dal něco k snídani. Jsem nenáročný člověk, takže mi ke štěstí stačilo ovoce, sendvič se sýrem, cola a internet, protože jinak opravdu nebylo nic, čím by mohl přeplněný průměrný salónek člověk potěšit.\nČas odletu se neúprosně blížil, takže jsem se vydal ke gatu. Před ním si pracovnice odbavení vytvořili malou zábranu, kde kontrolovaly cestujícím vstupní víza do Brazílie. Většina lidí brala podobnou kontrolu v pohodě, až na skupinu, která by se dala typově označit slovy „zamindrákovaný černoch v obleku“. Několikrát jsem byl svědkem toho, kterak africký kravaťák velmi nevybíravě nadával agentkám, co že si to dovolují kontrolovat ho, protože on je byznysmen z JAR/Zimbabwe/Namibie/libovolné další africké země a paní kontrolorka by měla „show some respect“ (nenapadá mě, jak to trefně přeložit do češtiny). Agentky se však zviklat nedaly a stejně tak předvedly bezchybnou selekci prioritních a neprioritních cestujících, když se při začátku boardingu vytvořil před nástupním prostorem neforemný chuchvalec nikoliv nepodobný čínskému letištnímu chaosu.\nJakmile jsem se usadil na pohodlné sedačce v jednom z nových Airbusů 330, měl jsem pocit, že sedím v úplném opaku Lufthansy. Příjemný interiér v teplých barvách, velkorysé obrazovky s vysokým rozlišením, poměrně dost místa na nohy a spousta dalších příjemných vychytávek, ze kterých dýchal pocit, že tohle letadlo je dělané pro lidi a ne pro studené technokratické Němce. Navíc jsem se po skončení boardingu zaradoval, protože byla kabina zaplněná z nějakých devadesáti procent a sedačka vedle mě zůstala volná. Preventivně jsem se hned rozvalil na obě sedadla, aby si nikdo nepřesedl a užíval si krátkého pojíždění na start. Venku bylo poměrně hezké počasí, takže jsem si mohl po startu vychutnat krásnou africkou krajinu, ale krátce po nastoupání na letovou hladinu zakryla většinu výhledu oblačnost, takže jsem přesunul svoji pozornost k zábavnímu systému a občerstvení. Co se IFE týče, byly moje dojmy hodně smíšené – skvělý hardware a bohatá nabídka programů, ale až na pár filmů a několik technicky velmi dobře zpracovaných her nebylo v menu nic, co by mě zaujalo (ale pokud máte rádi filmy o ANC a Mandelovi, případně cestopisné průvodce jihoafrických zapadákovů nebo dokumenty o rugby, určitě si přijdete na své). Naopak velmi příjemně překvapilo jídlo a vůbec celý servis – k pití se rozdávají samozřejmě celé plechovky a hovězí s rýží bylo tak dobré, že jsem udělal výjimku a dal si stejné jídlo jak k obědu, tak o pár hodin později k večeři. Nechybělo samozřejmě ani pečivo, saláty, zákusky a (pro zdejší mléčné fetišisty) rozumně roztíratelné máslo. Na fotkách to jídlo možná nevypadá nijak extra, ale chuťově bylo opradu skvěle vyladěné.\nOsobně mě překvapilo, jak rychle celý desetihodinový let uběhl. Když nepočítám několik turbulencí kousek od brazilského pobřeží, byl nesmírně klidný a pohodový. Palubní personál korzoval uličkami s dalším pitím, na pohodlných sedačkách se dalo celkem slušně odpočívat a cestující za mnou byl poměrně civilizovaný, takže mi nekopal do sedačky a prakticky jsem o něm ani nevěděl. Podařilo se mi navíc včas otevřít sluneční clonu, takže jsem si mohl užívat přelet přes Rio de Janiero následovaný klesáním nad překrásnými zelenými kopci poblíž Sao Paola. Kolem letiště GRU byl poměrně hustý provoz, takže bylo možné během přiblížení sledovat několik dalších přistávajících letadel seřazených v pravidelných rozestupech. A ještě jedna zajímavost – během pojíždění ke gatu jsme míjeli Boeing 777-300ER Singapore Airlines, který nedávno začal do Brazílie létat s mezipřistáním v Barceloně.\nPřiznám se, že když jsme dorazili ke gatu, nechtělo se mi z letadla ven. South African Airways dostály své pověsti sympatické letecké společnosti s velmi dobrým servisem a rozhodně nebudu váhat letět s nimi kdykoliv příště. A troufám si tvrdit, že už nikdy nepoletím do JNB s Lufthansou...\nTerminál v JNB\nFronta na check-in\nAno, jsme v Jižní Africe\nCesta do salónku\nAle tímhle už ano\nZbytek pasažérů pospává na lavičkách\nNástup na palubu\nObrazovky nepatří k nejmenším\nCesta přes jižní Atlantik\nPrvní várka pití\n...a večeře dobrovolně v tom samém podání\nLetíme vlastně pořád na západ\nTady začíná Brazílie\nKlesání na GRU\nČekání na přejezd runwaye\nGRU-SCL, JJ8028, A320\nV Sao Paolu jsem měl na přestup necelé tři hodiny, ale už prvních deset minut pobytu na brazilské půdě bohatě stačilo k tomu, abych se omluvil všem italským turistům za to, že jsem je považoval za největší nepraktické pitomce a zmatkáře. Brazilci jsou totiž ještě mnohem horší, což se projevilo hned po výstupu z letadla, kdy si tranzitní cestující do Santiaga odchytla dvojice agentek, protože náš spoj odlétal z druhého terminálu a my bychom tam podle šipek přece nemuseli trefit. Reagoval jsem celkem odevzdaně a poslušně čekal, jenže to jsem nevěděl, že holky z pozemního personálu budou dalších dvacet minut nahánět skupinku pěti Brazilců, která nedbala pokynů a rozutekla se po obchodech a toaletách. Když přišel jeden, odešel druhý, třetí je začal hledat, nakonec dorazil první, a i když mu bylo jasně řečeno, aby nikam nechodil, rozhodl se zmizet někam do obchodu s oblečením. Jak tahle země bude organizovat olympiádu a mistrovství světa ve fotbale, na to jsem opravdu hodně zvědavý...\nCestou k našemu gatu (která nebyla komplikovanější než přesun ze schengenského na neschengenský terminál v Ruzyni) jsem si všimnul salónku TAM, ale doprovod byl poměrně rezolutní, takže jsem nejdřív musel s celou skupinkou dorazit k našemu gatu, abych se pak mohl sám vrátit zpátky a ještě na hodinu zapadnout do miniaturní lounge. Dal jsem si nějaké ovoce a sušenky a připojil se k internetu, ale protože byl večer, většina lidí v ČR šla zrovna spát a v Číně ještě nevstala, takže nebylo s kým dát řeč. Nakonec jsem to nevydržel a šel si sednout ke gatu, abych aspoň sledoval provoz na ploše (lounge bohužel neměla žádná okna). To se ukázalo jako velmi dobrá volba, protože sotva jsem dosedl na sedačku v nástupním prostoru, ozvalo se portugalské hlášení, ze kterého jsem pochopil, že se mám dostavit k přepážce pro odbavení. Tam pro mě měli dobré zprávy – kabina economy class byla přebookovaná, takže jsem dostal upgrade do byznysu.\nVenku se sešeřilo, náš Airbus 320 konečně dorazil ke gatu, takže se mohlo nastupovat. Hromada Brazilců s patřičně tupým výrazem ve tváři začala okupovat nástupní uličku a trapně vysětlovat agentce, že opravdu ale opradu nevěděli, že teď nastupují cestující business class, ale nakonec jsem si proklestil cestu vpřed a za chvíli jsem už seděl na pohodlné široké modré sedačce. Po dvou dnech na cestě jsem začínal být trochu unavený, takže jsem si dal před odletem sklenici džusu, vybral si z nabídky jídla a začal klimbat...\nProbral jsem se až během startu a několik desítek minut jsem z okna sledoval ubíhající krajinu. Nádherně osvětlenou brazilskou megapoli záhy vystřídala šňůra vesnic a městěček propojených úzkými silnicemi, jak začala pomalu převládat džungle nad civilizací. To byl také signál pro letušky, aby se pustily do servírování večeře. Přiznám se, že jsem od jídla moc nečekal, proto mě překrásně naservírované talíře se salátem a kuřetem s bramborovou kaší opravdu překvapily. Podobně kvalitně připravené jídlo jsem na regionální trati zažil naposledy snad s Aeroflotem, což je pro brazilský TAM velký kompliment.\nPřed přistáním jsme se dostali do poměrně silné oblačnosti a turbulencí, a já s obavami sledoval, kterak klesáme mezi horské velikány koukající skrze mraky. Na náladě mi nepřidala ani únava, která mě zasáhla s plnou intenzitou. Chtělo se mi spát, bolelo mě celé tělo a vůbec nezáleželo na tom, že sedím na široké sedačce v business class. Piloti navíc hlásí další zpoždění, protože musíme špatné počasí oblétat jinou trasou. Po přistání jsem už víceméně fungoval jenom na autopilota, takže jsem proběhl pasovkou a postavil se u pásu s výdejem zavazadel. Pozemní personál si bohužel dával načas, takže jsem tam stál ještě dalších čtyřicet minut, než můj kufr konečně vyjel. Na oči jsem v tu chvíli pomalu neviděl, nohy pomalu odmítaly poslušnost a mozek fungoval tak z jedné desetiny. V posledních záchvěvech příčetnosti jsem tedy odpískal plán počkat sedm hodin na letišti a vydal se ven, kde svítila světla letištního hotelu Holiday Inn. Dvěstě amerických dolarů za pár hodin spánku je neuvěřitelná zlodějina, ale já měl před sebou ještě hodně dlouhou cestu a potřeboval jsem fungovat. Cestou do pokoje jsem rychle nařídil na mobilu budíka, rychle jsem otevřel dveře, kufr s batohem zahodil do rohu a oblečený jsem se složil na postel. Konečně jsem někde na pevné zemi, kde se můžu aspoň na chvíli vyspat...\nČekání na Brazilce u gatu\nNaše letadlo ještě nedorazilo\nNová palubní vstupenka\nNoční Sao Paolo\nNekonečné čekání u pásu v Santiagu\nTak tohle jsem opravdu nečekal. Je mi jasné, že dlouhé cestování zanechá na člověku následky, ale že během posledního přeletu přestanu úplně fungovat, to pro mě byla cestovatelská novinka. A ještě jedna drobná perlička na závěr – pokud nepočítám vnitrostátní skok ze San Francisca na Havaj v 767, nepoletím už na téhle cestě žádným widebody longhaulem. Všechno to budou krátké, maximálně pětihodinové přískoky.\nZatím proletěno km: 33 624\nNálada: Nevidím, neslyším, jsem úplně mrtvej. Tak tak jsem se dopotácel do hotelu před letištěm...\nZadek: Je mi to upřímně jedno, únava je silnější než nějaké pocity na pozadí\nNaposledy upravil(a) cocik dne 16. 09. 2012, 07:57, celkem upraveno 2 x.\nRe: 80 000 km na cestě kolem světa (let přes jižní Atlantik)\nPříspěvek od Zoltan » 08. 06. 2012, 09:40\nv německém dvoupatrovém koncentráku\nhned první věta a taková prda\nPříspěvek od hafi » 08. 06. 2012, 10:06\n-protože do odletu zbývalo ještě před hodinu času\n-pro zdejší mléčené fetišisty (teda předpokládám, že slovo mléčený neexistuje v žádném nářečí )\nKaždopádně zrovna jsem ti večer (českýho času) chtěl napsat, že je nefér nemít napsaný ještě TATL, když už letíš TPAC, ale hned ráno tu bylo


Autor: Bohumil Pečinka | Publikováno: 30.7.2007 | Rubrika: Politika\nKlaus a Toplánek. První a druhý předseda občanských demokratů. Každý z nich vtiskl straně odlišnou tvář. Voliči ODS v devadesátých letech dávali svůj hlas jiné straně než loni v červnu. Jak se ODS změnila?\nPrvní předseda občanských demokratů Václav Klaus vtiskl této straně étos společenských reformátorů a zájem o nastolování celostátních politických témat. V polovině devadesátých let se zrodilo něco, co on sám později nazval „ódéesovským“ myšlenkových schématem. Jde o směs liberálně-konzervativních přístupů v ekonomické sféře, spojených s odvoláváním se na anglosaské příklady a se zřetelnou obhajobou kapitalismu.\nV praktické politice to její politici doplňovali odporem k federalistickým aspiracím EU a pragmatickým přístupem ke správě země. ODS byla také všude okolo chápána jako „nestředoevropská“ strana, protože za hlavní spojence považovala britské konzervativce, umírněné křídlo amerických republikánů a liberální strany typu holandské VVD nebo švédské Moderaterny.\nVelký vliv na mentalitu této strany měly tzv. sarajevské události v listopadu 1997, kdy se část poslanců v čele s Ivanem Pilipem a Janem Rumlem snažila odvolat předsedu Klause během jeho vládního pobytu v bosenském Sarajevu. V reakci na to se od ODS oddělila skupina, z níž později vznikla Unie svobody. I když více než polovina dnešního členstva ODS do ní vstoupila až po této události, je posarajevská mentalita neodmyslitelnou součástí „krevního oběhu“ strany. Vyznačuje se obezřetností k vnějšímu politickému světu, mimořádnou citlivostí na otázku stranické jednoty a dodržování zásady neventilovat vnitřní problémy přes média, což v roce 1997 významně přispělo k jejímu rozštěpení.\nPo tomto datu naopak došlo k úspěšnému sjednocování a posílení pozic ODS na všech úrovních. Po neúspěchu ve volbách do Poslanecké sněmovny v létě 2002 nahradil v čele občanských demokratů jejich „otce zakladatele“ tehdejší ostravský senátor Mirek Topolánek.\nODS ročník 2007\nPo téměř pěti letech stranického vládnutí Mirka Topolánka lze říct, že ODS se alespoň na nejvyšší úrovni hodně přizpůsobila jeho sice otevřené, ale i neukotvené osobnosti.\nKdyž Topolánek nastupoval, tvrdil, že ODS pod jeho vedením musí mít „tvrdé jádro, ale měkký obal“. Chtěl tím říct, že ODS musí pro volební vítězství přitáhnout i ty společenské vrstvy, které stranu dříve odmítaly pro její přímočarý politický styl a silná prohlášení. Ještě na posledním pražském kongresu v listopadu 2006 se Topolánek k tomuto tématu vrátil a označil to za hlavní příčinu nedávného volebního vítězství.\n„Nezměnili jsme naše hodnoty. Změnili jsme jejich prezentaci. A to zásadně. Učinili jsme tyto hodnoty široce přijatelnými, v což téměř nikdo nedoufal. Dnes tato politika nese plody, obrátili jsme postupný propad našich volebních výsledků v jejich strmý růst... Náš úspěch stojí na tom, že se nám podařilo postupně se zbavit oné nezasloužené nálepky arogantní a agresivní strany.“\nNešlo o nový marketing, spíše o promítnutí některých Topolánkových vlastností do chodu této strany. Pro ODS ročník 2007 začínají být proto charakteristické dva momenty: postupná regionalizace a myšlenkové rozpouštění.\nJestliže pro Občanskou demokratickou stranu devadesátých let bylo typické zaměření na celostní témata a jejich nastolování, o desetiletí později došlo k výrazné regionalizaci centrální politiky. ODS do obou komor parlamentu a centrálních funkcí přestala generovat politiky zabývající se makroekonomickými otázkami, zahraniční politikou nebo národní bezpečností. Typický poslanec nebo senátor se naopak stále více podobá „sběrateli“ dotací pro svůj region a od jejich výše se odvíjí míra jeho úspěšnosti. Do nejvyšších orgánů typu poslaneckého nebo senátního klubu to vnáší ducha provinčnosti a neschopnost formulovat celostátní politická témata.\nJednou z příčin je fakt, že po vytvoření krajů se dříve jednotná ODS strukturálně rozpadla na čtrnáct regionálních sdružení, která politicky rotují kolem „svých“ politických reprezentací v podobě hejtmanství. Celostátní témata a celostátně profilované osobnosti se v tomto systému „přerozděl a panuj“ dostávají na politický okraj.\nODS prvního desetiletí jedenadvacátého století se také krok po kroku rozpouští a ztrácí nejenom své „myšlenkové schéma“, ale i vlastní tvář. Paradoxní je to, že v rámci a kolem ODS je snad nejvíce think tanků (intelektuálních sdružení) na metr čtvereční v Evropě (CEP, Vysoká škola Cevro institut, Leadership akademie, CDK, Liberální institut, MK). Jejich vliv se však omezuje na úzkou skupinu „hochů, co spolu mluví“ a současně na mladší generaci v ODS, která bude schopna převzít politické funkce v horizontu deseti či patnácti let.\nPro topolánkovskou ODS je namísto toho charakteristická ztráta jakékoli ideologické kotvy a postupné rozvolňování názorů na cokoli. Možná hlavní příčinou je osoba předsedy Topolánka, pro něhož jsou tyto otázky nevýznamné a jehož názory formuluje poradce Martin Schmarcz. Pravicové hodnoty nahrazují teze o novém politickém stylu, slušnosti v politice a důrazu na obratnější marketing.\nZahraničněpoliticky byla ODS vždy orientována více na anglosaské politické strany, což je udržováno při životě jen díky iniciativám lidí, kteří do ODS vstoupili na začátku devadesátých let (Zahradil, Fajmon). V současné politice jsou stranická spojenectví spíše na okraji zájmu a jediný opravdu živý příklad přeshraniční spolupráce představují kontakty na Dzurindovu SDKU.\nZveřejněno v deníku Mladá fronta DNES dne 25.7.2007.


Spolužák ho polil hořlavinou a zapálil. Otec kritizuje liknavost školy - Rychnovský deník\nTelefonát ze školy změnil začátkem loňského září život rodině Davida Mandáta takřka od podlahy. Otci tehdy osmnáctiletého studenta střední odborné školy a učiliště Vocelova v Hradci Králové zavolali, že jeho syn byl při výuce polit ředidlem a má popáleniny. Sám otec v tu dobu netušil, že to byl začátek dlouhé bitvy s vedením školy.\nŽák střední odborné školy a učiliště Vocelova v Hradci Králové polil spolužáka hořlavinou a zapálil. Chlapec skončil s popáleninami druhého stupně. | Foto: Se svolením Davida Mandáta\n„Na ten hovor ze 7. září nezapomenu. Prý radši zavolali sanitku a později se ozvou, zda si mám pro syna dojet do školy či nemocnice,“ zavzpomínal David Mandát. Podle hovoru se zdálo, že jde o lehčí zranění. S manželkou nakonec vyrazili do nemocnice, kde je čekal šok.\nZdravotníci rodičům řekli, že syn má vážné popáleniny a je hospitalizovaný na oddělení transplantační a popáleninové chirurgie. „Syn ležel na břiše a byl celý ofáčovaný. Měl popáleniny druhého stupně na devíti procentech těla,“ vzpomíná Mandát.\nZa milionovou škodu při požáru v Rychnově mohl neodborný zásah do nabíječky\nJeště týž den se otec vydal do školy, aby zjistil, co se stalo. Od ředitele školy Lukáše Nepokoje se dozvěděl jen to, že jeho syna sedmnáctiletý spolužák na praxi potřísnil těkavou látkou a zapálil. „To bylo vše. Žádná omluva, žádná otázka, jak se daří klukovi. Nic,“ řekl Mandát. Detaily zjistil až druhý den od syna v nemocnici.\nPolil ho hořlavinou a škrtl zapalovačem\nVe chvíli, kdy se mistr odborného výcviku vzdálil z pracoviště, zametal chlapec dílnu. V tu chvíli za ním přišel spolužák s tlakovou nádobou na odmašťování a začal mu na záda stříkat její obsah. „I přes několikeré upozornění, ať se na to vykašle, škrtl zapalovačem a zapálil ho,“ popisuje Mandát.\nProč k takovému útoku došlo, není jasné. Událost šetří policie a podle dostupných svědectví šlo o „klukovinu“, která však málem skončila obrovskou tragédií. Jak říká otec oběti, nejde mu o tvrdý trest pro pachatele či odškodné, mrzí ho ale přístup školy po útoku. Podle Mandáta se její vedení o stav chlapce nezajímalo a informace o útoku škola tutlala a nevarovala rodiče spolužáků.\nPoprvé se o žhářském útoku všichni dozvěděli až po dvou měsících na třídních schůzkách. Mezitím navíc škola umožnila útočníkovi přejít na jiné učiliště, bez toho, aby do nové školy předala informaci o útoku.\nMísto omluvy kárné řízení\nVrcholem pak bylo, když vedení učiliště začalo kárné řízení proti popálenému studentovi kvůli tomu, že měl kvůli převazování ran a následné dvouměsíční rehabilitaci několik zameškaných neomluvených hodin. „Seděl jsem ve sborovně jak vyvrhel před ředitelem a učitelským sborem. Všichni tam řešili, že můj syn měl po této události několik neomluvených hodin, ale nikdo neřešil jeho stav,“ popisuje otec s tím, že omluvenky přitom řádně posílal mailem přímo řediteli školy.\nCelou věc nakonec David Mandát předal školnímu ombudsmanovi a České školní inspekci. Ta školu navštívila a na konci prosince vydala resumé, podle nějž škola a její vedení pochybilo hned v několika bodech. Omluvy se rodině popáleného žáka dostalo také od zřizovatele, kterým je Královéhradecký kraj.\nŘeditel školy Lukáš Nepokoj ale nadále vidí celou situaci jinak a tvrdí, že se o stav chlapce zajímal. „Vyjádřili jsme lítost nad vzniklou situací. A rodičům jsme nabídli maximální součinnost. Zpětně si však uvědomuji, že jsme se věnovali zejména prošetření a dodržení správných postupů a nevěnovali jsme dostatek pozornosti rodině popáleného žáka,“ řekl Deníku Nepokoj s tím, že škola mohla poskytnout více pomoci a lidského porozumění.\n„Rodičům poškozeného žáka se opětovně omlouvám za nedorozumění a zdlouhavost některých našich kroků během komunikace. Velmi mě celá událost mrzí a doufám, že se na naší škole již nebude opakovat,“ dodal.\nCelou věc řeší i náměstek královéhradeckého hetmana pro školství Arnošt Štěpánek. „Uvědomuji si, jak je tato věc, která se stala na naší škole, nepříjemná. Překvapilo to nás všechny. Soustředili jsme se na to, abychom celou věc řádně prošetřili,“ řekl Štěpánek. Ten zatím nevidí důvod ředitele odvolat. Dál však chce celou věc řešit a hledá i způsoby, jak obdobným případům předejít.\nrodina, popálenina, nemocnice, Hradec Králové, Česká školní inspekce\nJanovská kaple sv. Josefa je posvěcena, v minulosti se o ni svedl "boj"\nJanov je jednou z nejmenších obcí Rychnovska a přesto její náves v sobotu zaplnilo nebývalé…\nDuhová, zdobená čokoládou i sedmikráskami. V Janově se volila nejlepší bábovka\n/FOTOGALERIE/ Přehlídku nejen mnoha chutí, ale dokonce i barev a různých tvarů nabídla v sobotu…\nPříznivci turistických akcí si mohou do svého kalendáře připsat letošní jubilejní ročník Toulání…\nFOTO: Historické kachny Citroen 2CV si daly dostaveníčko na zámku i u rozhledny\nBMW 3 první majitel, servisní knížka, koupeno v F, nehavarované BMW Z3 koupeno v D BMW 118 servisní knížka BMW Xdrive,navi,kůže,panorama servisní knížka, koupeno v D BMW X6 servisní knížka, koupeno v CZ BMW 118 BMW 118 první majitel, servisní knížka, koupeno v A, nehavarované BMW 330 servisní knížka, koupeno v A + PRODAT AUTO\nŠkoda Octavia RS COMBI 2.0 TSI XEN Seat Alhambra 2.0Tdi Style Navigace manuál BMW Řada 5 520d Touring MANUÁL NAVI SPORT Audi A4 3.0 TDI QUATTRO Citroën C5 1,6 HDI Opel Zafira 1.4T 103Kw Navigace Peugeot 407 2,7 HDI PLATINUM TOP Peugeot 5008 1.6i 16V 7 MIST PANORAMA NAV + PRODAT AUTO\nČeské Meziříčí, Nerudova Prodej domu Rychnov nad Kněžnou, A. Sedláčka Prodej domu Rychnov nad Kněžnou, Na Dubince Prodej domu Solnice, Ještětická Prodej bytu 2+kk Solnice, Ještětická Prodej bytu 3+kk Solnice, Ještětická Prodej domu Solnice, Ještětická Prodej domu Kostelec nad Orlicí, Proškova Pronájem bytu 4+1 + PRODAT NEMOVITOST


Apartmány Kanica (Rogoznica) - Apartmány Balić | ChorvatskeUbytovani.cz\nApartmány Balić - Kanica (Rogoznica) - Šibenik a okolí\nApartmány Balić se nacházejí v obci Oštrička Luka, Kanica 294 v regionu Šibenik. Apartmány jsou plně zařízené a klimatizované. Vhodné pro rodinnou turistiku pro klid a pohodu. Nedaleko jsou písečné pláže ideální pro děti všech věkových kategorií a restaurace. Apartmánový dům je obrácený k moři a můžete vidět celý záliv. Mimochodem, musíte se pobavit a užít si dovolenou. Jsme Vám k dispozici a těšíme se na váš příjezd.\nApartmán pro tři osoby (35 m2)\nZáloha ve výši 30% je splatná předem a zbytek během pobytu. Po zaplacení zálohy byla provedena rezervace ubytování. Ideální doba příjezdu od 14 do 20 hodin a odjezd do 10 hodin.\nČerpací stanice: 14 km\nVřelé přivítání hostů s nápojem na uvítanou (káva, džusy atd.) S příjemným veselým shromážděním a setkáním hostitelů a hostů. Nápoj na uvítanou se neúčtuje. Možnost společného oběda / večeře (gril, peka) dle dohody.\nZajímavá místa v okolí Apartmány Balić\nInzerát Apartmány Balić byl zobrazen 29213 krát od 28.03.2014.\nFrane Balić Inzerent od 2010\nubytování: --------- A4 (ID:28651) A3 (ID:28653) A2+1 (ID:28654) A2+1 (ID:28655)\nTyp ubytování: --------- A4 (ID:28651) A3 (ID:28653) A2+1 (ID:28654) A2+1 (ID:28655)


Marabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá | Kancelářské potřeby\nMarabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá. Ideální barva pro batikování ale i pro barvení látek. Vhodná pro bavlnu, len, hedvábí, viskózu, ale i směsové tkaniny. Obsah balení je dostačující pro intenzívní obarvení 150g látky, nebo 300g látky ve středních až jemných barevných ...\n1735 22 068\nDetailní popis: Marabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá\nMarabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá. Ideální barva pro batikování ale i pro barvení látek. Vhodná pro bavlnu, len, hedvábí, viskózu, ale i směsové tkaniny. Obsah balení je dostačující pro intenzívní obarvení 150g látky, nebo 300g látky ve středních až jemných barevných odstínech. Batikovací barvu je možno použít pro všechny způsoby ručního barvení, pro voskovou batiku, pro ovazování a skládání látky (plangi), pro sešívání látky (tritik). Použitou barvící lázeň je možno uchovat po několik dnů, před opakovaným použitím je však nutno ji ohřát. Obarvené látky nelze prát v automatických pračkách a při častém praní barvy blednou. Pro zvýšení stálosti barev při praní je možno použít fixační prostředek.\nProdukt: Marabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá je zařazen v těchto kategoriích\nVidea k produktu: Marabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá\nPodobné produkty s Marabu Easy Color, barva na batikování i barvení, 25g, 068 zelená tmavá


22. 5. 2015 – Oboz květen |\n22. 5. 2015 – Oboz květen\nOboz 22. – 24. 5. 2015\nV pátek 22. 5. vyrazila naše hasičská parta již tradičně na Oboz.\nI když předpověď slibovala mizerné počasí, my jsme měli pěkné počasí „objednané“ dopředu. Začali jsme přijíždět postupně už od oběda. Když jsme se sešli v dostatečném počtu, postavili jsme stan a udělali přípravu na večerní grilovačku. Večer jsme už všichni mohli jít v klidu opékat na ohni špekáčky, klobásy a reklamní párky. Předem vybrané uzeniny všem náramně chutnali.\nDruhý den po snídani jel někdo na výlet do Sedlčan a někdo pěšky po okolí (houby ještě nerostly). Během celého dne jsme také náležitě využili místní půjčovnu loděk, šlapadel a kánoí, a pár jsme jich po řece pořádně „prohnali“. Po obědě, ke kterému byl oblíbený kuřízek s bramborovou kaší, byla chvilka na oddych. Hned jak nám trochu slehlo, začal nohejbalový mač mezi týmem TZZ/R (Tomáš Souček, Zdeněk Houska, Zdeněk Barták/ Radek Soběslavský, ten nastoupil za Tomáše, který musel odjet) a PRR (Pavel Popek, Radim Souček, Roman Wiedermann). Ten nakonec na zápasy skončil remízou 1:1 (3:2, 2:3), takže jsme si snad žádnou ostudu, před rozjásanými fanoušky, nestřihli. Děti během zápasu pro sebe zabraly pár dospěláků a hrály fotbálek a „ragby“. Po chlapech si chtěly zahrát nohejbal i naše holky, ale bohužel jim na hřiště vnikla parta ze sousedního kempu, která začala hrát volejbal. Třeba to holkám vyjde v září!!! Po „souboji titánů“ jsme začali připravovat k večeři několik kusů bůčků a krkovic na gril. Kdo chtěl, mohl si dát klobásy nebo buřty co zbyli z pátku. Podívat (a zkontrolovat) se za námi přijel i náš starosta sboru pan Kykal s paní. Nakonec se sedělo dlouho do noci, stejně jako předchozí den.\nV neděli po snídani se začalo s uklízením stanu, chatek a s pří-pravou k odjezdu domů. Někteří si i stihli zahrát „Člověče, nezlob se!“. Odjížděli jsme postupně po obědě.\nCelý víkend se nám povedl ustát bez zranění a klíšťat a ani jsme tam nikoho nezapomněli.\nTakže přátelé v září znovu na OBOZ 4. – 6. 9. 2015!!!\nDalší fotky zde: FOTKY\nPředchozí příspěvek17. 5. 2015 – Soutěž ve Velké LečiciDalší příspěvek31. 5. 2015 – Dětský den v Malé Hraštici


Výprask před diváky | Page 9 | Doktorka.cz\nProč by to nemělo být...Jako dát ženě výprask proti její vůli, že by muž nedokázal? No nevím, já něco podobného zažila asi před 5 lety. Manžel mé kamarádky je ředitel a začal si se sekretářkou. Manželka mu na to přišla a naštvaná přišla k nám do práce. ředitel byl zrovna na služební cestě. Nejdřív z toho vznikla strašná hádka, pak strkanice a nakonec se moje kamarádka s tou sekretářkou začaly prát. Tahaly se za vlasy, zkrátka taková ženská pranice. Nic jsem s tím nenadělala a v práci nikdo další zrovna nebyl. Pranice skončila tak, že vyhrála kamarádka. Ani nebylo divu, sekretářka byla drobná a hubená, zato kámoška má tak 90 kilo a výšku asi 180 cm, takže to jinak nemohlo dopadnout. No skončilo to tak, že sekretářka skončila přehnutá přes koleno, ruku zkroucenou za zády. A dostala od mé kámošky pořádný výprask na holou. Sice jen rukou, ale pořádně. Bulela při tom nahlas a křičela, nic jí t nebylo platné. Jednak jí to muselo dost bolet, ale taky to ponížení, dostat na holou prdel. A to u toho nebyl žádný chlap.\n28. Srpen 2016 - 10:08\nJako dát ženě výprask...Tak to bych teda chtěla vidět. Tak když se perou děcka, většinou ale kluci, tak ten slabší často dostane nakládačku a odejde s brekem. Pro tu sekretářku to taky byla nakládačka. To ponížení, když ji stáhla kalhotky a dostala sekec na holou. I když je pravda, že se asi tolik nemusela stydět, horší by bylo, kdyby musela ukázat holý zadek před nějakým chlapem. Ale i tak to musela být potupa.\nJako dát ženě výprask...To je zajímavá historka. Mě by zajímalo, jestli se to dozvěděl pan ředitel. Zda u to sekretářka řekla, co manželka udělala.\n28. Srpen 2016 - 17:59\nTo je zajímavá historka....Pan ředitel se to samozřejmě dozvěděl. Byl strašně naštvaný. Pozval si manželku do práce, odepnul pásek a nařezal na holou manželce i sekretářce. Od té doby vše dobře funguje.\n30. Srpen 2016 - 1:13\nMám 2 dcery, 8 a 12 let a obě dostávají výprasky jen výjimečně za největší průšvihy. Starší dcera dostala naposled letos v květnu za podvod ve škole a to vařečkou na holou. Ale docela dost, až brečela. Ovšem v soukromí, snad jen její sestra se dívala, aby věděla, že podvádět se nemá. Nedávno jsem udělal průšvih já, při policejní kontrole jsem nadýchala, dostala 25 tisíc pokuty a přišla o řidičák. manžel byl hrozně naštvaný a starší dcera pořád mluvila, že ona by za tohle dostala výprask, ale když udělají průšvih dospělí, tak se prý nic nestane a že to je nespravedlivé a tak. Manžel jí jen okřikl, že nemá být drzá a tím to skončilo. Ovšem ona dcera měla pravdu, tak jsem řekla manželovi, že bych výprask zasloužila a že dcery mají vědět, že jsem na sebe stejně přísná jako na ně. Manžel o tom nechtěl nejdřív ani slyšet a myslel si, že si dělám srandu, ale pak souhlasil. Přinesla jsem z kuchyně vařečku, kterou jsem v květnu nasekala dceři. Manžel si mě přehnul přes koleno, ruku za záda, manžel mi stáhnul tepláky i kalhotky a nasekal mi na holou. Ještě že nemám syna, to bych se asi styděla a do toho nešla, ale před dcerami mi to tolik nevadilo. Bolelo to dost a asi bych i brečela, ale snažila jsem se být statečná.\n20. Září 2016 - 20:34\nMám 2 dcery, 8 a 12 let a...a ted tu o karkulce Janičko\n20. Září 2016 - 22:47\na ted tu o karkulce JaničkoTy jako myslíš, že jsem si to vymyslela? Ale vůbec, znám i jednu další rodinu, kde se něco podobného stalo. Ale jinak a pro tu ženu hůř.\n21. Září 2016 - 9:14\nJako každá holka v pubertě jsem vyzkoušela i kouření cigaret. Občas mi máma cigarety v kapse našla a bylo zle. Ale říci jsem si nedala. Až jednou jsem si pozvala kamaráda k nám domů. Bylo mi šestnáct, dělala jsem frajerku a před kamarádem jsem si zapálila cigaretu. Kamarád nekouřil a já dělala frajerku a říkala, že o tom máma ví a že mi to dovoluje. Ale máma přišla z práce dřív a my, díky nahlas puštěné muzice, jsme ji přicházet neslyšeli. Najednou se objevila u mne v pokoji, viděla mne se zapálenou cigaretou a hrozně se naštvala. Okamžitě řekla, ať cigaretu zahodím a někam rozzlobeně odešla. Já myslela, že jde na nákup a že mám tedy dost času. Cigaretu jsem nevyhodila a dál před tím klukem dělala frajerku a říkala, že máma se zlobila jen tak, před ním a že to nemyslela vážně. Asi za pět minut přišla máma znovu, mrkla do pokoje a zase mě viděla se zapálenou cigaretou. Rozzlobeně vešla a já uviděla v její ruce čerstvě utržený lískový proutek. Než jsem se stačila vzpamatovat, přiskočila ke mně, vytrhla mi z ruky cigaretu, uhasila ji, popadla mne za ruku, a dotáhla mne k nejbližší židli. Tam se posadila, mě si přehnula přes koleno, před tím klukem mi stáhla kraťasy a posléze i kalhotky a před tím klukem jsem od ní dostala výprask na holou - a pořádný. Ječela jsem, protože to strašně štípalo, prosila, ale bylo to marné. Bolelo to hrozně, ale to bych i vydržela, horší bylo dostat na holý vystrčený zadek před klukem. Ale cigaretu jsem od té doby do ruky nevzala proto už se na mámu za ten výprask nezlobím. Kuřačka se ze mne nestala. Ale na tu ostudu, spojenou s výpraskem na holou před kamarádem, se pamatuji velmi dobře ještě dnes.\n23. Září 2016 - 14:01\nJako každá holka v pubertě...Jo tak to se určitě stalo, ha ha. Chtěla bych vidět matku, která by ukázala holý zadek své dcery před klukem. Jen aby je napadlo pak dělat něco jiného, když už viděl její holý zadek.\n24. Září 2016 - 0:42\nHolý zadek není to nejhorší, to se na pláži ukazuje běžně. Trapné je, když je holka přehnutá přes kolena, že ukazuje všechny své intimní partie.\n29. Září 2016 - 10:45\nHolý zadek není to...Myslím, že tak zlé to není. Já jsem pár výprasků holek na holou viděl a když je ten divák trochu bokem, tak pipinu nevidí. To by musel stát kolmo před vystrčeným zadkem.\n30. Září 2016 - 8:29\nno,když je to na holou a zadek je vystrčený, tak jde vidět vždy vše. Když mě řezala babička, tak se tam u toho byl bratranec. nikdy jsme to nijak neřešili, já taky viděla, jeho holou prdel a...když ho mlátila\n5. Říjen 2016 - 7:35\nMoc by se mi líbil výprask od pana učitele před celou třídou. Nebo od jiného staršího muže. Ve škole jsem často drzá a odmlouvám. Provokuji pana učitele aby mě vytáhl z lavice na stupínek, ohl mě přes stůl s vyhrnutou sukénkou a rákoskou mi seřezal nahý zadeček. Mám pocit, že pan učitel se nás bojí a nic si nedovolí, ani když ho o přestávce navštívím v kabinetu.\n5. Říjen 2016 - 9:42\nMamka jednou pořádala babinec a prozradila, že na večer mám slíbený pořádný výprask. A ty babice nenapadlo nic jiného, než že by bylo zajímavé, kdybych ten výprask dostala hned. Mamka dlouho neváhala, šla jsem do předklonu a dostala jsem ukázkové bití vařečkou. Trapné bylo, že mimo těch žen tam bylo ještě asi deset děcek a velmi dobře se bavili nad mým ubohým zadkem.\nKolik ti v té době bylo let? A dostala jsi na holou??\n5. Říjen 2016 - 13:30\nNejblíž výprasku jsem asi byla když po klasifikaci jsem o hodinu matiky postupně šustila pytlíkem, jedla svačinu, vyrušovala při výkladu, nahlas se bavila v lavici, esemeskovala pod lavicí. Pan učitel vyvolal mě k tabuli vypočíst příklad. Hodila jsem otrávený výraz, schválně dělala chyby a když pan učitel se otočil, vyplázla jsem na něj jazyk. Pan učitel se rozčílil, ať si nemyslím že když je vysvědčení napsané, že mě nemůže potrestat a o přestávku příjdu do kabinetu. Den předem jsem si koupila nová krajková tanga a oblékla krátkou sukénku. V kabinetu pan učitel dlouze kázal proč jedničkářka vyrušuje a zlobí. Že nervy má jen jedny, unavené hlasivky a neučí jen jednu zlobivou holku ale 7 tříd zlobidílek. Správně by mě měl ohnout a nasekat na zadek. Ano to si zasloužím. Tentokrát ti odpouštím a teď už běž. To pan učitel zklamal. Na světě už nejsou odvážní a silní muži.\n6. Říjen 2016 - 8:43\nMamka jednou pořádala...Mílo, tak to jsem zažila taky, ale naštěstí ne v roli trestané. Byly jsme takto na návštěvě a kámoška mamky před náma seřezala tehdá asi 12 letou dceru. Musela se ohnout přes křeslo a dala jí přes náma všema na holou prdel. Bylo mi jí dost líto, dostala takovou gumovou hadičkou asi 30 ran. Jelita měla festovní. já do té doby dostávala doma tak 10 ran na holou vařechou. bohužel tato situace zapůsobila na moji mamku natolik, že na ruhý den za 4 ve škole jsem dostala velmi podobnou hadičkou na holou prdel já. od té oby každý výprask byl s ní a ran nesčetně. Auky\n6. Říjen 2016 - 11:18\nVýprasku před cizími diváky jsem naštěstí byla ušetřena, ale jinak se vlastně můj každý výprask odehrával za přítomnosti dvou mladších bratrů. I na holou jsem před nimi mnohokrát dostala, to byla prostě součást trestu.\n6. Říjen 2016 - 12:06\nTo jsi musela před klukama dobrovolně svléknout kalhotky a nechat se seřezat? Kdy to bylo?\n6. Říjen 2016 - 12:26\nNejblíž výprasku jsem asi...A divíš se, jak ten učitel měl poznat, že to chceš? Nevím, jestli to bylo před rokem 1989 nebo později. Ovšem, kdyby to ten učitel udělal dnes a opravdu naplácal nějaké holce v kabinetě na holou a ona to řekla, tak je to minimálně na vyhazov a možná i na kriminál.\n6. Říjen 2016 - 21:10\nPosledně jsem dostala výprask někdy v roce 1988. Dnes se to asi zdá nepochopitelné, ale já jsem opravdu i před klukama musela svléknout kalhotky a následovalo důkladné seřezání vařečkou.\nDívčí kalhotky pochopitelně před výpraskem nijak neochrání, ale bývalo to tak zvykem, že holka musela svléknout všechno prádlo, já také. Nějak zásadně mi to neublížilo a aspoň že se kluci pobavili.\n12. Říjen 2016 - 10:20\nDívčí kalhotky...Ano, přesně tak. U nás se s tím taky nemazlili. Výprask na holou jsem sice nejčastěji dostával já, ale když výjimečně dostala třeba sestra nebo sestřenice, tak to taky bylo na holou a nikdo to neřešil. Třeba to, že jsem viděl výprask na holou, kterou dal můj strýc mé sestřenici, která je o 5 let starší. Ta se asi musela docela stydět, mě bylo asi 7 let a jí tedy bylo 12, ale v té době mi připadala jako velká holka. A když jí strýc nařezal řemenem za záškoláctví a dvojku z mravu, byli jsme u toho já i můj mladší brácha.\n12. Říjen 2016 - 10:35\nDívčí kalhotky...Výprask přes kalhotky a na holou vyjde skoro na stejno, zde jde jen o tu větší ostudu, hlavně když to bylo před kluky. Stejně to bylo nespravedlivé, já dostala na holou před kluky jen asi 3x, naopak to bylo mnohem častější. Já to ale nijak neřešila, ne že se kluci pobavili. Tak se podívali na holý dívčí zadek, alespoň pak měli podmět k honění večer pod peřinou.\n12. Říjen 2016 - 13:25\nVýprask přes kalhotky a na...Ano, jde právě o tu ostudu. Já když chodila do školky, tak jednou 2 holky rozházely postele v celé místnosti na spaní. A soudružka učitelka nejdřív jedné a pak druhé naplácala na holou před celou třídou, i před kluky. Věřím, že to ani moc nebolelo, šlo spíš o tu ostudu. Je fakt, že pak si už nikdo podobná alotria nedovolil, protože při pomyšlení výprasku na holou před celou třídou si to každý rozmyslel. Podotýkám, stalo se to v roce 1983, dnes by podobné věci nebyly myslitelné.\n12. Říjen 2016 - 13:41\nAno, jde právě o tu ostudu....Tak to věřím, zvlášť holky, které jsou stydlivější, by to od jakéhokoliv zlobení odradilo. Při pomyšlení výprasku na holou před celou třídou, včetně kluků, mi běhá mráz po zádech. Naštěstí jsem nic podobného nezažila ani nebyla jako divák. Jsem ale poněkud mladší, takže nevím, jak to bylo před rokem 1989.\n12. Říjen 2016 - 13:46\nA divíš se, jak ten učitel...Ale já nechci mu nic naznačovat, chci aby mě ohnul přes stůl proti mé vůli a za moji drzost mi naplácal na holou před celou třídou. Moc bych se styděla, stát tam s vystrčeným nahým zadkem a pan učitel by moje nejtajnější zákoutí.\n12. Říjen 2016 - 22:18\nAle já nechci mu nic...Tak si na to zahraj třeba s přítelem nebo manželem, dá ti na holou a budeš si představovat, jako že to je před třídou. Nebo pokud by ses ráda styděla, tak třeba pomůže nějaký kamarád, před ním se budeš třeba víc stydět, že vidí zblízka tvůj holý zadek než třeba před kamarádem.\n12. Říjen 2016 - 22:53\ns kamošem od sousedů jsme si jako kluci ve 13ti chtěli zkusit kouřit cigarety, zalezli si do boudy na nářadí na zahradě. Aby to na nás jeho segra nepráskla, tak jsem jí ukecali, ať jde s náma. Načapala nás tam ale jejich máma..a vzala to do svých rukou. My kluci museli nejdřív do sprchy, že prej nebude čuchat ten smrad z cigaret...a pak, jak jsme byli nahatí, tak nám každýmu nařezala 20 na holý zadek. To vše před tou kamošovou ségrou, tý bylo 11. Ta na nás práskal, že jsme jí tak trochu k tomu kouření nutili. Nj, není nad dobrou cigaretu. Od tý doby jsem nekuřák.\n13. Říjen 2016 - 11:06\nAle já nechci mu nic...Ivo,tebe vzrušuje představa že bys byla ve škole bita?Nebojíš se,jak by to tou rákoskou bolelo?\n13. Říjen 2016 - 22:45


Podařilo se: Kniha Z Bureše Babišem jde do prodeje – almanach.cz\nHomeSvobodné FórumPodařilo se: Kniha Z Bureše Babišem jde do…\nPodařilo se: Kniha Z Bureše Babišem jde do prodeje\n17. července 2017, 7:42 admin2598Svobodné Fórum\nO tom, jak ovlivňuje média, kdo mu půjčil peníze na vznik Agrofertu a kdo jsou jeho tiší společníci. Vznikla nová publikace o Andreji Babišovi. Psaný knižní dokument Z Bureše Babišem je k mání zatím v elektronické podobě.\nV byznysovém a politickém impériu šéfa hnutí ANO operují vysocí představitelé socialistických tajných služeb. Peníze měl dávno předtím, než vznikl Agrofert, a jeho fungování v politice započalo už v dávné minulosti. To je jen část z odhalení, které zmapovala knižní publikace Z Bureše Babišem.\nNa 203 stránkách popisuje autor celou historii podnikání Andreje Babiše od jeho dětství až po současné plány a potíže. „Publikace se nevyhnula ani ošemetným bodům jeho kariéry. Speciální pozornost jsem věnoval třeba zkoumání původu kapitálu velkopodnikatele či tomu, jací lidé mu pomohli protlouct se přes divoký byznys devadesátých let,“ říká autor publikace Tomáš Lemešani.\nAčkoli kniha vychází těsně před sněmovními volbami, autor odmítá, že by šlo o účel. „O podporu knihy jsem se neúspěšně pokoušel více než dva roky. Zafinancovat alespoň nezbytnou část a několik týdnů realizace se mi povedlo díky crowdfundingové kampani. Lidé mi předobjednávkami poskytli možnost zanechat na několik týdnů jiné činnosti, které mě živí, za což jim velmi děkuji. Věřím, že se jim bude publikace líbit a odpoví na všechny dotazy, které si u osoby Andreje Babiše kladou,“ říká Lemešani.\nNejde o první knihu o jednom z nejmocnějších Slováků. Z Bureše Babišem se proto zaměřila na body kariéry, které dosavadní mediální studie ani knihy nepopsali. Ve větší míře se věnuje třeba vztahům s politiky, slovenskými reáliemi a tomu, proč se Babiš prezentuje jako vyhnanec, či tomu, jak zasahuje do československého mediálního dění.\nK dispozici je zatím elektronická verze publikace, kterou si zájemci můžou objednat na stránkách autora, či e-mailem na [email protected] Tištěná verze Z Bureše Babišem bude k mání do konce srpna. Prvních deset dní se kniha v elektronické verzi prodává za 200 korun a tištěná za 400 korun. Po deseti dnech stoupne cena publikace o sto korun.\nZdroj: Podařilo se: Kniha Z Bureše Babišem jde do prodeje


Rolníci, rolníci... Jingle Bells na patnáct pěkných a osm ošklivých způsobů | Reflex.cz\nMav 23. prosince 2015 • 08:00\nNa obsáhlém repertoáru modrých babydiskohitů nesmí Rolničky chybět.\nHezkého je o Vánocích všude dost, ale nezoufejte, pokud vám to už leze krkem. Můžete upustit páru výsměchem na rádoby spirituální Rolničky hrané na didgeridoo, opovržlivým úšklebkem nad falešnou kočičí klávesistkou, či si s Gargamelem od plic zařvat "Jak já ty šmouly nenávidím!"\nJeden z nejznámějších vánočních hitů se od většiny koled liší hned několika aspekty: že pochází z USA a ne z Evropy, je relativně mladý (i když pro Američany je to pravěk) a hlavně není křesťanský. Jingle Bells napsal James Lord Pierpoint nejpozději roku 1857. Akorát se skladba původně jmenovala One Horse Open Sleigh a byla určena pro Den díkuvzdání. A na tehdejší dobu byl text poměrně odvážný - jednak šlo o závody spřežení, jednak se na saních mohli projíždět zamilovaní bez puritánského dohledu.\nLord Pierpoint by jistě měl radost, kdyby věděl o dnešní popularitě svého díla. Méně už, kdyby slyšel zrovna ty variace, které přinášíme my. Varování pro prudiče a lidi se špatnou náladou: většina jich je celkem ošklivá.\nPro začátek začneme s něčím přijatelným, místy hezkým, ba poučným: klavírista Tony DeSare umí na těch čtyřech či kolika akordech ukázat 17 různých stylů (za pozornost stojí hlavně tango, à la Elton John či Jingle Bell Blues)\nPísnička je tak jednoduchá, že ji zvládne i kočka na klávesy. Ještě stupidnější je, když tu melodii vyprdí žáby, ale to už je pod naši úroveň a najděte si to sami, pokud o to vážně stojíte (Frogs farting Jingle Bells).\nKaribský reggae sound Rolničkám dodali žáci hudebky z amerického města Pactolus. Stačily jim k tomu perkusní nástroje, zejména zvonivý steeldrum.\nA další variantu z větve world music, a to pořádně alternativní, přináší italská grupa The Emeralds Tree, kteří prý provozují zvukové sochařství z toho nejlepšího italského dřeva. Nechybí didgeridoo.\nTak provařená koleda nesmí chybět ani na repertoáru nejmodřejší taneční skupiny na světě. Od poloviny devadesátek na sobě Šmoulové zapracovali a mají 3D podobu.\nAspoň tu poslední verzi dáme pořádnou a pěknou. Brian Setzer je jednak fenomenální rockabilly kytarista, jednak má báječný neoswingový big band, se kterým už oprášil a modernizoval nejednu pecku ze 30. a 40. let. A zvláštní kategorií pro ně jsou zimní svátky - vánočních alb vydali skoro tolik, co klasických řadových desek. A nezřídka hrávají na silvestra třeba na newyorském Times Square.\nPříště najdeme další klasiku, Tichou noc. A borec na konec je dnes Ozzák ze seriálu Comeback a jeho metalová, chlapácká koleda bez jakýchkoli zdrobnělin.\nKlíčová slova: covery, koledy


Nezastavitelní - kapitola 4 :: topbee - yaoibox\nÚvod > Nezastavitelní - kapitola 4\nNezastavitelní - kapitola 4\nPozoroval jsem ty dva imbecily, jak se spolu baví a vypadali jako dva kamarádi na odpoledním čaji. Ten blonďáček se na Hisoku pořád uculoval a já začal drtit volant tak silně, až místy jeho povrch zapraskal.\nJá snad žárlím? Opravdu? Kdy se tohle stalo? Na Hisoku? Jsem kretén? Co se to se mnou kruci děje? Nejen že nevím, co se mnou ten člověk dělá, ale absolutně netuším, proč se mnou je. Prostě to musí být Hisoka masochista, jinak to nevidím.\nNajednou ho ten kluk chytil za zápěstí a jedním tahem si ho přitáhl pro polibek. Viděl jsem dokonce, jak se jeho jazyk otřel o Hisokovy rty a to ve mně rozpoutalo takový vztek, že jsem z auta vyletěl jak saň. Dodusal jsem k nim a odtáhl Hisoku za sebe, aby se k němu nedostal.\nNo…. Právě jsem to slušně posral.\nHisoka se usmíval a bezděčně mě objal zezadu kolem ramen. Pevně mě natiskl na svoje tělo a já cítil, jak se jeho svaly, rýsující se pod upnutým tričkem, tisknou na moje záda. Krutě mě to rajcovalo. Naprázdno jsem polkl a nějak mi došla slova. Snad poprvé za můj život. Jediné, co mě vytáčelo, byl ten kluk přede mnou, který se mi smál do obličeje. Chytil mě pod bradou a trochu přitáhnul k sobě. Chtěl mě políbit a mě se to hnusilo. Uhnul bych, ale Hisoka mezi nás dal ruku a sám si mě k sobě otočil. Dlouze a divoce mě políbil, čímž si vysloužil pobavený úšklebek od toho zajdy.\n„Nechtěl jsem ti ho vzít, jen ochutnat… Ale jak jsem říkal, přišel. Jak snadné v takovýchto typech číst, říkají něco a dělají naprostý opak. Pěkný materiál,“ říkal svým sladkým hlasem a já se tím ujistil, že to jsou opravdu přátelé.\n„To může být, ale ty máš zákaz Angele!“ odsekl mu Hisoka a schoval mě za jeho mohutná záda.\n„Najednou… Jsi tak nudný, když chceš. Jdu… Co dneska večer zajít na pivo?“\n„Zítra v osm dole v Příkopě?“ odpověděl mu Hisoka.\n„Jo… Budu tam.“\nHlasitě si oddechl a otočil se ke mně. Stále jsem nechápal, co se to tu dělo a moje chování bylo víc než podezřelé, to jsem musel uznat. Vytrhl jsem ruku z jeho sevření a prudce se od něj odtáhl, což mělo za následek, že jsem žuchl na zem a natloukl si zadek.\nDíval se na mě a chvíli mu cukaly koutky úst v úsměvu, ale potlačil to. Podal mi ruku a vytáhl mě na nohy. Jenže mě přitáhl k sobě tak blízko, že jsem zase ucítil, jak moje tělo šílí. Zjistil jsem totiž jeden nepříjemný fakt. A to ten, že čím víc se mě dotýká, tím víc si na to zvykám a potom bez toho nemůžu být. Skousl jsem si rty, aby z nich nevypustil ten vzrušený sten, který by mu v tuhle chvíli zahrál do karet.\n„Líbí se mi, že žárlíš,“ zašeptal mi do ucha.\nJeho hlas se mi rozvibroval v hlavě a celé tělo se začalo chvět.\n„Ne… Nežárlím… Asi ses praštil do hlavy, protože tvoje představy jsou k smíchu a konečně mě pusť ty hovado.“\nVíc jsem se zapřel o jeho hruď a snažil se udělat mezi námi dostatečný prostor.\n„Čím víc mě urážíš, tím víc mě nutíš, abych si tě vzal. Víš vůbec o tom?“\nZasekl jsem se a podíval na něj. Najednou jsem absolutně nevěděl, co mám dělat, jak kdyby mi vzal jakoukoliv možnost úniku, nebo obrany. Díval se na mě takovým pohledem, že by se mu dal kdokoliv. Štval mě. Nejen, že zjistil pravdu o tom, jak se cítím, ale dokonce nade mnou měl silovou převahu.\nNenávidím ho… Nechci, aby se otřel o moje tělo… Nepustím ho blíž… Nikdy.\n„K tobě, nebo ke mně?“\n„Ty ses fakt zbláznil, ne? Ty k sobě a já k sobě,“ odsekl jsem mu vzápětí.\nJen se pousmál a nasměroval mě k Bártovi. Musel jsem se na chvíli uklidnit, protože se mi začala dělat boule v rozkroku z toho, jak se můj penis tlačil na kalhoty.\nFakt mě ten kluk rajcuje a já jsem z toho v prdeli. Nebo spíš jinak, to on by v ní chtěl být.\n„Zajdu si na záchod, potom pojedeme.“\nAni jsem se na něj nepodíval a vysmekl se mu ze sevření. Zamířil jsem na hajzlíky na konci dlouhé uličky, která byla rámovaná zaparkovanými auťáky. Otevřel jsem dveře a na moment musel vydýchat ten pohled, co se mi naskytl. Zavřel jsem za sebou tak rychle, aby sem nikdo nepřišel a neviděl to co já. Vlastně ani nevím proč, ale sakra…\n„Jdu jen… Pokračujte.“\nOkamžitě jsem zalezl do kabinky. Bylo to bezpečnější. Jenže jsem pořád měl před očima ten obrázek, jak kdybych to byl já, kdo si to užívá.\nJsem snad úchyl? Nebo se ve mně odráží to, jak moc jsem nadržený na Hisoku?\nTo sténání, které se ozývalo zpoza dveří, mě vyvádělo z míry a já se jen stěží vyčůral. Nakonec jsem v rychlosti zandal penis do kalhot a rychle otevřel dveře ve snaze vypařit se jak pára nad hrncem. Ale než jsem stačil zdrhnout, tak mě mužská ruka zastavila a přitáhla k sobě. Nedíval jsem se na něj a snažil se potlačit to, co se mi v hlavě odehrávalo a že to byly dost živé představy.\n„Chceš se přidat? Můžeš si s ním vyměnit místo,“ zašeptal mi do ucha ten klučičí hlas, který se před chvílí tak lísal k Hisokovi.\nAngel stál a před sebou měl předkloněného hnědovlasého klučinu, který přímo škemral o jeho další pohyby ve svém análku. Myslel jsem si, že Angel je „ten dole“, ale opak byl pravdou. Nejspíš to byl jeho navigátor podle toho, jakou oba měli stejnou bundu, ale víc mě zarážel fakt, že ten pod ním se ani nepozastavil nad tím, že ho chtěl Angel vystřídat. Jen dál přijímal jeho nájezdy, ve kterých ani na moment Angel nepolevoval. Chvíli jsem přemýšlel, jestli neurvou umyvadlo, o které se ten mladík tolik zapíral, ale udivovala mě jeho pružnost těla.\nNakonec jsem se vymanil z jeho sevření a zamířil ke dveřím.\n„Nechci,“ odpověděl jsem mu, i když jsem měl co dělat, abych se udržel.\nJako pohled na dva krásný chlapy, jak si to rozdávaj na záchodkách a moje tělo šílí po sexu, to bylo u na mě příliš.\n„Pravda… Ty máš toho nejlepšího, on ti ukáže kdo je tu pán. Docela ti závidím,“ usmál se Angel a plácl po vypracovaných půlkách před sebou.\n„Nevím, o čem mluvíš,“ vyhrkl jsem, když jsem chytl za kliku.\n„Brzo vědět budeš. Jo a buď na něj hodnej, je to dobrej chlap. Jen nechápu, proč je právě s tebou a jako navigátor. Fly byl…“ to už nestihl doříct, protože silná mužská ruka mě vytáhla ven a zabouchla za mnou dveře.\n„Takže… Proto si šel na záchod?“\nHisoka mě natiskl na dveře a silně udeřil do dřeva vedle mé hlavy.\n„Jedeme!“ rozkázal mi a chytil mě za ruku.\nOdtáhl mě do auta a přímo vhodil na sedačku spolujezdce. Ani se mě neptal a vytáhl mi z kapsy u kalhot klíčky. Jen jsem tupě seděl a díval se na něj, jak zuří. Nastartoval auto a odjel ze závodiště, jako kdyby tu nikdy nebyl. Úplně mě vyvedl z míry a hlavně to, jak se najednou choval. V tuhle chvíli by rozhodně neudělal vše, co bych chtěl. Spíš to vypadalo obráceně, že bych to udělal já.\nJakýkoliv pokus o rozhovor zastavil tím, že mi dal přes pusu prst, aby mi zabránil v mluvení. Vadilo mi to a místy jsem přemýšlel, zda za jízdy nevystoupím.\nKlidně vyskočím, protože to, co se má podle mě stát, bude pro mé tělo hodně drahý.\nJak kdyby věděl, na co myslím, zamkl jedním tlačítkem celé auto a já až teď proklínal sám sebe, že jsem si na té elektrice dal tak záležet.\nNějak mám pocit, že až to auto zastaví, tak doma rozhodně nebudu. A popravdě se mi začaly stahovat půlky, protože jak jsem ho pocítil v ruce, tak mě asi natrhne.\nAuto pokojně zastavilo a Hisoka vystoupil. Pořád jsem nechápal, proč tak hodně zuří. Nevypadal na to a doteď mu na mě nic nevadilo, ale teď? Byl jak vyměněný a děsil mě. Mě? Asi jsem se zbláznil a něco mi zatemnilo mozek.\nPrudké otevření dveří mě probralo ze zamyšlení a okamžité vytáhnutí ze sedačky na nohy, mě málem o ně připravilo.\nHisoka zamknul auto a já jsem Bárta podezříval z toho, že se s ním spolčil. Mohl třeba vynechat motor, nebo se zaseknout ruční brzda a my zůstali stát na místě… Ale ono nic.\nChytil mě za ruku a táhl někam od auta. Teprve v tuhle chvíli jsem si uvědomil, že to tady neznám a doma rozhodně nejsem.\n„Kde to jsme?“ zeptal jsem se oparně, když mě tahal do jedné z odlehlých uliček.\n„Jdeme ke mně a konec debaty.“\nDebaty? Pokud vím, tak tu vedu monolog jen já a můj vnitřní hlas. Tohle už bylo fakt vážné a já se konečně pokusil o odpor. Prudce jsem se zasekl v chůzi a chytil lampu, kterou jsme míjeli. Hisoka se zastavil a pohled, který po mě hodil, mě kompletně uzemnil. Naprázdno jsem polkl a pustil lampu, kousek jsem odstoupil a sklopil hlavu k zemi.\nTohle jsem v něm ještě neviděl. Naprosto každý by poslechl, i když neřekl ani slovo. Tolik autority v jednom pohledu a oči, které roztřesou tělo až do morku kostí.\nPřiblížil se ke mně a já sebou cukl, když se dotkl mé tváře a jeho dech se otřel o mé ucho.\n„Nedělej to!“ zašeptal a já cítil, jak mnou projelo mravenčení.\nNebudu… Už neudělám nic.\nZnovu mi pevně stiskl ruku a táhl k sobě do domu. Stál až na konci úzké uličky a taky jsem brzo pochopil proč. Pocházel z bohaté rodiny a jeho bydlení podle toho vypadalo. Nižší podlouhlý domek v japonském stylu, ale s anglickým vybavením, které s tím vším hrubě kontrastovalo. Věděl jsem od začátku, že to není čistý Japonec jako já, ale neřešil jsem to. Až nyní jsem pochopil, že je to poloviční Angličan. Pořád nemluvil, jen otevřel a zavřel hlavní dveře a mě strčil dovnitř.\nStál jsem jak opařený a jen čekal, co se stane dál.\nZezadu mě objal a jeho rty se začaly pohybovat po mém odhaleném krku. Pomalu mi rozepnul bundu a stáhl mi jí z ramen, ta vzápětí dopadla na zem jako těžký kámen. Stál jsem jak opařený a nechápal, kdy se ze mě stala tahle tupá ovce. Zaklonil mi hlavu a jeho jazyk se začal věnovat mému lalůčku. Z toho přívalu vzrušení, který mě zaplavil, jsem mu prsty stiskl obě stehna tak silně, že se snad moje nehty prodraly přes jeho džíny. Jeho ruce se hbitě pohybovaly po mém těle a dráždily bradavky, které pod jeho doteky tvrdly.\nNechápu, kdy jsem mu to dovolil, aby si se mnou dělal, co chce. Proč ho neodhodím? Nezastavím? Nedám mu po držce?\nCítil jsem, jak se mi podlamují kolena a velmi těžko se držím na nohách. Nejspíš to cítil a prudce mě obrátil a natiskl na stěnu tak, abych se o ni opíral rukama. Stále byl za mnou a tím mi bral možnosti k úniku.\nChci mu vůbec zdrhnout?\nJeho prsty nebezpečně směřovaly od bradavek k mému rozkroku a já přivřel oči, když se ozval zvuk pásku, jak ho rozepínal. Stáhl mi kalhoty i trenky. Nejspíš pro radost mě plácl po zadku, až se to mlasknutí rozeznělo pokojem.\nNejspíš tam budu mít otisk jeho ruky a to ho potom zabiju.\nJeho teplá dlaň pevně sevřela můj penis, až jsem uviděl všechny svatý a začal ho protahovat v ruce. Místy zajel až ke kořeni a promnul kulky, čímž mě dostával přesně tam, kam chtěl.\nOpřel se bradou o má záda a jazykem přejížděl po celé páteři. Občas se na chvíli zastavil a vtáhl volnější kůži do úst, až to zaštípalo. Bylo mi jasné, co mi tam dělá, ale nějak mě to po tom všem nezajímalo.\nMoje tělo šílelo a ať jsem si to připouštěl nebo ne, chtěl jsem ho. Bylo mi jedno jak, ale musel jsem ho cítit. Srdce mi tlouklo jak o závod a tělem mi projížděla taková vlna vzrušení, že jsem se jen stěží držel při smyslech. Vše se mi stahovalo jen do jednoho místa, které řvalo po ukojení své touhy.\nPrsty mi začal dráždit dírku a já cítil nějaké vlhko, které sebou jeho polštářky nesly. Zajel jen na okraj, čímž si vynutil mé nesouhlasné zasténání. Neposlouchal mě a vstupoval dál a dál, dokud se nedotkl mé prostaty. Moje tělo se prohnulo, víc se natisklo na jeho prst a vtáhl ho dovnitř až po kloub. Zkusil přidat i druhý a tím si mě víc uvolnit. Trochu to zabolelo, ale stále to přehlušovalo to opojné dráždění mého mužství. Najednou je ze mě vytáhl a za moment jsem cítil, jak se mi na zadek tlačí jeho úd, který si razil neomylně cestu dopředu. Stáhl jsem instinktivně půlky, ale bylo mi to hovno prd platný, protože mi je rukama od sebe roztáhl a už se dostával do mě. Prvně jeho špička narazila na odpor, ale stejně se tlačila dál do mého těla. Zaúpěl jsem bolestí, protože tahle poloha mi nevyhovovala. Bylo to poprvé po strašně dlouhé době a ještě takhle? Asi mě chtěl zabít.\nPochopil a bez váhání ho vytáhl a vzal mě do náruče. Nesl mě někam do bytu a ani se neobtěžoval rozsvěcet světla. Položil mě na měkký povrch, nejspíš sedačky a roztáhl mi nohy. Rukama se mi zapřel pod koleny a přitlačil mi je k hrudi. Zase jsem pocítil tu jeho tvrdost, jak se do mě dostává.\nZačal mě líbat a tím povolil tu menší křeč, kterou moje tělo vyvolalo, aby se mu bránilo. Umožnil jsem mu vstoupit do mě víc a on prudce najel až po kořen. Vyjekl jsem bolestí z tak náhlého ataku. Omluvně mě ještě hladověji začal líbat. Ani nepočkal, než si zvyknu a hned se ve mně začal pohybovat. Pevně jsem sevřel opěradlo gauče a jen přijímal ty jeho zběsilé nájezdy. Když stáhl ruku na můj penis, už jsem to nedokázal vydržet a během pár tahů, které mi věnoval, jsem se udělal. Cítil jsem, jak mi sperma stéká po odhaleném pupíku a moje tělo právě prodělávalo dokonalý orgasmus. Extáze prostupovala každou částí mého těla a já se záklonem hlavy sténal rozkoší. Pokračoval, dokud jsem neucítil jeho horko, co se mi rozlilo nitrem a zaplnilo každý kousek. Byl jsem naprosto uspokojen jak uvnitř, tak zvenčí.\nPustil mě a dopadl na mou hruď. Cítil jsem, jako moc mu bije srdce a to moje šílelo společně s ním. V hlavě jsem měl prázdno, a kdyby nebylo, byl by tam zmatek.\nProč jsem ho musel potkat? Proč mě donutil znovu závodit? Proč se tohle děje? Je možný… Jen tak trochu… Že jsem se do něj zbláznil?\n„Omlouvám se, pokud to bolelo, ale já… Už to nešlo…“\nUsmál jsem se, když to řekl a mírně ho plácl po hlavě.\n„Debile,“ řekl jsem tiše a snažil se popadnout dech.\nNevím jak, ale asi únavou jsme takhle usnuli. Nevím, kdy ze mě vyjel, nebo kdy mě zabalil do deky a odnesl do postele, ale probudil jsem se v jeho pokoji a světlo už prokluzovalo mezi žaluziemi.\nPromnul jsem si oči a posadil se. Nebyl tu. Zadek mě zabolel tak moc, že jsem se za něj musel chytit.\nMagor, vůbec mě nešetřil.\nPomalu jsem se zvedl z postele a vydal se to tu okouknout. Měl to tu velmi moderně zařízené, i když venkovní vzhled domu tomu nenasvědčoval. Krásné kožené sedačky s mohutnými křesly a mahagonový nábytek, nejspíš ručně vyřezávaný.\nCo za pracháče by chtěl závodit se mnou a ještě být navigátor? Proč zrovna já?\nZaujala mě obrovská knihovna v rohu místnosti a tak jsem se v ní začal přehrabovat.\n„Hledáš něco?“ promluvil těsně za mnou Hisoka a já vyhodil knihu v šoku do vzduchu.\nLetěla dost vysoko, a když dopadla, praštila ho do hlavy. Jenže jsem drcl do té knihovny zády a nebýt jeho silných rukou, tak na mě nejspíš spadne. Na zem se snesla nějaká fotka, která byla nejspíš v té knize, co jsem upustil. Zvedl jsem jí a jen letmo zahlídl Hisoku a Angela, jak stáli u závodního auta, a v ruce drželi pohár vítězů. Najednou mi Hisoka tu fotku vyškubl z rukou a schoval si jí do kapsy.\n„Co je to za fotku? Ty jsi závodil?“ ptal jsem se a mnoho dalších otázek mi běželo hlavou.\n„To tě nemusí zajímat. Řekněme, že je to minulost.“\nJenže mě to zajímalo a nehodlal jsem ustoupit, dokud se aspoň něco nedozvím.\n18+ | akce | auta | drama | povídky | série | současnost | yaoi | závody\ntopka | 30.10.2015\ntak Hisoka se nezdá. :D A že uzemnil někoho takového jako je Speed? Dobře on... :) A pěkně se do toho obuli... A zase ten konec. Zase tajnosti... Kdy se už dozvíme, co vlastně Hisoka skrývá?\nBee Dee | 02.11.2015\nNikdy... :) :) :) Jednou s pravdou ven půjde, ale ještě ne... :) A to víš, potlačovaná touha, když vypluje na povrch... To je rodeo... :) :) Moc děkuji za pěkný komentář.\nAngel - anjel alebo skôr diabol s anjelskou tvárou? :-)\nYuuki-Lawrence | 29.10.2015\nTakže Hisoka tiež závodil a očividne nie ako navigátor xD Začína sa to stále viac zaujímavo vyvíjať :-) Teraz ešte vedieť, či Katsu tie odpovede z neho dostane - mám pocit, že tak ľahko asi nie xD Inak celkom vtipné sledovať, ako obaja žiarlia :D Hisoka je dosť dominantný, až ma to miestami desí a stále si zachováva ten závoj tajomstva okolo seba, to ma na ňom fascinuje :)) Najviac ma ale aj tak zaujíma, prečo vyhľadal práve Katsua a prečo je ním taký posadnutý od úplného začiatku.......a Angel je zaujímavá postava, som zvedavá ako ešte zamieša karty v príbehu :-)\nRe: Angel - anjel alebo skôr diabol s anjelskou tvárou? :-)\nBee Dee | 30.10.2015\nOdpovědi opravdu nebude snadné dostat, hlavně když na ně není jednoduché odpovídat. :) Jo, jsou oba velmi žárlivý, hlavně když něco tolik chtějí, jako jeden druhého. Hisoka takový opravdu je a tajemnost je jeho hlavní heslo. :) :) Angel se ještě ukáže a je to teda pěkný kvítko. :) :)\nTo já ti moc děkuji za tak pěkný komentář.\nPeg | 28.10.2015\nHisoka je... Majetnický, žárlivý, nadržený a tajnůstkářský. Zajímalo by mě, co tají, že to Katsu nesmí vědět. Nebo to nikdo nesmí vědět? Když už je řeč o Katsuovi, chudák, tak urputně se snaží bránit, ale stejně je mu to hovno platné, Hisoka ho prostě vždycky dostane. Angel je taky zajímavá postava, zřejmě žádný svatoušek, jsem zvědavá, jakou minulost sdílí s Hisokou a jestli těm dvě tak trochu ještě nezavaří... Jinak díky moc...\nBee Dee | 28.10.2015\nHisoka opravdu takový je... :) :) Jeho tajemství je krutější, než se zdá a asi to nemá vědět nikdo. Angel je hodně zajímavá postava a ještě se tam ukáže. On a ještě jedna postava dost znatelně zamíchá s dějem, ale to je ještě před námi. A Katsu? Opravdu se chce bránit? :) :) Moc děkuji za krásný komentář.\nkatka | 27.10.2015\nTedy mám pocit že se dostal mezi VIP, takže Angel je kamarád z let minulých a je víc ukecaný z toho by možná nějaké informace dostal , jenže Hisoka je děsivě žárlivý vypadá to že už si vybral a že vždycky dostane to co chce , děkují Bee skvělý díl, zas nám trošku odhalil ale jenom tak aby jsem se moc těšila na další\nTak trošku jo... Ale je to pořádná VIP. Angel ho zná velmi dobře, ale pochybuji, že mu něco řekne... I když... :) :) Hisoka je hodně majetnický, to jooo... :) Já moc děkuji za tak pěkný komentář.


MY MAGIC FASHION: July 2014\nPerfect sunglasses? Not yet!\nKdo by kdy řekl, že mým největším problémem bude sehnat černé padnoucí brýle? No, já tedy určitě ne...Přiznávám se, že černé univerzální brýle jsem měla naposledy cca v 9 letech a od té doby hledám a hledám ty pravé. Když už objevím nějaké černé, vcelku dobře vypadající, ani trochu mi nesluší. Před necelým týdnem se však vše obrátilo vzhůru nohama a já si odnášela z Urban Outfitters taštičku s novými brýlemi. Mám z nich takovou radost! Je sice pravda, že mým vysněným Céline Audrey se nic nevyrovná, ale myslím, že prozatím tyto bohatě stačí! Co myslíte? Jakou věc máte největší problém sehnat vy?\nMůj šatník už mě začínal značně nudit, takže jsem šťastná, že jsem ho díky návštěvě Londýna trochu obohatila a získala tím plno nových nápadů a inspirace! Dnes můžete vidět nové krátké culottes, ze kterých mám snad největší radost. Nádherný batůžek jsem si půjčila od Kamči a nebudu zapírat, že bych si ho nejraději vzala až domů :D Zbytek už znáte...avšak uznejte, že fotky a krásné londýnské prostředí sotjí za to!\nZa fotky děkuji Kamile <3\nPrvní prázdninové dobrodružství za mnou a já nemohu být spokojenější! Jistě jste postřehli, že právě Londýn byl místem, které jsem posledních 5 dní obývala. Není to úplně nejkratší doba, co jsem toto město navštívila poprvé, takže jsem moc ráda, že se má návštěva mohla opakovat a doufám, že takových návštěv bude v budoucnu víc. A teď směr...no, nechte se překvapit! Kam myslíte, že bude mířit můj další let?\nSame bomber again\nTento článek je možná trochu překvapení pro ty, kteří mě nesledují na Facebooku, Twitteru nebo Instagramu. Chvíli trvalo než jsem se odhodlala shodit svou dlouho pěstovanou hřívu, ale byla to ta nejlepší věc, co jsem mohla udělat. Nejen, že se cítím tak o 10 kg lehčí, ale prostě mě ty vlasy najednou strašně moc baví...\nMůj účes není jedinou novou věcí v tomto článku! Pamatujete, když jsem dělala článek o botách pro jaro/léto 2014 (tady!)? Už tenkrát mě naprosto okouzlily tyto černé sandále na podpatku. Jsou krásné a pohodlné, tojo, ale nic nepřekoná fakt, že jsem v nich extrémě vysoká (na mé poměry a ve srovnání s mou běžnou výškou). No, uznejte sami! Nejsou skvělé?\nPrázdniny jsou v plném proudu, ale já se o těch svých tady na blogu ještě moc nezmiňovala. Prozatím si je užívám a prozradím, že mě toho ještě hodně čeká! Postupně budu o všem samozřejmě informovat na blogu...\nPrvní dva týdny byly vcelku poklidné. Trávila jsem je u seriálů, dobrého jídla, konečně jsem se šla podívat na slevy a hned si něco pořídila (např. tuto bomber, kterou dnes můžete vidět!), chodila do parků, na brigádu a byla ve Vídni...Jak si prázdniny užíváte zatím vy? Co vás ještě čeká a co už jste zažili?\nSneakers are my cup of tea\nPřiznám se, že mám občas takovou vlnu nápadů na outfity, že je mám doma poskládané pár dní po kupičkách, abych si je postupně všechny vzala. V úterý, kdy jsem tento outfit fotila, jsem měla takových outifů pět...avšak všechny byly s podpatky. To byl kámen úrazu. Chci říct, že jsou prostě dny, kdy na sobě nepohodlné lodičky nechci za žádnou cenu ani vidět a tak je potom střídají pohodlnější kamarádky, jako jsou moje "staré" dobré New Balance. Na to, že jsem tento outfit vymýšlela na poslední chvíli během pěti minut docela dobrý, ne?\nLéto je tady a spolu s ním přichází spoustu zajímavých akcí a událostí. Jednou z nich je otevření první specializované prodejny Adidas NEO v České republice. NEO je dostupná značka pro mladé, kteří se nebojí zkoušet nové věci a v módě i životě experimentovat. Ve stejném duchu se ponese i nová prodejna, která bude stále několikrát týdně zásobena novým zbožím. Otevření nového obchodu se bude konat 10. července v Praze v OC Chodov!\nA teď přichází ta nejlepší část...při této příležitosti bude moci jeden z vás vyhrát poukaz v hodnotě 1000 Kč na nákup v nové prodejně Adidas NEO. Jsem si jistá, že si vybere každý! I ten, co sportovnímu stylu přímo neholduje. Značka totiž nenabízí pouze stylovou spotovní módu, ale nabízí také spoustu kousků na běžné nošení. Legíny s různými potisky, topy, overaly, kožené a džínové bundy a mnoho dalšího! Pokud tedy chcete být tím šťastlivcem, stačí sledovat tento blog přes GFC, či jakoukoliv jinou soc. síť nebo bloglovin. Do komentářů mi nezapomeňte napsat email :)\nP.S. Na facebooku najdete záznam z dalšího vysílání v rádiu! :)