Soukromé Šlapky Ústní S Kondomem\nčervenec Ako sa dá spoznať naozajstnť šlapka??? Na púšti ti dá aj za hrsť ústech, několik hodin v žaludku a několik měsíců na bokách > (Dior) >. kondom píše: jirpo,ty jsi vůl-no pokud tam byl,tak ho poznají,na to přece nepořebují kamery a fotáky,když Holčičko-špína je každá šlapka která šuká za prachy. Prosím, chápejte mě, že chráním své soukromí a nechci mít problémy jak soukromé, tak i v práci. Svá ústa si vyplachuji před i po antibakteriální ústní vodou. Sperma v ústech. Čtenářka: „Milé Ptají se na ulici jedné ženy při výzkumu, jaký má názor na kondomy. Její odpověď: „Mně Chlápek říká šlapce ve veřejném domě: „Prosím, stáhněte si kalhotky!” Pak si ji Soukromí» SPŘÁTELENÉ WEBY.\nSoukromé šlapky ústní s kondomem -\nNa chalupě, nahoře ve Strání, má na víkend vždy všechno dokonale připraveno. Tedy ty ženský okolo Adamce. A víte, co byl největší problém?\n: Soukromé šlapky ústní s kondomem\nSoukromé šlapky ústní s kondomem Vlastnil malý podnik se dvanácti zaměstnanci, zabývající se obchodováním a rozvozem potravin. Babička už to nevydrží, svlékne se, klekne na všechny čtyři a řekne: Pánové, nikdo není dokonalý Od té doby rodiče žijí jen ve společném bytě. Pohlédla na zápěstí — sedm hodin. Vylítne na ní a zahuláká: Co myslíš, bylo to ode mě správné a spravedlivé?\nCvrlikání eskorty sex Zakázáno soukromý doprovod kouření\nSPRCHA ESKORTY TLUSTÝ Tam ho napadli a zmlátili dva chlápkové, ze kterých sa vyklubal jeden policajt městské policie a jeden cestovat erotický kohoutek sígr. A čím mi to vyhrožuješ? The new leader of China. Nerada by v pondělí v práci vypadala jak po divokém manželském dělení majetku. Momentálně sa živí tím, že dělá Olinovi gorilu, protože fitko sotva vydělá na svůj provoz. Není to jen tak někdo, protože i Olin ho skoro vždycky poslechne! Žena má starosti o budoucnost, dokud se nevdá.\nSoukromé šlapky ústní s kondomem Děkuji za to svému kamarádovi a jeho památné větě: Můžete si ji ověřit na každé stránce komiksu: Manžel webová stránka bdsm kouření na to dívá a ptá se, proč je odřezává. Chceš-li ho získat, musíš se mu věnovat, překvapovat ho a sdílet s ním zážitky, pomaloučku si ho strouhat k podobě jakou chceš. Musel jsem odvést krávu k býkovi. Domácí vinotéku zaplněnou láhvemi se skvělými značkami vín, v baru pestrá nabídka ostrého alkoholu a likérů, ve sklepě několik přepravek s plzeňským a lednice i mrazák jsou naplněny tak, že se skoro nedají zavřít. Její malý syn přijde neočekávaně domů, uvidí milence s matkou a tak se schová do skříně a sleduje.\nSoukromé šlapky ústní s kondomem Nalézt povídat si cum\nse povalují flašky se všemožným alkoholem a dle mého posudku jsou na cestě i šlapky. prostitutkou v jeho ložnici, zabavenými kondomy, nebo náhlým a nečekaným . Blond vlasy, které jí dosahují do půl pasu jí vlají kolem těla a v ústech má dva Pracovní místa · Tisk · Podmínky · Soukromí · Pomoc; © Wattpad. Sperma v ústech. Čtenářka: „Milé Ptají se na ulici jedné ženy při výzkumu, jaký má názor na kondomy. Její odpověď: „Mně Chlápek říká šlapce ve veřejném domě: „Prosím, stáhněte si kalhotky!” Pak si ji Soukromí» SPŘÁTELENÉ WEBY. kondenzovat, kondenzovat se, kondice, kondom, souhrnný, soukolí, soukromé vlastnictví, soukromě, šlamastyka, šlapadlo, šlapat, šlapka, šlechetnost . úspěšný, ústav, ústní, ústraní, ústroj, ústupný.\nby soukromé šlapky ústní s kondomem\n1 thoughts on “Soukromé šlapky ústní s kondomem”\nsoukromé šlapky ústní s kondomem says:\nCestovat chinese tvář\nVysoký konec latinský kočička


Webinář: Jak předcházet agresi ve školním prostředí | ČOSIV\ndomů / blog / Webinář: Jak předcházet agresi ve školním prostředí\n07 Bře 7.3.2022\nČOSIV pořádá další webinář s názvem: Jak předcházet agresi ve školním prostředí – jak na ni reagovat, jak s ní pracovat následně. Je určen učitelům MŠ a ZŠ, kteří díky němu získají praktické tipy, jak dobře zvládnout vyostřené situace.\nJak mám reagovat, když na mě druhý člověk slovně útočí?\nJak můj vnitřní stav souvisí s tím, jak se druhý člověk zachová?\nCo to znamená, že se ve chvíli agrese nacházím v tělově emočním poli?\nProč někdy reaguji tak, že sám sebe nepoznávám?\nNa co se mám zaměřit, chci-li předejít agresi druhého člověka?\nJak se mám zachovat v situaci, kdy se dítě vzteky válí na zemi, bouchá druhé děti nebo ubližuje samo sobě?\nJak mám zareagovat, když dítě použije invektivu či vulgarismus?\nJak mám jednat s agresivním rodičem?\nWebinář se uskuteční v pondělí 21. 3. 2022 od 14:00-17:00.\nWebinář proběhne na platformě ZOOM.\nNa webinář se přihlásíte prostřednictvím platby na tomto odkazu. Pro uplatnění studentské ceny vložte při platbě do kolonky „Kód kupónu“ kód ve tvaru studentDzd a potvrďte tlačítkem „Použít kupón“.\ntřetím rokem absolvuje odborný výcvik v oblasti podpory duševního zdraví dětí a pedagogů, který poskytuje ČOSIV ve spolupráci s Norským centrem Østbytunet\nje lektorka, terapeutka, krizová interventka\npracuje s lidmi v krajních životních situacích i s těmi, co se touží dále rozvíjet\nabsolvovala 5letý sebezkušenostní výcvik v systematickém přístupu k psychoterapii\nje certifikována např. v poradenství pro pozůstalé, v telefonické krizové intervenci či v práci s traumatizovanými klienty\nmá bohatou praxi z oblasti sociální péče a služeb – přímá péče, zavádění standardů kvality, práce pro hospicové občanské sdružení Cesty domů\npřispívá na blog Laskavá všednost a s kolegou tvoří podcast Hovorna\nWebinář: Jak se společně s dítětem připravit na vstup do školy


Vězni v Ruzyni jsou svědomitými voliči, letos se jich k urnám chystají dvě třetiny - Pražský patriot\nVězni v Ruzyni jsou svědomitými voliči, letos se jich k urnám chystají dvě třetiny\n17. října 2017 11:48\nV pražské ruzyňské věznici se chystá volit poslance 525 z celkového počtu 797 vězňů. Na dotaz ČTK to dnes uvedl mluvčí zařízení Dušan Hájek. Podle statistik Vězeňské služby měli právě v Ruzyni při posledních volbách do Sněmovny vůbec nejvyšší volební účast ze všech věznic: 53,4 procenta. Celkově v Česku před čtyřmi lety volilo 36,3 procenta oprávněných vězňů, což představovalo 5425 lidí.\n„Volby budou v místnosti k tomu určené za přítomnosti volební komise," popsal Hájek. Počet vězňů, kteří reálně odvolí, bývá tradičně nižší než počet těch, kteří předtím projeví zájem o zapsání do seznamu voličů.\nMluvčí Vězeňské služby Petra Kučerová připomněla, že volit do Sněmovny může vězeň, který je občanem ČR a který alespoň druhý den voleb dosáhne 18 let věku. V českých věznicích je aktuálně 22 475 odsouzených a vazebně stíhaných, z toho však 1864 cizinců a 89 mladistvých. „Kolik oprávněných vězňů nakonec odvolí, budeme vědět samozřejmě až po volbách," podotkla.\nVolby se konají v místnostech, kde na vězně čeká přenosná urna a volební okrsková komise z příslušného obecního úřadu. Například ve Stráži pod Ralskem využívají soudní místnost umístěnou ve vězeňském areálu.\nVe věznicích se bude tradičně volit především v pátek odpoledne, v některých zařízeních pak i v sobotu dopoledne. Při hlasování se vězni musí stejně jako ostatní voliči prokázat platným občanským průkazem nebo cestovním pasem. Osobní doklady mají uložené na správním oddělení věznice, které jim je předá před volební komisí, a poté je od nich převezme nazpět.


Přepis projevu Matky Terezy koloval mezi lidmi jako samizdat, vzpomíná na své setkání s budoucí světicí brněnský věřící | Rozhlas\nPapež František tento týden podepsal dekret pro kanonizaci Matky Terezy. Prohlášena za svatou bude 4. září tohoto roku. To je téměř 22 let poté, co jako tehdy čtyřiasedmdesátiletá řeholnice poprvé vkročila na československou půdu. Na setkání s věřícími dorazila i do brněnského kostela Nanebevzetí Panny Marie, jehož průběh pečlivě zaznamenal Karel Pažourek.\n„Prosme naši paní, aby s námi byla v této době modlitby a lásky. Marie, matko Ježíšova, dej nám tvé srdce, tak krásné, a tak čisté…“ Takto Matka Tereza promlouvala 10. 11. 1984 v Brně k věřícím. Za to, že se záznam jejího projevu dochoval, vděčíme dobrovolné iniciativě jednotlivce. Vzácnou návštěvu tehdy Karel Pažourek dokumentoval, jak jen to šlo.\n„Máme před sebou fotografii, kterou považuji za svou životní fotografii, měl jsem velkou čest a velké štěstí, že jsem mohl vyfotografovat Matku Terezu v jezuitském kostele,“ ukazuje jeden z nynějších členů fotografického sdružení Člověk a víra. „Podívejte se třeba na tyhle sandály, o kterých se říká, že je nosila snad polovinu svého života. Bylo 10. listopadu a ona kromě svého lehkého sárí a svetru měla ty sandály, které byly populární po celém světě.“\nNejen na typické odění Matky Terezy se tehdy přišel podívat doslova plný kostel. Šeptanda o jejím příjezdu zafungovala podle pana Pažourka skvěle: „To byla taková skoro utajená akce. Nebylo tak moc žádoucí, aby se o ní příliš vědělo. Den před tím a celou noc si lidé po celé diecézi telefonovali, že tady bude Matka Tereza, a tak tady bylo strašně moc lidí z celého Jihomoravského kraje.“\nMatka Tereza tehdy měla dvacetiminutovou řeč. „To vlastně bylo takové vybídnutí, aby se lidé starali o ty, kteří jsou ještě chudší, než jsme my sami. Ona tam vzpomenula ponaučení o milosrdném samaritánovi. Ta otázka je – kdo je můj bližní? Tak to je ten chudý, kterému je třeba pomoci,“ popisuje Karel Pažourek, který doteď schovává také celý jeho přepis.\n„Proslov jsme natočili na kazetový magneťák. Můj syn měl tehdy šestnáct let, tak jsem ho pověřil, aby našel nějaký reproduktor a k němu to položil – a buď se to nahraje, nebo ne. Baterie vydržely celou dobu. A později se to dostalo mezi lidi a nějaká dobrá duše to přepsala, a text chodil po celé diecézi. To zajímalo spoustu lidí, policajtů tehdejší státní bezpečnosti, kteří si některé lidi, kteří tohleto vlastnili, předvolávali a vyslýchaly je proč, jak a kdy. Takže to, co držíme v ruce, je samizdat, jak se sluší a patří,“ vzpomíná muž a šustí zažloutlým papírem. Připomíná setkání s osobností s nevídanou vnitřní energií.\n„Bylo to vidět z ní, že skutečně ta její zásluha o nemocné, a to její velké pracovní nasazení, a ten její odchod z pohodlného života do takové skutečné světské dřiny, že to vyžadovalo velikou oběť a veliké duševní přesvědčení o tom, že dělá ostatním lidem dobře. A bylo to z ní skutečně cítit,“ uzavírá Karel Pažourek. Matka Tereza navštívila Československo celkem třikrát, a to ve zmíněném roce 1984, 1990 a naposledy v roce 1992.


Sucho, nebo kalení vody?\nUveřejněno dne 25 října 2016 000 16:40\nRenáta Kadlecová z České geologické služby v říjnovém čísle časopisu Vesmír uvádí: „Naši předchůdci hodnotili zdroje a zásoby podzemních vod v Čechách naposledy před více než dvaceti lety. V období 2010 až 2016 jsme na ně navázali. Zjistili jsme, že obě hodnocená období jsou srážkově více méně stejná. … Výsledkem je zjištění, že ve většině sledovaných míst je podzemní vody dostatek. … V 34 rajónech neodebíráme ani polovinu využitelných zdrojů, v 10 do tří čtvrtin, v 11 je rovnováha mezi odběry a doplňováním zásob a pouze v jednom rajónu by při zvýšení odběrů hrozilo přečerpání.“\nOvšem spotřeba vody v ČR neustále klesá…


Návod k použití ROWENTA DE 53 - 1 názory na ROWENTA DE 53 Objevte testy, hodnocení a srovnávání s ROWENTA DE 53.\nDiplotop - porovnání produktů - shromažďuje ROWENTA DE 53 uživatelé názory, testů a zkoušek.Díky rozsáhlé databázi, 1 stanovisky pro ROWENTA DE 53, Diplotop porovnává ROWENTA DE 53 se jeho konkurenty s cílem nalézt nejlepší.\nStáhněte si uživatelský manuál nebo příručku k ROWENTA DE 53.\nVšechny referenční čísla ROWENTA\nNejoblíbenější produkty ROWENTA\nStanovisko ze dne ROWENTA DE 53\nUživatelé shledávají ROWENTA DE 53 mnohem hůře použitelnější, než jeho konkurenty.Hodnotí jej vysoce pro jeho spolehlivost a solidnost., A existuje mnoho z nich, kteří mají stejný názor. Pokud se chcete ujistit, že ROWENTA DE 53 je řešením vašich problémů, můžete pomoci dalším uživatelům Diplofix.\nJeho uživatelé jej shledávají docela efektivní., Navíc, většina z nich má stejný názor Shledají, že je to velmi levné Zjistíte si odpovědi na všechny vaše otázky, týkající se ROWENTA DE 53 v uživatelské příručce (informace, specifikace, bezpečnostní poradenství, velikost, příslušenství, atd.)\nJe DE 53 snadné používat?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud ROWENTA DE 53 je velmi uživatelsky příjemný.\nJe DE 53 vysoce účinný?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud je ROWENTA DE 53 ve svém oboru: nejlépe na technické úrovni, nabízí nejlepší kvalitu, nebo nabízí největší škálu možností.\nJe DE 53 spolehlivý, solidní?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10 pokud si myslíte, že ROWENTA DE 53 je solidní produkt, který bude fungovat dlouho, než se poškodí.\nJe DE 53 dobrá hodnota za dané peníze?\n1 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud si myslíte, že ROWENTA DE 53 opravdu není drahý s ohledem na jeho vlastnosti.


Arakainu rozehřeje publikum Ascendancy - Žďárský deník\nArakainu rozehřeje publikum Ascendancy\nPolná -Předkapela se dnes na Vysočině ukáže vůbec poprvé. Vystupovala už i s populárním zpěvákem Blaze Bayleym ze skupiny Iron Maiden.\nSkupina Arakain.Foto: DENÍK archiv\nUž zítra roztančí sál kulturního domu v Polné známá skupina Arakain. Než se však Arakain ukáže na pódiu, rozpálí publikum svými drsnými hity oblíbená kapela Ascendancy. Famózní hudební „nálož“ odstartuje ve dvacet dvacet hodin.\nS Arakainem se tato formace neukáže na pódiu poprvé. „Už jsme s nimi jednou hráli na festivalu. Ale tak velkolepou akci, jakou je vystoupit s nimi na celých sedmadvaceti vystoupeních, to tu ještě nebylo,“ nechal se slyšet manažer Ascendancy Pavel Vaculík.\nSkupina Ascendancy je česká progresivní power metalová kapela. Funguje od začátku roku 2009. Přitom za svou krátkou kariéru stihla poměrně velké množství úspěchů. Kromě vystoupení na různých přehlídkách a festivalech se může také pochlubit představením s německou kapelou Equilibrium či účast na koncertu někdejšího zpěváka skupiny Iron Maiden Blaze Bayleyho.\nZ propagačního kompaktu kapely se nyní hrají dva hity v rádiích. Slyšet je její příznivci mohli celkem na patnácti stanicích.\n„Za naším úspěchem je hodně práce. Nejen na muzice jako takové, ale také na managementu. Což znamená obepisování médií a snaha se všemožně prosadit. Protože dneska nikdo na nikoho nečeká, takže se ta kapela musí sama snažit, aby se o ní vědělo,“ tvrdí Vaculík.\nPodle něj skupina slaví úspěchy zejména díky tomu, že vydání prvního malého alba s pěti písněmi zaregistrovalo pozitivní reakce jak u recenzentů, tak u posluchačů. „Po tom, co jsme vydali první EP, se nám dostalo poměrně velké a kladné odezvy. Myslím si, že to je jeden z důvodů, že se na nás lidi nedívají jako na jednu z mnoha kapel, ale na seskupení, které si něco dokázalo vydobýt a za něco stojí,“ dodal Vaculík.\nNa Vysočinu se Ascendancy podívají úplně poprvé. „Doteď jsme vystupovali spíše na jiných místech, ale do Polné se už teď moc těšíme,“ dodal manažer.\nAscendancy tvoří pět členů – Libor Kukula, Ivan Jakubo, Sabina Břeská, Oldřich „Olsson“ Sušil a Ivo Pluháček.


Review: Okřídlená duše - Knižní výsos\nSérie: Hřbitovní královna #1\nNemusí se nám to líbit, ale přesto je skutečností, že duchové jsou součástí našeho světa. Nejsou vždy vidět, ale jsou tady s námi a protože nám závidí život, živí se na nás jako parazité. V tomto světě nemají žádnou moc, ale existují i silnější duchové, kteří dokážou do našeho života zasahovat. Rozbíjet sklo, vyvolávat závratě a dokonce i nabádat k vraždě.\nAmelie má s nadpřirozenými bytostmi velice dobré zkušenosti. Již od dětství vidí duchy a i když ji jako malou tato stvoření děsila, nyní se věnuje restaurátorství hřbitovů a vidět zemřelé se pro ni stalo jakousi rutinou. Její práce ji jednoho dne zavede na velice starý a zanedbaný hřbitov Dubový háj, jehož návštěva a obnova změní Amélii život od základu. Na hřbitově se totiž našlo tělo mladé ženy, kterou někdo zabil a vložil do hrobu v domnění, že vše zůstane tajemstvím. Améliina práce stojí a vyšetřování postupuje velice pomalu. Vše se ale ještě více zamotá v okamžiku, kdy se na hřbitově najde další tělo. Zde se již určitě nejedná o náhodu a proto je Amelie do vyšetřování zapletená, neboť právě díky svým znalostem náhrobních znaků a epitafů je jediným člověk, který může pomoci. Během tohoto pátrání po vrahovi se seznamuje se záhadným detektivem Johnem Devlinem, ke kterému cítí jakousi přitažlivost, proti které stojí skutečnost, že tohoto muže pronásledují dva duchové. Její otec ji vždy říkal, že by se měla držet od lidí, kteří jsou spjati s duchy, co nejdále. Může mu věřit? Po nadcházejícím sledu událostí sama neví, zda může věřit sama sobě. Během svého pátrání se totiž dovídá mnohé z pohřbených tajemství, která by nikdy neměla být odhalena. V zájmu nejen Amelie, ale taktéž všech okolo ní.\nViděla jsem, jak se to schovává v šeru. Ať to bylo cokoliv, sledovalo mě to celou cestu až do beaufortského okresu. A nyní to dřepělo mezi stromy a dívalo se to na mě.\nDuchové jsou velice oblíbeným tématem a i když se něco takového objevuje docela často, každý z autorů si toto téma pojme podle sebe, protože neexistuje žádný podklad k tomu, jak vykreslit duchy a jejich chování. V mnohých případech jsou duchové většinou podlí, mstí se a snaží se odhalit svého vraha. Avšak v Okřídlené duši jsou duchové spíše parazity – přisají se na lidi a snaží se získat teplo života, o které přišli. Díky postupnému odhalování pravd se osud duchů spojuje a v průběhu čtení si uvědomíte, že duchové vlastně ani nejsou tak špatní, jak tomu je v podvědomí mnohá lidí. Autorka nám sice poskytla jeden z mnoha pohledů na toto téma, ale toto pojetí je netradiční a svým vlastním způsobem i zajímavé.\nV dnešní době existuje mnoho knih, které se zabývají duchařskou tématikou. Většina je vždy spojena s hororem a hlavním úkolem celé knihy je vyděsit svého čtenáře tak, že se bude bát spát v absolutní tmě. O něco takového ale v Okřídlené duši tak zcela nejde. Je asi jasné, že jako u všech příběhů, ve kterých figurují duchové, se i zde mohou objevit scény při kterých vám může běhat mráz po zádech, ale kromě tohoto dokázala Amanda Stevens spojit duchy s detektivní zápletkou a přitom příběh vsadila do záhadného a, o půlnoci strach nahánějícího, místa, jako je hřbitov. Místo, které samo o sobě není strašidelné, ale pokud v něm řádí sériový vrah, je vše povýšeno na novou úroveň, ve které se hraje doslova o život.\nOkřídlená duše vyniká mnohým – tím nejdůležitějším je ovšem samotné zpracování. Začátek knihy byl sice kritický, protože mi trvalo několik kapitol, než jsem se dokázal začíst, ale jakmile se příběh posunul dále, uvědomil jsem si, že na autorčin styl jsem si musel prostě a jen zvyknout. Až teď lze říci, že jsem si styl, kterým Amanda Stevens píše, oblíbil. Zbytečně neprotahuje nudné témata a raději se věnuje vyšetřování a temné a drsné atmosféře, kterou díky vystupujícím duchům a mrtvolám nalezených v hrobech dávno zesnulých buduje. I když věřím, že by šly některé věci rozvést více, tak nějak tuším, že to nejlepší si pro nás autorka nechala do dalších knih. Protože pokud atmosféru, která byla už v první knize pozvedne, tak se nám tady vyklube opravdový duchařský příběh plný tajemství a záhad!\n„Hrála jste si na hřbitově?“\n„Proč ne? Byl tam klid. A hřbitov byl nádherný – dokonalé malé království.“\n„By jste velice zvláštní žena.“\n„Já myslela, že jsem praktická.“\n„Zvláštní, ohromující a praktická.“\nJako vždy, i zde hraje důležitou roli taktéž samotná hrdinka. Amelie se nemůže zařadit mezi prostoduché hrdinky, které neustále odmítají svůj osud a když už se něco stane, litují svého rozhodnutí. Tato hrdinka je drsná, nebojácná a – jak je zvykem – taktéž velice zvědavá. Co jiného by se vlastně dalo čekat od někoho, kdo vidí duchy? Protože je kniha psána z pohledu Amelie, v průběhu celého příběhu můžeme sledovat její myšlenkové pochody, domněnky a různá vodítka, která by nás měla dovést k dopadení toho správného vraha. Stejně na tom jsou i další postavy, které na první pohled vypadají jednoduše, ale pro hlubším pohledu do jejich osobnosti si uvědomíte, že stejně jako normální lidé, i tyto postavy nejsou černobílé. Většina z nich skrývá nějaké to tajemství, které se snaží skrývat a neukazovat světu – nějaké strašáky ve skříni máme ale všichni, no ne?\nOkřídlená duše je tou správnou duchařskou knihou na temné večery při lampičce. Nejenom, že autorka vystavěla tajemnou atmosféru, ve které hrají hlavní úlohu nejen duchové, ale taktéž jakýsi záhadný sériový vrah, který zabíjí na potkání. Během čtení prožijete strach, který je často prokládán vtipnými scénami a samozřejmě i trochou té obavy o hlavní hrdinku. Tato paranormální detektivka je sice prvním díle nadějné série a je jasné, že jako u všech knih, i zde je rozjezd trochu pomalejší, ale pokud bude Amanda Stevens pokračovat tímto stylem, další díl bude dvojitou dávkou všeho, na co jsme v Okřídlené duši narazili.\nRodaw z Knihánkova 31. května 2014 19:48\nTahle knížka se mi hrozně moc líbila :-)\nBohužel jsem ji už dost zapomněla, takže si ji přečtu znovu! A pak k tomu připojím i další dva díly :)\nFilipskh 31. května 2014 19:53\nAni se ti nedivím! :)\nMusíš! Na další díly se taky už těším... Mamka má v plánu objednat druhou knihu, tak jsem zvědavý, jaké to bude! ;)


Nissan Ellure je lehce revoluční japonský sedan – DesignMag.cz\n30. prosince 2010 –– technika –– Jakub Sochor\nVůz svým zjevem evokuje čisté, bílé plátno, na něž ještě nebylo taženo štětcem. Tomuto dojmu napomáhá velmi lehce tvarovaný profil, jehož klidný povrch mírně zneklidňují linky, které, s výjimkou té nejvýraznější, volně plynou do ztracena.\nPoněkud netradičně jsme s popisem vnějšího designu začali v bočních partiích, přitom by bylo nemístné nezmínit příď a její dominantní tvarové prvky. Mezi ně patří bohatě tvarovaná maska chladiče, která se nachází na tradičním místě mezi světlomety. Již méně tradičně působí otvory v ní, jimž sekunduje silný chromovaný okraj, zpestřující příď.\nEvokuje-li barva a tvarosloví karosérie bílé malířské plátno, pak světlomety mohou připomenout letmou stopu citlivého, avšak zároveň rafinovaného tahu štětcem. Absence ochranných lišt po obvodu celé karosérie zvyšují optickou lehkost vozu a napoví o vzdušnosti kabiny. Ta je přístupná velkým vstupním vchodem a dveřmi, které se otevírají proto sobě a lze s nimi do široka manipulovat.\nInteriér představuje skloubení rafinovaného futurismu s citlivým přístupem ke komfortu. Ačkoli se to na první pohled nezdá, nebývá vždy zvykem, aby modernistická kabina, jejíž doménou bývá velmi často technicistní vzhled, vykazovala vizuální komfort. Zde tomuto dojmu napomáhá přítomnost bílé barvy, která zmíněné pokrokové tvary zklidňuje, zjemňuje a dodává jim nádech pokory, byť je vůz jako celek spíše neklidný a dynamický.\nPohon zajišťuje hybridní pohonný systém, tvořený čtyřválcem o objemu 2,5 litrů a elektrickou jednotkou o výkonu 25 kilowatt. Poháněna jsou přední kola.


Cestovatel o cestě přes Bajkal: Loučil jsem se se životem | Týden.cz\nCestovatel o cestě přes Bajkal: Loučil jsem se se životem\n27.03.2015 09:41 Rozhovor\nO mladoboleslavském cestovateli, jenž na kole dojel z České republiky až do Japonska a přejel napříč Severní Amerikou, jsme nedávno informovali v souvislosti s jeho další cestovatelskou ideou - přejet zamrzlé sibiřské jezero Bajkal na speciální tříkolce. I když Jan Žďánský tohoto cíle nedosáhl a sedmi set kilometrovou trasu nezdolal, zážitky z polární výpravy, které popsal on-line deníku TÝDEN.CZ stojí za to.\nHonzo, tvým dopravním prostředkem byla tříkolka vyrobená přímo pro tuto expedici, jak jsi s ní byl spokojený?\nSpokojený s tříkolkou jsem určitě byl a to nad moje očekávání. Na místě se totiž ukázalo, že byla schopna jezdit i extrémně naložená, což bylo důležitý, protože jsem měl s sebou hodně věcí, jídla a to "pár" kil bylo. Bohužel nikdo nemohl tušit, že hned ze začátku bude cesta pokrytá prašanem, který mě hodně brzdil. Takže hold to byla smůla a s tříkolkou to byl risk. V prašanu vám prostě nepojede nic.\nJak jsi sám řekl, s tříkolkou jsi neměl moc natrénováno, netkví neúspěch právě v tom?\nTo, že jsem na tříkolce neměl předem moc najeto je pravda. Prvním důvodem bylo pozdržení součástek při její stavbě na poště a druhým byla chřipka, která mě dostala do kolen těsně před odjezdem. Nicméně předem jsem přece jen něco málo najezdil a se strojem jsem se hodně rychle sžil. Takže chyba v nepřipravenosti, nebo vyloženě na straně tříkolky určitě nebyla. Byl to prostě pech! Za tu tříkolku vlastně děkuju bohu, protože původním plánem bylo, že pojedu na obyčejném horském kole a nedokážu si představit, jak bych kolo zapřáhnul a táhnul za sebou, což jsem s tříkolkou dělal po většinu času.\nJakou vzdálenost jsi na Bajkalu urazil?\nTuším, že jsem ujel něco kolem 150 kilometrů. Problém je v tom, že je to 150 kilometrů vzdušnou čarou, ale jelikož jsem se několikrát vracel a různě objížděl překážky, tak to bylo mnohem víc, nebál bych se říct, že i dvakrát tolik.\nKdyž říkáš, že si tříkolku po většinu času táhnul, kolik kilometrů si najel čistě v sedle?\nTak to bylo opravdu strašně málo. Přesně nevím, ale řekl bych tak 40 kilometrů. Čistého a hladkého ledu bylo strašně málo, a v podstatě jsem ho objevil až někdy sedmý den, s tím že to bylo kilometr jet po ledu, pak zase seskočit kvůli různým překážkám, pak se zase chvilku svést, zase půl kilometru táhnout a tak stále dokola (smích). Takže rozhodně to nebylo tak, že jsem objevil hladký led, naskočil do sedla a jel. To vůbec. Hlavně jsem neustále musel sledovat tloušťku ledu a trhliny v něm. Když jsem narazil na nějaký takový problém, musel jsem opět seskočit, prozkoumat, jak se věcí mají, pěšky si prohlídnou, kudy bude možný pokračovat a zase se vrátit. No a po takových krůčkách jsem postupoval pomaličku dopředu.\nZajímalo by mě, jak si měřil tloušťku ledu.\nTloušťku jsem kontroloval podle prasklin, který byly většinou všude, a tam kde nebyly, jsem prostě zaklekl, odhrnul sníh a podle prasklinek v tom průsvitným ledu, jsem to nějak musel odhadnout. Myslím, že maximální tloušťka, kde jsem se pohyboval, byla tak padesát centimetrů, ale průměrně to bylo třicet. Nejslabší led, na kterej jsem si odvážil stoupnout, měl cca patnáct centimetrů, ale to už byly fakt vyloženě hnusný úseky, na kterejch jsem se nechtěl moc dlouho zdržovat, takže jsem to rychle přeběhl, kolo roztlačil a zmizel odtamtud.\nLetošní zima v Rusku ale nebyla ideální, vyskytovala se někde vyloženě otevřená voda, nebo byl pokryv ledu souvislý?\nUž dopředu jsem měl informace o místech, kde se sem tam tyhle nezamrzlý plochy měli vyskytovat, ale k těm jsem se já naštěstí moc nedostal, jelikož jsem jel po pravý straně břehu, kde to bylo v pohodě. Nicméně kolem toho údajně nejhoršího místa, kde měla otevřená voda být, jsem projížděl a těchto ploch si všimnul. Samozřejmě jsem to musel objet, ale pro zajímavost jsem se tam šel kousek podívat pěšky. Čistě vodní propast, do který bych mohl zahučet to ale nebyla, byl to takový čerstvý slaboučký led.\nTakže v kvalitě ledu by problém taky nebyl?\nTo určitě ne. Kdyby se nestalo to, co se stalo, tak bych stoprocentně pokračoval dál. Vždycky by se našla cesta, kudy bych tyhle horší, nebezpečnější místa objel.\nPo tom celodenním trápení, si se určitě těšil na odpočinek a na spánek. Takže jak se stanovalo na ledě?\nNo neměl jsem samozřejmě na výběr, takže jsem stanoval a spal přímo na ledě a musím říct, že ze začátku jsem toho fakt moc nenaspal. Důvodem nebyla ani tak zima, ale obrovské praskání ledu. Byly to fakt strašidelný zvuky, takže než jsem si na to alespoň trochu zvykl, se spaním to nebylo nic moc. Dokonce jsem vždycky během noci čtyřikrát až pětkrát cejtil, jak to cuklo se stanem a to už bylo hodně nepříjemný. Náročnost na psychiku to byla veliká.\nTo muselo být hodně nepříjemné. Probíhalo to tak celou noc?\nJak kdy, to bylo různý. Co si pamatuju, tak nejkritičtější noc byla ta třetí. Podle mě to bylo hlavně způsobený poklesem teploty, takže od nějakých sedmi hodin, kdy začalo zapadat slunce až do devíti, kdy se úplně setmělo, to vygradovalo a začalo to tlouct pořádně, přibližně do jedný hodiny. Pak se to trošku ustálilo.\nŘíkáš, že teplota ti ve spánku ani tak nebránila. Takže mráz nebyl tak hrozný?\nTen mráz je tam suchej, takže není tak vlezlej a nepříjemnej jako třeba u nás v Čechách. Navíc přes den bylo relativně celkem "teplo", takže když nefoukal vítr a hejbal jsem se, tak jsem byl normálně ve funkčním triku s šátkem na hlavě. Ve chvíli, kdy zapadlo slunce, se situace samozřejmě změnila. Kolik ale bylo stupňů přesně nevím, protože teploměr jsem si záměrně nevzal, jelikož je známo, že když víš jakej je mráz, začne ti bejt zima (smích). Nicméně podle informací, co jsem dostal od známých přes satelitní telefon, se teploty pohybovaly od minus pěti stupňů přes den, až do minus 25 stupňů v noci. Musím ale přiznat, že jednou mi zima byla strašná a nemohl jsem ze spacáku vystrčit ani nos. Musel jsem si navlíknout kuklu, protože se ten vzduch nedal ani dejchat.\nTo si nedokážu představit. Přinesly ti tyhle extrémní podmínky nějakou újmu na zdraví?\nNo měl jsem menší problém s prstama na nohou. Všichni si samozřejmě myslí, že mi tam umrzly, ale paradoxně byl problém v tom, že jsem byl neustále v záběru a šel jsem pořád hodně přes špičky, takže se mi proste otlačily prsty, který mám teď úplně černý. Uvidíme, jestli to nehty vydrží, a nebo "půjdou dolů".\nS tím obrovským výdejem energie narůstala určitě i spotřeba jídla. Jak si to měl se zásobami?\nS jídlem to bylo tak, že jsem měl zásoby na nějakých čtrnáct, maximálně osmnáct dní. Protože jsem od začátku postupoval žalostně pomalým způsobem, bylo mi v podstatě třetí den jasný, že mi jídlo stačit nebude. Začal jsem teda šetřit s domněním, že se tempo zrychlí a bude to v pohodě. Situace se ale nelepšila, takže po tejdnu mi bylo stoprocentně jasný, že budu muset doplnit zásoby na ostrově Olchon, kde se dá jídlo nakoupit. Čili jsem začal jíst zase na plno (smích).\nTeď k tomu nejhoršímu, co ukončilo tvojí expedici. Jak by si to popsal?\nMoji expedici v podstatě ukončilo zemětřesení. Nebylo to žádný silný zemětřesení. To vím jednak, protože na břehu o tom skoro nikdo nevěděl, a taky protože to nezaznamenala ani žádná světová síť. Nicméně ruská lokální sít to zaznamenala a to přesně v tom čase, který jsem uvedl. Přišlo to desátý den mojí výpravy kolem jedenácti hodin dopoledne a bylo to, jako kdy mi pod nohama projel vlak. Na tom ledě je to prostě něco úplně jinýho, to si nikdo nedokáže představit. Z ničeho nic začalo jezero dunět, praskat, klepat a mlátit a kousek ode mě, zhruba sto metrů k tomu protějšímu břehu, kam jsem chtěl jet, to otevřelo trhlinu jako blázen. Když hodinu na to přišel druhej takovej otřes, kterej otvíral další a další trhliny, bylo mi jasný, že musím odtamtud co nejrychleji pryč. V momentě kdy se tohle stalo, jsem byl sedm kilometrů od břehu a na břeh jsem utíkal dvě hodiny.\nMěl jsi strach o život?\nNeuvěřitelně! Stoprocentně jsem se v tý první chvíli o život bál a to úplně hrozně, protože seš sedm kilometrů od břehu a víc jak kilometr vody máš pod nohama s teplotou kolem minus deseti stupňů. Takže ve chvíli, kdyby se to pode mnou otevřelo a spadnul bych, tak je to pak otázka několika minut. Navíc je jasný, že na tomhle místě jsem byl celou dobu sám a pomoci by se mi nedostalo. Proto jsem musel bejt maximálně opatrnej.\nV tuhle chvíli ti bylo jasné, že expedici končíš? Nebo sis dělal ještě naděje?\nKdyž jsem po dvou hodinách doběhnul na břeh, respektive když jsem tam dotlačil tříkolku a konečně se zastavil a vydejchal, určitou dobu jsem přemýšlel co dál. Dopadlo to tak, že jsem si prostě řekl: Už je to fakt nanejvýš zbytečný, protože, tohle už bylo reálný nebezpečí a byla by to prostě blbost. Rozhodilo mě to na tolik, že už jsem tam prostě nechtěl bejt a bylo to podle mě správný rozhodnutí, kterýho nelituju. Hrdinů jsou plný hřbitovy!\nCítíš to jako zklamání?\nZklamání to určitě je. Měl jsem vymyšlenou cestu, která skončila úplně blbě, neodjel jsem ani půlku, trvalo to třetinu času a prostě jsem neudělal to, co jsem udělat chtěl. Čili to zklamání je velký, nicméně za tím svým rozhodnutím si rozhodně stojím. Co se týče výpravy celkově, je to pro mě obrovská zkušenost a nelituji toho.\nFoto: archív Jana Žďánského


Svatba bronzového olympionika Šloufa: Ženit se musel dvakrát! | Blesk sport\nSvatba bronzového olympionika Šloufa: Ženit se musel dvakrát!\n11. října 2021 • 15:12\nKajakář Radek Šlouf (26) na letošní rok bude dlouho vzpomínat. Poté, co se mu v Tokiu povedlo spolu s Josefem Dostálem vybojovat bronzovou medaili, teď přišla další důležitá chvíle. Postavil se před oltář se svou krásnou přítelkyní Lucií (29). A to dokonce hned dvakrát!\nRadek Šlouf se plánovanou veselkou netajil, naopak předem avizoval, že svatbu s přítelkyní Lucií po sezóně chystá. U velkého kroku pochopitelně nemohl chybět jeho deblový parťák Josef Dostál, jenž se s fanoušky v neděli podělil o fotku, na které je s novomanžely a svou přítelkyní Anežkou: „Všechno nejlepší do života parťáku! Snad vám to bude v manželství klapat!“ napsal k fotce.\nManželským svazkem se na sociálních sítích ale pochlubil i sám Šlouf, a to už před týdnem! Textem u obrázku zavtipkoval: „Všiml jste si někdo na pozvánce, »Budeme se JAKO brát«?“ a přidal hashtag »překvapení«.\nPozornému oku fanouška neuniklo, že obě fotky působí, že nebyly pořízeny ve stejný den. Záhadu Blesku objasnil sám bronzový olympionik. „30. září jsme byli oficiálně papírově oddáni pouze se svědky. 9.října byla svatba s hosty se vším všudy, i obřadem,“ popsal.\nDůvod, proč se novomanželé rozhodli mít svůj velký den hned dvakrát, je trochu kuriózní. „Kvůli volbám by nás v tento termín nemohly matrikářky oddat. Proto jsme zvolili tuto cestu,“ vysvětlil ženich, který si na druhou veselku oblékl coby člen Dukly uniformu.\nDostál si po boku Šloufa spravil chuť, společně na hrách v Tokiu vybojovali bronzovou medaili!\nPro velký krok si zamilovaný pár vybral hodně nabitý rok, a tak většina příprav zůstala na nevěstě. „Snažím se pomáhat, ale já nejsem moc na vymýšlení. Tak vždycky partnerce říkám: Když to vymyslíš, já to obvolám, nebo tam zajedu. Do toho řešíme nový byt, ale poslední týden už jsem říkal, že se potřebuju soustředit na závody. Teď to řeší sama a až se vrátím, budu zase pomáhat,“ vysvětlil kajakář pro Sport.cz.\nRadek i jeho partnerka se věnují kanoistice. Lucie také ještě donedávna studovala, a na její úspěchy byl bronzový medailista z Tokia patřičně hrdý.\nŠafářová promluvila o svatbě s Plekancem a ukázala snubák: Takhle jsem si to vysnila!\nTémata: blesksport, Tokio, Josef Dostál, svatba, Radek Šlouf\nHvězdě pro Tokio se zatoulala loď. Dostál: Jsme atypičtí, jsou to nervy\nCink o těžkém roce: Smůla? Z toho se vyspím. I tak to byla nejlepší sezona


Suzuki V-Strom 1000XT ABS: proud Véčkové energie | Motorkáři.cz\nÚvod sekce Články Suzuki V-Strom 1000XT ABS: proud Véčkové energie + Vložit článek Nápověda\nText: Martin Hakl | Foto: Roman Vlačiha | Zveřejněno: 21.1.2019 | Zobrazeno: 29 156x\nMotocykl s označením Suzuki DL1000 V-Strom spatřil světlo světa už v roce 2002 a odstartoval život jedné rodiny, která patří k nejprodávanějším strojů téhle značky. Po určité pauze, kdy V-Stromy zastupovala pouze šestsetpadesátka, přišel před pěti lety jeho nástupce, od té doby průběžně vylepšovaný a při své nedávné inovaci pro modelový ročník 2017 doplněný především o kombinovaný brzdový systém s „chytrým“ ABS. Bude V-Strom 1000XT ABS stejně úspěšný jako jeho předchůdce?\nVzhled a použitá technika\nV sedle Suzuki V-Strom 1000XT ABS\nS motocykly Suzuki jsem se při svém testování ještě nesetkal, ale s V-Stromy jsem už v kontaktu byl bezmála před deseti lety při enduroškole pořádané V-Strom klubem. Tyhle mašiny jsem do té doby pokládal za stroje, které se sice hodí na cestování, ale sportovní jízdě, nota bene v terénu, zkrátka moc nakloněné nejsou. Tam jsem ale zjistil, že a priori soudy zkrátka nefungují a tyhle litrové dvouválce se dovedou skvěle popasovat nejenom s ostrou jízdou na asfaltu, ale jsou schopné i velmi svižné jízdy v terénu. Tyhle dvě skutečnosti zapříčinily to, že právě nová Suzuki V-Strom 1000XT ABS pro mne byla jednou z nejočekávanějších testovaček letošní sezóny.\nNejprve se zastavím u pojmenování, které jsem použil v názvu – „proudu Véčkové energie“. Právě takhle lze totiž vnímat označení tohoto stroje, který nezvykle využívá německého slova Strom (proud, tok, řeka, veletok), ale zde jej můžeme chápat jako tok energie. Písmeno V je jasné – označuje koncepci užívaného motoru. Na první pohled mě V-Strom nejvíc zaujal svým barevným laděním, protože výrazná žluto-černá kombinace mi připomínala rozzuřeného sršně, nebo spíš\nV-osu. Vzhled rozhodně nikoho nemůže nechat chladným. Buďto jím jste zcela nadšeni, nebo naopak rozčarováni. Tahle výrazná kombinace bude určitě skvělá pro divokou mladou krev, ale já už bohužel pár let nejsem nevybouřený mladík a raději bych sáhnul po jakékoliv z dalších tří barevných variant - černé, stříbrné nebo bílé. Jsem si ale jistý, že se najde určitě velké množství lidí, kteří naopak dají žluto-černé kombinaci palec nahoru!\nDesign nové generace V-Stromu spíš nežli z jeho předchůdce vychází ze značkového sourozence DR Big, se kterým ho spojují boční křivky a hlavně mohutný zobák nad předním kolem. Nad ním trůní jednodílný eliptický světlomet tvarem připomínající silniční modely GSX-R a ochranný štít, polohovatelný do tří úhlů nastavení. Na přední část kapotáže navazují boční plasty, které slouží i jako ochrana chladiče, a dvacetilitrová palivová nádrž. Také potah sedla využívá stejnou barevnou kombinaci jako zbytek stroje. Trošku mám obavy o to, jak bude žlutá část vypadat po pár letech provozu. Prostor pod sedlem patří k těm skromnějším a počítejte s tím, že do něj nic zásadního nevměstnáte. Madla pro spolujezdce s nosičem tvoří jeden masivní celek a musím se přiznat, že tenhle prvek mě za srdce zrovna nechytnul.\nV-Strom u mě naopak zabodoval zajímavě řešenými drátěnými koly o velikosti devatenáct a sedmnáct palců s bezdušovými ráfky a „otočenými“ dráty s niply u nábojů. Právě kola jsou hlavním rozdílem modelu XT oproti standardní verzi, jež využívá litá kola. Stejně jako velikost kol, tak i plastový kryt motoru napovídá, že mašina bude orientovaná spíš na asfalt nežli do terénu. Palubní desce dominuje klasický analogový otáčkoměr spolu se dvěma digitálními ukazateli, kde v horní části najdete údaje o své rychlosti a zařazeném kvaltu, ve spodní pak další užitečné informace (teplota motoru, stav paliva, zvolený stupeň kontroly trakce a také dva „denní“ ukazatele). V nabídce těchto údajů a také v nastavení listujete a volíte pomocí tlačítka MODE poblíž levé rukojeti. Ke kokpitu, kde najdete i 12V zásuvku, patří i poměrně úzká řídítka (865 mm), která mají spíše silničně-cestovní nežli offroadový tvar. Jak páčka brzdy, tak hydraulicky ovládané spojky mají možnost individuálního nastavení, ruce jsou před nepřízní počasí chráněny uzavřenými plastovými bastery bez kovové výztuže. Spínačka, nádrž i sedlo se uzamykají klasicky klíčem, což rozhodně preferuji před současným trendem keyless systémů.\nSrdcem stroje je motor, jehož historie sahá až k modelu Suzuki TL1000, ovšem už pro předchůdce testovaného stroje, tedy model DL1000 V-Strom, byl s ohledem na cestovatelské využití výrazně upraven a další výrazné modifikace následovaly pro tuto novinku. Dvouválec s válci rozevřenými v úhlu 90°, rozvodem DOHC a objemem 1037 cm3 podává při 8000 ot/min maximální výkon 74 kW (101 PS) a poskytuje 101 newtonmetrů točivého momentu, které jsou však k mání při pouhých 4000 ot/min. Sto koní pomáhá krotit také třístupňová kontrola trakce (vypnuto, částečný prokluz, plná kontrola), která neustále monitoruje otáčky předního a zadního kola, polohu škrticí klapky, klikového hřídele a zařazený převodový stupeň. Každé čtyři milisekundy vyhodnocuje situaci a jakmile zjistí prokluz zadního kola, okamžitě zareaguje a změnou předstihu spolu s omezením dodávky vzduchu sníží výkon motoru. U litrových endur patří k samozřejmostem antihoppingová spojka, šestistupňová převodovka, stejně jako nekomplikovaný a lehký sekundární převod řetězem. Nejinak je tomu i u litrového V-Stromu. Mezi udávané inovace tohoto modelu, dostupného již od roku 2017, patří systémy Low RPM Assist, který lehce zvýší otáčky při zmáčknutí spojky, což zajistí hladší rozjezd či snazší popojíždění po městě, a také Suzuki Easy Start System, umožňující start jedním krátkým stisknutím tlačítka, které nemusíte držet až do nastartování.\nMotor je umístěn v dvojitém páteřovém rámu svařeném z odlitků z lehké slitiny. Ze stejného materiálu je i kyvná vidlice, zatímco přišroubovaný podsedlový rám je svařený z ocelových trubek. Odpružení je mechanicky plně nastavitelné, vepředu je „otočená“ teleskopická vidlice s průměrem kluzáků 43 mm, vzadu je pak citlivost odpružení zvýšena i pomocí přepákování - zdvihy odpružení obou kol jsou 160 milimetrů. Drátěná kola jsou obuta pneumatikami Bridgestone Battle Wing BW 502 a brzděna vpředu dvěma kotouči s radiálními třmeny Tokico, zadní kolo si tradičně vystačí s jedním kotoučem. Největší modernizace, ke které došlo pro modelový rok 2018, je použití systému Motion Track Brake System, který zahrnuje kombinovaný brzdový systém (Combined Brake System), kdy při použití přední brzdy je aktivována i zadní brzda a který dále v součinnosti s ABS a snímačem zrychlení reguluje brzdnou sílu a charakteristiku ABS na zadním kole v závislosti na bočním náklonu motocyklu. Účinnost protiblokovacího systému ABS nelze zcela vyřadit či jakkoliv omezit. Pohotovostní hmotnost stroje činí 232 kilogramů.\nZ nabídky Suzuki si můžete dokoupit nepřeberné množství doplňků, které přispívají ke zvýšení pohodlí a bezpečnosti, případně slouží k doladění vašich individuálních potřeb. Nestandardní postavy si můžou vybrat nižší či vyšší sedlo +/- 20 mm, cestovatelé určitě ocení mohutné kufry včetně jejich nosičů či centrální stojan v případě defektu nebo údržby řetězu. Majitelé, kteří V-Stroma budou častěji vodit v terénu, určitě sáhnou po padacích rámech, které jejich miláčka ochrání v případě pádu.\nAutor článku obdržel prémii 54 Kč od 18 uživatelů. Prémie jsou již uzavřené, děkujeme.


Hemberka photo: listopadu 2014\nEliška s rodiči a strejdou Martinem :)\nVystavil Hemberka v 8:37 Žádné komentáře:\nVíteček, 3 týdny\nVystavil Hemberka v 10:51 Žádné komentáře:\nFanoušek s rodiči\nVystavil Hemberka v 10:47 Žádné komentáře:\nMatyášek s rodiči\nVystavil Hemberka v 11:37 Žádné komentáře:\nTomášek a Radimek s rodiči\nKája a Jindra s rodiči\nVystavil Hemberka v 11:35 Žádné komentáře:\nTak loňský rok jsem úspěšně zvládla (ani jednou nemusela běhat kolem baráku za nesplněný týden :)) a s nadšením se vrhám do roku a projectu nového. Držte palce, ať vydržím..... :)\n1. ČÍSLO - a tady jedna přírodní jednička. Jedničkou všechno začíná, je prostě první, tak začíná i můj project 52 pro tento rok\n2. NEBE - když jde slunce spát\n3. PRÁCE - náš velký pomocník\n6. UZEL - tenhle "uzel" mi přivezl před lety tchán z Číny. Prý nosí štěstí. Má čestné místo na poličce v ložnici a štěstí teda určitě mám HOdného manžela a dvě krásné zdravé děti\n7. POKROK - tak tomuhle zařízení chvalořečím každý den. Myčka na nádobí je pro mě nejlepší vynález z domácích spotřebičů (plus pračka :)).\n9. V SOUSEDSTVÍ - my si chodíme k sousedům pohrát se dvěma lumpíkama. Jsou to úžasňáci, kteří dělají pokroky ze dne na den. Narodili se hodně malincí, ale všechno úžasně dohánějí. Tohle je jeden bráška Kájíček s naší Mirčou....\n10. ŽIDLE - u tohoto tématu jsem totálně bez nápadu Takže tohle je jeden rychlocvak při dnešním vytírání\n11. SYMETRIE - musím říct, že letošní project je pro mě pěkný oříšek. Jak jsem se na něj těšila, tak mě poslední dobou štve. MOžná je to proto,že mám málo času projectu přemýšlet a o focení ani nemluvím. Doufám, že se to zlepší a budu se na focení těšit jako v loňském roce.\n12. STROM - cestou z výletu\n13. OTEC - tak tohle je otec mých dětí. Prostě "náš taťka". Je správný chlap s chlapáckými zájmy. Motorka je jedním z nich. A to je vždycky radosti, když se děti smějí svézt (pozn. pro rejpaly : na této fotce jenom pózují, vozí se po jednom a s helmou :))\n14. ZELENINA - včera se mi ženil bratr, tak tady jedna ukázka z oooobrovského rautu :)\n16. DOMÁCÍ - úkoly - děsně oblíbená činnost :)\n17. NOVÝ ŽIVOT - tenhle týden mi to krásně vyšlo - dnes jsem fotila bráchu a švagrovou - v tom bříšku je moje neteřinka Ellinka.\n18. POUTA přátelství - znají se od školky a ani základní škola (jsou každá v jiné třídě) je nerozdělila. Vždy si k sobě najdou cestu.\n19. MATKA - moje maminka s dárkem ke Dni matek :)\n20. V KUCHYNI - takhle to vypadá "v kuchyni" mých dětí na zahradě. Vaří pořád a všechno\n21. FANTAZIE - zjistila jsem, že jsem totálně bez fantazie , ale naše děti jí mají naštěstí dost\n25. HUDBA - tohle byl docela oříšek. V celé naší rodině se nenachází nikdo, kdo by hrál na nějaký hudební nástroj. Tak jen taková znouzectnost s dětským piánkem :)\n26. STANICE - naše železniční stanice....\n27. VÝLET - včera jsem sice byla s manželem na motovýletu, ale nebyla to pro mě taková srdcovka jako dneska. Dnes jsme se byli podívat za Mirčou na skautském táboře, kde už týden s holkama hospodaří a ještě týden bude. Je tam moc spokojená, tak jsem s klidným srdcem odjela zase domů a budu se na ní v sobotu těšit.\n28. SLUNCE - dneska jsem si jela pro moje sluníčko na tábor Takže bylo trocha večerního povídání při západu slunce\n29. SIESTA - krásné teplé večery lákají k poležení v trávě\n30. KOLÍČEK a jeho kamarádi\n31. STÍN - je to zvláštní, ale tohle bylo první, co mě napadlo po přečtení tématu na tento týden. Země vrhá stín na Měsíc ....\n32. Křížová CESTA na náš hřbitov\n33. SVÍTÁ - foceno v 6:02 hod. :)\n34. KULATÝ - od té doby, co je náš malej "fotbalista" se nám tenhle kulatý nesmysl válí všude pod nohama :)\n35. MODELÍNA a naše tvoření :)\n36. Hasičská TECHNIKA\n37. PŘED A PO - a dnešní focení Matýska. Před úpravou a po :)\n39. ČAS - čas je to, čeho se mi poslední dobou nedostává. Práce, úkoly, focení, domácnost a spousta drobných denních činností a každý den pořád dokola. Ale snažím se najít si čas na kamarády a na své koníčky. Jeden z mých koníčků a také celé rodiny je cyklistika. Dnešní projížďka na kolech byla super.\n40. DVA fešáci na mezi\n42. ROZERVANÝ mrak\n43. KONÍČEK - mám spoustu koníčků, největší jsou asi knížky, ale nejmilejší jsou moje želvičky Velkou už jsem zazimovala, tak tady jsou zbylé dvě - tříletá Pepi a mimčo Matylda\n44. STRACH - předvečer dušiček....na hřbitově....brrr\n45. POČASÍ - podle sousedovic šňůr na prádlo poznáme, jaké je počasí V létě jsou plné prádla, v září omotané babím létem, na podzim plné kapiček a v zimě malinkých rampouchů\n47. HNĚV - takhle vypadá naštvaná želva, která chce ven z terária a já jí nechci pustit :)\n48. Všechny SMYSLY :)\n49. ROHY - člověk si chce vyfotit vánoční světýlka a on s mu tam přimotá rohatej :)\n50. ANDĚL - takovéhle andělíčky jsme minulý víkend vyráběli s dětma\n52. PLÁN - jeden z našich plánů na příští rok - našetřit nějaké korunky a vyrazit na spoustu super výletů :)\nVystavil Hemberka v 2:32 Žádné komentáře:\nMatýsek s rodiči


BBC: Významný archeologický nález v římském metru; evakuace tisíců kanadských těžařů · Společnost · Youradio talk\nRozhlasové vysílání BBC World Service informuje o tom, že výkopové práce na nové lince metra v Římě odkryly obrovské naleziště starých římských kasáren z druhého století našeho letopočtu. BBC si dále všímá toho, že okolo 12 tisíc těžařů muselo opustit ropné písky v blízkosti města Fort McMurray.\nOkolo 12 tisíc těžařů muselo opustit ropné písky v blízkosti města Fort McMurray, které zasáhl požár. Oficiální tamní zdroj sdělil BBC, že 8 tisíc lidí bylo preventivně evakuováno v pozdních pondělních hodinách. Další 4 tisíce osob opustilo ropné písky dříve. Více než 80 tisíc lidí uprchlo před požárem, který zasáhl Ford McMurray. Kvalita ovzduší ve státě Alberta je stále na vysoké úrovni nebezpečí.\nV Hongkongu probíhají přísná bezpečnostní opatření kvůli příjezdu vysoce postaveného čínského politika. Hongkong navštíví vicepremiér Čang Te-ťiang. Návštěva může spustit vlnu nepokojů. K zajištění bezpečnosti bylo proto nasazeno více než 6 tisíc policistů.\nVegetariánský román o ženě, která odmítá lidskou brutalitu a vzdává se požívání masa, zvítězil v letošní Man Bookerově literární soutěži. Autorkou knihy „Vegetariánka“ je Jihokorejka Han Kangové. Knihu přeložila Deborah Smithová, která se začala učit korejštinu v roce 2010. Předseda poroty Boyd Tonkin řekl, že práce jihokorejské autorky Han Kangové je nezapomenutelně silným a originální počinem. Spisovatelka a britská překladatelka si rozdělí cenu 50 tisíc liber.\nVýkopové práce na nové lince metra v Římě odkryly obrovské naleziště starých římských kasáren z druhého století našeho letopočtu z doby vlády císaře Hadriana. Nález je tak významný, že Itálie plánuje vytvořit na tomto místě první římskou „archeologickou stanici“ Amba Aradam. Ta bude stát na třetí lince městského metra. Výstavba nové stanice probíhá současně s prací archeologů, kteří čistí artefakty a mozaiky devět metrů pod povrchem.\nČínou řízená státní média oznámila, že země nikdy nedopustí chybu, kterou byla kulturní proletářská revoluce. Ve svém úvodníku to uvedl komunistický Lidový deník. Jde přitom o vůbec první komentář po 50. výročí začátku kulturní revoluce. Komunistický diktátor Mao Ce-tung ji odstartoval 16. května 1966. Jeho cílem bylo přitom zbavení se nepřátel a upevnění své moci. Došlo k veřejnému zostuzení, zbytí a zabití milionů lidí.


Symbol luxusu Rolls-Royce bude jezdit na elektřinu\nTradice nezavazuje, i tím se řídí Rolls-Royce pod vedením BMW. Kdysi ultrakonzervativní automobilka na autosalonech ukazuje studie, a tou poslední bude dokonce elektromobil. A co víc, firma Rolls-Royce ho bude zkoušet v praxi.\njako vozítko na zavazadla na nádraží možná dostatečné, jinak bych se bál s tím někam jet, abych nezůstal po pár km viset bez energie v baterkách. Mohlo by také posloužit jako sekačka na trávníky...\nMyslím, že to není vůc pro tebe\nBaterky jsou slepá ulička, proč to rovnou nepostavili na vodík, to je jediná rozumná cesta.\nz čeho usuzuješ??? Vývoj neuznáváš??? Viděl si první mobil a víš co uměl??? Jak dlouho to je?? Nemůže obdobnou cestou projít i "akumulace elektrické energie" ??\nNo jo, ale nejslabší stránkou mobilů je stále baterka. Vývoj jistě - rychlejší nabíjení, možná delší životnost, větší kapacita. Ale aktuálně se mi zdá, že je zde k vyřešení mnohem více problémů, než je zdrávo (také váha, cena, ekologická likvidace atd.). Pohon na vodík je jednoduchý, konstrukce motoru je triviální a zásoby vodíku prakticky nevyčerpatelné, na rozdíl od pokročilých materiálů nutných pro baterky. Navíc elektriku pro baterky musíš vyrobit v elektrárně a už teď energetická náročnost naší civilizace je pěkně vysoká, umíš si to představit rozšíření elektromobilů na baterie?\nbohužel zásoby nevázaného vodíku nejsou. Vodík je sice ve vodě, ale už spálený a získat ho na to je třeba energie. Prostě bez nových zdrojů to nepůjde.\nNavíc elektriku pro baterky musíš vyrobit v elektrárně a už teď energetická náročnost naší civilizace je pěkně vysoká, umíš si to představit rozšíření elektromobilů na baterie? A elektriku na výrobu vodíku vezmeš kde?\nVodík je dost nebezpečný, taková baterka sice svinstva obsahuje, ale nic extra výbušného to není. Navíc elektromotor předčí cokoli spalovacího a so budoucna se předpokládá efektivnější skladování elektřiny než ve formě vodíku...\nmě se svíticí soška libí\nže elektřina u podobného vozu je spíš výhoda, v podstatě i její nevýhody (jakože je tichá) se stávají výhodami.\nže nám pisálek z I-dnes vysvětlil co je vkusné a co ne... Zvlášť u Rolls Royce....\nRolls na elektřinu\nto je jako že místo piva začnu pít vodu\nvýstřik inteligence národa\nNějak pánové vynechali naftu\nStřelec s laserovým zaměřovačem zabil v USA pět lidí, dalších pět zranil\nPoslední bašta islámského státu padla. Kurdové obsadili východ Sýrie, bojovníci IS se vzdali


Hotel Imperial v Karlových Varech - první železobetonový objekt na českém území | Cestování s bubingou\nHotel Imperial v Karlových Varech - první železobetonový objekt na českém území\n10. června 2015 v 11:16\t| CESTOVÁNÍ PO ČESKÝCH ZEMÍCH\nMonumentální železobetonová šestipatrová budova se řadí jednak svým vzhledem, jednak umístěním na Helenině výšině, mezi dominanty Karlových Varů. Hotel Imperial byl postaven v letech 1910-1912 podle projektu francouzského architekta Ernesta Hébrarda. Karlovy Vary byly tehdy vyhledávanými světovými lázněmi a ubytovací kapacity chyběly. Proto se Alfred Schwalbe, místní podnikatel a bankéř rozhodl za finanční podpory lorda Richarda Westburyho vystavět nový moderní hotel na světové úrovni.\nZajímavostí také je, že se jednalo o první železobetonový objekt na českém území. Slavnostní zahájení se uskutečnilo 18. června 1912 a brzy se Imperial stal nejvýznamnější a nejluxusnější hotel v lázeňském městě. Součástí stavby hotelu bylo také vybudování komunikací k němu a stavba lanové dráhy z Divadelního náměstí. Součástí areálu tohoto moderního hotelu byla také zahrada o rozloze 50 000 metrů čtverečných, tenisové kurty, dětské hřiště a garáže pro 50 automobilů.\nVe vnějším vzhledu objektu lze najít architektonické prvky francouzské gotiky, secesní rysy či prvky stylu art deco. Dlouhé hlavní křídlo budovy, na které navazují kratší připojené trakty, má zvýrazněný vystupující středový rizalit a mohutné nárožní kuželovité věže. K hlavnímu průčelí je příjezd po mohutné rampě pro automobily. Sedlová střecha je provedena z pálených tašek.\nObjekt se nachází v Libušině ulici, na místě s nádherným výhledem a je památkově chráněn od 3. května 1958 pod číslem 41321/1-2032. Pohledy z některých částí města ještě dodnes ukazují, jaké zajímavé místo pro stavbu si pan Schwalbe vybral. Je pravda, že v poslední době bylo částečně okolí nesmyslně a nehezky zastavěno, ale naštěstí jsou pořád na hotel zajímavé pohledy jak ve dne, tak v noci.


World of Tanks s velkými změnami a vydáním na Xbox 360 pro rok 2014\nTvůrci velmi populární a jedné z nejhranějších her vůbec - World of Tanks nezaspali dobu a dělají dobře. Pro rok 2014 totiž naplánovali velké věci. Půjde například o vydání pro Xbox 360, ale to pravé je skryto v grafické podobě celé hry, kam se řadí i destrukce objektů. Více v článku.\nDůležité je jen jedno. Pokud jste populární - nezaspěte dobu. jelikož se grafická stránka stále posouvá dále, měnit se tak bude i ve Free-To-Play válečném #World of Tanks. Renovace přijdou snad ve všem, to hru tvoří. Tanky dostanou až 4× větší počet polygonů. To znamená, že tank zkrátka bude detailnější.\nCo se týče grafické stránky, tak World of Tanks možná vylepšit chtěl, ještě ke všemu, když přišel velký konkurent od tvůrců #War Thunder. Ty také stále tvoří tankovou hru, která má být velkým konkurentem a graficky je na tom mnohem lépe. Co se týče komunity atd, to je nyní vedlejší.\nZmění se také fyzika tanků, každé kolo dokonce bude pracovat zvlášť - každé bude fyzicky jinak pracovat. Samozřejmě podle terénu a dalším okolnostem. Dalším plusem by mělo být více zničitelných budov. Jinak rozšířit by se měly také textury a další věci kolem vzhledu hry. Snad si stím tvůrci kvalitě poradí.\nPoslední asi důležitou zmíňkou je, že hra vychází i pro hráče s konzolí Xbox 360 a to už 12.2. 2014.\nPo přechodu na vylepšení hry se hry možná dočkáme i na next-gen konzolích PS4 a Xbox One.


Tričko s potiskem sexy 0209 - SoSexy.cz\nVelmi originální Tričko s potiskem sexy pochází z kolekce Olivia by Shirley. Bavlněné tričko má potisk z přední strany, na zádech je postava převážně vyobrazená v sedící pozici. Udělejte si radost… Celý popis\nXL - bílá - Skladem\nPopis produktu Tričko s potiskem sexy 0209\nVelmi originální Tričko s potiskem sexy pochází z kolekce Olivia by Shirley. Bavlněné tričko má potisk z přední strany, na zádech je postava převážně vyobrazená v sedící pozici. Udělejte si radost a noste tričko, které opravdu jen tak každá kolegyně mít nebude. Malovaný motiv s Bettie Page je typickým pro kolekce od Olivia by Shirley. Značka Olivia se specializuje na prodej oblečení s jejím malovaným motivem. Tričko s potiskem sexy je vyrobeno ze 100% bavlny, s příměsí elastinu. Je velmi příjemné na omak. Velkou výhodou je, že se moc nemuchlá. Kdo se vyzná, nosí tričko od Olivia by Shirley.\nTabulka velikostí pro Tričko s potiskem sexy 0209\nDotaz k Tričko s potiskem sexy 0209?


Policisté dopadli běžence i převáděče - iDNES.cz\n26. ledna 2001 11:05, aktualizováno 11:05\nMaxov - Skupinu devatenácti běženců z Indie, doprovázenou českým převáděčem, dopadli policisté na Domažlicku. Při vyšetřování odhalili další dva muže, kteří se na převádění cizinců zřejmě také podíleli. Všem třem převáděčům nyní hrozí soud.\n"Hlídka pohraniční policie zadržela uprchlíky nedaleko státní hranice, poblíž hřbitova v Maxově. Přes hranici se je chystal převést jedenadvacetiletý muž z Liberce," konstatoval Jiří Soukup ze západočeské policejní správy.\nJeho kolegové zjistili, že mladíkovi pomáhali další dva muži ve věku šestadvacet a osmačtyřicet let, pocházející rovněž z Liberce.\nMladší dva převáděče už vyšetřovatel obvinil z trestného činu nedovoleného překročení státní hranice. Jaký bude osud třetího podezřelého není zatím zcela jasné. Na trestný čin, z něhož jsou muži obviněni, pamatuje zákon jedním rokem vězení, respektive až třemi lety v případě, že se ho dopustili za úplatu.\nTémata: Indie, Liberec, policista, soud, hřbitov, Jiří Soukup\nČeští převáděči se v německé věznici snaží radši s každým vyjít po dobrém\nDo nevelké cely proudí jen málo světla z oken. Kresby na zadní stěně místnosti není téměř možné rozluštit - teprve až...\nStarosta převáděl přes hranice\nStarostu východoslovenské obce Topoĺ u Sniny a další tři osoby obvinili prešovští policisté z převáděčství poté, co je...\nCizince měli převádět i policisté\nPět lidí, kteří měli umožňovat průchod cizincům Českou republikou bez platných víz, zadržela inspekce ministra vnitra a...