Vývoj štěněte - Psí úsměv\nPřidal dominik, dne 6. 07. 2016 , 0x\nŠtěně, malinkatý roztomilý tvoreček, který poprvé otevřel oči a objevuje svět. Musí toho hodně stihnout, mnoho věcí očichat, olízat a počůrat. Štěně je z pravidla velmi energické a zkouší, co vše si může dovolit. Důležité je vytyčit hranice a nepolevovat, protože výchova začíná prvním okamžikem. Štěně není hloupé, moc dobře si pamatuje, co jste mu dovolilia jen stěží pochopí změnu.\nPřečtěte si článek: Neposlušné štěně, Jak odnaučit štěně kousat do rukou\nVývoj štěněte je podobný tomu lidskému\nŠtěně je bezprodleně po porodu mnohem schopnější než dítě. Teoreticky lze tvrdit, že je dokonce inteligentnější než dítě. Inteligence dospělého psa se pohybuje na úrovni tří až pětiletého dítěte. Samozřejmě, pouze teoreticky. Testy inteligence napříč druhy nelze příliš srovnávat. Navíc žádné zvíře nedokáže mluvit. Fáze lidského dospívání de facto odpovídají těm psím, nejde pouze o lenivost kynologů a vědců. Pojďme si je společně projít.\nMohlo by Vás zajímat: Do kdy je pes štěně\nPrvní období vývoje štěněte: Novorozenecké\nTato fáze vývoje štěněte je nejkratší, neboť trvá pouze dva týdny od narození. Štěně je závislé na matce, přijímá krmivo pouze ve formě mleziva (první den po porodu) a později ve formě mateřského mléka. Matka štěňata vlastně vychovává, další sociální efekty získávají od svých sourozenců. Štěně se začíná orientovat v hierarchii smečky. Samozřejmě se seznamuje se svým tělem, okolím a co si v praxi může dovolit a co nikoliv. Štěňata lze krmit i náhradním krmivem, které je nutné podávat minimálně každou druhou hodinu.\nDruhé období vývoje štěněte: Přechodné\nToto období trvá od 2. do cca konce 4. týdne života. Kolem 3. týdne začínají štěňata téměř dokonale vidět, slyšet a cítit. Štěňátka vrtí ocasem, sami chodí na záchod (stranou, mimo pelech). Štěně zvládne menší stresové vypětí, tudíž je vhodné postupné navyknutí na člověka (pohlazením, pochováním).\nTřetí období vývoje štěněte: Socializační\nTato fáze vývoje štěněte trvá až do konce 3. měsíce života. Štěňata zvládají již větší stresová vypětí. Pro správný psychický vývoj psa, a to i budoucí, je toto období nejdůležitější. Štěňata je nutné, resp. vhodné seznámit s nejrůznějšími stresovými faktory: vysavač, neznámí lidé, děti, televize, jiný hluk. Začátkem této fáze štěně již přijímá suchou stravu. Při krmení granulemi je, alespoň z počátku, namočte vodou. TIP: máte doma zrcadlo, dejte je (krátkodobě pod kontrolou) do nové smečky a sledujte reakce, popř. se s námi do komentářů podělte o zážitek ve formě videa aj.\nObdobí plné stresu: Puberta u psa\nDůležité období: Nový majitel, nový nejlepší přítel\nŠtěňata je možné odebrat od 6. týdne. Nicméně, svědomití chovatelé předávají štěňata nejdříve v 7., resp. 8. týdnu. Při odběru se nezapomeňte zeptat, na jaký typ krmiva je štěně zvykle, vhodné je vzít i kus látky z pelechu smečky (štěněti se nebude tolik stýskat).\nPřečtěte si: Jak často krmit štěně\nČtvrté období vývoje štěněte: Hierarchie, výcvik\nTáto fáze vývoje trvá 3 měsíce, končí v období půl roku života. Štěně nachází své trvalejší zařazení v hierarchii. V tomto období je vhodné začít chodit na cvičák a věnovat se výcviku naplno, a to nejen kvůli tomu, že za chvíli přijde puberta. Štěně za pamlsek či za oblíbenou hračku udělá de facto cokoliv, využijte toho při výcviku. V této fázi vývoje bývá problém s kousáním, škrábáním a počůráváním štěňat. Naštěstí vše lze rychle usměrnit a štěně správně vychovat.\nPáte období vývoje štěněte: Dospívání\nToto období začíná pubertou, na konci puberty je pes (alespoň po fyziologické stránce) dospělý jedinec. Napříč plemeny se výše zmíněné časové horizonty různí. Psi v porovnání s lidmi dospívají mnohem rychleji, z počátku je 1 rok roven i více než 20 letům života člověka, protože malá plemena psů jsou zcela vyvinutí i před 1. rokem života. V průměru je 1 rok života psa roven cca 7 lidským.\nPřečtěte si: Kdy koupat štěně


Živočichové v zahradě: Ptáci, netopýři a opylovači | 14. 9. 2010 | John Michael Greer | Britské listy\nZačněme základními pojmy. Zahrada je ekosystémem řízeným takovým způsobem, že lidské bytosti jedí významnou část čisté primární produkce zde rostoucích rostlin. Čistá primární produkce? To je množství energie, kterou rostliny daného ekosystému za rok odeberou ze Slunce a uloží ve formě cukrů a dalších sloučenin, jež mohou být zkonzumovány jinými živými bytostmi. V jakémkoliv ekosystému cokoliv jiného než rostliny odebírá své živiny z čisté primární produkce tohoto ekosystému, nebo z jiného ekosystému, jenž zásobuje ten první.\nMimochodem, nikdy se ani nepřiblížíte spotřebování většiny čisté primární produkce vaší zahrady, a je omylem se o to pokoušet; pokud to uděláte, vyhladovíte živé bytosti, jejichž výživa závisí na podílu na čisté primární produkci, a které potřebujete, aby vaše zahrada zůstala zdravá a produktivní. (Ignorování tohoto závěru je jednou z kritických chyb dnešního průmyslového zemědělství.) Namísto toho je vaším cílem zajistit, aby co největší možný podíl té části čisté primární produkce, která nekončí na stole, připadl bytostem živícím se činnostmi, jež vám prospívají.\nTady je příklad: Určité množství každoroční čisté primární produkce vaší zahrady připadne na nakrmení žížal. Každý zahradník s mozkem, který se aspoň vyrovná husímu, jim tento podíl neupře, neboť žížaly rozkládají organickou hmotu na formy využitelné rostlinami, a zlepšují přitom strukturu půdy a její schopnost přijímat vodu. Charles Darwin - ano, tenhle Charles Darwin - napsal brilantní a příliš často podceňovanou knihu o roli žížal při vytváření ornice; abych toto klasické dílo ekologického výzkumu drasticky zjednodušil, zjistil, že žížaly jsou stroje na výrobu ornice, a čím více jich je, tím lepší máte ornici a tím vyšší je potenciální výnos.\nLogickým důsledkem toho všeho, alespoň podle logiky moderní průmyslové společnosti, je, že by zahradníci měli nakupovat žížaly po vagónech. To je ale sotva dobrý nápad. Nějaké žížaly by měly být ve vaší půdě, a protože to jsou po většinu času plodní hermafroditi, obecně neexistuje nedostatek mladých žížal. Pokud trpíte nedostatkem žížal, otázka zní, proč tak málo z nich vyroste ve velké růžové noční plazivce, kteří straší ve snech rybářů.\nZde vstupuje do hry další ze základních ekologických principů. Liebigův zákon pojmenovaný podle německého zemědělského botanika 19. století Justa von Liebiga má tu zvláštní čest být současně jedním z nejdůsledněji platných ekologických principů a jedním z pojmů nejdůsledněji odmítaných moderní ekonomií. Zkrácená forma zákona tvrdí, že ten zdroj, který je pro jakýkoliv organismus nezbytný a současně nejvzácnější, představuje horní mez nosné kapacity prostředí pro daný organismus.\nAbyste pochopili, jak to funguje, představte si rostlinu rostoucí na vaší zahradě. Tato rostlina má řadu potřeb - vodu, dusík, fosfor, draslík, řadu stopových prvků, a tak dále. Pokud půdě něco z toho chybí, nezáleží na tom, že všeho ostatního je nadbytek; nejvzácnější živina rozhoduje o tom, jak dobře bude daná rostlina v zahradě růst. Čtenáři dobře obeznámení s rétorikou dnešních ekonomů si vybaví tvrzení, že pokud lidstvo vyčerpá nějaký zdroj, můžeme jej vždy nahradit jiným; toto tvrzení vlastně říká, že pro lidské bytosti Liebigův zákon neplatí - ačkoliv jen málo ekonomů ví o přírodě tolik, aby to mohli zjistit.\nExistují dobré důvody myslet si, že ekonomové, kteří tohle tvrdí, se strašně mýlí, ale o tom jindy. Závěr, k němuž je zde třeba dospět, zní, že všechny živé bytosti ve vaší zahradě jsou podřízeny Liebigovu zákonu, a pokud si přejete mít v zahradě více určitých organismů, způsob, jak to zařídit, je zjistit, který zdroj je nejvzácnější, a dodat jej. Pokud jde o žížaly, nejčastějším limitujícím faktorem bude množství organické hmoty v půdě, a čím více organické hmoty přidáte - zapracováním kompostu, mulčováním, zeleným hnojením, a tak dále - tím víc mladých žížal dospěje v obrovské růžové noční plazy a bude pracovat na zlepšování půdy ve vaší zahradě.\nStejné pravidlo se vztahuje na všechny ostatní užitečné tvory, které si můžete přát do zahrady přilákat. Netopýři jsou mezi organickými zahradníky příliš zřídka zmiňovaným příkladem. Proč se tolik lidí obává netopýrů a pociťuje k nim odpor, to mi uniká; jakýkoliv živočich, který za jedinou noc spořádá množství komárů odpovídající jeho tělesné hmotnosti, by měl přece být všude vítaným hostem. Nicméně výhody, které netopýr zahradě přináší, jdou mnohemdále než k prostému potěšení z toho, že nejste zaživa sežráni hmyzí variantou hraběte Drákuly. Spousta housenek způsobující vážné škody na potravinářských plodinách - Diatraea grandiosella na kukuřici, Rhagoletis pomonella na jabloních, atd. - jsou larvami nočních můr, které tvoří primární potravu netopýrů.\nLimitujícím zdrojem pro netopýry je téměř vždy denní úkryt během doby, kdy nehibernují, a tak velmi snadný způsob, jak je dostat do zahrady, je postavit nebo koupit netopýří budku a umístit ji na vhodné místo. Budka i její umístění vyžadují určitou péči - netopýři, tak jako jiní živočichové, jsou na své domovy citliví - avšak jejich preference jsou dobře známy.\nVyvěšte správnou netopýří budku, a ve většině případů můžete počítat s tím, že netopýří osádka najde a osídlí rezidenci v poměrně krátkém čase - a od té doby jakékoliv problémy, které jste mozná měli s larvami, budou o dost méně vážné. Udělali jste také něco pro samotné netopýry; nedávno je v Severní Americe začala decimovat epidemie houbové choroby, a zajistit dostatek ubytování a teritorií pro přeživší jim pomůže epidemii přežít a rychle se vzpamatovat, jakmile začne odeznívat.\nPtáci jsou denní směnou po netopýří noční, a některé druhy ptáků je také vhodné do zahrady přilákat. Vlaštovky, rorýsi a jiřičky - úzce spřízněná skupina ptáků se zužujícími se špičatými křídly a ohromnou chutí na hmyz - jsou klasickými příklady. Před vznikem chemického zemědělství farmáři celé Severní Ameriky podporovali hnízdění vlaštovek na svých farmách i okolo nich. Tak jako netopýři a většina druhů ptáků, vlaštovky a jejich příbuzní jsou citliví na své domovy; i zde je to dvojitá výhoda, protože místa vhodná pro vlaštovky nelákají špačky a další ptáky poškozující úrodu.\nDalší skupinu živých bytostí, kterou potřebuje vaše zahrada, jsou opylovači. Kolapsu včelích populací ve větší části průmyslového světa byly v posledních letech plné zprávy, a to z dobrých důvodů. Bez opylení hmyzem mnoho potravinářských plodin nerodí nebo se nereprodukuje, a včely byly dlouho primárními opylovači většiny komerčně pěstovaného ovoce a zeleniny, s úly přepravovanými během sezóny stovky kilometrů z farmy na farmu.\nCo přesně způsobuje u včel syndrom Colony Collapse Disorder je dosud nejisté, ačkoli některé důkazy ukazují na skupinu nedávno zavedených pesticidů - neonikotinoidy jako imidacloprid - jež jsou pro včely vysoce toxické a mohou se hromadit v medu až po dosažení smrtící koncentrace. Než bude záležitost rozhodnuta, je zásadně důležité zajistit pro zahradu záložní opylovače. Domestikované včely jsou jedna možnost, ale včelaření není pro každého; jiné, mnohem méně náročné řešení, je zvýšit populaci místních druhů divokých opylovačů.\nZůstaňte nějaký čas venku a pozorujte kvetoucí rostliny - a rychle objevíte, jak rozličná paleta hmyzu se může opylovací hry účastnit. Řada z nich patří k tomu či onomu druhu včel, protože jich existují tisíce, každý s vlastním životním stylem a preferencemi. Velmi málo z nich má složitou sociální strukturu a život v úle jako včela medonosná, a ještě méně jich má žihadlo způsobující člověku bolest. Většina z nich je samotářských, neškodných a krátce žijících, líhnou se na jaře a páří se takřka hned nato, načež samci umírají a samice stráví zbytek života kladením vajíček do takových či onakých nor; z každého vejce se příští rok na jaře vylíhne včela další generace.\nZednice Osmia lignaria je jedním z druhů samotářské včely, který se stal v některých oblastech Ameriky populárním opylovačem; zejména tam, kde se pěstují ovocné stromy. Limitujícím faktorem jsou hnízdní dutiny, do nichž samice mohou klást vejce, a ty lze poskytnout ve formě jednoduchého dřevěného bloku navrtaného řadou 8 mm děr. Hnízdní bloky pro některé jiné druhy s podobným způsobem života mohou být také vyrobeny nebo zakoupeny.\nJiným běžným druhem divoké včely s poněkud složitějším způsobem života je známý čmelák. Existuje řada druhů; všechny sídlí v malých podzemních úlech, které staví v opuštěných dutinách, mají královny žijící několik let a dělnice žijící pouze jednu sezónu. Limitujícím faktorem v jejich případě nejsou hnízdiště, ale hnízdiště bezpečná před predátory jako jsou myši, které rády rozhrabávají úly a žerou larvy.\nZpůsob, jak dosáhnout, aby Liebigův zákon působil ve prospěch čmeláků, je vzít malou dřevěnou bedýnku, naplnit ji bavlnou a krátkým kusem zahradní hadice vyčnívající po straně v délce asi 15 cm. Zahrabte krabici na bezpečném, pěkně suchém místě, tak aby konec hadice lehce vyčuhoval ze země. Jakmile ji objeví nově vylíhnutá královna - což zřídkakdy trvá déle než jediné jaro - budete mít čmeláčí úl plný opylovačů plnících svou povinnost na vaší zahradě i divokých rostlinách kolem.\nVšichni opylovači potřebují něco kvetoucího, aby se uživili po celé aktivní období, což pro zednici Osmia lignaria znamená na většině lokalit od března do konce května, a pro čmeláky v závislosti na druhu od konce jara až do podzimu. Absence kvetoucích rostlin může být limitujícím faktorem pro všechny opylovače, a pokud území kolem zahrady má v určitých obdobích roku nedostatek květin, kvetoucí keř nebo dva k zaplnění těchto přestávek mohou být dobrou investicí. My máme před domem ořešák popelavý; váš místní ekosystém bude mít vhodné keře, které splní tutéž roli.\nTýž princip může být uplatněn mnoha jinými způsoby. Tak jako podporujete druhy zjištěním toho, který zdroj, jež potřebují, je nejvzácnější, a poskytnutím tohoto zdroje, jinak řečeno, můžete omezit nevítané druhy zjištěním jejich potřeb a tím, že uděláte vše proto, aby tato potřeba byla plněna co nejvzácněji. Jak pracujete v zahradě a učíte se více o složitém ekosystému, jež kolem sebe organická zahrada vytváří, věnujte pozornost místům, kde trocha opatrné manipulace s proměnnými může zvýšit populaci něčeho, co si přejete, a snížit populaci něčeho, co si nepřejete. Není to tak neohrabané a náhodné jako pesticid, a jak by snad řekl Obi-Wan: je to elegantní metoda ekologicky moudřejšího věku, k níž nás současné tlaky volky nevolky přivádějí.


2016-47_Branný den na ISŠ Jesenice - Raport\nBranný den na ISŠ Jesenice\nKdybyste ve čtvrtek 3. listopadu zavítali na Integrovanou střední školu v Jesenici, byli byste asi překvapeni. Kupodivu zde v přízemí nevoněly zákusky, tak jak bývá v tento den tradiční, ale na chodbách bylo ráno možno zahlédnout žáky, učitele i mistry odborného výcviku v téměř bojové ústroji. Konal se totiž 2. ročník branného dne.\nProgram byl rozdělen do dvou částí. V té dopolední se uskutečnil branný závod tříčlenných družstev a v odpoledním bloku beseda s příslušníky Armády České republiky.\nNa trať branného závodu vyběhlo deset dívčích a pět chlapeckých družstev. Délka tratě byla necelé tři kilometry a vedla přírodou v okolí Jesenice přes orientační body – hráze rybníků Horní a Dolní Fikač a Račí hrad. Na trati družstva plnila úkoly na čtyřech stanovištích. Střelbu ze vzduchovky, hod granátem na cíl, vyhledání zraněné osoby v terénu a její doprava k poskytnutí zdravotnické pomoci a překonání přírodní překážky s pomocí lanového traverzu. Za každý nesplněný úkol či nezasažený cíl byly družstvům připočítány trestné minuty.\nV kategorii dívek zvítězilo družstvo ve složení Lucie Churanová, Elisa Danielová a Lenka Danielová a v kategorii chlapců družstvo, které tvořili David Kříž, Michal Elznic a Lukáš Sodomka.\nOdpoledne se v areálu internátu ISŠ Jesenice konala beseda s příslušníky armády – Rekrutačního střediska Praha – Střední Čechy, při které se žáci dozvěděli mnoho zajímavých skutečností o možnostech uplatnění v útvarech Armády ČR, a to v návaznosti na ukončení studia získáním výučního listu či maturitní zkouškou. Příslušníci armády rozdali žákům mnoho informačních materiálů i několik drobných dárků. Druhý ročník branného dne se zdařil a většina všech zúčastněných se již těší na příští 3. ročník.\nRené Černý, ISŠ Jesenice


Tipy pro úspornou jízdu | MEGALON\nZpomalte (nebo alespoň zvažte jízdu nižší rychlostí)\nStyl jízdy – Zásadní je předvídavost. Snažte se jezdit tak, abyste nemuseli zbytečně brzdit a přidávat plyn více, než je třeba. Jeďte plynule s proudem dopravy. V úsporné jízdě platí pravidlo: Jezdi tak, jako byste neměli brzdy. Každé sešlápnutí brzdového pedálu znamená zbytečně vynaloženou práci motoru při následné akceleraci. Využívejte maximálně setrvačností vozidla. Spěchajícího nepředvídavého řidiče dojedete na prvních semaforech. Agresivní jízda brzda/plyn zvýší spotřebu až o výrazných 15-20%.\nTechnický stav automobilu – pokud budete udržovat automobil v dobrém stavu, odměnou Vám bude nejen snížená spotřeba, ale také vyšší spolehlivost. Vyměňujte v pravidelných intervalech zejména vzduchový a palivový filtr, motorový olej (hlídejte i jeho hladinu) a zapalovací svíčky. Nízká spotřeba si nerozumí ani se špatně nastavenou geometrií či opotřebovaným brzdovým obložením. Tyto opatření Vám zajistí úsporu paliva o cca. 3-4%\nSprávný tlak v pneumatikách – má výrazný vliv na spotřebu a také jízdní vlastnosti. Podhuštěné pneumatiky se nejen rychleji opotřebovávají, ale znamenají i vyšší valivý odpor a tím pádem vyšší spotřebu. Při nahuštění pneumatik dle doporučení výrobce docílíte nižší spotřeby a zároveň bude mít vůz ideální jízdní vlastnosti. Také platí, že čím užší pneumatiky, tím menší valivý odpor vozidla. Za pravidelnou kontrolu tlaku pneumatiky Vám bude odměnou cca. 4-5% úspora paliva. Čím dál více řidičů má o cca 0,2 bar více nahuštěné pneumatiky, protože když změříte tlak v pneumatikách při teplotě +20\nZavřená okna – Otevřená okna vytvářejí aerodynamický odpor a tím zpomalují vozidlo. Udržení stanovené rychlosti pak vyžaduje více energie. Pokud již okno otvíráte, nenechávejte za jízdy větší mezeru než cca 2 cm a okna nemějte pootevřená při vyšší rychlosti než cca 30km/h.\nSundejte střešní nosiče a odpojte vozík - snížíte tak váhu i aerodynamický odpor. Rakev na střeše spotřebuje až 2 litry paliva na 100km.\nNevozte zbytečný náklad – těžší vozidlo potřebuje více energie k pohybu. Každých 100 kg znamená nárůst spotřeby až o 0,5 l. Netankujte plnou nádrž, 1 litr paliva = 1kg váhy.\nPlánujte dobře svou cestu -snažte se jezdit v hodinách mimo dopravní špičku, dosáhnete tak plynulejší jízdy. Krátké jízdy také výrazně zvyšují spotřebu. Na jízdu kratší než 2km se raději vydejte pěšky. Kromě peněženky prospějete i svému zdraví.\nPoužívejte nejvyšší možný rychlostní stupeň – nevytáčejte motor do vysokých otáček a vyšší rychlostní stupeň řaďte co nejdříve. Při rozjíždění rychle opusťte jedničku. Ta je sice silná, ale „krátká“, a tak rychle vyžene motor do otáček. Při řazení se spoléhejte spíš na plynulou práci se spojkou, než na plynový pedál. Auto se většinou rozjede i na volnoběžné otáčky. Motor by měl být neustále na mezi nejvyššího výkonu, která se nachází u nejnižší možné rychlosti. Jízda padesátkou na trojku spotřebuje až o litr paliva více než na pětku. Používejte ale cit, nemá smysl auto „trápit“ na 1000 otáček, když vidíme, že bude následovat kopec a my potřebujeme zrychlit.\nJezděte ideální rychlostí – Jeden z nejefektivnějších způsobů úspory paliva! Příliš rychlá, ale i příliš pomalá rychlost zvyšují spotřebu. Dle nejnovějších výzkumů je dosaženo optimální spotřeby při rychlostech 50 – 70 km/h (dle typu vozidla).\nPoužívejte tempomat – Udržování stálé rychlosti pomáhá snižovat spotřebu\nVypněte klimatizaci a další spotřebiče elektrické energie, pokud je nepotřebujete. Zapnutá klimatizace si může říct i o cca 0,5-1l paliva na 100 km. Zapnuté mlhovky mohou vzít až 0,2 l. S každými 100 watty zvyšujete spotřebu o 0,1 l. Běžný větrák bez klimatizace má výkon 170 wattů, hi-fi zesilovač klidně i 400 wattů.\nNenechávejte motor běžet naprázdno – Spotřeba paliva při volnoběhu zahřátého motoru je cca 0,3 – 1 l za hodinu. V zimě se motor zahřeje daleko rychleji samotnou jízdou, než volnoběhem, který není moc účinný. Prvních 5 minut volnoběhu studeného motoru v zimě Vám vezme až 0,15 l. Vypnutí motoru při čekání a jeho opětovné nastartování spotřebuje méně paliva, než když běží a auto stojí na místě. Pokud nemáte v autě systém Stop&Start, při stání delším než 30 sekund vypínejte motor.\nU tohoto bodu si dovolíme delší komentář. Určitě není dobré, pakliže v autě už nemáte zabudované stop&start, při kratším stání než minuta vypínat motor. Musíte si uvědomit, že baterie a celá mechanika startéru, která se dává do aut se stop&start jsou přizpůsobeny na tento požadavek. Častým vypínáním motoru u vozidla bez stop&start na křižovatkách si nepolepšíte, nýbrž naopak. Navíc, skočí Vám tam zelená, než nastartujete, než se auto vzpamatuje a než se rozjede, to jsou takové 2-3 vteřiny, ne-li více. Takže úsporu přibližně nulová, a akorát „naštvete“ řidiče za Vámi :-)). Z mého subjektivního hlediska tuto radu striktně nedoporučuji.\nDále tady musíme podotknout, že start-stop systém zatím není od většiny automobilek nastavený tak, aby „odhadl“ jak dlouho budete na křižovatce stát na červenou. Je tedy rozdíl, jestli stojíte na křižovatce 30 vteřin, nebo 5 vteřin kdy zbytečně opotřebováváte agregáty kolem, navíc je úspora zcela zanedbatelná nebo žádná.\nNěkolik myšlenek na konec:\nJízda za dobrého počasí je úspornější než jízda za deště, na sněhu a ledu.\nTankujte kvalitní pohonné hmoty s vyšší efektivitou, případně přidávejte kvalitní přísady do paliva snižující spotřebu a prodlužující životnost.\nPoužívejte kvalitní pneumatiky - pneumatiky se můžou podílet až 15-20% na celkové spotřebě paliva.\nPřejeme Vám bezpečnou jízdu a co nejnižší spotřebu :-)


Moderní Bílo zlatá skleněná stolní lampa ZUIVER URBAN - Bezva-nabytek.cz\nModerní Bílo zlatá skleněná stolní lampa ZUIVER URBAN\nPodrobnosti Bílo zlatá skleněná stolní lampa ZUIVER URBAN:\nStolní lampa ZUIVER URBAN je elegance sama. Půvabné opálové skleněné stínidlo zaujme svým minimalistickým designem, který po vaší místnosti rozptýlí dostatek světla. Opálové stínidlo je umístěno na kovové podstavě, které dodává světlu patřičnou stabilitu. Lampa disponuje USB portem, díky čemuž můžete hravě nabíjet svůj telefon. ZUIVER URBAN bude krásně vzkvétat v moderních i klasických interiérech.\nPozn.: Lampa je vhodná pouze pro použití se stmívatelným CFL a LED.\nVybavení a nábytek do domácnosti Bílo zlatá skleněná stolní lampa ZUIVER URBAN z kategorie Stolní lampy můžete v e-shopu designovynabytek.cz zakoupit cenu 1 779 Kč.\n- výrobní číslo 8718548057593 5200100\n- výrobce Zuiver dodává zboží do obchodu designovynabytek.cz\nDesignovynabytek.cz je eshop s krásným dekorativním nábytkem pro dům i zahradu. Vyberete si z designu, který se přesně hodí do daného prostoru, kam chcete nábytek umístit. Podívejte se na nabídku produktů Stolní lampy Zuiver, které můžete zakoupit. Zobrazit nabídku designovynabytek.cz za výhodnou cenu.\nStolní lampa LF 16, bílá podnož (Bílá) LF16_BP Lifelight\nStolní lampa LF 16, bílá podnož (Bílo-černá) LF16_BP Lifelight\nStolní lampa LF 16, bílá podnož (Černá) LF16_BP Lifelight\nStolní lampa LF 16, bílá podnož (Červená) LF16_BP Lifelight\nStolní lampa LF 16, bílá podnož (Šedá) LF16_BP Lifelight\nStolní lampa LF 16, bílá podnož (Žlutá) LF16_BP Lifelight\nStolní lampa LF 16, černá podnož (Bílá) LF16_CP Lifelight\nStolní lampa LF 16, černá podnož (Bílo-černá) LF16_CP Lifelight\nStolní lampa LF 16, černá podnož (Černá) LF16_CP Lifelight\nStolní lampa LF 16, černá podnož (Červená) LF16_CP Lifelight\nStolní lampy Zuiver - zobrazit více


Honda HRV 1.5 i-VTEC (2015) - Autoweb.cz\nautoweb.cz > Honda > honda hr-v > Honda HRV 1.5 i-VTEC (2015)\nHonda HRV 1.5 i-VTEC (2015)\n23 fotografiíhonda hr-v\nKompaktní crossover to dnes nemá snadné, jde o velmi sledovanou kategorii plnou zajímavých kousků. Tato Honda má ale slušné předpoklady se prosadit.\nZ této první jízdy jsem se z toho, co je na autě nejdůležitější, dozvěděl opravdu pramálo.\nProč sem nenapíšete vůbec nic o chování motoru? 1,5 v podobném voze může fungovat dobře, pokud dostane dobře poskládanou převodovku ve stylu 2-85, 3-120, 4-160, 5-195, 6-230. Maximální rychlost by takto vůz dosáhl na pětku při jmenovitých otáčkách a šestka je rychloběh na dálnici. Brusel samozřejmě chce něco jiného, tak jak je to zde? Zabili to převodovkou nebo ne (2-100, 3-150, 4-200, 5-240, 6-280)? Reaguje motor na plyn čile směrem nahoru i dolů nebo se zpožděním jako např. u všech nových škodovek? Je to Honda s relativně malým motorem, zpívá když se točí k sedmi tisícům? Atd., atd, atd.\nPtám se takto proto, že toto by byla zajímavá základní motorizace pro Civic 10g ve spojení s dobře poskládanou převodovkou a vyladěným výfukem, přestože podle spekulací na netu se do něj nejspíše nepodívá.\nI z krátkého svezení by šlo napsat o voze mnohem více. Takto to vypadá, že jste s vozem jeli jen pár metrů od dealera do lesa udělat pár fotek a za půl hoďky mu to vrátili.\nNa tento model jsem se byl podívat před měsícem u místního prodejce Honda. Pokud bych měl doplnit recenzi o chování pohonného ústrojí nové HR-V, tak uvádím, že já osobně jsem se spojkou problém neměl. Tady se mohlo jednat o problém daného kusu. Dynamika motoru na daný objem a váhu auta byla uspokojivá, nad 4.000 ot./minutu příjemný lineární zátah až k omezovači. Přiznám se, že v těchto otáčkách se už trochu více ozýval hluk od motoru, ale nebyla to žádná hrůza (v minulosti jsem měl Civica EJ9, a to bylo zvukově obdobné). V nízkých a středních otáčkách je auto velice tiché. Na okresce či v městě jsem si na dynamiku motoru či hluk stěžovat nemohl. Na dálnici byla dynamika motoru rovněž dostatečná, neměl jsem pocit, že by motor v kopcích při dálničním maximu příliš ztrácel tah, jak popisují některé recenze. Podle mě je to možná tím, že krom Suzuki Vitara 1.6 již vlastně téměř nikdo v kategorii crossowerů nenabízí malé, atmosféricky plněné agregáty a redaktoři jsou tak poměrně zvyklí na elasticitu přeplňovaných vozidel…. Kdo ví 🙂 Na čem však konstruktéři u HR-V zapracovali, byl hluk od pneumatik, což ještě před nedávnem u Hond nebylo.\nZa mě je to povedené auto. Jistě, motor se musí vytáčet, ale to zatím k Hondám stále patří a osobně jsem za to rád. Z dostupných informací zatím vyplývá, že od roku 2017 budou pro Evropu už jen přeplňované agregáty, a to tříválec 1.0l a čtyřválec 1.5 (vyjma Civic Type R, tam bude stále 2.0 litru). Nebudou už však se systémem VTEC. Na youtube jsou už první recenze Civicu 10 generace s turbomotorem 1.5 a s novým atmo 2.0 (pouze pro Ameriku) a ohlasy novinářů na dynamiku turba jsou velmi pozitivní…..\nHonda představuje přiostřenou verzi crossoveru HR-V Sport.…\nHonda představuje modernizované HR-V. Přináší moderní styl a nejnovější technologie\n8 fotografií honda hr-v\nSpolečnost Honda představila první detaily o svém dosud nejsofistikovanějším malém SUV, modelu HR-V 2019. Nový model vyniká vylepšeným stylem...\nFotogalerie Honda představuje modernizované HR-V. Přináší moderní styl a nejnovější technologie 2018\nHonda HR-V 1.6 i-DTEC Executive 120 k (2016)\nPrvní HR-V patřilo k pionýrům, pak si ale Honda nechala ujet vlak. Podaří se nástupci přesvědčit zájemce o malé...\nHonda HR-V je Vezel pro Ameriku, Evropa se možná také dočká\n3 fotografie honda hr-v\nNové kompaktní SUV z dílen japonské automobilky Honda se ukázalo na prvních fotkách. Jestli se ho dočkáme i v...


Jun po pěti letech skončil v Austrii, klub už o něj nestojí | Týden.cz\nJun po pěti letech skončil v Austrii, klub už o něj nestojí\nBývalý český fotbalový reprezentant Tomáš Jun po pěti letech končí v Austrii Vídeň. Klub, s kterým loni získal rakouský titul, se rozhodl nevyužít opci na služby jednatřicetiletého útočníka.\nPodle rakouských médií by se Jun mohl vrátit do Altachu, kde v roce 2009 hostoval půl roku z Teplic. I když dal tehdy ve 14 zápasech osm gólů, pádu klubu do druhé ligy nezabránil. Altach se nyní do nejvyšší soutěže vrací.\nAustria skončila v této sezoně při obhajobě titulu až čtvrtá a vedení odvolalo trenéra Herberta Gagera, jenž v únoru vystřídal Chorvata Nenada Bjelicu.


VIDEO: Bill Gates řádil na americké televizi a oznámil, že lidé budou potřebovat 3. dávku vakcíny ještě tento rok! Jeho nadace financuje a koordinuje klinické testy mutací SARS-Cov-2 v Jihoafrické republice, podle závěrů studie se rozhodne, jak často se budou muset lidé vakcinovat! Na dotaz redaktorky odpověděl, že lidé budou potřebovat nejen 3. dávku současné vakcíny, ale dost možná i úplně novou a vyladěnou vakcínu při dalším přeočkování za rok nebo rok a půl! Lidé se prý budou muset očkovat tak dlouho, dokud se nepodaří virus z lidských těl vymýtit! | AE News – gloria.tv\nVIDEO: Bill Gates řádil na americké televizi a oznámil, že lidé budou potřebovat 3. dávku vakcíny ještě tento rok! Jeho nadace financuje a koordinuje klinické testy mutací SARS-Cov-2 v Jihoafrické republice, podle závěrů studie se rozhodne, jak často se budou muset lidé vakcinovat! Na dotaz redaktorky odpověděl, že lidé budou potřebovat nejen 3. dávku současné vakcíny, ale dost možná i úplně …More\nVIDEO: Bill Gates řádil na americké televizi a oznámil, že lidé budou potřebovat 3. dávku vakcíny …\nVIDEO: Bill Gates řádil na americké televizi a oznámil, že lidé budou potřebovat 3. dávku vakcíny ještě tento rok! Jeho nadace financuje a koordinuje…


Salvage systémová léčba mRCC – otevře se prostor pro adjuvantní aplikaci? : Peter Fabo Photography\nSalvage systémová léčba mRCC – otevře se prostor pro adjuvantní aplikaci?\nChirurgická léčba je u renálního karcinomu dosud jedinou kurativní metodou.V rámci celé populace pacientů diagnostoikovaných s nemetastazovaným onemocněním dokáže chirurgická léčba zajistit ve většině případů dlouhodobou kontrolu onemocnění. U 70–80 % pacientů s renálním karcinomem je přítomno systémové onemocnění a nabízí se legitimní úvaha o možnostech adjuvantní terapie.\nAdjuvantní režimy jsou, jak známo, u onkologických onemocnění voleny podle zkušeností z léčby metastatického onemocnění. Karcinom ledviny má přitom oproti jiným solidním nádorům jistá specifika. V první řadě je rezistentní vůči většině cytotoxických látek. Za druhé je pro něj charakteristická vysoká produkce vaskulárního endoteliálního růstového faktoru (VEGF), tzn. primární nádor neinhibuje, ale naopak pravděpodobně podporuje růst metastáz, které se navíc projevují často v neobvyklých lokalitách (prs nebo štítná žláza). Samotný průběh onemocnění je pak někdy těžko předvídatelný.\nSystémová terapie mRCC před érou cílené léčby\nInterferon alfa má stále nejsilnější data o přežití – byl studován v době, kdy neexistovala jiná účinná léčba, a byl tedy zkoušen proti placebu. Někteří nemocní s mRCC vykazují dlouhodobé přežívání na léčbě, jedná se ale jen o jednotky procent.\nKlinickou relevanci má v podstatě jen IL-2 podávaný ve vysokých dávkách – nikoli nízkodávkovaný v Atzpodienově schématu, kam byl zařazen hlavně z praktických důvodů proto, že byl lépe tolerovatelný, ale výsledek nepřináší v podstatě žádný.\nIL-2 ve vysokých dávkách umožňuje vyléčit zhruba 6–8 % nemocných, u nichž navodí dlouhodobou kompletní odpověď. I to je ale málo v porovnání s finančními náklady i s cenou, kterou nemocní platí v podobě vysoké toxicity léčby.\nZacíleno na dráhu VEGF\nVEGF je růstový faktor vaskulárních endoteliálních buněk, odpovídá tedy za angiogenezi. Důsledkem jeho působení je i zvýšená permeabilita cév (nádorová hypertenze, tvorba maligního výpotku) a inhibice dendritických buněk a lymfocytů, tzn. že VEGF může stimulovat imunosupresi.\nV 1. linii léčby mRCC jsou k dispozici tři plně srovnatelné přístupy – sunitinib, pazopanib a kombinace bevacizumabu s interferonem. Každý z nich umožňuje dosáhnout kontroly onemocnění zhruba po dobu 1 roku.\nVe snaze najít případné rozdíly mezi jednotlivými přístupy se studovala např. kvalita života. Ve studii COMPARZ se např. zdálo, že pazopanib oproti sunitinibu může být v tomto ohledu o něco lepší, ale metodologická stránka výzkumu je stále předmětem diskusí.\nV kombinaci s bevacizumabem se zase studovala možnost redukce dávky interferonu alfa, který je zodpovědný za většinu nežádoucích účinků – a ukazuje se, že i s nízkými dávkami IFN je bevacizumab stejně účinný.\nNový pohled na 2. linii léčby mRCC\nAť už se v 1. linii podává sunitinib, pazopanib či kombinace bevacizumabu s interferonem, medián doby do progrese je pouze 10–11 měsíců, a pak je nutno změnit strategii. Až donedávna tato změna strategie znamenala volbu jiného inhibitoru VEGF nebo mTOR.\nNově se na základě recentních studií a aktuálně platných guidelines možnosti další volby změnily s příchodem nových léků.\nVelmi dobré výsledky ve všech účinnostních parametrech má pokračování blokády VEGF s pomocí kabozantinibu, který vedle VEGF blokuje i MET a AXL, tedy další „on-target“ tyrozinové kinázy, a překonává tak rezistenci k VEGFR TKI použitým v 1. linii. Kabozantinib se ukázal být účinnějším než everolimus a stal se společně s nivolumabem novým standardem ve 2. linii. Snášenlivost kabozantinibu je obdobná jako u jiných VEGFR TKI, a to znamená, že bude použitelný i v kombinacích, proto má před sebou nepochybně slibnou budoucnost.\nPokud jde o inhibitor PD-1 nivolumab, další z nových molekul ve 2. linii léčby mRCC, existuje zatím jen teoretická domněnka, že by jeho podávání – podobně jako je tomu u melanomu – mohlo u zatím neznámé skupiny nemocných s mRCC dosáhnout v parametru celkového přežití fáze plató, a část pacientů by se tak mohla přiblížit k vyléčení. K potvrzení tohoto názoru je třeba získat data z dlouhodobého sledování, protože oba zmiňované nádory jsou od sebe značně odlišné.\nAdjuvance zatím v nedohlednu\nNa závěr zpět k tématu adjuvantní terapie mRCC. Dosavadní randomizované studie adjuvantní systémové i cílené léčby vesměs sehaly. Ať už s cytokiny (včetně velké studie EORTC, která porovnávala Atzpodienův režim s observací), nebo s interferonem alfa (v některých případech existuje i podezření, že by interferonová adjuvantní léčba mohla nemocným s mRCC spíše škodit).\nJak si ve studování adjuvantních indikací stojí cílená léčba? Studie ASSURE neprokázala mezi sunitinibem, sorafenibem a placebem žádný přínos v prodloužení PFS ani OS. Studie S-TRAC v kontrastu k tomuto zjištění poukázala na určitý prospěch z užívání sunitinibu oproti placebu v době bezpříznakového přežívání. Tento benefit byl ovšem jen malý, nejedná se tedy o adjuvantní léčbu s přesvědčivými důkazy o své účinnosti.\nV průběhu letošního meetingu ASCO byly zveřejněny výsledky studie PROTECT (pazopanib vs. placebo) – a opět se nekonalo žádné překvapení. Aktuálně probíhají studie s imunoterapií v adjuvanci (kombinace nivolumabu a ipilimumabu).\nLéčba mRCC dnes a zítra\nPříchod cílené léčby umožnil změnit průběh metastatického karcinomu ledviny na chronické onemocnění. V současné době je k dispozici několik linií účinné léčby – pacienti projdou třemi, ale mohlo by jich být i více, pokud by jim byla přiznána úhrada ze zdravotního pojištění.\nTyto úspěchy se však dosud nepodařilo přenést do adjuvantní indikace. Stále se hledá účinná adjuvantní systémová léčbu i cílová populace nemocných. Dosud nepřekonanou překážku představuje fakt, že je pacientům sice podávána tzv. cílená léčba, ale velmi necíleně – v indikaci metastatického onemocnění i v adjuvanci – protože chybí identifikace molekulárních biomarkerů predikujících její účinnost.\nRedakčně zpracováno ze sdělení, které v průběhu Komplexních novinek v onkourologii (KNOU) v Praze přednesl\nprof. MUDr. Bohuslav Melichar, Ph.D., přednosta Onkologické kliniky LF UP a FN Olomouc.


U3V FSv ČVUT PAMÁTKY VELKÉ PRAHY – PŘEDNÁŠKA 2. KVĚTNA 2017 | Czumalova nástěnka\nFiled under: U3V ČVUT PAMÁTKY VELKÉ PRAHY — V. Cz. @ 8:18 pm\nVZPOMÍNKA NA ZVONAŘKU\nPrvní fotografie pochází z inzertní stránky Chmelovy továrny v knize Československá republika: Praha, kterou vydalo v roce 1927 berlínské nakladatelství Dari. (Marku, ještě jednou děkuji za laskavé zapůjčení.) Provází ji tam následující text:\n„První česká akciová továrna na šunky a uzenářské zboží Antonín Chmel, Praha-Vinohrady“ jest jednou z nejstarších a největších svého druhu v Československu.\nByla založena r. 1879 a měla ihned řadu filiálek v Praze i na venkově. Závod dodával šunky nejdříve do lázeňských míst, Karlových Varů, Mariánských Lázní a Frant. Lázní, pak dobyl si trhu ve Vídni a v Budapešti a v celé bývalé monarchii rakousko-uherské. Avšak tato odbytiště brzy nedostačovala a bylo nutno hledati jiná v cizině.\nTehdy dobyla si pražská šunka, vyrobená firmou Antonín Chmel na Vinohradech, svého jména v cizině. Hlavní lázeňská místa se bez ní nemohla obejíti. Není potravy tak výživné a tak snadno stravitelné, jako jest šunka, která se brzy stala vzorem potravy, předepisované lékaři nemocným. Po českých lázních dobyla si pražská šunka jméno a slávu ve světě. díky četným návštěvníkům lázní z ciziny, Francouzům, Angličanům, Američanům, Rusům, Polákům atd. Z celého světa začaly se hrnouti objednávky – aniž by bylo bývalo zapotřebí činiti reklamu. Pražská šunka pokračovala na svém triumfálním pochodu Francií, Švýcarskem, Německem, Anglií, Italií a Rumunskem. Ale nebylo možno vyvážeti ji všude, poněvadž nesnášela dobře teplého podnebí. A jaká příčina toho, že nesnášela dobře dlouhé dopravy? Což se americké a jiné šunky nevyvážely do celého světa? Příčinou toho byla právě její jemnost a šťavnatost. Ta výborná chuť, které vděčila za svoji slávu, odsoudila ji k nedostatku odolnosti a trvanlivosti. Šunky jiné, které jsou úplně suché a často bez chuti a prosáklé solí, snesou naopak vše.\nAvšak i toho se docílilo, že šunka zachovala si svoji jemnost i po několik let a že snese každou dopravu i sebe delší, i v krajinách tropických a to sterilisováním v plechových krabicích. Šunka se nyní zasílá v krabicích vykoštěná, vařená a úplně k jídlu připravená – a takovou šunku vyrábí právě firma Antonín Chmel, akc. spol., Praha-Vinohrady.\nNa druhé fotografii vyjíždí tam, kde se dnes vstupuje do luxusního Le Palais Art Hotel Prague, dodávka s uzeninami. Snímek ČTK byl pořízen 29. prosince 1956 (pak že byl za mého dětství vždycky v zimě sníh), tedy Chmelovu pražskou šunku neveze, její výroba tu byla zrušena počátkem 50. let. Snímek reprodukuji z 3. dílu knihy Kateřiny Bečkové Zmizelá Praha z řady Zmizelá Praha (Praha – Litomyšl: Paseka – Schola ludus-Pragensia, 2014, s. 56), Chmelovu recepturu jsem kdysi našel na internetu, ale vinou mé harddiskové katastrofy se jen náhodou zachoval text, ne už odkaz na zdroj.\nKýty z mladých českých vepřů o hmotnosti 3 – 5 kg s křížovou kostí, zaříznuté pražským řezem, tedy seříznutý tuk z vnitřní strany spolu se zakrojením dokulata kolem pánve a bez nožičky, se vychladí na teplotu 5° C. V hloubce svaloviny se proříznou v místě kolenního a hlezenního kloubu. Kýty se nasolí solí se sanytrem (na 1 kg soli 50 g dusičnanu draselného a 40 g cukru.) Kůže se solí masíruje, až se orosí. Pak se kýty oklepou (zbaví se přebytků soli). Dno kádě se posolí a na ně pokladou kýty kůží dolů. Druhý a třetí den se šunky v kádi zalévají lákem: Na 10 l vody 1–1,2 kg soli, 50 g dusičnanu sodného a 40 g cukru, převařit a vychladit na 5°C. Kýty musí být celé ponořeny v láku, ale nesmí se příliš zatěžovat. Po 2 týdnech se kýty přeloží a zalijí čerstvým lákem. Tříkilové kýty jsou proleželé asi za 3 týdny, těžší za měsíc. Teplota láku musí být stálá mezi 5 a 7°C. Stupeň proležení se kontroluje naříznutím svaloviny kýty až ke kosti. Svalovina je proleželá, když je příjemně probarvená, růžová na řezu, lepivá. Naležené kýty se opláchnou a ponoří na 2 hodiny do čisté vody. Poté se nechají do dalšího dne na vzduchu oschnout a udí se do zlatožluta. Uzené kýty se vloží do vroucí vody, pak se teplota vody sníží na 75°C a kýty se ovářejí tak dlouho, aby na 1 kg připadla 1 hodina ovaru. Ovařená šunka se vyjme a nechá dochladit. Před zavěšením se celá šunka natře svařenou hustší želatinou, aby nevysychala.\nPohlednice z 20. let pak vypovídá o významu Nuselských schodů před změnou dopravních toků. Poskytla nám ji v poslední době týden co týden vytěžovaná kniha Pavly Státníkové Vinohrady: Dobrá čtvrť pro dobré bydlení (Praha: Muzeum hl. m. Prahy, 2012, s. 85).\nV ÚTERÝ 2. KVĚTNA 2017 SE SEJDEME V 11.30 A VE 14.00 NA ROHU ULIC FRANCOUZSKÁ A JANA MASARYKA (TRAMVAJE Č. 4, 5, 13, 22, 26, ZASTÁVKA JANA MASARYKA). TĚŠÍM SE NA VÁS.


Ivan Vyskočil | Reflex.cz\nJAN HANČIL3. července 2008 • 02:00\nV srpnu roku 2001 se nás několik Vyskočilových asistentů sešlo ve Chřibské u Mistra na chalupě za účelem brigády, klábosení, opékání buřtů, pití piva a bytí spolu. Za základ ohně sloužila ohromná hromada navlhlého klestí. Aby se oheň dobře rozhořel, jal se ho Vyskočil krmit starými papíry. Byla to barbarská hranice.\nIVAN VYSKOČILFoto: ČTK / JAROMÍR ČEJKA\nTakřka rituálně, za přítomnosti svých blízkých, zachmuřen spaloval vlastní výpisky, většinou z doby studií na filosofické fakultě: úhledné kartičky, jedna jako druhá, kaligraficky vyvedené krásným písmem. Musely jich být stovky. Marně jsme naléhali, výpisky po hltil oheň, až na těch pár, které pohotovější z nás stihli ukrýt pod bundou. Tehdy se mi poprvé zjevila jeho minulost v časové dimenzi.\nStejně jako výpisky nebyly ledajaké papíry, tak také ta chalupa ve Chřibské není jen tak nějaká chalupa. Vyskočilovi jí nabyli v roce 1972, v době, kdy Vyskočil málem umřel na otevřenou akutní tuberkulózu plic, tuto dramatickou nemoc literátů a romantických hrdinek. Jeho žena Eva chalupu zakoupila právě proto, aby neumřel. Během prvního léta na chalupě Vyskočil skutečně přestal kašlat krev a vrátil se do života.\nZLATÁ PADESÁTÁ: PŘED TUBERKULÓZOU\nZ pohledu člověka, který vyrůstal v sedmdesátých letech, se svět konce padesátých a šedesátých let může jevit jako věk zašlé slávy. Vyskočil ještě zažil vynikající osobnosti, které přežívaly navzdory režimu jak na DAMU (Frejka, Plachý, Höger), tak na filosofické fakultě (Stavěl, Příhoda, Tardy, Patočka). Padesátá léta byla sice krutá, ale zdaleka ne tak duchovně vyprahlá jako léta sedmdesátá.\nHumanismus v lidech přežíval jak ve své nejšílenější podobě komunistického utopismu, tak mezi hluboce vzdělanými idealisty, kteří se pokoušeli nalézt v nelidské době lidskou tvář a poté s touto vírou vstupovali do let šedesátých. A Vyskočil je přesvědčený humanista, odchovaný skautingem, Chestertonem a prací bratrů dominikánů. Právě oni vytvořili na Spořilově oázu, v níž se dařilo autorskému divadlu. Tam je třeba hledat začátky Vyskočilova divadelního působení.\nZdá se, že není důvod nevěřit Jiřímu Suchému, který ve svých vzpomínkách hovoří o Ivanu Vyskočilovi jako o autoritě, otcovské figuře mezi vrstevníky.\nAutonomie a neochota se přizpůsobovat většinovému úsudku či mínění vedly později k tomu, že každou situaci přetvářel podle sebe. Většinou mu to životní situace umožňovala, někdy narazil a odešel. Těžko říct, jestli Suchý s Vyskočilem v roce 1958 při zakládání Divadla Na zábradlí tušili, že v něm během tří let oba skončí.\nRozchod s postupně se etablujícím divadlem byl ale pro oba zakladatele nevyhnutelný, osvobozující. Pro Suchého znamenal zrod Semaforu, pro Vyskočila návrat do Reduty a možnost zkoušet divadlo ve stavu zrodu, divadlo jako setkání, nikoli jako produkci: divadlo jako nedivadlo. Jako "jiné divadlo" provozované s lidmi, které živilo něco jiného: nekomerční, amatérské, autorské, ale nikdy diletantské. Divadlo jako otevřenou dramatickou hru, jíž je divák účasten, aniž je do ní uměle zatahován. Vyskočil už v této době svou aktivitu vnímá ne jako popření divadelního establishmentu, ale jako jeho aktiv ní ignoranci, alternativu.\nŠedesátá léta přinesla také otevření světu kolem a pro Vyskočila možnost zapojit se do kulturního dění. Píše stovky povídek, desítky publikuje, stává se členem Svazu spisovatelů, vystupuje v rozhlase, natočí jednu z hlavních rolí v Němcově kultovním snímku O slavnosti a hostech. Nachází partnery v zahraničí, ve Švýcarsku: Friedricha Dürrenmatta, Maxe Frische, Franze Wurma, Moshe Feldenkreise. Potenciální partnery k dialogu ale nacházel i jinde, například v Royi Hartovi, britském hlasovém terapeutovi a guruovi.\nSlibně se rozvíjející spolupráci a společné zkoumání smetla sovětská okupace. Pro Vyskočila, který byl na okraji divadelního světa dobrovolně již dávno před ní, neznamenala zase takový existenční předěl, horší byla ztráta spolupracovníků a možnosti pokračovat v tom, co se slibně začalo rozvíjet. S profesorem Hugem Širokým pomýšleli na společný výzkum, když ale Hugo Široký v roce 1972 zahynul pod koly náklaďáku, rovněž tato cesta se uzavřela.\nBrzy nato se u Vyskočila objevila otevřená tuberkulóza. Vždy ji pokládal za psychosomatickou odpověď na bezvýchodnost doby.\nVe filmu O slavnosti a hostech měl Ivan Vyskočil jednu z hlavních rolíFoto: ARCHÍV\nBylo to v době, kdy měl zakázanou Prahu, a díky tomu objížděl se svým Nedivadlem i taková malá města, jako je Trutnov, kde jsem toho času navštěvoval gymnázium. Byl možná rok po Chartě, v podkrkonošském zapadákově si lidé na kuráž pouštěli doma Kryla, Wericha s Horníčkem, Vodňanského se Skoumalem. V Klubu mládeže SSM svátečně vystoupili bratři Justové.\nNajednou se uprostřed toho objevil Vyskočil se svým snovým Malým Alenášem; smrští nápadů, aluzí, hříček, surrealistické slovní poezie, politických invektiv, to vše v jakémsi dosud neviděném, neslyšeném, rozverně anarchickém režimu, kdy nejde jen o slova, slova, slova, ale o slova, která se stávají tělem, o slova vtělená, žitá, bytostně inspirující. Však to také protagonistu večera, kterému trochu chyběly zuby a pobíhal po jevišti v pruhovaném námořnickém tričku, stálo něco potu! Jen se řinul, ale on jako by to nevnímal, v radostném zaujetí spřádal a rozplétal tkaninu vlastních nápadů a řádil na jevišti tak, že mu o mnoho let mladší Vlasta Špicnerová sotva stačila. Vyvstaly mi na mysli legendy o veselých taoistických básnících, kteří se s ohromným gustem dokázali chechtat své idiotské době.\nNemusím říkat, že to bylo zjevení. Poté ale dorazilo do Podkrkonoší Nedivadlo s jiným programem. Bylo to představení Na staré motivy a já se cítil znepokojen, tak trochu ztracen v houštině neuvěřitelných příběhů. Nevěděl jsem, co si počít s vrchním soudním radou dr. Šimáněm a s Boženou Langovou, která byla navíc tak nechutně veliká(!), a všemi těmi kuriózními postavami. Teprve když se Vyskočil jal v zápalu hry předvádět jeleny v královské oboře, uklidnil jsem se. Zase tu byla, uprostřed laviny slov a evokací, prazvláštních objížděk, kdy se z Kosovy Hory k pražskému magistrátu jelo přes Příbram, Lyon, Paříž a lůno brdských hvozdů, ta známá hra z dětství, nejjednodušší a nejprapůvodnější mimetická hra "na něco".\nKrom ní ale také ještě něco jiného: samozřejmost, s níž mne (a ostatní diváky) Vyskočil s Pavlem Boškem nutili být účastníkem té jejich hry s příběhem. Měl jsem pocit, že nás zároveň přitahují, odrazují, zároveň nám to všechno chtějí co nejlépe vylíčit, a přitom na nás tak trochu kašlou. Moc moudrý jsem z toho tehdy nebyl, možná jsem se ve složité struktuře vyprávění ztrácel, ale určitě jsem byl lapen.\nDalší vnímání Nedivadla mi zatemnila maturita a teprve po roce, v Praze na Albertově, jsem začal podnikat výpravy na druhý břeh Vltavy do klubu Futurum, kde mezitím Nedivadlo našlo svůj domov, již ochuzeno o Pavla Boška. To už jsem také věděl, na co jdu, a postupně zjišťoval, proč na to chodit. Proč nechodit třeba na Vinohrady, jsem věděl, ale proč chodit na Vyskočila, jsem vlastně nevěděl, jen jsem na něj chodil a divil se, jak může takové divadlo taky vypadat. Přes podivný název bylo nade vši pochybnost, že je to divadlo, jenom jiné, které hraje, i když inzeruje, že "se Nehraje" - a přesto má diváky.\nPři vystoupení v roce 1988 s Jiřím Suchým, se kterým v roce 1958 spoluzaložil Divadlo Na zábradlíFoto: DUŠAN DOSTÁL\nNehraje se představuje zcela samostatnou kapitolu v Nedivadle. Stejně jako ten, kdo chtěl spatřit Malého Alenáše, se musel podívat dvakrát, protože poprvé nebyl vidět, tak i divák, který chtěl navštívit tento pořad, se na plakát musel podívat dvakrát. Teprve podruhé si totiž všiml podtitulu hlásajícího, že nejde o odstávku divadla, absenci pořadu, ale o pásmo z veršů a textů Emanuela Frynty. Byla to ovšem jiná poezie než v nedělní chvilce. Fryntovy překlady Morgensterna, jeho vlastní křišťálově čisté nonsensové hříčky, povídky a dopisy, které psal Vyskočilovi do dobříšského sanatoria, kde se tento kurýroval z již zmíněných oubytí.\nPro mne to byl objev Emanuela Frynty jako osobnosti české literatury. Pro Vyskočila to byla pocta mrtvému příteli, který to s odchodem z normalizace myslel vážně (přijmeme-li Vyskočilovu tezi o psychosomatice). Jakákoli zpráva o Vyskočilovi by bez zmínky o Fryntovi nebyla úplná. O šest let starší "Emánek" byl pro Vyskočila veledůležitý jako starší kamarád, partner, vzor, inspirátor. A nejen pro Vyskočila - také pro Bohumila Hrabala, Františka Hrubína a další. Jako člověk, který se důsledně odmítal kompromitovat s bolševickým režimem, vedl život dobrovolného vyděděnce na pokraji chudoby, v klauzuře své pracovny. "Vždycky mě fascinovalo, co ten člověk pořád dělá, že za to má tak málo peněz," charakterizoval svého přítele na úvod Nehraje se.\nPak přišel Haprdáns.\nHAPRDÁNS (PODLE JEDNOHO ROZHOVORU)\n"Hamlet, to je vrchol všech vrcholů, potom už se jde jenom dolů," svěřil se kdysi Karel Höger Radovanu Lukavskému, když mu dobrovolně přenechal tuto roli. Bylo to někdy roku 1959 a Lukavský k roli přistupoval velice zodpovědně. Snad i pro tuto zodpovědnost, která zanechala v Lukavského Hamletovi své stopy, se Vyskočil rozhodl zpracovat to téma po svém. Udělat skutečně z Hamleta svého současníka.\n"Je to vůbec možné? Není Hamlet jaksi mimo čas současníků?" Vzpomínaje na Pleskotovu inscenaci Vyskočil říká: "Mně se Hamlet nikdy nejevil jako takto vyspělý, mně se jevil jako daleko vášnivější. Proto mě i tenhle moment velké filosofické jistoty hnal k tomu, promítat si tu tragédii do jejího zákulisí."\nUž od šedesátých let si zkoušel různé stylové polohy. Zkoumal, co může mít kvalitu zpětné vazby. Zkoušel slang a kombinace různých jazykových rovin. Struktura zatím neexistovala, ale něco z těchto pokusů nakonec do Haprdánse přešlo, byť jen v útržcích. Čas pro Hamleta ve zkratce ale nastal teprve za normalizace.\nNejprve napsal typy, potom je zkoušel, verifikoval. Když přišel na to, jak spolu zákulisní scény souvisejí, předělal zbytek do formy semináře. Premiéru měl Haprdáns roku 1980 skoro přesně v době, kdy náhle zemřel Pavel Bošek, Vyskočilův dlouholetý spolupracovník a přítel. "Tou smutnou událostí to skončilo, a právě proto do toho vstoupil Leoš Suchařípa, kterého jsem k tomu přemluvil, aby byl pro Vlastu (Špicnerovou, dlouholetou členku Nedivadla) přísun energie. Při premiéře jsme to ještě dělali ve dvou. Věděl jsem, že v počáteční fázi to byla pro Vlastu i pro mne spíš záležitost racionální, že to bylo takový akademický. Potřebovalo to třetího do hry, který by narušil tu dichotomii ... Leošovi se to podařilo znamenitě a Vlasta tím byla správně infikovaná, i když jsme to potom hráli bez něj. Leoše totiž ranila jeho první mrtvice. Jinak bychom určitě pokračovali dál spolu a přicházeli ještě na další varianty zpětné vazby. Leoš v tomto ohledu byl skutečně partner."\nJedním z nejmarkantnějších rysů inscenace je důmyslné zapojení kuchyňského nářadí, které ve hře vystupuje v roli loutek, zástupných předmětů, symbolů i odznaků hodnosti. "Vzniklo to strašně jednoduše. Když jsme to s Vlastou zkoušeli, hrozně se nám to pletlo, a aby se to nepletlo, zjistili jsme, že to musíme něčím velmi viditelným pojmenovávat, označovat. A to viditelný si mělo být aspoň v něčem podobný, což kuchyňský nářadí splňovalo. Každý kus symbolizuje nějakou lidskou vlastnost, jako ikona to má svoje dominanty." Vyskočil dále zmiňuje, že k Haprdánsovi připravoval ještě druhý díl, který by začínal zhruba v okamžiku, kdy se dobře adaptovaný princ Hamlet vrací z Anglie.\nZ inscenace Haprdáns, jejíž DVD je přiloženo k části nákladu tohoto číslaFoto: ARCHÍV\nV době, kdy jsem představení Haprdáns poprvé viděl, jsem ovšem o jeho genezi neměl ani tušení. Najednou jsem měl před sebou Ivana Vyskočila jako mnohem vážnějšího, jako apelativního provokatéra. Hravost zůstala, ale zároveň s sebou materiál přinášel mnoho temných tónů, při kterých běhal mráz po zádech. Haprdáns jsem vnímal jako filosofickou invektivu vůči normalizaci. Znormálnění vyšinutého "maladaptabilního" Hamleta, jeho úspěšná adaptace byly metaforou vysoké ceny, kterou jsme všichni platili za přizpůsobení nenormálnímu husákovskému režimu.\nNebylo to však jen téma rezonující s podstatou sedmdesátých a osmdesátých let; jedinečný divadelní zážitek dělalo z Haprdánse také promyšlené a funkční střídání rolí, využití osobnostního potenciálu protagonistů a sevřená struktura. Přes avizovanou podobu seminárního cvičení měl právě Haprdáns v repertoáru Nedivadla nejblíže divadlu jako inscenaci, a to k divadlu brechtovskému, hravě didaktickému, politickému. Největším zážitkem pak byl ovšem herecký koncert a partnerství dvou osobnostních herců. Leoše Suchařípu Vyskočil zapojil jako hráče autoritativních rolí. Nejprve hrál moc uzurpujícího Claudia a posléze dobře adaptovaného prince Hamleta, který ve jménu svého strýce-otce páchá čistky. Ve svých nejlepších letech a podobách měl Haprdáns v tomto složení nevídanou sílu, která vyvěrala ze vzájemné souhry a vzájemné inspirace protagonistů (řekl bych, místy i chlapského hecování).\nHaprdáns pro mne zůstává nejsoustředěnějším, nejkompaktnějším kusem repertoáru Nedivadla. Chápu ale, proč se jeho tvůrce poté vydal opačnou cestou a v Cestě do Úbic se vrátil k otevřenému tvaru. Vyskočil se nikdy nespokojil s jednou dobytými kótami a raději z nich ustoupil, aby prozkoumal terén ještě neznámý, než aby se na nich opevňoval.\nVŽDY NA CESTĚ\nVyskočilův podstatný rys je v jeho schopnosti přesahovat. Od divadla k literatuře, z psychologie do kriminální prevence, od pedagogiky k antropologii a filosofii a zpět k divadlu jako prostředku tvorby osobnosti. Má v sobě zabudovanou nedůvěru v instituce jako něco, co člověka zbavuje jeho vlastního já, nedůvěru v přizpůsobení, kolektivnost, stádnost všeho druhu. Všechny tyto aktivity podnikal s hlubokou nevírou v instituce a s až mefistofelskou radostí z jejich zpochybňování. Někdy si říkám, že Vyskočil vnímá jako své poslání vysvobozovat lidi z dehumanizujícího zajetí institucí v tom nejširším slova smyslu a vytvářet alternativní společenství.\nJe člověkem autonomním, který hraje podle vlastních pravidel, spíše než v demokracii věří v osvícený absolutismus a příležitostně jej také aplikuje. Jeho provokující, subversívní energie, která demaskuje všechny formy blbství tím, že si s nimi hraje, někdy daimonicky tvrdošíjně posedlá vlastním tématem, vlastním viděním, je v opačném znaménku přetavená v radikální humanismus, stejně posedlý nevyléčitelnou vírou v možnosti proměny člověka, jen kdyby se rozhodl udělat ten jediný krok. Dost často onoho kroku druhý není schopen, ale pro Vyskočila to není důvod ke zklamání. Je v tomto ohledu bezmezně trpělivý.\nJako by kdysi dávno složil nějaký slib, snaží se za svými žáky stát, neustále ochoten pomáhat. Někdy až příliš. Někdy jej musejí žáci opustit, aby mohli najít svou cestu. Jak provokativně píše Jiří Kratochvil ve svém eseji Setkání s Nedivadlem: "Jen falešní učedníci jsou ti praví (rozuměj: nevyskočiloidní) a jen ,nepochopené poselství' zůstává otevřené a inspirující."\nTak je to ale zřejmě se všemi učiteli. Psát o Vyskočilovi jako pedagogovi by ale vyžádalo ještě jednu kapitolu a ta by musela být kolektivním dílem mnoha desítek jeho žáků. Proto zůstaňme raději u vzpomínky na Nedivadlo. To Nedivadlo, jehož sledováním jsem se učil, co je divadlo.\nDVD s inscenací Haprdáns vyšlo v Reflexu č. 26.\nAUTOR JE DRAMATURG, PŘEKLADATEL, DLOUHOLETÝ SPOLUPRACOVNÍK IVANA VYSKOČILA, NYNÍ DĚKAN DAMU\nTurnov – Jablonec nad Nisou Vlaky Velké Meziříčí – Praha Plzeň – Praha\nMusk: Uplynulý rok byl nejtěžším a nejbolestivějším rokem mé kariéry (E15.cz)\nNěmecká rallye po 2. dnu: Tänakovi nikdo nestačí (Auto.cz)\nPodzimní barvy laků na nehty, které si zamilujete! (Ženy.cz)\n16. srpna 2018 • 12:18\nKřižák je když… Co se dnes Arabové učí o křížových výpravách a proč je…\nNepotrestali jsme totalitní zločiny. Na zákaz komunistů ale není…\nMerkelová se sešla s Putinem, jednají o Ukrajině i Sýrii. Musíme vést trvalý dialog, uvedla\nČínské aerolinky se stávají novým mostem na Východ, těží přitom z mohutných dotací\nBabišovo hnutí ANO může přijít o moc nad Prahou. Mnohé tomu nasvědčuje\nRychle se omluvte aneb Když má Andrej Babiš pravidelnou panickou hrůzu z veřejného …\nVyhrajte s Nedělním Bleskem film Prezident Blaník na DVD\nSoutěžte s Nedělním Bleskem o fanouškovské dárky k filmu Batman\nMerkelová se sešla s Putinem, jednají o Ukrajině i Sýrii\nPolovina českých Romů žije ve vyloučených lokalitách: 120 tisíc lidí na okraji\nU Lokte zemřel při nehodě starší cyklista, doprava je omezena\nJednání mezi Ruskem a Německem musí být trvalá, shodují se Putin s Merkelovou\nNejistá budoucnost italské vlády. 5 nástrah, které mohou položit Conteho kabinet\nNěmecké selhání: Žena potkala na ulici svého únosce a teroristu. Policie prý nemůže nic dělat\nKlimatická změna v praxi. Monzuny v Asii bez většího zájmu zabíjí tisíce lidí a sílí\nJediný Čech, který hrál s Mikitou: Pivo na střídačce i divoké historky\nRonalda deptal veterán, kouč chválil: Záložníci ho neodměnili\nSupr kůň, takových tady moc není, chválí Bartoš koně iSportu\nDefenzivu Alavésu prolomil až Messi, Barcelona vyhrála 3:0\nFury válí, na body porazil Pianetu a přímo v ringu ho vyzval Wilder\nNejšílenější trendy z Instagramu: Make-up pro panenky a zahrádka místo obočí\nNemocný otec nemohl být na svatbě své dcery. Nevěsta přišla za ním, aby si spolu zatančili\nZapomněla ses oholit? Tyhle věty nechceme slyšet před sexem!\nCelebrity na síti: Bučková se u moře nekoupe a Mareš nakupuje až v Peru!\nDacia Duster přijede s novým turbodieselem 1.5 Blue dCi. Známe jeho technická data\nTakový Hyundai i30 N vám v Nošovicích nevyrobí. Čím je speciální?\nZa volantem Renaultu Fuego Turbo: Nezvyklé spojení turba s karburátorovým motorem\nVzpomínky na Srpen 68: Že to není hra, jsme my, předškoláci, více cítili, než tomu rozuměli\nÉra balónů si žádá i kreslených hrdinek obdařených balóny\nNa Balatonu vše v pořádku. Gastronomie maďarského venkova sympaticky uvízla v tradicích\nCyril Höschl: Kolik máme pohlaví a čím je vnímání vlastního genderu dáno?\nZáplavy v jižní Indii uvěznily tisíce lidí, mrtvých je přes 350\nPolicie zadržela v Dubí na shromáždění DSSS šest lidí\nFaxy a multifunkční tiskárny lze hacknout a zneužít k šíření malwaru\nAndroid TV, Trezor, Starliner, Překladače celých vět, Meteorit\nRůžičková kapusta po indicku\nAsijský králík - jednoduše a chutně\nPórková polévka se žampiony\nXiaomi konkuruje samo sobě. Náramek Hey+ stojí stejně jako Mi Band 3, ale má lepší výbavu\nZa rok a půl končí Windows 7. Hlavně firmy mají nejvyšší čas přejít na Desítky\nLIONGAZ s.r.o. - 47546948\nJeřabinová 735, Brno\nPodorlická poliklinika s.r.o. - 64259684\nNOVY GRAAL s.r.o. - 27636101\nGALENIA ML s.r.o. - 29091144\nMUDr. Renata Hejduková s.r.o. - 3992004\nNykrýn - Nykrýnová s.r.o. - 47780592\nTajná svatba Rašilova a Němečkové: Nevěsta si šaty navrhla sama!\nBlogerka Nikol Moravcová se vdala: Osudovou lásku našla na seznamce!\nZáhadná smrt na dálnici D1: Našli mrtvého řidiče (†60)!\nKauza Poche: Piráti bojují proti střetu zájmů\nCouvali na dálnici


Černá sanitka: Druhá žeň - Petr Janeček | Databáze knih\nPříběhy, které se vašim známým opravdu nestaly. Slyšíte je každý den v práci, v restauraci, v rádiu nebo v televizních show. Jsou vám předkládány jako pravdivé, ale když už je slyšíte popáté, začnete mít pocit, že jsou příliš dobré na to, aby byly ještě pravdivé. A máte pravdu – nejsou pravdivé! Jde o smyšlené příběhy – novodobou obdobu starých mýtů, pohádek a pověstí. Pokračování knihy Černá sanitka a jiné děsivé příběhy, která se setkala s velkým zájmem široké i odborné veřejnosti, přináší komentovaný výběr 174 novodobých pověstí a fám. Vedle klasických historek o maniacích, zvířatech a neštěstích v knize naleznete i kapitoly věnované pověstem a fámám z období komunistického režimu, pověstem z druhé světové války (včetně legend o mytickém Pérakovi) a strašidelným vyprávěním, která znáte z letních táborů a škol v přírodě....celý text\nČerná sanitka 2.\nKniha Černá sanitka: Druhá žeň\nposloucháno jako audiokniha (jinak poslech verzi doporučuji - velmi příjemně namluveno)\nDalší příběhy, vyprávěné mezi lidem...tady jsem se dočkala verze sanitky - příběh s chybějící levinou..\nZároveń ledvina, Hostinec v horách a úvodní 2 o řidiči a cikánech a Pražské klobásy- ty už jsem slyšela..a měli největší potenciál být "děsivé"...\nTaké Řetěz neštěstí a příběh o "šikovném " dělníkovi a jeho úrazu - ty jsou poměrně rozšířené.. Oceňuji, že autor dohledal a zvěčnil i normalizační, válečné a poválečné historky...jen nechápu, co ho tak fascinovalo na Pérákovi - do dalšího zkoumání této legendy se mi fakt nechce ;)\nZajímavý počin, klidně pojďte do toho - zaručuji, že bát se nebudete ;)\nTento díl jsem přečetla trochu nestandardně po přečtení souhrnné sbírky Černá sanitka - to nejlepší, kterou jsem v knihovně omylem vzala místo prvního dílu.\nByla jsem mile překvapena, nejednalo se zde o žádné "nastavování" k úspěšnému prvnímu dílu. Ale o plnohodnotnou publikaci opatřenou obsáhlým úvodem i dodatky, oproti souhrnu i s lépe a výstižněji rozčleněnými příběhy do tématických okruhů. Bylo zde i víc místa pro autorovy komentáře. Zkrátka celé jsem si to užila víc.\nMyslela jsem, že příběhy a komentáře známé ze souhrnné sbírky jen prolétnu očima, ale k mému překvapení jsem si je ráda přečetla podruhé.\nJen je škoda, podle mě teda, z hlediska praktického využití, že ačkoli má jít o sbírku pověstí a fám, fámy jsou zmíněny pouze okrajově.\nU prvního dílu mi některé ty legendy chyběly. Takže logicky musel být i druhý díl, který je stejně dobrý jako první. Snad jen se člověk víc a víc udivuje nad tím, kolik těch legend bylo převzato od ostatních států. Hlavně u těch které znám od starších kamarádů, kteří vyrůstali před revolucí. Už se teším na třetí díl. Jen tak mimochodem. Nejedná se o velkou literaturu ale odpočinek, takže to nemusí sednout všem\nPosloucháno v audioverzi. Dvojka je kupodivu o něco lepší než jednička - příběhy zajímavější, černější, občas i trochu krvavější. Některé pobavily víc, jiné míň, ale těch zábavných a zajímavých taky bylo víc než v jedničce. Oceňuju i výklad ke každé legendě a odkaz na podobné příběhy ve světě. Dobrá práce.\nDruhý díl je kvalitativně zcela na úrovni dílu prvního. Ke všem knihám Petra Janečka se rád vracím pokaždé, když někdo z mých blízkých vyrukuje se zaručeně pravdivou historkou kamaráda svého kamaráda, a já potřebuji mít v ruce pádný argument pro tvrzení, že ona historka je jen tradiční hoax...\nU této knihy nejde zas tolik hodnotit, už jen proto, že jde o folklor. Oceňuji Janečkova, že se do toho vůbec pustil. Sesbírat městské legendy a dát dohromady etnografický materiál, kterým by původ nebo funkce konkrétních legend vysvětlil, mu muselo dát ohromnou práci a jistě ho to stálo desítky (možná i stovky) hodin. Moc se mi líbí kostra, jakou autor zvolil, a v neposlední řadě musím říct i to, že etnografická část textu se dobře četla, tedy jinými slovy, že Janeček umí psát čtivě.\nČerná sanitka - jako děti jsme tomu fakt věřili. Koneckonců po shlédnutí filmu Kandidáti života a smrti s nesmrtelnou hláškou: "Vezeme maso pro doktora Jacksona." už ani nebylo možno pochybovat.\npověry městské legendy fámy historky pověsti strach HOAX\nKniha Černá sanitka: Druhá žeň je v


Upínací popruh - 2 x 2,5 m | Kokiskashop.cz\nPraktické upínací popruhy s homologací TÜV/GS k zajištění předmětů, zavazadel, nebo nákladu. Nesmí chybět u žádného řidiče. Zobrazit podrobnější popis ->\nKatalogové číslo: CM68606\nPro upnutí se využívá kovových spon, popruh tak najde široké uplatnění při upevňování předmětů. Zajistěte si spránou bezpečnost nákladu.\nspona: ano, kovová\n1 x sada popruhů\nPás stahovací s napínáním 6m, 1600daN\n1 784 922 ks


Lyže a snowboardy pro děti, dětský bazar - Bazar.cz\nBazar.cz > Pro děti > Sport > Lyže, snowboard, doplňky > 6 inzerátů\nDětské lyže, snowboardy a doplňky\nProdám dětské lyžařské hůlky, 70 cm\nDětský chránič páteře ATOMIC - vel.JS (115-128cm)\nProdám dětský chránič páteře ATOMIC ve velikosti JS - dle tabulky výrobce určeno pro výšku postavy 115-128cm. Barva černá s červeným lemem a logem výrobce.- Ochrana Level 1 EN1621-2 (splňuje nejvyšší úroveň EU certifikace pro páteřní chrániče)- Ultralehký materiál, tlumení 3vrstvé pěny- Technologie Active Thermo Fit zajistí individuální přizpůsobení se vesty a její flexibilitu.- Vesta v designu bez popruhů- Pružná /strečová prodyšná síťovina- Celopropínací přední zipPoužívaný po 2 sezóny, udržovaný, zip plně funkční…Cena: 800,- Kč. Mob.+420 734 184 187, E-mail: dejvrezac@seznam.cz\nDětský běžecký set\nPřidám hezky dětský běžecký set ježděný 2x malou slačnou, běžky 139cm, hůlky 115cm boty vel 34 vše ve velmi dobrém stavu\nProdám nový nepoužitý elektrický londgboard. Původní cena 8090.\nProdej lyžařských bot vel. 36\nprodám dětské lyžařské boty vel. 36, zánovní, málo nošené\ndětská helma Relax\nDětská helma Relax, velikost XS (48-53 cm). Používaná, lehce poškrábaná. Ideální pro začátečníky i pokročilé, samolepky lze lehce sundat, regulovatelná velikost


Celofánový obal řásněný | PROFI KOŘENÍ.CZ Prodej koření,směsi,přídatných látek.\nCelofánový obal řásněný\n1 roubík - umělé střevo, obal\nPárkový uditelný obal možno i vařit. Barva: light mahagon Použití: výroba párků, trampského cigára aj. Průměr obalu po naplnění: 2,2 cm Jeden roubík =... celý popis\nPárkový uditelný obal možno i vařit.\nBarva: light mahagon\nPoužití: výroba párků, trampského cigára aj.\nPrůměr obalu po naplnění: 2,2 cm\nJeden roubík = délka 25,6 m\nVětší balení 1 280m, 50 ks roubíků


Rafael porodní příběhy\ndoufáme, ze se ti daří dobře. Jenom jsme ti s Markem chtěli dát vědět, ze jsme už porodili. Nakonec jak mi predikovali předčasný porod, tak jsem rodila až 41+4 :)\nJinak porod proběhl přesně, jak jsem si ho naplánovala při relaxacích, do nemocnice jsme přijeli když už jsem byla na 8 cm otevřená, to bylo asi po 1,5 hodině, co mi začaly kontrakce. Neustále jsem si vizualizovala tu růži... :) Celkem celý porod trval 4,5 hoďky, placenta vyšla hned a pupečník nám pár hodin nechali napojený (měli jsme štěstí na super směnu doktorů). Rodili jsme v těch Neratovicích. Porodní asistentka tam s námi skoro vůbec nebyla, doktor nepřišel ani jednou, takže jsme tam byli v podstatě sami, dokonce pak nechala Marka chytit miminko. Za mě tam byla úžasná atmosféra a i když to byl porod tak jsem si to moc užila.\nMasáž, co jsi nám ukazovala, fungovala taky skvěle a na hráz nám dala porodní asistentka nahřívací polštářek, nic víc vlastně nebylo potřeba. Zůstali jsme v nemocnici pro jistotu první noc a další den jsme už jeli domu oba zdraví. :)\nJinak co se týká dechových cvičení, tak mi určitě pomohly při samotném porodu, ale při těch počátečních kontrakcích jsem za boha nemohla přijít na to, jak je rozdýchat, naštěstí trvaly jen krátkou dobu. Ale říkám si, že mít je třeba 20 hodin, tak už chápu, že si pak někdo nechá píchnout nějakou injekci.\nTak jsme ti jenom takhle chtěli dát vědět a ještě jednou poděkovat za kurz, bez kterého by to asi neproběhlo tak hladce, jak to proběhlo. :)


V poslední den letošního roku končím – Divadelní noviny\nV brněnském Divadle Husa na provázku po dvanácti letech skončí koncem tohoto roku jeho umělecký šéf a režisér Vladimír Morávek, a to po nátlaku zaměstnanců. Rozhodl se dát výpověď, uvádí dnešní brněnské vydání deníku Mladá fronta Dnes /více zde/.\nUmělecký šéf DHnP, režisér Vladimír Morávek. FOTO JIŘÍ SALIK SLÁMA\nPodle deníku Morávkův hektický styl práce a vedení ikonické brněnské divadelní scény vedly k hromadnému protestu drtivé většiny zaměstnanců divadla. Po nátlaku se sám principál rozhodl dát výpověď. Ano, je to tak. V poslední den letošního roku končím, potvrdil deníku Morávek.\nK nastalé situaci i budoucnosti uznávané brněnské scény konkrétní oficiální informace zatím chybějí. Divadlo Husa na provázku spadá pod Centrum experimentálního divadla, a je tedy v kompetenci jeho ředitele Petra Oslzlého řešit personální záležitosti, řekl deníku mluvčí brněnského magistrátu Filip Poňuchálek. Právě Brno je zřizovatelem divadla. My zatím tuto záležitost považujeme za vnitřní záležitost divadla. Jako na čas, kdy k věci veřejně promluví, mají právo jiné subjekty, třeba vlády, tak ho máme i my, uvedl pro ředitel Centra experimentálního divadla Oslzlý.\nZatím ani není jasné, kam se bude ubírat další profesní život Vladimíra Morávka. Tuším, kam to bude. Jen musím ještě počkat, až se všechny siločáry správně protnou, poznamenal Morávek.\npatří k nejvýraznějším osobnostem českého divadla posledních desetiletí. Úspěchy sklízí nejen jako divadelní, ale i jako filmový a televizní režisér. Funkci uměleckého šéfa brněnského divadla Husa na provázku zastává od roku 2005.\nPo necelých deseti letech se vrátil do Husy na provázku jako umělecký šéf. Již v roce 2006 zde výrazně zabodoval jedenáctihodinovou scénickou freskou podle Dostojevského Svlékání z kůže, představenou v rámci festivalu Idioti na provázku aneb Evropské dny Fjodora Michajloviče Dostojevského. Svlékání z kůže bylo evropskou divadelní události, nadšeně přijatou kritikou i laickou veřejností a Morávek získal za tento projekt Zvláštní cenu Festivalu České divadlo 2006. Ceněný byl i další jeho projekt podle Dostojevského Sto roků Kobry, který posbíral celkem 14 nominací na Cenu Alfréda Radoka. Stál i za dalšími rozsáhlými divadelními projekty jako Perverze v Čechách, Čapek (Čapkové) na provázku, zaujal i montážemi z Havlových textů. Jeho posledním počinem je představení Ubu králem: Svoboda! s Miroslavem Donutilem v hlavní roli, které rozehrál v celém divadelním sále – v hledišti, na schodištích i ochozech.\nMorávek působil i v mnoha dalších divadlech včetně Národního. Debutem na české první scéně pro něj byla v roce 2000 slavná Verdiho opera Tosca s Evou Urbanovou a Petrem Dvorským. Ve Stavovském divadle nastudoval například Mozartovu Kouzelnou flétnu, dílo pojal ve stylu jakési „fantasy“ a přidal do něj i papoušky. V Divadle Na zábradlí režíroval Maryšu popravdě však Mařku, v Divadle v Dlouhé Rusalku aneb Kabaret Undine, ve Vinohradském divadle Višňový sad, Ženitbu a Cyrana!!. Režíroval i muzikál Excalibur v DivadleTa Fantastika.\nPracoval rovněž různě po Evropě. Slavná je jeho inscenace Turandot v göteborské opeře a dramatizace povídky F. M. Dostojevského Něžná pro divadlo L’Apostrophe v Paříži. Při úpravách světových či českých děl, které potom režíruje, někdy používá pseudonym René von Ludowitz.\n/Převzato z Divadlo.cz: zde/\nKomentáře k článku: V poslední den letošního roku končím\nvyjadřuju Ti svou plnou solidaritu. Ať se během zkoušek či v interní komunikaci porouchalo cokoli, jsi osobností, která jak v Huse na provázku tak předtím v Klicperově divadle dokázala jako umělecký šéf a režisér vytvořit soubory, epochy a díla, která jsou neopominutelná v historii nejen těchto scén, ale celého českého a moravského divadla, a nelze tedy se takto k Tobě zachovat a z divadla Tě v podstatě vyštvat. Je to nedůstojné a vypovídá to obávám se především o stavu a charakteru této společnosti a aroganci nastupující generace. Mrzí mne a zklamalo, že se k mladým a nezkušeným přidali zřejmě i někteří starší a zkušenější kolegové či možná dokonce Tví nejbližší spolupracovníci. Nicméně věřím, že je ještě šance, aby se situace zklidnila a Ty jsi byl spolu se souborem, který je přes mnohé proměny stále velmi kvalitní a Tvé inscenace – naposled jsem viděl Tango a jednorázové uvedení „malé operetty“ Trenky na Právech – na vysoké, českomoravskou vrchovinu vždy suverénně překračující umělecké i ideové úrovni, schopen zdárně svou misi v DHnP završit.\nBereš divadlo vážně, a to se možná neodpouští…\n06.05.2017 (3.36), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nnaznačuješ, že za vším tím spiknutím stojí mladá, arogantní a nezkušená generace. Můžeš čtenářům DN prozradit více? Když už jsi pro své zkušené postesknutí využil veřejný prostor…\n06.05.2017 (13.03), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nono jde o spiknutí?! Ajaj, to jsem netušil. Myslím – či myslel jsem – že jde o projev nevhodně zvolené nespokojenosti s interní prací či jejími způsoby Vladimíra Morávka, který měl zůstat uvnitř souboru.\nJsem přesvědčen, že je třeba vždy myslet především na divadlo a jeho výsledky, že je tedy nelze řešit destruktivními projevy „my, nebo ty“. Vedou vesměs k neprozřetelným, nevratným krokům, ničí dlouho budované dílo a lidské vztahy.\nInscenační výsledky Vladimíra Morávka i jeho týmu (tedy výsledky jeho šéfování) sleduju po celý čas jeho fungování a podle mne nevypovídají o tom, že by Husa umírala. Možná dokonce naopak. Zdálo se mi, že se nadechuje k novým, aktuálním cílům a postupům. Unáhlené výměny (nevím, koho si „spiklenci“ představují místo Morávka – docela by mě to zajímalo) jí však můžou zakroutit krkem.\nStávající soubor je složen především z mladých herců a celý Vladimírův tým je v podstatě o generaci či víc mladší, než je on. O nich mluvím a proto apeluju na zkušenější členy souboru. Morávek pracuje velmi podobně jako kdysi Peter Scherhaufer, Zdeněk Pospíšil či Hubert Krejčí. Je to škola Evžena Sokolovského, plná vášní a emocí během práce i mimo ni. Neumím si představit, že by za Scherhauferova uměleckého šéfování se proti němu jeho tým a herci postavili, přestože i tam bývala velká napětí a „bouchaly saze“.\nProto tedy ono mé „zkušené postesknutí“, pro něž jsem – záměrně – „využil veřejný prostor“. Myslím si totiž, že jde o obecnější problém.\n06.05.2017 (13.47), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nMladá a nezkušená generace\n(ke které se zřejmě přidala také část té starší a zkušené) chce v podstatě vyštvat Morávka z divadla – tak to hodnotíš Ty. A já Tvou interpretaci událostí v Divadle Husa na provázku ironicky označuji jako spiknutí. Co přesně se stalo, ovšem nevíme ani jeden. Asi by se mělo počkat, až se k tomu budou chtít vyjádřit zástupci divadla, Vladimír Morávek či Petr Oslzlý…\nSouhlasím, že opozice – my, nebo ty – může být destruktivní. Stejně tak je ale kategorické a arogantní dělení na mladou a nezkušenou a starší a zkušenou generaci.\n06.05.2017 (14.27), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nJsou obecné postupy a principy,\nkteré je třeba hájit a upozorňovat na ně vždy a za všech okolností.\n06.05.2017 (14.49), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nTo jo – které to v tomto případě jsou?\n06.05.2017 (20.18), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nTy je nevidíš?\n07.05.2017 (0.17), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nsi nejsem jistý, zkus mě poučit.\n07.05.2017 (12.32), , Trvalý odkaz komentáře,\nse zde přebíjet ve štípancích. Podle mne jde o typické „horké“ řešení v divadlech (a uzavřených kolektivech vůbec) časté situace, jež bývá nedůstojné a toho, koho se to týká, ponižující, trapné.\nPrávě čtu Divadelní revue 3/2016, kde je popisována situace obdobného, herci a spolupracovníky zřejmě vynuceného odchodu Jana Grossmana z DNz, do podobných situací se dostával Radok, Macháček, Lébl a jistě bys jako divadelní historik našel další. Kdyby se za ně tenkrát někdo postavil, možná by vše dopadlo jinak. A to je, co činím a na co upozorňuju.\n07.05.2017 (14.40), , Trvalý odkaz komentáře,\nMožná by nebylo od věci uveřejnit zde ten dopis.\n07.05.2017 (16.26), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nže pro pochopení dění by to bylo žádoucí. Ale ten dopis je interní (neznám jej) a je to asi dobře. Špinavé prádlo se má prát doma.\nŽe pak bylo zvoleno – podle mne – špatné řešení a ještě horší je jeho současná medializace, je jiný příběh.\n08.05.2017 (1.42), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,\nV reakci na článek Jany Soukupové,\ns jehož napsáním nesouhlasím, mne v pátek po jeho uveřejnění v MF Dnes oslovil rozhlas i regionální vysílání ČT. Oběma mediím jsem poskytl toto stručné prohlášení:\n„Mohu potvrdit, že Vladimír Morávek na vlastní žádost končí dohodou jako umělecký šéf Divadla Husa na provázku k 31. 12. 2017.\nV prvních čtyřech měsících příští sezony bude realizovat Divadlo v pohybu k 50 letům Husy na provázku a vytvoří ještě jednu inscenaci.\nDivadlo Husa na provázku má aktuálně za sebou velmi úspěšnou premiéru: Dynastie – Lehman Brothers a je ve velmi dobré umělecké kondici.\nVše ostatní prozatím považuji za vnitřní záležitost divadla a žádám vás, abyste to ctili, protože divadlo má právo na intimitu své tvůrčí práce.“\nO totéž žádám i vás.\nA – aniž bych chtěl prodlužovat vaši diskusi, neboť svým příspěvkem sleduji cíl opačný – dodávám, že v historii divadla mají všechny události, i když se jeví jako podobné, svoji nezaměnitelnou specifiku – vnitřní i zasazením do konkrétního společenského kontextu.\n08.05.2017 (11.50), Odpovědět, Trvalý odkaz komentáře,


BROTHER kurz – graf, kalkulačka, vývoj ceny, kde koupit BRAT?\nHome » Kryptoměny » BROTHER kurz\nSledujte aktuální kurz BROTHER v online grafu nebo použijte naši kalkulačku pro převod BRAT do českých korun. Víte, kde koupit BROTHER?\nBudoucí vývoj BROTHER kurzu\nProč nekupovat BROTHER?\nGraf kurzu BROTHER/USD\nV levém horní rohu můžete vidět symbol měny (aktuálně BRAT/USD), vpravo od něj jsou k dispozici intervaly 1 min, 30 min, 1 h reprezentující dobu jedné svíčky, tu si můžete libovolně měnit kliknutím na trojtečku (vpravo od časových intervalů).\nAnalýza budoucího vývoje BROTHER kurzu\nPřestože považujeme widget za užitečnou pomůcku pro hrubý odhad budoucí ceny digitální měny BROTHER, rozhodně nedoporučujeme obchodovat na základě informací z něj získaných. Zejména z toho důvodu, že kryptoměny jsou často výrazně ovlivňovány událostmi na trhu, které se nedají pomocí technické analýzy předpovídat.\nDvojí poplatky za směnu peněz. BROTHER bohužel nemůžete přímo koupit za fiat ("standardní peníze" => české koruny, eura, usd apod.), ale je zapotřebí nejprve koupit BitCoin nebo Ethereum a až za něj pak můžete koupit na burze BRAT.\nŘešením může být BRAT nekupovat, ale pouze spekulovat o změně jeho ceny pomocí CFD. Zjednodušeně řečeno se jedná o sázku na to, zda kurz poroste nebo bude klesat v určitém čase. Doporučuji vám si přečíst článek co je to contract for difference.\nNa druhou stranu přímé koupení BRAT má i své výhody, například můžete tuto virtuální měnu držet roky ve své peněžence a neplatit za to žádné poplatky. Případně můžete využívat BROTHER technologii pro vaše účely. Vidíte nějaké další výhody? Podělte se o ně s námi v komentářích.\nJaký bude mít BROTHER kurz za den/týden/měsíc?\nPředpovědět správně kurz BRAT není jednoduché. Nicméně jsme pro váš připravili technickou analýzu, která vám může pomoci zjistit, zda je lepší tuto kryptoměnu prodávat nebo kupovat.\nJak koupit BROTHER?\nVyplatí se obchodovat BROTHER nebo mi doporučíte jinou kryptoměnu?\nReálně nemůžeme hodnotit, zda se vám vyplatí nebo nevyplatí BRAT obchodovat, každá kryptoměna je specifická a je potřeba znát vše, co ovlivňuje její cenu. Nicméně zastáváme názor, že je vždy bezpečnější obchodovat kryptoměny s vyšší tržní kapitalizací, zpravidla u nich nedochází k takovým výkyvům kurzů jako u těch s nižší cenou.\nNázory a zkušenosti s BRAT\nVyplatí se zajímat o BROTHER a zvažovat nákup? Má vůbec nějakou budoucnost? Sdílejte s námi váš názor hlasováním níže:\nNapadá vás, kdy je nejlepší čas BROTHER koupit nebo prodat? Dáte ostatním čtenářům nějaký tip? Přidejte komentář.


Agosto Foundation :: Nedotýkejte se toho, prosím / Let’s entropy\nMultikanálová instalace Veroniky Romhány\n31. ledna, 2018, 19:00, Punctum\nSérie performancí Marka Hlaváče\nVeronika RomhányMarek Hlaváč\nMaďarská umělkyně Veronika Romhány, v současnosti na rezidenci nadace Agosto Foundation, představí svoji novou multikanálovou video instalaci. V rámci večera dále uvede Marek Hlaváč sérii svých participativních performancí.\nVýstupem umělecké rezidence Veroniky Romhány je pokračování mystifikační „spolupráce“ s fiktivní ruskou umělkyní Věrou Nimovou. Multikanálová video instalace odkrývá temné a nevyzpytatelné stránky její problematické osobnosti.\nPostupy Veroničiny tvorby připomínají mnohovrstevnatý výzkum – pokud ovšem lze jako výzkum označit napůl podvědomou, intuitivní metodu práce. Ve svých 3D animacích začala používat více minimálně zpracovaných materiálů a méně estetizujících prvků: méně renderovaných obrazů a více anti-estetiky prostředí samotného 3D software. Práce na téma „přizpůsobivé“ osobnosti se stala spíše osobní vnitřní cestou – sebeanalýzou. Možná k této proměně přispěl i kontrast pražských brutalistických budov a zdejšího výrazného historického dědictví secesní architektury.\nPředstava lidského těla jako biomechanické sochy mi připadá velmi zajímavá: tělo jako procesor, který zpracovává dojmy, pocity, příkazy, potravu, tekutiny – velké množství dat a chemických sloučenin. Toto odcizení je klíčovou metaforou mé pražské rezidence. Vždy jsem se zajímala o vnitřní duchovní pochody a snažila se prozkoumat hranici, již stanovuje (či spíš reprezentuje) propast mezi vnitřním (osobní duchovní potřeby) a vnějším (nátlak společenských očekávání). Mým cílem bylo podrobit analýze tento tradiční západní přístup k dělení člověka na jeho sociální a individuální složku (Durkheim) v dnešní době sociálních médií, virtuality a automatizované kontroly. Čím více se zaměřím na konkrétní mentální proces, tím obtížněji se mi tato demarkační linie bude hledat. Svou nedávnou prezentaci ve Skautském institutu jsem nazvala „Thick skin“ (Hroší kůže). Tuto „hroší kůži“, tento štít pro mě představuje samotná Věra Nimova. Právě tady v Praze jsem se začala zabývat jejím fungováním – a výsledkem bylo, že jsem ji prostřednictvím této analýzy den za dnem důkladněji ničila. Nebo spíš transformovala či sublimovala. Je již internalizovaná, takže její samotná persona není tak zajímavá jako její funkce. Je méně schizofrenní, abstraktnější a méně zaměřená na gender či identitu – asi jako kyborg Donny Haraway. A hraje si se slovem a konceptem entropie.\nMultikanálová instalace je součástí komponovaného večera ve spolupráci s kolektivem Punctum. Instalaci Veroniky Romhány předchází série participativních performancí Marka Hlaváče.\n19:00 – série performancí Marka Hlaváče\n21:00 – vernisáž Nedotýkejte se toho, prosím / Let’s entropy Veroniky Romhány\nPerformance Marka Hlaváče:\nSpolečná hra na jeden nástroj, kde cílem není vytváření zvuku, ale naopak jeho krocení, s potřebnou velkou dávkou disciplíny a spolupráce.\nKolektivní elektronická hudba s normalizačním strojem / nudná hudba\nSpolečná improvizace s vícero stejnými nástroji, jedním z hráčů je počítač, který poupraví a normalizuje volná gesta účastníků, naučí se je jich hru, kodifikuje ji a hraje místo nich.\nPseudonáhodný šum vs. chaotický oscilátor vs. bicí\nbicí: Ondřej Doskočil\nMarek Hlaváč absolvoval AVU – Ateliér intermediální tvorby Tomáše Vaňka. Jeho hudební performance, často participativního charakteru, zkoumají zvukové plochy vokální i elektroakustické v hraničních oblastech 18 000 až 20 000 Hz.\nVeronika Romhány studovala na Akademii umění v Budapešti, je členkou Studia mladých umělců FKSE a je zastoupena galerií Horizont. V rámci rezidenčního pobytu pokračuje ve výzkumu a vývoji svého posledního projektu Nimova. Projekt, simulující spolupráci s fiktivní ruskou umělkyní Věrou Nimovou, je reakcí na současné politické tendence, které si žádají zvýšenou angažovanost a společenskou zodpovědnost. Státem založená MMA (Maďarská akademie umění) je v současnosti zastaralou, konzervativní kontrolní institucí zaujímající k umění v Maďarsku velmi formální stanovisko a preferující až „nostalgický“ pohled na umění, ve většině případů mimo kontext současné umělecké scény. Projekt Nimova je kritickou reakcí na tyto tendence. Snaží se poukázat na situaci umělce – outsidera ve složité spleti státních institucí a uměleckých komunit (vládních, opozičních i amatérských). Projekt se symbolicky zaměřuje na různé druhy projevu autoritářské osobnosti a zkoumá, jak může moc či chamtivost negativně ovlivnit naši individualitu. Zkoumá také komplexní působení existenčního a finančního kontextu na chování a osobnost jednotlivce. V tomto projektu používá Veronika Romhány různé techniky jako video, 3D animace či sochu. Vytváří tak vizuálně expresivní model světa, v němž flexibilní osobnost Věry Nimové studuje a pozoruje.\nVeronika Romhány: Tvůrčí rezidence\nThick skin: Prezentace Veroniky Romhány\nReality, Virtuality and Dark Energy: Interview with Veronika Romhány\nVeronika Romhány - website\nMarek Hlaváč - website


Opatření pro použití magnetu na vstřikovaných výliskech - AISEN Magnety\nPreventivní opatření pro použití magnetu na vstřikované díly\nOpatření pro použití magnetu na vstřikovaných výliskech\nV mnoha případech budou zákazníci muset používat magnety a vstřikování plastů společně, nazýváme magnetické komponenty. Obvykle existují dva druhy, jmenovitě magnetická složka z neodymového železa a bóru a feritová magnetická složka. Ferit není moc co říct, protože má dobrou teplotní odolnost a v podstatě nemá žádný problém. Je to hlavně magnetický bór z neodymového železa součástka. Jaké jsou podrobnosti, které musíme věnovat pozornost při použití silného magnetu na díly pro vstřikování plastů?\nVstřikovací lití všichni víme, že musí být tvořeno vysokou teplotou, až po vysokoteplotním tváření vyjdou vstřikovací díly. V tomto případě, pokud je magnet umístěn na vstřikovací části a zformován k sobě, je magnet snadno demagnetizovatelný nebo dokonce žádný magnetismus.\nJak mohou výrobci magnetů vyřešit problém demagnetizace vstřikováním magnetu?\n1. K nahrazení běžných použijte magnetické materiály odolné vůči vysoké teplotě magnetické materiály, ale náklady se zvýší. Zákazníci musí zvážit, že jedna je magnetická síla a druhá je teplotní odolnost.\n2. Poloha magnetu musí být vyhrazena pro plastovou formu a poté musí být vtlačena nástrojem. Tolerance následného magnetu musí být v souladu s pozitivní tolerancí, aby se zabránilo tomu, že magnet není těsný a vypadne.\nVýše uvedené jsou dva body, které je třeba věnovat pozornost při používání silný magnet ve vstřikovací části. Těmito dvěma způsoby lze zabránit demagnetizaci magnetu, když je magnet použit v části pro vstřikovací lití.\nGumově potažený neodymový montážní magnet\nPogumovaný neodymový pot magnet\nNeodymový pohárový magnet s gumovým krytem\nGumově potažený neodymový disk s vnějším závitem


Za půvabnou intrikánkou a uměním do Karviné | Haló, Ostrava!\nZa půvabnou intrikánkou a uměním do Karviné\nJaro je tady, ale ještě nedrží pevně žezlo vlády. Aťsi. V příjemném teple obývacího pokoje lze snít a plánovat výlet. Třeba do Karviné. Ne města černého uhlí, dolů a průmyslových závodů! Do zajímavé čtvrti – Fryštátu. Návštěvníky překvapí připomínkami historických události. Část z nich se odehrála v empírovému zámku, který ve tvaru písmene L přiléhá k tamnímu centrálnímu náměstí. Je jeho dominantou.\nZámek Fryštát byl svědkem řady významných události, které prožívali jeho majitelé. Od 18. století patřil velkostatkářům a průmyslníkům z velmi schopného slezskému rodu – Larischům. Někteří z nich působili u panovnického dvora ve Vídni. Věrně a dobře sloučili dynastii Habsburků. Na zámku však pobývali i manželé, jejichž životní rozhodnutí měla tragický vliv na rodinu císaře Františka Josefa I. Byl to Jiří Larisch-Mönnich, hrabě, patřící k nejúspěšnějším a nejbohatším podnikatelům v mocnářství. V roce 1877 se oženil s půvabnou Marii Louisou, pokrevní neteří obdivované císařovny Alžběty, zvané Sissi. Bylo to manželství z rozumu. Přineslo zklamání. Marie už před svatbou prokázala příchylnost k dvorním intrikám spojeným s milostnými vztahy. Zaplétala se do nich. Dokonce na ni žárlila i Sissi. Dá se říci, že později Marie Larisch-Mönnichová ovlivnila běh evropských dějin. Zprostředkovávala tajné milenecké schůzky již ženatého následníka trůnu Rudolfa s Mary Vetserovou. Umožnila i setkání poslední. Princ během něj zastřelil milenku a v zápětí sebe.\nTragédie otřásla rakouskou monarchií. Navždy poznamenala císaře a jeho ženu. Rozesmutnila tisíce lidí tehdy věřících, že Rudolf by byl jednou schopnějším a pokrokovějším vládcem než jeho otec. Marie Larisch-Mönnichová zaplatila za lehkovážnost. I její další osud připomíná napínavý román. Bohatý Larisch se s ní rozvedl, když čekala třetí nemanželské dítě. Nesměla už nikdy k císařskému dvoru. Ještě dvakrát se provdala. Poslední manželství uzavřené s farmářem ve Spojených státech, když měla šedesát šest let, ji přivedlo do opravdové bídy. Román skončil v roce 1940. Dvaaosmdesátiletá Marie zemřela v nadačním ústavu.\nLarisch-Mönnichům patřil zámek Fryštát do roku 1945. Pak neušel konfiskaci na základě Benešových dekretů ani úpravě pro potřeby městského národního výboru. Dočkal se ale změny k lepšímu. Rekonstrukce v letech 1997 až 2003 jej povýšila na významnou památku. Podle Alexandry Rebrové, vedoucí oddělení správy zámku a památkové péče, si ji v loňském roce prohlédlo 26 tisíc návštěvníků. V zámeckých komnatách je soustředěna expozice přibližující šlechtické bydlení od 16. do 20. století. Vzácné kolekce portrétů, vlámské tapisérie, bruselský gobelín, utkaný podle Rubensova námětu, jsou jen střípky zdejšího bohatství. Ke skvostům se počítá i zámecká knihovna, obsahem jedna z nejvýznamnějších v českých zemích. K jejím kuriozitám patří kniha Patnáct dní po Dunaji, napsaná korunním princem Rudolfem. Samozřejmě s autorovým podpisem a věnováním.\nZámek lze obdivovat i v zimě a nasát atmosféru minulosti. Nejen zvenčí – z náměstí nebo rozsáhlého anglického parku. Je to možné i v tamní kavárničce a galeriích. Zámecké křídlo Lottyhaus každý den přivítá všechny, kdo chtějí vidět díla Josefa Mánese, Mikoláše Alše, Jana Preislera, Antonína Slavíčka, Josefa Václava Myslbeka, Josefa Mařatky a dalších velikánů českého výtvarného umění 19. století. Cestu za nimi není třeba odkládat!\nDalší fotky z Fryštátu\nVloženo 21. března 2009


Centrum Svaté Zdislavy Jablonné v Podještědí - Hlavní\nHledáme lektory češtiny\nWritten by Bára Spalová on 14 April 2022 . Posted in Novinky\nPomozte uprchlíkům z Ukrajiny!\nStreet Dance Workshop se konal 9. listopadu 2021\nWritten by Bára Spalová on 19 November 2021 . Posted in Novinky\n9. listopadu 2021 jsme pokračovali v oslavách desetiletí Patyšpičky v rytmu Street dance. Hip hopovými rytmy nás provedl Martin Nedomanský.\nOdkaz na fotogalerii: https://smile.amazon.de/photos/share/MpfQ4wLnsycNaRImfjFTICBcNGhGtyYVY5bMXP8F7rb\nStreet Dance Workshop 9. listopadu 2021\nWritten by Bára Spalová on 08 November 2021 . Posted in Novinky\nSrdečně zveme na akci týdne\nIrský ples 9. října 2021 - fotografie\nDne 9. října proběhl Irský bál k výročí 10letého působení souboru Patašpička. Zde se můžete podívat na několik fotografií:\nWritten by Bára Spalová on 02 November 2021 . Posted in Novinky\nFestiválek pro petrovický kostel po sedmé\n11. 9. 2021 se v petrovickém kostele Nejsvětější Trojice konal 7. ročník Divadelního festiválku, který probíhá v rámci EHD, Dnů evropského dědictví. O jeho průběh se zasloužilo Centrum svaté Zdislavy z.s., římskokatolická farnost, město Jablonné a finančně jej podpořil Liberecký kraj.\nFestiválek nebyl letos tolik komplikovaný kvůli „covidovým opatřením“, která se loni často měnila, ale těsně před zahájením nákaza znemožnila vystoupit dvěma divadlům, vypadlo i občerstvení. Díky společnému úsilí (a především Janě Lapkové) se vše zadařilo připravit a Festiválek odstartovali malí houslisti Fiedlermäuse ze Žitavy. Místní farář Pavel Mayer OP požehnal festivalu. Na podiu se vystřídala Lusatia Consort s čekočangobálem (výuka lidových tanců) a soubor Divokej Ir, který na podiu předtančil irské lidové tance. Pak petrovický kostel rozmeditoval Oldřich Janota, následně rozněžnil písničkář Kuba Horák, kluk z Husovky.\nFestiválek se pomalu přehoupl do druhé poloviny, došlo na výuku a tanec irských tanců, David Freudl představil své variace, příjemným překvapením pak pro mne byli liberečtí folkrockoví Dysneyband a lidový folk z Horní Lužice Fauler Lenz. Ty jsem si však příliš neužil, protože jsem byl s Patašpičkou za kostelem připravovat ohnivou show, během níž zvukaři ozvučili novoborskou legendu, krále diskoték, kapelu Candát, která festiválek ukončila.\nFestiválek doprovázela výtvarná dílna pro děti z ateliéru JEN LEN a výstava fotografií Petrovický salon tolerance. Na opravu kostela se díky Festiválku sešlo více než 11 000 Kč, které budou investovány na zapojení kostela do elektrické sítě (tímto také děkujeme panu Zuzaňákovi za to, že nám již posedmé poskytl elektřinu) a na opravu zábradlí na kůru.\nDíky patří všem, kteří se na Festiválku podíleli a přispěli tak společně ke krásně strávenému podzimnímu deštivému dni a také za finanční příspěvky, které poslouží k další opravě kostela.\nZa Centrum svaté Zdislavy\nZde se můžete podívat na pár fotografií:


Kakadu hnědohlavý – Ararauna.cz\nJak velká je ve skutečnosti divoká populace kakaduů hnědohlavých, nejméně známého druhu černého kakadua? Na tuto otázku budou moci brzy odpovědět ornitologové ze společnosti BirdLife Australia a programu Glossy Black Conservancy, kteří naplánovali na tuto sobotu 26. března vůbec první kontinentální sčítání kakaduů hnědohlavých. Proběhne na území Queenslandu, Nového Jižního Walesu a Victorie a zúčastní se ho na 500 dobrovolníků, […]\nRedaktor Jan Potůček / dne 24.3.2022 v 7.00 /\nDramatický úbytek divokých populací kakaduů přilbových a hnědohlavých zaznamenali v souvislosti s rozsáhlými požáry v letech 2019 a 2020 australští ornitologové. Pokles je tak velký, že australský výbor pro ohrožené druhy doporučil zařazení těchto dvou papouščích druhů na seznam ohrožených živočichů. Jak kakadu přilbový, tak kakadu hnědohlavý jsou nyní vedeni v kategorii „málo dotčených“ druhů, čili jako druhy, co nejsou […]\nRedaktor Jan Potůček / dne 29.7.2021 v 6.00 /\nUVNITŘ VIDEO – Ničivé požáry, které v loňském a letošním roce zasáhly Klokaní ostrov (Kangaroo Island) na jihu Austrálie, nakonec nijak zásadně neohrozily populaci kakadua hnědohlavého. Endemický poddruh tohoto papouška kakadu hnědohlavý ostrovní, který žije právě jen na tomto ostrově, zkoumali zástupci tamní Rady pro krajinu (Kangaroo Island Landscape Board) a dobrovolníci, kteří se podíleli na rozsáhlém sčítání ptáků na […]\nRedaktor Jan Potůček / dne 20.11.2020 v 7.00 /


Novinky v kategorii A3 laserových zařízení - PROXIMA s.r.o. | Canon Silver Partner\nNapište nám info@kvproxima.cz\nZavolejte nám tel:+420 353 222 538\nNaše adresa Kpt. Jaroše 195/5, Karlovy Vary-Dvory\nCeník služeb Copycentra\nAkční nabídka pro tento měsíc\nNovinky v kategorii A3 laserových zařízení\nNový rok je tu a my jsme si pro nadcházející období připravili dvě nová zařízení v kategorii A3. Prvním zástupcem je černobílé multifukční zařízení imageRUNNER 2600 a druhým barevná tiskárna i-SENSYS LBP852Cx.\nNovinka imageRUNNER 2600 bude v kategorii dostupných A3 černobílých multifunkcí nahrazovat úspěšnou řadu iR 2500. Základem jsou tři modely primárně se lišící rychlostí, a to iR 2625i, iR 2630i a iR 2645i. Zřetelným ovládacím prvkem zařízení je barevný dotykový displej s úhlopříčkou 17.8 cm, který vychází z úspěšné řady iR ADV 3. Generace, díky kterému je ovládání jednoduché a intuitivní. Integrace zařízení do tiskového prostředí je jednoduchá díky podpoře uniFLOW a uniFLOW Online. Samozřejmostí je využití služeb eMaitenance, SIEM a Remote Operation Viewer. Zpřístupnění v síťové infrastruktuře je možné skrze Ethernet, WiFi nebo Direct WiFi. Konfigurace zařízení je viditelně rozšířitelná o interní finišer včetně sešívání a bezsponkového sešívání. Standardní nebo volitelnou součástí podle typu modelu, je jednotka podavače dokumentů typu RADF, která poskytuje oboustranné skenování díky reversnímu obracení listů.\nDíky vyšší plánované životnosti zařízení se bude jednat o cenově dostupnější variantu k řadě vyspělých černobílých zařízení iR ADV 4500.\nDalším zařízením je barevná A3 tiskárna i-SENSYS LBP852Cx, která disponuje vysokou rychlostí tisku (36 str./min pro formát A4 a 18 str./min pro formát A3). Tiskárna může být provozována na stole nebo s přídavnými zásobníky jako samostatně stojící. Použitá tisková technologie v režimu „POP mode“ (Point of Purchase) poskytuje velmi kvalitní barevný tisk. Ten s podporou tisku na papír o velikosti Banner (maximální tisková délka je 1200 mm) naznačuje, pro jaký typ použití je tento model hodný. Najde uplatnění při tisku jednoduchých reklamních nosičů, které si uživatel může i díky aplikaci Poster Artist Lite v místě snadno zhotovit. Novým prvkem, který má zajistit hospodárné tiskové náklady upravený spotřebním materiál, který zahrnuje tonerové kazety (CMYK), fotoválce a nádobku na odpadní toner.\nNapsat komentář Cancel :\n* Vaše e-mailová adresa nebude zveřejněna\n+420 777 685 507\nNový všestranný skener imageFORMULA DR-S150 1. 1. 2020\nNovinky v kategorii A3 laserových zařízení 1. 1. 2020\nFotoinspirace od Canonu\n2018 © PROXIMA spol.s r.o. - Společnost je vedená u Krajského soudu v Plzni pod spisovou značkou: C 489\nV souvislosti s nařízením vlády v boji proti šíření koronaviru bude až do odvolání naše provozovna uzavřená pro veřejnost.\nNadále bude umožněn pouze výdej předem objednaných zakázek a zboží.\nV souvislosti s nařízením vlády je naše provozovna do odvolání uzavřena pro veřejnost, probíhat bude pouze výdej zakázek a zboží. Skrýt\nOdesláním dotazu souhlasím se zpracováním osobních údajů\nNaši specialisté se s Vám co nejdříve spojí a dodají požadované informace


Stovky tun nebezpečného elektroodpadu končí na skládkách - Industry EU\nDalší nabídky Stovky tun nebezpečného elektroodpadu končí na skládkách\nBezcenné části elektrospotřebičů obsahující nebezpečné látky, jejichž likvidace je nákladná, končí často na skládkách a představují značnou ekologickou zátěž. Týká se to všech elektrospotřebičů: bílou a spotřební technikou počínaje, úspornými zářivkami či bateriemi konče. V případě vysloužilých úsporných zářivek, které obsahují toxickou rtuť, jich na skládkách každoročně skončí zhruba polovina. Konkrétně vloni asi 900 t. „To představuje přibližně 30 kg rtuti, která by mohla teoreticky znečistit vodu v objemu 95 Máchových jezer," uvedla Zuzana Adamcová, zástupkyně společnosti EKOLAMP, která zdarma zajišťuje zpětný odběr a recyklaci světelných zdrojů a jiných osvětlovacích zařízení.\nZa tento neutěšený stav českému státu hrozí denně pokuta 20 tisíc eur, což ročně představuje více než 200 milionů korun. To je sankce za neimplementování evropské směrnice 2012/19/EU o odpadních elektrických a elektronických zařízeních, která měla být v ČR v platnosti nejpozději od 14. února 2014. Citovaná směrnice od členských států požaduje, aby přijaly opatření, která umožní transparentní a efektivní sběr a recyklaci elektroodpadu. Mezi nejdůležitější mechanismy patří stanovení minimálních kvót sběru elektroodpadu ve vztahu k počtu kusů uvedených na trh.\n„Tyto kvóty v současné době vůbec neexistují, což umožňuje na systému parazitovat subjektům, které vykazují činnost jen na oko. Směrnice by také měla zamezit nekalým praktikám, kdy nelegálně rozebrané součásti elektroodpadu beztrestně vykupují sběrny druhotných surovin a narušují tím celý recyklační řetězec," objasnila důležitost nové směrnice Zuzana Adamcová.