Dobrovoljno piromansko društvo - Emisija - Peščanik\nNovoradikalsko shvatanje podele posla: gročanski gazda pali kuću novinaru a beogradski uplaćuje 1,5 miliona za njenu obnovu. U Proklamaciji kojom je uveo šestojanuarsku diktaturu, kralj Aleksandar je napisao: „Nastupio je čas kada između Kralja i naroda ne može i ne sme biti posrednika“. Šta čeka one koji se nađu između sadašnjeg Aleksandra i njegovog naroda?\nGovori Rodoljub Šabić iz Civilnog odbora za zaštitu branitelja ljudskih prava i uzbunjivača, Rade Đurić iz Nezavisnog udruženja novinara Srbije, i Bojana Jovanović iz Mreže za istraživanje kriminala i korupcije (KRIK). Razgovor vodi Svetlana Lukić.\nSvetlana Lukić: Opšte je mišljenje da je Srbija duboko podeljena zemlja, da preovlađuju iracionalna osećanja, da se često ne rukovodimo logikom i razumom. Međutim, da bi čovek donosio racionalne zaključke, potrebne su mu premise. Ova zemlja je postala skoro okultna; to su neka tajna znanja koja poseduje samo izabrana grupa ljudi, a svi mi ostali uglavnom nagađamo šta se stvarno dešava. Vidimo da lažu, ali ne znamo ni šta, ni koliko, ni kada. Tu postoji nekoliko problema o kojima bih volela da razgovaramo. Jedno je uloga medija koji su našli u ulozi koja ne treba da pripada medijima, a to je da, uz organizacije civilnog društva, budu praktično jedino što stoji između kralja Aleksandra i njegovog vernog naroda. Naravno, onda je logično da što trpe strahovite pritiske i pretnje od strane vlasti.\nNajpre vas molim za ocenu najnovije sudske odluke da se vrati na početak suđenje gročanskom gazdi Dragoljubu Simonoviću za paljenje kuće našeg kolege Milana Jovanovića. A to suđenje je trajalo pune tri godine. Početkom godine u Italiji je počeo proces protiv članova moćne mafijaškoj organizacije Ndrangeta koja godišnje obrće desetine milijardi evra. Imaju više od 400 optuženih mafijaša i državnih činovnika, više od 80 ljudi je već osuđeno, a planiraju da ceo proces završe za 2 godine. U ovom gročanskom slučaju, osim sramnog sudskog postupka, posebno treba podsetiti na način na koji su pokušali da se obračunaju sa Milanom Jovanovićem, to je praktično bila mala Kristalna noć.\nRade Đurić: Čini mi se da je paljenje kuće Milana Jovanovića zapravo posledica. Različiti oblici napada, najpre verbalnih pritisaka predstavnika vlasti prema Milanu i predstavnicima Žig portala, krenuli su mnogo ranije. To je kulminiralo paljenjem kuće, a pre toga ste imali napad na gospodina Matorčevića, njegovo teško prebijanje. Čini mi se da ni tužilaštvo ni policija nisu pokupili sve te veze, da nisu reagovali na vreme, i onda ste kao posledicu imali to paljenje kuće koje verovatno za pravu nameru nije imalo ubistvo gospodina Jovanovića i njegove supruge, već su želeli da ga zastraše. Međutim, to se onda potpuno otelo kontroli i moglo je da se završi tragično.\nOno što meni izgleda gotovo neverovatno jeste taj odnos, od državnog aparata do samih optuženih, prema samom Jovanoviću i njegovoj supruzi, ta strašna viktimizacija koju on doživljava za sve ovo vreme. Sam postupak čini mi se da je od početka krenuo sa određenim greškama, da je sve to bila jedna improvizacija, a onda kao rezultat imate te silne proceduralne greške kao razlog ukidanja same presude i vraćanja na ponovno suđenje. Kao rezultat imate i Simonovića koji je nasmejan. Suđenje je trajalo 3 godine, koliko to još onda treba da traje, koliko je zapravo teško to dokazati, iz slučaja za koji se činilo da je jako jednostavan. Meni je najveći utisak ta strašna viktimizacija na primeru Jovanovića, koju doživljavaju i drugi novinari, i gotovo je neverovatno da se nešto ozbiljnije nije desilo.\nRodoljub Šabić: U najneprijatnijem mogućem smislu fascinantan događaj, je l’ te. Prva asocijacija, neko čoveku pali kuću iznad glave. Neko puca pred vratima, beži kroz prozor sa ženom, prva asocijacija je Kju kluks klan. To nema više ni u Americi, ima u filmovima o Kju kluks klanu. Znate, to je zastrašujuće, to je prosto nezamislivo da se to dešava u Evropi, u 21. veku, a desilo se. A sad, ta priča o tome da li je sistem sposoban da nešto uradi, to je priča koja otvara pitanje da li sistem uopšte postoji. Ako sistem mora da razmišlja o tome ko je zapalio kuću, a ko je bio u kući, pa se u zavisnosti od toga ponaša, onda je priča o sistemu iracionalna. I sad vi imate jednu situaciju, u kojoj, eto, dobili smo jednu presudu koja je izazvala zadovoljstvo javnosti. Ta je kazna mogla biti i mnogo teža, ali za naše prilike 4 godine zatvora, presuda kriv je… onda dolazi taj hladan tuš sa ukidajućom presudom.\nZnate, ja sam pravnik, advokat, ne mogu da komentarišem presudu koju nisam pročitao. Ako su napravljeni takvi proceduralni propusti, onda Apelacioni sud nema izbora. Dakle, prestaje priča o pravdi, istini i pravičnosti; jednostavno, takva presuda se ex lege ništi. Znate kako, moguće je da je stvar greška, moguć je propust, ali greška može da bude i namerna. Dakle ne kažem, ograđujem se od kategoričke tvrdnje u ovom slučaju, ali može da bude i namerna i može da prolongira stvar u beskonačno. Kako god bilo, mislim da ovo izaziva potpuni defetizam.\nJa ću da vas podsetim na jednu stvar: dakle, u toku tog postupka, pošto je tužilac bio za naše prilike neobično agilan, obično su stidljiviji, u jednom trenutku je optuženi njemu rekao: Slušaj ti: videćeš ti da li ćeš i dalje biti tužilac. E sad, mi smo u situaciji da ovaj stvarno više nije tužilac; jeste titularni ali je isključen iz suđenja, pošto je izabran za DVT, a Simonović je trenutno nevin, svako je nevin dok ne bude pravnosnažno osuđen.\nNažalost, kad pogledate realno stvari, da su novinari maltretirani od strane čak uniformisane policije, a naš tužilac i naš Sektor za unutrašnju kontrolu nisu u stanju da identifikuju dve godine ko je od uniformisane policije tukao ljude, iz jedinica koje je moguće identifikovati, uz sve kamere koje imaju na sve strane. A by the way, trenutno identifikuju hiljadu ljudi, prekršioca saobraćajnih propisa, pa ih gone zbog učešća u demonstracijama. Kažem, ne mogu da govorim o konkretnoj presudi, voleo bih da vidim šta su razlozi, i pretpostavljam da je reč o bitnim povredama postupka, dakle, da je presuda morala da bude ukinuta.\nSvetlana Lukić: Međutim, postala je upadljiva i ta igra između nižih i viših sudova. Niži sudovi su dobri policajci, a onda se apelacioni sudovi pojavljuju u ulozi loših. Dakle, ili imate potpuno nesposobne ljude u pravosuđu ili imate tu igru koja providnu igra. Mi još uvek nemamo kompletnu najnoviju presudu? Pa koliko im treba da je napišu? Kao, uvek je to nešto neverovatno komplikovano. Sudijama koji su vodili aferu Index na kragujevačkom pravnom fakultetu trebalo je godinu i po dana da je napišu, a onda još godinu dana da je dostave osuđenima! Pa mislim, ili su tamo sve neki nepismeni idioti, ili čekaju da zaboravimo celu stvar i da sve to zatrpa neka druga afera, neki drugi problem.\nRade Đurić: Ovde funkcioniše taj princip odlaganja: neka neko drugi reši. Čini mi se da slučaj Milana Jovanovića, ali i drugi slučajevi, zapravo kreće od momenta prikupljanja dokaza; da li policija pripremi te dokaze kako treba, da li tužilac to prihvati, obradi, uputi im nalog da prikupe nešto novo, da li tu postoji neki šum koji na kraju rezultira određenom količinom dokaza koji se prihvate ili ne prihvate. Meni se prosto čini da sud, opet kao ta završnica, nekada zaista nema materijal da donese kvalitetnu presudu. Međutim, to zaista liči na neke proceduralne greške. Postavlja se pitanje da li je onda taj koji taj slučaj vodi kadar, ili je to opet ono što ste rekli, zaista svesno, smisleno i namerno, kako bismo otišli u taj proces odlaganja koji traje, koji će opet ostaviti nekom drugom da to rešava. A sve se čini da ide ka tome: da se to oduži, da to reši neko drugi.\nNaravno, neće ovo zastariti, ovo se mora rešiti, ali sam način na koji to teče već je sve do jako banalizovao. Milan Jovanović više nema policijsku zaštitu, a proces nije okončan, nije rešen, a Simonović nije osoba koja prestaje da uznemirava na određeni način, da pritiska… ne čini možda krivično delo, ali možda i dalje podstiče, čuli smo šta je rekao tužiocu, nije strano ni šta je izgovorio nakon puštanja da se brani sa slobode. Sve to onespokojava i Milana Jovanovića, ali onespokojava i druge novinare, koji ne daj bože mogu da se nađu u sličnoj situaciji. Tako da, meni se čini, to je jedan proces usporavanja, odlaganja, ostavljanja nekom drugom da reši problem.\nBojana Jovanović: Na sve što su sagovornici rekli dodala bih i tu poruku koja se šalje nama novinarima: dakle, evo šta može da vam se desi, i taj neko će da šeta na slobodi i da komentariše postupak. Ovo što je Rade rekao, možda, i da opet podstiče na novo neko krivično delo. Iako ovaj slučaj paljenja kuće nije pravno kvalifikovan kao pokušaj ubistva, zaista je sve to jezivo i verujem da sve kolege novinari imaju osećaj da je to zapravo bio neki pokušaj ubistva. Sa druge strane, pomenuli ste i to da li se sada namerno odugovlače postupci, ili je u pitanju nesposobnost, korupcija.\nJa nisam pravnica, ja sam novinarka koja godinama pratim suđenja iz organizovanog kriminala, uglavnom te velike krivične postupke u zemlji, i upravo tu gde imamo viši sud i niži sud, tu igru zapravo. U nekim slučajevima jednostavno prosto ne možete da poverujete šta se dešava. Evo, recimo slučaj protiv Darka Šarića koji traje 10 godina, i dalje nije napisana presuda, više od godinu dana, za postupak za pranje novca, gde je pravosnažna presuda ukinuta zbog toga što neko nije video da su sudije koje su ranije odlučivale o pritvoru učestvovale u donošenju presude, što je zakonom zabranjeno. Mislim to je prosto neverovatno, kao da gledate neki film i naiđe ta scena, svako normalan bi pomislio: Ma nema šanse, ovo je toliko neverovatno da se desi u stvarnom životu…\nSvetlana Lukić: Loš film, preterano je…\nBojana Jovanović: Bukvalno preterano loš film.\nRodoljub Šabić: Vi imate tu priču o famoznom Šariću, u tom delu ne pranja novca nego klasičnom narko-kartelu, gde su bili ekipa mega dimenzija, globalnih dimenzija. Dakle, pala je cela jedna mreža u 4 zemlje. Vi imate tu uključen i Urugvaj, Sloveniju, Italiju i Srbiju. E, ja mislim da su u ove tri prve pomenute zemlje već odavno na izdržavanju kazne, postupci su završeni, ljudi su osuđeni i tako dalje. Mi ovde još ne znamo kako će priča da se završi. Imate isto tako neko neverovatnu priču o famoznoj Dijani Hrkalović. To je potpuno nadrealna priča; znate, vi imate jedno devojče koje je imalo 32-33 godine kad je razrešeno dužnosti! Implicirano je da praktično sprema državni udar; znate, ako godinu i po dana prisluškujete šefa države i napravili ste nekakvu organizovanu mrežu… i sad, u pritvoru je, pa je puste iz pritvora.\nŠest meseci po pritvaranju oni njoj pretresaju stan! Pa pobogu, to zaista liči na rijaliti. Pa je puste, pa je vrate u pritvor, i tako dalje. Sve to izaziva, kažem vam, ovaj mučni osećaj da je zapravo to provizorij koji funkcioniše onako kako režiser zatraži. Vi imate situaciju u kojoj novinarka slika sina šefa države u društvu jednog lika koji je kriminalac, koji je evidentiran kao kriminalac – koristim to vrlo uslovno, ‘ajde, pravnik sam pa da ne bude… svako je nevin dok ne bude osuđen…\nBojana Jovanović: Policija ga je označila kao člana kriminalnog klana.\nRodoljub Šabić: Da, da, policija je rekla. I sad, pazite, njoj neko neidentifikovan, neko u civilu prilazi i uzima joj telefon, briše joj snimke. Maltretira je u prisustvu policije. I dan danas vi ne znate ko je taj neko, zašto policija nije intervenisala. Dakle, sistem funkcioniše, to sistem pod navodnicima, po nekim sasvim drugim pravilima. Kod nas je bila tajna ko je tužilac koji neće da postupa u slučaju Savamale. To je bila tajna koju sam ja u to vreme, kao poverenik, morao da demistifikujem. Znate, Falkone i Borselini su mrtvi u borbi protiv mafije, sad im se aerodrom zove na Siciliji po njima, ali im nije palo na pamet da se kriju! I general De la Kjeza je mrtav u borbi protiv mafije, ali nikom nije palo da da kaže da državnom funkcioneru koji deli pravdu ili koji optužuje ljude ime i biografija treba da budu tajna. Kod nas može.\nVi se sećate afere sa helikopterom? Pojavio se, na sajtu ako se ne varam Politike, pojavilo se da je helikopter sretno sleteo i da je dete prebačeno u bolnicu. Uz svo dužno poštovanje prema novinarskom izvoru, i ako je to neki privatni izvor, neki lični izvor, ja bih bio spreman da poštujem, ali je li to možda bio mejl iz ministarstva? Je li to možda poslao protokol Vlade? Ako jeste, onda smo mi suočeni sa stravičnim skandalom. Elita ovde ne odgovara ni za šta, osim ako sama ne proceni da je zgodno da damo primer funkcionisanja pravne države, pa dajte tog Simonovića, ili tamo nekog.\nBojana Jovanović: Ja bih pomenula još jedan slučaj gde se vidi da vladajuća stranka štiti svoje ljude. Evo, i gospodin Šabić je pomenuo, ne dam ovog, ne dam onog. To je govorio predsednik države kada bi se otkrile velike afere, korupcionaške afere za ljude koji su na ministarskim pozicijama. On je samo ponavljao ne dam ovog, ne dam ovog. Evo, možda je ovaj Simonović manje važan šraf, ali on je deo sistema, deo vladajuće stranke, i on je kao takav zaštićen u meri u kojoj je to moguće. Sada ćemo videti na kraju šta će se desiti, da li će biti osuđen ili neće, ali verujem da to nije Simonović, da je to neko drugi ko je ne daj bože iz opozicije onda bi situacija bila potpuno drugačija.\nSvetlana Lukić: KRIK u kome vi radite često bombarduju sa tužbama, i to najviši državni funkcioneri i razni biznismeni. U poslednje vreme to je izgleda kulminiralo.\nBojana Jovanović: I pre tih tužbi, ono što je bilo i mnogo opasnije, a to je situacija koja nam se desila nakon hapšenja Veljka Belivuka, a koja je krenula u februaru i martu i trajala dosta dugo. Cela vladajuća stranka i predstavnici vlasti su se uprli kroz svoje medije, tabloide koji su im bliski, da nas lažno optuže da smo mi medij koji radi za Belivuka. Tako su nas otvoreno targetirali i označili kao kriminalce.\nNaročito je opasno, zapravo, što je ta grupa Veljka Belivuka u tom ratu klanova koji se godinama odvija, dakle rat između Škaljarskog i Kavačkog klana, bila na strani jednog klana, Kavačkog, tako da time što su nas označili kao članove Belivukove grupe, stavili su nas otvoreno na jednu od tih zaraćenih strana i time ugrozili sve nas u redakciji. Ne znam da li im je to bila krajnja namera ili jednostavno nisu razmišljali uopšte…\nRodoljub Šabić: Srećom, to je toliko providno da onaj drugi klan nije na to reagovao.\nBojana Jovanović: To je bio neki period u kome smo bili zaista ugroženi u bezbednosnom smislu. U ovom slučaju, povod za napade je bio to što smo godinama otkrivali veze koje Belivukova grupa ima u državi, u policiji, u sistemu i oni su samo napravili odsjaj u ogledalu, obrnuli su stvarnost i rekli: Ne, ne, ne, nismo mi ti koji su bliski Belivuku, jer sad Belivuk više nije dobar za državu i za sistem, sad je loš, sad ga hapsimo, vi ste u stvari njegovi saradnici. A onda neki ljudi koji veruju u sve što čuju na Pinku i Hepiju stvore neku potpuno iskrivljenu sliku, i onda su tako izrevoltirani da zovu telefonom i prete nam…\nRodoljub Šabić: Al’ neki spontano, a neki profesionalno.\nBojana Jovanović: Da, hoću da kažem da ima razlike.\nRade Đurić: A to je posledica i rezultat jednog sistematičnog rada koji proizvodi tu vrstu reakcije kod određene grupe građana. Neki to rade sa namerom, neki rade spontano, revoltirani zbog, je l’ te, zaboga, napada na državu, na Srbiju. Kao ishod vi imate ono što mi zovemo targetiranje. Kad to iznesem tužiocu, on kaže: Ali izvini, targetiranje nije direktna pretnja, to nije ugrožavanje sigurnosti. Ali ja sad pokušavam da povežem tu radnju koja zapravo uzrokuje većinu tih napada.\nRodoljub Šabić: Vi imate sada ove famozne optužnice u Šapcu. Dakle, neko izlepi grad optužnicama, ubacuje u automobile, u poštanske sandučiće nešto što liči na poternice. To je ozbiljna logistika, vama treba kvalitetni papir i kvalitetna štampa, treba ekipa da to distribuira, lepi i tako dalje. Dakle, to je nekakva logistika koja nije delo par spontanih ljudi, to je ozbiljna akcija. Dakle, imate novinarku koja se zainteresuje za temu. Dakle, neki ljudi koriste svoje ustavno pravo i demonstriraju. Može biti da krše Zakon o bezbednosti saobraćaja, ali oni demonstriraju. Na njih ide ekipa ljudi koja pod maskama iskače iz konvoja službenih Škoda i bije ih motkama. Meni je potpuno logično novinarsko interesovanje za to ko su bre ti ljudi, i pogotovo da li iskaču iz službenih Škoda. Dakle, žena radi svoj posao, najtipičnija novinarska reakcija.\nDrugi čovek na toj poternici je neko ko brani učesnike u demonstracijama. Zamislite, on je advokat, i nekog brani! Pa šta će drugo da radi? On opet radi svoj posao. I treći, apropo te cele situacije, jer kad god neko pisne protiv punoletnog predsednikovog deteta, tu se digne užasna gužva, premijerka reaguje po pravilu, i tako dalje. Treći slučaj je maloletnik! Sad zamislite maloletnog dečaka na poternicama, oblepljen je ceo grad, i on je kriminalac. I sad, pazite: tu bi trebalo da reaguje Centar za socijalni rad, tu bi trebalo da reaguje Ombudsman, tu bi trebalo da reaguje Vladin savet za prava deteta, Zaštitnik građana, ministarka za ljudska prava… Jesmo li čuli ijednu reakciju?\nRade Đurić: Da se nadovežem ovaj na ono što je Bojana rekla vezano za redakcije KRIK-a sa tim Belivukovim mafijaškim ogrankom. Koji mesec pre toga NUNS je postao deo nove radne grupe za bezbednost novinara, faktički pod nekim pokroviteljstvom premijerke Vlade republike Srbije, od koje smo očekivali i tražili da reaguje u tom slučaju. Mi do danas nismo imali bilo kakvu reakciju, a grupa je nastavila da radi. NUNS i nekoliko drugih i asocijacija smo je jednostavno napustili, jer smo smatrali da je nedopustivo da se formira takva grupa, a da onda selektivno.\nRodoljub Šabić: Pa ona famozna Ombudsmanova platforma, ili kako se zove…\nRade Đurić: I deo smo i te grupe. Nažalost, ona se potpuno iskrivila, a bio je cilj da se kreira jedna nova baza sa novim kvalifikacijama…\nSvetlana Lukić: Zar niste na nedavnoj Skupštini NUNS-a predložili da se to napusti, jer Ombudsman vas koristi kao neki alibi za to da ništa ne radi, kao što obično ništa ne radi.\nRade Đurić: Članstvo je zapravo smatralo da ne treba da budemo deo grupe. Grupa se zapravo svela na izradu određene platforme, baze podataka koja bi sadržala određeni broj napada. Ti napadi postoje i na NUNS-ovoj bazi. Čini mi se da je cilj da se pokaže kako se ispunjavaju neki uslovi u okviru Poglavlja 23, a ne bavimo se onim što je suština, samim pritiscima.\nSvetlana Lukić: Bojana, govorila si o ugrožavanju bezbednosti članova redakcije KRIK-a, da se vratimo na praksu masovnog podnošenje tužbi.\nBojana Jovanović: U ovom trenutku se suočavamo sa 10 postupaka, od toga je mislim 8 tužbi koje su podneli ljudi koji su iz vlasti ili su im bliski. Na primer Bratislav Gašić, kao direktor Bezbednosno informativne agencije, imamo zatim tužbu trojice policajaca koji su rukovodioci Jedinice za zaštitu svedoka, tužbe su podneli biznismeni koji su bliski vlastima, kao što je, ne znam, Bogoljub Karić. Nikola Petrović je podneo krivičnu tužbu i on za razliku od ovih drugih slučajeva gde uvek traže novčanu naknadu zbog povrede ugleda i časti, Nikola Petrović traži kaznu zatvora za naše novinarke, i to dva meseca i jedan mesec zatvora.\nSvetlana Lukić: Radi se o bivšem direktoru Elektromreža i navodnom kumu Aleksandra Vučića.\nBojana Jovanović: Predsednik je priznao da su kumovi ali je on samo jedan od 75 kumova. Dakle, ljudi koji su veoma moćni, poput Stanka Subotića kome se sudilo za šverc cigareta, on nas je tužio, zanimljivo je, u Švajcarskoj, pošto je i tamo državljanin, tako da sve to kada se skupi, eto, imamo 10 postupaka. Zaboravila sam da pomenem Predraga Koluviju. U novembru su nam stigle tri tužbe, dve od Predraga Koluvije koji je optužen da je proizvodio marihuanu na svom imanju Jovanjica, dakle tamo je pronađeno više od tone i po marihuane; sa druge strane otkrivene su i neke veze koje je Koluvija imao sa pripadnicima policije, bezbednosnih službi, pa je i zbog toga optužen, i dakle sveukupno kada se sabere imamo 10 postupaka. Kada bi se dosudio svaki od tih maksimalnih traženih iznosa, morali bismo da platimo negde oko 800 hiljada evra, što je recimo trogodišnji budžet naše organizacije. To faktički značilo da možemo da zaključamo vrata KRIK-a i da se razilazimo, što bi se reklo.\nE sad mi smatramo da cilj tih tužbi nije da se nadoknadi šteta zbog narušavanja ugleda i slično, nego verujemo da je u pitanju pritisak, odnosno pokušaj da se zatrpavanjem tužbama toliko opteretimo da prestanemo da se bavimo onim čime se bavimo. Takođe, cilj tužbi i napada je da nekako utiču na nas da se autocenzurišemo, dakle mislim da je ideja da, na primer, sada kada hoćemo da pišemo o Nikoli Petroviću, da razmišljamo da li nam se isplati da pišemo o njemu, zato što ćemo ući u jedan dug sudski postupak, u novi spor koji će dugo da traje i da nas iscrpljuje. Cilj dakle te kampanje koja je vođena protiv nas svaki put kada pišemo o Danilu Vučiću, jeste pokušaj da nas primoraju na autocenzuru, i da kada saberemo šta dobijamo objavljivanjem i šta gubimo, da vidimo koliko zapravo gubimo, odnosno koliko je to stresa, posla i cimanja i ulaska u sve te stvari.\nRodoljub Šabić: Da zaboravimo ovaj pritisak kaznama, vi imate očajnu medijsku scenu, malu baru punu krokodila, gde je jako teško preživeti, i imate činjenicu da država izdvaja značajna sredstva na različitim nivoima, od republičkog do lokalnog, kojima podržava različite aktivnosti medija. Koliko KRIK participira u tom novcu?\nBojana Jovanović: Nula.\nRodoljub Šabić: Pa onda BIRN i CINS takođe. Ali sad imate situaciju da mediji koji na naslovnim stranama imaju više lažnih vesti nego što su imali naslovnih strana dobijaju značajne novce, novce ovih građana, budžetske pare.\nBojana Jovanović: Kurir je pokrenuo postupak protiv nas i još nekoliko organizacija zbog toga što smo brojali lažne vesti na naslovnim stranama. Tuže nas za nefer konkurenciju, jer smo mi time da narušili ugled, i hoćemo da napravimo prostor za nas u tom kao tržišnom postupku.\nRodoljub Šabić: Ja sam na naslovnoj strani jednom ukrao 150 miliona i bio član ustaške vlade. Mislim, ne znam kakav nivo inteligencije treba da bude pa da poverujete da je KRIK ortak Kavačkog ili Škaljarskog klana, bilo čijeg. Ali to je u stvari izazivanje konfuzije. Ceo koncept je: ma ne treba verovati ni u šta, sve je to isto.\nSvetlana Lukić: To je organizovani haos.\nRodoljub Šabić: Jeste, upravo tako.\nBojana Jovanović: Činjenica je da u našem slučaju zapravo niko nije tražio nikakav demanti, nikakvu ispravku. Bratislav Gašić nas je tužio jer smo napisali izveštaj sa suđenja. Koleginica je bila na suđenju Jotkinoj grupi, to je čuvena kriminalna grupa iz Kruševca, koju vodi Zoran Jotić, i slušali su se prisluškivani razgovori koji su dokaz na tom suđenju. I u tim prisluškivanim razgovorima optuženi međusobno pričaju i kažu kako, ne znam, taj vođa grupe ne mora da se plaši da će da bude uhapšen zato što mu je Gašić na kazanu. I mi smo to preneli i…\nRodoljub Šabić: A to je u spisima suda.\nBojana Jovanović: I to je u spisima suda. I bili smo čak toliko oprezni da nismo hteli odmah da objavimo, nego smo zvali Gašića i pokušali od njega da dobijemo komentar, jer je to zaista ozbiljna optužba. Prvo se nije javljao, posle je samo rekao: Nemam šta da pričam sa vama, spustio je slušalicu, i onda nas je tužio.\nRodoljub Šabić: Dakle, tužba je u sudu, pa vi razmišljajte o tih 300 ili 900 hiljada evra, razmišljajte. To je već samo po sebi zastrašujući pritisak. Da se razumemo, u najvećem broju tih slučajeva, na kraju krajeva, tu nema naravno nikakvog osnova. To je pretnja i najefikasnija je kad stoji u sudu. Nije usvojena tužba, ali može biti.\nSvetlana Lukić: Kad govorimo o pritiscima na medije često zaboravljamo da je to ujedno i zastrašivanje potencijalnih sagovornika, autora, novinarskih izvora. Ti koncentrični krugovi se šire a novinari ne mogu da pitaju ko je ovaj policajac u civilu, ne smeju ni da ga slikaju. Taj zakon o policiji je povučen i, kao, e dobro, uspeli smo, zakon je povučen…\nRade Đurić: Sad će to biti Zakon o unutrašnjim poslovima. Mislim da sam naziv govori o tome da se zapravo sa policije prebacuje na taj politički deo donošenja odluka. Zaustavljeno je u ovom momentu. E, sad smo deo jednog tima koji sarađuje sa radnom grupom koja izrađuje taj nacrt, priprema na bazi tog postojećeg, gde mi sa njima sad pokušavamo da se, ‘aj da ne kažem nadmudrimo, ali da ukažemo na problem biometrijskog prikupljanja podataka, šta to zapravo znači, ako izađe ministar i kaže da smo mi jedna zaštićena zemlja, šta će tebi onda sve te kamere?\nRodoljub Šabić: I to ne bilo kakve kamere.\nRade Đurić: Tako je, ne bilo kakve. Ne bi to bio problem da se nalaziš u zemlji u kojoj postoje precizna pravila koja će ti jasno reći kako to možeš i kad da koristiš. Stvari koje nas brinu jeste zapravo eventualne baze podataka koje će se koristiti, da li će ta kamera raditi u prazno pa će naići na potencijalno lice koje je osumnjičeno, pa će se pratiti, da li će prikupljati prethodne podatke, da li će se to negde pohranjivati. Jer pazite, govorimo o veštačkoj inteligenciji, ne govorimo o čoveku koji će sad to negde da beleži, nego o pohranjivanju podataka za koje ja iskreno verujem da će to biti ogromna količina podataka čija intencija nije zaštita javnog reda i mira ili pomoć u rešavanju krivičnih dela, nego prikupljanje podataka koji će se…\nRodoljub Šabić: Ti podaci već postoje. Dakle, MUP je slikao sve punoletne građane i ima naše digitalne, znači biometrijske fotografije. Stvar je u tome, dakle, da treba nabaviti kameru odgovarajuće rezolucije, koje su po svoj prilici nabavljene i imati softver, za koji oni tvrde da ga nemaju ili bar da ga ne koriste, a ne znam što bi ga kupovali ako ga ne koriste. To je Huavej, ali ne nužno Huavej. Dakle, verovatno je odgovor: Mi nismo od Huaveja kupili softver…\nRade Đurić: I jeste, Rodoljube, zato što Huavej navodno to ne proizvodi, ali to možete da kupite od nekog drugog.\nRodoljub Šabić: Prvo to nije tačno. Huavej to proizvodi, i radi vrlo efikasno face recognition, itekako. Rade to Kinezi odlično, to nervira Amerikance i Nemce. Stvar je dakle u tome, dakle za šta ćeš ti to da koristiš? Postoji jedan broj zemalja koje koriste face recognition, postoji, ali pazite, tamo su utvrđena pravila. Ne možeš ti da koristiš to kad ti padne na pamet. Dakle, jedna je stvar da li ću upotrebiti taj softver pa ću snimak potencijalnog teroriste provući munjevitom brzinom kroz bazu podataka i identifikovati da je to taj i taj, a drugo je da li ću ja to koristiti za identifikaciju maloletnika, prekršioca saobraćaja ili bože moj, neprijatnih novinara, političkih oponenata i tako dalje.\nTo je sistem koji omogućava totalno praćenje, ja se uvek setim rečenice bivšeg ministra unutrašnjih poslova, sad ministra odbrane: Pokrićemo svaku ulicu, svaki ulaz, svaki prolaz, i digne mi se kosa na glavi. I sad pazite, kad to urade, kao što vidite, mogu da indentifikuju prekršioce saobraćaja, ali dve godine ne mogu da identifikuju nikog od onih ljudi koji su u uniformama, koji su nezakonito poskidali identifikacione oznake, tukli i prolaznike i demonstrante. Tu im face recognition ne pomaže. To je zaista jedno dramatično važno pitanje. Znate i zvaničan stav visoke komesarke za ljudska prava Ujedinjenih nacija, koja je kategorički govorila o tome da ta stvar mora da se zaustavi, da je upotreba veštačke inteligencije u tu svrhu visoko rizična. Imate praktično interpelaciju, odnosno zahtev velike grupe poslanika u Evropskom parlamentu u istom smislu, i mi u tom trenutku u Zakonu o policiji stvaramo osnov za to.\nI sad pazite, ne samo da stvaramo osnov, nego ako bi slučajno Bojana i njen reporter došli do podatka o meni kako nekog tučem ili maltretiram ili uzimam mito, pa objavili, odgovarali bi. Ne znam kako ćete se izboriti u toj radnoj grupi, ali ja se plašim, dakle, da je to reteriranje, povlačenje zakona, bilo samo zbog žestokog protivljenja NVO I drugih, I da su to ostavili za posle izbora. Da vas pitam evo vas troje, šta je razlog? Dakle imate zakon u kome piše da policajac koji nastupa u uniformi, ima broj i inicijal imena i prezime, zbog čega bismo mi to obrisali iz zakona? Koji je to rezon? Šta su oni naveli kao nekakvo smisleno opravdanje? Nisu naveli ništa.\nRade Đurić: Imali smo slučaj za vreme vanrednog stanja prošle godine, novinarka Ana Lalić, koja je privedena, kojoj je oduzet mobilni telefon, laptop. Šta ste na kraju imali kao posledicu? Imali ste odbacivanje krivične prijave jer nije bilo elemenata. A imali ste internu proceduru unutar Kliničkog centra Vojvodine protiv lica, izvora koji su davali informacije. E, to je poruka: ovde imate aparat, policiju, koja oduzima telefon da bi videla poruke…\nRodoljub Šabić:… koja sme da oduzme uređaje ali ne sme da ga bez naloga suda čita.\nRade Đurić: To je pritisak i za ubuduće. A sa druge strane iste godine imate julske demonstracije, imate neverovatan broj pripadnika, mi ni ne znamo da li su to službe bezbednosti. Sećate se slučaja Bojane Pavlović: najveći problem je što je licu koje je označeno kao kriminalac u zaustavljanju novinarke pomoglo službeno lice i izvršilo zadržavanje, a on je onda došao i oduzeo joj telefon.\nBojana Jovanović: Čak je on i rekao tom službenom licu: možete da joj vratite telefon i da je pustite.\nRodoljub Šabić: Pa uostalom vi se sećate da je pratnja Siniše Malog, svojevremenog gradonačelnika, na keju u Beogradu na vodi takođe uzimala novinarima telefon.\nBojana Jovanović: Pritom smo mi išli za njim i postavljali mu pitanja samo, čisto novinarski, i onda je njegovo obezbeđenje prišlo i isto tako oduzelo telefone i kamere.\nRodoljub Šabić: Pre neki dan ste imali u Skupštini, dakle akreditovana ekipa novinara pokušava da razgovara sa predsednikom parlamenta, i ne uspeva, predsednikovo obezbeđenje zabrani da se slika. Po kom zakonu? Iz kog razloga? Osim da pokažeš, ma može mi se.\nBojana Jovanović: Pa šta se desilo Aleksandru Obradoviću iz Krušika, mislim to je primer kako prolazi neko ko je, je l’, uzbunjivač koji je dostavio neke informacije novinarima.\nRodoljub Šabić: Tragična priča, ali bukvalno tragična. Pazite, taj čovek je uhapšen spektakularno, BIA i policija u združenoj akciji, duge cevi, upad u preduzeće, pretres, odvođenje, a on je sve što je imao predao policiji. Dakle nikakvog razloga nema ni za onaj inicijalni pritvor. I pazite: je li neko proverio njegove navode?\nRade Đurić: A u isto vreme niko ne proverava njegove navode.\nRodoljub Šabić: Iako je potpuno očigledno, ja sam video par ugovora gde je potpuno jasno. Dakle, ako državna firma prodaje privatnoj firmi oružje, po ceni nižoj nego što prodaje državnoj firmi, čak po ceni ispod cene koštanja, ispod proizvodne cene i upadne u gubitke, a neko zaradi milione, valjda bi bio red da se tužilac zainteresuje. A pazite, Obradović je na slobodi ali je suspendovan je. Ima trećinu plate, njegova egzistencija je ugrožena.\nRade Đurić: Način na koji živi, viktimizacija koju trpi.\nRodoljub Šabić: I ništa, to može trajati unedogled. I to je ta priča, neće tužilac da odbaci, ne sme ili neće da kaže: Ljudi, ja ovde nemam delo.\nSvetlana Lukić: Samo da naznačimo problem s kojim se novinari redovno susreću, nemogućnost da pristupe najelementarnijim informacijama, i to često o najvećim projektima. Jedne latinoamerička izreka kojom su opisivali stepen korupcije u svojim zemljama glasila je: Za prijatelje sve, za neprijatelje ništa, a za strance zakon. Ovde zakon često posebno baš ne važi za strance, nego čuveni međudržavni sporazum. Mi širom zemlje imamo praktično eksteritorije gde neki od tih stranih investitora imaju fabrike. Mislim, hrabrost novinarima često ne može da pomogne jer su u nemogućnosti da dobiju elementarne informacije.\nRodoljub Šabić: Tu su dve stvari, Ceco, koje se spominju, jedna je ta priča da zaista bi se sa međunarodnim ugovorom mogla isključiti primena srpskog zakona, ali međunarodnim ugovorom koji je ratifikovan u Skupštini, dakle međunarodnim ugovorom koji ima nadzakonsku snagu. Malo je takvih ugovora, ima ih ali ih je malo. Drugim ugovorima, a posebno konvencionalnim ugovorima, ne možete dezavuisati zakon, od kad postoji pravo. A drugo, ovaj najnoviji zakon o informacijama od javnog značaja je dobar kakav je mogao biti. Dakle, ono što je bilo predloženo, to je bilo katastrofalno, to je bukvalno značilo kastraciju postojećeg zakona. Ovaj zakon sada je šećerna vodica, imate tu nekih poboljšanja koja jesu dobra, ali dva glavna pitanja nisu rešena. To je pitanje odgovornosti i pitanje izvršenja.\nSvetlana Lukić: Samo to!\nRodoljub Šabić: Da, samo to. Uveden je neki sistem koji bi navodno trebalo neke kazne koje Poverenik treba da izriče… mislim pazite, to je državni organ koji je, kako bih rekao, superioran, na vrhu je jedne piramide. Sad ako će on da izriče kazne koje su na nivou kazne za pogrešno parkiranje u Beogradu, i time obezbediti primenu…\nBojana Jovanović: Problem sa zakonom jeste i dužina trajanja svega, čak i dok ste vi bili Poverenik, kad smo najzad dobili informacije, stvari jednostavno više ne budu aktuelne, prođu događaji, promene se situacije. Ako vi čekate na nešto 3 meseca ili 6 meseci, ne znam sad koliko, sve je to trajalo poprilično dugo. Kad se povećavala transparentnost, svi smo se mnogo više oslanjali na zakon, na institucije, tu proaktivnost, naći ćemo nešto na sajtu i slično. Sada kada se ta transparentnost institucija zapravo smanjuje, svesni smo da njih ne možemo da se oslonimo, i jednostavno moramo da se vratimo nekom ranijem i starijem novinarstvu…\nRodoljub Šabić: Koji je rizičan.\nBojana Jovanović: Koji jeste rizičan ali opet, ‘ajde, pokušavamo preko novinarskih izvora da dođemo prvo do dokumenata. Ako baš ne možemo da dođemo do dokumenata onda ćemo se držati onog pravila tri nezavisna izvora. Kao da se vraćamo zapravo novinarstvu pre digitalizacije, dakle i pre ovih zakona.\nRodoljub Šabić: Zakon vodi do dokumenta, i to je onda komforna situacija. Priča o izvorima, kako Bojana lepo reče, bar tri, to je korektno. Ali mnogi novinari imaju jedan izvor, ja sam govorio jednom koji kaže: imam ja pouzdan izvor, ja mu uvek kažem: vodi računa da li ti imaš izvor ili izvor ima tebe.\nSvetlana Lukić: Širom Srbije su poslate prekršajne prijave, ljudi su kažnjavani zbog toga što su ometali saobraćaj za vreme ovih protesta. Kako mislite da bi građani trebalo da se ponašaju u takvim situacijama?\nRodoljub Šabić: Ja sam i kao predsednik Civilnog odbora za zaštitu ljudskih prava i uzbunjivača rekao da su ti ljudi izašli na ulicu protestujući protiv očigledno loših mera vlasti. Da su mere bile loše vlast je priznala sama, i predsednik i Vlada i Skupština, jer su prihvatili sve zahteve demonstranata. Nakon toga ići s bilo kakvom odgovornošću za ljude koji su očigledno izašli motivisani legitimnom građanskom neposlušnošću, je potpuno nepravično. A druga stvar je: dobro, kad se to veće dešava, dakle to što oni masovno šalju su takozvani platni nalozi. Dakle, vi dobijete platni nalog, policijski papir u kome piše da ste zbog toga kažnjeni sa 5 hiljada dinara. Vi imate nekoliko solucija – da platite pola u roku od 8 dana i oslobođeni ste te odgovornosti. Ako protekne tih 8 dana onda da platite 5 pa je priča završena. A ako ne platite, vi se izlažete situaciji da pristupe izvršenju, pa će na tih 5 hiljada doći i troškovi izvršenja koji mogu biti i osetno veći. I poslednja varijanta koju sam zapravo ja sugerisao građanima, to je da potpišete taj platni nalog i dostavite ga mesnom nadležnom prekršajnom sudu.\nTo je jedna vrsta protesta koja zapravo traži od suda da preispita ovaj platni nalog. A drugo, najčešće je reč o odsustvu dokaza, uopšte nije jasno kako su oni, osim uz eventualnu biometriju, identifikovali određena lica. To da su koristili biometriju ne bi smeli da priznaju i sud to ne bi smeo to da prihvati kao dokaz, jer je ta tehnologija kod nas lišena pravnog osnova. A najčešće su blanko, dakle čak nema navedenih dokaza, i ja zaista verujem da bi sud trebalo da donese oslobađajuće presude. E sad naravno, oni računaju s tim, masa ljudi misli: sad da se petljam po sudu, pa još da me oglase krivim, pa da platim kaznu, pa da platim i sudske troškove i troškove izvršitelja, 2 i po hiljade platim i završim tu priču.\nSvetlana Lukić: I možda drugi put neće ni ići na proteste.\nRodoljub Šabić: Naravno. Pa cela logika je u tome. E sad, ponovo kažem: puno kolega se javilo da radi pro bono, da zastupa razne novinarske asocijacije, i civilni sektor ima različite ekipe za pružanje pravne pomoći. Ja bih ljudima uvek savetovao ovu zadnju soluciju, ali naravno rizik je ako bude pritiska na sud da li će sud baš da postupa objektivno i pošteno.\nBojana Jovanović: Mislim da je to opet neko zastrašivanje i poruka, evo videli smo gde si bio, šta si radio. Novac je čak manje bitan. Značajan je u smislu što na ovu količinu kazni verovatno će lepo napuniti budžet, ali mislim da je zapravo novac nebitan nego samo ono, veliko oko vas posmatra, znamo gde ste bili i šta ste radili i budite pametniji sledeći put, jer i mi možemo da odemo korak dalje.\nRodoljub Šabić: I samo da dodam jer sam zaboravio: za slučaj da se desi ovo što ja pretpostavljam da bi trebalo da se desi, dakle da ljudi budu masovno oslobađani, dakle to je još jedan primer traćenja resursa, vremena i pravljena troškova, koje u krajnjoj liniji opet plaćaju građani.\nRade Đurić: Među onim licima koja su dobila ne samo prekršajne naloge, nego i pozive da u policijskim stanicama daju izjave, našli su se i novinari. Novinari su u nekim slučajevima, ‘ajde da kažem, sumnjičeni da učestvuju u organizaciji samih protesta. Recimo razgovarali smo sa predstavnicima MUP-a sa kojima sarađujemo, koji su nam davali potvrde da novinari mogu da budu učesnici događaja u svojstvu izveštača, nekoga ko u javnom interesu obaveštava građane o tome šta se dogodilo, međutim da moraju da budu dobro, propisno i precizno obeleženi, što su novinari i činili. Međutim, policija je to shvatala i zaključivala na neki svoj način.\nTo je očigledno povezano i sa radom tužilaštava, jer ne možete da pozovete tek tako na davanje izjave novinare, i to je dovelo i do oprečnih reakcija kod novinara. Imali smo novinare i novinarke koji su rekli: dobro, mi nećemo dalje da ulazimo u konflikt jer dolazimo iz male sredine, hoćemo da se to slegne, dok smo sa neke druge strane imali opet reakciju novinar koji je rekao: Ne, ja ću da pokušam da pobijem ovaj nalog, ja hoću da ovo sud reši. Imali smo primer kod prikupljanja samih podataka, da se zapravo nadovežem na Rodoljuba, policajci su građanima fotografisali lične karte, i nakon toga u nekom odloženom roku pisali prijave u odnosu na ono što smatraju da je prekršaj. Kako su prikupljani podaci?\nEvo, Rodoljub je rekao: ili ste imali biometriju, ili ste već imali neku informaciju, ili ste na neki drugi način fotografisali, snimali i slikali pa pokušali da ustanovite o kome se radi. To je meni neverovatno zato što osim fotografisanja lične karte kao takve i biometrije prepoznavanja, ja ne znam kako su oni drugačije mogli da ustanove gde se neo nalazio. Ulazili su i u medije, pitali da li ste sarađivali u organizovanju nekog skupa, da li idete na određeni skup. Mislim da je to poruka šta može da se dogodi ukoliko ne radiš onako kako se od tebe očekuje.\nRodoljub Šabić: Ovo sve što smo pričali, dakle ovo reteriranje, dakle nema Zakona o policiji, dakle nema Zakona o vodama, dakle promenjen je Zakon o referendumu, dakle povučen je Zakon o eksproprijaciji… Ja mislim da je registrovano da zahtevi demonstranata i ovi zahtevi ekologa nailaze na simpatije značajnog procenta ljudi koji inače podržavaju vlast, i to je razlog zbog čega se reteriralo. Koliko će to trajno biti, videćemo na izborima. Ko misli da se izbori mogu izigravati, krasti, ko misli da se na izbore može uticati silom, batinama ili šta ja znam ovaj, taj je u opakoj zabludi. Zadnji put kada me je neko pitao kako bi jednom rečenicom ocenio situaciju kod nas, setio sam se one Tomasa Džefersona: kad nepravda postane zakon, otpor postaje dužnost. I mislim da stvari idu u tom pravcu.


NOVA NORMALNOST 2021: Socijalni inžinjering i kuvana žaba - Naša Borba\nNOVA NORMALNOST 2021: Socijalni inžinjering i kuvana žaba\nU tekstovima analitičara, kao i u izjavama političkih lidera i novinara, sve češće opet nailazimo na sintagmu „kuvanje žabe“ kao na psihološki fenomen koji se ogleda u tome da veoma postupnim pojačavanjem intenziteta možemo dovesti do promene stavova i ponašanja kako pojedinaca tako i grupa, pa i čitavih naroda.\nMetafora o kuvanoj žabi je bila hit tokom Miloševićevog vremena. Tada je naime prvi put objašnjeno da se na sve nas može gledati kao na beslovesnu žabu koju postepeno kuvaju, te da ćemo se, samo ako iskočimo iz lonca, probuditi u sasvim drugačijoj realnosti.\nI iskočili smo. Pravo ka ondašnjoj novoj normalnosti. Taman za onoliko koliko je bilo potrebno da od lonca stignemo do tiganja. Čini se da na tom putu nismo napredovali u nacionalnoj bezbednosti te da je analogija sa kuvanom žabom ipak ostala nedorečena.\nPsihološki mehanizam opštenarodno poznat kao „kuvanje žabe“ u psihologiji se naziva proces habituacije. U prevodu to znači navikavanje. Navikavamo se na ono što nas okružuje. Danas izvršitelj izbaci iz stana ženu koja je na hemoterapiji, sutra izbaci iz kuće samohranu majku – takav događaj napokon sve manje postaje vest, a sve više, hajdmo opet reći: „nova normalnost“.\nKada u potpunosti kontrolišete okruženje ljudi onda možete kreirati prosečno ponašanje. Budući da najveći broj ljudi reaguje na prosečno kao na normalno, tj. ne pravi nikakvu razliku – vi kreirate novu normalnost. Blago vama.\nNe morate da budete Frojd. Dovoljno je da umete da muljate po berzama. Ukoliko kupite sve te jadne medije i političare – vi ste daleko više od Frojda, vi ste lično Bog. Onaj koji kreira. Tvorac sve i svja. Veliki Resetar. Onaj od koga sve počinje. Vi pravite okruženje, vi pravite prosek, vi oglašavate ko ima virus, a kome fali daska u glavi. Bar dve trećine čovečanstva u startu će pozdraviti svaku vašu, kakvu god, odluku. Toliki je domet tog grupnog psihološkog procesa.\nHabituacija jeste osnovna poluga socijalnog inženjeringa danas, kako u svetu tako i kod nas. Habituacija javnog mnjenja je naravno takođe i vrsta specijalnog rata.\n„Kosovo je već izgubljeno“, „Kosovo nas puno košta“, „Kome treba Kosovo?“ „Natalitet Kosova će nas progutati već za par godina“ – sve su ovo netačne ili tek delimično tačne tvrdnje koje imaju za cilj upravo navikavanje građana na ideju obezglavljene države.\nTiha voda breg roni, naročito ako ta tiha voda dolazi iz nepresušnih globalističkih fondova. Ovo je bila i ostala noseća metoda socijalnog inženjeringa. Zapravo, toliko je efikasna da je upravo sada glavna (premda ipak nedovoljna) alatka u rukama evropskih vladara i, naravno, u Srbiji.\nDobra vest je da postoje i narodi i pojedinci koji su previše žilavi. Dodatni pritisak kod takvih struktura ličnosti pre učini „da im prekipi“ nego da smekšaju. Takođe je veoma dobra vest da postoji arhetipska svest te da globalistima predstoji veliki trud oko svake dolazeće generacije mnogo narednih godina.\nHabituacija i/ili senzitizacija\nHabituacija je moćan mehanizam socijalnog inženjeringa. Ova „alatka“ porobljavanja međutim nije svemoguća, zapravo je daleko od toga. Vi možete kreirati okruženje, možete delovati novcem i tajnim službama, mnogo je toga što možete da uradite a što je u većini zemalja (recimo u Srbiji) apsolutno dopušteno.\nAli, kao što rekoh, samo deo javnog mnjenja će podleći. Mnogi neće. Mnoge će upravo to dugotrajno globalističko ili kakvogod kuvanje navesti da nekako iskoče iz zadate agende i posegnu za drugačijim odgovorima. Neki od onih koji su “iskočili“ potražiće prave odgovore. Mnogi će međutim ostati dezorijentisani, nalik onoj našoj nekadašnjoj situaciji „između lonca i tiganja“. Ili će prihvatiti drastične teorije zavere. Ili će reagovati mentalnim problemima. Ali zašto uopšte neki „iskaču“ iz agende?\nUpravo zato što im je pritisaka previše. Ali kako da ih „ukuvate“ a da ih ne pritiskate? I tu smo došli do onoga što se može nazvati paradoksom habituacije. Na neke ljude proces navikavanja na pritiske upravo obrnuto deluje. Ti ljudi onda o tome govore, krug „alergičnih“ na zvaničnu istinu, kada jednom krene, širi se geometrijskom progresijom. Pored toga, ako se neko već „autovao“ od zvanične ideologije, teško ga možete opet „uvesti u naviku prihvatanja“.\nNalik alergiji koja se javila usled prevelike količine deterdženta u vašem rublju – vi ste kao potrošač za tog proizvođača skoro pa nepovratno izgubljeni. Naša tela reaguju kada im je nečega previše. Naša psiha se buni takođe. Ljudi govore da im to „ide na živce, jer je previše glupo“, „nervira ih“, „ne mogu da trpe“, „glava ih boli od toga“.\nMehanizam koji ovo čini, a koji je upravo suprotan habituaciji („kuvanje žabe“), zove se senzitizacija. U slobodnom prevodu to je reakcija koja je nastala iz razloga prezasićenosti i preterane izloženosti određenim dražima. Senzitizacija se manifestuje u naglim reakcijama odbacivanja onoga što je do juče bilo dobro tolerisano.\n„Krčag ide na vodu dok se ne razbije“, „puklo trpilo“, „kap koja preliva čašu“ – sve su to naši arhetipski pojmovi za senzitizaciju.\nIstorije mnogih revolucija pokazuju da je „kap“ koja je napokon zapalila mase bila obično zasluga previda samog diktatora tj. agresora. Bilo je naravno i zavera i stranih interesa, ali većina revolucionarnih dešavanja nekada zapravo su bili spontani fenomeni neočekivanog praska senzitizacije nakon dužeg perioda prisilnog navikavanja.\nSocijalni inženjering obilato koristi i senzitizaciju i habituaciju u svojim projektima.\nNajjasniji primer ovoga je novija američka politika, prepuna ratova i ucena. Svemu tome je prethodila koordinisana savetničko-medijska kampanja senzitizacije sopstvenog javnog mnjenja uz simultanu dirigovanu habituaciju unutar protivničkog tima. Obrazac je koliko univerzalan toliko i efikasan. Sastoji se iz nekoliko koraka tzv. nenasilne metodologije koje i nisu tajna.\nPrvo se targetira zemlja žrtva i u nju se pošalju specijalizovane izvidnice za zaštitu ljudskih prava, medijske slobode i ostale „čičak trake“ na koje se kače sve moguće informacije. Oni dobavljaju dve vrste informacija.\nZa upotrebu u targetiranoj zemlji oni preferiraju informacije koje se odnose na “nosače“ javnog mnjenja jedne zemlje, na ono što ljudi unutar svoje zajednice najviše poštuju. Tu vrstu informacija „dobacuju“ domaćim medijima. Ti mediji naravno krajnje selektivno „razobličavaju“ samo stubove suvereniteta i tradicije sopstvene države.\nNa taj način u targetiranoj zemlji otpočinje habituacija na proces nacionalnog i ličnog samouniženja. Na kraju ovog procesa vi imate narod koji samog sebe tretira sa mržnjom i istovremeno je ushićen okupatorom. Bolje od toga ne može sa aspekta ratnih ciljeva..\nIstovremeno, za potrebe američkog javnog mnjenja, prikupljaju se sa „čičak trake“ podaci koji mogu biti pogodni za iritiranje domaćeg, američkog javnog mnjenja. Ti podaci (obično iskrivljeni) služe tome da u najvećoj meri iziritiraju njihovo javno mnjenje. Tako oni dolaze do tačke Opet taj Sadam Husein / Gadafi / Putin ili ko god već da je tema.\nTek nakon što istraživanja pokažu da se javno mnjenje „primilo“, američki zvaničnici kreću u akciju. Tada spin doktor donosi „krucijalni dokaz“, kap u prepunoj čaši, nakon čega svaka akcija prolazi bez glasa unutar domaćeg javnog mnjenja. Bombardovanje, trupe na tuđim teritorijama, mali ratovi, sankcije, blokiranje tuđih računa… Sve je moguće a da se glasačko telo pri tome ne pobuni. „Poslednja kap“ mora naravno biti pomno odabrana i gađati upravo u samu srž američkog pogleda na život. „Etnička silovanja“ i nedužni ljudi na pijaci su nešto sa čim se svako može poistovetiti.\nI otkada tako rade, ne dešavaju im se demonstracije, nalik onim davnim, protiv rata u Vijetnamu.\nTako nastaju sukobi na koje niko ne reaguje. I tako se sa lakoćom okupiraju zemlje. Javno mnjenje zemlje agresora do krajnosti je senzitizirano tj. revoltirano onim što vidi na medijima. Neka smo im pokazali! Targetirana zemlja je u međuvremenu naučena da bude zgrožena sama nad sobom te da jasnu okupaciju smatra uslugom koja se plaća. Upravo do te mere ide habituacija unutar zemlje koja nije razvila bezbednosnu kulturu.\nOmašaji koji se dešavaju\nSocijalni inženjering u uslovima današnjeg sveta, sa paralelnim korišćenjem senzitizacije i habituacije u mnoštvu zemalja – veoma je zahtevna igra.\nTeškoća je u tome što se na isti postupak javno mnjenje može različito „odazvati“. U oba slučaja „talože se“ neprijatni frustrirajući doživljaji. U prvom slučaju, slikovito rečeno, javno mnjenje se kuva, kuva i – skuvano je. U drugom slučaju se takođe kuva, kuva i – napokon prasne. Naizgled, isti događaji, ista dešavanja dovode do dva dijametralno suprotna ishoda. U čemu je zapravo razlika?\nIgra socijalnog inženjeringa izuzetno je pipava i rizična, pored toga što iziskuje izvesnu darovitost, poznavanje bazičnih disciplina psihologije se podrazumeva. Pa i pored svega toga, potrebna je sreća.\nPo uverenju potpisnice ovih redova, julska dešavanja prošle godine pred Skupštinom nakon što je Vučić izašao sa merom ponovnog zaključavanja građana – klasičan su primer nameravane habituacije koja se „izmetnula“ u senzitizaciju razgoropađenih građana. Umesto da glatko progutaju još jednu meru u moru već primenjenih besmislenih strogih naloga, građani su pojurili na Trg Nikole Pašića ljuti kao puška. Šta im bi?\nOvo nam, sa jedne strane, govori o Vučićevim beskorisnim savetnicima, a potom nam govori i o teškoći njegovog položaja. Doduše, govori i o teškoćama Makrona i mnogih drugih zvaničnih lidera danas.\nProblem zapravo imaju svi koji su sada na poslovima realizacije krupnih koraka socijalnog inženjeringa. Ovako globalno veliki a zahtevni radovi nikada do sada nisu preduzimani. „Srećom“ (po njih), i habituacija i senzitizacija su samo „grubi radovi“ unutar socijalnog inženjeringa, znači vrsta prethodnice. Finiji radovi (kojih je mnoštvo) će svakako biti učestaliji shodno predstojećim potrebama. Ali, ni gore navedeni neće prestajati.\nNapokon, treba znati da su i habituacija i senzitizacija autentični, prirodni procesi koji nastaju kao psihološki i biološki zdrav odgovor na određena dešavanja. U normalnim uslovima, ovi nas procesi čine mentalno zdravima. Naravno, spin doktori ih zloupotrebljavaju, modifikuju i kombinuju shodno potrebama naručioca.\nI ne treba imati puno iluzija o herojima koji lako menjaju planove današnjih spin eksperata. Ima ih, ali ne uspevaju ako ne postignu masovnost. Recimo samo da je desenzitizacija takođe moguća. Znači, moguće je (premda opet ne uvek uspešno) da vas opet vrate u habituaciju, tj. da prihvatate ono čemu ste se do juče protivili.\nPotom, kombinacija bazične psihologije i digitalizacije čini čuda. Jedno od manjih su narukvice koje registruju da li na određene draži reagujete senzitizacijom ili habituacijom. To znači da je moguće, uz pomoć dosta jednostavne digitalizacije, da se ustanovi koga i koliko nervira govor vođe koji se upravo emituje. Hipotetički, u uslovima primene takve tehnologije, signal bi mogao doći na određeno mesto daleko pre nego što biste vi i krenuli ka Trgu Nikole Pašića. I, takođe hipotetički, emiter signala ne mora da se nalazi unutar narukvice već, recimo, unutar vašeg tela.\nPostoje međutim metode koje su u daleko većoj meri neprirodne, hibridne, kreirane upravo samo i jedino radi manipulacije javnim mnjenjem. Jednu takvu, korišćenu u Srbiji, ali i u Rusiji, predstavićemo vam tokom narednog meseca.\nsindrom kuvane zabe\nPrethodni tekstMILO TRČI POČASNI KRUG: Do konačnog sunovarata\nSledeći tekstKrizni štab sutra o popuštanju korona mera


Ne davimo Beograd: Odmah odbaciti plan detaljne regulacije područja Avala filma u Košutnjaku | Novinska agencija Beta\nDRUšTVO | 02.08.2020 12:25 > 02.08 12:25\nInicijativa Ne davimo Beograd zatražila je danas od gradskih vlasti da "odmah" odbace Plan detaljne regulacije za područje Avala filma u Košutnjaku i tako uvaže više od 8.000 primedbi koje su stručne organizacije i gradjani predali u toku ranog javnog uvida u plan.\nIz inicijative su osudili "manipulativne izjave" glavnog gradskog urbaniste Marka Stojčića, koji po njihovim navodima, "uprkos činjenici da novi Plan detaljne regulacije za područje Avala filma predvidja uklanjenje skoro 30 hektara šume na Košutnjaku, tvrdi da seče stabala neće biti".\nU saopštenju su naveli i da je privatna firma u vlasništvu Marka Stojčića "već jednom učestvovala u krčenju šume na Košutnjaku".\n"Firma 'Otvoreni atelje grada – ARHITEKTON' iz Beograda, u vlasništvu Stojčića, nosilac je izrade urbanističkog projekta za izgradnju niza objekata na Košutnjaku, čiji su investitori Zavod za sport i medicinu i Ministarstvo omladine i sporta. I tada je Stojčić tvrdio da će Zavod za sport i medicinu sporta, kao i Košutnjak, biti 'pejzažno preuredjen i dobiti novo lice, ne menjajući zdravi i prirodni izgled'. Nije mnogo vremena prošlo, a veliki broj stabala je posečen, prostor prokrčen, a šuma devastirana", naveli su iz Inicijative Ne davimo Beograd.\nOcenili su da ponašanje glavnog gradskog urbaniste, ali i drugih gradskih funkcionera poput zamenika gradonačelnika Gorana Vesića, "koji se ne libe da otvoreno stanu na stranu investitora koji ugrožavaju naša javna i prirodna dobra, govori da javni interes nema ko da brani".\nPodsetili su da je do danas Inicijativu za odbranu Košutnjaka potpisima podržalo više od 73.000 gradjana.


MOMCI ZA PONOS "Orlići" su šampioni Evrope! - Pokazivač\n16. Decembra 2019. | 01:01\nPočetna / Sport / MOMCI ZA PONOS “Orlići” su šampioni Evrope!\nMOMCI ZA PONOS “Orlići” su šampioni Evrope!\nZoran Todorović avg 7, 2017\tSport, Vesti 564 Pregleda\nGeneracija budućih asova je stasala i sa čistom “desetkom” položila najteži ispit! Juniorska košarkaška reprezentacija Srbije je prvak Evrope! “Orlići” Vlade Jovanovića su u finalu šampionata savladali selekciju Španije – 74:62.\nFoto: FIBA / Promo Šampioni Evrope\nJasno je, Srbija je zemlja košarke i ima blistavu budućnost! Jer, i kada im nije išlo, ovi “orlići” se nisu predavali, već su verovali jedan u drugog i uz svoju krilaticu “gladni smo” našli način da od minus 11 naprave preokret i zasluženo stave zlato oko vrata.\nAleksa Matić. Aleksa Uskoković Andrija Marjanović Balša Koprivica Danilo Petrović Filip Petrušev Juniorski prvaci Evrope u košarci Marko Pecarski Marko Šarenac Nikola Mišković Stefan Momirov Tadija Tadić Vuk Vulikić\t2017-08-07\nTagoviAleksa Matić. Aleksa Uskoković Andrija Marjanović Balša Koprivica Danilo Petrović Filip Petrušev Juniorski prvaci Evrope u košarci Marko Pecarski Marko Šarenac Nikola Mišković Stefan Momirov Tadija Tadić Vuk Vulikić\nPrethodni Tode Nikoletić: Jesam li ti rekao


Sestre | Izdavačka kuća Štrik\nSestre | Izdavačka kuća Štrik-\nKorice: Sonja Bajić\nCena sa popustom: 693\nOluja na napuštenim teniskim terenima pored škole, September je plesala među stablima, izazivala smehom nebesa. Bila je previše živa, toliko da je uzela život svima oko sebe. Džulaj će se nositi s tim dok joj kosa ne osedi.\nDžulaj i September su sestre tinejdžerke, skoro kao bliznakinje. Nakon nezgode u školi, sele se s majkom Šilom u Jorkšir, u Vilu Setl, duboko uznemirujuće mesto blizu mora. I dok sestre provode dane čeprkajući po praznoj i trošnoj kući, igrajući se žmurke i smišljajući nove smelosti, Šila se ukopava dublje u krevet i izlazi samo noću kada devojčice spavaju, mada ni tada ne uspeva da pobegne od mračne prošlosti i jakog destruktivnog uticaja mrtvog muža.\nDejzi Džonson nas smelo i impresionistički vraća u prošlost, stvarajući atmosferu straha i propasti, uvek uz nagoveštaj da koračamo ka nečem još gorem. Sestre su snažan i duboko dirljiv prikaz tuge i krivice, a pre svega ogromne ljubavi i sestrinske povezanosti koja briše pojedinačne granice postojanja.\nDejzi Džonson (1990) britanska je književnica rođena u Pejntonu. Diplomirala je engleski jezik i kreativno pisanje na Univerzitetu Lankaster pre nego što je magistrirala kreativno pisanje na Somervilu u Oksfordu.\nKratke priče za koje je nagrađivana objavljivala je u časopisima Vorik rivju, Boston rivju, Harpers bazar. Zbirka priča Fen osvojila . . .


Virtualni marketinški stručnjak | Marketing outsourcing - Tommaris kreativa\nVirtualni marketinški stručnjak\nUsluge virtualnog marketinškog stručnjaka koje nudimo:\nizrada marketinških strategija i planova,\ndefiniranje budžeta potrebnog za ostvarivanje planova,\norganizacija i realizacija marketinških kampanja,\norganizacija i realizacija konferencija, promocija i drugih događaja,\nkomunikacija i koordinacija s agencijama, tiskarama,...,\nizrada prezentacija, provođenje sekundarnog istraživanja tržišta i ostali administrativni poslovi iz područja marketinga.\nBez obzira na granu djelatnosti koju obavlja, svako poduzeće treba odgovarajuće predstavljanje proizvoda i/ili usluga koje nudi na tržištu. Da bi tvrtke opstale sve više se okreću primarnim djelatnostima odbacujući tako neke aktivnosti koje smatraju suvišnima. Nažalost, dosta često se u popisu tih aktivnosti nalazi i marketing, što zbog visokih troškova, što nerazumijevanja prednosti koje ulaganje u marketing nudi.\nUsluge virtualnog marketinškog stručnjaka omogućit će predstavljanje Vašeg poduzeća, proizvoda i/ili usluga na tržištu uz znatno manje troškove.\nVirtualni marketinški stručnjak biti će:\nu potpunosti dio Vašeg radnog tima,\nbez potrebe da primite osobu u radni odnos (pod uvjetom da odgovarajuću osobu možete pronaći na tržištu),\nplaćajući pri tome samo cijenu sata koju je za vas virtualni suradnik odradio.\nZa sve tvrtke koje nemaju vremena, sredstava, kompetencija ili jednostavno želje i volje baviti se marketingom, ali smatraju da bi time poboljšali svoje poslovanje, zapošljavanje virtualnog marketinškog stručnjaka pokazat će se kao najbolji i najisplativiji način obavljanja marketinških djelatnosti.\nVezano uz iskustvo i znanje koje posjedujemo u mogućnosti smo uz navedeno ponuditi i usluge izrade web stranica, grafički dizajn te PR kako bi naši klijenti bili u mogućnosti dobiti sve usluge iz područja usko vezanih uz marketing na jednom mjestu.


MMA (Mixed Martial Arts) - Beograd | BJJ "Zarlock"\nMMA – Beograd\nMMA KAO SPORT\nMMA (Mixed Martial Arts) je prepoznat kao najkompletniji, ali ujedno i najkompleksniji, borilački sport današnjice. Zbog svoje atraktivnosti popularnost MMA nadmašuje sve ostale. Mladi sportisti, poznavaoci i majstori različitih veština samoodbrane u velikom broju nastoje da se približe ovom vidu borenja.\nOno sto ljubitelje MMA najviše interesuje je kako ga na najbolji način mogu izučavati. Odgovor na to pitanje nije jednostavan. Naime, treniranje MMA zahteva jako dobro poznavanje više borilačkih veština. Za svaku od njih potrebno je posvetiti mnogo godina rada kako bi pojedinac dostigao visok nivo znanja. Nije realno očekivati da početnik i neko ko nije majstor ili vrsan poznavalac neke od najefikasnijih borilačkih veština može uspešno napredovati u ovom sportu. Zato se preporučuje da najpre učenici savladaju makar osnove esencijalnih veština za borenje. Ovu teoriju potkrepljuje činjenica da su svi UFC šampioni prethodno bili proslavljeni borci džiju-džicua, boksa, rvanja, džudoa…\nMMA Treninzi u našoj školi\nAko želite da izučavate borilačke veštine, i sviđa vam se MMA kao sport, ne oklevajte, već dođite odmah na probni MMA trening. Kod nas ćete imati najbolje treninge koji obuhvataju sve aspekte borenja parterne, rvačke i udaračke. Treninge vode dokazani šampioni svojih sportova. Trener za borbu u parteru je Žarko Vasilijević BJJ Crni pojas, višestruki BJJ šampion i višegodišnji član Grappling reprezentacije Srbije. Trener za stojeću borbu sa udarcima je Ivan Delić Delča, iskusni takmičar i šampion, nekadašnji član kikboks reprezentacije Srbije, ekspert za tajlandski klinč.\nNaš klub ima svoje dve sale, pa se treninzi odvijaju svakodnevno na dve lokacije u gradu. Pogledajte raspored, dođite na trening i postanite član već sutra.\nBJJ – PRVI KORAK\nU skladu sa poslovicom ‘da bi trčao, prvo moraš naučiti da hodaš’, Žarlok BJJ akademija preporučuje izučavanje Brazilske džiju-džice kao prvi korak ka MMA sportu. Najveći broj šampiona iz svih MMA organizacija i takmičenja potekli su upravo iz ovog sporta. Brazilski jiu-jitsu (BJJ) je dokazano najefikasnija veština za borbu prsa u prsa. Kroz takmičenje se pokazalo da kada jedan od boraca želi borbu u parteru najčešće ostvaruje svoju nameru, i uspešno nameće ovaj stil borenja. Zbog njihove superiorne veštine BJJ borcima najviše odgovaraju svođenje u parter, i borba u istom. Na taj način, preko parterne borbe, uspostavljaju najbolju kontrolu u mečevima, i uz pomoć raznovrsnih gušenja i poluga teraju svoje suparnike na predaju. Sa druge strane, savremenim predstavnicima ovog sporta koji preferiraju udaračke tehnike neophodno je znanje džiju-džice kako bi mogli da ‘prežive’ kada se nađu u iznuđenim situacijama tokom mečeva.\nDa sumiramo, današnji MMA kao najpopularniji i najzahtevniji borilački sport, od studenata koji žele da napreduju zahteva jako dobro poznavanje najefikasnijih borilačkih veština. Brazilski jiu-jitsu je idealna baza, i veština uz pomoć koje se mogu dostići najveći uspesi u savremenom slobodnom borenju.


Saopštenje za javnost 23.11.2012. | Pravedna Crna Gora\nNesposobnost i nevoljnost crnogorskog pravosuđa da riješi slučaj zločinačke deportacije Muslimana još jednom potvrđuje da je u sadašnjim okolnostima nemoguće pravedno suočavanje Crne Gore sa neslavnom prošlošću. Besmisleno je očekivati da je u državi u kojoj isti ljudi i iste stranke više od dvije decenije čine ubjedljivu većinu moguće voditi odgovorne krivične procese.\nSamim tim, naivno je zahtijevati da se krivično pravosuđe ponaša u duhu pravne države ako znamo da društvom i dalje dominiraju političke snage koje su stvarno i ideološki vladale u vremenu zločina. U ovom slučaju ne radi se samo o tome da je vladavina zakona na marginama realnog poretka, već je i kroz ovaj primjer očigledno da crnogorske pravosudne reforme daju slabe rezultate. Zato i ne čudi kada se suočavamo sa razočaravajućim procesima koji se ogledaju u tome što su zločini nesumnjivi, zločinci nepoznati, sudski postupci neefikasni a kazne nedostižne.\nPritom, ostaje samo stari politički zaključak – nema izgradnje pravednog društva dok DPS ne pređe u opozicione klupe. Uostalom, ispravno je da se pridruže svojim nekadašnjim velikosrpskim saveznicima i braniteljima zločinačke politike a današnjim lažnim reformatorima.


Narodna stranka: I ti ćeš kume, samo sutra | VAmedia - info portal\n22/01/2021 22/01/2021 17 коментара на Narodna stranka: I ti ćeš kume, samo sutra\nNepotizam I korupcija teme su saopštenja za javnost GO Narodne stranke. Pomenuto saopštenje prenosimo u celosti:\n“Kultna rečenica iz Maratonaca, koja bi danas glasila – I ti ćeš kume, čim dođem na vlast!\nKronizam i nepotizam! Da budemo objektivni, Srbija je zemlja u kojoj odvajkada postoje rodbinsko – kumovske –prijateljske veze – kada je u pitanju zapošljavanje ili korist. To nam je duboko u tradiciji. U moderno, višepartijsko, demokratsko doba, tom spisku se pridružuju i stranačke veze. To je nažalost toliko uhvatilo maha i tolikpo dugo traje, da je iskorenjivanje istog kao da želite da iskorenite armaturu iz neke desetospratnice.\nIz nauke o moralu, odnosno etike, dobro znamo da postoje tri vrste koruptivnih radnji: nepotizam, kronizam i favorizovanje istomišljenika. Ali izgleda da najveći broj politicara i ne poznaje pojam političke i građanske etike, ali se rado pozivaju na njega, obično pred izbore, jer, eto, oni će stati na put nepotizmu i kronizmu. I to slušamo godinama, a stvari postaju sve gore i nemoralnije.\nSadašnja vlast, koja je na grbači naroda već gotovo deceniju, prednjači (napredno) baš u takvim obećanjima, a u praksi kao da žele da objasne narodu šta tačno znače pomenute reči. U slučaju da neko ne zna šta je nepotizam – evo zaposlićemo celu familiju, ako ne znate šta je kronizam – zaposlićemo sve kumove i prijatelje, ako ne znate šta je favorizovanje istomišljenika – poslove će dobijati samo one firme i oni ljudi koji su članovi naše stranke. Nije to radi naših rođaka, prijatelja, kumova, stranačkih kolega…nego da bi vi građani naučili nešto iz etike!\nPričati već milion puta ispričanu priču, o kvalitenim , sposobnim, obrazovanim, vrednim ljudima koji sede kući i potpaljuju vatru sa svojim diplomama jer ne mogu da nađu posao od silnih rođaka, prijatelja, kumova…i vrapci na grani su to naučili napamet. Pojedinac je potpuno nemoćan pred takvim zbivanjima u okruženju. Humanistička vizija društva se odavno potpuno izgubila.\nNi naše Valjevo nije pošteđeno toga, samo ko neće da vidi ili je nateran da žmuri, neće videti šta se to događa u Valjevu. Ista priča, bilo je toga uvek, ali umesto da se makar bore protiv toga, da se ta tri društveno-koruptivna zla smanjuju na najmanju moguću meru, događa se potpuno suprotno i još je izraženije, više nego ikada u savremenoj istoriji Srbije, da koristim termin našeg velikog vođe. Dovoljno je pogledati gradsku administraciju koja broji i do nekoliko puta više zaposlenih od potrebnog, raspisivanje oglasa i tendera u novinama je reda radi ili ih uopšte i nema. Zaista više nije bitno koliko je neko sposoban, radan, koliko ima znanja, bitno je samo udomiti svoje ljude, makar bili i nesposobni da sami sebi čarape obuku. Državne, javne ustanove se tretiraju kao da sadašnja vlast ima porodično nasleđe nad njima. A narod će se i dalje pitati zašto poskupljuju režije, javne ustanove propadaju, a rast potrošačke korpe može da se uzme za novu jedinicu brzine umesto brzine svetlosti.\nHajde malo da pogledamo istini u oči…zar Valjevo u lokalnoj samoupravi zaista nema sposobih arhitekata (ima ih pet, inače), pa moramo da uvozimo iz Lazarevca glavnog gradskog urbanistu. Da li naših pet arhitekata zaista ne znaju da rade svoj posao ili nisu politički podobni, ili nisu ničiji kumovi, prijatelji, rođaci? Priča da nisu bili zainteresovani za to mesto, ko uopšte može da poveruje u to? Dalje, zašto je smenjena sekretarica gradonačelnika koja je na tom mestu dočekala i ispratila mnogo gradonačelnika, jer joj je to zagarantovano radno mesto? Da bi umesto nje, gle čudom, sasvim slučajno, novopostavljena sekretarica bila najbolja prijateljica gradonačelnikove žene (ne, ovo nisu abrovi, ovo su sasvim ozbiljne etičke stvari)! Ako mislite da je i to slučajnost, šta da radimo sa kumom gradonačelnika Šapca koji je čak iz Mačve došao da vodi gradsku upravu? Opet nije bilo zainteresovanih…ili sposobnih…pa zar su Valjevci toliko nezainteresovani i nesposobni? Ili su ponovo bili kumovi pogrešnim ljudima na pogrešnom mestu? Zamenik gradonačelnika, znate li ko je? Naravno da ne, jer mu je radna biografija za tri reči duža od gradonačelnikove. Ali je dobro poznato koji to poznati biznismen i čovek koji vuče mnoge konce u gradu stoji iza njega. Sve slučajnost do slučajnosti. Da li je Valjevo toliko malo a Ub toliko veliki da se sastanak premijerke Srbije, predsednika IO SNS-a i gradonačelnika Valjeva održava na Ubu? Šta uopšte gradonačelnik Valjeva ima sa Ubom, ide u prijateljske posete? Ili po još jednu turu naredbi – kako da samostalno vodi grad! I ponovo sasvim slučajno kod „nečijeg“ kuma. Ako bi krenuli dalje da otpetljavamo to klupko nepotizma i kronizma u gradu Valjevu, krenuvši po vertikali od vrha ka dnu, videli bi smo jednu toliko upetljanu „kumovsku“ strukturu, da bi se i sami zapetljali ko je tu kome šta.\n„Zakonopravilo“ Svetog Save (Nomokanon) koje u jednom svom delu govori i o ovoj temi, i koje je strogo i uspešno bilo primenjivano u srednjovekovnoj Srpskoj državi, izgleda da je od strane današnjih vlastodržaca shvaćen bukvalno, pa je reč „bližnji“ shvaćena kao – moja familija, moji prijatelji.\nLek ne leči, ali smanjuje, olakšava i otklanja simptome i tako drastično poboljšava čoveku život. Ni od nepotizma i kronizma ne postoji izlečenje, ali postoji lek…samo dajte šansu dobrim lekarima. Ima ih! Prepoznajte ih!\nNaslovne vesti, Politika korupcija, kume, narodna stranka, nepotizam, saopštenje, sutra\n17 comments on “Narodna stranka: I ti ćeš kume, samo sutra”\nMilan 22/01/2021 at 08:42\nSvaka na mestu,zaposljavanje podobnih istomisljenika,zeninih drugarica,raznoraznog uvoznog kadra iz drugih opstina,odluke im donose malovic I sekula,drugara bivsih kosarkasa,itd..Valjevo u glibu…\nMusa 22/01/2021 at 14:53\nI vuk da bude nas precednik neznam sto se opet nekandiduje i sto ga nema a on je najaci i precednik bi bio pravi.\nKum Gaja 22/01/2021 at 09:32\nIma li ko u novoj garnituri da nije kum, brat, sestrić.. Pa šta je sa članovima SNSa, što obijaše kućne pragove kad ne dobiše ništa.. Džaba što si član kad nisi Kum…\nDragica Markovic 22/01/2021 at 09:35\nI vi cete, kumovi doci na vlast, samo sutra. Sutra malo.\nNe vadim 22/01/2021 at 09:36\nNemate jos predstavnike koji bi izasli ored kamere, vec samo se cepaju saopstenja?\nDr. Milentije Hadzizdravkovic 22/01/2021 at 09:37\nDa, demokrate sinonim za postenje i za nestranacko zaposljevanje. Sto videh negde na fejsu dok ste vi bili na vlasti od prosecne cetvoroclane porodice samo strujomer radio.\nОпозиционар 22/01/2021 at 10:49\nБраво, одличан текст који шаље јасну поруку и погађа право у центар. Велика подршка за Народну странку!\nPetar 22/01/2021 at 11:36\nSvega ovoga je bilo da se razumemo i za vreme počev od druga Tita pa u današnje vreme. Nigde nisi mogao raditi a da pre toga nisu bio član saveza komunista. Tako da, dragi moji ne patite od amnezije nego gledajte realno na stvari!\nDejan Malešević 22/01/2021 at 13:14\nOvde se i pominje da je oduvek bilo toga. Nemoj samo čitati naslove. Ljudi govore samo da danas ima previše toga u aktuelnoj vlasti, i da su kumovi i prijatelji uzurpurali gotovo sve.\nsin anarhije 22/01/2021 at 13:44\nTako je u celoj drzavi decenijama, samo je sad eskaliralo, a u rupama kao sto je nas grad jos i prisutnije … samo je kod velikog vodje sve pozitivno i legalno, ali na nasu zalost , na tu pricu naseda trecina stanovnistva koje kao poslusne ovcice izlaze i glasaju za neku tamo njihovu bolju buducnost . …\nTeta Nada 22/01/2021 at 14:10\nSmesni su ovi botovi Vuka Jeremic. Vidi se da je i saopstenje iz Beograda i da su komentari pisani iz Beograda, sablonski.\nsin anarhije 23/01/2021 at 12:02\nA ko pise vama , nepismenom clanstvu bivsih radikala koji se sad zovu sns … . cak su i TVOM vodji pisali za Zlatibor, pa kad ga je Stamatovic ispreskakao kao budalu , resio da prica iz glave mu … a ti guli kobaju i jeftin krompir kad desimira i mastaj o Srbiji , obecanoj zemlji iz koje beze svi koji mogu ….\nБогдан 22/01/2021 at 14:27\nНе помињите демократе кад је СНС највећи увозник рециклирано – катарзираних жутих чланова.. Па комплетни одбори Г17 су прешли у СНС. Па како вам не смета Чомић, Триван, Весић, Којић…Ал најбитнији су Кумови и “Моја Браћа!\nАнонимни 22/01/2021 at 14:28\nИ ти ћеш Куме – Само сутра… ХАХА\nČika Pera 22/01/2021 at 15:17\nSvaka čast na tekstu! Ljudi potpuno realno opisuju situaciju. To što se ne slikaju po medijima je iz razloga što su svi termini zauzeti za predstavnike SNS-a. Oni jako vole da se slikaju i obmanjuju narod i svi refom ponavljaju iste rečenice, koje je njihov vođa izgovorio. Oni poskakujući tapšu svom lideru! Ovi ljudi nisu iz te priče.\nMilovan 23/01/2021 at 17:39\nAu kakav tekst!\nBez reči sam. Svaka čast.\nKonačno neko, konačno! Samo tako nastavite i srušićete ovo zlo, sigurno!\nNarode, skupite “ono” i ustanite, borite se časno za sebe.\nAca 24/03/2021 at 23:05\nIzgleda da će izbori uskoro….Ne bih trebali da se iznenadimo\nda posle “Bajerna” iz Nemačke sledeći klub bude FK Real Madrid.


Fernando Alonso – najveći „matador“ Formule 1 (II DEO) (VIDEO) - Vrele gume\ndec. 17, 2020 u 7:07 pm\n17 decembra, 2020 nema komentaraFerrariFormula 1McLaren\nPrvi deo priče o Fernandu Alonsu možete pročitati OVDE\nFetel i Red Bull na krilima osvojene titule nastavljaju s odličnim rezultatima. Nemac je na prvih devet trka pobedio u šest i bio drugi u tri. Alonso nije mogao nikako da parira tim rezultatima. Red Bull je realno te godine bio dominantan bolid. Čak je i 2010. godine njihov automobil bio najjači na stazi. Alonso je čak jednom izjavio da mu nije jasno kako Red Bull 2010. godine nije ranije završio priču s titulom, jer su toliko bili brži od njega i Ferrarija. Španac je 2011. godine zabeležio svega jednu pobedu u Nemačkoj. Imao je čak deset podijuma pored te pobede, ali to nije bilo dovoljno da se bori za titulu.\nKada su završena predsezonska testiranja za 2012. godinu, Alonso već tada nije bio zadovoljan ponašanjem njegovog Ferrarija. Još tome treba da se doda da je ova sezona, pogotovo na startu, bila vrlo problematična iz perspektive upoznavanja s novim Pirellijevim pneumaticima. Između 2011. i 2012. godine, od Pirellija se tražilo da napravi nove smeše guma, kako bi vozači morali češće da idu na zamenu, pa da se samim tim poboljša akcija na stazi. Ovo je za rezultat imalo možda i jedan od najboljih početaka sezone u Formuli 1.\nNa prvih osam trka pobedilo je sedam različitih vozača. Trijumfovali su Baton, Alonso, Veber, Fetel, Rozberg, Hamilton, a čak je i Pastor Maldonado došao do svoje jedine pobede na stazi u Španiji te godine. Alonso je do svog prvog trijumfa stigao u Maleziji. Španac se najbolje snašao i imao veliku prednost uživajući u vodećoj poziciji. Jedini ko ga je u jednom momentu mogao ugroziti bio je Serhio Perez, koji je čak u jedom momentu bio u retrovizorima Alonsa, ali je onda napravio grešku i izleteo sa staze. Tako je mladi Meksikanac morao da se zadovolji drugim mestom i svojim prvim podijumom u karijeri, da bi do prve pobede došao tek 2020. na stazi Sakhir u Bahreinu.\nPrvi vozač koji je uspeo da zabeleži dve pobede u toj sezoni bio je Fernando Alonso. Španac je na trku u Valensiji došao s malim očekivanjima. On jeste bio vodeći u šampionatu, ali više zato što je bio konstantno u bodovima, a ne zato što je bio na podijumima. Trku u Valensiji startovao je kao 11., ali onda je usledila prava magija i možda jedna od Fernandovih najboljih trka u karijeri. Već na startu je došao do 8. mesta, a onda je preticao vozača za vozačem i došao do druge pozicije. Posle izlaska vozila bezbednosti Alonso je bio na trećem mestu iza Raikonena i Fetela.\nOdmah nakon restarta trke, Alonso napada Raikonena i maestralno dolazi do druge pozicije, ali je Fetel ipak bio dosta brži. Sreća je ovog puta malo “pogledala” Alonsa, pa je Red Bull Nemca stao nasred staze usled kvara.\nTrku je uspeo da završi na trećoj poziciji. U Singapuru takođe beleži treće mesto, a Fetel dolazi do pobede nakon otkazivanja Hamiltonovog bolida. Posle Singapura, Nemac u Red Bullu vezuje još tri pobede zaredom u Japanu, Koreji i Indiji.\nAlonsova loša sreća nastavila se u Japanu, kada je u prvom krugu nakon kontakta sa Raikonenom morao da odustane. Njegova prednost se polako istopila i Fetel je bio taj koji je bio u naletu. Španac uspeva da nadoknadi nešto bodova u Abu Dabiju, kada posle jedne vrlo uzbudljive i neizvesne trke završava drugi iza Kimija Raikonena.\nVelika nagrada Brazila je krenula po prilično mokroj stazi i već u prvom krugu problemi za Fetela, koji posle kontakta s Brunom Senom pada na začelje. Nemac je ovde imao ogromnu sreću što je uopšte mogao da nastavi trku. Za to vreme, Alonso maestralnim potezom u prvoj krivini pretiče Vebera i Masu iz jednog poteza i dolazi do trećeg mesta. Ispred njega bili su vodeći Baton i Hulkenberg. Fetel je nadoknađivao pozicije, a Alonso je čak u jednom momentu izleteo sa staze i zamalo izgubio sve šanse da se bori za titulu. Nemac je uspeo da se domogne šeste pozicije, a to je značilo da Alonso mora da pobedi kako bi postao šampion. U tom momentu je bio na drugoj poziciji, ali je Baton bio oko pola minuta ispred njega, tako da Španac više ništa nije mogao da uradi.\nTim poretkom trka se i završila. Alonso je titula promakla za samo 3 boda na kraju!\nSledeće, 2013. godine, Alonso je već na početku isticao kako je ovaj bolid Ferrarija mnogo bolji u odnosu na prošlogodišnji. Sezona je dobro krenula. Drugo mesto u Australiji, a zatim sledi velika greška tima i Alonsa u Maleziji. Naime, posle oštećenja prednjeg krila u prvom krugu ekipa ostavlja Španca na stazi, tako da on već u drugom krugu završava u šljunku jer je to prednje krilo potpuno puklo.\nNažalost ispostaviće se da je to bila poslednja Alonsova pobeda do danas u Formuli 1. Od Kanade Fetel i Red Bull postaju nedodirljivi. Jedino su na trci u Silverstonu morali da odustanu. Nakon Velike nagrade Velike Britanije, Nemac ređa devet pobeda zaredom. Alonso je mogao samo da posmatra. Na kraju sezone Španac je bio drugi, ali zaostatak za Fetelom je bio preko 150 bodova.\nPolako su počeli da se javljaju jasni znaci nezadovoljstva kod Alonsa. Ferrari jednostavno nije bio dovoljno dobar da prati razvoj Red Bulla i drugo mesto je bilo sve što je Alonso mogao da izvuče iz njega. Bilo je naznaka da bi Španac mogao već na kraju 2013. godine da napusti Ferrari, ali s obzirom da je Formula 1 trebalo da pretrpi ogromne promene 2014. godine, Alonso ipak ostaje u Scuderiji. Njegov ugovor je sa italijanskom ekipom trajao je sve do 2016. godine, ali bilo je jasno da osim ako se nešto drastično ne promeni, Fernando neće ostati.\nJos pred kraj 2014. ,počele su da kruže glasine kako se Mercedes najbolje snalazi s pripremama za nova pravila. Predsezonska testiranja pokazala su baš to. Ferrari je vidno zaostajao, kako s razvojem pogonske jedinice tako i aerodinamike.\nNa prvoj trci sezone Alonso je zabeležio četvrto mesto, ali zaostatak za Mercedesom je bio zastrašujuć. “Srebrne strele” su bile brže oko sekundu po krugu od Ferrarija, ali i ostatka karavana. Alonso je polako počeo da traži nov tim, ali pitanje je bilo gde otići?\nMercedes ga neće opet spojiti s Hamiltonom, Red Bull ga neće, a i oni su sada u istoj poziciji kao Ferrari. Jedina opcija za Alonsa bio je McLaren, koji se cele 2013. godine mučio. Ron Denis koji se vratio u tim, shvatio je jednu stvar, a to je da samo fabričke ekipe mogu da budu šampioni u ovakvom formatu Fromule 1. Iz tog razloga McLaren sklapa partnerstvo s Hondom. To je bila šansa koju je Alonso video. Rizik je bio ogroman ali ostajanje u Ferrariju mu ništa nije donosilo. Te 2014. godine, Alonso je uspeo da zabeleži samo dva podijuma u Kini i Mađarskoj. Što je najgore, u Mađarskoj ga nije pobedio dominantni Mercedes, nego mladi Rikijardo u Red Bullu. Posebno sramna trka za Ferrari bila je u Bahreinu, kada su ih i manji timovi koji koriste Mercedesov motor s lakoćom preticali na pravcu. Na kraju sezone Fernando zauzima peto mesto u generalnom plasmanu vozača. Svoj prelazak u McLaren Alonso saopštava tek nakon kraja sezone. Na njegovo mesto u Ferrari dolazi Fetel, Alonsov ljuti rival.\nMcLaren Honda ne samo što nije bila brza nego je provela više krugova na kamionu koji vozi bolide u garažu nego na stazi. Uz sve moguće pehove, Alonso je doživeo težak udes na predsezonskim testovima u Barseloni, zbog kojeg je morao da propusti prvu trku sezone u Australiji. U početku bilo je priče da je reč o novom partnerstvu, da Hondi treba vremena da se navikne, ali kako je vreme prolazilo, rezultata nije bilo. Najveće nezadovoljstvo motorom, Španac iskazuje na trci u Japanu pred Hondinom domaćom publikom, kada svoj motor poredi s GP2 pogonskim jedinicama.\nAlonso je te sezone imao čak šest odustanja zbog otkazivanja agregata, a sakupio je svega 11 poena. Jednom je bio 10., a jednom 5., a so na ranu Špancu dolio je Ferrari, koji je sada počeo da pokazuje zube Mercedesu. Fetel je te godine zabeležio tri pobede i još 10 podijuma pored toga. Ipak, na pitanje novinara da li se kaje zbog odlaska, Alonso je rekao da ne žali i da se po njemu u Ferrariju ništa nije promenilo i da i dalje Mercedes dominira, dok je Ferrari drugi. Španca je interesovalo samo prvo mesto a projekat McLaren Honda, bio je jedini koji mu je podgrevao nade.\nHonda je napravila napredak na početku 2016. godine. Snaga još nije bila na nivou Ferrarija i Mercedesa, ali su polako bili sve bliže Renaultu. Pouzdanost bolida se znatno popravila ali je i dalje bilo dosta kvarova, mada ni blizu kao prošle godine.\nNa prvoj trci sezone u Australijij stvari su odmah krenule kako ne treba za Alonsa. U krivini broj tri dolazi do kontakta između njega i Gutijereza, nakon čega se lansirani Alonsov bolid okrenuo pun krug u vazduhu i završio u zaštitnom zidu. Na svu sreću, Španac je odmah izašao iz bolida bez vidljivih povreda.\nPrvi bolji rezultat Španac ostvaruje u Rusiji, kada trku završava na šestom mestu, a već u Monte Karlu, mestu gde snaga motora ne dolazi do izražaja, Španac osvaja peto mesto. Zatim sledi nekoliko trka gde Fernando jednostavno nije mogao ništa da uradi. U Kanadi Honda nije bila dorasla ostalim timovima po brzini, pa je 11. mesto Alonsa najbolje čemu su mogli da se nadaju. U Azerbejdžanu, prvo nisu bili dovoljno brzi na ogromnom pravcu u Bakuu, a onda je i otkazao menjač na Alonsovom bolidu. U Austriji, Fernando takođe beleži odustajanje. Sledeći je bio Silverston, takođe brza staza, tako da je 13. mesto bilo maksimum za Španca. Malo bolji rezultat sledi u Mađarskoj, ali to je takođe staza gde je snaga motora u drugom planu. Iznenađenje je blo sedmo mesto u Belgiji, stazi sa nekoliko dugačkih pravaca. Zatim sledi još jedan loš rezultat u Monci, koji je naravno takođe bio za očekivati.\nPolako, Honda pokazuje napredak u 2016. godini, a zatim sledi velika promena pravila u 2017. Bolidi Formule 1 dobijaju potpuno novi izgled.\nUvode se šire gume, automobili su širi, menja se izgled prednjeg i zadnjeg krila. Očekivalo se da će McLaren dosta da napreduje u ovoj situaciji. Tim zna da napravi dobru šasiju, a svi su se nadali da će Honda da nastavi sa dobrim razvojem motora.\nPošto je shvatio da je još jedna titula u Formuli 1 samo stvar mašte za njega, Alonso sebi postavlja novi cilj, da osvoji trostruku krunu. To je podrazumevalo da pobedi u Monte Karlu, 500 milja Indijanapolisa i na 24 časa Le Mana. Pobedu u Kneževini već ima, pa je red bio da se oproba u ovalu. Trka je privukla veliku pažnju javnosti, a Alonso je oduševio snalaženjem u novom formatu trkanja.\nTrka u Kanadi donela je situaciju u stilu “sve po starom”, što znači još jedno odustajanje. Alonso je počeo da pritiska McLaren, a tim je javno počeo da optužuje Hondu da ne mogu da proizvedu dobar motor. Ipak, potonja dešavanja će pokazati da su i Britanci bili veoma rigidni, ne prihvatajući da razvijaju šasiju po Hondinim merilima, već su radili upravo suprotno, prisiljavajući Japance da se prilagode njihovim pravilima. U McLarenu su čak tvrdili da imaju bolju šasiju od Red Bulla, ali da zbog nedostatka snage gube i po pola sekunde samo na pravcima (što će takođe potonja dešavanja sa Renaultovim agregatima u potpunosti demantovati). Prve poene te sezone Alonso beleži na ulicama Bakua u jednoj haotičnoj trci punoj incidenata i kazni. Posle trke, Španac je izjavio da bi se možda mogli boriti i za podijum samo da su imali snažniji motor. Nastavak sezone doneo je dodatna otkazivanja agregata u Austriji i Velikoj Britaniji. Mađarska je po pravilu ostala trka gde Alonso dobro vozi, pa je uspeo da osvoji šesto mesto. Zatim slede odustajanja u Belgiji, Monci, Singapuru, bez bodova u Japanu i Maleziji, odustajanje u Ostinu, a na poslednje tri trke uspeo je da osvoji bodove. Na kraju godine, Honda i McLaren su se očekivano razišli. McLaren potpisuje ugovor sa Renaultom, a Torro Rosso preuzima Hondine motore.\nTim McLarena je mnogo očekivao od partnerstva sa Renaultom. Da su njihove tvrdnje oko šasije bile tačne, onda bi trebalo da su bili na nivou Red Bulla i da se bore za podijume, a ponekad i za pobede. Ponovno otrežnjenje je došlo na predsezonskim testovima. McLaren se opet kvari, ponovo otkazuje motor, ponovo isti problemi. S druge strane, mali Toro Rosso sasvim dobro funkcioniše sa Hondinim motorima. Bolid je sa Renaultovim agregatima dobio donekle na brzini, ali je pouzdanost i dalje bila loša.\nAnalizama bolida Toro Rossa i McLarena, došlo se do zaključka da je britanski tim imao lošu filozofiju razvoja bolida i da nije hteo da se prilagođava Hondi i njihovom razvoju motora. Zato im se istorija ponovila s Renaultom, dok je Honda počela sve bolje da funkcioniše u Toro Rossu. U međuvremenu, postajalo je sve jasnije da je pitanje vremena kada će Alonso napustiti tim.\nVeć u januaru Španac počinje sa pripremama za trku 24 časa LeMana. Da bi ušao u neophodan ritam, vozio je trku 8 časova Spa Frankošampa, na kojoj je došao do pobede, njegove prve pobede u automobilizmu od Velike nagrade Španije 2013. godine Što se tiče Formule 1, rezultati su bili dobri u odnosu na period s Hondom, ali to je i dalje bilo daleko od vrhunskog nivoa koji Španac zaslužuje. Do Velike nagrade Mađarske, Alonso je uzeo bodove na svakoj trci koju je završio. Ipak, vrhunac 2018. bilo je osvajanje 24 časa Le Mana s Toyotom. Na taj način, Fernando je još jedan korak bliže osvajanju trostruke krune, nešto što je samo Grejem Hil uspeo do sada. Na letnjoj pauzi Alonso saopštava da će na kraju 2018. godine napustiti Formulu 1. Ova vest nije došla kao velika novost, ali je opet bilo poprilično tužno shvatiti činjenicu da će posle ove sezone Formula 1 biti siromašnija za jednog velikog šampiona, koji je svakako zaslužio više od dve titule, a i sa te dve se svrstava u redove najboljih vozača svih vremena.\nAlonso će u Formuli 1 ostati upamćen kao čovek koji je tada postao najmlađi šampion sveta, vozač koji je uspeo da prekine eru dominacije velikog Mihaela Šumahera, koji je u direktom duelu za titulu uspeo da pobedi Nemca i odbrani titulu. Time je tada postao najmlađi vozač koji je uspeo da odbrani šampionski naslov u Formuli 1. Španac će takođe ostati upamćen kao vozač je uvek izvlačio maksimum iz bolida, čak ih vozio i iznad očekivanih mogućnosti. Kakve je partije Alonso pružao s Ferrarijem to bi retko koji vozač mogao da izvede. Tolike borbe s Fetelom i Red Bullom za titulu, i to u vidno slabijem bolidu. Čak su posle i rezultati sa McLarenom bili van svih očekivanja. Takođe, Alonsa ćemo se sećati i po velikim rivalstvima sa Šumaherom, Hamitonom i Fetelom.\nNažalost pamtićemo ga i kao čoveka koji je uvek odlazio u timove koju su u tom momentu počinjali da popuštaju u formi pa nisu mogli da mu pruže uslove da osvoji titule. Mi koji pratimo sada Formulu 1 i koji smo mogli da uživamo u Alonsovoj vožnji znaćemo ko je on bio, ali mlađe generacije koje dolaze, za jedno 15 do 20 godina, samo će videti dve titule, a neće znati da je to bio čovek koji je zaslužio bar dvostruko više.\nFernando Alonso se 2021. vraća u Formulu 1, i to za volanom Renaulta, koji je u međuvremenu preimenovan u Alpine. Držimo mu palčeve za što bolji uspeh, a to nikako neće biti lako pored Hamiltona, Ferštapena, Rikijarda i „mladih lavova“ poput Norisa i Leklerka. Ipak, Fernando Alonso definitivno nije rekao svoju poslednju reč u Formuli 1.


Српска посла: Партизан у сопственој одбрани „цинкарио” Звезду!? - СПОРТСКИ ЖУРНАЛ\nСрпска посла: Партизан у сопственој одбрани „цинкарио” Звезду!?\n11 септембар, 2019 30\nПартизанова жалба УЕФА на казну играња два меча без присуства публике садржи и део у којем се скреће пажња на несанкционисано навијање на утакмици Црвена звезда – Келн, у децембру 2017?!\nУз прилог 3, са Јутјуба, пише: „На овим снимцима се јасно види да навијачи ФК Црвена звезда играчима и навијачима ФК Келн скандирају „Дојче швајне”, уз питање: „Да ли навијачи ФК Црвена звезда називају играче и навијаче ФК Келн свињама зато што су Немци или Немце називају свињама?”\nНа следећој страни следи и додатак: „На снимку који вам је предочен 35.000 људи скандира „Дојче швајне” и делегат и ФАРЕ известилац то не евидентирају.”\nПризнаћете, крајње непотребно, нимало на част великом клубу попут Партизана. На друштвеним мрежама махом окарактерисано као „цинкарење”. На жалост, српска посла...\nLex specialis · 11 септембар, 2019 09:11\nNista sporno...Optuzeni ima pravo da se brani uzimajuci primere iz nekih drugih utakmica\nNaravno · 11 септембар, 2019 17:51\nTo je samo uzet primer i tražimo istovetni kriterijum. Ali ovo se u naslovu predstavlja kao cinkarenje! Cinkarenje bi bilo kad bismo to prijavili tražeći istu kaznu i za Zvezdu!\nlavtata · 11 септембар, 2019 09:21\nsrpska posla je kad navijac zvezde u svojstvu agenta FARE prijavi partizan za skandiranje navijaca Donaldu iako zna da to nema veze sa rasizmom....cak agent fare nije ni bio na stadionu, ali je svejedno prijavo...svi zanju ko je agent fare i zasto se prijavljuje partizan a ne zvezda za iste stvari....\nMiki · 11 септембар, 2019 10:40\nStrasno sta vam rade, vaša patnja može da se poredi jedino sa stradanjem jevreja u drugom svetskom ratu\nRRR · 11 септембар, 2019 14:06\nMolim te objavi ko je clan FARE\nZulu · 11 септембар, 2019 18:51\nMislis da on zna. Kod njih to funkcionise tako sto Pantic ili Vuletic kazu nesto i onda oni ponavaljaju hiljadu puta to dok svi ne poveruju. Teska paranoja. Dovode igrace iz top liga, u kosarci dovode mvp igrace i trenera koji ima preko milion godisnje a sve to dok je Zvezda drzavni projekat. Nema ih u kosarci 5 god nigde i ocekuju da imaju budzet kao stalni ucesnik evrolige. Ili se takmice sa ekipom u fudbalu koja tri sezone za redom igra najelitnija evropska takmicenja.Ali donekle i razumem tu bol koju osecate...\nsvi znaju... · 12 септембар, 2019 15:36\nČesto korišćena floskula u nameri da se nametne mišljenje ili stav... Nema tu šta da se diskutuje ili dokazuje, svi znamo, svi znaju, svi znate...\nPigeon · 11 септембар, 2019 09:45\nZasto je neprilicno? Je li izmisljeno? Ili je fakat? Pa, kako nekoga kaznis za nesto, a drugoga ne za isto, cak i malo gore. Znaci oni nama podmecu gde i kako stignu, a mi njih da cuvamo, mazimo i pazimo!? Ovako su samo dokazali odnos uefa i njenih komisija prema Partizanu, a svi znamo ko u to ima umesane prste! Da ne pricamo o podmetacinama ovih iz rupe direktno Partizanu, o tuzakanjima rupaskih medija (sta, to moze), o fare izvestiocima (koji su i ciji i sta to oni i kome prevode). Nemojte bre, vise da se pravite naivni, jer i trojancima u Partizanu je dozlogrdilo, opasno je kada se takvi "otrgnu"...More, malo je to. treba da potegnu i regularost cele lige i umesanost drzave u fudbal i jos mnogo, mnogo toga, a doci ce vreme, a neko se ovde izgleda, bas toga i plasi...\n@Pigeon · 11 септембар, 2019 17:03\nzato ce Zvezda uzeti 10 miliona € za karte a vi sipak!\nРеалиста · 11 септембар, 2019 09:59\n''Кад кујеш своју срећу, не ударај ближње по прстима''!!!\npeco · 11 септембар, 2019 10:19\npa to ti je to da komsij crkne krava\nPENZIONER · 11 септембар, 2019 11:31\nsta je cinkarenje ... i ko koga cinkari punih 7 godina ... ??? srpskim sportom: fudbalom, kosarkom ... ljudi u i oko zvezde sve i svakog cinkare, da drzavni projekat - zvezda postala evropski projekat. gle cuda i zvezda posta evropski projekat ... ALI ... ne zbog uspeha i sportskih rezultata, vec iz nekih nama za sada nepoznatim razlozima. ovaj covek ... samo uporedjuje stanja, ponasenje i igre sa nasih terena-stadiona ... i kako na njih gledaju evropski zvanicnici-organi ... ti isti evropski ugledni organiiste razlicito na iste prekrsaje razlicito kaznjavaju ... sve one koji nisu drzavni-evropski projekat. dokle ce sve ovo na domacoj i evropskoj sportskoj sceni da traje ?! saznacemo kad saznamo i one van sporta razloge, koje sad jos do danas nismo saznali ... !? srpski je cinkarenje u tradiciji, odavno prisutno i poznato, da se do licnog uspeha (kolektivno sdcz i njenje filijale iz zeleznika ...) dodje.\nmister no · 12 септембар, 2019 17:58\nda ne kazem pravac laza onda pravac zagreb , gde ste i osnovani ...\nMurat · 11 септембар, 2019 11:42\nBilo mi je krivo sto su dobili 2 utakmice bez publike, sad mi je krivo sto nisu dobili vise...\nMixi · 11 септембар, 2019 12:46\nАлександар ТО · 11 септембар, 2019 16:13\nЕ комшије ово вам баш не служи на част! Брука и срамота.\nMatori · 11 септембар, 2019 16:40\nClan FARE je inace namontiran od strane fkcz I zato samo podrska za Crno _bele.\nIvan 76 · 11 септембар, 2019 18:03\nBruka i sramota sta to radi nasa uprava Za sve njihove neuspehe kriv im neko drugi treci A tek ovo strasno !!!! Pa zar gospodo foteljasi ne mogaste da nadjete neki primer u Dinamovim Hajdukovim navijacima nego nadjoste medj Srbe pa makar to bili i zvezdasi Sramotite PARTIZAN sramoti te bre SRBIJU sram vas bilo\nnele · 11 септембар, 2019 18:07\nSve jedno, ovo jeste cinkarenje i bas je ruzno! I to apsolutno nema veze ko je kome tu protivnik - svi smo skupa Srbi! Ovako kada jedne druge cinkarimo mene podseca na cuvene price i optuzbe izmedju Srba cetnika i Srba partizana - a svi oni su bili Srbi! Ovo ne ide Partizanu na cast koliko ide samim Srbima kao narodu, ovo je, nazalost, nasa vrlo ruzna karakteristika!\nVeljko · 11 септембар, 2019 18:22\nOdakle vam ta informacija? Stankovic, Lakovic ili neko treci ili isti onaj koji je sredio kaznu Partizanu?\nDjeneral Draza · 11 септембар, 2019 19:13\nZanima me samo da li je postojao neki drugi primer u Evropi za zalbu, ako jeste sto ga nisu uzeli. Ne nego je ovo bas ciljano od strane cuvenog profesora, kome uzgred, ne smetaju mnoge gluposti napravljene od njegovih kolega iz uprave i to nikada ne pominje. Znaci profesor uci studente, ako se nadjes u nevolji, slobodno okrivi kolegu ili prijatelja da bi se izvukao. Ovde neki pominju agenta FARE i svi znaju da je zvezdas, ali kako se zove ni slova. Mislim da sad, ako je i bilo bilo kakve sumnje o aferi PSG, jasno je ciji su prsti umesani u to.\nKrcun · 12 септембар, 2019 09:27\nCuti, ne potezi taj PSG! Taman zataskali...isti ovi...\nPalilulac · 11 септембар, 2019 19:31\nA zasto i vi onda niste intervenisali u UEFA pre mesec dana da im objasnite da su"cigani"samo vas nadimak i da vas to ne vredja nego ste se sad setili da pricate o cinkarenju i komsiskim odnosima?\nMisolovka · 12 септембар, 2019 16:20\nDokaz kakvi smo (ne)ljudi. Ja sam iskreno ocekivao dopis Zvezde da kaze to je nas nadimak. Sram da nas bude. I treba nam sve sto nam se desava po evrokupovima i reprezntaciji. Okruzen si neprijateljima i onda ti to nije dovoljno pa pravimo neprijatelje medju sobom. Siguran put u istoriju.\nToni · 11 септембар, 2019 20:16\nPartizan je napravio logican potez jer sve sto je Partizan "zaradio" od UEFA moze da zahvali spijunima iz zvezde koji su direktno krivi za kazne.Oni su cinkarili Partizan !\nMax · 11 септембар, 2019 20:29\nSacuvaj Boze paranoje i pantica. Koliko ste vi ispranih glava kad verujete jednom panticu da Zvezda kontrolise jednu instituciju kao sto je uefa?! Vi niste normalni zivota mi. Pa vidite li vi dalje od panticevog nosa pa da ne znate kako su nas ranije kaznjavali zbog propusta i navijanja da je kosovo srbija i da nema predaje?? Koliko smo prosle sezone platili zbog stepenica,pirotehnike i prozivanja uefe? Sad smo opet pred mogucom kaznom a onaj kupoglavi nasao bas primer Zvezde? Kako je on zavidan i providan ali nece mu to izdobriti. Sva vasa navijacka s...nja sto su opet vasi zasluzili i napravili,nisu krivi frakcijasi nedaj Boze nego bas Zvezda i uefa. Vase greske pripisujte vasim frakcijasima i vasoj upravi koja ih podrzava a ne Zvezdu. Ovo je nevidjena bruka i sramota..\nMax · 11 септембар, 2019 20:31\nstraja · 12 септембар, 2019 15:37\nNazalost da je tako samo u sportu...pogledajte sta se prica,radi,podmece u svim delatnostima!!! Ali....KO DRUGOM JAMU KOPA SAM U NJU UPADA!!!! zivi bili pa videli!\nsns united · 12 септембар, 2019 20:17\nbolje istrazite kako se fk zvezdanesterac sve tolerise a nama ne ?\nVuk Sa Drine · 13 септембар, 2019 10:25\nNisu srpska posla, već Vuletićeva!