Nekoliko hiljada Crnogoraca trguje i "rudari ” bitkoin - Vijesti.me\nGROZNICA SA KRIPTOVALUTAMA “TRESE” I CRNU GORU\nIstorija bitkoina počela 2009. godine, emitovanje ograničeno na 21 milion jedinica te “valute”\nGroznica sa digitalnim valutama, među kojima je najpopularniji bitkoin (btc), od prošle godine trese i region, a analitičari procjenjuju da je već nekoliko hiljada građana učestvovalo u trgovini ovom kriprovalutom ili nju “ rudari ” iz Crne Gore.\nPrema informacijama “Vijesti” u trgovinu kriptovalutama uključili su se univerzitetski profesori, bankari, brokeri, menadžeri osiguravajućih društava, novinari itd. Posebno su aktivni programeri koji trguju ili “rudare”, tj. potvrđuju btc transakcije u Crnoj Gori, uz pomoć, posebnih kartica na jednom ili više računara povezanih sa inostranim platformama.\n„Kada sam 2013. objavila prve analize na temu bitkoina i počela da držim predavanja na ovu temu, bitkoin zajednica bila je prilično mala i gotovo smo se svi na neki način međusobno poznavali. U međuvremenu je došlo do širenja, gdje se povećavao ne samo broj onih koji su kupovali bitkoin, već i onih koji su ga rudarili. Ukupan broj je teško procijeniti iz razloga što nije u pitanju oblast o kojoj se bilo gdje vodi ta vrsta statistike, već sve što možete znati je koliko je uređaja za 'rudarenje' uvezeno u Crnu Goru. Ono što je nesumnjivo je da se, za razliku od prije pet-šest godina, taj broj više ne izražava u desetinama, već u hiljadama“, priča za „Vijesti“ finansijska analitičarka Ana Nives Radović, koja je početkom novembra na Univerzitetu „Donja Gorica“ odbranila prvi akademski rad u Crnoj Gori na temu kriptovaluta, na engleskom jeziku.\nBitkoin je osnovna jedinica digitalne valute koja je kao “open source softver” u opticaj puštena 2009. godine. Radi se o popularnom virtualnom novcu kojim se u svijetu mogu plaćati robe i usluge, ili kupovati druge valute. “Rudarenje” podrazumijeva upotrebu softvera koji potvrđuje btc transakcije u svijetu (umjesto banke) tokom 24 časa. Za svaku transakciju koju korisnik, uz pomoć posebne računarske opreme, potvrdi u Crnoj Gori, takozvanim “rudarenjem”, zauzvrat dobije mali djelić bitkoina.\nNa početku priče 2009. ukupan broj bitkoina ograničen je na 21 milion i nakon toga više nijedan neće biti emitovan, zbog čega ova kriptovaluta nema inflaciju. Procjena je da će do 2032. godine biti “izrudareno” 99 odsto ukupnog broja izdatih, a posljednji procenat btc-a sljedećih sto godina.\nTokom protekle 2017. oboreni su svi cjenovni rekordi jer je jedan bitkoin prije godinu vrijedio 734 dolara, a juče popodne oko 15.30 oko 14.600 dolara, što je skoro 20 puta više. Cjenovni rekordi oboreni su dvije sedmice prije kraja kalendarske 2017. kada se btc-om na jednim platformama trgovalo po cijenama od oko 19.000 dolara, a na drugim i za skoro 20.000 dolara.\n[VIDEO] ČEMU SLUŽI BITKOIN\nU susjednoj Hrvatskoj procjenjuje se da je oko 30 hiljada ljudi uključeno u trgovinu i “rudarenje” kriptovalutama, a sličan broj procjenjuje se i u Srbiji.\nNa Zapadu su btc bankomati dobar način za privlačenje turista i povećanje prometa. Kod nas je kompanija “Stratex” Nila Emilfarba početkom decembra 2017. odlučila da uvede mogućnost plaćanja usluga i proizvoda bitkoinom u Dukley hotelu, restoranu i marini u Budvi.\nRadović napominje da je bitkoin nastao kao rezultat ideje da se elektronsko plaćanje omogući na bazi matematičkih dokaza, a sa ciljem da se stvori valuta bez centralne vlasti, s elektronskim prenosom, uz zanemarive transakcione troškove.\n„Bitkoin služi za različite vrste onlajn plaćanja tako što ga korisnik šalje na adresu primaoca u poruci u kombinaciji sa privatnim ključem, koji je poznat samo pošiljaocu, pri čemu svaki korisnik na objema stranama ima fajl koji služi kao novčanik, što omogućava raspolaganje samo sopstvenim novcem i korišćenjem jednog iznosa samo jedan put. Bitkoin funkcioniše na 'Blockchain' platformi, odnosno bazi podataka raspoređenoj između svih čvorišta koja učestvuju u sistemu koji obuhvata bitkoin protokol, a u čijoj kopiji se nalazi trag svake transakcije koja je ikada napravljena tako da je moguće doći do informacije koji iznos bitkoina je u određenom trenutku bio u nekom digitalnom novčaniku“, objasnila je Radovićeva.\nInvesticioni savjetnik Pavle Gegaj savjetuje, prije svega, oprez svima ukoliko dio svoje štednje ulažu u kriptovalute.\n“Treba da imaju u vidu da će to vrlo vjerovatnije biti najrizičniji dio njihove štednje, te da adekvatno tome prave alokaciju. Mislim da je uputno dobro se informisati o načinu na koji tržište funkcioniše, jer od reputacije tržišta će zavisiti povjerenje ulagača. Na kraju, svima koji razmišljaju da kupuju kriptovalute skrenuo bih pažnju na to da bitkoin, ali i kriptovalute uopšte, nemaju nikakvu unutrašnju vrijednost sami po sebi, da je cijena veoma sklona promjenama i da po mom mišljenju postoji solidna vjerovatnoća ogromnog gubitka”, smatra Gegaj.\nKriptovaluta isključuje banke kao posrednika, a transakcije potvrđuju korisnici međusobno. Ko želi da kupi bitkoin ili njegov djelić, najvažnije je, u našim uslovima, da dođe do pouzdanog programera koji će mu pravilno unijeti nalog za kupovinu jer u slučaju bilo kakve greške uplaćeni novac nije moguće povratiti. Za uplatu i isplatu novčanim transakcija potrebna je masters ili neka druga kartica kod domaće banke.\nNa pitanje da li trguje bitkoinom i kakvo je njeno iskustvo, Ana Nives Radović kaže da je njen prvi susret sa bitkoinom uslijedio 2012. godine.\n„Baveći se utvrđivanjem zakonitosti u fluktuiranju cijena kod regresione analize, naišla sam na primjer u kojem je sve izgledalo mnogo složenije. Već tada je među grupom ljudi u Kopenhagenu sa kojima sam radila bilo onih koji su više od godinu kupovali i 'rudarili' bitkoin. Većina je to činila da bi na praktičnom primjeru pratila razvoj jednog finansijsko-tehnološkog procesa, svakako ne nadajući se, posebno ne velikoj zaradi, jer je u to vrijeme bila ohrabrujuća činjenica da je tokom godine cijena bitkoina uvećana sa šest na 12 dolara i da novac uložen u istraživanje nije nestao“, navela je Radovićeva.\nPriključila se, kako je dodala, praćenju tog procesa i već 2013. počela da objavljuje prve analize.\n“Mogla sam, zahvaljujući rastu cijene u rasponu od 50 do 800 dolara da pokrivam visoke troškove istraživanja i nabavke opreme. Čitave tri naredne godine, odnosno sve do kraja 2016. cijena bitkoina bila je niža nego krajem 2013. i svakako nije bilo prostora za zaradu na način na koji su je mnogi ostvarili u proteklih nekoliko mjeseci. Bitkoin smo tih godina kupovali da bismo ga koristili kao sredstvo plaćanja tamo gdje su za to predviđene povoljnosti, budući da ih je sve veći broj trgovaca širom svijeta omogućavao“, istakla je Radovićeva.\nTakođe, btc je korišćen u to vrijeme da bi se obavljale „mikrotransakcije, odnosno plaćanje veoma malih iznosa, najčešće vezanih za digitalne usluge, čija je cijena znatno ispod jednog centa, što fizičkim novcem nikada ne bi bilo moguće platiti“.\n„Ući danas u trgovinu kriptuvalutama za mnoge predstavlja pokušaj zarade i ne više od toga. Međutim, bitkoin, koji je za skoro deceniju od nastanka na više nivoa opravdao postojanje kriptovaluta, ipak, je veoma volatilan, odnosno podliježe naglim promjenama vrijednosti i, kao i kod svega čime se trguje, postoji rizik. Pažljivim praćenjem, analiziranjem i upoznavanjem sa prilikama moguće je odabrati povoljan trenutak za kupovinu, no važno je znati da u uslovima u kojima je za manje od godinu bitkoin uvećao vrijednost 18 puta ostaje ipak mala vjerovatnoća da se u skorije vrijeme ponovi sličan scenario“, upozorila je Radović.\nSa druge strane, postoji mnoštvo „malih“ kriptovaluta, koje su čak tehnički i naprednije od bitkoina, iako nijesu u tolikoj količini prisutne na tržištu.\n„One omogućavaju i omogućavaće u budućnosti višestruku zaradu za kraće vrijeme nego što će to sa bitkoinom ikada više biti moguće. Preporučujem da se obrati pažnja na 'Cardano', 'Tronix' i 'Dash', ali i sve koji se u ovoj grupi pojave kao alternativni digitalni novac s velikim potencijalom za rast. Takođe, pozivam na veliki oprez i izbjegavanje ulaganja u sve ono što njihovi promoteri nazivaju kriptovalutama, a zapravo osim činjenice da je riječ o digitalnom novcu sa njima nemaju ništa zajedničko, već su u pitanju vrlo opasne MLM šeme, kao što su OneCoin, SwissCoin i slično, čiji promoteri pozivaju na prezentacije, ulagače dijele po nivoima, klubovima i slično“, naglasila je Radovićeva.\nJednim od razloga nastanka bitkoina smatra se potreba da se u svijetu nakon krize stvori alternativa centralizovanom bankarskom poslovanju, zbog čega u svojoj knjizi „Dividing by Zero“ Radovićeva piše o potrebi za drugačijim modelom djelovanja nastalom onog trenutka kada su američke Federalne rezerve, Evropska centralna banka i druge finansijske institucije počele da stimulišu privredu programima kvantitativnog popuštanja, odnosno doštampavanjem novca i nultim kamatnim stopama stvarajući neodrživ sistem.\n„Bitkoin je odgovor na to, a u deceniji za nama vidimo i da je način njegovog prometovanja dao jedinstven i zasada najrealističniji primjer na koji se može kreirati zdrav ekonomski ambijent - isključivo sa valutom koja nema inflatorni karakter, budući da nakon inicijalnog lansiranja količine od 21 milion bitkoina nije bilo dodatnog 'doštampavanja'”, objasnila je Radovićeva.\nOdnos banaka u cijeloj priči je specifičan. Od trenutka kada je povjerenje u bitkoin počelo da raste, vodeće banke nastojale su da mu kupovinom po tržišnoj i prodajom po cijeni od jedan dolar obore vrijednost.\n“Moć da to čine imale su prilično kratko, budući da je sve veća tražnja uticala da mu cijena ne pada drastično. Igra koju su banke kasnije počele da igraju mogla bi se okarakterisati kao „ako ne možeš da ih pobijediš - pridruži im se“. Banke su, uvidjevši specifičnosti i prednosti 'blockchaina' i same postale zainteresovane za primjenu infrastrukture na kojoj on počiva, prije svega jer u ogromnoj mjeri eliminiše transakcione troškove. Proces prilagođavanja je ipak spor, jer je za banke neophodno razviti mrežu koja treba da podrži drastično veći promet od onog koji se ostvaruje na tržištu kriptovaluta, no rad na tome traje već neko vrijeme. Naravno, ulazak giganata sa Vol strita u cijelu priču nije nešto zbog čega mi bitkoin entuzijasti treba da budemo oduševljeni, ali nas sa druge strane raduje činjenica da kriptovalute ulaze u sve širi fokus javnosti“, zaključila je Radović.\nDa je trgovina kriptovalutama u povoju, govori i podatak da se na američkim berzama u Čikagu, uz dozvolu FED-a, od 18. decembra trguje i terminskim ugovorima zasnovanim na bitkoinu. Terminski (futures) ugovor je vrsta finansijskog instrumenta (derivata), koji predstavlja u stvari sporazum između kupca i prodavca o razmjeni određenog proizvoda ili HoV, u ovom slučaju kriptovalute, po posebnoj cijeni na neki budući datum, određen tim ugovorom.\nTrgovanje fjučersima omogućava zainteresovanim investitorima i špekulantima da projektuju cijenu bitkoina u budućnosti te da u ovim poslovima zarađuju ili gube na fluktuacijama njegove cijene.\nIma 1.400 “ valuta ”, druga po veličini je ether, a treća ripple\nU svijetu ima ukupno oko 1.400 različitih kriptovaluta, koje u posljednje vrijeme rastu, maltene, kao pečurke. Radovićeva je objasnila da se na tehnički naprednijoj platformi zvanoj “Ethereum” prometuje kriptovalutom ether.\n„Ethereum predstavlja javnu 'blockchain' platformu koja omogućava funkcionalnost programabilnih transakcija, pružajući decentraizovani sistem za realizaciju peer-to-peer transakcija digitalnom valutom ether. Ether je dio mrežnog projekta namijenjen realizaciji pametnih ugovora i razvoju međusobog povjerenja među njegovim korisnicima, bez posrednika u transakcijama“, objasnila je ona.\nKriptovaluta ripple (XRP) u posljednje vrijeme značajno je uvećala svoju vrijednost i očekuje se da bi uskoro mogla biti dominantno druga najveća digitalna valuta .\nBitkoin i mnoge druge kriptovalute poznate su po tome što su decentralizovane, dok su vlasnici valute ripple poznati i ta digitalna valuta je centralizovana. Ona je nastala unutar kompanije Ripple, sa sjedištem u San Francisku.\nGegaj: To je balon koji će da pukne prije ili kasnije\nTrgovina kriptovalutama u svijetu nema posebnog regulatora zbog čega od kraja prošle godine predstavnici najvećih svjetskih banaka, ali i pojedini nobelovci traži da se ovaj vid trgovine zabrani. Misterija pravog tvorca bitkoina traje od oktobra 2008. godine kad je pod imenom Satoši Nakamoto, objavljen naučni rad o tehnologiji koja bi pokretala digitalni novac.\n“Bez dileme rekao bih da je cijelo kripto-tržište balon, i mislim da je neminovno da prije ili kasnije pukne”, kaže Pavle Gegaj .\nNe bi trebalo da ima negativnog uticaja: Gegaj Foto: Boris Pejović\nOn smatra da ne postoji gotovo nikakav rizik da će kriptovalute preuzeti ulogu banke i na taj način ugroziti bankarski sistem.\n“Drugo je pitanje da li bi eventualni krah kripto-tržista mogao da ima negativni efekat na finansijska tržista uopšte. Kako sad stvari stoje, dominantni investitori u kripto-valute su retail investitori, tj. pojedinci, tako da takav eventualni scenario ne bi trebalo da ima veliki negativan efekat”, zaključio je Gegaj .\nSvjetske banke ublažavaju rat protiv kriptovaluta\nNa pitanje da li kriptovalute predstavljaju opasnost za poslovne banke u bliskoj budućnosti ili će na kraju i banke početi da ih aktivno koriste, Aleksandar Šćekić, stručni saradnik za tržište novca i vrijednosne papire u Sektoru riznice Erste banke, kaže da je na “ovo pitanje zasada vrlo teško dati odgovor, s obzirom na to da su stavovi banaka i ekonomskih stručnjaka vrlo različiti”.\n“Neke od velikih svjetskih banaka već polako uzimaju aktivno učešće u kreiranju 'blockchain' tehnologije, dok pojedini vodeći svjetski ekonomisti sa velikom rezervom i dalje gledaju na sve što ima veze sa kriptovalutama”, dodao je Šćekić.\nIpak, analize tehnoloških kompanija predviđaju, napominje Šćekić da će se sve više banaka naslanjati na “blockchain” tehnologiju u poslovanju u bliskoj budućnosti.\n“Svjedoci smo da je tržište kriptovaluta zasada vrlo volatilno (cijene onih najtrgovanijih variraju dnevno i do 40 odsto), a možemo slobodno reći da su i mišljenja stručnjaka na istom fonu. Tako smo nedavno vidjeli da su pojedini bankari iz SAD vrlo negativno komentarisali bitkoin, a danas već značajno ublažavaju svoje stavove, uz nenametljiva razmišljanja o aktivnijem uključivanju u trgovanje kriptovalutama i derivatima koji počivaju na njima”, dodao je Šćekić.\nOno što je bitno kada su u pitanju banke i 'blockchain' tehnologija jesu troškovi korišćenja, te svjetske banke vrlo pažljivo prate broj aktivnih korisnika, i upoređuju cijenu tzv „rudarenja“ kriptovaluta sa standardnim transakcionim troškovima bankarskog poslovanja.\n“Od ovoga će sigurno u budućnosti najviše zavisiti značajnije uključivanje banaka. Banke će u budućnosti najvjerovatnije biti korisnici 'blockchain' tehnologije, ali će se i takmičiti protiv nje. Prava saradnja doći će ako centralne banke krenu sa emitovanjem digitalnih valuta kako bi zamijenile novčanice i naravno kada se riješe brojne tehničke prepreke da bismo vidjeli 'blockchain' tehnologiju primijenjenu u velikim razmjerama”, kazao je Šćekić.\nЈеромонах_Удбаније 11 mjeseci\nBitkoin je nastao kao odgovor na " Svjetsku Ekonomsku Krizu " iz 2008. godine. Jednostavno rešenje, oduzme se mogućnost Državama i Bankarima da štampaju novac i to je to. Smanji im se mogućnost za pljačku i malverzaciju, uvođenjem slobodnog, decentralizovanog upravljanja novcem. Eto. Ništa strašno, ništa opasno, osim za lopove koji isisavaju pare iz državnih budžeta.\nrepresija 11 mjeseci\nDakle, ovo je smetnja vladama sirom svijeta (ne samo bankarima), a obzirom da drava donosi zakone, da postoje lobiranje, u jednom momentu drzave mogu i zabraniti upotrebu, ili je regilisati radi drzavog ili licnog interesa... Na kraju, ko garantuje da ce biti "odstampan" odredjen broj bitkoina?! Ko garantuje da isti oni koji imaju vecinu bitkoina nece namjerno obaliti cijenu i krenuti sa novom kriptovalutom... Mnogo je magle u cijeloj prici...\nUz sve ovo, ovakav "novac" smeta drzavama koje stancuju svoj novac. Nama je realno nebitno jer u potpunosti zavisimo od eura koji nije nas tako da nasa privreda (koju evo skoro da ni nemamo) ne moze da osjeti pozitivno u imanju svoje valute cijim dostampavanjem a kasnije uklanjanjem viska novca moze da napravi kakvu god zeli fabriku a dzabe. Naravno uz odgovoran odnos prema valuti. Mada kad pomislim ko nam vodi drzavu ovo bi suludo bilo da imamo.\nkolica 8 mjeseci i 2 nedjelje\nJeromonah, odakle ti da je OneCoin prevara ? 8.Oktobra 2018. izlazi na berzu i bice stabilan, koristice se kao platno sredstvo\nSensor 11 mjeseci\nSimptomatično je da sagovornici u tekstu ne znaju funkcije novca. Novac nije tekovina "demokratije" nego pažljivo kreirane i održavane MOĆI, što gotovo da nema veze sa ekonomijom a još manje sa tehnologijom "rudarenja".\nTruSho1 11 mjeseci\nHajde prebaci 100e drugu, koji je ostao bez para u inostranstvu, i to odmah, i da te kosta ispod 1e.


Foto: Ustupljena fotografija | Nova Škoda Fabia, zvijezda svoje klase\nPromocija 26.05.2022 12:49\nNovi model zasnovan je na modularnoj platformi Volkswagen Grupe i najprostraniji je automobil u svom segmentu. Prelazeći granicu od četiri metra, nova FABIA je znatno duža od svog prethodnika. Prtljažnik - koji je već bio najveći u segmentu - dobio je dodatnih 50 l i sada iznosi čak 380 l.\nPreklapanjem zadnjih sjedišta, kapacitet prtljažnika može se povećati na 1.190 l. Platforma na kojoj je izgrađena nova FABIA omogućila je modelu mnoštvo sistema za asistenciju vozaču koji su ranije bili rezervisani isključivo za vozila višeg segmenta.\nZa novu ŠKODU FABIA postoji izbor od devet boja karoserije. Opcije za točkove uključuju čelične felge od 14 i 15 inča, kao i devet različitih modela aluminijskih felgi u rasponu od 15 do 18 inča. U četvrtoj generaciji modela ŠKODA FABIA postoji mnogo veći izbor pogonskih sklopova nego kod prethodnih modela i sada je kupcima dostupno pet različitih motora. Svi motori su u skladu sa strogim Euro 6 standardom emisije štetnih gasova, a izlazne snage kreću se od 48 do 110 kW. 1.5 TSI sa izlaznom snagom od 110 kW i 7-stepenim DSG mjenjačem je najnovija vrhunska varijanta pogonskog agregata koji se može pohvaliti prosječnom potrošnjom od 5,6 litara na 100 pređenih kilometara.\nPet novih Simply Clever karakteristika slavi svoju premijeru u ŠKODI. U zavisnosti od specifikacije, nova ŠKODA FABIA nudi 43 praktična detalja koji olakšavaju upotrebu vozila u svakodnevnom životu - to je više nego ikad ranije. Asortiman se proteže od klasičnih ŠKODA rješenja, kao što su strugač za led u poklopcu rezervoara za gorivo sa mjeračem dubine profila pneumatika i kišobran u vratima vozača, do potpuno novih pametnih detalja koji čine unutrašnjost automobila i prtljažnika mnogo urednijim.


Obraćanje gradonačelnika Grada Požarevca Baneta Spasovića povodom najave dela opozicije da će preuzeti republičke institucije • Poportal\nPovodom najavljenog upada dela opozicije u institucije države i pokušaja nasilnog preuzimanja vlasti u Srbiji, mi, nosioci lokalne vlasti u Požarevcu, zajedno sa predstavnicima lokalne samouprave iz naših redova poručujemo da je došlo vreme da se prekine sa terorom i haosom koji se najavljuje od strane takozvanog Saveza za Srbiju.\nDržavne institucije će braniti svi nosioci vlasti u gradu, dok god za tim ima potrebe, rekao je gradonačelnik Grada Požarevca Bane Spasović.\nZatim je dodao: „Mi smo ovde došli da poručimo srpskoj i požarevačkoj javnosti da želimo da prestane ovaj teror i haos na ulicama Srbije a pre svega prestonice. Ovo je nezapamćeni teror manjine nad većinom nezabeležen u modernoj istoriji politike. Ovakvo nešto se ne dešava ni na jednoj ulici ili prestonici sveta što se dešava u Srbiji.\nMi želimo da pošaljemo jasnu poruku da građani Srbije ne žele haos na ulicama, nered ili izazivanje sukoba, svi znamo čemu to vodi imali smo takva iskustva u prošlosti, želimo da sačuvamo ustavni poredak i mir u zemlji.\nBranićemo institucije i izbornu volju građana. Podsetiću vas šta se dešavalo od demonstracija, rušenja ulica, trgova, upadanje u RTS, pretnje i prebijanje novinara, sve se to dešavalo od dela opozicije tačnije predstavnika takozvanog Saveza za Srbiju. Izbori se ne dobijaju na ulicama već kroz demokratske procese.\nOvo je jasna poruka građana Srbije i lokalne vlasti Požarevca da će braniti institucije i volju građana,“ rekao je na kraju konferencije Spasović.


MAJSTOR PREVARE: Vučić evroparlamentarcima spakovao lažna istraživanja - Naša Borba\nMAJSTOR PREVARE: Vučić evroparlamentarcima spakovao lažna istraživanja\nEvroparlamentarci su stigli u Beograd da, kako su rekli, vide dokle je stigla implementacija sporazuma koji su potpisali sa naprednjacma, socijalistima i SDS-om Borisa Tadića. Pošto u sporazumu nema ama baš ničega, nema ni šta da se implementira. Ali Fajon, Bilčik i Flekenštajn, inače spomenik agencije čiji je vlasnik bivši CDU gradonačelnik Hamburga, nisu se vratili praznih ruku. Predsednik Vučić im je dao još jedno Ipsos „istraživanje“.\nKoliko su ovi rezultati daleko od realnosti govore podaci istraživanja koje radi opozicija, a u koje je Direktno.rs imao uvid. Po tom istraživanju SNS i SPS zajedno imaju 48,3%, Ujedinjena Srbija (SSP, DS, NS, PSG…) 24,5%, „Moramo“ 8%. Malo preko cenzusa su trenutno Zavetnici i DSS sa POKS-om. Na granici cenzusa je još samo DJB. Oko 6% glasača se izjasnilo da će glasati za opoziciju, ali ne znaju za koga. Dveri imaju 2,3%, radikali 1,2%, SDS Borisa Tadića 0,9%…\nDa su Ujedinjena Srbija i „Moramo“ odlučili da izađu zajedno, u ovom trenutku bi mogli da računaju na 35% biračkog tela sa trendom rasta na uštrb malih stranaka i dela birača koji se trenutno izjašnjavaju kao neodlučni. FOTO: Direktno.rs\nSvi ovi podaci su zasnovani na telefonskom istraživanju koje uvek favorizuje vlast. I pored toga, odnos onih koji misle da treba da dođe do promene vlasti i onih koji smatraju da sadašnja vlast treba da ostane je identičan 42% – 42%.\nJedini političar koji ima pozitivan skor kada se uporedi broj građana koji daju jedinice i dvojke u odnosu na one koji daju četvorke i petice, jeste Aleksandar Vučić. 39% građana mu daje negativnu, 43% pozitivnu ocenu. Samo pre godinu dana taj odnos je bio 50%:30%. Brnabić i Vučića FOTO: ATA Images\nOd opozicionih političara najbolje ocene ima Marinika Tepić sa 23% četvorki i petica.\nSve u svemu, naredna dva meseca ćemo se nagledati raznih lažnih istraživanja „Faktor plusa“ i „Ipsosa“, kao i netačnih istraživanja koja publikuje Đorđe Vukadinović, čiji rezultati najviše zavise od toga ko je naručilac.\nOno što je sada već apsolutno sigurno je da će aprilski izbori, koji se za opoziciju odvijajju u nemogućim uslovima, biti više nego neizvesni, kao i da je pobeda opozicije u Beogradu, ako izađe više od 900.000 birača, sasvim izvesna.\nPrethodni tekstKRENULO JE ZASTRAŠIVANJE: Biračko mesto u kući SNS-ovca koji ubija za Vučića!\nSledeći tekstKUD SE DEDE NEMANJIĆA BLAGO? 40 zadužbina Kralja Milutina (VIDEO)


eKapija | Otvaranje granice donekle ublažilo turistički kolaps Crne Gore - U Budvi u septembru više gostiju nego tokom glavne sezone\nIzvor: Mina | Utorak, 08.09.2020.| 16:18\nOtvaranje granice donekle ublažilo turistički kolaps Crne Gore - U Budvi u septembru više gostiju nego tokom glavne sezone\n- Kada je u pitanju struktura, u našem gradu borave turisti iz Srbije, Bosne i Hercegovine, Ukrajine, Albanije, Kosova, Belorusije i Rusije - naveli su u lokalnoj turističkoj organizaciji.\n- Tokom jula, bez obzira na simbolične brojke, turisti iz susedne države su bili na četvrtom mestu, iza domaćih gostiju, te Ukrajine i Belorusije. Tokom avgusta, gosti iz Bosne i Hercegovine postaju dominantni i čine skoro trećinu u ukupnom broju dolazaka i noćenja. U hotelskom smeštaju čine najbrojnije goste i to u najkvalitetnijim i visokorangiranim luksuznim hotelima na samoj obali - saopštili su iz TO Budve.\n- Turisti iz zemalja zapadne Evrope prisutni su, ali u znatno manjem broju. Nažalost, poslednju deceniju najbrojniji budvanski gosti - Rusi, ovoga leta zbog zatvorenih granica nisu bili u prilici da uživaju u svim blagodetima lepote naše prirode, zbog kojih je veliki broj ruskih porodica i odlučio da baš ovde ostane da živi. Turistička privreda, ipak, još se nada da će iz Rusije krenuti avio letovi, jer sva istraživanja govore da postoji veliko interesovanje njihovih građana - naveli su iz TOB-a.\nNa teritoriji Srbije, kako su naveli u TO Budva, u toku je intenzivna outdor i PR kampanja sa prepoznatljivom porukom "Budva, ljubav koja traje".\n- Promocija našeg grada je primetna i u Makedoniji, Bosni i Hercegovini i Albaniji. U saradnji sa hotelijerima, ugostiteljima, turističkim agencijama i drugim relevantnim subjektima priprema se marketing strategija za 2021. godinu, naravno, pod uslovom da naredna godina bude godina oporavka - naveli su u TOB-u.


VRŠAC - GRATIS ONLINE KURS 2021-01-23\nDragi polaznici, uz jedan upisan kurs stranog jezika na poklon dobijate još jedan online kurs!\nPrijavite se na adresi Trg Svetog Teodora Vršačkog 9.\nZa više informacija možete pozvati 060 6756567.


UHLEBILI JE Biljana Popović kod Tome Mone | Politika | Direktno\n10. 12. 2020. 16:46 27\nUHLEBILI JE Biljana Popović kod Tome Mone\nBiljana Popović Ivković imenovana je za državnu sekretarku Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, na čijem je čelu Tomislav Momirović. Tako je okončano uhlabljenje nekadašnje državne sekretarke u Ministarstvu policije dok je na čelu ovog resora bio Nebojša Stefanović, čiji je odlazak u Ministarstvo vojske značilo da je završila misiju u MUP.\nOna je izabrana danas na novu funkciju na sednici Vlade Srbije.\nPre dolaska na novu dužnost, Popović Ivković bila je državna sekretarka u Ministarstvu unutrašnjih poslova od 2014. godine, kada je ministar bio Nebojša Stefanović.\nPre toga bila je načelnica Odeljenja za medije i komunikacije MUP-a Srbije, a ranije i savetnica u kabinetu predsednika Skupštine Srbije, kada je na njenom čelu bio Nebojša Stefanović.\nBiljana Popović Ivković Ministarstvo građevine Tomislav Momirović\n"ŠTA IMA NOVO U SNS": Toma Mona čita besplatne i slobodne "Novine" (VIDEO)\nToma Mona "uhvatio zalet": Vučić kao kralj Aleksandar, bolji je od Tita\n02. 05. 2021. 20\nGRICKANJE USANA, NEVERICA I "MOŠA" Kako je Toma Mona bacio u očaj Vučića (VIDEO)\n01. 05. 2021. 31\n"REŠI PROBLEM" Vučić disciplinovao Tomu Monu\n30. 04. 2021. 14


Najbolje Android aplikacije za čitanje elektronskih knjiga\nElektronske knjige mogu da se čitaju ne samo preko specijalizovanih e-čitača kao što je Kindle, već i preko telefona i tablet računara.\nPotrebno je samo da instalirate odgovarajuću aplikaciju. Mi danas nabrajamo najbolje.\nFBReader je odličan izbor za knjige u .ePub i fb2 formatu. Pristupate im preko File tree (Browse file system) stavke, u zavisnosti od toga gde ste ih instalirali. Lako se koristi.\nAldiko je dobar za datoteke u ePub i PDF formatu. Ima pregledan i brz interfejs. Podržava podvlačenje, noćno čitanje i organizaciju po tagovima.\nSadrži mnogo naprednih funkcija kao podvlačenje, odabir načina listanja, podešavanje osvetljenja, promena veličina slova i još mnogo toga. Možete skenirati ceo uređaj za dodavanje knjiga u biblioteku ili, ubacivati jednu po jednu. Podržani formati su txt, html, chm, b2, zip, odbs i ePub. Detaljnu recenziju možete naći ovde.\n4) Adobe Android Reader\nOva aplikacija je uglavnom specijalizovana za PDF knjige i dokumenta. Omogućava da podvlačite tekst, kopirate, potpisujete se i još mnogo toga.\nAplikacija je više nego odlična. Podržava ePub, PDF, DJVu i mobi formate. Pruža dobar osećaj čitanja, i naročito kod glomaznih PDF datoteka. A ima i mnoštvo naprednih funkcija. U ovom članku imate kratko uputstvo kako da uključite željene formate.\nPodržava ePub, mobi i još nekoliko drugih formata. Možete da beležite gde ste stali, podvlačite i još mnogo toga.\nTags elektronske knjige\nKako prebaciti Calibre na srpski jezik?\nKako izmeniti knjigu ePub ili AZW formata?\nKako otvoriti DJVU format na mobilnom telefonu?


PCR test za ulazak u Srbiju više neće biti obavezan - Istinito.com - Ne budi ovca!\nPočetna > Region > PCR test za ulazak u Srbiju više neće biti obavezan\nPCR test za ulazak u Srbiju više neće biti obavezan\n19. Maja 2020. Istinito333Leave a Comment on PCR test za ulazak u Srbiju više neće biti obavezan\n“Preporuka Kriznog štaba Vladi Srbije je da se od petka ukine obaveza da građni Srbije, ili stranci, imaju negativan PCR test prilikom ulaska u našu zemlju”, rekla je zamjenica direktora Insituta “Batut” Darija Kisić Tepavčević.\nOna je nakon sjednice Kriznog štaba u Palati Srbija, rekla da je u posljednja 24 sata testirano ukupno 5.298 osoba, od kojih su 34 pozitivne na korona virus.\n“Poslednjih dana smo imali nešto veće brojeve obolelih, ali to je isključivo zbog širenja infekcije unutar zatvorenih kolektiva, određenih radnih organizacija”, rekla je Kisić.\nTagged istinito korona pcr test srbija ulazak\nKonte: U narednu fazu ulazimo sa opreznim optimizmom\nSutra oblačno vrijeme sa pljuskovima i grmljavinom


DA LI SE SEĆATE OVOG FUDBALERA ZVEZDE? Bio prvi strelac Superlige, sa crveno-belima igrao Evropu, a sada u 44 godini stigao u beton ligu | Novosti.rs\nReč je o Darku Spaleviću, bivšem igraču Crvene zvezde, koji za deset dana slavi 44. rođendan.\n“Momak” koji je igrao u šest različitih zemalja i koji je dao preko 150 golova nastupiće za člana Treće lige grada Kragujevca!\n- NJemu ne treba posebno predstavljanje. Možda je dovoljno da kažemo - bivši kapiten Radničkog i najbolji strelac Super lige i da svi znaju o kome je reč. Dame i gospodo, jedno je sigurno, u ovoj polusezoni očekujte goleadu. Koliko on voli i poštuje nas, toliko mi volimo i poštujemo njega. Poželite dobrodošlicu Darku Spaleviću u FK Kragujevac - stoji u saopštenju kluba.\nPočeo ju je pre ravno 25 godina u Trepči, a potom je nastupao i za Prištinu, Bane Rašku, Milicionar, pre nego što je 2001. godine stigao u Crvenu zvezdu.\nSa crveno-belima je čak igrao i u meču protiv Bajer Leverkuzena u kvalifikacijama za Ligu šampiona, a u tadašnjoj Prvoj ligi Jugoslavije nije upisao nijedan gol u dresu Zvezde na 11 utakmica.\nPosle sezone na "Marakani", nosio je dresove Černo Morea, Lokomotive Plovdiv, Dinama iz Mahačkale, Slavije i Olimpika iz Sarajeva, da bi najbolji period proveo u Radničkom iz Kragujevca.\nTamo je u sezoni 2011/12 sa 19 golova bio najbolji strelac Superlige uprkos činjenici da mu je već bilo 35 godina, a još je nosio i dresove Donjeg Srema i Zvezdare.\nZabeležio je i jedan nastup za U 23 reprezentaciju Jugoslavije koja je u decembru 1999. izgubila od Argentine u prijateljskom meču rezultatom 1:0. Zanimljivo, za Gaučose su tada igrali Kambijaso, Rikelme, Saviola, Aimar...\nFK Crvena zvezda FK Radnički Kragujevac fudbal Darko Spalević


Igor Rakočević napustio Košarkaški savez Srbije! - Sportska centrala\nIgor Rakočević napustio Košarkaški savez Srbije!\n9 dec 2020. 20:21\nDosadašnji potpredsednik KSS Igor Rakočević napustio je to mesto pošto mu je istekao mandat.\nOn je to objavio na svom Instagram profilu.\n– Dragi prijatelji i ljubitelji košarke, moj mandat od 4 godine na mestu potpredsednika Košarkaskog saveza Srbije se završio. Za ukupno 6 godina na toj odgovornoj funkciji, trudio sam se da maksimalno posvećeno, savesno i pošteno odradim svoj posao. Verujem da sam u tome i uspeo. Osvojene su 3 zlatne i jedna bronzana medalja sa mlađim kategorijama za koje sam bio zadužen, uspešna promocija košarke po Srbiji, stvaranje dobrih odnosa sa klubovima i veliki uspeh u predočavanju mladim igračima koliko je bitno odazvati se pozivu za dres reprezentacije i kolika je čast biti pozvan za taj dres.\nUspeo sam da košarkaški približim Republiku Srpsku Srbiji, i recimo, kao rezultat toga, baš iz republike Srpske smo dobili igrača koji je postao kapiten zlatne juniorske generacije a trenutno je i A reprezentativac. Bilo je tu mnogo razgovora i sa roditeljima, igračima, trenerima, agentima sa ciljem da im se objasni i pomogne da shvate važnost igranja za Srbiju. Neki od naših najtalentovanijih mladih igraca koji su učestvovali u našim reprezentativnim programima su danas NBA igrači, izabrani u prvoj rundi drafta. Ipak, najvećim uspehom smatram činjenicu da nijedno dete srpskog porekla nije izostavljeno, gde god da to dete živi i igra košarku, i da je svaki naš mladi igrač dobio podjednaku šansu da obuče dres reprezentacije.\nU toku ovih 6 godina sam mnogo naučio, stekao velika i kvalitetna prijateljstva i usavršio svoje veštine. Napraviću kratku pauzu, a onda ću biti spreman za nove sportske izazove jer verujem da je moja dužnost da košarci još više vratim. Želim da se zahvalim dragim kolegama i saradnicima iz Košarkaškog saveza Srbije i da im poželim mnogo sreće u daljem radu!\nObjava koju deli 🔥 Igor Rakocevic 🔥 (@igorrakocevic8)\nKSS našao zamenu za Rakočevića - Sportska centrala 9 dec 2020. 22:17 At\n[…] Rakočević je objavio da je napustio mesto potpredsednika Košarkaškog saveza Srbije, pošto mu je istekao mandat, kako je naveo u […]


XXZ Zločini u Višegradu - XXZ Portal\n09.06.2017. - 13:16\nJun je mesec u kojem su goreli Bošnjaci u Višegradu, progon, genocid, kakav se god eufemizam upotrebi, ljudi su spaljivani, to su uradili oni koji se takođe tretiraju kao ljudi; oni koji su živi spaljeni, žene, deca, muškarci, našli su smrt u buktinjama na Bikavcu i u Pionirskoj ulici u Višegradu, najmlađa žrtva izgorela je nakon dan i po života. Spalili su ih Milan Lukić, monstrum i višestruki ubica, neformalni zapovednik Višegrada, komandant zločinačkih formacija Beli orlovi ili Osvetnici, njegov brat od strica Sredoje Lukić i njima podređene ubice.\nSvi zločini počinjeni tokom rata u Višegradu, kao i drugde u Istočnoj Bosni, bili su deo planirane kampanje etničkog čišćenja koju je realizovao agresor, preko državnih jedinica za istrebljenje, desperadosa sa dozvolom za ubijanje, uglavnom regrutovanih u Beogradu (Terazije 25, centrala izmišljenog zavičajnog udruženja, odnosno mobilizacijski punkt policije), prekomandovanih srbijanskih policajaca sa novim, ratnim identitetom, dokumentima u kojima je mesto rođenja u Bosni i Hercegovini.\nMilan Lukić, državljanin i organski deo agresorske Srbije, predvodnik grupe koja je otela i ubila Bošnjake u Štrpcima (jedan Hrvat, Tomo Buzov, jedno neidentifikovano lice) i Sjeverinu, uživalac državne pomoći (haškim optuženicima i krivcima), osuđen je presudom Haškog tribunala na doživotni zatvor. O njegovim se zločinima i bestijalnosti može danima pričati, ali ne slažu se svi sa ocenom da je patološki zlikovac; o njemu imaju visoko mišljenje Srpska pravoslavna crkva, koja mu je u patrijaršijskom domu na Vračaru upriličila predstavljanje namenske autobiografije pod naslovom "Ispovest haškog sužnja", te Radovan Karadžić koji ga je odlikovao Ordenom za vojne zasluge.\nVerovatno su Milan Lukić i sva njegova nepočinstva "slatka tajna" koju brižljivo baštine nastavljači rata poganim, opasnim jezicima, mozgovi bele mase, vlasništvo ovodrinskih patriota, koje se licemerno zgražavaju nad rečima genocid, progon, istrebljenje, nad presudom po kojoj Srbija "nije učinila sve da spreči", brižljive knjigovođe koje obaraju Haški tribunal zbog broja godina robije u presudama izrečenim Srbima (kako li knjiže Lukićevu doživotnu). To su ambivalentne bubašvabe, što se busaju u prsa junačka i govore u desetercu o tome koliko su hrabro ginuli i klali, a u isto vreme će pustiti suzu nad sudbinom svog nedužnog naroda koji se uvek samo branio.\nLukić, pak, ima planove za budućnost, u aprilu prošle godine dao je intervju za beogradski Nedeljnik: "Ne plaši ga pomisao da će provesti svoje poslednje dane u zatvoru. 'Ne, ne! I ko ti je to rekao da će to da se desi!' Naprotiv, raduje se. Veruje, ili kaže da veruje, da će izaći svakog momenta. Objašnjava da, zbog toga što se dešava sada u Siriji sa Islamskom državom, ljudi konačno razumeju kakva je to vrsta ljudi, ti muslimani protiv kojih se on borio u Bosni (podvukao B.T.). Štaviše, on zaključuje, na osnovu političke situacije, da će izaći zato jer jako veruje u ljudska prava: “Evropski sud za ljudska prava u Strazburu i evropski zakoni ne dozvoljavaju kazne preko 20 godina. U Velikoj Britaniji se može dobiti do 25 godina, ali u Holandiji ne više od 12. Ako uzmemo 20 godina, manje jedna trećina zbog dobrog vladanja, već sam deset godina odležao, za tri-četiri godine možemo da pijemo kafu na Rekoleti (Buenos Ajres)."\nNe želi, kaže, da se vraća u Bosnu, a Argentina će ga prihvatiti, budući da poseduje (Lukić) rešenje za Foklandska ostrva.\n"Vi mislite da će Argentina prihvatiti kriminalca koji je osuđen za etničko čišćenje?\nZašto me ne bi prihvatila nakon što su onako prihvatili nacističke vojnike?"\nVažno je, složićemo se, da nije bilo genocida i sličnih "nepotrebnih" zločina. Da postoje ljudska prava, pa da se i jedan Srbin na njih pozove, da postoji Islamska država, pa da se zna, u skladu sa Kosovskim mitom, da su Srbi ponovo branili Evropu.\nGore komšije u komšiluku\nVeć na samom početku srbijanske agresije na Bosnu i Hercegovinu bilo je izvesno da višenacionalna istočna Bosna ne može da opstane, pritisnuta vojnim i propagandnim ofanzivama Beograda, nasilnim uspostavljanjem novih lokalnih vlasti, neskrivenim iscrtavanjem granica koje je postavljala JNA, stvaranjem koncentracionih logora za Bošnjake i Hrvate, različitim bolesno maštovitim vrstama progona nesrpskog stanovništva, potom ubistvima, silovanjima, pljačkom.\nVišegrad je imao 21 hiljadu stanovnika, od čega su 31,8 odsto bili Srbi, 63,5 odsto Bošnjaci, Muslimani, što je bio termin za tu nacionalnost. Prepoznatljiv po mostu na Drini, budio je asocijacije na umetnost, literaturu Ive Andrića, burnu prošlost, etničko čišćenje koje su realizovali četnici u Drugom svetskom ratu. Oni su opsedali grad, klali civile i bacali leševe u Drinu. Više od tri hiljade bošnjačkih muslimana je pobijeno, 300 porodica iskorenjeno.\nDikcijom haške presude: "Milan Lukić i Sredoje Lukić su zločine za koje im se sudilo u ovom predmetu počinili uz bezdušan i gnusan prezir za ljudski život."\nPresudu kojom je potvrđena njegova kazna doživotnog zatvora, Milan Lukić dočekao je sa ciničnim, podrugljivim osmehom na licu. Njegovom bratu Sredoju prvostepena kazna od 30 smanjena je na 27 godina zatvora.\nNajkrvavija ruka Istočne Bosne\nReakcije žrtava i porodica ubijenih bile su teške, Bakira Hasečić iz udruženja “Žene - žrtve rata” rekla je da joj je potvrda kazne Milanu Lukiću "drugi rođendan". "Ispunjava me to što čovek koji ima krvavu dušu više neće biti na slobodi do kraja života", rekla je Bakira Hasečić.\nFaktografija ostaje u suvoparnim presudama, sećanja beleži i Avdo Huseinović, u knjizi "Dželati naroda mog", poglavlju "Najkrvavija ruka Istočne Bosne", posvećenom zlodelima Milana Lukića.\nSvedoci govore da je stanje u Višegradu bilo "relativno mirno" do odlaska Užičkog korpusa iz grada, a da su zatim lokalne srpske poglavice preuzele opštinsku i svekoliku vlast; formirana je srpska opština Višegrad i tada započinje etničko čišćenje koje sprovode višegradski Srbi, nad dojučerašnjim prijateljima i komšijama, te policija i srbijanske paravojne bande. Početkom maja vlast ubija bošnjačke intelektualce, što je i po definiciji klasični progon, ubija zatim bez reda i milosti sve, civile, decu, baca ih u Drinu. Na lokalitetu Uzamnica i u kasarni JNA formiraju se logori u kojima su se Srbi iživljavali nad Bošnjacima. Milan Lukić organizovao je paravojnu formaciju sastavljenu od lokalnog stanovništva, bio je u vezi sa višegradskom policijom i srpskim vojnim jedinicama, beleži Huseinović ispovest jednog od sagovornika.\nTa će formacija biti značajna za realizaciju etničkog čišćenja grada i njegove okoline od muslimanskog stanovništva. Više od 13.000 Muslimana, konstatuje Huseinović, prisilno je uklonjeno ili ubijeno u Višegradu u proljeće i ljeto 1992. godine. Izvori u nevladinim organizacijama konstatuju da je oko četiri hiljade Bošnjaka ubijeno do kraja 1994. godine.\nDošao sam da koljem\n“Ja sam Milan Lukić, imam 25 godina i došao sam da koljem Muslimane”, kazao je monstrum svedokinji haškog tužilaštva Mirsadi Kahriman, maja 1992. na višegradskom mostu. Nakon toga, svedokinja je Milana i Sredoja Lukića videla u još nekoliko prilika a dva puta je, tvrdi, prisustvovala ubistvima i drugim zločinima koje su počinili. Svedokinja je rekla i to da su Milan i Sredoje Lukić tri puta dolazili u kuću njene komšinice i da ju je Milan Lukić 18. maja 1992. ubio hicem iz automatske puške. Potom je prisvojio vozilo ubijene - "pasat" crvene boje - koji je vozio prilikom izvršenja zločina za koje se tereti, spaljivanje Bošnjaka u Pionirskoj ulici i na Bikavcu.\nMilan Lukić i njegovi pomagači iz paraformacije Osvetnici, 14. juna 1992, zatvorili su u kuću Adema Omeragića u Pionirskoj ulici, oko 64 muslimanskih žena i dece, izbeglih iz obližnjeg sela Koritnik, a zatim ih žive spalili. U dvorištu su, hicima iz automatskih pušaka, ubijeni oni koji su pokušali da pobegnu kroz prozore. Među žrtvama je bila i beba stara samo dva dana koja još nije bila dobila ni ime, dete Senada Kurspahića.\nMuhamed Šehić, kome je Milan Lukić zapalio majku i brata, priseća se stravičnog svedočenja svog dede, jednog od retkih preživelih 14. juna 1992. godine. Medu preživelima bio je i starac Hasib Kurspahić, koji je svedočio o ovom zločinu pred Haškim tribunalom. Muhamed Šehić tvrdi da je Milan Lukić svojim rukama zapalio kuću, nakon što je Muslimane doveo na prevaru: "Jedno cijelo selo Kurspahića, isključivo muslimansko selo, i još par Muslimana koji su se zadesili na cesti, ukupno njih 65, Milan Lukić je, u dogovoru sa Crvenim krstom opštine Višegrad, pozvao pod izgovorom da će ih prebaciti na slobodnu teritoriju BiH, da bi im kasnije kazali kako se taj autobus pokvario, te da moraju spavati u napuštenim muslimanskim kućama. Oni su se rasporedili u četiri-pet kuća, da bi negdje iza ponoći došao Lukić i rekao da svi moraju u jednu kuću radi njihove bezbijednosti. Sve su se žene morale skinuti do gola, skinuto im zlato, prstenje, uzet novac, sve je Lukić pokupio. Izvedene su mlade žene pa silovane. Onda ih je sve zatvorio u jednu kuću i svojim rukama je zoljom pogodio tu kuću. Onda se ona zapalila. Pucali su. Moj brat je imao 12 godina. Zvao se Faruk Šehić. On je iskočio kroz prozor i neko ga je ubio. I nije izašao živ", rekao je Muhamed Šehić.\nDrina je nosila leševe, Srbija je, naravno, reagovala. Upozorila je sabraću da malo o'lade, - zatvoriće hidrocentralu. Nije uradila sve da spreči...


Ista ekipa čerupa Krušik i Telekom - Ozonpress :: internet portal\nTačnost navoda iz naslova uočava svako ko misli svojom glavom. Krušik – Telekom, matrica i glavni ideolog su isti, samo su izvođači radova zamenjeni. Jednog dana tu očiglednost utvrdiće i nekakvo specijalno tužilaštvo, pod uslovom da Srbija preživi ovoliki kriminal.\nDo tada za pljačku državnih preduzeća i njihove dugove, režim će optuživati pojedince koji ukazuju na kriminal. Ko je kriv za izvlačenje para iz Telekoma – Marinika Tepić. Ko je kriv za gubitke Krušika – Aleksandar Obradović. U to još mogu da veruju samo magarci.\nCela vladajuća klika podigla se protiv jedne hrabre i uporne žene koja je uprla prstom na sumnjive poslove Telekoma. Sulude poteze ove kompanije prvo je opravdao najveći kupac respiratora u novijoj istoriji Srbije. Potom su se na Marinku obrušili gospođica Brnabić i brojni plaćeni vokali.\nPazite, gospođica Brnabić se izmakla od odgovornosti, Vlada na čijem je čelu nije dala saglasnost za Telekomove kupovine i zaduživanja. Nije ni premijerka tolika pečurka da se vuče po sudnicama ako jednog dana pravda svrati na ove prostore. Baš kao što se i njen šef izvukao od potpisivanja ugovora za Beograd na vodi.\nJesu li Marinika i Aleksandar potpisivali sumnjive ugovore, jesu li oni izvršavali nalog partijskih šefova? Jesu li oni podizali kredite? Marinika pokazuje da je iz Telekoma prema ništavnom ugovoru (tvrdnja advokata Todorića) izvesnom Žeželju prebačeno 38 miliona evra, a vlast u horu odgovara da je to kampanja protiv Telekoma.\nNiko ne osporava navode ugovora, niko ne kaže da to nije tačno. A dotični Žeželj preti tužbom za indusatrijsku špijunažu. Nema veze što cela Srbija vidi da je državnim parama kupljen tabloid Kurir. I, šta je rešenje? Pa uhapsiti Mariniku. Isto kao što ste uhapsili Aleksandra iz Valjeva.\nLično verujem da Marinika priželjkuje tužbu od pomenutog Žeželja, možda priželjkuje i poziv od tužioca, a možda se režim zaista drzne da je uhapsi. No, da li se problem tako rešava? Da li će dugovi Telekoma biti manji, da li će neko vratiti državi ono što joj pripada? Ne, baš kao što ni Krušik nije ozdravio pošto je udba odvela Obradovića.\nŠta je poraznije od pljačke Telekoma, Krušika, Beograda… Šta je gore od hapšenja Obradovića, od hajke na Mariniku. Naše ćutanje. To je ono sa čim ovaj režim računa i zbog toga nam se ruga u lice. Dok su ranije slučaj Obradović krili ko zmija noge, sada izjave Marinike Tepić daju na Javnom servisu pa je potom zatrpavaju tupavim saopštenjima. Da bi sve obesmislili, kao što su i život u Srbiji doveli do besmisla.\nSamo što vlastodršci ne znaju ono što je znao moj pokojni kolega Antonije Đurić (Solunci govore), laka mu zemlja, „Srbija ima sto lica i nikad ne znaš koje će ti okrenuti“. To će iznenaditi i Vučićevu korupcionašku kamarilu. Neće tu pomoći nikakva opravdanja tipa „tako mi je naređeno“ ili „ucenjen sam“. Neko će morati da pravi društvo zatvorskim čuvarima.\nSnsCacak 25/08/2020 u 20:08 Odgovorite\nDogorelo do nokata.. Vreme je da budu iscerupani. Narodni sud\nAleksa 26/08/2020 u 14:38 Odgovorite\nPrvo, mnogo je pravo i pravda kompleksnija stvar od tvrdnji ovog coveka, ali tako je kad u Srbiji svako hoce da priča o pravu i pravdi. Drugo, kad nisu najebali autorovi žuti, neće ni ovi. Trece, da autor pise malo mekše , analitičbije i sa manje strasti…


Vesti online / Srpski informativni portal / Španija je san nemačkih penzionera\nB. B. - Vesti\nŠpanija je san nemačkih penzionera\nNemci žele malo egzotike i sunca za ostatak života\nPodaci pokazuju da četvrtina želi da napusti zemlju kada dobije penziju, a omiljeni cilj je Španija. Na Iberijsko poluostrvo želi 39,9 odsto, a odmah za Španijom je Francuska u kojoj bi 11,3 posto Nemaca želelo da uživa zasluženu penziju. Slede Amerika, Švajcarska, Austrija, Tajland, Italija, Velika Britanija, Turska i Grčka.\nPodaci o tome šta budući penzioneri žele i realnost u kojoj žive aktuelni rentneri se razlikuju. Trenutno je oko 168. 000 nemačkih penzionera koji žive u inostranstvu, pokazuju podaci fonda za penzijsko osiguranje. Najveći broj njih, gotovo 22.000 živi u Švajcarskoj. Sledi Amerika, u kojoj je 20.962, Austrija sa 15.773 i Španija sa 15.050 penzionera iz Nemačke.\nPenzioneri: Nećemo da nam MMF kroji sudbinu (već Vlada)\nPrema zvaničnim podacima, u Srbiji živi 181 nemački penzioner, Hrvatskoj 570, Bosni 80 i Sloveniji 497, ali ovih država nema na listi želja budućih rentnera.\nTrend iseljavanja ipak postoji. Između 2008. i 2014. godine broj penzionera je veći za dva odsto, a broj onih koji odlaze da žive u inostranstvu za 18 procenata.\nŠto su ispitanici bili mlađi, veće je bilo njihovo oduševljenje mogućnošću da odu u inostranstvo. U starosnoj grupi između 30 i 39 godina, svaki treći ispitanik želi u inostranstvo posle penzionisanja. Kod onih koji su neposredno pred penzijom i stari su između 60 i 64 godine, to želi tek svaki osmi.\nRazlike među polovima\nPrimetna je i velika razlika među polovima koja se tiče zemlje u koju bi želeli da odu: muškarci preferiraju Francusku i Švajcarsku i u nešto manjem procentu Tajland, dok žene pre teže ka Austriji, SAD ili Italiji. Samo Španiju podjednako vole oba pola.


MisijaVizijaKonferencijeSeminariKontaktKako do nas?DokumentacionicentarProjekti IENMAPIstraživanjaTabele i podaciElektronska bibliotekaNaše knjigeEkonomska analizaJWEStari brojevi Ekonomske analizeWebmail\tHomeDogađajiSuper veštačenje\tSuper veštačenje\t27 jun 2007\tU Opštinskom sudu u Vranju sa uspehom je prezentiran i bez primedbi i komentara, usvojen nalaz i mišljenje super veštačenja u predmetu K. br. 636/06. Predemt je izradio stručni tim IEN-a u sastavu: dr Petar Bojović, mr Vesna Senić i prof. dr Dejan Erić.


Grbavica: Pas lutalica napao dječaka i ugrizao za ruku - Klix.ba\nGorući problem u Sarajevu\n6.7.2011. u 21:20\nPas lutalica napao je danas u parku u sarajevskom naselju Grbavica dječaka i ugrizao ga za ruku. Na sreću, dječak nije teže povrijeđen, potvrđeno je za Sarajevo-x.com u Hitnoj pomoći. Nakon previjanja ruke, pušten je kući.\nPas je dječaka napao danas oko 17.00 sati i to samo 200 metara od mjesta gdje su psi lutalice rastrgali automobil, o čemu smo pisali.\n"Stanari su u parku postavili kućicu za pse i oni se tu okupljaju i laju cijeli dan. Uvečer ih bude i oko 20. Sinoć sam oko 1.30 na ulici izbrojao 20, nimalo bezazlenih, pasa", ispričao je za Sarajevo-x.com jedan od mještana naselja Grbavica.\nPsi lutalice postaju jedan od gorućih problema u Sarajevu. Kako smo saznali u Hitnoj pomoći danas su još dvije osobe zatražile pomoć zbog ugriza pasa lutalica.\nRedakciji portala Sarajevo-x.com obratio se i čitatelj koji je kazao da su danas u ulici Ferhadija psi lutalice napali njega i njegovog psa.\n"Oko podneva sam šetao sa psom Ferhadijom kada nas je napalo šest pasa lutalica. Srećom, i pas i ja smo prošli samo sa manjim ogrebotinama", rekao je.\nU Sarajevu ne postoji sklonište za pse, a na ulicama je nekoliko hiljada pasa lutalica. O njima brinu dobri ljudi i aktivisti udruženja za zaštitu životinja. Međutim, kastracijom i povremenim obrocima koje im donose ništa se ne može riješiti.\nKrajnje je vrijeme da se nadležni pozabave ovim problemom. Građani podržavaju Zakon o zaštiti životinja FBiH, ali i traže da se izgradi adekvatno sklonište za pse gdje će imati redovne obroke i njegu, jer ne žele strepiti od toga da će njihovo dijete, kada ode da se igra u parku, napasti izgladnjeli pas lutalica.\nTakođer, građani su svjesni i toga da su na sarajevskim ulicama često i životinje žrtve okrutnih ljudi.\ndječak OŠ Grbavica 1\nTadiću uručen orden Evropskog pokreta u BiH\n06.07.2011. u 21:32\nNjemačka: Pronađeni milion eura predat policiji\n06.07.2011. u 21:18


lanparty.pas 2,163 b izvorni kod rešenja\nlanparty.tests.rar 1,308 b test primeri\nlanparty.checker.cpp 483 b izvorni kod programa za testiranje\nlanparty.checker.txt 241 b uputstvo za testiranje\nzadatak: LAN party\nSvi ljubitelji kompjuterskih igrica znaju kakvo je uživanje pobediti protivnika sa što većom razlikom. U tom pogledu mali Kosta je veliki hedonista.\nOn i njegovi drugari vole da se povremeno okupljaju i igraju igrice po ceo dan. Oni se podele u dva tima i igraju n partija, pri čemu se nijedna partija ne završava nerešeno. Kako bi njegov tim što bolje prošao u ukupnom ishodu, Kosta vešto smišlja razne načine računanja konačnog rezultata. Omiljena strategija mu je sledeća: on n partija koje su odigrali podeli u najviše k intervala, tako da svaki interval čine uzastopne partije i svaka partija pripada tačno jednom intervalu. Za svaki interval potom računa pobednika tako što gleda čiji tim je pobedio više puta u partijama tog intervala (ako su timovi imali isto pobeda onda interval nema pobednika). Konačan rezultat Kosta onda iskazuje pobedama u intervalima, a ne u partijama.\nVaš zadatak je da pomognete Kosti da napravi takvu podelu partija na intervale da njegov tim napravi što veću razliku (po njegovom računanju), pri čemu mu je protivnički tim zadao ograničenje da ne bude više od k intervala.\nAko mu pomognete, Kosta će vas nagraditi besplatnom ulaznicom za sve utakmice američkog fudbala koje se održavaju na pomoćnom terenu iza stadiona.\n(Ulazni podaci se nalaze u datoteci lanparty.in) U prvom redu ulazne datoteke nalaze se prirodni brojevi n i k, razdvojeni razmakom. U narednom redu se nalazi niz od n slova pri čemu je svako od slova 'W' ili 'L'. Između tih slova nema razmaka. Slovo na i-toj poziciji označava ishod i-te partije: 'W' ako je pobedio Kostin tim, a 'L' ako je pobedio protivnički tim.\n(Izlazne podatke upisati u datoteku lanparty.out) Na izlaz zapišite maksimalnu razliku koju Kostin tim može ostvariti podelom partija na intervale.\nJedan od mogućih načina da se ostvari razlika 2 je da se formira sledećih 5 intervala:\ninterval 1 čine partije 1 i 2 - pobednik u ovom intervalu je protivnički tim\ninterval 2 čine partije 3, 4 i 5 - pobednik u ovom intervalu je Kostin tim\ninterval 3 čini samo partija 6 - pobednik je opet Kostin tim\ninterval 4 čine partije 7 i 8 - oba tima imaju jednako pobeda u partijama, pa ovaj interval nema pobednika\ninterval 5 čine partije 9, 10 i 11 - pobednik i u ovom intervalu je Kostin tim\nVodite računa da najveća razlika može da bude i negativna.\nfin = 'lanparty.in';\nfout = 'lanparty.out';\nn, k : Integer;\n(* win[i] = Da li je Kostin tim pobedio i-tu partiju *)\nwin : array[1..maxN] of Boolean;\ns[m, j] = Maksimalna razlika koja se moze ostvariti ako se prvih m\npartija podele u tacno j intervala, pri cemu intervali mogu biti i\ns : array[0..maxN, 0..maxN] of Integer;\nw[i, r] = Rezultat intervala koji pocinje i-tom partijom i sadrzi r\nuzastopnih partija. 1 ako pobedjuje Kostin tim, -1 ako pobedjuje\nprotivnicki tim, 0 ako je nereseno.\nw : array[1..maxN, 0..maxN] of Integer;\nwin[i] := ch = 'W';\nm, i, j, l, r, t : Integer;\nfor r := 0 to n-i+1 do\nw[i, r] := 0;\nfor l := i to i+r-1 do      (* Najpre u w[i, r] pamtimo razliku u tom intervalu. *)\nif win[l] then\nif w[i, r] > 0 then w[i, r] :=  1;   (* Potom korigujemo tako da w[i, r] moze da *)\nif w[i, r] < 0 then w[i, r] := -1;   (* bude samo neka od vrednosti 1, 0 ili -1. *)\nfor l := 0 to k do\ns[0, l] := 0;      (* Ako nije odigrana ni jedna partija razlika u intervalima je 0. *)\ns[m, 0] := -10000; (* Nije moguce podeliti vise od 0 partija na 0 intervala. *)\ns[m, j] := -1;     (* Najgora razlika u intervalima ne moze da bude manja od -1. *)\nfor r := 0 to m do (* Poslednji interval sadrzi r partija. *)\nt := s[m-r, j-1] + w[m-r+1, r];\nif t > s[m, j] then\ns[m, j] := t;\nres := s[n, k];


Lepša istina - Emisija - Peščanik\nSvetlana Lukić: Bliže se kraju ovi lepi novembarski dani, ulazimo u sezonu hladnih kiša, groznih susnežica, krsnih slava, srpskih i antisrpskih novih godina, rođendana Hristovih, školskih raspusta… Sve će početi da se zaustavlja. Napolje će izlaziti samo oni koji moraju i koji stvarno nešto rade, a takvih je sve manje. Jedino će punom parom raditi oružari, ministar vojni Šutanovac je u transu, u današnjem intervjuu se hvali kako je sklopio posao stoleća, vredan skoro pola milijardi dolara. Pravićemo neke vojne fabrike, kako se precizno izrazio, negde na severu Afrike. Baš me zanima da li te vojne fabrike imaju veze sa Libijom i našim velikim prijateljem Gadafijem.\nOvih dana učestala su razna istraživanja koja ispituju sve i svašta, svi mere bilo srpske nacije. Tako je i Galup zajedno sa Evropskim fondom za Balkan uradio jedno istraživanje koje je pokazalo neke zanimljive trendove a neki rezultati su, bar za mene, zapanjujući.\nNa primer, uprkos uvreženom mišljenju da mnogo ljudi želi da pobegne iz ove zemlje, skoro 80% ispitanika je reklo da želi da ostane u Srbiji. Verovatno da deo objašnjenja leži u tome da ljudi s razlogom veruju da je na Zapadu zbog ekonomske krize mnogo teže naći posao, za neke od nas je kasno da idemo bilo gde i onda je lakše da svoju nemoć preimenujemo u želju da ostanemo u Srbijici. Čini mi se da deo objašnjenja za takvu ljubav prema otadžbini treba tražiti i u realnoj proceni ljudi da više nisu sposobni da se prilagode uslovima rada i načinu života na Zapadu, da su toliko zaostali u svojim znanjima i veštinama da tamo ne bi mogli da se takmiče sa drugima. Kad sam pre petnaestak godina ubeđivala jednog svog prijatelja da je za njegove pobleme najbolje rešenje da se vrati u Švajcarsku gde je godinama uspešno radio kao automehaničar, rekao mi je nešto što me je otreznilo, rekao je da više ne bi umeo da popravlja njihove automobile. Prvo, ti zapadnjaci sve delove menjaju, nema premošćivanja žičicom, nema budženja, a drugo, ne poznaje nove motore, karburatore, dizne i šta sve već ima auto osim volana i rezervoara.\nUčinilo mi se da ovaj podatak od skoro 80% ljudi koji ne žele nigde da odu jeste i priznavanje poraza i nemoći da se bude, koliko-toliko, ravnopravan u tom stranom svetu koji počinje na samo 200-300 kilometara severno od Beograda. To je za nas sve više putovanje u budućnost za koje niko više nije spreman.\nOvo isto istraživanje je pokazalo da 44% ljudi veruje da je za Srbiju dobro da bude deo Evropske unije, ali bi zato na eventualnom referendumu ZA priključivanje EU glasalo čak 63% ljudi. Šta to znači? To znači da razliku od čak 20% čine ljudi koji veruju da priključenje EU nije dobro za Srbiju, ali da se mora, da sila boga ne moli, da nam je potreban njihov novac i da moramo leći u krevet sa neprijateljem jer valja nečim napuniti kašiku.\nIpak, najčudniji, u stvari zapanjujući je sledeći rezultat – 24% ljudi u Srbiji, svaki četvrti čovek smatra da će u narednih pet godina sigurno ili vrlo verovatno doći do rata u regionu. I onda se postavlja pitanje pa kako, pa zašto, pa ko bi s kim ratovao, a šta je sa Kforom, Unmikom, svim onim stranim vojnicima koji se šetaju po Balkanu, šta je sa bazom Bondstil, šta je sa svemoćnim Amerikancima i EU koji su tu da se ne bi ponovile devedesete, ne zbog nas, nego da ne izvozimo izbeglice, nestabilnost itd. Meni se čini da većina tih ljudi koja veruje da će rata biti, i to uskoro, u stvari ne misli ni o promenama granica, ni o spajanju Republike Srpske sa Srbijom, ni o vraćanju Kosova. Kada kažu da će biti rata oni u stvari imaju jednu zastrašujuću misao, da nas iz ove sveopšte paralize, iz ove bele smrti u koju tonemo može trgnuti samo novi rat, pa ko preživi da počne iz početka. Ne veruju, dakle, ni u diplomatiju, ni u ekonomiju, ni u političke stranke, ni u sindikate, ni u udruženja, ne veruju čak u nešto što je mnogo izvesnije od rata, u socijalne nemire, štrajkove, političke proteste. Ne veruju u to jer bi u svim tim unutrašnjim turbulencijama na ovaj ili onaj način svako od nas morao da učestvuje, da se angažuje, a rezultat bi bio nikakav. Jednom smo šetali, kako obično kažemo, jednom smo lupali u šerpe i vidi šta smo dobili. Ne, najčistije rešenje je novi rat, rešenje je novo resetovanje. Rat od nas ne traži nikakav angažman, lepo ćemo opet biti žrtve, imaćemo tu moralnu nadmoć, a na kraju, što bi rekao u našoj staroj špici Dobrica Ćosić – kom’ opanci, kom’ obojci.\nMožda je ovo moje snatrenje posledica loše prospavane noći, ali jedno znam, jedno vidim, a vidim da i vi vidite, da s mnogo razloga građani ove zemlje veruju da je sistem, da je država u paralizi, da su Liliputanci nitima vezali jedni druge, da su Liliputanci vezali Gulivera, Guliver Liliputance, tako da smo svi postali nepomični. Režim je napravio sistem u kome svako svakoga parališe i sad, sve i da hoće, ne može ništa, jer svako svakoga drži na nišanu, svako svakoga drži pod pretnjom vatre da se drugi slučajno ne bi pomerio i tako ugrozio naše parče zemlje, naše parče gradskog građevinskog zemljišta ili naš kubni centimetar vazduha. Ako je tako, onda će se procenat od ovih 24% ljudi još povećavati.\nU jednom još zanimljivijem istraživanju učestvovala je naša današnja sagovornica, istoričarka Dubravka Stojanović.\nDubravka Stojanović: Tokom 2010. godine jedna grupa istoričarki je zahvaljujući Beogradskom centru za ljudska prava i Vojinu Dimitrijeviću dobila jedinstvenu priliku da pita građane Srbije šta znaju i šta misle o istoriji. Htele smo da vidimo ko je i kakav je konzument tih informacija iz istorije, dakle, šta je do njega, jadnika, došlo. Rezultati ovog istraživanja mogli bi da se svedu na jednu rečenicu iz 19. veka francuskog sociologa Ernesta Ranana koji je rekao da nacionalno biće počiva na pogrešnom razumevanju sopstvene istorije. To je moto celog ovog projekta. Mi smo nedavno objavili knjigu koja se zove Novosti iz prošlosti, što mislim da je odličan naziv, jer taj naziv pokazuje da se naša prošlost stalno menja i to po volji naših režima koji se menjaju. Ti režimi onda barataju tom prošlošću, neke ljude iz nje izbacuju, neke svoje prijatelje i pretke ubacuju u prošlost itd. To su te vesti iz prošlosti, dakle, ta prošlost se menja, čak dinamičnije nego sadašnjost. Sadašnjost se možda i ne menja, ali evo, odgovorno i profesionalno tvrdim da se prošlost menja i to vrlo brzo i vrlo intenzivno.\nMi smo sastavile jedan upitnik od 120 pitanja i onda je Stratedžik marketing išao po čitavoj Srbiji i napravio reprezentativni uzorak. Reprezentativni uzorak znači da su pitani ljudi svih starosnih doba, po generacijama, po stepenu obrazovanja, po tome da li žive u gradu ili na selu, severna Srbija, južna Srbija… tako da možemo da kažemo da je ovo mišljenje građana Srbije. Pokazalo se da ono što građani misle o istoriji jesu posledice današnjih političkih poruka i poruka poslednjih dvadeset godina. Vrlo su zanimljivi odgovori koje smo dobili na pitanje ko je najvažnija ličnost u svetskoj istoriji, 21% građana je odgovorilo da je to Nikola Tesla. Iznenađujuće je drugo mesto, na drugom mestu je Tito, onda dolazi Hitler i daleko slabije plasirani Isus Hrist sa 5%. Dakle, vi kažete građanima da će biti i pitanja o nacionalnioj istoriji i nacionalnim herojima, a oni na eksplicitno pitanje o ličnostim iz svetske istorije navode naše ljude, oni u svetu kao najvažnije vide svoje ljude. To je zaista zabrinjavajući podatak, on govori o opsednutosti sobom, o tome da vi uopšte ne vidite svet izvan sebe, pa Tesla je dobio 21%, a Ajnštajn 2%. Evo, samo da kažem da je od nacionalnih heroja na drugom mestu Josip Broz Tito sa 19%, a treći je Karađorđe sa 12%. To recimo govori da propaganda u ovom slučaju nije obavila svoj posao.\nJa sam se u ovoj knjizi bavila slikom drugih i tu sam se posebno zadržala na slici Turaka, 48% odgovora je bilo vezano za Turke, dakle, sve drugo što se desilo u nacionalnoj istoriji pre ili posle Turaka je mnogo manje važno. Naravno, postavlja se pitanje zbog čega je to tako, ja sam ponudila jedan mogući odgovor a to je da su Turci taj idealni drugi u poređenju s kojim mi dobro izgledamo i zato su oni tako užasno važni. S druge strane, Turci su tu potrebni kao večito opravdanje, dakle, sve što kod nas ne valja ne valja zbog Turaka i oni su jedna vrsta rešenja za sve probleme, od prljavih ulica do nedostatka demokratije, sve je to zbog pet vekova pod Turcima. Mi se i dalje ne pitamo zašto mi za ova dva veka to nismo mogli da promenimo.\nZanimljivo je da je na pitanje šta je najvažniji događaj u nacionalnoj istoriji kosovska bitka dobila 22% glasova, a ustanci i oslobođenje od Turaka 10%. Dakle, poraz je ostavio daleko dublji trag od oslobođenja, duplo je više cenjen u svesti ljudi. Da napomenem da smo imali i pitanje šta je najtragičniji događaj, tu su mogli da pomenu kosovsku bitku, ali ne, nije stvar u tragičnosti, nego u značaju. To je takođe nešto što bi bilo zanimljivo i za socijalne psihologe, zašto je oslobođenje duplo manje vrednovano od porobljavanja.\nSvetlana Lukić: Meni se ponekad čini da je tu učitan i odnos prema Bošnjacima, kao što su ljudi spajali bombardovanje Beogarda 1944. sa bombardovanjem 1999, pa je na kraju ispalo da je sve to ista Amerika, ista Engleska i NATO… tako da mi se čini da je i taj turski jaram…\nDubravka Stojanović: Da, radi se o tom odnosu prema današnjoj verskoj i nacionalnoj manjini koja se prebacuje i na tursko doba i onda se ti periodi mešaju. Vi, u stvari, neprekidno živite u jednom istom vremenu, to vreme se ne razlikuje, mi živimo kosovsku bitku, ona zaista nije bila 1389, ona nikada nije prestala. E, u tom smislu je svejedno da li je bombardovanje 1999. ili je 1945, Amerikanac je neprijatelj i isti je u svim vremenima. I to je to shvatanje istorije kao nečeg nepomičnog i kao nepokretnog, što je suprotno njenoj stalnoj pokretnoj prirodi. I to je to epsko shvatanje vremena koje je uvek isto, dakle, vi ste ista generacija sa Kraljevićem Markom i vi o njemu raspravljate sa istom strašću kao što raspravljate o Ratku Mladiću. Potpuno je svejedno, Srbi žive u jednom zaleđenom vremenu i ovo istraživanje je između ostalog slika i toga.\nDobili smo čitav niz zanimljivih odgovora na pitanja o nekim kontroverznim ličnostima. Koleginica Sanja Petrović-Teodosijević je analizirala odgovore na pitanja da li je Gavrilo Princip heroj ili nije, i tu 53% veruje da je on heroj, ali 38% to ne prihvata. Podeljenu sliku Drugog svetskog rata je analizirala naša koleginica Olga Manojlović-Pintar. Ona se posebno bavila pitanjem slike Milana Nedića, trećina građana je rekla da je on saradnik okupatora, trećina ima pozitivnu sliku o njemu, da je srpska majka illi da je spašavao izbeglice itd, a trećina građana je rekla da ne zna. To Olga posebno analizira i pokazuje da je s jedne strane znanje naravno malo, ali potreba da se ne zna je još veća. I isto to smo dobili na pitanje da li je Draža Mihajlović saradnik okupatora ili antifašista, isto smo dobili tačno podelu na 50-50% otprilike. I sad vi tu vidite zapravo posledice svih poruka režima posle 2000. godine, koji su se naročito bavili Drugim svetskim ratom, oni su očigledno uspeli da ponovo podele srpsko društvo na dva dela, da pošalju jednu korisno nejasnu poruku za današnji režim i da izbrišu potpuno tu svest o fašizmu i antifašizmu za koju smo već toliko puta i u Peščaniku rekli da je temeljna evropska vrednost.\nOlga Manojlović je takođe analizirala odnos prema Jugoslaviji, gde je 89% građana reklo da se u Jugoslaviji živelo bolje nego danas, u tom smislu pozitivno ocenjuju tu zemlju, 69% građana je reklo da im je žao što se Jugoslavija raspala. A na pitanje zašto je Jugoslavija pozitivna oni su davali krajnje racionalne odgovore, dakle, mi nismo tu našli ničeg emotivnog ili nostalgičnog. Oni su govorili da se bolje živelo, da je to bila velika država, da je bila poštovana u svetu, da je moglo da se putuje. Dakle, nabrajali su stvari koje su zaista ključne za život običnih građana. To je svima nama u projektu bilo vrlo važno, da se pokažu upravo ta mesta gde propaganda nije ostavila traga, a to su – slika Josipa Broza Tita i slika Jugoslavije. Nama je najviše žao što mi ovakva istraživanja nismo mogli da radimo devedesetih, pa da možemo da pratimo da li je došlo do promene i da li je ovo samo posledica tranzicionog mišljenja, gde se ljudi sećaju Jugoslavije kao vremena socijalne sigurnosti, bezbrižnosti. Dakle, pitanje je da li smo mi već izašli iz prethodne propagande ili ta propaganda nikada nije pomutila pozitivno sećanje na Jugoslaviju i čak na samog Josipa Broza Tita, uključujući sve ono što je o njemu pisano, govorilo se o njegovim lažnim identitetima, hiljadama žena. Građani se očigledno ipak drže nekog svog utiska. Međutim, ono što je zanimljivo jeste da 49% građana kaže da je stvaranje Jugoslavije bila greška. Važno je napomenuti da smo mi to pitanje formulisale namerno u ključu tog mitskog govora. Pitale smo da li mislite da je stvaranje Jugoslavije bilo greška i oni su odmah prepoznali onaj semafor vlasti, gde im vlast daje zeleno svetlo i kaže im – da, bilo je greška. Dakle, oni su tačno odgovorili ono što se od njih očekuje, ali kad im postavite pitanje koje se odnosi na njihovo lično iskustvo, lično sećanje, oni se sećaju nečeg potpuno suprotnog.\nNajslabije znanje građani su pokazali o ratovima devedesetih, to je ponovo to angažovano neznanje. Oko 10% je znalo da je postojala trogodišnja opsada Sarajeva, znalo je šta se dogodilo u Sjeverinu, Ovčari, Medačkom džepu itd. Dakle, mi smo ih pitali i za zločine nad Srbima i ono što su srpski zločini i u svim slučajevima su ljudi odgovarali da ne znaju ništa. To je pravi dokaz toga da oni to znanje ne žele da imaju i da je ta potreba da ne znaju jača od onoga što sigurno znaju. Ono što nas je takođe iznenadilo, to je da Slobodana Miloševića još uvek skoro 30% građana vide kao pozitivnu promenu u istoriji Srbije. I dalje je zapravo na snazi ta ideologija koju je Milošević doneo, i nije presudno da li je SPS koalicioni partner ili nije. Mislim da je presudno to da smo mi ostali u istom ideološkom ključu koji njega idejno nije doveo u pitanje, pa samim tim građani njega i dalje ne ocenjuju negativno.\nPoseban rad je uradila Radmila Radić, koja je, kao što znaju slušaoci Peščanika, stručnjak za istoriju Srpske pravoslavne crkve. Radmila je napisala jednu krajnje zanimljivu analizu čiji naslov već sasvim dovoljno govori: “Pripadanje bez verovanja”. Dakle, mi govorimo o jednom društvu kao što je srpsko u kome 85% građana sebe proglašava vernicima i pripadnicima pravoslavne crkve. Međutim, sva pitanja koja smo mi postavile pokazuju izuzetno veliko neznanje upravo u pitanjima vere i crkve. Dakle, oni ne znaju ništa ni o hrišćanstvu, ne znaju ništa o samoj crkvi, ali žele da pripadaju jednom takvom kolektivu i takođe prepoznaju poruku vlasti da treba biti pravoslavac i onda složno u horu tako odgovaraju. 73% građana ne zna kome pripada Hilandar, odnosno ne znaju da ne pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi već Vaseljenskoj patrijaršiji. Svega 4% građana zna da Srpska pravoslavna crkva pod tim nazivom postoji tek od 20. veka, svega 26% građana Nikolaja Velimirovića vidi u 20. veku, građani ga smeštaju od srednjeg veka pa nadalje. Dakle, pokazalo se da ispod trećine građana zna kada je živeo Nikolaj Velimirović, ikona današnje Srbije.\nNaši najvažniji zaključci idu u nekoliko pravaca. Jedno je da je 30% građana stalno govorila da ne zna odgovor na pitanje. Mi smo im u najvećem broju slučajeva nudili odgovore i naravno, pitanje je zašto oni to ne znaju. Jedan deo odgovornosti ide na račun svih nas koji se bavimo istorijom, pogotovo prosvetom, očigledno je da se istorija uči na pogrešan način, da se i dalje uči napamet. Ali mnogo važniji naš zaključak je ovo što je Olga Manojlović nazvala angažovanim neznanjem, odnosno da građani ne žele to da znaju. To je ono što često čujemo u svakodnevnom govoru – mi sve brzo zaboravljamo. Pa evo, sad imamo naučni dokaz da stvari koje smo sigurno znali brišemo iz svesti da bismo se saobrazili onome što od nas očekuju vlasti. I tih 30% možda mogu da se pogode sa nekim istraživanjima koje je radio Mikloš Biro, profesor na odeljenju za psihologiju u Novom Sadu, koji je još devedesetih radio istraživanja autoritarnosti naših građana i upravo došao do tog procenta. Dakle, da postoji oko trećina građana sa tvrdim autoritarnim sklopom ličnosti. Ako bismo tome dodali i naše rezultate, mogli bi se reći da mi uvek imamo ozbiljan problem sa tom trećinom od koje je onda sasvim mali korak do izborne većine. To su sve faktori o kojima treba da se vodi računa.\nOno što je naš posebno bolan zaključak je da je najslabije rezultate pokazala najmlađa generacija, dakle, generacija od 18 do 29 godina. Oni su ne samo pokazali najslabije znanje, iako su neki tek izašli iz škole, nego su pokazali i najviše stereotipa i predrasuda. Najgore odgovore o turskoj vlasti pokazali su oni. Takođe smo našli nešto vrlo zanimljivo, a to je da se veliki broj naših visoko obrazovanih ispitanika pokazao kao stvaralac mitova, pogotovo kada je u pitanju veličina srpske države i taj imaginarijum o njenoj veličini. Najviše obrazovanih građana je reklo da su i Dubrovnik i Solun bili u sastavu neke srpske države, Dušanovog carstva ili srpske države iz nekog drugom perioda. Mnogo je manje osnovno obrazovanih imalo takve misli u glavi, čime se u stvari pokazala i teza o tome da upravo najviše obrazovani građani jesu oni koji stvaraju i šire nacionalni mit koji jeste ponikao u srednjoj klasi u 19. veku.\nRezultati ovog istraživanja jesu problem za prosvetne vlasti, ali i problem za državu koja manipuliše istorijom. Recimo, Radina Vučetić ima jedno odlično mesto gde analizira odgovore na pitanja kada je nastao prvi srpski univerzitet, gde većina građana odgovara ili da je nastao pre zapadnih univerziteta ili u isto vreme, a upadljiva manjina daje tačan odgovor da je nastao 800 godina posle zapadnih univerziteta. I Radina Vučetić to odlično analizira pokazujući ne samo tragično neznanje o svetu i našem odnosu između nas i sveta, gde mi recimo u tom važnom pitanju kasnimo 800 godina, nego analizira i ponašanje samog Beogradskog univerziteta koji kroz svoje razne proslave, kroz ono što piše na sajtu, pa do onoga što piše na zgradi univerziteta, nudi jedno sedam različitih godina svog osnivanja. Pa je tako 2008. godine proslavljeno 200 godina Beogradskog univerziteta, slavila se neka 1808, ali na njihovoj zastavi možemo naći 1838. ili 1868, dok je on u stvari nastao 1905. koju gotovo niko i ne pominje. A 1905. je užasno važna u kulturnoj istoriji Srbije, stvaranje univerziteta je nešto što zaista dramatično menja jednu zemlju i njeno društvo, ali je nama važniji taj mit da tu granicu prebacimo na 1808, a vidimo u svesti građana da smo je prebacili i u 12. vek kada su nastali evropski univerziteti. Prema tome, to je ogromna odgovornost vlasti koja namerno proizvodi te zbrke u raznim pitanjima istorije, ali pogotovo naravno kad je u pitanju Drugi svetski rat i ratovi devedesetih.\nI evo, mi smo ovim uputile jedan apel, a držale smo okrugle stolove i sa Ministarstvom prosvete i medijima, to je apel da se radi o ozbiljnim stvarima, da je istorija taj prerađivač informacija, da se od sadržaja istorije, od vrednosti koje se šalju, kroz pouke i poruke o istoriji gradi sadašnjost i da su takve igre vrlo opasne. Ovaj rat i ova ideologija napravljena je na istoriji, zato smo se mi ovim bavili. Ratovi devedesetih su upravo zasnovani na ideji o najstarijem, najvećem narodu, genocidiranom narodu, najvećoj žrtvi, narodu koji nije vodio osvajačke ratove… Ta poruka o istoriji nije promenjena, tako da kada ovi idu da biju homoseksualce, kada ubijaju Brisa Tatona, tuku ove ili one, oni idu s tom svešću. To je ta svest o sebi kao o pupku sveta, centru sveta… Oni nemaju pojma o ostatku sveta, koji s jedne strani nisu stekli jer nisu putovali, ali s druge strane, ovo je slika koju su dobili kroz obrazovanje i kroz javni govor naših intelektualaca na svim mogućim medijima. Prema tome, oni su čist proizvod upravo te mitomanije o kojoj mi uporno u Peščaniku govorimo. Očigledno je iz ovog istraživanja da društvo želi u to da veruje, jer su to tzv. lepše istine.\nMi smo imali mali broj pitanja kojima smo baš ispitivali stvarno znanje, kao što je recimo pitanje koji je događaj označio početak nove ere. Ispod 50% građana zna da je to rođenje Isusa Hrista, u jednoj pravoslavnoj zemlji to je neobičan rezultat. Naše ispitivanje je išlo upravo na ovu svest o istoriji, na to šta mi dobijamo pogrešnim znanjem istorije. I ono na čemu ću ja sada mnogo da radim, to je da pokušam da ovakvo ispitivanje uradimo u čitavom regionu. Mislim da ćemo tek tada dobiti jednu zanimljivu sliku i shvatiti kako je uvek moguće napraviti rat ako vi imate ljude koji veruju u ovo što su nam pokazali da veruju.\nSvetlana Lukić: Pre nego što nastavite da slušate Dubravku Stojanović jedno kratko obaveštenje. Kao što znate, prošlog petka gost u Peščaniku bio je advokat Srđa Popović, koji je u ime majke i sestre Zorana Đinđića podneo krivičnu prijavu protiv nekoliko pripadnika Crvenih beretki, među kojima su Milorad Ulemek i Zvezdan Jovanović, ali i protiv Ace Tomića i Koštunice Vojislava. Danima na blogu Srđe Popovića na našem sajtu traje rasprava o toj prijavi, ali i o onome što zovemo politička pozadina atentata na premijera Đinđića. U međuvremenu se na Novoj srpskoj političkoj misli kod Đorđa Vukadinovića tekstom oglasio Nebojša Bakarec iz DSS-a, sećate se tog opskurnog i piktoresknog lika, pridružio mu se svojim intervjuom na Radio televiziji Srbije kontroverzni srpski biznismen, Vilijem Montgomeri. Na sajtu Peščanika smo preneli i te baljezgarije, tako da kažem, a da mnogo ne preteram. I to je stvarno izuzetak, toga nije bilo niti će biti na našem sajtu. Tekstove povodom podnošenja ove prijave za naš sajt napisali su Žarko Korać, Vesna Rakić-Vodinelić, Vesna Pešić, Tatjana Tagirov itd.\nOvoj raspravi na svoj način pridružila se i naša današnja sagovornica Dubravka Stojanović koja će vam ispričati jednu stvarno neverovatnu priču iz naše ne tako davne prošlosti.\nDubravka Stojanović: U ovom drugom delu pričaćemo o jednom zanimljivom slučaju iz mog omiljenog zlatnog doba srpske demokratije, o slučaju braće Novaković. Pričaćemo o tome zato što je to aktuelno danas kada su majka i sestra pokojnog premijera Đinđića pokrenule ovu tužbu uz pomoć Srđe Popovića. Ovaj slučaj o kome ćemo danas govoriti je paradigmatičan za današnji trenutak Srbije. Mislim da je važno da ga građani znaju, možda će se ova stvar danas završiti isto kao što se završila 1910., ali je potrebno da svest o tome postoji.\nDakle, radi se o jednom istorijskom slučaju koji je istražila pre svega naša pokojna koleginica Olga Popović-Obradović i opisala ga u svojoj knjizi Parlamentarizam u Srbiji 1903-1914. Ona je vrlo skrupulozno, kao pravnik proučila ceo taj slučaj koji je trajao pune četiri godine. Ono što je važno reći odmah na početku jeste da je Srbija vrlo rano imala Zakon o slobodi udruživanja, već 1880, i na osnovu tog zakona stvorene su i prve stranke i više stotina udruženja građana kao oblika civilnog društva. Ovi istoričari mitomani obično stanu na tom podatku i kažu – evo, šta hoćeš, imaš 1880. savršen zakon. To je naravno tačno, međutim ova priča govori o suštini. Dakle, mi imamo zakon, imamo čak i institucije, ali vlast se nalazi negde drugde.\nGodine 1904, godinu dana posle majskog prevrata u kome su ubijeni poslednji Obrenovići, dvojica braće, mladih oficira iz niške kasarne, Milan i Maksim Novaković, osnovali su, da tako kažem, prvu ozbiljnu srpsku političku nevladinu organizaciju koja se zvala Društvo za legalno rešenje zavereničkog pitanja. Oni su dakle bili vojnici, ali su smatrali da oficiri koji su izvršili udar, ubili kralja i kraljicu i još ponekog po ulicama, isekli kralja i kraljicu na komade i bacili ih kroz prozor, treba da budu odstranjeni iz srpske vojske, pre svega kao oficiri koji su podneli zakletvu tom kralju koga su tako brutalno ubili. Smatrali su da se to ne sme tolerisati jer ruši osnovne principe vojske. Drugo, smatrali su i da se, bez obzira koje je političko kvalifikovanje tog događaja, ipak radi o ubistvu i da bi Apis i njegovi prijatelji, posle izbacivanja iz vojske, oduzimanja činova, trebalo pred sudom da odgovaraju za obično ubistvo. Bez obzira da li je kvalifikovanje toga ubistva pozitivno, kao što je tada bilo, zaverenici su ipak ubili više ljudi prilikom tog preokreta. Naravno, postavljajući to pitanje oni su udarili u srce sistema, jer je bilo jasno da sve do Prvog svetskog rata, u stvari, režimom rukovode upravo ti oficiri koji su izvršili puč. Zato je to stvar koju treba porediti s Petim oktobrom, i zato se stalno vraća pitanje šta se, u stvari, dogodilo Petog oktobra.\nDakle, taj NVO je osnovan 1904, a već 1906. je zabranjen. I sva opozicija i sva štampa se digla i pitala na osnovu čega, na osnovu kog zakona su zabranili to udruženje, a vlast je odgovorila da je to zbog toga što su oni udarili na ustavni poredak zemlje. Oni naravno nisu udarali na ustavni poredak nego na zaverenike, tu je već bilo jasno da to neće ići u dobrom pravcu.\nBraća Milan i Maksim Novaković ubijeni su 1907. godine. Ja sam radila analizu štampe tih dana u Srbiji, srećom imamo svu sačuvanu štampu u Narodnoj biblioteci, i ono što je za mene bilo impresivno jeste da je u svim novinama izašla ista vest i isti naslovi, i ta vest i taj naslov glasili su: „Milan Novaković je ubio svoga brata Maksima u zatvoru, pa onda sebe.“ Dakle, pre svega imamo tu večitu šemu ubistva i samoubistva, koja se ponavlja kao državno rešenje nezgodnih pitanja, ali to je bio prosto diktat i sva štampa, leva, desna, opoziciona, vladina, izašla je sa tim istim naslovom. E sada, od sledećeg dana zaista slobodna štampa počela je da postavlja nezgodna pitanja. Prvo pitanje je bilo – Šta će oni uopšte u zatvoru? Svi su znali da su oni viđeni opozicionari. Zašto su oni uhapšeni? Drugo, šta će oni u Beogradu kad su bili u Nišu? Dakle, oni su sprovedeni u Centralni zatvor u Beogradu. I treće, ključno pitanje – Zašto su bili naoružani? Kako to da uhapšeni opozicionari sede u zatvoru sa sve pištoljima i onda pucaju jedan na drugog? Prema tome, štampa je već od sledećeg dana počela tu priču da ismeva i vrlo brzo je postalo jasno da se radi o političkom ubistvu. I već prva sednica skupštine, koju možemo da vidimo na osnovu stenografskih beleški, obeležena je time da je ministar policije ušao u skupštinsku salu i cela opozicija je vikala – Ubica, ubica! Prema tome, u roku od jednog dana svima je bilo jasno da se radilo o političkom ubistvu, u to niko nije sumnjao. Štampa je naravno kopala dalje i vrlo brzo je došla do saznanja da su te noći kad su braća Novaković ubijeni, u Centralnom zatvoru bili ministar policije, šef beogradske policije i komandant žandarmerije. Dakle, tri ključna policajca u zemlji su bila prisutna kada su sticajem neobičnih okolnosti ubijena dva vodeća opozicionara.\nI sada počinje bitka koja se vodila u skupštini, u medijima, koja se vodila na sudu. U skupštini je pokrenuto nekoliko interpelacija od strane opozicionih poslanika, oni su tražili da skupština to kvalifikuje kao političko ubistvo i da pozove ministra na odgovornost. Međutim, skupštinska većina je odmah na taj prvi zahtev opozicije reagovala onako kao što je uvek reagovala u srpskoj skupštini , rekla je da ona nije nadležna, da ministar ne treba da odgovara, i da to, ako hoće, može da raspravi sud. U tim analizama koje je u pravnom smislu radila Olga Popović Obradović, ona je pokazala šta je već značilo to prvo odbijanje skupštine da se o tome raspravlja. Ona je pokazala da je time skupština poništila instituciju interpelacije koja je glavno sredstvo borbe poslanika sa vladom. Dakle, skupština je prosto prešla preko jedne dokazane interpelacije, u kojoj je dokazano da je ministar bio na licu mesta, pa da je već samim tim odgovoran. Olga Popović je dalje pokazala da je ovim potpuno poništena svaka uloga skupštine, iako je, recimo, u tom liberalnom ustavu pisalo da je ona centar tog sistema i da je Srbija parlamentarna monarhija. Ovim, kao i svim drugim postupcima vlasti, pokazalo se da je ta skupština samo zbir fikusa, kako su govorili tadašnji poslanici, koji izglasavaju ono što vlada traži, odnosno što traži ta grupica koja čak nije ni vlada nego se nalazi na nekom četvrtom mestu, za koje niko tačno ne zna gde je.\nPosle ove odluke skupštine da ona nema šta o tome da raspravlja, ministar policije je, naravno, ostao ministar policije. E, sada se tu pojavila zanimljiva uloga suda koji je tada izgleda zaista bio nezavistan, taj sud je 1908. godine pokrenuo istragu koja je pokazala bez ikakve rezerve da se na braću Novaković nije pucalo ni u kakvoj samoodbrani, da oni nisu ubili jedan drugoga, već je jasno dokazano da je ministar policije Nastas Petrović dao naređenje da se ubiju dva ugledna opoziciona prvaka. Samim tim sud je tražio da skupština ili vlada podnesu tužbu državnom sudu, na kome je sada taj ministar trebalo da odgovara po nekom načelu ministarske odgovornosti. Na osnovu te odluke suda, 1910. godine opozicioni poslanik Stojan Ribarac ponovo pokreće interpelaciju i traži da vlada odluči pred kojim sudom ministar policije, čija je odgovornost već dokazana na nižem nivou suda, treba da odgovara. Vlada je rekla da ona uopšte ne vidi nikakvu vrstu odgovornosti. Jedan od ključnih ljudi Radikalne stranke Stojan Protić rekao je da je ministar policije morao da naredi da se puca jer je to bilo u samoodbrani. Dakle, vlada je ostala pri toj priči, suprotno onome što je dokazao sud.\nNa kraju je još jedino ostala mogućnost da sama skupština podnese tužbu tom državnom sudu i traži odgovornost ministra, ta ideja se na skupštini pojavila 1911. godine, i to je bilo treći put da se u skupštini to pitanje pokreće. Cela javnost, svi mediji koje sam mogla da analiziram, sva štampa, sva opozicija, pa čak i delovi vlade koji su dolazili od samostalnih radikala, svi su smatrali da skupština mora da izglasa zahtev državnom sudu da pokrene taj postupak. Međutim, kao ključni argument na kraju je prihvaćen argument samog ministra policije Nastasa Petrovića, koji je u svoju odbranu rekao nešto što je, s jedne strane legendarna rečenica, ali koja u pravom smislu pokazuje to razumevanje institucija. Nastas Petrović je rekao: „Znate šta? Sud je dokazao moju krivicu, ali posle te sudske odluke narod na izborima je mene ponovo izabrao, a narod ovde ima prednost.“ E, upravo to pokazuje položaj institucije suda. Dakle, narod ili većina to preglasa, i time se odmah sruši ceo poredak, i ceo ustav, i sve institucije, i sve procedure, i sva nezavisnost, i svi lepi zakoni itd, jer je ovde dominantno to – pa kako narod izglasa. Naravno, narod će da izglasa onako kako mu sugeriše vlast. Dakle, to se završilo tako, to nikada nije otišlo na državni sud, Nastas Petrović je zauvek ostao ministar policije. Svi su znali da je on dao naredbu da se ubiju braća Novaković, svi su ga zvali ubicom i cela ta stvar ostala je nerešena kao što se sva pitanja kod nas zauvek i ostavljaju nerešenima.To je jedan od velikih problema ove države, ni na jednu stvar se ne stavlja tačka, i čim imate tako napravljen sistem, vi neprestano idete u rušenje sopstvenih institucija, i to je nešto što radi ova vlast, kao što je radila i ona vlast. Nedavno ste imali onaj primer kada je ustavni sud rekao da je protivustavno da neko ima više funkcija, a ovi su rekli – nema veze, promenićemo zakon. Dakle, sama vlast ruši sopstvene institucije i sopstvene zakone. Naravno, to je nešto što je krajnje pogubno i krajnje opasno za bilo koje društvo, a pogotovo za društvo koje inače nema sasvim jasne koordinate, kao što je to srpsko društvo. To je ono osećanje o kojem smo često govorili u Peščaniku, koje ima veliki broj građana Srbije, a to je da se vlast nalazi negde drugde, da vlast nije u skupštini, da vlast nije ni u vladi. Da li neko stvarno misli da vlada Mirko Cvetković, postavimo to pitanje, da li građani to misle? Postoji to neko mesto koje svi stalno osećamo, stalno osećamo delovanje toga mesta u našoj svakodnevici, ali ga osećamo i prilikom donošenja nekih ključnih odluka – da li će se ići sa ovakvom ili onakvom rezolucijom o Kosovu u UN-u, gde se to na kraju odlučuje, to mi ne znamo, kako je ubijen Zoran Đinđić, šta stoji iza pobune Crvenih beretki, i konačno, šta je Peti oktobar?\nDakle, građani osećaju da negde postoji još neka grupa ljudi koja, u stvari, možda donosi te ključne odluke, i taj osećaj jeste nešto što su i opozicioni ljudi s početka veka uočili i formulisali. Ja sam našla mnogo tekstova o tome, ali recimo jedan je najbolji, gde oni govore o jednom hibridnom režimu, u kojem ljudi formalno uživaju sva prava, ali je taj režim zapravo negacija svake slobode, jer nema slobode bez, za početak, te pravne sigurnosti. Dakle, mi imamo državu i pravosudni sistem koji ne pokreću ili ne rešavaju mnoga najvažnija pitanja… Pa šta je sad bilo sa tim navijačima? Pa je l’ to bilo pre mesec dana? Pa jesmo li to potpuno zaboravili? Dakle, ako nijedna institucija, koja mora time da se bavi, ne podvuče crtu, pa makar pod jedno od tih pitanja, vi ne možete da idete dalje. Vi zaista onda ostajete ukotvljeni u jednom stalno istom vremenu o kojem smo govorili kad smo govorili o istoriji, i vi ne možete da napredujete zato što niste rešili nijednu stvar. Postavlja se pitanje zašto niste rešili, i onda ponovo dolazimo do tih, kako su govorili početkom veka, nekontrolisanih činilaca. Mi uvek imamo te nekontrolisane činioce, koji nisu deo institucija, nisu deo ustavnog poretka, ali koji zapravo vuku glavne konce. I zato uvek treba, kada Srđa Popović s pravom govori o oružanoj pobuni Crvenih beretki, uvek treba, što on naravno i čini, govoriti i o Petom oktobru. Dakle, koja je bila uloga tih zaverenika? Šta se desilo Petog oktobra? Da li je Peti oktobar bio revolucija, slobodna volja građana ili je on bio puč kojim je spasen program, a sklonjen onaj koji je tom programu počeo da smeta, Slobodan Milošević? Da li su onda dovedeni oni ljudi koji mogu taj program da nastave ali pre svega da očuvaju kontinuitet tih nekontrolisanih činilaca? Strašno je živeti u jednom takvom društvu, strašno je osećati stalnu pravnu nesigurnost, strašno je nemati poverenja u svoju državu, u njene institucije i njene zakone, ali ono što je takođe neporecivo iskustvo naše istorije, to je da takvi sistemi vode u nove revolucionarne promene.\nOvakvo stanje ili ono stanje iz 1910. ne može dugo ostati, mi ne možemo imati i ove fikuse od poslanika, ove institucije i zakone, i tu nekontrolisanu grupu ljudi. Oni nužno moraju doći u sukob. Ta nekontrolisana grupa ljudi u nekom trenutku dolazi do odluke da ipak otvoreno preuzme vlast. To je ono što najviše plaši u ovim situacijama. S početka veka to se rešilo solunskim procesom, koji je bio namešten politički sudski proces, u kojem se regent Aleksandar rešio Apisa i njegovih drugova, osudio ih na smrt i na taj način se rešio tih nekontrolisanih revolucionarnih činilaca. Solunski proces se dovodi u vezu s tim što je tada izbila ruska revolucija i Rusija više nije imala uticaja u Srbiji, pa je Aleksandar imao mogućnost da se reši ovih faktora koji su se često dovodili u vezu sa ruskim interesima itd. Dakle, to je bio jedan specijalan trenutak koji je omogućio Aleksandru da se njih reši, naravno radi očuvanja sopstvene vlasti, a ne radi spasavanja demokratije u Srbiji, ali hoću da kažem da to ne može dugo trajati. To je kao neka crkotina od životinje, gde se stepen truljenja ne može zaustaviti, ne može ona sad ostati na 20 posto truljenja. To je stvar koja napreduje, to je kancer koji nagriza sve institucije, sve građane, koji naravno gube svaku veru u poredak i u državu. Ako država misli da nešto dobija time što o nečemu ćuti ili što ne pokreće neku tužbu koja je neophodna, ona greši, ona time sebe ne štiti, naprotiv, ona sebe time ozbiljno ugrožava.\nMelody Gardot – Your heart is black as night\nSvetlana Lukić: Bila je ovo istroričarka Dubravka Stojanović, govorila je o rezultatima jednog zanimljivog istraživanja i o jednom od paradigmatičnih slučajeva iz naše istorije. A mogli smo i u ovoj a i u sledećim emisijama da pričamo šta hoćete… skoro da više nema veze. Mogli smo da pričamo o rekonstrukciji vlade, ali što? Kakve veze ima to sa životom ili sa racionalnim funkcionisanjem izvršne vlasti? Kao, kad bi bilo petoro ministara lakše i bolje bi se sporazumevali, ne, opet bi jedni druge osuđivali za sve, na primer, zato što nema mleka ili zato što je kurs dinara ovakav a ne onakav. Mogli smo da pričamo o skorom uvođenju vojnog sveštenstva i to u vojsku koju vodi Šutanovac, koji opet svoje momke navodno hoće da uvede u NATO, a znamo da sveštenstvo Srpske pravoslavne crkve mrzi NATO. Mogli smo da pričamo i o Artemiju, koji zajedno sa Milanom Ivanovićem i ostalim Koštuničinim i Nikolićevim ljudima preuzima sever Kosova, i to baš kad treba da počnemo da pregovaramo sa Prištinom.\nMogli smo da pričamo o navodno razumnom patrijarhu, koji ode u Republiku Srpsku i kaže da će, ako bog da, uskoro braća sa jedne i druge strane Drine biti zajedno i formalno, koji je rekao ovih dana da je zemljotres u Kraljevu opomena Kraljevčanima, ali i svima nama, jer smo zaboravili na najvažnije stvari a to je valjda Hristov put. Ta patrijarhova izjava me je posebno iznervirala. Da li su to te poruke utehe onim nesrećnim ljudima u Kraljevu, i da li se patrijarh možda seća da je goreo Hilandar. Da li su možda Srpska pravoslavna crkva i on lično iz te vatre izvukli neke pouke? Da li je to možda opomena njemu i ostalim saobraćajcima na Hristovom putu, da malo povedu računa koje putokaze postavljaju i koje saobraćajne znake podižu svome stadu? Bio je ovo još jedan Peščanik. Doviđenja.\nEmisija Peščanik, 19.11.2010.


Prije Tonija, Dragana je bila u braku sa ovim muškarcem: Tajno su se vjenčali, evo o kome se radi – SuperCarobniSvijet\nPrije Tonija, Dragana je bila u braku sa ovim muškarcem: Tajno su se vjenčali, evo o kome se radi\nMALO KO ZNA ZA ŽIVOT PJEVAČICE POŠTO SE NJENA KARIJERA NIJE GRADILA UOPŠTE NA PRIVATNOM ŽIVOTU I INTRIGAMA. FOLKERKA DRAGANA MIRKOVIĆ KOJA JE VELIKA ZVIJEZDA JE IMALA VELIKU LJUBAV PRIJE BRAKA SA BIZNISMENOM TONIJEM BJELIĆEM, VEZA SA TIM ČOVJEKOM TRAJALA JE 10 GODINA.\nRiječ je o biznismenu, političaru i nekadašnjem estradnom menadžeru Zoranu Bašanoviću i ona je s njim bila u vezi tokom devedesetih godina. U to vrijeme, Bašanović je ne smao dečko bio folkerki, nego i menadžer. Oni su nizali uspjehe, uživali su u ljubavi, onda su krajem prošlog vijeka stavili tačku, na poslovni i privatni odnos, piše magazin Glossy, a Dragana je ubrzo upoznala Tonija, za kojeg se udala 2000.godine bez neke velike medijske pompe, sa kojim danas kćerku Manuelu i sina Marka ima.\nBašanović je u jednom intervjuu 2010.godine otkrio da nije ostao u kontaktu sa Draganom, priznao je da su se tajno vjenčali jednom prilikom.\nMnogo vremena smo tada boravili van zemlje, a kada nismo radili, išli smo što dalje, jer smo jedino tamo imali mir. Postoje turistička venčanja na dalekim destinacijama i ostrvima gde ljudi sklapaju brak iz zezanja. Tako smo se Dragana i ja vjenčali u jednoj kapeli u Las Vegasu, kao i mnogi poznati parovi, ali to vjenčanje nije nigdje zavedeno i ne važi. Ako je to bilo to neko tajno vjenčanje o kojem se pričlalo, sad više nije “


Kirija.ba | Kancelarijski prostor 26.5m2,prizemlje,Centar\nKancelarijski prostor 26.5m2,prizemlje,Centar\nID OGLASA: 3490\nIznajmljuje se namješten ili nenamješten poslovni prostor se u Sarajevu, općina Centar, ulica Koševo, 150m od BBI centra.\nVišenamjenski poslovni prostor, ukupne površine 26,50 m2, pozicioniran je na prizemlju stambene zgrade od ukupno 6 spratova. Sastoji se od jedne prostorije, hodnika i kupatila.\nVanjska stolarija je aluminijska, unutrašnja drvena. Poslovni prostor se izdaje namješten ili nenamješten na duži vremenski period.\nBusiness space is located in Sarajevo,Centar, address Koševo.\nTotal area of 26,50 m2, located on the ground floor.\nIt consists one room, hall and a bathroom.\nKontakt: +38761 204 123


Kolagen - magični sastojak za mladalački izgled\nProces starenja kože je sastavni dio prirodnog procesa starenja cijelog tijela. Pojava bora, njihov izgled, dubina i debljina različiti su i na njih utiče više faktora. Već nakon 25.godine počinju se pojavljivati bore i tada se mnoge mlade osobe odlučuju da ubrizgaju injekcije, prepune hemikalija, koje licu daju neprirodan izgled.\nZnačaj kolagena za očuvanje mladosti kože\nKolagen je magični, prirodni sastojak svake kože, koji je najzastupljeniji protein u organizmu. Kada govorimo o lijepom izgledu lica i mladosti, kolagen je jedan od najvažnijih sastojaka koji omogućava da koža ostane zdrava, jedra i svježa. Međutim, kako se starenjem smanjuje njegova proizvodnja i kapacitet u organizmu, neophodno ga je nadoknađivati spolja, kaže za Radio Bijelo Polje, kozmetičarka Sloba Bubanja.\n“To je protein koji proizvodi tijelo i predstavlja sastavni dio vezivnog tkiva svake osobe. Sastoji se od finih, isprepletanih vlakana koja čine mrežu, čija se dužina i debljina mjeri nanometrima, a zadužen je za mek, zdrav i lijep izgled kože. Ova kolagenska vlakna spadaju u vezivno tkivo, koje ima ulogu da povezuje ćelije, i uz elastin čini osnovu za čvrstoću kože, osiguravajući joj elastičnost, gipkost, zategnutost i vlažnost. Postoji nekoliko podvrsta kolagena, koji se međusobno razlikuju po strukturi i rasporedu u tkivima. Pod uticajem spoljnih faktora, a i tokom starenja kože, njihova struktura se mijenja, dolazi do smanjenja njegove proizvodnje, što uzrokuje opuštanje kože i stvaranje bora. Taj proces započinje već sredinom 30-ih. Produkcija kolagena počinje da opada, koža gubi jedrinu i smanjuje se elastičnost. Na površini ćelije ubrzano izumiru, stvara se zadebljali sloj orožalih ćelija koje usporavaju fiziološke procese i ometaju funkcije kože. Produkcija novih ćelija polako opada i počinju da se ispoljavljuju prvi znaci slabljenja bioloških funkcija”, kaže Bubanja. Ona ističe da je jedini način da se ovaj proces uspori ili zaustavi dodavanjem odgovarajućih preparata, čime se povećava njegova produkcija (proizvodnja) i ojačavaju postojeća kolagenska vlakna. To se kaže, postiže posebnim i ciljanim tretmanima.\nPosebni i ciljani tretmani kolagenom\nDa bi preparat koji se nanosi na kožu ispunio očekivanja, potrebno je da sadrži 3 tipa kolagenske strukture, kako bi zadovoljili potrebe i dobili potvrdu da su bore manje a struktura kože bolja. Kolagen se koristi u različitim oblicima, u obliku ampula, seruma ili sušenih listića koji se vlaže specijalnim aktivatorima, nanose na pripremljenu kožu, a potom se aparatom za mezoterapiju potiskuju do mezoderma. Kolagen potisnut duboko u kožu ovom metodom je izuzetno efikasan i daje dugotrajne rezultate, ističe vlasnica beauty centra “Estebel”.\n“Potiskivanjem aktivnih supstanci aparatom aktivira se metabolizam kože, stimuliše dioba matičnih ćelija, podstičući ih da se brže dijele, umnožavaju, regenerišu i proizvode novi kolagen, pa koža ne izgleda samo svježije, već je i mnogo mekša, pri dodiru je glatka, elastična, gipka i čvrsta, a neravnine su već poslije prvog tretmana manje vidljive. Obavezan završni korak u tretmanu, čini kolagenska maska čija je uloga da potisne sve nanesene sastojke u duboke slojeve kože, da bi ubrzali obnavljanje vlakana, dubinsku hidrataciju, jačanje otpornosti kože, podizanje tonusa, ravnanje bora i finih linija na licu, vratu i dekolte”, naglašava Bubanja.\nKolagen se u kozmetici koristi već mnogo godina. Dugo je dobijan iz životinjskih ćelija. Odnedavno, iz zdravstvenih razloga obustavljena je upotreba kolagena životinjskog porijekla. Sada se koristi morski kolagen koji ima značajnu ulogu u kozmetici. Ribe i drugi morski produkti neiscrpan su izvor kolagena koji nema nikakvih negativnih, niti štetnih dejstava. Pored morskog, biljni kolagen ima svoje trajno mjesto u kozmetici. Poslednjih godina, naučnici preporučuju kombinaciju aparata kojima se preparati kolagena potiskuju do mezoderma i tako zatežu pokidana vlakna. Poslije kozmetičkog tretmana, kao produžena kućna njega obavezne su kreme od kolagena.\nKako održati mladalački izged\nIntenzivna njega hranjivim kremama koje sadrže visok postotak kolagena, elastina i proteina koji vezuju vodu i potpomažu održavanje vlažnosti kože, upotreba vitamina A,C,E i betakarotina, polivitaminska i hormonska terapija, izbjegavanje alkohola, nikotina i nezaobilazna šetnja na svježem vazduhu su sastavni dio njege. Svi ovi složeni kozmetički tretmani koji odlažu i usporavaju proces starenja kože i nastajanja bora treba da budu sastavni dio svakodnevne njege. Popularni su i povremeni tretmani u kožmetičkom salonu retinolom, kavijarom, kolagenom i hijaluronskom kisjelinom kao ciljana terapija, a za smanjenje postojećih bora i sprečavanje pojave novih. Za ukupan proces podmladjivanja i borbu protiv starenja kože nezaobilazna je i nezamjenjiva upotreba aparata.\nVaskršnja baklava: Bogat i sočan kolač za svečane prilike\nNaučnici tvrde da su žene bolji vozači od muškaraca