Jak na opěrné zídky | Chatař Chalupář\nRubrika: Jak na to, Stavíme krok za krokem, Zahrada, Zahradní stavby\nOpěrná zídka na zahradě vyřeší problém nestabilním svahem, ale je rovněž výrazným dekorativním prvkem. Zvládnete ji postavit sami a můžete si vybrat z různých typů materiálů.\nZídka z velkých kamenů nepravidelných tvarů působí stabilním dojmem\nPoměrně jednoduchou a levnou variantou opěrné zídky je stavba z betonových tvarovek (svahovek). Ty jsou určeny ke stavbě šikmé opěrné zídky a po umístění do terénu se nechají zarůst vegetací.\nPři stavbě z kamenů na sucho je nutné udělat drenáž podkladu\nNízké zídky můžeme zakládat pouze na štěrkopískovém podsypu. U opěrných zdí vyšších než 1,5 metru je nutný betonový základ. Svahovky ukládáme na hotový, vyzrálý základ a zasypáváme zeminou po každé položené vrstvě tak, aby zásyp svahovku zcela vyplnil. Je třeba rovněž dokonale vyplnit mezery mezi sousedními svahovkami. Konstrukce svahovek umožňuje sklon zdi od 45 do 75 stupňů v závislosti na výšce a zakřivení zdi. Spotřeba svahovek je zhruba osm až patnáct kusů na metr čtvereční. Osadit svahové tvarovky zelení můžeme při stavbě nebo i po jejím dokončení.\nKolmou opěrnou zídku můžete snadno postavit z betonových dílců na „ztracené“ bednění, které sice k takovému použití nejsou určeny, ale mohou dobře posloužit. Tvárnice se při stavbě zídky kladou na vazbu, je tedy nutné nakupovat „půlky,“ přesněji řečeno kusy s dělicí příčkou uprostřed.\nTvarovky na ztracené bednění se středovým předělem jsou vhodné ke stavbě opěrné zídky\nV tomto případě jde o klasické betonování a staví se na betonový základ. Je vhodné základ izolovat hydroizolačním pásem, posílit stabilitu zídky armováním a prokládat beton ve tvarovkách plnivem (kameny nebo kompaktní kusy betonu).\nProtože nápor vlhkosti ze svahu do zídky bude zvláště v deštivých obdobích roku poměrně značný, udělejte v prostoru za zídkou drenáž. Při stavbě jednoduše položte drenážní trubky a vyveďte je na spád před zídku, nebo do stran s dostatečnou možností vsakování vody. Mezeru mezi svahem a tvarovkami vysypejte štěrkem.\nVarianta z betonových tvarovek je rychlejší a výhodnější oproti klasickému betonování, při němž se nevyhnete stavbě dřevěného bednění. Různé typy tvarovek bývají běžnou součástí sortimentu stavebnin a hobbymarketů. Máte-li na výběr, jsou vhodnější tvárnice, které do sebe z boku zapadají na zámek, a také tvárnice se silnější stěnou. Obvykle jsou o něco dražší, ale v případě stavby opěrné zídky se použití odolnějšího materiálu vyplatí.\nProfesionální variantu materiálů, určených pro stavby opěrných zídek a zdí z betonových tvarovek nabízí například firma KB Blok. Její systém vibrolisovaných prvků Geostone představuje ucelený soubor materiálů pro stavbu zdí a zídek včetně tvárnic, určených k osázení zelení. Tvarovky se spojují „na zámek,“ takže stavbu podle výrobce zvládnete i bez specializované firmy. Součástí systému jsou i takzvané geomříže, které posílí stabilitu svahu i opěrné zdi. Tvarovky se dodávají v různých barvách a v několika variantách povrchů.\nTvarovky z vibrolisovaného betonu (KB Blok) mohou mít různé barvy a typy povrchů\nJednotlivé vrstvy zdiva se v řadách nad sebou spojují plastovými kolíčky. Spojení tedy zajišťují kolíčky, drážky a zámky. Systém lze použít pro stavbu opěrných zahradních zídek či teras, ale také pro stavbu velkých opěrných zdí a stěn v členitém terénu a pro stabilizaci svahů po terénních úpravách.\nTYPY OPĚRNÝCH ZÍDEK\nPražce na kolíky\nZajímavou variantou, která se některým stavebníkům v praxi velmi osvědčila, je stavba opěrné zídky z betonových pražců. Ty se staví na betonový základ na sucho a pohromadě je drží ocelové kolíky, zatlučené do děr v pražcích. Při stavbě šikmé zídky se tak první kolík (nařezaný z armovacích ocelových prutů) zapustí do betonového základu a každý další pražec se pak opírá o kolíky v pražci pod ním. Výhodou takové stavby je bytelná opěrná zeď, která díky obloukovému výřezu v pražcích propouští vodu a umožňuje prorůstání vegetace. Nevýhodou je pak samozřejmě obtížná manipulace s těžkými pražci, protože jeden váží zhruba dvě stě padesát kilogramů.\nVýrazný dekorativní prvek může tvořit v zahradě či na pozemku v okolí domu opěrná zídka z kamenů. Je nákladnější a složitější než zeď z betonových tvarovek. Odmění se vám však neopakovatelnou atmosférou nejstaršího přírodního materiálu a postupem času dokonale splyne s okolní zelení. Neníli nutné stavět příliš vysoko a jsou-li k dispozici kameny odpovídající velikosti, zvolte suchou stavbu.\nOpěrné zídky stabilizují terénní nerovnosti na pozemku a dodají zahradě neopakovatelnou atmosféru\nZačněte výkopem rýhy, do níž se položí kamenný základ. Postačí zhruba deset centimetrů do hloubky a šířka by měla odpovídat rozměru kamenů, ze kterých se chystáte stavět. V základu je vhodné udělat drenáž z kačírku nebo kamenné drti, která zabrání provlhnutí a poškození první vrstvy kamenů. Pro základovou vrstvu použijte největší a pokud možno ploché kameny, aby byla zídka dostatečně stabilní. Pečlivě je upevněte do hliněného a štěrkového lože. Další řady kamenů klaďte vždy na tenkou vrstvu hlíny. Pokládejte kameny plochou stranou dolů a horní, členitější vrstvu pak dorovnejte hlínou. Tíha kamenů a dosypávání hlíny zajistí dostatečnou stabilitu a kompaktnost zídky, kterou můžete posílit drenáží v mezeře mezi stavbou a svahem. Soudržnost kamenů posílí vysázení vegetace do spár, vyplněných hlínou.\nPodobným způsobem postupujte i v případě klasického zdění z kamenů. To má smysl v případě vyšší zdi, nevyhnete se však zbudování betonového základu.\nProvázky usnadní dodržení roviny\nVelké kameny dávají zídce stabilitu\nMenší kameny slouží k provázání stavby\nZaoblenými „čepicemi“ je vhodné zídku zakončit


Health Update | Après-chic\nTakže, kde začít.,,\nUpřímně, nemůžu uvěřit, že tenhle článek KONEČNĚ píšu. Sbírala jsem k tomu totiž kuráž a motivaci už několik týdnů. Nejen kvůli tomu, že téma zdraví je podle mě hodně osobní (rozhodně osobnější než, co jsem měla včera na sobě nebo kam ráda chodím na kafe), ale i protože mi opravdu dlouho trvalo připustit si, že mám problém - a to hned několik.\nBohužel, jedna z mých špatných vlastností je ignorování problémů a doufání v to, že se samy vyřeší nebo že třeba úplně zmizí. Dělání, že je všechno úplně v pořádku.\nTo samozřejmě nikdy nefunguje a já se ve finále lámu pod tíhou tý tuny problémů, který se na ten majinkej první, co jsem odmítala vyřešit, postupně nabalily jako sníh na sněhovou kouli.\nA přesně takhle to bylo i s mými zdravotními potížemi.\nPokud mě už nějakou dobu sledujete, nejspíš víte, jakou minulost mám za sebou co se týče poruch příjmu potravy, s tím spojené ztráty menstruace, depresí nebo úzkostí.\nUž několikrát jsem si myslela, že všechny tyhlety věci jsou opravdu jenom minulostí a minulostí zůstanou - teď vám ale můžu z vlastní zkušenosti říct, že tak to skoro určitě neni.\nUž několikrát jsem si myslela, že jsem venku z ortorexie jen abych se pak stresovala, že jsem si kousla do chleba s máslem a že jsem nenachodila 12000 kroků za den.\nUž několikrát jsem si myslela, že jsem venku z přejídání, jen abych do sebe pak naládovala celej koláč, zmrzlinu a x měsíců starý tatranky.\nUž několikrát jsem si myslela, že "depky" a úzkosti mám za sebou, jen abych se pak rozklepala strachy uprostřed supermarketu a nebo nezvládla vstát ráno z postele.\nLidský zdraví, fyzický i mentální, není něco, co když jednou získáte už nemůžete ztratit.\nJe to něco, na čem musíte pracovat každičkej den, něco, co nejde změnit jedním detoxem, pilulkou nebo hodinou v posilovně. Jestliže polevíte, disciplínu vyhodíte z okna a vrátíte se ke svým starým zlým návykům, protože "teď už jste v pohodě" a "jednou to přece neuškodí", dost dobře se vám může stát, že se jednoho dne probudíte, a budete zase úplně na začátku nebo dokonce několik kilometrů před startem.\nA to se přesně stalo i mě.\nMoje potíže znovu začaly někdy na podzim loňskýho roku.\nZačal maturitní ročník a moje psychický zdraví mi pomalu ale jistě začalo vypovídat službu. Kvůli nervům a stresu z mý extended eseje a dalším assignmentům jsem začala špatně spát, cítila jsem se od rána do večera pod psa a odmítala jsem cokoliv změnit nebo třeba vyhledat odbornou pomoc.\nNejlepší přece bude dělat jakože nic. Protože já už jsem přece úplně v pohodě!\nUzavřela jsem se do sebe, přestala chodit ven, bavit se spolužákama a rozhodla se se svými problémy bojovat stejně jako už kolikrát předtím - jídlem.\nPřitom jsem moooc dobře věděla, že tohle udělá všechno jenom několika násobně horší.\nJenomže komu není rady...\nPřibrala jsem víc jak 5 kilo během měsíce. Nevešla jsem se do svýho oblečení, cítila jsem se nejhůř za poslední rok. Několikrát jsem se rozbrečela, zabalila se a odjela zpátky domů do Česka, protože už jsem prostě nemohla. Nebyla jsem sama sebou.\nPřestože jsem věděla, jak se díky přejídání cítím psychicky, nemohla jsem si pomoct.\nKaždý pondělí jsem začínala znova a znova hubnout, ale už ve čtvrtek jsem si plánovala čím vším se v pátek přejím.\nV neděli jsem se pak zase nenáviděla za to, jak jsem to opět nezvládla.\nO Vánocích jsem si řekla a dost.\nOdmítala jsem si kazit nejhezčí měsíc v roce mými problémy a radši jsem zase začala dělat, že žádný nejsou. Omezila jsem cvičení, přestala řešit jídlo a užívala si svátky.\nDokud nenastal Novej rok.\nByla jsem rozhodnutá zhubnout, vrátit se do mýho maturáku zprátky tam, kde jsem "skončila". Zhubnout aspoň ty 4 kila, cítit se zase dobře.\nJenomže jsem pořád přehlížela ten hlavní důvod proč se přejídám. Moje mentální zdraví. Nevyrovnanost, sebe nenávist, perfekcionismus..\nMohla jsem se snažit sebevíc, žít na 1200 kcal a trávit hodiny v posilovně, ale stejně jsem se každý víkend přejedla. V tyhle momenty jsem absolutně nebyla sama sebou. Pokaždý jsem úplně ztratila kontrolu a byla jak utržená ze řetězu.\nSNĚDLA BYCH COKOLIV.\nHlavně aby toho bylo hodně.\nTakhle jsem žila zhruba do února nebo března, kdy jsem odstartovala mojí první Měsíční Výzvu s Peťou Elblovou. Nevím, čím to bylo, ale tenhle program mi neuvěřitelně pomohl. Už předtím jsem zkoušela cvičit podle jejího ebooku, ale absolutně jsem nebyla schopná vydržet a naopak, měla jsem pocit, že se cítím hůř a hůř, protože prostě pořád selhávám.\nMožná to bylo tím, že výzva "končí" už po 4 týdnech, že je celý tenhle program o něco interaktivnější než ebook a člověk fakt nemá pocit, že je na to sám, možná to bylo i tím, že jsem se znova vrátila k meditaci, psaní deníku a čtení knížek a začala se tak o svojí dušičku starat aspoň o trochu víc.\nChtěla jsem být zdravá, zlepšovat se ve fitku a být šťastnější na venek i uvnitř.\nPomalu ale jistě jsem se přestávala přejídat, začala jsem volit zdravější verze jídel, protože jsem se chtěla cítit dobře a ne proto, abych "neztloustla".\nPřestala jsem se soustředit na váhu a na hubnutí a najednou, jako lusknutím prstu, jsem shodila ty 4 kila, který jsem se předtím hlava nehlava snažila dát neúspěšně dolů.\nA pak přišla maturita...\nMaturita hit me harder than expected.\nPsychicky jsem ten nátlak úplně nezvládala a jak už jsem psala nahoře, můj nejčastější coping mechanism je zkrátka a jednoduše jídlo. Hodně jídla. Až moc jídla.\nCpala jsem se pátým přes devátým, arašídový máslo dojídala 10ti snickerskama, skoro se přestala hýbat a místo toho, abych se o svoje tělo starala a dávala mu v tomhle náročnym období všechnu svojí péči a lásku, pořádně jsem ho nakopala do zadku.\nLila do sebe litry dietní, pak i nedietní, koly, sladila jsem co to šlo, vyžvejkala 3 balíčky žvejkaček denně...\nA pak jsem se divila, že mi je hůř a hůř.\nUtápěla jsem se ve svých depkách, ještě víc se uzavřela do sebe a nikomu, ani sobě, nebyla schopná přiznat, co se zase děje.\nJenomže tentokrát to neskončilo jenom u pár kilo navíc, milionu zlozvyků a toho strašnýho pocitu že ZASE začínám znova. Nenene.\nTentokrát jsem si tímto svým počínáním přivedla mnohem horší zdravotní problémy, díky kterým už možná nebudu nikdy moct jíst to, co doteď.\nZačala jsem mít vážný potíže se střevy.\nJako někdo, kdo hodně věří v psychosomatii a spojení těla s myslí, věřím v to, že tohle všechno není jenom díky mýmu špatnýmu stravování.\nVěřím, že to má co děla i s mým psychickým stavem.\nStačí jen trocha stresu a tělo vám hnedka začne vypovídat službu. Tohle pak k vede k dalšímu zhoršení vaší nálady a psychický pohody a bum, je z toho jeden velkej začarovanej kruh.\nSamozřejmě, moje maturitní stravování mýmu střevnímu mikrobiomu taky příliš neulehčilo a ty šílený bolesti břicha a nafouknutí, který jsem předtím zažívala jenom občas se najednou staly mým každodením krajícem chleba.\nAť už jsem snědla cokoliv, bylo mi po tom špatně.\nBolelo mě břicho, nemohla jsem si dojít na záchod, cítila jsem se, jako když vážím metrák.\nA tak jsem se rozhodla to začít řešit.\nMamky kamarádka nám dala kontakt na bezva doktora, objednaly jsme mě na vyšetření a už to jelo.\nJako první přišlo na řadu to úplně nejhorší - kolonoskopie.\nPokud nevíte o co jde, kolonoskopie je vyšetření střev miniaturní kamerkou, kterou vám stručně řečeno - strčí do zadku a šmejdí vám s ní vnitřnostma, aby zjistili, jestli je vše tak jak má.\nDobrou chuť, jestli právě jíte. :)\nKaždopádně, před tímhle vyšetřením je důležitý několik dní dodržovat speciální dietu a den před být jenom na kefíru nebo samotnýmu vývaru bez masa, zeleniny či nudlí a užívat spoustu projímadla, aby se střeva úplně vyčistily.\nMoje "dieta" spočívala v tom, že jsem nemohla nic, co by obsahovalo vlákninu nebo třeba ani maso. Žádný ovoce, žádná zelenina, maximálně tak džusy.\nJedla jsem proto převážně bílý pečivo a mléčný výrobky a jednou jsem si zahřešila šunkou a olivama.\nDen před vyšetřením byl peklo.\nHlad jsem ani tolik neměla - upřímně, kefír vás dost zasytí a hlavně mě díky těm projímadlům tak bolelo břicho, že jsem na jídlo neměla ani nejmenší pomyšlení.\nA pak, včera, přišel den D.\nPřestože mi před celým zákrokem daly oblbovací injekci to celý neskutečně bolelo a já měla několikrát sto chutí říct, že to vzdávám.\nVe finále jsem ale ráda, že jsem se hecla a přes slzy a ukrutný bolesti jsem prohlídku vydržela.\nDíky bohu, ve střevech mi žádný nádor nebo nějakou nebezpečnou chorobu nenašli a problém proto vězí někde jinde.\nMožností je spousta - od potravinový intolerance až k přemnožení nějakých nežádoucích mikroorganismů nebo kvasinek. Dalším postupem byly proto odběry krve, ze kterých zjistíme víc.\nProzatím mi ale doktor doporučil vyřazení mléčných výrobků, který jsou hodně častým alergenem.\nJá sama momentálně nedokážu říct, na co bych potencionálně mohla být alergická, protože mi je blbě úplně po všem.\nJsem teď ale opravdu odhodlaná vyřešit si konečně veškerý problémy, co v sobě nosím, soustředit se na to, abych jedla převážně celistvý potraviny, vyřadila mléčný výrobky i cukr - který může podporovat přemnožení kvasinek - a dát se konečně do kupy.\nProtože už to pro mě není jenom o to, jestli mám o 10 kg míň nebo víc.\nZdraví máme jenom jedno a pro mě opravdu nastal čas, abych se o něj začala pořádně starat.\nSe zdravím ale souvisí i pohyb, se kterým jsem se teďka taky dost přestala kamarádit. S několika kily nahoře a po cpaní se od rána do večera junk food-em se mi opravdu zhoršila fyzička a s ní šla do háje i motivace, disciplína a chuť něco dělat.\nProto, když se mi ozvala Peťa, jestli bych se nechtěla připojit do její nový měsíční výzvy, okamžitě jsem věděla, že tohle je to, co teď potřebuju.\nJak už jsem psala na začátku článku, i minule byl tenhle program tím pravým ořechovým, co mě vytáhlo z přejídání a nechuti ke sportu a pevně doufám, že tomu bude i tak.\nV kombinaci s novým dietním režimem, který budu muset kvůli mým zdravotním potížím dodržovat věřím, že se konečně zase naučím starat se a milovat svoje tělo, jako tomu bylo dřív. Nebo možná, jako tomu ještě nikdy nebylo, protože i v době, kdy jsem cvičila z lásky a jedla zdravě, abych se cítila dobře ve mě pořád byly schovaný ty démoni v mý hlavě (lol, to zní dost dramaticky.)\nTi zlí našeptávači, co mi tvrdili, že nejsem dost dobrá. Že můj život stojí za starou bačkoru a že se nikdy nemůžu mít ráda.\nJsou tam schovaný všechny ty traumata z mýho dětství a z pár let zpátky, který ovlivňujou to, jak se cítím, jak se chovám. Teď už vím, že dokud si v sobě nevyřeším to, nezachrání mě ani zdravý jídlo, ani cvičení.\nZávěrem bych se vám ráda svěřila s mými cíly, v souvislosti s celým tímhle #backontrack a health comebacku.\n1) Přijít na to, co vězí za mými zdravotními potížemi a změnit podle toho můj stravovací režim. Zaměřit se především na to, jíst celistvý potraviny, omezit mléčný výrobky, maso, lepek, cukr - whatever mi způsobuje problémy.\n2) Docvičit výzvu s Peťou a najít ten balance v tom, kolik a jaký cvičení mi nejvíc vyhovuje.\n3) Vrátit se k józe. Jóga je pro mě aktivita, která mi neuvěřitelně pomáhá spojit se vlastním tělem jak na spirituální, tak i fyzický úrovni. Baví mě její učení, to, jak zdravě a fit se cítím, když jí cvičím pravidelně a baví mě stanovování si cílů ve formě ásan, který chci být schopná udělat.\n4) Trávit více času v přírodě - minimálně 7 hodin týdně! - číst, aspoň jednu knížku týdně a dělat další podobný věci, během kterých mám pocit klidu a pohody.\n5) Zhubnout nadbytečný kila a cítit se vase dobře ve svým těle.\nRáda bych dala dolů všech těch 10 kg, který na mě nemají co dělat, který mě omezují a díky kterým se cítím tak špatně.\n6) Najít si psychologa. Je čas přestat předstírat, že si svoje problémy zvládnu vyřešit sama.\nJsou věci, na které zkrátka nestačím.\nTaaak, a tohle by byl konec tohohle dlouhatánckýho článku.\nUpřímně, napsat ho a otevřít se vám tak úplně o všem pro mě nebylo nejlehčí. Vím ale, že i pro mě je tohle takovej nakopávač, záruka toho, že to při první překážce nevzdám a i kdyby mezi váma byl jenom jeden člověk, kterýmu tenhle článek pomůže, tak to za to stálo.\nMoc doufám, že se vám článek líbil a dejte mi vědět, jestli jste si někdo něčím podobným prošel, procházíte nebo jestli do toho jdete teď se mnou. A jestli je tady někdo, kdo se taky zapojuje do výzvy od Peti! :)\nPosted by Après-chic at 6/28/2019\nSimone 28. června 2019 4:04\nDržím ti palce ❤ ja som si počas posledného roka liečila oslabenú imunitu, mávala som aj 3x do mesiaca škaredé herpesy na perach a nose. Trávenie som tiež nemala najlepšie, dosť ma nafukovalo a postupne som prišla na to, že slabá imunita bude spojená s potravinovou intoleranciou.. Lenže teraz ako prísť na to, že s akou? Bola som na testy na lepok a ten to nie je. Snažím ho aj tak obmedzovať spolu s laktózou a mäso som vyradila úplne. Uvidíme či príde zmena, ale verím ze áno :) je mi veľmi sympatické, že si napísala tento článok a nesnažis sa tváriť ze je všetko v pohode a dúfam, že sa potom pochváliš ako dobre ti to ide! :) Sima\nAprès-chic 28. června 2019 23:10\nmoc ti děkuju za komentář a za pocit, že nejsem jediná komu se tohle děje.❤ Držím ti palce, aby bylo všechno v pohodě! Je to hroznej pocit, když je člověku pořád špatně a on neví proč a co s tím má dělat😞\nMarkéta H 28. června 2019 4:45\nVal, naprosto vím o čem mluvíš. Nechápu, že se to takhle sešlo, ale taky mám právě rozepsaný podobný článek o mojí cestě za zdravým životním stylem. Taky jsem si nebyla jistá, zda ho publikovat, když je to takové osobní otevřené téma. Tys mě k tomu ale nakopla a věřím, že tenhle tvůj článek spoustě holkám může pomoci. :)\nPřeju ti, abys co nejdřív našla ten správný balanc a byla zase 100% zdravá a spokojená. Měj se krásně!<3\nAprès-chic 28. června 2019 23:13\nmoc ti děkuju za takovějhle komentář. Občas je to zvláštní, jak se to sejde☺❤ Moc se těším, až si článek přečtu!\nEliška 28. června 2019 5:17\nAhoj Val. Vím, že ti komentuju skoro každé video a pořád odepisuju na stories (a opravdu nechci, aby sis myslela že jsem nějaký stalker :)) ale procházím něčím jako ty a mám zkrátka potřebu to ventilovat. Je mi 16 a po období kdy se u mě střrídala ortorexie, anorexie a opět ortorexie se každodenní součástí mého života stalo i záchvatové přejídání. Je to naprosto nepopsatelný pocit bezmoci, a totální ztráta kontroly nad sebou samým. Posledních šest měsíců si každý den po probuzení říkám, že tentokrát to vydržím. Že dneska si nedám trojitou snídani, že nesním sklenici peanut butter za jedno dopoledne. Že tentokrát budu jíst s mírou. A nelze slovy popsat jaká síla se mě v tu chvílí zmocňuje. Vůbec se nedokážu ovládat, prostě jenom jím. Aniž bych měla chuť, nebo místo. Dokonce jím i to, co bych si normálně nikdy nedala, ale v ten daný okamžik je mi jedno, jestli to je celý bochník chleba s humusem, nebo plech koláče. Cítím se nejhůř za celý svůj život.. Proto si tohle léto nedávám za cíl procestovat celý svět, ale dát se do pořádku, jelikož bez toho si člověk nic neužije..\nHodně štěstí tobě, mně i všem ostatním, kteří s jakoukoliv formou poruchu příjmu potravy bojují <3\nAprès-chic 28. června 2019 23:17\nvůbec si o tobě nemyslím nic špatnýho!😅 Naopak mi děláš strašnou radost.❤ Hrozně moc ti děkuju za komentář☺ Znám tenhle pocit až moc dobře a jsem hrozně ráda, že to vnímás takhle ❤\nTereza Vaníčková 28. června 2019 22:11\nmoc dobře vím, jak se cítíš. Věř tomu, že jsi udělala ten nejlepší první krok zatím - dostala to ze sebe ven, přiznala si, že to všechno není úplně ok a začala s tím něco dělat. Tenhle článek totiž nepomůže jen tobě, ale x dalším slečnám s podobnými problémy. Třeba mně.\nJá byla od malička zvyklá jíst denně tuny sladkého. Měla jsem jako dítě takovou svojí poličku, kam jsem šla vždycky po škole a něco si z ní vzala. Málokdy to končilo u jedné sušenky.. Jak jsem ale rostla, hodně sportovala a vlastně nic neřešila, všechno to nezdravé jídlo se na mně skoro vůbec nepodepisovalo. Až do té doby, kdy jsem se vytáhla na mých 178 cm a přestala růst. Přišla puberta a moje tělo se začalo měnit. Ale moje zvyky zůstávaly pořád stejné. Brzy jsem si toho začala všímat a hodněkrát už jsem se snažila od ledna, od pondělí, od nového měsíce začít cvičit a jíst hrozně zdravě, ale asi si dokážeš představit, jak to vždycky dopadlo. Věř tomu, že jsi byla a jsi jendou z mých největších motivací a inspirací. Na youtube tě sleduju už pěkně dlouho a vím, že to nemáš jednoduché a často se vracíš "back on track" stejně jako já.\nPosptupem času jsem se o jídlo začala více zajímat. Četla jsem si složení, vyhledávala knížky, kde bylo všechno vysvětlené a začala si uvědomovat, jak sama sobě škodím. Po návratu z Anglie, kde jsem byla minulé prázdniny na masíc na jazykovém kurzu, jsem nabrala 9 kilo navíc. To je masakr, co?\nTakže jsem si fakt řekla, že takhle to dál nejde. Od podzimu minulého roku jsem začala cvičit, ale nebylo to nijak pravidelné, ani jsem nejedla správně.\nVšechno se změnilo až teď v lednu, kdy jsem si dala předsevzetí, jak budu zdravě jíst a cvičit. Cvičení mi kupodivu vydrželo a jsem na sebe fakt pyšná, protože tohle je první rok, kdy se mi něco takového povedlo. Stravuji se furt jako prase, ale vím, že je tam prgres. Odnaučila jsem se kupovat sušenky, chipsy, čokolády a podobné nesmysly.. peníze jsem začala investovat spíše do zdravých potravin, jako jsou oříšky, zelenina, ovoce, luštěniny, proteiny.. a také do roční výzvy s Péťou Elblovou! Takže ano! Cvičím také, jsme v tom spolu. <3\nAle není to úplně růžový, jak se zdá. Sice jsem od začátku roku úspěšně shodila nějaké to kilo (původně jsem měla 79, teď mám cca 67,5 kg), ale stále jsem se nezbavila mých nájezdů na ledničku a záchvatovitého přejídání (asi už tomu můžu i tak říkat).. Zrovna včera jsem měla fakt špatnej den.. po týdny, kdy se držím, vyhýbám se sušenkám v obýváku a zmrzlině v mrazáku, pak jedno odpoledne přijdu, sním to všechno a ještě si k tomu namažu chleba s paštikou, kterou bych normálně do pusy asi nestrčila.\nZdravotní problémy mám také. Přijde mi, že mám něco ve střevech (to si nedělám prdel a nechci tě jako napodobovat, jo?:D). Byla jsem u naší doktorky ve městě, která mi jen sáhla na břicho, dala mi tabletky s laktázou, které mám prý konzumovat, když jím mléčné výrobky.. a řekla mi, ať se pozoruju. Já mám ale už dlouho problémy s nadýmáním a upřímně si myslím, že zrovna mléčné výrobky mi vůbec nevadí.. pozorovat se snažím už hrozně dlouho, ale nevím, co s tím, kde je chyba..\nAsi bys mi nemohla dát kontakt na toho doktora, viď? I když to zní dost bolestivě, ráda bych se mých problémů někdy zbavila. Zkoušela jsem různé tabletky jako Espumisan, ale nic mi nepomáhá.\nMimochodem, mám také blog a zrovna jsem psala článek na téma back on track, kde také píšu o výzvě s Péťou Elblovou a mojí "fitness journey", tak kdybys měla zájem, můžeš se mrknout. :)\nMoc ti držím palce, spolu to zvládneme! <3\nAprès-chic 29. června 2019 4:45\nwow, hrozně moc ti děkuju za takhle krásnej a dlouhej komentář. Opravdu si moc vážím toho, že ses mi otevřela a tbh, mi pomohlo slyšet, že nejsem jediná kdo “pořád začíná”.❤ Myslím si, že těch 10kg nebo kolik si dala dolů je ÚŽASNEJ progress a určitě máš bejt na co hrdá. Rozhodně to nevzdávej!!!\nDěkuju ti ještě jednou! Kontakt na doktora bych ti určitě dát mohla, je to ale v Českých Budějovicích. Odkud jsi?:) Na článek se ráda podívám!\nTereza Vaníčková 29. června 2019 7:34\nJsem od Kolína:-/ Ale věř tomu, že bych kvůli tomu byla schopná strpět i cestu do ČB:D\nMůžu ti napsat na fb nebo na insta/mail?\nAprès-chic 30. června 2019 9:00\nOzvi se mi na insta!😌💕\nUnknown 29. června 2019 13:22\nZdravím Tě, Valentýno. Hezký a poučný článek, introspektivní. Líbí se mi, jak veřejně popisuješ toho démona v hlavě a dokážeš si přiznat problém (to mnoho z nás nedokáže téměř celý život) a to je základem k normalizaci celé situace. Avšak mi z toho článku (stylu psaní, zabarvení a volby slov) přijde, že snaha o vyřešení všech zmíněných problémů není pro Tebe jako prvotní zdraví, Ty sama, avšak fyzická schránka. Mám určité zkušenost a jsem součástí různých lidských prožitků a trápení. Co se týče problému se stravováním, tak je to velmi obtížné z toho důvodu, že je to boj každodenní (a to hned několikrát denně) a bohužel i celoživotní. Co jsem vydedukovala v průběhu let, tak tato nemoc má různá stádia v průběhu života, Ty se nacházíš ve fázi rané dospělosti, chceš se zalíbit okolí, priorita je vzhled a budování kariéry, to vše jsou stěžejní okolnosti, které Tě do kruhu PPP znovu táhnou. Troufám si říci, že všechno je to o čase a zlomových situacích ve Tvém životě, které Ti zaměstnají mysl tak hluboce a dlouhodobě, ba i změní hodnotový žebříček, že vizáž již nebude ve špičce pyramidy a ona nemoc se tak nějak znormalizuje, přejde do latentní fáze a nebude to řídit Tvůj život. Nesnaž se to najednou vymazat a ignorovat, prostě přijmi svůj život včetně tohoto problému, nauč se i s touto nemocí se mít ráda, to, že máš problém se stravováním Tě přece nedělá horší osobou, ba naopak. Držím Ti moc palce a užívej léto, na starosti má člověk celý život! :-)\nAprès-chic 30. června 2019 1:55\nmoc ti děkuju za tvůj názor. Určitě máš pravdu v tom, že vzhled je pro mě pořád důležitý. Rozhodně ale ne důležitější než moje zdraví. Několik let jsem svýmu tělu ubližovala, protože jsem chtěla vypadat “hezky” a zavedlo mě to jenom tam, kde jsem teď. Mým cílem je jít na to tentokrát chytře - skloubit dohromady zdraví a “vypadat dobře” aka hlavně se dobře cítit. Věřím, že to jde i bez PPP. ☺ Jinak ti moc děkuju za tvou podporu! Moc to pro mě znamená.❤\nUnknown 2. července 2019 11:33\nVali, tenhle článek pro mne moc znamená. Sama vím, jaké to je, když se doslova přežereš ( promiň ) hnusama typu Snickerska. A ještě se nemáš ani komu svěřit. Kamarádi většinou nepochopí a rodiče by mi akorát vynadali, že utrácím peníze za kraviny. Díky Tobě se vždycky alespoň pokusím vrátit do formy. I teď to zkusím. Tobě moc moc moc přeji, abys měla střeva rychle OK. Jsi pro mě neskutečný člověk. ��������\nAprès-chic 8. července 2019 0:05\nJee, moc ti děkuju. Je krásný vědět, že ti někdo rozumí. <3 Děkuju za komentář a tobě taky držím palce, ať je všechno zase brzy ok! <3\nkosminka 4. července 2019 1:24\nAhoj... Moc dobře vím, o čem mluvíš, i když jsem si to nejhorší prožila už před "pár" lety v dospívání. Pořád to tam někde vzadu v hlavě je..a perfekcionismus asi zůstane navždy. Mě pomáhá být pořád necim zaměstnaná, mít neustále cíle které mě ženou dopředu a teď jsem se zamilovala do kolobezky. Už když ji nesu že sklepa po schodech ke vchodu a přemýšlím, kam vyrazím, je mi lepe a problémy jdou stranou. Překonávám se a nemyslím na blbosti. Moc ti fandím aby ti bylo lepe!! Aktivniholka.cz\nAprès-chic 8. července 2019 0:10\nAhojky! Moc ti děkuju za komentář. To máš pravdu, jakákoliv aktivita je nejlepší lék!\nUnknown 9. července 2019 0:30\nAhoj. Mohu poradit GAPS dietu? Posílám odkaz na stránky https://www.janadellplotnarkova.cz/\nDržím pěsti nám všem.\nSabina Emma Nováková 14. srpna 2019 5:49\nAhoj Val, už asi rok mě trápí podobné potíže, ve stresu jsem už pár let v kuse, takže už jsem měla i jiné problémy a to sice s ledvinami, jenže teď to přešlo na střeva... Posledního tak půl roku jsem se neustále cpala Imodiem nebo živočišným uhlím abych v sobě udržela alespoň něco. Můj problém je nekvalitní nepravidelná strava. No a i to, že když už to tělo tu stravu udrží tak si dělá zásoby, díky čemuž jsem přibrala nějakých 7 kilo. Nicméně moje paní doktorka řekla jen, že to mám z nervů a je teda pravda, že já bych ke kolonoskopii nikdy nesvolila už jenom proto, že existuje min. 9 šetrnějších vyšetření, kterými se dá zjistit to samé. Vím, že vysazení mléčných produktů úplně pro mě zkrátka není reálné, ale zkusím je alespoň omezit, přijde mi, že to má celkem velký vliv... Držím ti pěsti <3\nJedna party za druhou! | VLOG\nE20: Marketa Frank: Jak na Zákon Přitažlivosti, "k...\nMůj milý deníčku... | VIDEO\nVLOG z Amsterdamu | VIDEO\nE19: Cestovní Storytime | Holčičí Road Trip do Ams...\nAmsterdam Photo Diary | Day II.\n50 Divných Faktů o Mně | VIDEO\nAmsterdam Photo Diary | Day I.\nE18: Problémy se sebevědomím a moje tipy jak si ho...


Nevěsty, které se vdávaly v září 2010 - - Společn... - str. 360\n« Předchozí 1 ... 358 359 360 361 362 ... 373 Další »\nmarsee1 white_tie: To je nepříjemné, ale tak i s tím to půjde (bude muset) - to se zmákne\n14. zář 2010 v 16:46 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 zmyzulka: Foto v albu :o))\n14. zář 2010 v 16:52 • Odpověz • To se mi líbí •\nmitote ahoj holky, tak na me leze nemoc jak svina tak se droguji leky :-/ bohuzel musim do prace a zarizovat, zadne mc poceni no :-/\njinak se nam pomalu rysuje scena, http://www.beremese.cz/album/view.php?vImageID=4172405&vReferer=\na muz se rozhodl ze jeho zena s emusi vavat jedine se zlatem na krku, pry si me s bizuterii nevezme tak sjem od nej jako svatebnid ar dostala retizek se srdickem... a ja mu budu kupovat hodinky a na zadni cast mozna necham neco gravirovat\n14. zář 2010 v 19:15 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 Holky, převlékaly jste se potom večer na svatbě ze svatebních šatů? Já je sundala asi kolem 20.hodiny. Nemohla jsem v nich tolik juchat :o))\n14. zář 2010 ve 20:10 • Odpověz • To se mi líbí •\nmitote marsee: ja to kolem osme taky planuji\n14. zář 2010 ve 20:12 • Odpověz • To se mi líbí •\nwhite_tie mitote: to je mi líto, snad se to zlepší. jinak scéna je moc hezká.\nmarsee1: taky to tak plánuji, jestli nebudu vkůli MS muset i dřív\n14. zář 2010 ve 20:37 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nili08 marsee1-já to vydržela až do 22 ale pak už to nešlo,nemohla jsem v nich pohodlně sedět takže jsem furt jen stála a nebo někde poletovala a pak už toho bylo nějak moc...\nmitote-budu držet palce ať se to ještě víc nerozjede a ty se vyléčíš,přeci jen vdávat se nemocná musí být asi hodně nepříjemný\n14. zář 2010 ve 20:50 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nlidicka14 ahoj čekatelky a už vdané paní, tak už to máme taky za sebou.. ale nějak jsem se dřív nedostala... v sobotu svatba, v neděli další celodenní oslava, v pondělí jsme objeli placení a večer jsme padlli jak zabití... každopádně bylo to moc super, žádné nervy, celý obřad jsem se řáchala, až mi to bylo trapný... manželovi se klepali ruce, svědkyni sukně jak byla nervní a já si to naprosto užívala, vnímala jsem co říká oddávající, co hrají na piano... prostě pohodička.. restaurace super, a pařba večer taky... moc jsme se bavili a všichni chválili, sešel se super kolektiv, všichni tancovali, bavili se i rodiče vydrželi do ráno a to je co říct\n14. zář 2010 ve 21:05 • Odpověz • To se mi líbí •\nbefanna Já chtěla v šatech vydžet co nejdéle,moc se mi líbily,ale vydržela jsem jen do 19.30h. Měla jsem dost obepnuté přes pas,stahovalo mi to žaludek,až mi večer začalo být i trochu blbě..,taky jsem nemohla skoro nic sníst.Tak jsem si musela povolit a šla do večerních lehkých šatků . Já měla svatební ze saténu,a byly teda dost těžké\nMitote: ještě máš čas,to se vykurýruješ!!!\n14. zář 2010 ve 21:07 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 Já měla taky celkem těžké svatební šatky, ale spíš mi vadily z toho důvodu, že jsem v nich nemohla pořádně trsat a řádit :o) Pak jsem měla na převlečení krátké letní šatky (viz album). V těch jsem pak vydržela až do konce\n14. zář 2010 ve 21:25 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 lidicka14: Gratuluji a už se těším na fotečky :o) Jinak tě teda obdivuji, že ses u obřadu řáchala, já byla pěkně nervní :o))\n14. zář 2010 ve 21:26 • Odpověz • To se mi líbí •\nlidicka14 jo a všem paním, dodatečně gratuluju no já se tak smála, až mi to bylo trapný vůči matrikářce a oddávajícímu no ale všechno dobře dopadlo.. akorát kytička pro svědkyni zůstala doma na pračce\n14. zář 2010 ve 22:19 • Odpověz • To se mi líbí •\nmitote befanna: no do soboty moc casu neni\n14. zář 2010 ve 22:25 • Odpověz • To se mi líbí •\nlidicka14 tak jsem pár foteček hodila do alba\n14. zář 2010 ve 23:01 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 mitote: Tak hodně vitaminků - ovoce, zeleninku a horký čajík. To můžeš i v práci. Já jsem nějaká nemocná teď, už na hotelu jsem se po svatbě vzbudila taková přichcíplá a v neděli už jsem měla rozjetou pěknou rýmu... Naštěstí jdu do práce až v pátek a o víkendu, tak mám ještě dva dny, abych se dala dohromady\nDneska se jdu nechat ostříhat. Na svatbu jsem nechala vlásky růst a už mám pěkně zničené konce. Večer pak přijdou družičky na dýchánek - mrknem na fotky a sdělíme si všechny dojmy, zážtky, .... už se těšííím\n15. zář 2010 v 08:17 • Odpověz • To se mi líbí •\ndelien mitote: Tak to máš fakt blbý, mě bacil bacil "naštěstí" až včera. Budu držet palečky ať se Ti to zlepší.\nU nás si to taky všichni užili. Tancovalo se, jedlo a pilo Hudbu do kostele jsme vybrali z pohádek\nZpívali to a přitom byl doprovod na kytaru a na flétnu. Bylo to nádherné. Všem se to líbilo.\nmarsee: Já jsem v šatech vydržela až do konce\n15. zář 2010 v 08:17 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 delien: Nám hráli jednu pohádkovou (Tři oříšky pro popelku) při vstupu do restaurace, když mě manžel nesl v náruči přes práh a potom přes celou restauraci až na místečko :o)))\nAsi nás ty svatební přípravy vyřídily, když teď marodíme :o)\n15. zář 2010 v 08:30 • Odpověz • To se mi líbí •\nmitote no holky ja uz od dneska beru volno a pristi tyden hold musim nadpracovat :-/ potim se jak prasatko, zeru milion leku, caju, vitaminu, objedu co musim a hura zpatky do postele\n15. zář 2010 v 08:32 • Odpověz • To se mi líbí •\ndelien marsee: Asi jo Včera jsme byli s manželem v restauraci doplácet účet a on mi říká : " Nemohla by být teprve sobota" Nám hráli - při vstupu písničku z pohádky Ať přiletí čáp královno, při kroužkování - ze Zlatovlásky - Já Ti prstýnek dám a při odchodu - z pohádky Lotrando a Zubejda - Jim se stalo něco překrásného\nmitote: Tak jsem na tom podobně. Já si beru volno od zítřka, taky to půjdu vyležet. Včera jsem si uvařila černý čaj s citrónem a medem + dvě štamprle slivovice\n15. zář 2010 v 09:07 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nili08 Já měla šatičky lehké,byli z taftu takže super ale taky jsem je měla hodně stažené v pase a když se povolily tak mi zase padaly a lezla podprda.Navíc mi uletěli všechny tři knoflíky u vlečky(dva už před focením a ten třetí vrchní mi upadl naštěstí až večer když jsme se vraceli z pouštění lampionu,přišlápl mi šaty kamarád )takže nebylo co řešit a jela jsem v deset převléct.Musím říct že jsme měla i hroznou chuť si lehnout a už se nevracet protože jsem byla šíleně unavená ale dobré vychování zvítězilo\nK té nemoci,já myslela že padnu po svíci ale naštěstí mám asi dobrou imunitu protože nic až doteď,den po svatbě jsem taky měla šílenou rýmu ale v neděli to už bylo v normálu\n15. zář 2010 v 09:10 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nmartja_sgcz My se před svatbou asi celý měsíc dopovali inunactivem a činíme tak ještě i teď a vše se nám vyhýbá, takže s tímhle jsme neměli problém. Dokonce hrozila střevní chřipka a ani jeden jsme ji nechytli (od tchýňulky a jedné z babiček).\nJinak co se týče šatiček, vydržela jsem v nich až do konce tj do půl čtvrté. Jak byly šité na mne (a byli malilinko větší - kromě prsou - tam byly utáhlé dle potřeby), tak byly velmi pohodlné. Jen když jsem šla, tak jsem je raději zvedala, abych si na ně nešlápla. Jednou mi na ně šlápl manžílek, ale bylo to v pohodě .o) Taky jsem se o ně asi tolik nebála, když jsou mé :o) Je to hezké, že je mám vedle v pokoji. Ještě je musím dát vyčistit, než půjdou naprodej... ale ještě se s nimi můžu pomuchlat\n15. zář 2010 v 09:28 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nmartja_sgcz Jinak nám hráli Hallelujah od Jeffa Buckleyho (tuhle verzi milujeme nejvíc ze všech pěti - a není to ani ta ze shreka .o) ) a na můj nástup hráli You Raise Me Up opět nejlepší verze od Celtic Woman - u té prý i tchýňulka brečela\n15. zář 2010 v 09:33 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarsee1 Jojo, moc jí to slušelo - neobvyklé, krásné\n15. zář 2010 ve 12:27 • Odpověz • To se mi líbí •\nzmyzulka ili, marsee, díky holky\njinak kdo chcete juknout - nevim sice jestli to půjde otevřít, ale zkuste http://www.facebook.com/#!/album.php?aid=32678&id=100000292004713&fbid=154309844588748&ref=mf\nmitote: můj recept na ucpané všechno je - kapnout na noc 2 kapky eukalyptu citriodora na polštář, stačí většinou 2 dny a jsem jak rybičky a když to ještě zkombinuješ s tím čajem, citronem a slivovičkou, tak se to musí povést!\n15. zář 2010 ve 14:34 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nveroussek ahoj holky, jsem tu jenom na skok, nejak stale nestiham...fotek zatim moc nemam, shanim od kamaradu a znamych, tak jakmile budu nejaky mit, tak to sem hodim.\nVsem co se zatim vdaly preju hodne stesti, moc vam to holky sluselo!\n15. zář 2010 v 17:26 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nmanzelinka holky, prosím vás, kolik písní celkem? Příchod svatebčanů, podbarvení projevu oddávajícího a gratulace? Takže tři stačí?\n15. zář 2010 v 17:48 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nili08 My měli celkem 5.Jednu na příchod,a pak během obřadu jsem vybírala 4 ale vůbec nevím jestli je hráli všechny,vůbec jsem to neregistrovala\n15. zář 2010 v 18:05 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nmitote my mame asi tri, na prichod, behem svatebniho slibu-polibku a pak na gratulace\n15. zář 2010 v 18:13 • Odpověz • To se mi líbí •\nmartja_sgcz manzelka: To by ti měli říct na místě, kde budeš oddána. My měli na příchod každý svou a pak až na gratulace, kde nám hrálo dalších 5 písní.\n15. zář 2010 v 18:35 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •


Blíží se Vánoce a tím i ruku v ruce konec roku. Člověk má tendence zrekapitulovat uplynulý rok a ohlédnout se zatím co se událo.\nTento rok byl náročný po mnoha stránkách. S Dárečkem jsme si prošli dvěma mrtvicemi a operací sleziny. Zase na druhou stranu, obě mrtvice ''rozchodil zdárně'' a operace dopadla dobře, takže určitě mám být za co vděčná. :)\nZnačka Pamlsek.vet ušla obrovský kus cesty. Začíná se dostávat do podvědomí více a více lidem. Vznikly nové granulky pro králíky a hlodavce, produkt, na který jsem dlouho čekala a jsem na něho opravdu neskutečně pyšná.\nPamlsek.vet by nikdy nevznikl, pokud bych nevystudovala veterinární fakultu, za což určitě musím poděkovat rodičům, kteří mě finančně a morálně podporovali. Nejen oni, mám to štěstí, že mám velkou a milující rodinu a poděkování patří všem.\nKaždý člověk, když Vám přijde do života, zanechá jistou stopu, nějak váš život ovlivní. Já díky povolání ''veterinářka'' určitě poznala moc fajn lidi, ať už spolužáky, kolegy nebo třeba i z řad pacientů, tedy majitele pacientů.\nI nové podnikání mi do života vtáhlo nové zajímavé lidi a myslím, že určitě mohu říct, že spousta z nich se stala více, než jen obchodními partnery, Štěpánka a paní Klára z Hradeckého obchodu Cooldog pro mne mají vždy slova na povzbuzení a často odběhneme od tématu ''psi, krmení, prodej, veterina'' k naprosto odlišným tématům a pobavíme se jako přátelé. Paní Martina z Chlupáči.cz při každé objednávce nezapomene pozdravit i Dárečka a z anonymního chladného obchodního emailu se rázem stane spíše kamarádský dopis s objednávkou.\nMožná, že mé produkty neplní regály řetězců, nenaleznete je v každém e-shopu v česku a zahraničí, ale zato Vím kdo je prodává a lidé co mé produkty prodávají znají zase mne.\nO kvalitě a surovinách se vždy pobavíme, dodávám své produkty lidem, které kvalita zajímá a to je ta cesta, kterou se chci dále ubírat. Určitě by bylo fajn, kvalitní produkty nabídnout všem, ne však všechny zajímá kvalita, nejčastější požadavek je cena, nízká cena pochopitelně. Kvalita a cena spolu nekompromisně souvisí.\nMoc děkuji Dárečkovi a Lordíkovi za testování pamlsků, dosavadní produkty šly do prodeje až po jejich schválení:)\nKdyž už jsem u děkování, nemohu Tě nezmínit, ač se naše cesty rozdělily, děkuji Ti Jakube za podporu v začátcích vývoje značky Pamlsek.vet, byl si často moji obchodní inspirací. Lordíku, vím, že se máš dobře, ale moc mi chybíš.\nVšem přeji klidné svátky a mnoho štěstí v roce 2022.


Zdravě jíst: Intolerance laktózy - recenze\nNa úvod bych ráda doporučila všem zájemcům knihu od T. C. Campbella "Čínská studie", která je jednou z největších studií všech dob, která se zaměřovala mimojiné i na to, proč není pro tělo vhodná konzumace mléčných výrobků. Sice byla prováděna na asijské populaci, která má nižší práh snášenlivosti mléčných výrobků, ale to jí neubírá na informační přínosnosti pro každého z nás.\nMých pár slov k intoleranci laktózy. Když se na tuto problematiku podíváme rozumně, tak žádný savec v dospělosti nekonzumuje mateřské mléko. I pro člověka je fakt, že mateřské mléko je dobře tráveno v dětství a se zvyšujícím se věkem schopnost trávit laktózu klesá. Obvykle se uvádí hranice 2 - 5 let věku. Následně už tělo nepotřebuje mateřské mléko a schopnost trávení laktózy zaniká. Trávit laktózu v dospělosti zvládnou jen někteří, například u Asiatů jen 5 % dospělých, u Jihoameričanů jen 25 %, u Jihoevropanů 30 - 60 %, u Středoevropanů 80 - 85 %. Nejlépe v dospělosti tráví laktózu Severoevropané - 95 %.\nMléko se konzumuje hlavně proto, že obsahuje vápník a proto většina lidí pojídá mléčné výrobky, aby měly silné a zdravé kosti. Bohužel, i když se nás mlékáranský průmysl snaží přesvědčit o opaku, je pravda ta, že mléko sice obsahuje dobře vstřebatelný vápník, ale celkové složení mléka spíše střeva zahleňuje a způsobuje vyplavování vápníku z kostí, což je patrné u národů, které mají největší spotřebu mléčných výrobků a zároveň nejvyšší výskyt osteoporózy. Není to zvláštní? Naopak státy, kde se mléko nekonzumuje nebo konzumuje minimálně, tam je výskyt osteoporózy minimální.\nA to nemluvím o tom nejdůležitějším a to etická stránka mlékárenského průmyslu, která skrývá utrpení často mnohem větší než průmysl masný. Doporučuji shlédnout filmy Cowspiracy, Earthlings (Pozemšťané), Tlustí, nemocní a téměř mrtví, Raději vidličky než nože apod. :-)\nNyní zpět ke knize. Je rozdělena na část teoretickou a na praktickou, receptovou část.\nČlověk, kterého trápí po konzumaci mléčných výrobků zdravotní problémy se díky knize snadno dopátrají, zda trpí intolerancí laktózy a zda musejí navštívit lékaře. Pomůže jim k tomu test laktózové intolerance. Pokud již problémy máte, výbornou pomůckou je výživový deník, kam si můžete zapisovat co jste snědli, kolik to obsahovalo laktózy a jak jste se po konzumaci cítili.\nLíbí se mi podrobný, ale jasně a stručně psaný popis samotné laktózové intolerance, co je to laktóza, jaké jsou příčiny LI, jaké jsou její formy, symptomy, jak se LI zjišťuje a také rozlišení mezi LI a alergií na mléko.\nPraktická část začíná třífázovým programem léčení, následuje průvodce přísadami a tipy na co si dát pozor při nákupu potravin, tabulky obsahující rostlinné zdroje vápníku a minerálních látek a vitamínů v mléčných výrobcích. Líbí se mi rovněž desetibodový program pro vaše zdraví, který zahrnuje pestrost, pětkrát denně ovoce či zeleninu, dostatek obilnin a brambor, dostatek pití tekutin, a mnoho dalších tipů. Jen nesouhlasím s tím, že by se denně mělo konzumovat mléčný výrobek neobsahující laktózu či s nízkým obsahem laktózy. Myslím si, že je zbytečné zatěžovat trávení něčím, co se dá přirozeněji nahradit právě pestrostí ve stravování.\nSamotné recepty jsou rozdělené do kapitol Snídaně, Svačina, Teplá jídla, Studená jídla a Dezerty a koláče. Podotýkám zase, IL neznamená bez masa a vajec. Ale pro inspiraci a možnost nahlédnutí do stravování bez mléčných výrobků je kniha dostačující. Určitě se bude líbit všem, kteří špatně tráví mléko. Doporučuji ji zejména kvůli teoretickým informacím. Kvůli receptům bych se přikláněla spíše k veganským kuchařkám, kde mají přeci jen vegani více praxe a zkušeností s vytvářením receptů bez mléčných surovin. A řekla bych, že veganské kuchařky jsou více pestré i co se týče nových a zajímavých surovin.\nJ. Průchová, Pravda o mléce\nT. C. Campbell, Čínská studie\nD. Fritzsche, Intolerance laktózy\nH. Zemanová, Bioabecedář\nVystavil happy.lenulka v 2:43


Jak upgradovat notebook pomocí instalace SSD\nNotebooky se obtížně smysluplně upgradují. V mnoha případech jsou procesor, základní deska a grafická karta nainstalovány jako nastavení jednoho balíčku. Pokud jedna součást selže, nemůžete ji jednoduše vyměnit - budete muset vyměnit celou trojici, což může být včasné a drahý. Typicky jediné komponenty, které jste umět ruční upgrade jsou RAM a úložiště.\nDobrým způsobem, jak zlepšit výkon notebooku, je vyměnit jeho mechaniku pevného disku (HDD) za jednotku SSD (SSD). Nezmění to, jak rychle software běží - to je všechno na CPU. Místo toho zlepšuje rychlost načítání softwaru a rychlost, s jakou software žongluje s daty. Díky tomu se počítač cítí mnohem rychleji.\nJeště lepší je, že instalace SSD není obtížná. Většinu notebooků na kuchyňském stole můžete upgradovat pomocí šroubováku. Pokud máte obě položky připravené k házení, můžete začít.\nJak vybrat správnou jednotku SSD\nJelikož se nejedná o průvodce nákupem, nebudeme zde doporučovat konkrétní disky SSD. Místo toho najdete další informace o nákupu SSD v našem průvodci nákupem a v porovnání mezi SSD a tradičními pevnými disky. Nezapomeňte si koupit SSD, který se skutečně vejde do vašeho notebooku.\nExistují dva standardní formáty pro SSD notebooků: 2,5palcový a 1,8palcový.\nZ této dvojice je zdaleka nejběžnější 2,5palcový disk. Menší 1,8palcové disky se nacházejí v některých nových laptopech, které nabízejí SSD jako standardní vybavení, ale v případě potřeby je lze upravit tak, aby se vešly do 2,5palcových pozic. Vzhledem k tomu, že se jedná o průvodce upgradem, pravděpodobně to není to, co máte, takže ve většině případů budete potřebovat 2,5palcový disk.\nNěkteré Ultrabooky mají extrémně tenké pozice pro disky, na které se nevejde standardní 2,5palcová jednotka. V takových případech budete potřebovat SSD o tloušťce 7 milimetrů nebo menší. Buďte připraveni lovit tyto štíhlejší disky, protože maloobchodníci špatně inzerují tyto produkty. Možná budete muset zavolat prodejci nebo vyhledat technické údaje na webu výrobce.\nExistují dva způsoby, jak zacházet s daty na vašem stávajícím pevném disku.\nNejprve můžete zálohovat důležité soubory a začít znovu s instalací nového operačního systému - stačí se ujistit, že máte instalační disk nebo externí pevný disk. Tyto metody jsou jednoduchá řešení, ale mohou být časově náročné. To znamená, že jakmile nainstalujete nový disk, budete muset přeinstalovat operační systém a poté obnovit zálohované soubory.\nDruhou možností je klonovat disk a zkopírovat všechna data z vašeho stávajícího disku do nového - včetně operačního systému. Je to rychlé, ale vyžaduje to více technických znalostí a bude fungovat, pouze pokud má nová jednotka stejnou nebo větší kapacitu než ta stará. V tomto případě stačí nainstalovat klonovanou jednotku do notebooku a spustit jako obvykle.\nChcete-li však naklonovat aktuální disk, budete potřebovat adaptér SATA na USB. Připojte svůj nový disk SSD k adaptéru SATA / USB a poté adaptér zapojte do portu USB na notebooku. Váš notebook by měl detekovat váš nový SSD jako externí pevný disk.\nKlonování není tak jednoduché jako přetahování souborů. Musí být zkopírováno vše, včetně částí jednotky, které systému Windows umožňují používat ji jako zaváděcí zařízení. Rostoucí počet výrobců SSD dodává klonovací software do svých zařízení, ale pokud jste sami, podívejte se na Norton Ghost, Acronis True Image a Paragon Drive Copy.\nPokud nechcete platit, vyzkoušejte MiniTool, Clonezilla a Acronis. Nezapomeňte, že bezplatný software nemusí nabízet zákaznickou podporu, pokud máte nejasnosti ohledně softwaru nebo jeho fungování.\nPokud svůj disk klonujete, nezapomeňte si stejně zálohovat základní data, protože klonování není stoprocentně spolehlivé.\nNajděte rovný povrch s dobrým osvětlením, kde můžete bez rušení pracovat. Pokud je to možné, položte notebook vzhůru nohama s odpojeným napájením a vybitou baterií.\nVe spodní části by měl být vidět plastový výřez, který je zakryt několika šrouby. Některé notebooky budou mít dva panely, v takovém případě byste měli odstranit ten, který je označen symbolem pevného disku, což je rytina, která vypadá jako tři skládané disky.\nNěkolik notebooků nemá výřez, což znamená, že budete muset sundat celé dno a zapojit mnohem více šroubů. Nezapomeňte je také sledovat - taška Ziploc funguje nejlépe, protože drží šrouby pohromadě, aby se nesvalovaly ze stolu.\nJakmile odstraníte šrouby, opatrně vypáčte vyříznutý panel ostrým předmětem. Pokud se panel zlomí, jste nahoře v potoce bez pádla, takže nebuďte rázní - jen jej jemně zvedněte. Pokud se zdá, že jedna část je tvrdohlavá, zkuste místo toho uvolnit druhou stranu.\nPři vypnutém panelu je pevný disk odkrytý. V moderním notebooku jsou pevné disky obvykle zakryty kovovými držáky nebo kovovým obalem s připojenou záložkou. Vytáhněte jazýček jemně ven a nahoru pro vyjmutí jednotky. Některé notebooky budou mít volný konektor, v takovém případě začne kabel a konektor SATA s jednotkou jít. Odpojte to.\nPokud váš notebook používá držák, všimnete si, že je disk připevněn k držáku pomocí šroubů (obvykle čtyř). Vyjměte je a odpojte jednotku, poté vložte nový disk SSD do rámečku a zajistěte jej pomocí stejných šroubů, které jste odstranili. Pokud váš notebook nepoužívá závorku, jednoduše zahoďte veškerý obal použitý předchozí jednotkou.\nNyní jednotku zasuňte zpět do pozice a zapojte ji do konektoru SATA použitého u staré jednotky. Nezapomeňte, že konektory SATA mají přímou zástrčku nebo zástrčku ve tvaru písmene L, což ztěžuje nesprávnou instalaci. Pokud instalujete nový disk správně, neměli byste potřebovat velkou sílu.\nVyměňte panel, zašroubujte šrouby a je hotovo.\nJak používat nový disk\nPokud jste se rozhodli pro přeinstalování operačního systému, další krok je jednoduchý: Vysuňte instalační disk nebo disk pro obnovení a přeinstalujte. Nedá se nic zvláštního dělat. Postupujte podle pokynů průvodce instalací.\nCo když nemáte optickou jednotku? Obvykle můžete operační systém přeinstalovat z jednotky typu palec, externího pevného disku nebo jiných metod úložiště. Pro Windows budete potřebovat další počítač ke stažení operačního systému od společnosti Microsoft. Jakmile zahájíte instalaci, systém Windows bude odkazovat na licenční klíč zabudovaný do základní desky vašeho notebooku.\nPokud máte jinou verzi systému Windows, můžete pomocí programu BurnAware Free vytvořit spouštěcí disk ze stávajícího disku systému Windows. Stejný software můžete použít k přeměně disku se softwarem pro klonování jednotky na bootovatelný soubor jednotky palce.\nTi, kteří klonovali disk, obvykle nemusí dělat nic navíc. Posledním krokem je spuštění a spuštění. Může se vám však zobrazit rozhraní k dokončení klonu. Tento krok umožňuje spuštění počítače.\nNakonec přijdeme k řidičům. Aby váš nový pevný disk fungoval, nepotřebuje další instalaci ovladače. Může však být dodáván s diskem softwarových nástrojů pro snadnou správu disků. Některé disky se dodávají bez disku. Pokud jste si koupili holý disk, toto je nejpravděpodobnější scénář. Stahování softwaru je ale snadné. Stačí přejít na stránku podpory výrobce, kde najdete informace o stahování.\nAčkoli upgrady hardwaru nejsou vždy jednoduché, instalace SSD není tím nejsložitějším úkolem. Výměna pevného disku za SDD může vašemu počítači pomoci cítit se podstatně rychleji, takže instalace bude stát za kutilství. Protože to vyžaduje omezené odborné znalosti a několik základních nástrojů, nemáte žádnou výmluvu, abyste upgradovat. Až budete postupovat podle těchto kroků, budete připraveni užít si bleskové časy načítání softwaru - a spoustu sebeuspokojení.


Luxus na úvěr aneb něco o falešných hodnotách | ProNáladu.cz\nÚvodní stránka\tŽivot\tLuxus na úvěr aneb něco o falešných hodnotách\nLuxus na úvěr aneb něco o falešných hodnotách\npodle ProNáladu 9.3.2017\nKdyž člověk vlastní drahé auto, krásné věci, pohodlný dům a další symboly sociálního postavení, začíná mít pocit, jako by jeho cena vzrostla a dostal se o úroveň výše než ti, kteří tohle všechno nemají. Dívá se na souseda s levnějším autem a říká si: to proto, že jsem tak skvělý a vydělávám víc. Proto on je chudák a já jsem bohatý.\nSoused si nejspíš říká, že jsem fakt borec, když mám tak skvělé auto – myslí si člověk. A ta myšlenka mu zahřívá srdce a pozvedá ho ve vlastních očích. Jeho sebevědomí roste. Připadá si významný a důležitý, když míjí svého souseda nebo když přijíždí ke křižovatce, na které stojí auta méně drahá než je to jeho.\nMá-li však soused skvělejší auto, sebevědomí našeho člověka klesá – v jeho očích je soused úspěšnější než on sám. Zbývá mu jediná možnost – při první příležitosti získat svou převahu zpět. A nepůjde jenom o auta.\nA tak stále dokola, sebevědomí člověka bude buď stoupat nebo klesat. Pokaždé když někdo z jeho okolí bude mít něco dražšího než on sám, jeho sebevědomí upadne. Zato když někdo jiný bude mít něco horšího, člověku se vrátí pocit královské převahy. A v závislosti na tom se bude cítit šťastný.\nCharles Louis de Montesquieu, francouzský spisovatel a filosof (1689-1755) napsal: «Kdybychom chtěli prostě jen být šťastni, bylo by snadné toho dosáhnout, my však chceme být šťastnější než ostatní, což je téměř nemožné, neboť se nám vždycky zdá, že ti druzí jsou šťastnější než my».\nV honbě za umělým štěstím se lidé mění v narkomany, kteří za každou cenu musejí zvýšit svou hodnotu oproti ostatním. Kupují nové telefony, vyměňují auta, nakupují drahé džínsy a luxusní nábytek – to pro případ, že by ti druzí k nim přišli na návštěvu, bezpodmínečně musejí mít ten nejdražší parfém vyhlášené značky, aby podtrhli svůj vkus a eleganci. Všechny podobné věci jsou ovšem velice drahé, takže tito nadšenci vlastní pochybné ceny bývají nakonec neskutečně zadlužení.\nV honbě za domnělým štěstí vlezou do dluhové pasti. Nejhorší je pro ně představa, že by se ocitli na úrovni těch, koho pokládají za něco méně, než jsou sami. Aby k tomu nedošlo, jsou ochotni zaplatit cokoli.\nK potvrzení svého neexistujícího postavení utrácejí obrovské peníze za předměty, které ho symbolizují. To, co jejich domnělému postavení nenasvědčuje, úporně skrývají, s každým jeho luxusním potvrzením se naopak rádi předvádějí a vystavují ho na sociálních sítích.\nŽivot těchto lidí se postupně mění v jeden klam. Neklamou jen jiné, klamou především sami sebe. Jsou přesvědčeni, že to, co předvádějí, je to, co jim náleží, že takové jejich postavení skutečně je. Že je založeno na dluzích, které budou splácet po celý život, na to zapomínají.\nPak nastoupí okamžik, kdy banky odmítají poskytovat další úvěry a zdroj radosti a štěstí vyschne. Člověk včera překypující pýchou a sebevědomím upadá do hluboké deprese. Ze svého neštěstí viní banky, vládu, svůj těžký život a zaměstnavatele, který mu nespravedlivě snížil výplatu. Jediný, koho neobviní nikdy, je on sám. Chtěl přece jen být „jako všichni“, nepropást nejlepší léta svého života a získat od něj vše! Kdo by ho mohl obviňovat ze špatné finanční situace?\nUveďme tu moudrá slova Henryho Forda:\n“Nevím, proč bych měl nocovat v drahém hotelu, nevidím žádný smysl v placení přemrštěných cen za zbytečnosti, které nepotřebuji. Ať se zastavím na noc kde chci, vždycky jsem to já, Henry Ford. Nevidím mezi hotely žádný velký rozdíl, vždyť i v tom nejlacinějším se dá odpočinout stejně dobře, jako v tom nejdražším. A tohle sako – ano, máte pravdu, to nosil už můj otec, to však nemá žádný význam protože i v tomto saku jsem stále Henry Ford. Můj syn je ještě mladý a nezkušený, má proto obavy, co by si lidé pomysleli, kdyby přenocoval v levném hotelu. Já si nelámu hlavu tím, co si o mě ostatní myslí, protože znám svoji skutečnou cenu. Miliardářem jsem se stal proto, že umím počítat peníze a odlišit hodnoty skutečné od těch falešných“.


Nový duchovní správce farnosti :: Farnost Sádek a Korouhev\nÚvod > Nový duchovní správce farnosti\nNový duchovní správce farnosti\nJistě vaší pozornosti neuniklo, že v obci Sádek je od 1. 8. 2018 nový tvor. A že prý je to dokonce kněz. Je to pravda. Kdo by se chtěl zastavit na faře, je vítán. Má paměť je chatrná, ale věřím, že nakonec vám na jméno přijdu.\nVelmi si vážím služby svých předchůdců. Kostely v Sádku i Korouhvi jsou ve více než dobrém stavu. Fara v Sádku předčila má očekávání. A co mi dělá radost snad největší, je to, že mnozí navštěvují nedělní bohoslužby a že zde jsou zastoupeny všechny generace, které si uvědomují, že mají být za co vděční a ví, kam jít poděkovat a vyprošovat si následné požehnání. Pán Bůh zaplať.\nJsem tu kvůli tomu, abych zde hlásal, jaký je ten, který nás k životu povolal. Abych vám ukazoval jeho milosrdnou tvář, ve které člověk následně nachází pokoj a žije v naději ve zmrtvýchvstalého Ježíše Krista. A svým životem o něm svědčí a do své naděje dorůstá. A Církev ho podporuje tím, že se člověk s Ježíšem setkává ve svátostech, které ho uschopňují k sebepřekročení a vstupu do života v lásce.\nNechť i my dokážeme předat dědictví našich otců a matek následným generacím, aby svět mohl poznávat jediného Pána, který za nás z lásky vydal svůj život.\nK tomu vám žehná váš kněz Ondřej +


BLOGERWEBSITE: Co jste bez ženy, pánové? Dux femina facti - Žena je původce činu\nTento název přímo vyzývá svým podtextem k uchopení se tématu a myšlenky. Kočky přeneseně krásné samostatné a nezávislé ženy. Ženy ovládající svůj život i natočení hlavy muže tím správným, mnohdy i erotickým směrem. Žena řídí a ovládá ten svět, který\nNázev evokuje poznávání žen a dívek, které se oprostily, emancipovaly a umí žít výhodně i pro krásu i pro mužskou ješitnost. Muži jsou jakoby tvrdí, ale měknou při pohledu a neuměle skrývají náklonost.\nMenu Štítky: Blondie, Žena je původce činu


Vzpomínka na JUDr. Josefa Babáka – Tišnovské noviny\nHome Listopad 2015 Vzpomínka na JUDr. Josefa Babáka\nPo řadu roků s oblibou pročítám v Tišnovských novinách články pamětníků vzpomínajících na doby minulé a s nimi spojené osudy významnějších lidí, kteří se zde narodili nebo nějakou dobu byli spjati s naším regionem. Myslím, že za ně patří jejich autorům velký a srdečný dík. Nebýt jich, nezůstaly by dalším generacím ve známosti zdejší zvyky, osoby a významné události. Rád bych se připojil i já svojí vzpomínkou na osobu ve své době velice významnou, která byla s postupem času zapomenuta a kterou osobně pamatuji. Pro většinu čtenářů je jistě postava JUDr. Babáka neznámá, a proto se jim pokusím představit život tohoto velice laskavého člověka.\nJosef Babák se narodil v rodině rolníka 9. dubna roku 1897 v Blahoňově. V první světové válce ve svých sedmnácti letech bojoval v rakousko-uherské armádě jako jednoroční dobrovolník 3. pěšího pluku v hodnosti svobodníka. 9. června 1916 byl zajat, 27. března 1918 se přihlásil do československých legií v Rusku a 19. května téhož roku byl zařazen do 5. střeleckého pluku jako vojín. V legiích končil u sedmé strážní roty v hodnosti četaře. Vystudoval druhé České gymnasium v Brně a odloženou maturitu složil až v roce 1920. Pak studoval Právnickou fakultu MU v Brně. Průběh jeho zaměstnání byl tento: 1922 až 1939 Policejní ředitelství v Brně. 1945 až 1949 ředitelství Národní bezpečnosti v Brně. 1949 až 1950 KNV v Brně. Za první republiky byl přednosta oddělení STB v Brně pro Moravu (prosím nezaměňovat za smutně proslulou STB po roce 1948). 29. března 1939 byl zatčen gestapem z oddělení G2 a uvězněn ve věznici policejního ředitelství v Brně pro zničení spisů a sabotáž. 6. dubna 1939 byl předán do věznice gestapa na Špilberku. Propuštěn byl 21. května 1940.\nDne 27. srpna 1952 byl znovu zatčen, tentokráte komunistickou STB a v září tohoto roku s ním byl veden veřejný proces, ve kterém byl 25. září 1953 vynesen rozsudek smrti. Poněvadž byl pan rada Babák, jak mu moji rodiče říkali, velice dobrý známý, a dá se říci, že rodinný přítel, reakce mých rodičů na sebe nenechala dlouho čekat. Situace vyžadovala urychleně jednat, a proto se moji rodiče rozhodli pro podpisovou akci za omilostnění, anebo alespoň za snížení trestu. Pamatuji se, že v babím létě roku 1953 máma obcházela okolní vesnice s podpisovými archy, které rodiče zaslali na prezidentskou kancelář. Podpisů bylo asi dvacet tisíc. Tlaky na omilostnění byly i ze strany Babákova přítele generála JUDr. Bohuslava Ečera a Zdeňka Fierlingera. 21. ledna 1954 mu byl změněn trest smrti na doživotní vězení.\nVlivem amnestií a politického uvolnění byl 24. září 1963 propuštěn na svobodu. V roce 1968 byl vojenským soudem v Táboře rehabilitován a zproštěn původní žaloby v plném rozsahu. O co tehdy vlastně šlo? Tajná bezpečnost samozřejmě disponovala za první republiky i seznamy komunistů. Po obsazení republiky na počátku druhé světové války byly tyto archiválie na pokyn JUDr. Babáka spáleny v Brněnské teplárně. Především z toho důvodu byl zatčen gestapem a paradoxně ze stejného důvodu obviněn i v zinscenovaném procesu v padesátých letech, v tomto případě za nedůsledně provedenou skartaci.\nPan JUDr. Babák se osobně znal s Janem Masarykem a byl přítomen jeho promoci na PFMU v Brně 20. ledna 1948. Byl jsem prakticky prvním jemu známým člověkem, se kterým se po propuštění na svobodu setkal, poněvadž jsem pro něj jel 24. září 1963 do Deblína k autobusu a odvezl jej domů do Pejškova, kde bydlela jeho manželka. Vzpomínám si, že se zajímal, co se děje v nejbližším okolí a co dělají a jak se mají moji rodiče a co dělám já. Doma pobyl jen krátce a nastoupil do nemocnice v Tišnově na přeléčení. V té době byl již nemocen cukrovkou a celkově se na jeho zdraví podepsaly útrapy z dlouholetého vězení. Ve chvíli, kdy jej navštívili rodiče v nemocnici, psal dopis Zdeňku Fierlingerovi, se kterým udržoval kontakt až do smrti. Co se týká rodiny JUDr. Babáka, lze říci toto: Jeho manželka Marie Babáková, rozená Mašková, byla povoláním učitelka, ale pokud vím, tak toto povolání nikdy prakticky nevykonávala a byla v domácnosti. Jejich manželství bylo bezdětné. V oficiálních zdrojích má pan JUDr. Babák uvedenu adresu pobytu Sušilova 8, Brno. Na ní bydlel přes týden. V pondělí pro něj zajížděl z Brna řidič a v pátek jej vozil zpět domů do Pejškova. Navštívil jsem pamětnici a asi jedinou jeho příbuznou (neteř) v Kuřimské Nové Vsi s textem a požádal jsem ji o korekturu tohoto článku. Touto cestou jí chci poděkovat za upřesnění některých detailů, které uvedla, jako například že její strýc ve skutečnosti v Brně bydlel na adrese Jana Uhra 16 a v době, kdy v Brně studovala, tak na této adrese žila se svým strýcem. Osobně jsem navštívil Blahoňov a podíval jsem se na rodný „grunt“, kde se JUDr. Babák narodil a krátce i vyrůstal.\nPůvodní budova byla přestavěna na starých základech a půdorys i hlavní zdivo zůstaly zachovány. Rodina, která nyní nemovitost vlastní, byla tak laskava a dovolila mi nahlédnout, ukázala mi i fotografie toho, v jakém stavu byla usedlost, když ji koupili, za což jim také patří dík. Rekonstrukce byla provedena citlivě a v tomtéž duchu, jako byla původní stavba, včetně tvaru a velikosti oken. Nedaleko rodného domu JUDr. Babáka je mezi dvěma lipami kříž, který nechala postavit rodina Babákova. Touto vzpomínkou se vracím k osobě JUDr. Josefa Babáka, člověka čestného a velice laskavého, jak jej pamatuji.\nDalší článek: Divadlo v nemocnici\nPředchozí článek: Nová publikace\nRekonstrukce komunikací v lokalitě Za Mlýnem\nAkce je realizována ve spolupráci se Svazkem vodovodů a kanalizací Tišnovsko,…\nVyřezávané dřevěné dýmky, akvarely, fotografie i promítaný film a raná počítačová…


C.J. RAMONE: Na turné už nevyrazím, chci se věnovat věcem, na které jsem neměl čas | frontman.cz\nPetr Adamík - Po, 12.08.2019 - 12:00\nC.J. RAMONE: Na turné už nevyrazím, chci se věnovat věcem, na které jsem neměl čas\nVždy byl tak trochu ve stínu svého slavnějšího předchůdce, baskytaristy Dee Deeho Ramona, kterého u Ramones nahradil v roce 1989. Neprávem. S Joeym, Johnnym a Markym totiž natočil tři desky a se svou mladistvou dravostí a energií byl nedílnou součástí kapely až do jejího posledního koncertu v srpnu 1996. Už během svého angažmá u Ramones prokázal, že má rovněž hlasové nadání a skladatelský talent. Ten pak naplno rozvinul na svých sólových deskách, které pomáhají udržovat odkaz newyorské legendy stále naživu. Jak probíhalo natáčení jeho nového alba The Holy Spell, proč je jeho nejoblíbenější baskytarou Fender Precision a proč už nechce nikdy vyrazit na turné? O tom všem jsme si povídali v našem telefonickém rozhovoru.\nPrávě jsi na turné po Evropě a zítra se máš objevit v Berlíně. Navštívíš tamější museum věnované Ramones?\nJasně, pokaždé, když jsem ve městě, tak tam zajdu.\nNepřepadá tě tam trochu nostalgie, když vidíš všechny ty fotky a předměty z historie kapely?\nSranda na tom celém je, že to na mě vůbec nepůsobí nostalgicky. (smích) Ramones jsou stále stejně populární jako před tím. Jejich odkaz je pořád hodně živý, takže nostalgii určitě necítím. Možná že teď, když přestanu jezdit na turné, tak to budu cítit trochu jinak, ale doposud jsem to tak neměl. Je každopádně krásné vejít dovnitř, do muzea, a vidět všechny ty věci, mluvit s fanoušky, vyprávět jim nějaké příběhy. Lidi, co vedou to muzeum, odvádí opravdu dobrou práci.\nVydal jsi nové album, se kterým momentálně koncertuješ. Desky teď vydáváš téměř ve dvouletých intervalech, vypadá to, že tvá spolupráce s Fat Wreck Records funguje dokonale.\n(smích) Ano. Je to ale tak, že v mládí jsem tomu nerozuměl a nevěděl jsem o sobě spousty věcí. Když jsem byl mladý, tak jsem byl frustrován z toho, že mi nikdo nerozumí. Nyní jsem dospěl, jsem upřímný, schopen psát a nahrávat desky, jsem schopen lidem povědět o tom jak se cítím, o čem přemýšlím. Dělá to můj život mnohem lepším. Pracovat na albu je pro mě něco jako terapie. Proto jsem schopen je vydávat co dva roky. (smích) Dokonce už mám napsanou většinu skladeb pro mou další desku.\nPokud se nepletu, tak na novém albu máš stejnou sestavu, jaká byla na předchozí desce American Beauty, vyjma zesnulého Steva Sota. Za tu dobu už musíte být perfektně semknutou kapelou. Vypadalo podle toho i nahrávání a skládání písní pro The Holy Spell?\nNejlépe se mi pracuje, když se nemusím zaobírat okolním světem. Takže, když jsem šel nahrávat, strávil jsem v kuse dvacet jedna dní ve studiu. Přespával jsem tam na gauči a byl jsem přítomen u nahrávání každičké stopy. Byla to jedna z nejlepších nahrávacích zkušeností v mém životě. Čím víc alb uděláš, tím těžší je přijít s dalším dobrým songem nebo jiným zvukem, já ale zjistil, že čím více muziky dělám, tím víc to pak mám rád.\nJaké to bylo natáčet bez Steva, cítili jste ve studiu jeho přítomnost? Říkali jste si třeba, jak by postupoval Steve, když jste písně tvořili či nahrávali?\nSamozřejmě. Ze začátku jsem byl celkem znepokojený z toho, jak bude album bez Steva znít. Když jsme si ale sedli a pobírali to, tak jsme dospěli k názoru, že i když už Steve není mezi námi, tak jeho přítomnost, jeho přínos bude na desce cítit. Věděli jsme totiž, co přesně by Steve udělal nebo, co by si přál abychom udělali. Všichni jsme s ním dlouho spolupracovali. Dan Root, který s nim hrál už v Adolescents, ale i producent Paul Miner, jenž s námi dělal už na předchozí desce. Jedna věc, která mi opravdu moc chybí, je jeho hlas. Rád jsem s nim na vokálech pracoval. Měl skvělý hlas a jedinečný smysl pro harmonie. Myslím ale, že jsme udělali to nejlepší, co jsme mohli, Stevův vliv tam je a my si nemohli přát, aby to dopadlo lépe.\nJaká je role Paula Minera? Věnuje se pouze produkci nebo ti také pomáhá například se psaním písní?\nNěkdy mi pomáhá s aranžemi. Do studia přicházím vždy s hotovými skladbami, ačkoli tentokrát jsem nabral hodně inspirace během mé osmihodinové cesty ze San Francisca dolů do studia v Los Angeles. Když jsem tam dorazil, nachystal jsem se, sedl jsem si s akustickou kytarou a napsal další čtyři písně. Takže s dostatkem materiálu nebyl problém. Paul mi hodně pomáhal se změnami v aranžmá, je to navíc skvělý basák a zpěvák, takže s tím také pomohl. "Hej, tady bys mě zahrát tenhle basový riff, támhle bys měl přidat harmonie," a tak podobně. Pomáhal dotvořit celkový zvuk.\nAktuální evropské turné, na kterém se právě nacházíš má být tvé poslední. Jsi pevně rozhodnut, že na starém kontinentě se už nikdy, jako hudebník, neukážeš? Co tě k tomuto kroku přivedlo?\nUrčitě se v Evropě ještě ukážu a to jsem už říkal. Jediné, co už nepodstoupím je to, že sednu do dodávky a budu cestovat měsíc v kuse. Na to už nemám. (smích) I když tohle turné je skvělé, vlastně i pohodlné a já se na něm bavím, tak je to pro mě ideální čas, abych s tím přestal. Vrátím se, budu hrát příležitostné koncerty, když mě pozvou. Zahraji na festivalech, udělám nějaké akcičky v Ramones museu, tak jak jsem to dělal doposud. Pořád taky budu nahrávat desky. Budu koncertovat, ale už nevyrazím na turné. Začal jsem s tím v roce 1989, teď máme rok 2019. To je třicet let strávených na cestách v dodávce! Kamarádi mi říkají: "Koukni se na Lemmyho, jak dlouho to vydržel on. Podívej na Rolling Stones... blablabla." Tihle všichni ale mají svůj tým, bedňáky, tour manažery. My si tohle všechno pořád děláme sami. Hrajeme pro 200-300 lidí, pořád jsme na malé úrovni. I když to miluju a skládat hudbu je pro mě teď pohodlnější, tak i přesto cítím, že po třiceti letech stačilo. Dal jsem tomu hodně. (smích) Je spousta věcí, kterým se chci teď věnovat, chci si nechat udělat nějaká tetování, projet zemi na motorce. Prostě dělat běžné věci, na které jsem neměl čas, když jsem trávil tolik času na cestách.\nVšiml jsem si, že na turné nyní používáš zase baskytary Fender, ale hrával si také na značku Mosrite, kteří ti dokonce před lety nechali udělat tvůj vlastní signovaný model.\nSpolečnost Mosrite měla nějaké finanční problémy, zastavili výrobu a bylo těžké pokračovat s firmou, která v podstatě nefunguje.\nKdyž jsi v roce 1989 přebíral v Ramones místo po Dee Deem Ramonovi, byl bílý Fender Precision tvá volba nebo to prostě byla jen součást smlouvy, abys co nejvěrohodněji navázal na Dee Deeho?\nNe, byla to má volba. Podle mě je Fender Precision takovou basou, jakou by všechny ostatní baskytary chtěly být. Takhle jsem to vždycky cítil. Je to ta nejlepší basa, kterou jsem kdy vlastnil. Když jsme procházeli technické záležitosti u toho mého signovaného Mosrite modelu, který jsem v minulosti měl, tak jsem jim říkal, ať prostě vezmou specifikace krku Precisiona a udělají to podobným způsobem. (smích) Je notoricky známé, že krky od Mosrite jsou úzké, což někteří lidé preferují, ale já mám extrémně velké ruce a úzký krk není pro mé hraní nejlepší.\nPřed pár dny jsi na facebooku gratuloval k narozeninám Geezerovi Butlerovi. Zmínil jsi taky, že on byl ten důvod, proč jsi začal hrát na basu.\nRozhodně. Pocházím z heavy metalového prostředí. Když jsem byl děcko, tak jsem hrával jen v metalových kapelách. Geezer Butler a Steve Harris byli a pořád jsou mí oblíbenci. Sabbath jsem začal poslouchat už v 70. letech. Z punkových basáků to pak jsou Dee Dee Ramone a Paul Simonon z The Clash. Paul Simonon přinesl do punku reggae, a to není malá věc.\nZačínal jsi jako fanoušek metalu, ale na novém albu máš dva covery od Davea Edmundse a Webba Pierce.\nVyrůstal jsem v domě, kde mí rodiče poslouchali úplně všechno, ale byl jsem taky obklopen spoustou country muziky. Zjistil jsem, že čím starší jsem, tím hlouběji se vracím ke svým kořenům a hledám tam inspiraci. Dokonce už na mém prvním albu jsem měl skladbu Three Angels, která byla ovlivněna country, ale zase třeba na Last Chance To Dance je píseň Carry Me Away, kde pro změnu můžeš slyšet vliv metalu. Je to hodně různorodé. Vždycky jsem říkal, že jsem fanoušek muziky, ne jen nějakého konkrétního žánru. Vždy jsem poslouchal rozdílné styly, a to se nikdy nezměnilo.\nTagy Osobnost týdne Ramones C.J. RAMONE


Mladý šachista Sebastián Schmeisser se chce stát šachovým velmistrem. Romské děti nemají talent pouze na zpěv a tanec, říká jeho otec - Romea.cz\nSebastián Schmeisser. FOTO: František Schmeisser\nKdo jednou propadne kouzlu černobílé šachovnice, zůstává jí věrný i po zbytek života. Šachy spojují napříč generacemi i národnostmi, hovoří svým univerzálním jazykem. Své o tom ví jedenáctiletý Sebastián Schmeisser, který si už letos stihnul přinést domů zlatou medaili z turnaje v Orlové.\n„Stačí udělat jednu jedinou chybu a vaše předchozí práce na šachovnici se vypaří jako pára nad hrncem,“ říká zkušeně mladý hráč. Šachu se věnuje od sedmi let. Základy hry, šachové výrazy, jednotlivé figurky i jejich tahy se naučil od svého tatínka Františka Schmeissera, který je sám vášnivým šachistou a členem Českého šachového svazu.\nOd té doby spolu pravidelně trénují několik her denně. Sebastián také chodí jednou týdně do školního šachového oddílu Petřvald. Ten funguje na Základní škole Masarykově v Petřvaldu, kterou je Sebastián navštěvuje. Kroužek vede Jiří Novák, předseda Moravskoslezského krajského šachového oddílu. „Máme štěstí, že pan Novák se dětem věnuje i individuálně a pomáhá jim zdokonalovat jednotlivé tahy. Vždy jim poradí, jakým způsobem se dá tah zahrát i jinak, jakou taktiku proti spoluhráči zvolit, a nebojí se ani s dětmi jezdit po různých dětských a školních turnajích i do okolních měst,“ chválí lektora a předsedu šachového oddílu Sebastiánův tatínek.\nŠachová pravidla nejsou nic složitého, ale hrát je opravdu dobře, to už je přeci jen oříšek. Šachy totiž nabízejí tolik různých kombinací a variant, že žádná hra nikdy neprobíhá stejně. „Můžete hrát jen s některými figurkami, ale zkušený šachista využije při hře všechny a snaží se svou hru roztáhnout po celé šachovnici,“ přibližuje Sebastián.\n„Přesně tak, tomu se mezi šachisty říká Fischerovy šachy, tedy podle hry, kterou vymyslel bývalý šachový mistr světa, legendární Bobby Fischer. Dokonce je v roce 2008 FIDE přidala do dodatků pravidel šachu,“ doplňuje tatínek František a jeho syn hned na to odpovídá, že od soupeřů si rád bere nějaké to ponaučení.\n„Naučil jsem se každého svého soupeře brát jako svého učitele, který mě posouvá dál, ale to neznamená, že je nechci porazit. Už při prvním tahu si v hlavě rozmýšlím další a další tahy,“ říká přesvědčivě Sebastián.\n„Všechny své děti jsem naučil hrát šachy, každé z nich si je někdy se mnou rádo zahraje, a to i přesto, že už dávno mají své životy. Ale jediný Sebastián ze všech mých sedmi dětí u toho zůstal a věnuje se tomu naplno,“ prozrazuje na svého syna z druhého manželství František, který je přesvědčený, že jeho výborné školní výsledky ovlivňují do jisté míry i šachy. Sebastián je matematicky nadaný, a právě talent na šachy a matematika spolu často jdou ruku v ruce.\n"Žádná hra nikdy neprobíhá stejně."\n„Hra rozvíjí logické myšlení, vše pak lépe analyzujete, rozmýšlíte, zároveň podporujete paměť a to se pak odráží i jinde v životě. U Sebastiána vidím, že mu stačí, když dává ve škole při výkladu pozor, doma si už jen vypracovává domácí úkoly. Biflovat se naštěstí nemusí,“ říká hrdě pan Schmeisser a jeho syn přikyvuje a dodává, že po prázdninách z něj bude páťák, a tak uvažuje, že by v příštím roce zkusil přijímačky na osmileté gymnázium. „Rád bych se v dospělosti stál velmistrem v šachu a živil se tím i profesionálně,“ zasní se na okamžik mladý sympaťák. „Třídní učitelka říkala, že pokud si Sebastián udrží skvělé známky, tak bychom mohli o víceletém gymnáziu uvažovat,“ prozrazuje tatínek.\nA stejně tak jako je připravený syna podporovat ve vzdělávání, je připravený ho dále podporovat i v šachu. „Beru to tak, že syn může i inspirovat někoho dalšího, protože romské děti nemají talent pouze na zpěv a tanec, ale také na různé sporty. A pokud někdo miluje analyzování, logiku, šachy jsou pro něj ideální,“ vysvětluje pan František. „Někdo může brát šachy jako sport či koníček, ale pro mě a mého syna je to životní styl,“ říká za oba. Sám v současné době obsazuje jednačtyřicátý žebříček mezi českými hráči a šachem doslova žije.\nV minulosti se snažil zasvětit do tajů svého koníčku i svou současnou manželku, ale ta ke „hře gentlemanů“, jak se šachům také někdy přezdívá, netíhne. Ženy se však v tomto sportu nezřídka vyskytují. Podle tatínka i Sebastiána patří ženy přímo mezi vynikající hráčky a někdy i poměrně tvrdé. S tvrdostí ze strany hráče se lze při hře potkat často, proto je důležitá koncentrace a absolutní soustředěnost. „Stane se, že jsem soupeřem zahnán do kouta a pak dělám tahy, které vlastně dělat ani nechci,“ přiznává František.\nSynovi zdůrazňuje, že nejdůležitější je používat vlastní hlavu, vymyslet si vlastní tahy, věřit si, ale i umět prohrát, protože jedině tak se dá vyhrávat. Psychika ovlivňuje mnohé a u šachu to platí možná i dvojnásob. V tom, že na šachy potřebují maximální koncentraci a klid, se oba shodnou.\n„Raději jezdím opravdovou figurkou po šachovnici, než abych hrál šachy na telefonu, ale také to beru jako dobrý každodenní trénink. Můžu navíc porovnávat, jak se ve hře vyvíjím, protože se ukládá průběh a výsledky hry. Ale netrénuji několik hodin, stačí mi zatím maximálně něco kolem hodinky denně, víc ne,“ říká Sebastián, který si je vědom, že pokud by se hře věnoval profesionálně, doba trénování by se značně prodloužila.\n„Trošku mě mrzí, že se brácha šachu nechce věnovat naplno. Partii si se mnou sice občas zahraje, ale není do hry tak zapálený jako já. A to i přesto, že se šachům jeden čas i dost věnoval. Teď se s tátou snažíme naučit pravidla i nejmladšího brášku, kterému jsou teprve tři roky, ale ten zatím ještě nehraje,“ říká Sebastián, pro kterého je největším vzorem jeho trenér Jiří Novák. Obdivuje na něm způsob hry a to, že dokáže hned zpočátku hry dát šach mat.\nFrantišek zase obdivuje zmiňovaného Bobbyho Fischera, kterého považuje za jedinečného šachového stratéga. Ze současné generace šachistů u něj vede jednoznačně český šachový velmistr David Navara, který patří mezi elitu. „Člověk by se měl učit z historie, ale to neznamená, že by měl někoho na chlup kopírovat. To máte jako s písničkou Karla Gotta. Stovky zpěváků se budou snažit zapívat jeho hit stejně dobře a bude to ve výsledku i krásné, ale nikdy to nebude znít tak, jako když to zpíval sám pan Gott.\nA to platí i v šachu, kde se ctí originalita, ne plagiátorství. Pokud před sebou máte soupeře, musíte se spolehnout sám na sebe a tím se přesně řídil třeba právě Bobby Fischer,“ vysvětluje František. „Přál bych si, aby se syn dostal v šachu daleko, ale nejdůležitější je přeci jenom vzdělání, to má pro mě a manželku tu nejvyšší prioritu. To teprve pro nás bude šach mat,“ uzavírá.\nRomano voďi 2020, Profil, Osobnosti


Combat Zone Envy - vyrobte mikroklima 🌱 Tipy Zahradníci - Cs.ezGardenTips.com\nHlavní › Vyrobit › Combat Zone Envy - vyrobte mikroklima\nCombat Zone Envy - vyrobte mikroklima\nod Carol Wallace\nNezáleží na tom, kde zahradník žije, vždy si myslí, že lidé v jiných klimatických zónách jsou lepší než oni. Ti lidé v chladném podnebí závidí svěží tropické rostliny, které mohou zahřátí zahrádkáři tak snadno růst, zatímco ti v teplém podnebí umývají nostalgii kolem šeříků a tulipánů, které pěstovali zpět na sever. Nějakým způsobem se nám podaří žít skrze tato zklamání s dobrým humorem. Závist v zóně, která nás opravdu změní v zelenou, je v lidech jedna klimatická zóna jiná, než jsme my - tak blízko, přesto tak daleko.\nTen rozdíl v jedné zóně může být zabijákem. Jdeme do školky a uvidíme ty nejkrásnější rostliny - lásku na první pohled. Víme přesně, kde by to na našem dvoře vypadalo báječně. A pak zkontrolujeme značku péče.\nOkamžitá sklíčenost. V další zemi je to otužilé - ale ne na mém dvoře. Alespoň tomu věří většina z nás. Nejsem tak snadno přesvědčen. Jednak jsem několikrát hazardoval s rostlinami, které byly pro mou oblast pravděpodobně trochu něžné a nechaly je přežít s létajícími barvami. Rostlina je v mé klimatické zóně často velmi vytrvalá - ale málo lidí ji vyzkoušelo a ohlásilo úspěch, aby přesvědčilo odborníky.\nTo se stalo s mým prvním čertem. Viděl jsem je v Evropě, rozkvět na Štědrý den. HADĚ jsem ho měl. Tehdy nebylo snadné je najít, ale nakonec jsem jednu viděl v katalogu Winterthur. Je smutné, že byl uveden jako otužilý pouze do zóny 7. Ale já jsem jen HAD, abych to měl.\nMůj majitel mateřské školky mi řekl, že bych s tím mohl uspět, kdybych ho zasadil poblíž domu, což by mu poskytlo nějaké úkryt a také mu poskytlo trochu extra tepla z domu. Řídil jsem se jeho radou - a nyní, o deset let později, je hellebore jemná, silná rostlina, která kvete, když ji píšu.\nMyslím, že spousta dalších lidí s chladnějším podnebím byla tak hloupá jako já. Další věc, kterou vím, že Helleborus niger byl hodnocen jako mrazuvzdorný pro zónu 4. Všichni ti zahradníci v chladném podnebí, kteří to pěstovali bez problémů, se nemohou mýlit\nTakže pokud vidíte rostlinu, kterou opravdu chcete, můžete vždy hazardovat, že odborníci opravdu netestovali limity její mrazuvzdornosti. To je jeden způsob, jak pomoci vyléčit některé případy závisti zóny.\nOstatní nejsou tak snadno překonatelní. Některé rostliny, které jsou hodnoceny jako odolné vůči zóně 7, ve skutečnosti nejsou odolné v zóně 6. To však neznamená, že je nelze pěstovat. Je to prostě člověk, který potřebujete vyhledat mikroklima na svém pozemku a umístit tam rostlinu.\nV zásadě je to oblast, která může být kvůli své situaci v krajině teplejší nebo chladnější než zbytek nemovitosti. Když mi školka řekla, abych umístil svoji čertovku blízko domu, doporučil místo poblíž domu, protože se jedná o mikroklima - oblast, která bude pravděpodobně teplejší a více chráněna před mrazivým větrem než více otevřených oblastí nemovitosti.\nPokud rozumíte teorii, která stojí za vytvořením mikroklima, můžete často podvádět a pěstovat rostliny, které jsou ve vaší zóně obvykle jemné. Možná budete dokonce schopni pěstovat rostliny, které potřebují o něco chladnější, než přirozeně poskytuje vaše klima.\nČtyři podmínky, které vám mohou pomoci vytvořit mikroklima ve vašem dvoře:\ndistribuce vlhkosti a\nVysvětlím si něco o každém z nich a uvedu několik návrhů, jak je můžete využít k rozšíření rozsahu rostlin, které můžete pěstovat. Ať sousedé mají závist v zóně - ať vám budou závidět!\nVíme to o venkovních teplotách, ale až příliš zřídka přemýšlíme o tom, co to znamená z hlediska rostlin, které můžeme pěstovat. Klíčovou skutečností je, že když teploměr říká, že je to 90 stupňů venku, je to 90 stupňů na teploměru. To však neznamená, že je na dvorku 90 stupňů. Vezměte ten teploměr na temné místo a podívejte se, co to říká. Stinná místa téměř vždy mají nižší teploty.\nTaké víme, že horký vzduch stoupá - ale obvykle o tom přemýšlíme pouze z hlediska vnitřního tepla a balónků. Ale platí to také venku. Pokud se vaše země svahy, stejně jako moje, pak, pokud jste nesli, že teploměr kolem dvora, zjistíte, že čím vyšší vzestup teplejší teplota. Teplota v dolech a údolích je mírně chladnější.\nLekce je jasná - čím je rostlina něžnější, tím vyšší musí být a čím více slunce nebo odraženého tepla potřebuje. Vložte ji do země - pravděpodobně do mrazové kapsy - a posíláte ji do zkázy.\nTeplota, a tedy mikroklima, je také ovlivněna množstvím slunečního světla, které oblast dostává. Oblasti, které mají málo nebo žádné slunce, bývají chladnější než oblasti, které dostávají velké množství slunce. Množství slunce, které oblast dostává, může ovlivnit mnoho faktorů, včetně následujících.\ndokonce i tam, kde zaparkujete auto\nStínované oblasti jsou nejen trvale chladnější než jejich dobře osvětlené protějšky - mají sklon zadržovat vlhkost po delší dobu.\nNěkteré z těchto prvků vytvářejí sezónně různá množství odstínu. Stromy ztrácejí listy a najednou se oblast dostane více světla, než tomu bylo v létě. To je důvod, proč můžeme zasadit jarní cibulky do místa ve stínu stromů - kvetou dříve, než stromy vyjdou ven.\nV zimě jsou stíny delší a dny jsou kratší, protože úhel slunce je nižší (asi 30 stupňů) než v létě, když je ve vyšším úhlu asi 75 stupňů.\nTo vše znamená, že jsme schopni vyvodit některé závěry, když vezmeme v úvahu tyto faktory, jako například to, že svahy, které směřují na jih nebo jihozápad, jsou teplejší než svahy na sever nebo severovýchod. Je to proto, že dostávají slunce nejpříměji - ale zůstávají v teple, protože, jak jsme viděli výše, stoupá teplo, zatímco chladnější vzduch doslova klesá po svahu a usazuje se v nejnižším bodě.\nStěny vedoucí na východ nebo na západ odrážejí teplo a světlo směrem k jejich jižním stranám, což znamená, že vytvářejí stín na svých severních stranách. Strana s nejsvětlejším je teplejší. Ve své vlastní zahradě mám starou kamennou zeď se zbytky bílého vápna, která odráží sluneční světlo a teplo v létě. Ve skutečnosti to bylo příliš horké na jednoduchost růží, které jsem tam zasadil. Naproti tomu čelní postel nemá kamennou zeď - a stejné rostliny vypadají šťastněji.\nKamenná zeď orientovaná na jih, která během dne absorbuje teplo a světlo slunce a poté ji v noci pomalu uvolňuje. Pokud je tato stejná oblast chráněna před větry, může být ve skutečnosti mikroklima o 8 až 10 stupňů vyšší než na jiných místech ve vašem dvoře!\nNaopak rostliny, které v příliš horkém létě mizí, mohou šťastně přežít ve stinnějším místě s větší vlhkostí a mírně tlumivější půdou.\nMůžete manipulovat s množstvím světla a zahříváním, které může zeď vytvořit, s barvami, které na nich používáte. Pamatujte, že bílá odráží teplo v rostlinách, zatímco černá absorbuje teplo. Pokud mi nevěříte, zkuste v létě nosit jednu černou a jednu bílou ponožku a řekněte mi, která z nich je nejžhavější.\nJedním ze způsobů, jak vytvořit chladné mikroklima pro léto, je dát stínové stromy na jižní stranu vašeho majetku. Tím se sníží množství tepla, které získáváme ze slunce. Pokud chcete více tepla, ujistěte se, že mezi vašimi rostlinami milujícími teplo a sluncem nejsou žádné stromy, budovy atd.\nČím více máte zpevněnou plochu - zejména se světlou dlažbou - tím více tepla se odráží. Snížení dlažby a přidání více trávy nebo více rostlin pomůže snížit teplotu.\nVoda také ovlivňuje množství tepla nebo chladu v oblasti. Vzpomínám si, že jsem byl ochablý, když jsem zjistil, že Anchorage na Aljašce mělo počasí stejně teplé nebo teplejší než moje Pennsylvánská zahrada. Nebo ten Boston, který je severně ode mě, byl také teplejší zónou. Rozdíl je částečně způsoben přítomností obrovských vodních útvarů poblíž - oceánů, v těchto případech. Ale i malý rybník může do určité míry ovlivnit teplotu části zahrady. Rybník nebo jezero vysílá vlhkost do vzduchu. Tato vodní pára působí jako miniaturní skleníkový efekt, protože zachycuje infračervené záření odrážející se od Země. Dokud je pak ve vzduchu pára, dostáváme ty odrazené infračervené paprsky. SO vzduch, který přijímá vlhkost z vašeho jezírka, doslova zachycuje teplo… Rostliny poblíž vašeho jezírka si tedy během dne užijí nějakou zvláštní vlhkost - a pokud se vám tento teploměr opět dostane, můžete zjistit, že během dne jsou teploty teplejší. To vysvětluje, proč jsem schopen pěstovat kala lilie (údajně v mé oblasti otužilé) vedle mého velkého rybníka, aniž bych je na podzim kopal. Zůstávají po celý rok v zemi a věrně kvetou každé léto bez ochrany kromě svého domku u rybníka.\nRostliny samy také uvolňují vlhkost ve vzduchu. Ve vaší zahradě to můžete využít tím, že umístíte rostliny odolné vůči suchu na okraj skupiny a ty, které potřebují vyšší vlhkost, do středu postele. Tímto způsobem budou rostliny, které potřebují více vlhkosti, těžit z rostlin, které uvolňují rostliny odolnější vůči suchu, které ji obklopují.\nCirkulace vzduchu Pamatujte, co jsem řekl dříve o stoupání horkého vzduchu. Opak je také pravdou - studený vzduch klesá. Podívej se kolem dvora brzy na podzim nebo na jaře ráno a uvidíš, které oblasti mají na trávníku mráz. Jsou to pravděpodobně všechny deprese v zemi. Náš dvůr není nikde v rovině, takže je snadné vidět, že všude, kde se svažuje zem, máme mráz - zatímco vysoké body jsou zcela jasné. Lekce je tedy jasná - rostliny, které potřebují teplo, patří na vyšší půdu než rostliny, které upřednostňují chlad.\nVítr je dalším faktorem, který ovlivňuje mikroklima. Rostliny, které jsou chráněny před zimním větrem, přežívají lépe než ty, které jsou právě tam a dostávají je najevo. Mírně něžné rostliny tedy potřebují co nejvíce ochrany před větrem.\nPokud potřebujete vytvořit oblast, která je bezpečná pro něžné rostliny, umístěte stromy nebo keře do oblastí s vysokým větrem. Rostu bambus, který je údajně jen okrajově otužilý v zóně 7 a je docela šťastný v mé zóně 6 zahrady... pěstuji ho mezi kamennou zdí a živým plotem vysokých stálezelených stromů - a je vysazen v nejvyšší výšce na můj majetek. Vzkvétá pro mě kvůli ochraně před větrem, teplu a světlu odrazenému od kamenné zdi.\nVěnujte pozornost těmto faktorům a pravděpodobně na vašem dvoře najdete malá bezpečná místa, která vám umožní pěstovat rostliny, které jste zvykli závidět na dvoře souseda.\nCarol je zahradní spisovatelka a profesorka v severovýchodní Pensylvánii. Spravuje sekci Zahradnictví Suite 101.com, kde také píše sloupec Prakticky zahradničení.\nJak zabránit napadení domácím pavoukem černé vdovy\nJak sklízet okřehku\nKdy zasadit Pole Beans ve East Tennessee?\nJak si vyrobit repelent zahradní veverky


Křest benefičního EP Bez hranic - Kung-Fu Girlz, Burning Steps a další | MightySounds\nKřest benefičního EP Bez hranic – Kung-Fu Girlz, Burning Steps a další\nDatum 22. 02. 2018\nZveme vás na křest benefičního split EP Bez Hranic kapel Kung-Fu Girlz a Burning Steps. Mejdan se odehraje ve čtvrtek 22.února v klubu Underdogs, který najdete dole v Eternii na Smíchově. Na koncertě vystoupí:\nKUNG-FU GIRLZ (Praha)\nKFG zní trochu jako kdybyste smíchali starej britskej i US punk a hc a přidali trochu Oi! a nasraný politický angažovanosti. Kung-Fu Holky už to spolu táhnou pěknejch pár let a na spadnutí je kromě právě křtěnýho splitka i nová deska, tak se těšte na nový fláky!\nBURNING STEPS (Most)\nBS míchaj melodickej punk rock a vzteklej hardcore ovlivněnej životem v rodným špinavým Mostě už přes 10 let. Taky momentálně makaj na nový desce, která by měla vyjít do léta, takže hrozí nebezpečí novejch songů v setlistu!\nDneska už bezmála legenda pražskýho punkovýho podsvětí, která před 10 lety kralovala hardcore punkovejm i crustovejm pódiím. Dneska už se dávaj dohromady jenom pro hodně výjimečný příležitosti, tak si tuhle apokalyptickou smršť nenechte ujít!\nMladá krev z jihu Loosers rozhodně stojí za pozornost. Ať už ze super desky, která vyšla loni nebo z živejch koncertů je slyšet trochu nádech starýho českýho politickýho hardcoru, energie je ale čerstvá a kurevsky to šlape. Rozhodně je nezmeškejte!\nCo vlastně je EP Bez Hranic podle samotných autorů projektu?\n„Bez Hranic je společný benefiční projekt kapel Kung-Fu Girlz a Burning Steps a labelu La Bestia Records v podobě split EP, které vyjde za podpory festivalu Mighty Sounds na sedmipalcovém vinylu 22. února 2018. Každá kapela přispěla dvěma coververzemi písní starších českých punkových a hardcorových kapel. Písně kromě subkulturního prostředí spojuje především protiválečná tématika.\nCílem projektu je podpořit organizaci Lékaři bez hranic, která se věnuje lékařské i jiné humanitární pomoci oblastem postiženým válečnými konflikty, živelnými pohromami nebo například epidemiemi po celém světě.\nLBH jsou jednou z nejsympatičtějších organizací tohoto typu nejen kvůli činnosti samotných lékařů, která je v mnoha případech nebezpečná a hraničí s hrdinstvím. Férový je i jejich přístup k finančním darům. Ty neberou od ideologicky závadných subjektů nebo firem, které se svým jednáním přímo nebo nepřímo podílí na samotném problému (zbrojařský průmysl, tabákové koncerny atd.).\nPunk a hardcore se často honosí svým sociálně politickým přesahem. Benefity na podobné účely nejsou v rámci subkultury žádnou výjimkou. Podobně zaměřený projekt ve vztahu k Lékařům bez hranic tu ale podle nás chyběl. Spojení protiválečných songů starých punk/hc kapel s novým provedením a benefitem na dobrou věc nám přišlo jako dobrá příležitost připomenout si pozitivní a konstruktivní rebelii, která byla součástí punku odjakživa a která se podle našeho názoru poslední dobou trochu vytrácí.\nFB event: https://www.facebook.com/events/197423537493527/\nKde a kdy: čtvrtek 22. února 2018, Underdogs‘ Eternia, Nádražní 3, Praha 5