U ogledalu Drugih - Dubravka Stojanović - Peščanik\nDa li Srbija živi u prošlosti ili u sadašnjosti? Da li su postupci njene političke elite i njenih glasača motivisani realnim životom ili predstavama o „slavnoj prošlosti“? Da li je ona tipičan predstavnik „istočnog modela nacije“ koji nastaje i održava se preplitanjem svesti o istoriji, kulturi i jeziku kao osnovnim sastojcima tog tipa nacionalnog identiteta? Da li su davna „zlatna doba“ ishodišta, pribežišta ili cilj? Da li takva društva zaista proizvode „više istorije nego što mogu da potroše“ ili, proizvodeći takav mit o sebi, odlažu suočavanje s problemima današnjice i njihovo konstruktivno rešavanje? Da li beže od sadašnjosti neprekidno ispravljajući „nepravde“ iz prošlosti, proizvodeći tako nove nesporazume sa svetom oko sebe? Da li se radi o pojavi uporedivoj sa „sindromom Petra Pana“ na individualnom nivou, odnosno: da li srpsko društvo „odbija da odraste“, jer mu se čini da je u detinjstvu, tj. u istoriji, sve bilo sigurnije, toplije, izvesnije…\nTakve se analize često mogu čuti u našoj stručnoj i političkoj javnosti. Argumenti na kojima počivaju takvi zaključci uglavnom se svode na analizu govora ili postupaka predstavnika elite, onoga što se javnosti nudi kao dominantni koncept, kulturni model ili sistem vrednosti. Ono što tim analizama ostaje nedostupno jeste recepcija ponuđenih koncepata, način na koji javnost čuje, prihvata i prerađuje poslate poruke. Ako je tačno da elita nudi „stariju i lepšu“ prošlost u zamenu za turobnu sadašnjost, onda se postavlja pitanje da li društvo prihvata tu ponudu? Da li elita i društvo dele tlapnju o „boljoj prošlosti“, da li su i jedni i drugi spremni da koriste taj anestetik? I ako jesu, šta društvo zna o istoriji, kakva je njegova predstava o prošlosti? Ako ima znanja o istoriji, na kojim premisama se ta znanja zasnivaju; odnosno ako ih nema, postoje li granice manipulacije?\nIstorijska svest jedan je od važnih faktora koji čine sistem vrednosti jednog društva. Ideje i predstave o tome „kako smo mi prošli u istoriji“ učestvuju u pravljenju slika o „sebi“ i „drugima“, koje utiču na stvaranje sudova o sadašnjosti i na donošenje odluka. Istorija može biti dobar alibi, a predstava koja postoji o njoj u javnosti je neophodna da bi se razumeli današnji događaji. Slika koja u javnosti postoji o prošlosti formira se i menja u zavisnosti od potreba sadašnjosti, svaka generacija piše sebi potrebnu istoriju. U prelomnim vremenima i sama „istorija“, odnosno predstava o njoj, doživljava dramatične prelome, menja se do neprepoznatljivosti. Moguće je u potpunosti promeniti tumačenja, ali i same „istorijske činjenice“. Neke se mogu „zaboraviti“, neke nove „otkriti“. Podešavanja mogu zahtevati „finije radove“, ali i one sasvim grube.\nDanašnja Srbija prošla je u poslednjih 20 godina dva talasa „grubih radova“ na terenu istorije, ali i nekoliko međufaza „finijeg štimovanja“. Prvi talas promena u predstavama o prošlosti dogodio se krajem osamdesetih godina 20. veka, kada su posle dolaska Slobodana Miloševića na vlast, prethodne, komunističke ideje zamenjene nacionalizmom kada je, radi ideološke i psihološke pripreme ratova u bivšoj Jugoslaviji, bilo potrebno izmeniti istoriju do te mere da prethodni mit o bratstvu i jedinstvu ustupi mesto novom mitu o fatalnom i večnom istorijskom sukobu južnoslovenskih naroda. Takva promena bila je važna u psihološkoj i propagandnoj pripremi rata. Kao glavni junak istorije tada je istaknut „srpski narod“ kao kolektivno biće koje je, izloženo udarima istorije kao sudbine, fatalistički i deterministički određeno.\nNovoproizvedena istorija trebalo je da dokaže da su Srbi uvek bili na pravoj strani, da nikada nisu vodili osvajačke ratove, da su bili istorijski pobednici i da nisu činili ništa nažao svojim susedima. Takva slika bila je neophodna radi jačanja i „bildovanja“ nacionalnog ponosa, ali i da bi slika drugih, posebno susednih naroda, postala još crnja. Slika drugog obično je tu da bi slika o nama bila bolja ali, istovremeno, i naša idealna slika potrebna je da bi se drugi dodatno unizio. Takav odnos neophodan je za svaku vrstu ratne propagande, pogotovo u situacijama u kojima je potrebno u kratkom roku promeniti prethodnu, pozitivnu, predstavu o novopečenom neprijatelju. Istorija tu uvek pada kao prva žrtva. Bilo je potrebno iz njenog skladišta izvaditi negativne događaje, potisnuti pozitivne, stvoriti istoriju sukoba koja objašnjava novi rat koji se pripremao. Korišćena su sva istorijska razdoblja. Od praistorije u kojoj su nalaženi koreni nacije, do novijih perioda koji su mogli prizivati i proizvoditi sećanje o sopstvenoj naciji kao istorijskoj žrtvi. U takvim situacijama, poseban značaj ima viktimizacija, stvaranje predstave o sebi kao istorijskoj žrtvi kojoj su „ničim izazvani“ susedi „zabadali nož u leđa, kad nam je najteže“. Kreirana je, za rat veoma propagandno potrebna i upotrebljiva, paranoidna predstava o ugroženosti, koja razvija anksioznost, strah i podstiče na agresivnost.\nU kratkom roku stvoreni su ili obnovljeni snažni stereotipi o gotovo svim susednim narodima, s izuzetkom prijateljskih Grka i Rumuna. Kako se rat u Jugoslaviji komplikovao, stereotipi su počeli da se odnose i na ostatak sveta, posebno na velike zapadne sile. Konkretni događaji, bombardovanje 1999. u prvom redu, imali su važnu ulogu u učvršćenju tih predrasuda, pa je od poznih osamdesetih godina prošlog veka stvorena i učvršćivana autistična predstava o sadašnjosti i prošlosti, koja je dodatno izolovala i ugrožavala već inače, od međunarodne zajednice, sankcionisanu Srbiju. Postavljalo se pitanje da li je širi i jači taj „spoljni krug“ izolacije ili onaj koji je Srbija, zahvaljujući „napumpanoj“ istorijskoj svesti, sama sebi postavila.\nNovi zaokret u „sadašnjosti i prošlosti“ dogodio se 2000. godine, posle pada režima Slobodana Miloševića. Novouspostavljena vlast je ponovo posegla za promenom tumačenja istorije da bi „poboljšala“ sadašnjost, da bi našla sebi odgovarajuću tradiciju i „idealnog pretka“. Ključni cilj novih vlasti bilo je pravljenje oštrog reza sa komunističkom prošlošću, jer je bilo potrebno steći važne poene predstavljajući se kao oslobodilac Srbije od komunizma. Da se ne bi dovodio u pitanje Miloševićev nacionalni program, koji su delile i mnoge stranke nove vlasti, bivši predsednik je optuživan kao poslednji evropski komunista, što je donosilo propagandne poene novom režimu kome je antikomunističko raspoloženje javnosti duvalo u leđa. Zbog toga su najveće „intervencije u prošlosti“ izvedene u odnosu prema Drugom svetskom ratu – mestu mitskog rođenja komunističke vlasti. Od promena praznika, zakona, imena ulica, spomenika do udžbenika temeljno se radilo na promeni poretka sećanja. Ipak, uprkos predanom radu na „promeni prošlosti“, vlasti posle 2000. godine nisu radile na izmeni onih istorijskih tumačenja koja je unela Miloševićeva nacionalistička vlast. Upravo zbog toga što je veliki deo stranaka koje su činile novu vladajuću koaliciju imao nacionalistički program, mit o istorijskoj sudbini srpskog naroda u velikoj meri je zadržan i posle 2000. godine, a ksenofobičan odnos prema drugom nije zamenjen nekim racionalnijim razumevanjem sopstvenog mesta u svetu.\nDogađaji s kraja prve decenije 21. veka, proglašenje nezavisnosti Kosova i, uglavnom, neuspešna borba srpskih vlasti da zaustave proces priznavanja kosovske nezavisnosti, uticali su na obnovu antizapadnog, antievropskog i, posebno, antiameričkog diskursa. Zbog svih tih razloga kao jedno od važnih pitanja u projektu Novosti iz prošlosti pojavilo se i pitanje odnosa prema „drugom“. Namera je bila da se „izmere“ posledice prethodnih „istorijskih kampanja“, da se vidi koliko su autizam, ksenofobija i nerealna predstava o odnosu Srbije i ostatka sveta, ostale u svesti ispitanika. Bila je to prilika da se ispita kako su uticale prethodne propagandne poruke, da se dopre do nivoa svesti građana koji je inače teško dostupan uobičajenim metodologijama koje, obično, istražuju samo jednu stranu – onoga ko proizvodi istorijske mitove. Receptori, potrošači, konzumenti, građani koji su izloženi „zračenju“ istorijskih „istina“ retko su predmet istraživanja. Projekat Novosti iz prošlosti omogućio je da steknemo uvid u tu drugu stranu, u načine na koji građani vide prošlost, sebe i druge u njoj. Ne radi se samo o ispitivanju njihovog znanja o prošlosti, već o pokušaju da se uhvate njihove predrasude, njihova ubeđenja i verovanja, sistem mišljenja u koji oni uklapaju informacije. Na osnovu tih predstava građani donose sudove o savremenim događajima, procenjuju, mere i, na kraju, glasaju. Zbog toga je svest o prošlosti važna za život u sadašnjosti, ona daje „uputstva“ za razumevanje i sistem za merenje. Rezultati ovog istraživanja imaju poseban značaj za današnju vlast i trebalo bi da budu važni pokazatelji stanja svesti u Srbiji. Pored toga, nada je da bi rezultati istraživanja trebalo da upozore vlasti na štetnost posezanja za prošlošću kao argumentom u kreiranju sadašnjosti i da pokažu da je potrebna visoka skrupuloznost i osetljivost u baratanju istorijskim sadržajima, jer nonšalantni zahvati utiču na dodatno uvećanje već postojeće konfuzije u društvu, zbunjuju građane i utiču na dalje slabljenje nikad čvrsto postavljenog sistema vrednosti u društvu.\nSpoj kulturnog modela, sistema obrazovanja i nacionalističke ideologije stvorio je u Srbiji specifično etnocentrično viđenje sveta. Ranije analize nastave istorije pokazivale su da, za početak, informacija o „drugima“ u udžbenicima ima izuzetno malo i da je jedan od standardnih problema obrazovanja slabo poznavanje opšte istorije, a posebno istorije susednih naroda Jugoistočne Evrope. Dovoljno je već obratiti pažnju na geografske ili istorijske mape u udžbenicima. Na njima je najčešće predstavljena naša zemlja s njenim prirodnim bogatstvima, planinama, rekama, ravnicama, jezerima, svojevremeno i morem, dok se oko nas nalazi pretežno sivkasti prostor, ponekad s iscrtanim granicama unutar kojih, retko, pišu imena susednih država, koje, sudeći po tom prikazu, nemaju lepote uporedive s našim. Tako se šalje poruka da je bogati prostor naše zemlje okružen bezličnom sivom masom, koja se, već samim tim, vidi kao manje vredna. Takav način viđenja odnosa mi – drugi jasno otkriva obrazovni autizam koji stvara etnocentričnu predstavu o svetu u kome smo mi centralna, ako ne i jedina tačka. Poznati su trikovi s geografskim kartama sveta na kojima se Evropa ne nalazi u centru, a koje izazivaju šok i zbunjenost kod evropskih đaka naviknutih na to da je središnja pozicija uvek njihova.\nIstraživanje u okviru projekta Novosti iz prošlosti omogućilo je da sad i empirijski utvrdimo kakve su posledice takvog tipa obrazovanja i javnog diskursa. Rezultati koji su pred nama svedoče o snažnom etnocentrizmu ispitanika koji, posmatrajući svet oko sebe, uvek vide vodeću poziciju sopstvene nacije i spremni su da „naučene“ podatke o prošlosti zaborave i prilagode takvom viđenju sveta. Ubedljivo najupečatljiviji rezultat koji o tome govori u ovom istraživanju jeste odgovor koji su ispitanici dali na pitanje koga smatraju najznačajnijom ličnošću u istoriji sveta. Uprkos činjenici da je posebno bilo postavljeno pitanje o najznačajnijoj ličnosti u istoriji Srbije, ubedljivo najveći procenat ispitanika opredelio se za to da na dva vodeća mesta svetskih ličnosti stavi velikane iz nacionalne prošlosti – Nikolu Teslu (21%) i Josipa Broza Tita (10%). Svi ostali „kandidati“, počevši od trećeplasiranog Adolfa Hitlera (sic!) koji je dobio 8% ili, manje popularnog, Isusa Hrista (4. mesto sa 5% glasova), prošli su neuporedivo lošije. Ne ulazeći u analizu sistema vrednosti koji se može tumačiti na osnovu takve top liste, ostaje upečatljiv podatak da je najveći procenat građana, u celokupnoj svetskoj istoriji, kao najznačajnije naveo ličnosti iz svoje nacionalne istorije, što nedvosmisleno govori o tome da je „svet“ u „drugom planu“, da su sopstvena nacija, njena veličina i njeni heroji ono što prvo pada na pamet. To je zabrinjavajuće jer svedoči o zaslepljenosti sobom i nesposobnosti da se u odnos mi – drugi uvede racionalna hijerarhija, da se realno uvidi sopstveno mesto. Pohvalno jeste što je za najznačajniju ličnost izabran naučnik, ali stavljanje Tesle daleko ispred Ajnštajna (2%) govori o istoj nacionalnoj aroganciji, o davanju neumerenog značaja samima sebi.\nTakvo viđenje istorijskih ličnosti svedoči o dubini svesti o sopstvenoj posebnosti koja se graniči s konceptom izabranog naroda. Posebno je zanimljivo da je na tom pitanju gotovo postignut nacionalni konsenzus, jer kao što pokazuju rezultati, mišljenje da je baš naučnik srpskog porekla najvažnija ličnost ukupne svetske istorije dele i muškarci i žene, i predstavnici skoro svih generacija, i glasači skoro svih stranaka, žitelji sela, grada, centralne Srbije, Beograda i Vojvodine. Takav rezultat upadljivo odudara od onog koji smo dobili kod drugoplasiranog Josipa Broza Tita: tu postoji jasna generacijska, obrazovna i politička razlika koja deli njegove „fanove“ od protivnika. Takva jednodušnost u podršci Tesli možda svedoči i o potrebi za konsenzusom, jer je Tesla nesporna ličnost protiv koje niko ništa ne može imati, nacionalni pomiritelj koji stoji iznad uobičajenih podela, što je verovatno bilo bitno za postizanje vodećeg mesta i u istoriji sveta.\nO postojećem etnocentrizmu na zanimljiv način svedoče odgovori koje smo dobili na pitanja o događajima u kojima su Srbi učestvovali zajedno sa drugim narodima. Tipičan primer predstavljaju odgovori na pitanje o tome ko je najzaslužniji za stvaranje zajedničke jugoslovenske države. Ako se oduzme mali procenat glasova koji je potrošen na pogrešne odgovore, jer je promašena epoha u kojoj je stvorena Jugoslavija (Josip Broz Tito 14%, Komunistička partija 2%), veliki procenat sabranih glasova govori o tome da je izuzetno jaka istorijska predstava da su Jugoslaviju stvorili Srbi ili njihovi najuticajniji politički predstavnici.\nKao što se vidi, na različite odgovore koji polaze od ključne uloge srpskog faktora (kralj Aleksandar, Srbi, kralj Petar, Nikola Pašić…) otišlo je 48,5% glasova. Ako bismo na to dodali izuzetno visokih 29,6% građana koji su odgovorili da ne znaju odgovor na to pitanje, videli bismo da je samo mali procenat ispitanika bio spreman da u tom činu vidi i druge: velike sile izdvojilo je svega 3% ispitanika, Hrvate 2%, Slovence 1%, a sve zajedno 0,6%. Dakle, stvaranje zajedničke države shvata se isključivo kao delo srpskog naroda ili njegovih predstavnika, što jasno svedoči o tome da zaslepljenost sobom i sopstvenom ulogom gotovo u potpunosti zamračuje mogućnost da se drugi uopšte i uoči. Istovremeno, ovi podaci svedoče o snazi predrasude o Jugoslaviji kao državi srpskog naroda, što je određenje koje se često moglo čuti i u javnosti i u istoriografiji, u čemu i jeste ležao jedan od ključnih nesporazuma među njenim narodima koji je doveo do njenog dvostrukog kraha.\nZanimljivo je da ovi odgovori pokazuju da u javnosti nije prihvaćena suprotna, a takođe često navođena propagandna teza, da je Jugoslavija bila prvenstveno hrvatska tvorevina i da je Srbima bila nametnuta bilo kao plod hrvatske ili zavere velikih sila. Još manji procenat građana poverovao je u tezu o krucijalnoj ulozi masona i Vatikana (0,8%, 0,2%), što je takođe spadalo u česte čaršijske teze. Važan zaključak do kojeg se može doći iz odgovora na ovo pitanje jeste i da ubedljiva većina građana veruje da su pojedine istorijske ličnosti bile tvorci Jugoslavije, dok je samo zanemarljiv procenat ispitanika odgovorio da se radi o istorijskom činu koji je iziskivao kolektivne napore (tadašnja vlada – 1%, narod – 1%, svi zajedno – 1%). To govori o dominantnoj svesti o značaju velikih istorijskih ličnosti, što je romantičarski i devetnaestovekovni koncept istorije. To je posledica pogrešnih poruka obrazovanja, ali i političke realnosti čiji je jedan od hroničnih problema proizvođenje režima koji, uprkos postojanju institucija i propisanih procedura, zavise od jedne, ključne, političke ličnosti koja objedinjuje u sebi sve nivoe vlasti, a odluke donosi na vaninstitucionalni način. Takvo političko iskustvo, u kombinaciji s porukama dobijenim iz obrazovanja, zasnovano na viđenju istorije kao proizvoda delovanja heroja umesto procesa, stvara površnu i pogrešnu sliku o prošlosti i sadašnjosti u kojima odluke donose „vođe“. Time se i kroz sistem obrazovanja jača predstava o „vođinim“ zaslugama, što, s druge strane, društvo drži u stalnom stanju „kolektivnog maloletstva“. Društvo se oslobađa odgovornosti i isključuje iz učešća u demokratskom sistemu i poretku.\nKad smo kod svesti o istorijskoj odgovornosti, zanimljive odgovore dobili smo i na pitanje o odgovornosti za raspad Jugoslavije. Odgovori na to pitanje pokazuju sasvim suprotnu situaciju: pojedini političari kao najodgovorniji dobili su svega 32% glasova ispitanika, dok je ostatak od 68% glasova otišao na različite odgovore koji su krivicu videli kao kolektivnu. Tako je međunarodna zajednica dobila 35% glasova, pojedina rukovodstva 25%, a pojedini narodi 8%. Ti rezultati sasvim su suprotni od onih prethodno analiziranih, jer sad zasluge nisu pripisane herojima, već je odgovornost postala grupna. Možda to upućuje na zaključak da se zasluge za pozitivne istorijske rezultate pripisuju istaknutim pojedincima, dok se odgovornost za negativne događaje deli u okviru većih kolektiva. Analize udžbenika istorije pokazale su da se kroz nastavu istorije neguje slika o sopstvenom narodu kao istorijskom pobedniku, da se pobede ne objašnjavaju, dok porazi uvek podrazumevaju više pasusa obrazloženja, koji postaju i neka vrsta opravdanja. Takva svest upijena tokom školovanja ostavila je posledice na svest građana koji su, sudeći po odgovorima na navedena pitanja, odgovornost za pozitivne događaje pripisali istaknutim pojedincima iz svog naroda, a odgovornost za negativne događaje prebacili na druge.\nKada se postavi pitanje o odgovornosti naroda za raspad Jugoslavije, onda Hrvati dobijaju rekordnih 70%, Slovenci 33%, a Srbi svega 9%, dok je kod političara odgovornost podeljena između Slobodana Miloševića (50%) i Franje Tuđmana (48%). Radi se o potrebi da se odgovornost za negativno podeli, dok zasluga za pozitivne događaje pripada samo nama. Takva razlika supstancijalna je u načinu na koji se vidi odnos mi – drugi i ključno utiče na različito viđenje sveta oko nas.\nKad smo još kod odnosa prema „drugom“ u istorijskim situacijama kolektivnih napora, zanimljive odgovore dobili smo na pitanje „Ko je probio Solunski front?“ i „Ko je stradao u Jasenovcu?“.\nU slučaju prvog pitanja radi se o jednom od najtačnijih datih odgovora jer je 54% ispitanika ispravno odgovorilo da su to bili Srbi, Francuzi i Englezi, ali je ipak čak 42% građana iz tog istorijskog događaja izbacilo dve velike zapadne sile čiji su vojnici bili na tom frontu, i na njihovo mesto stavilo naše današnje saveznike – Ruse (11%) ili Grke (16%). Bilo je i 16% ispitanika koji su Solunski front prepustili samo Srbima.\nU slučaju Jasenovca, ubedljivo najveći procenat ispitanika (66%) izjavio je da su tamo stradali Srbi, Jevreji i Romi. Još 12% izjavilo je da su žrtve bili Srbi i Jevreji, dok se 7% opredelio samo za Srbe (to ukupno čini 85%). Samo je 14% građana među žrtvama videlo i Hrvate, odnosno dalo tačan odgovor (Srbi, Jevreji, Romi i Hrvati). Kao i prethodni primer Solunskog fronta, i slučaj Jasenovac svedoči o tome da se narodi s kojima su nam trenutni odnosi poremećeni ne vide i ne doživljavaju kao naši mogući saveznici ili sapatnici u bilo kom istorijskom trenutku, što svedoči o tome da su današnja merila i potrebe daleko jači od eventualnog znanja stečenog u školi. Tako, uz sopstvene heroje ili žrtve, mogu stajati samo predstavnici onih naroda koji su nam trenutni istorijski saveznici (Rusi i Grci u slučaju Solunskog fronta) ili oni narodi koji se, kao sapatnici, mogu tolerisati (Romi i Jevreji). To je tipičan pokazatelj delovanja stereotipa, jer su oni jači od stečenog znanja, o čemu najbolje svedoče dva navedena primera o kojima su, sasvim izvesno, ispitanici detaljno učili u školi za koju, inače, tvrde da je njihov glavni izvor znanja o istoriji. Iz tih primera se vidi da znanje stečeno u školi ostaje samo na površini i da se lako povlači pred stereotipima kreiranim za potrebe trenutne političke situacije. Time se otvara širok prostor za manipulaciju, zloupotrebu i delovanje propagande koja barata najjednostavnijim signalima oličenim u stereotipima kao „večnim istinama“. Da je slučaj obrnut i da je obrazovanje pouzdanije i dublje, manipulacija javnošću bila bi, svakako, teža. To bi trebalo da bude jak podsticaj prosvetnim vlastima da modernizuju načine učenja, jer bi podaci stečeni u školi o drugim narodima, i posebno oni koji svedoče o situacijama u kojima smo zajednički prolazili kroz različita istorijska iskustva i iskušenja, mogli da postanu prepreka stereotipima, brana protiv budućih propagandi mržnje.\nTo je pogotovo jasno kad se vidi da je pogrešne odgovore o Solunskom frontu u najvećoj meri dala najmlađa populacija ispitanika, onih koji imaju između 18 i 44 godine, koji su većim delom svog života živeli u vremenima kad su nam Hrvati, Francuzi i Englezi bili „neprijatelji“. Starije generacije, obrazovane u drukčijem sistemu i oslobođene tih vrsta opterećenja, daleko su tačnije odgovorile na ta dva pitanja.\nO nerealnom i stereotipnom viđenju odnosa nas i drugih svedoče i odgovori na pitanje o tome gde je 1918, prilikom stvaranja Jugoslavije, bilo najviše pismenih. Čak 40% građana misli da je to bilo u Srbiji, 35% da se radilo o Sloveniji i 11% u Hrvatskoj. Iako su realni brojevi sasvim drukčiji, pa je u Sloveniji 1918. bilo 8% nepismenih, a u Srbiji 76,97%, i ovaj odgovor svedoči o etnocentrizmu koji kao mehanizam briše i znanje i logiku, jer svoju naciju nepogrešivo uvek vidi kao najbolju, čak i kad to očigledno nije mogao biti slučaj, što pokazuje primer s pismenošću. Doduše, takav odgovor posledica je i dubokog nepoznavanja ostatka sveta, posebno susednih naroda, pa takva vrsta greški ima koren i u neznanju. Dodatni dokaz nam je činjenica da je, među onima koji misle da je u Srbiji bilo najviše pismenih, čak 10% više mladih nego starijih ispitanika. Stariji građani su, zahvaljujući jugoslovenskom iskustvu, ipak znali, ako ništa drugo, koji su delovi te zemlje bili više a koji manje razvijeni. Takvo viđenje sebe i drugog neminovno vodi osećaju superiornosti na kome se mogu temeljiti mnoge pogrešne procene i političke odluke, ali o tome još mnogo više govore predstave o sopstvenoj veličini i starosti sopstvene nacije koje se mogu izvesti iz shvatanja drugih, o čemu će biti reč u nastupajućim potpoglavljima.\nNiz pitanja posvećenih teritorijalnim pitanjima otkriva da postoji jaka svest o sopstvenoj veličini i o tome da, istorijski, Srbiji pripadaju teritorije koje se nalaze izvan njenih današnjih granica. Većina ispitanika (55%) misli da je Niš bio u sastavu Srbije Kneza Miloša (28% zna tačan odgovor da nije, a 17% ne zna odgovor na to pitanje). Čak 63% građana veruje da su Solun i Beograd bili u sastavu carstva cara Dušana, dok samo 24% zna da nisu. Kad je Dubrovnik u pitanju, 45% ispitanika veruje da je taj grad tokom istorije bio u sastavu srpske države, dok nešto bolji procenat nego u slučaju Soluna i Beograda, zna da to nije bio slučaj (38%).\nTakvo viđenja sopstvene veličine jednako je raspoređeno po generacijama, što znači da taj stav nije formiran zahvaljujući propagandi poslednjih godina, već se radi o široko rasprostranjenom uverenju o sopstvenoj veličini. Ono što posebno zabrinjava jeste činjenica da među ispitanima najveći procenat onih koji veruju da je Dubrovnik bio srpski pripada grupi visoko obrazovanih (55%), dok je svega 37% ispitanika sa završenom osnovnom školom prihvatilo taj istorijski mit. Isti je slučaj sa Solunom i Beogradom (68% prema 56% u korist najviše obrazovanih prema ispitanicima koji imaju samo osnovnu školu). Takav rezultat ruši stereotipnu predstavu o tome da su samo manje obrazovani prijemčivi za istorijske mitove, već dokazuje, u prethodnom primeru iznetu, tezu da su stereotipi i potreba za stereotipnim mišljenjem jači od znanja i stečenog obrazovanja. Ovaj podatak pokazuje i da je obrazovana elita istovremeno proizvođač i konzument mitova. To je dokaz poznatih teza o srednjoj klasi kao onoj koja konstruiše naciju i njene mitove, ali svedoči i o tome da i ona sama u njih veruje.\nNa potpitanje „Kada je Dubrovnik bio u sastavu srpske države?“ postavljeno onima koji veruju u taj istorijski mit nismo u upitniku ponudili gotove odgovore da bismo dobili što širi raspon odgovora. Kad se saberu svi dati odgovori dobijamo 27,8% ispitanika koji veruju da je to bilo u srednjem veku, dok je vrlo mali broj odgovora od toga odudarao (3% za 19. vek, 2% za 18, 1% 1787, i 1% za Kraljevnu Jugoslaviju) što govori o postojanju snažne slike srednjeg veka kao „zlatnog doba“. Odgovori pokazuju i posebnu snagu predstave o državi cara Dušana kao nekoj vrsti nacionalnog ideala, iako o njenoj stvarnoj veličini ima malo realnih znanja.\nUprkos snažnoj mitskoj predstavi o sopstvenoj veličini, ipak se, među ispitanicima, svest o sopstvenoj starini pokazala kao najsnažnija komponenta istorijske svesti i nacionalne arogancije. Ta svest najslađe se hrani idejom o kašnjenju svih drugih, a naročito susednih naroda, i neprihvatanjem činjenice da su i drugi mogli imati tako dugu i uspešnu prošlost kao što je to bila naša. Ideja o narodu najstarijem bila je veoma prisutna tokom poznih 80ih i 90ih godina prošlog veka. Ona je nužni deo nacionalističke ideologije jer je, u tom konceptu, starina ono što daje prestiž naciji. Starina obezbeđuje primat, pogotovo u konkurenciji s narodima slične snage, veličine i istorijskog značaja. Kad nema drugih, jačih argumenata, važno je stvoriti i verovati u mit o sopstvenoj vremenskoj prednosti, jer to, u mrtvoj trci, daje prioritet koji je, inače, na osnovu realnih kriterijuma, teško obezbediti. Svaki balkanski narod ima mit o sopstvenoj starosti: od ilirskog porekla Albanaca, antičkih Grka ili Rimljana pretočenih u Rumune, do pokušaja povezivanja sa Etrurcima ili Venetima u Sloveniji ili Persijancima u Hrvatskoj, Bogumilima u Bosni ili s Aleksandrom Makedonskim lično! Poznat je bio slučaj grčkomakedonske granice na kojoj je tokom devedesetih godina trajao rat posterima na kojima se vodila bitka da li je jedna ili druga država starija; koja ima 4, a koja 5000 godina tradicije! Ta prepotencija podgrevana mitom o sopstvenoj veličini često se koristila i kao argument koji je imao nemalo uticaja na donošenje političkih odluka. Bio je deo arogancije prilikom zatezanja odnosa Srbije sa SAD, jer je snažan uticaj na dnevnu spoljnu politiku imao slogan da je svaka taraba u Srbiji starija od SAD, iz čega je, valjda, trebalo zaključiti da se mi na nivo te države nećemo ni spuštati.\nKada bismo se u toj disciplini takmičili sa svetom, najveći procenat naših ispitanika verovao bi da stojimo „rame uz rame“, bar kada je u pitanju istorija Univerziteta. Na pitanje „Kada je osnovan prvi srpski univerzitet?“ upadljivo visok procenat ispitanika odgovorio je da je to bilo pre onih na Zapadu, ili bar u isto vreme (ukupno 32%). Uz standardno i zabrinjavajuće visok procenat ispitanika koji su rekli da odgovor ne znaju (28,7%), ostalo je 23,3% ispitanika koji su znali tačan odgovor da se to dogodilo 800 godina posle osnivanja zapadnih univerziteta, kao i 16% koji pogrešno veruju da je to bilo tek 1945. godine. Ni sve proslave i jubileji Beogradskog univerziteta nisu pomogli da građani ne vide svoje visoko školstvo kao jednako ili čak kao starije od onog na zapadu, što svedoči o dubokom nepoznavanju Zapada, ali i o tvrdokornosti svesti o sopstvenoj starini.\nIstraživanje čiji su rezultati pred nama izmerilo je svu snagu istorijskog mita o srpskoj starini i njegovo živo funkcionisanje u sadašnjosti. On se pokazao kao najjači i najjasniji sastojak istorijske svesti. Možemo sad analizirati odgovore na pitanje „Od kad Srbi žive na Balkanu?“.\nUkoliko saberemo odgovore „da su oni tu oduvek, da su starosedeoci“ (39%) sa onim „da su došli pre Hrvata“ (29%), dobijemo zbir od 68% ispitanih građana koji veruju da Srbi imaju bitnu prednost nad susednim, konkurentskim narodom i da svega 22% zna i prihvata činjenicu da su Srbi i Hrvati na Balkan došli zajedno. Ti pokazatelji govore ne samo o znanju i neznanju, već i o predstavi o sopstvenom značaju i teškom prihvatanju ideje da narod koji se smatra našim istorijskim neprijateljem može biti naš „istorijski vršnjak“. Potreba da se istakne inferiornost drugog ključna je za jačanje osećaja o sopstvenom značaju, a posebno u vremenima konflikata kad je ta vrsta samopouzdanja važan faktor ratne politike i propagande. To „istorijsko starešinstvo“, naročito u vremenima nacionalnih takmičenja, kakvo je u prvom redu rat, svojim „korisnicima“ i „potrošačima“ garantuje potrebnu iluziju o prednosti, čime se snaže nade da će im to u aktuelnoj krizi doneti prevagu, pa i ratnu pobedu.\nPitanje državnosti i njene starosti pripada korpusu omiljenih nacionalističkih „takmičarskih disciplina“. Rezultati ovog istraživanja pokazuju da čak ni oni ispitanici koji su bili spremni da prihvate činjenicu da su Srbi i Hrvati istovremeno došli na Balkan, nisu mogli da poveruju da je hrvatska država postojala u srednjem veku.\nNaime, procenat onih koji ne mogu da se sete da su u školi naučili da je u srednjem veku Hrvatska imala svoju kraljevinu izuzetno je visok – čak 62%. U „šovinističkim farsama“, istorijskim nadmetanjima i salonskim razgovorima tokom osamdesetih godina prošlog veka upravo je često korišćen argument o srpskoj državotvornosti koji je trebalo da pokaže hrvatsku inferiornost. Fikcija o srpskoj superiornosti zasnivala se na ideji o moći „istorijskog naroda“, što je neretko prikazivano i kao „genetska razlika“ između dva susedna naroda. Naravno, očekivalo se i da će ta prednost doneti Srbima bolje snalaženje u sadašnjosti i u ratovima koji su takvom propagandom psihološki pripremani.\nKada se pogleda istraživanje javnog mnenja vidi se nekoliko zanimljivosti. U prvom redu, vidljivo je da svest o hrvatskoj državnosti najmanje ima najmlađa generacija, što je posledica njenog odrastanja u osamdesetim i devedesetim godinama, kada su i iz školskog sistema Hrvati, kao neprijatelji, bili izbačeni, a stereotipi razvijani u najvećoj mogućoj meri. Uz to, negativni stereotipi o Hrvatima među mladima blokiraju i samu pomisao da su oni mogli biti sposobni da naprave državu. Najbolje znanje i, samim tim, poznavanje i prihvatanje činjenice da su Hrvati imali srednjovekovnu kraljevinu, pokazali su pripadnici mlađe srednje generacije, što je možda posledica obrazovanja u poslednjim decenijama Jugoslavije, kada je, kroz sistem „zajedničkih jezgra“, forsirano znanje o „drugima“. Rezultati istraživanja pokazuju da su odgovori na ovo pitanje u veoma maloj, gotovo zanemarljivoj, meri zavisili od stepena obrazovanja, što ponovo svedoči o prevazi mita o hrvatskoj inferiornosti nad izvesno naučenim činjenicama o hrvatskoj srednjovekovnoj državi.\nU izvesnom smislu još su zanimljiviji rezultati koji su dobijeni na pitanje o istoriji državnosti Crne Gore. Iako postoji uvreženo mišljenje da se radi o narodu najbližem Srbima, pa čak i da se radi o istom narodu, odgovori na ovo pitanje pokazuju da o ključnom pitanju crnogorske ili zajedničke srpskocrnogorske istorije zastrašujuće visok procenat građana ne zna ništa. Svega 19% ispitanika znalo je da je ta susedna država postala nezavisna kad i Srbija, 1878. godine, na Berlinskom kongresu. Kod 14% ispitanika postojala je nada da je Crna Gora nastala posle Srbije, dok 16% veruje da je nastala pre Srbije. Na sve to, zapanjujućih 40% misli da je Crna Gora stekla državnu nezavisnost tek 2006. godine, posle raspada državne zajednice Srbije i Crne Gore. To je jedno od najšokantnijih saznanja do kojih smo došli radeći ovo istraživanje, jer svedoči o dubokom nepoznavanju istorije susednih naroda, ali i o snažnoj svesti da „drugi“ mogu biti samo bitno „mlađi od nas“. Možda je to posledica trenutno loših odnosa sa Crnom Gorom, možda izvesnog nipodaštavanja, ali taj zapanjujući rezultat pokazuje da ni svi državni praznici donedavne zajedničke države, ni onolike Njegoševe slike i priče o zajedničkom „svjetlom oružju“ i „vekovnom savezništvu“ nisu ostavile trajniji utisak na građane Srbije. Možemo li ponovo zaključiti da su trenutni loši odnosi sa tom državom uticali na izuzetnu brzinu kojom su izbledele činjenice naučene u školi i otvorile, i u slučaju pitanja odnosa sa Crnom Gorom, prostor za forsiranje slike o sopstvenoj superiornosti?\nIako ovim istraživanjem nije moglo biti obuhvaćeno pitanje odnosa srpskog sa svim okolnim narodima, kao ni jasno identifikovanje slika koje o njima vladaju u stereotipnoj matrici istorijske svesti u Srbiji, ipak se, kao ključan, izdvaja odnos prema Turcima kao arhineprijateljima. Period Osmanske vlasti u svim balkanskim zemljama ima posebno istorijsko mesto. On je granična linija, istorijski usek koji služi kao imaginarna granica između dobra i zla, kao orijentir, mitski graničnik između onoga što smo mi i što je onaj „drugi“, mrski i večiti neprijatelj. „Turci“ su ona istorijska poštapalica koja omogućava orijentaciju u vremenu, oni su naša mentalna granica između stare i nove ere. Zato 1389. godina, godina Kosovske bitke, potpuno nezavisno od samog sadržaja tog istorijskog događaja, ima snagu presudnog reza koji je podelio dva vremena. Ako je Hristovo rođenje postavljeno za granicu koja čisti čovečanstvo od „grehova“ paganskog sveta i postavlja jasan moralni rez u odnosu na prethodna verovanja, znanja, vrednosti, tako i Kosovska bitka ima snagu takve vododelnice, ali u obrnutom smislu. Raj je ostao s one strane, a Kosovo označava mentalni krah, izgon iz raja, posle čega je jedino preostalo traganje za izgubljenim rajem, kao istorijski zavet.\nZbog toga „Turci“ imaju važnu istorijsko-psihološku ulogu. Oni su neka vrsta opravdanja, oni su iracionalno rešenje koje služi u traženju odgovora na bilo koji realan problem. Oni su uvek tu kad treba odgovoriti zašto je Srbija nerazvijena, zašto ima problema sa demokratijom, zašto njenom istorijom dominiraju periodi autoritarnih vladavina, zašto je siromašna, zašto joj je privreda nerazvijena, ulice prljave, javni toaleti zapušteni… 500 godina pod Turcima uvek su tu da ponude sva opravdanja, iako bi svima trebalo da bude jasno da se za više od 200 godina moderne državne nezavisnosti sve to moglo promeniti. „Turski jaram“ je tu kao neka vrsta istorijske indulgencije, nešto što unapred daje opravdanje za bilo koji postupak „nacije“, nešto što je apriorna amnestija. Čini se da kada bi nam neko „uzeo“ „Turke“, bili bismo prinuđeni da se suočimo sa samima sobom i sa sopstvenim propustima.\nCentralni značaj „Turaka“ kao vododelnice vidljiv je iz niza odgovora ispitanika. Već pitanje o najznačajnijem događaju u istoriji Srbije otkriva značaj tog preloma u istorijskoj svesti. Kosovska bitka se bez premca, sa 22% glasova, nalazi na prvom mestu, dok je drugoplasirani Prvi srpski ustanak dobio upola manje glasova (10%). Već i taj podatak mnogo govori jer i kvantitativno pokazuje da se poraz dva puta više vrednuje od pobede, porobljavanje od oslobođenja. Istorijski događaji koji su na bilo koji način povezani sa „Turcima“ dobili su ukupno 48% svih glasova datih „najznačajnijem događaju u istoriji Srbije“. Čak ni „zlatna doba“, pa ni vreme Nemanjića nisu dobili više od jednog procenta glasova u konkurenciji najznačajnijeg događaja, što daje dodatnu snagu „Turcima“ kao ključnom mentalnom graničniku.\nTo dokazuju i odgovori na pitanje o istorijskom događaju koji je imao najpozitivnije posledice po razvoj Srbije, jer i tu ubedljivo vode „Oslobođenje od Turaka“ i „Prvi srpski ustanak“ koji ukupno nose 18% glasova, dok su drugi predlozi (5. oktobar, stvaranje Jugoslavije, stvaranje samostalne Srbije, pobeda nad fašizmom…) ponovo dobili svega po nekoliko glasova. Zanimljivo je da u odgovorima na pitanje o događaju sa najnegativnijim posledicama dominiraju oni iz novije istorije, a da su Kosovska bitka i „ropstvo pod Turcima“ dobili svako po 3% glasova, što je neočekivano malo s obzirom na to da su ti događaji dominirali među odgovorima na prethodno analizirana pitanja. Verovatno to treba pripisati psihološkom značaju koji su za današnju generaciju imali njoj savremeni događaji.\nPosebno treba napomenuti veoma zabrinjavajući podatak da su „Turci“, sudeći po odgovorima na ova pitanja, posebno ucrtani u istorijsku svest predstavnika najmlađe generacije. To znači da se iz različitih izvora saznanja kojima su bile izložene novije generacije taj mit obnovio u punoj snazi i da, u savremenoj Srbiji, ponovo postoji potreba za mitskim razgraničenjem vremena na ono pre i posle Turaka, umesto da se pojavljuju neke modernije vrednosti i graničnici koji bi bili izraz savremenog pogleda na prošlost i sadašnjost.\nPočnimo od pitanja kojim su ispitanici bili zamoljeni da opišu period turske vlasti. U odgovoru na to pitanje ispitanici su dali jedan od najodlučnijih odgovora u celom istraživanju – čak 76% njih zaokružilo je da taj period vidi kao „vekovni turski jaram“, dok je samo 23% bilo spremno da prihvati umeren, racionalan odgovor da je tursko carstvo, kao i sva druga velika carstva, imalo periode uspona i padova. Tako uravnoteženo i izbalansirano formulisan odgovor ponudili smo jer bi njegovim zaokruživanjem ispitanici pokazali da su sposobni racionalno da misle čak i o najbolnijim temama. Kao rečit podatak uzimamo i činjenicu da je na ovo pitanje svega 1% ispitanika odgovorio da ne zna, što je najmanji procenat u odnosu na sva druga pitanja ovog istraživanja. To, takođe, svedoči o tome da građani masovno misle da o „Turcima“ sve znaju, pa bi se moglo zaključiti da je to najdublje „znanje“ koji građani imaju, nešto u šta su svi sigurni, oko čega nema dilema. Pritom, taj odgovor je doveo do opšteg konsenzusa i „nacionalnog pomirenja“: i muškarci i žene, i oni s osnovnim i oni s visokim obrazovanjem, i oni iz centralne Srbije i Vojvodine slažu se da je jaram – jaram, i da ponuđeni racionalni i tačni odgovor ne može biti istinit.\nDa su predrasude jače od znanja i logike pokazuju odgovori na neka pitanja koja se odnose na vreme pod „Turcima“. Polovina ispitanih ne zna i ne veruje da je pravoslavlje bilo posebna vera u Osmanskom carstvu, što pokazuje da potreba da se to carstvo vidi isključivo negativno zamagljuje belodano jasan podatak da su Srbi u najvećem procentu zadržali svoju veru i da nisu mogli izdržati više vekova u verskoj ilegali.\nJoš ubedljiviji procenat ispitanika (63%) veruje da su Turci uništavali spomenike, iako sasvim sigurno znaju većinu srpskih srednjovekovnih manastira koji su ostali tokom tog perioda do danas sačuvani, uključujući i freske u njima. Iako se pretpostavlja da ispitanici znaju da je Mehmed paša Sokolović bio srpskog porekla, oni opet u velikom procentu tvrde da Srbin nije mogao da postane velikodostojnik Osmanskog carstva. Isto je tako izvesno da su ispitanici u školi dobili informaciju da je Kraljević Marko posle Kosovske bitke postao turski vazal i poginuo boreći se na turskoj strani na Rovinama, ali to „znanje“ nije imalo snagu da potisne ep i potrebu da se jedan od najvećih nacionalnih junaka zaštiti od „bruke“. Ipak, ispitivanje, kao i u mnogim drugim pitanjima, pokazuje kontradiktornost mišljenja o prošlosti, jer je etnocentrična potreba da Srbi budu sveprisutni dovela do toga da ispitanici, uprkos tako strašnoj slici turskog jarma vide Srbe kao najbrojnije stanovnike Beograda, što bi bilo potpuno nemoguće da je teror bio onakav kakvim ga naši građani zamišljaju, što svedoči o nekonzistentnosti istorijskih mitova kao sistema mišljenja.\nIstorija – učiteljica života?\nIstraživanje Novosti iz prošlosti pokazalo je da istorija jeste važan sastojak koordinatnog sistema na osnovu kojeg se razmišlja u Srbiji. Iako su, na početku, ispitanici rekli da ih ta oblast preterano ne zanima i da o njoj malo znaju, odgovori koje su davali pokazali su da njihovim načinom mišljenja dominiraju one predstave koje se već nešto duže od dve decenije „raspiruju“ u javnosti, i da je sistem mitova i stereotipa više nego uspešno prihvaćen od konzumenata kojima je bio namenjen. Ovo istraživanje nije imalo za svoj prvenstveni cilj da utvrdi stepen znanja ili neznanja o prošlosti, već upravo da nam ukaže na snagu predrasuda i zabluda o „našem mestu“ u sadašnjosti i prošlosti. Tačno je da je važno saznanje do kojeg smo došli o niskom stepenu znanja, gde pored pogrešnih odgovora, gotovo kod svakog pitanja postoji krajnje zabrinjavajući procenat (oko 30%) ispitanika koji kažu da ne znaju odgovor. Tih oko 30% građana koji ni ne pokušavaju da odgovore, koji su toliko nesigurni u svoje znanje da se ni ne trude da pogode tačan od ponuđenih odgovora, podložni su svakoj vrsti manipulacije i propagande. Budući da se radi o vrlo visokom procentu može se zaključiti da je ta situacija veoma opasna, jer može lako dovesti do većinske podrške nekim primamljivim i rizičnim političkim avanturama.\nAli, kao što je već rečeno, pravi cilj ovog istraživanja bio je dopreti do matrice mišljenja ispitanika, proniknuti kroz gusto tkanje nataloženih zabluda koje određuju njihovo ponašanje, način rasuđivanja i donošenja odluka. Ono što najviše zabrinjava jeste činjenica da su najveće predrasude pokazali najmlađi ispitanici, oni između 18 i 29 godina. Radi se o generaciji rođenoj posle 1981. godine. Oni su krenuli u školu u vreme Osme sednice Centralnog komiteta Saveza komunista Srbije i proveli su svoje školske godine u krizama, ratovima, mržnji i strahu, onemogućeni da putuju i da šire svoje vidike, što je ostavilo trajan i nepromenljiv trag.\nDrugo što zabrinjava jeste činjenica da ni ispitanici s najvišim obrazovanjem nisu pokazali bitno veću otpornost prema stereotipima u odnosu na one sa nižim stepenom obrazovanja. Kao što je pokazano, u mnogim pitanjima oni su čak bili prijemčljiviji za mitsko mišljenje od ispitanika sa najnižim obrazovanjem, što se može uzeti kao dokaz teze o srednjoj klasi kao ključnom nosiocu i diseminatoru nacionalne svesti koja, kako je rekao Ernst Renan, počiva na pogrešnom razumevanju sopstvene istorije.\nZa obrazovne stručnjake sad ostaje dilema: da li je ukupno okruženje dovelo do dominacije političkih orijentacija koje sprečavaju da znanje nadvladava zablude ili je neodgovarajuće obrazovanje omogućilo prevlast mitskog nad racionalnim? Izvesno je da je tip obrazovanja koji se nudi u našem školstvu neodgovarajuć jer, od nagomilanih činjenica koje se uče napamet, ostaju nevidljivi procesi i ključna pitanja. O tome najbolje svedoče podaci iz ovog istraživanja koji dokazuju vrlo nisko znanje čak i najobrazovanijih ispitanika. S tako slabo obrazovanom populacijom političkoj eliti nije teško da menja paradigme, da preko noći promeni stav, nametne bilo koju propagandu kao većinsko mišljenje. Kada bi se tokom obrazovanja učilo o istorijskim situacijama koje bi se proučavale iz različitih uglova, kada bi se razmišljalo o istorijskim događajima i kritički mislilo, onda bi propagandne i stereotipne poruke nailazile na jače prepreke. Potrebna je promena i čitavog vrednosnog ambijenta da bi se u takav novi sistem ugrađivala pouzdanija znanja, razvijeno kritičko i analitičko mišljenje koji bi bili temeljni ciljevi novog modela obrazovanja. Tek tada bi dubinska promena društva bila moguća, a „drugi“ ne bi bio tu samo radi lakšeg i uspešnijeg postizanja nacionalne monolitnosti i sabornosti, već i radi poređenja, saradnje i stvaranja održive stabilnosti.\nIz knjige Novosti iz prošlosti, Beogradski centar za ljudska prava, 2010.\nO modelima nacije vidi: E. Hobzbaum, Nacije i nacionalizam od 1780. Program, mit, stvarnost,Beograd 1998; E. Gelner, Nacije i nacionalizam, Novi Sad 1997. ↑\nAnalize nacionalističkih diskursa u Srbiji krajem osamdesetih godina vidi u: N. Popov (ur.), Srpska strana rata, Beograd 1996. ↑\nA. Smit, Nacionalni identitet, Beograd 1998. ↑\nL. Fevr, Borbe za istoriju, Beograd 2002, s. 157. ↑\nV. Pešić, R. Rosandić (ur.), Ratništvo, patriotizam, patrijarhalnost, Beograd 1994. ↑\nI. Čolović, Bordel ratnika, Beograd 1993, s. 67. ↑\nD. Stojanović, „Udžbenici istorije kao ogledalo vremena“, u: V. Pešić, R. Rosandić (ur.), Ratništvo, patriotizam, patrijarhalnost, Beograd 1994, s. 78. ↑\nC. Todorov, Mi i drugi, Beograd 1994. ↑\nC. Koulouri (ur.), Clio in the Balkans, Atina 2002. ↑\nR. Radić, Srbi pre Adama i posle njega, Beograd 2005. ↑\nJ. Bajford, Teorija zavere. Srbija protiv novog svetskog poretka, Beograd 2006. ↑\nO. Milosavljević, U tradiciji nacionalizma ili stereotipi srpskih intelektualaca o nama i dru-gima, Beograd 2002. ↑\nD. Stojanović, Ulje na vodi – Ogledi iz istorije sadašnjosti Srbije, Beograd 2010, s. 123–156. ↑\nS. Bosto, T. Cipek, O. Milosavljević (ur.), Kultura sjećanja. Povijesni lomovi i svladavanje prošlosti, Zagreb 2008. ↑\nD. Stojanović, „Tumačenja istorije, sistem vrednosti i kulturni obrazac“, u: Ulje na vodi, s. 125–159. ↑\nD. Stojanović, „Udžbenici istorije kao ogledalo vremena“, u: V. Pešić, R. Rosandić (ur.), Ratništvo, patriotizam, patrijarhalnost, Beograd 1994, s. 83. ↑\nD. Stojanović, „Udžbenici istorije kao ogledalo vremena“, u: V. Pešić, R. Rosandić (ur.), Ratništvo, patriotizam, patrijarhalnost, Beograd 1994, s. 97. ↑\nO. Luković-Pjanović, Srbi, narod najstariji, Beograd 1994. ↑\nC. Koulouri (ur.), Clio in the Balkans, Atina 2002, s. 53–148. ↑\nM. Popović, Vidovdan i časni krst, Beograd 1976. ↑\nE. Renan, Šta je nacija, Beograd 1998. ↑\nDaleko je Teheran - 14/01/2020\nŠta će nam Evropa? - 08/01/2020\nMonika u zemlji čuda - 31/12/2019


Apelacija Ustavnom sudu BiH zbog odluke o obaveznom nošenju maski - Svet - Dnevni list Danas\nPočetna » Svet » Apelacija Ustavnom sudu BiH zbog odluke o obaveznom nošenju maski\nApelacija Ustavnom sudu BiH zbog odluke o obaveznom nošenju maski\nAdvokatica Nina Kisić podnela je apelaciju Ustavnom sudu BiH zbog naredbe Kriznog štaba Ministarstva zdravstva Kantona Sarajevo o obaveznom nošenju zaštitnih maski.\n0Piše: Beta 22. oktobra 2020. 12.18\nOna smatra da je ta naredba „nekonkretna i nepredvidiva“, doneta u nejasnoj proceduri, te se ne radi o zakonu, preneo je BIRN.\nKrizni štab Ministarstva zdravstva Kantona Sarajevo je 12. oktobra doneo naredbu o obaveznom nošenju zaštitih maski i napolju i unutra.\nOva obaveza ne važi za sportiste na utakmicama, treninzima i sportskim aktivnostima, bicikliste, vozače električnog trotineta i motocikla, i u još nekim slučajevima koje su naveli Zavod za javno zdravstvo Federacije BiH i Zavod za javno zdravstvo Kantona Sarajevo.\nKisić smatra da je naredba „nekonkretna i nepredvidiva“ i da nije jasno šta se podrazumeva pod „sportista na treninzima“, odnosno, da li se radi o profesionalnim sportistima ili se odnosi na sve, te nije jasno kako će policajci koja tu meru nadzire, razlikovati te kategorije.\nUstavni sud BiH je 22. aprila ove godine, po apelaciji Kisić o zabrani kretanja za mlađe od 18 i starije od 65 godina, koju je doneo Federalni štab Civilne zaštite, rekao da se time krši pravo na slobodu kretanja Ustava BiH, pre svega zbog toga što zabrana nije bila vremenski ograničena.\nKisić smatra da Ustavni sud može razmatrati apelaciju i kada nema sudske odluke nadležnog suda, ukoliko apelacija ukazuje na ozbiljno kršenje prava i osnovnih sloboda koje štite Ustav ili međunarodni dokumenti.\nBIRN BiH je ranije pisao da Zakon Federacije BiH o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, iz 2005. godine, nije bio izmenjen da bi se infekcija korona virusom uvrstila među 84 infektivna oboljenja nabrojana u tom zakonu, na šta se odnose i njegoive kaznene odredbe, te su zato neki od nedavno kažnjenih građana tražili sudsko odlučivanje o izdatim prekršajnim rešenjima.\nPo podacima Ministarstva unutrašnjih poslova, od ukupno 3.500 prekršajnih naloga, u 500 slučajeva su kažnjeni građani tražili sudsko odlučivanje, među kojima i o kašnjavanju zbog nenkorišćenja zaštitnih maski.\nZemlje širom sveta uvode obavezno korišćenje zaštitnih maski kažnjavajući građane koji to ne rade.\nBosna i Hercegovina, Korona virus, maske, Ustavni sudSarajevo\nIncko podnosi SB UN izveštaj o stanju u BiH: Neće biti crtanja nove mape\nBiH: Zvaničnici čestitali Dan slobode medija


Reformom poljoprivrednog osiguranja, penzije i do 60.000 dinara - AgroSmart\nMinistar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Branislav Nedimović rekao je gostujući u Kragujevcu da to ministarstvo, zajedno sa Svetskom bankom, priprema izmene Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju u sektoru poljoprivrede.\nIdeja nam je da se Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju u sektoru poljoprivrede potpuno reformiše, jer je stanje u toj oblasti nezamislivo. Isti doprinos plaćali su oni sa jednim hektarom obradive zemlje i oni sa stotinama hektara, rekao je Nedimović i dodao da razume zašto je pre 35 godina moralo da bude tako.\nTo je bila želja da svi imaju podjednako pravo pristupa bolnicama i penzijama, objasnio je on.\nNedimović je najvio da ubuduće porezi i doprinosi neće biti isti za sve poljoprivrednike, već će zavisiti od ekonomske vrednosti gazdinstva.\nIdeja je da se doprinos plaća prema ekonomskoj vrednosti gazdinstva. Postojaće obavezne i neobavezne grupe. U obaveznim će moći da se izabere jedna od šest grupa i visina penzije će zavisiti od toga koliko se uplaćuje. Penzije će iznositi od sadašnjih 12.000 dinara, pa do 60.000, rekao je Nedimović.\nPoljoprivredne penzije su jako niske, ali koliko se uplaćivalo tolike mogu i da budu. Danas od 30 milijardi dinara za isplatu poljoprivrednih penzija, država daje 28 milijardi, a samo dve milijarde obezbeđuju se iz doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednka, rekao je ministar poljoprivrede.\nNedmović je rekao da će se uporedo sa tim raditi i na problemu dugova za penzijsko i invalidsko osiguranje.\nTi dugovi su ogromni i iznose oko dve milijarde dolara. Naš predlog je da se deo tih dugova otpiše pogotovu u delu zdravstvenog osiguranja, jer ako ta usluga nije korišćena onda šta ima da se naplati, kazao je Nedimović.


Evropski „tigar bez zuba“ bi da reši vekovno pitanje Srbije - Sputnjik Srbija\n00:29 25 Jun 2021\nEvropski „tigar bez zuba“ bi da reši vekovno pitanje Srbije\n© CC BY-SA 2.0 / Fred PO / Berlin Bundestag © REUTERS / Stefanie Loos\n22:05 10.05.2019 Preuzmite kraći link\nSamit u Berlinu u organizaciji nemačke kancelarke Angele Merkel i francuskog predsednika Emanuela Makrona nagovestio je želju Nemačke i Francuske da preuzmu od EU kontrolu nad rešavanjem kosovskog problema.\nČinjenica da je skup završen bez konkretnih rezultata nameće pitanje jesu li Nemačka i Francuska dovoljno jaki igrači za takav poduhvat.\nDa pitanje nije bez osnova, pokazuje i informacija da se Hašim Tači u Berlinu prvo sastao sa američkim ambasadorom u Nemačkoj Ričardom Grenelom, koji u poslednje vreme bez zazora drži bukvice nemačkim političarima.\nZašto Nemačka, a sa njom i Fracuska uopšte žele da se bave Kosovom?\nProfesor dr Slobodan Reljić ovo objašnjava kao neuspeli pokušaj Berlina da se na neki način „otrgne“ od američke politike preko kosovskog pitanja.\n„Pokušali su, tačnije, da uspostave neku distancu. Ali to jeste njihov pokušaj da se oni tu nešto upetljaju, pošto je Tramp prema njima grub već dve-tri godine, tako da ovo nije prvi put da on pokazuje da ne želi sa njima partnerske odnose“, kaže Reljić.\nOn takođe napominje da Tramp ozbiljno ucenjuje Nemačku za plaćanje članstva u NATO-u, tako da je i to „jedan oblik šutiranja“.\nReljić podseća i da je Nemačka država koja je posle 1945. umalo od strane Amerike bukvalno zabetonirana, ali su zbog SSSR-a tada rešili da primene Maršalov plan, što je od Nemačke učinilo ekonomskog džina, ali je kao država u stvari „tigar bez zuba“.\n„Jer oni nemaju ništa svoje! Njima su Amerikanci napravili i vojsku i policiju i tajne službe i politički sitem. To je sve američka produkcija. U Nemačkoj ima preko 200 američkih baza, što mislim da je najviše na tlu neke države. Ako čitate ’Vikiliks‘, vidite da Amerika Nemačku gore tretira nego nas. Bukvalno, kao polusvet, a po dolasku Trampa, to je otišlo skroz na tu stranu“, dodaje on.\nReljić podseća da Nemačka možda može da bude samostalna kada je reč o nekom rušenju, kao što je to bilo sa SFRJ ili kada nešto radi za sebe, a da to ne smeta Americi.\n„Ali, čim se uspostavi neki red, onda se pojave Amerikanci, Nemci se povuku bez pitanja zašto ih Amerikanci šutiraju. Od Nemačke, u stvari, ne može da se očekuje ništa što im Amerikanci ne odobre. Dakle, Nemačka nije nikakva sila. Amerikanci ne doživljavaju Nemačku kao partnera, već kao poslušnika koji izvodi radove“, objašnjava dr Reljić.\nPre sastanka u Berlinu, kako piše „Post“, zavađeni kosovski lideri su se ujedinili na sastanku bez presedana sa američkim ambasadorom u Nemačkoj Ričardom Grenelom, za koga Hašim Tači smatra da ima bliske veze sa predsednikom SAD Donaldom Trampom.\nKako je Nemačka postala „problematično dete“ za Evropu\nInače, Grenel je već nekoliko puta izazvao skandal otkako je stupio na dužnost i to izjavama koje su mnogi u Nemačkoj shvatili kao zadiranje u unutrašnju politiku te zemlje. Američki ambasador je kritikovao nemačke vlasti i zbog izgradnje gasovoda „Severni tok 2“, rekavši da taj projekat čini evropske zemlje „zavisnim od Rusije“.\nSvojevremno je zamenik urednika nemačkog magazina „Špigl“ Mateo fon Ror ocenio da je Grenel „jasno pokazao da je politički aktivista koji će koristiti svoju poziciju da bi promovisao političke promene u zemlji domaćinu (i ostatku Evrope).“\nI Nemačka upozorava da se ne putuje na sever KiM\nNemačka postala pretnja za NATO\nNemačka vlada o zapadnobalkanskom samitu: Ne isključujemo konkretan rezultat\nVučić objavio koja nemačka kompanija dolazi u Srbiju\nVESTI: Mogu li Nemačka i Francuska da odluče bilo šta o pitanju Kosova bez SAD? (video)\npregovori Beograda i Prištine, Amerika, Slobodan Reljić, Srbija


Srbija povećala stepen energetske stablnosti, drugog gasa osim ruskog nema – Vesti iz srbije i sveta\nHome > Vesti > Srbija povećala stepen energetske stablnosti, drugog gasa osim ruskog nema\nSrbija povećala stepen energetske stablnosti, drugog gasa osim ruskog nema\nby Janko Vesic - November 26, 2021 030\n“To je važno iz nekoliko razloga. Prvo, socijalno-ekonomski položaj građana i drugo nastavak privrednog razvoja koji ne bio moguć da plaćamo četiri puta više gas, koliko je cena na evropskom tržištu”, naglašava Starović.\n“Kada govorimo o količnama koje su nam potrebne, mi smo krajem novembra potrošli ono što je planirano za celu 2021. godinu jer je naša potrošnja bila veća. Završen je i remont TENT-a i više ne moramo da uvozimo nijedan procentat struje čak ćemo biti u mogućnosti da male kolčine i izvozimo po cenama koje su jako povoljne”, naglašava sekretar Ministarstva spoljnih poslova.\n“To je dobra poruka koja se iz Srbije šalje širom sveta da potoji izvesnost i da kompanije koje posluju u našoj zemlji mogu da planraju poslovanje. Srbija je dobro mesto za investiciije i ima prednosti u odnosu ne samo na svoje uže već i šire okruženje”, poručuje Starović.\n“Da smo kojim slučajem prethodnih goodina podlegli pritiscima da se pridružimo sankcijama prema Ruskoj Federaciji da li bilo ko misli da smo mogli da dobijemo ovako povoljan aranžman. Oni koji su zagovarali sankcije Rusiji danas ne bi mogli da nam pomognu jer drugog gasa osim ruskog nema”, poručuje Starović.\n“Ruska federacija konstantno nam pruža veoma snažnu politčku podršku i predstvalja nam oslonac u međunarodnoj areni pre svega u Savetu bezbednosti UN. Poruke koje smo dobili su zaista dobre, da možemo da računamo na podršku Moskve i dalje”, kaže Nemanja Starović.\n“U stuaciji kada Aljbin Kurti odbija dijalog i svakoga dana izlazi sa sve drskijim provokacijama, na šta izostaju adekvatne reakcije EU i međunarodne zajednice, ne vidim kako proces dijaloga može biti nastavljen osim da opstane kao puka forma bez prave sadržine”, smatra sekretar Ministarstva spoljnih poslova.\nU pojedinim gradovima razlika između realne i subjektivne temperature je čak 5 STEPENI\nOrganizacija “Svi za Kosmet” sakuplja slatkiše i igračke za paketiće\nDezember 12, 2021 Dezember 12, 2021 022\nDebata Reč na reč: Ustavne promene, da ili ne\nJanuar 11, 2022 018\nDezember 3, 2021 025\nSavet bezbednosti UN: Minsk destabilizuje granicu Evropske unije\nSalah najbolji fudbaler Premijer lige u izboru navijača


Gugl ukida podršku za pametne telefone sa operativnim sistemom starijim od Adnroid 3 - Glas Srpske\nGS 10.09.2021 16:14\nGugl 27. septembra ukida podršku za sve pametne telefone sa operativnim sistemom iz 2010. godine.\nTada je aktuelan bio Android 2.3.7 Gingerbread.\nSada svi ti uređaji više neće imati punu funkcionalnost jer Gugl prestaje sa podrškom, tako da neće biti moguće prijaviti se na Gugl nalog. U praksi, sve aplikacije koje ste koristili sada nećete moći, prenose Nezavisne.\nTačnije, na vašem već vremešnom telefonu, Gugl Mape i Jutjub više neće funkcionisati. Nema instalacije, ažuriranja ili preuzmianja aplikacija jer ni Gugl Plej krajem septembra neće biti moguće koristiti.\nIz kompanije su najavili da kada budete pokušali da se ulogujete u svoj nalog ili koristite neku od Gugl-ovih aplikacija, možete da očekujete da vam iskoči obaveštenje da je u pitanju "sistemska greška", što će vas upozoriti na postojanje greške pri prijavi korisničkog imena i lozinke.\nPrema zvaničnim statistikama kompanije, u svijetu je 0,3 odsto svih telefona sa Android operativnim sistemom ima instaliran Android 2.3.7. Zvuči malo, međutim u pitanju je 10.000.000 aparata.\nJedno rješenje je svakako da zamijenite telefon za onaj koji u sebi ima instaliran Android 3.0 ili noviji softver. Drugo je, kako je u zvaničnoj objavi naznačio Zek Polak "menadžer zajednice", da neke od Google-ovih servisa nastavite da koristite putem pregledača na telefonu.


Iz Turske dolaze u BiH da abortiraju\nD. Raduški 08.08.2012 09:00\nSARAJEVO - Kompanija "Barracuda Tour Company" iz Istanbula prije dvije sedmice počela je da organizuje turistička putovanja čiji je cilj izvođenje abortusa u stranoj zemlji, a jedna od veoma popularnih destinacija je BiH, gdje četiri dana, tri noćenja i abortus koštaju 600 dolara.\nBolnice sa kojima kompanija sarađuje u inostranstvu jedino žele nalaz njihovog ljekara iz Turske, a nije potrebna neka dodatna medicinska dokumentacija. "Barracuda Tour" ugovore ima sa jednom klinikom na Kipru, tri na Krimu i po jednom klinikom u BiH i Engleskoj.\nCem Polatoglu, vlasnik agencije koja organizuje ovakve ture, kaže da "kada je nešto zabranjeno ili teško ostvarivo, uvijek se nađe rješenje".\n"Mi, kao turistički operateri, koristimo tu situaciju", rekao je on i dodao da se njegova kompanija već godinama bavi zdravstvenim turizmom, te da već unaprijed imaju rasprodato osam tura za Kipar, pet za Krim i tri ture za BiH.\n"Sve žene koje koriste naše usluge su mlađe od 35 godina. Imamo pozive iz svih krajeva Turske, ali najviše ih je iz Istanbula. One odlaze da abortiraju van zemlje jer ne žele da ih osuđuje porodica ili prijatelji zbog toga što čine", kaže Polatoglu.


Ćamil Duraković je potvrdio danas da će se kandidovati za predsjednika entiteta Republika Srpska na predstojećim izborima. Duraković je najavio da će podršku za svoju kandidaturu zatražiti od udruženja, političkih stranaka i zajednice, te da svoju kampanju neće bazirati na negativnoj propagandi, već na istini, konkretnom planu i preuzimanju odgovornosti.\n“Nudim građanski orijentisan, proevropski i probosanskohercegovački program ‘Naš izbor’, te želim biti zajednički kandidat svih onih koji hoće promjene u ovom dijelu Bosne i Hercegovine. Računam na glasove svih građana, te sam spreman izaći i ponuditi treću politiku u RS-u, alternativu onome što nude vlast i opozicija”, kazao je Duraković.\n“Sa ovim više nema kalkulacije, te ću za svoju kandidaturu zatražiti podršku moje porodice, prijatelja, ali i svih onih odgovornih građana od Prijedora do Trebinja, mojih povratnika i svih onih kojima je Bosna i Hercegovina u srcu. Vjerujem u demokratsku i nenasilnu borbu za promjenu stanja u ovoj zemlji i istinski vjerujem da je drugačija budućnost moguća”, dodaje Duraković.


ODRŽAN KONZULARNI DAN U SLOVENIJI\nDatum objave: 15.10.2018 13:50 | Autor: UzD\nMinistarstvo vanjskih poslova Crne Gore, u saradnji sa Ministarstvom unutrašnjih poslova CG i Upravom za dijasporu, u subotu 13. oktobra 2018. godine, organizovalo je konzularni u Ljubljani, R.Slovenija. Ispred matične države, konzularnom danu prisustvovali su direktor Uprave za dijasporu mr Predrag Mitrović, ambasador Crne Gore u R. Sloveniji Vujica Lazović, kao i direktor Direkcije za diplomatske privilegije, imunitete i legalizaciju u Generealnom direktoratu za konzularne poslove Miloš Đuričković.\nTokom konzularnog dana u Ljubljani, izvršene su brojne konzularne radnje na zahtjeve zainteresovanih lica i ovom prilikom iskazano je veliko interesovanje za dalji nastavak saradnje sa našom dijasporom, kao i za unaprijeđenje poslovnog partnerstva između dvije zemlje.\nU okviru konzularnog dana, upriličen je susret sa predstavnicima organizacija dijaspore – iseljenika u ovoj zemlji, kao i sa počasnim konzulom Crne Gore u R. Sloveniji Vojislavom Kovačem. Na sastanku je razgovarano o aktuelnim projektima i aktivnostima Uprave za dijasporu, kao i aktivnostima udruženja, te mogućnostima za unaprijeđenje već postojeće saradnje.


U Vladi BPK-a Goražde organizovan sastanak sa direktorima Službe za zapošljavanje i Zavoda zdravstvenog osiguranja BPK-a Goražde\nNeophodna uzajmna solidarnost svih budžetskih korisnika\nPremijer BPK-a Goražde Nazif Uruči i resorni ministri u Vladi BPK-a sastali su se 29.01.2009.godine sa direktorima Zavoda zdravstvenog osiguranja i Službe za zapošljavanje Bosansko-podrinjskog kantona Goražde Feridom Plehom i Nafijom Hodo.\nSastanku su prisustvovali ministar za finansije Muhidin Pleh, ministar sa socijalnu politiku, zdravstvo, izbjegla i raseljena lica Demir Imamović, ministrica za pravosuđe, upravu i radne odnose Radmila Janković, ministrica za obrazovanje, nauku, kulturu i sport Alma Delizaimović i sekretar Vlade Emir Sijerčić.\nPovod ovog sastanka bio je sklapanje Sporazuma između Zavoda zdravstvenog osiguranja i Službe za zapošljavanje BPK-a o zdravstvenom osiguranju lica koji se nalaze na evidencciji Službe za zapošljavanje. Između ostalog, razgovarano je i o što bržem utvrđivanju finansijskih planova Službe i Zavoda za 2009.godinu, kako bi se moglo vidjeti s kojim sredstvima ove institucije raspolažu, te koliko novca nedostaje.\nOvom prilikom ukazana je potreba za uzajamnom solidarnošću svih budžetskih korisnika, pomoću koje će se lakše prebroditi finansijske poteškoće izazvane posljedicama ekonomske globalne krize, npr. jednak iznos naknade za topli obrok kod svih korisnika budžeta i slično.


Đogović: Telekom i EPS moraju u privatizaciju | SEEbiz.eu\nObjavljeno: 08.05.2014 / 15:25\nBEOGRAD - Saradnik Instituta za tržišna istraživanja (IZIT) Saša Đogović izjavio je u četvrtak da će Telekom i Elektroprivreda Srbije (EPS) morati da se privatizujuju, jer to, kako je ocenio, više nije pitanje izbora.\nĐogović je na konferenciji za novinare ocenio i da je Srbija "u predstečajnom postupku" i nije u mogućnosti da obezbedi ekonomski rast tih preduzeća.\nObjasnio je da bi, ukoliko bi Srbija "doživela stečaj", i tako bila bez ekonomskog i političkog suvereniteta, medjunarodne organizacije tražile da se takva državna preduzeća prodaju, ali bi u toj situaciji njihova cena bila znatno niža.\n"Srbija se nalazi u takvoj situaciji da mora da proda i Telekom i manjinski paket akcija EPS-a, jer nema prostora za nove investicije, država im ne može pomoći u ovakvom stanju kakva jeste, a vrednost kapitala u tim preduzećima može samo opadati", ukazao je on.\nDjogović je rekao da bi država od profita tih preduzeća tražila da se popunjavaju "budžetske praznine" što bi unazadilo njihovo poslovanje, a naveo je i da je realno da dodje do privatizacije zbog veoma izražene konkurencije.\nNaglasio je da treba odrediti "adekvatan model privatizacije", pri čemu bi za EPS najbolje bilo da kompanije koje podižu nove energetske kapacitete u toj vrednosti učestvuju u strukturi vlasništva EPS.\nTagovi: Saša Đogović, Telekom Srbije, Elektroprivreda Srbije, EPS


Magazin online Super-vulkan preti da uništi veliki deo Evrope - 6 January 2012 - Magazin - Vojvodina Net\nSuper-vulkan preti da uništi veliki deo Evrope\n"Uspavani" super-vulkan koji se nalazi na teritoriji Nemačke, sakriven ispod jezera Laher nedaleko od Bona, pokazuje zabrinjavajuće znakove buđenja, a stručnjaci ukazuju na to da bi erupcija mogla da dovede do razaranja većeg dela Evrope, piše Daily Mail.\nNekoliko manjih potresa zabeleženih prošle godine u toj regiji upućuje kako se možda taj super-vukan budi, a vulkanolozi veruju da je super-vulkan pod jezerom Laher aktivan zbog ugljendioksida koji se u obliku mehurića pojavljuje na površini vode.\nOvo "čudovište" koje je sposobno da izbaci milijarde tona magme, eruptira svakih 10 do 12 hiljada godina, a poslednja velika erupcija dogodila se pre 12.900 godina što znači da nova može da se dogodi svakog trena.\nPrilikom poslednje erupcije ovaj vulkan je kamenjem i pepelom prekrio više od 1000 kvadratnih kilometara, a stručnjaci smatraju da bi erupcija mogla dovesti do razaranja širokih razmera, masovnih evakuacija pa čak i kratkotrajnog globalnog hlađenja jer bi pepeo blokirao sunce.\nEksplozija supervulkana uticala bi na ogromno područje Evrope koje bi se protezalo od zapadnih obala Velike Britanije, severa Danske, na jug do sredine Apeninskog poluostrva i na istok do Slovačke.\nVulkan slične veličine i snage, Mount Pinatubo na Filipinima, eruptirao je 1991. godine i to je bila najveća erupcija prošlog veka. Izbacio je deset milijardi tona magme, 20 milijardi tona sumpor-dioksida, 16 kubnih kilometara pepela koji je uzrokovao globalni pad temperature za pola stepena.\nPogledajte kako izgledaju mehurići ugljendioksida zbog kojih su stručnjaci zabrinuti.


Doći će dan kada će novi američki predsjednik morati da se izjasni o tome šta će reći Kosovu 2024, 2025. ili 2026. godine, kazao Haradinaj\nFu. M. 18.01.2021\nPRIŠTINA Haradinaj najavio referendum za ujedinjenje s Albanijom\n- Doći će dan kada će novi američki predsjednik morati da se izjasni o tome šta će reći Kosovu 2024, 2025. ili 2026. godine... Očekujte da učinimo nešto. Niti smo prihvatili niti ostavili zamrznuti sukob, niti smo prihvatili da nas razdvajaju, ali ćemo ići na referendum za ujedinjenje sa Albanijom, upamtite ovo - rekao je Haradinaj, prenosi Kosovo online.\n- Ako EU želi da ubijedi pet zemalja članica da promijene stav, a Amerika je željela da nam pomogne da dobijemo priznanje Izraela, zašto nas naši evropski partneri drže tako izolovane, zašto nas ostavljaju po strani i s vremena na vrijeme nam kažu da smo za to krivi mi. Nisu li krive Srbija i druge susjedne države, da li su one bile savršene - rekao je Haradinaj.\nViše o temi Ramush Haradinaj\nHaradinaj upozorio Hotija da ne potpisuje sporazum, ukoliko se u njemu spominje jezero Gazivode\n04.09.2020 u 16:25\n16.02.2020 u 13:11\nRamush Haradinaj Kosovo Albanija Srbija


RTCG - Radio Televizija Crne Gore - Nacionalni javni servis :: Rukomet :: Danska favorit, možemo napraviti iznenađenje\n09. 04. 2019. 12:27 >> 12:52 6\nDanska favorit, možemo napraviti iznenađenje\nDanska u Podgoricu dolazi kao favorit, ali pobjede protiv najjačih evropskih selekcija daju nadu Crnoj Gori da može napraviti još jedno iznenađenje, kazao je selektor muške rukometne reprezentacije Zoran Roganović.\nCrna Gora i Danska odigraće sjutra u Podgorici utakmicu trećeg kola kvalifikacija za Evropsko prvenstvo rukometaša. Roganović je kazao da Crna Gora nije najbolje startovala u kvalifikacijama, ali da se neće predati.\nOn je istakao da pripreme za sjutrašnji duel teku još od oktobra.\n"Nadam se mnogo boljem nastupu i samom pristupu meču. Protivnik, renomea Danske, prava je prilika da isprobamo naš kvalitet. U prošlosti smo najbolje igrali sa najjačim reprezentacijama, pabjeđivali smo Švedsku, Njemačku i Hrvatsku, pa mislim da nam interesovanje za ovaj meč i podrška publike daju pravo da se nadamo povoljnom rezultatu", rekao je Roganović.\nOn je naglasio da će odsustvo pivota Nemanje Grbovića biti veliki hendikep za njegov tim.\n"On mnogo znači za naš tim. Žao mi je što nije sa nama. Svi ostali igrači su u najboljoj fizičkoj formi. Probaćemo agresivnom odbranom da pariramo Dancima”, rekao je Rohanović.\nCrna Gora je bez pobjede na startu kvalifikacija. Pred svojim navijačima remizirala je sa Farskim Ostrvima 24:24, dok je u Sumiju poražena od Ukrajine 29:24.\nDanska je bila ubjedljiva u prva dva kola – savladala je pred svojim navijačima Ukrajinu 30:24 i Farska Ostrva u gostima 35:17.\nZvanični je svjetski i olimpijski šampion.\nDo zlatnog odličlja na ovogodišnjem šampionatu svijeta došla je sa maksimalnim učinom.\nDuel u dvorani Morača počeće u 21 sat.\n"Ostajemo čvrsto na zemlji za sjutrašnji meč"\n12. 01. 2020. 4\n"Lavovi" sjutra sa Bjelorusijom za drugu fazu\nČeka nas "tvrda" utakmica protiv Srbije\n10. 01. 2020. 5\nBiće teško, ali idemo po prve bodove


Članica Kriznog štaba: Nevakcinisani đaci biće obavezni da rade test svake nedelje - SandžakBosna\nČlanica Kriznog štaba: Nevakcinisani đaci biće obavezni da rade test svake nedelje\nVirusološkinja Tanja Jovanović je izjavila danas da je važno da se nastava vrati u realne okvire, zbog čega je, prema njenim rečima, važna vakcinacija đaka od 12 godina pa naviše, koji će morati da rade test svake nedelje ukoliko nisu imunizovani.\nČlanica Kriznog štaba, Tanja Jovanović, istakla je kako bi bila velika šteta da i ove godine nastava počne na onlajn platformi.\n„Ukoliko se ne vakcinišu, đaci stariji od 12 godina moraće da bar jednom nedeljno rade testiranje na kovid-19“, rekla je Jovanović za „Kurir“, koja podržava predlog epidemiologa Predraga Kona o odvajanju vakcinisanih i nevakcinisanih đaka starijih od 12 godina.\n„Naši studenti su se odazvali pozivu za vakcinaciju, tako da je više od 75 odsto studenata Medicinskog fakulteta u Beogradu vakcinisano, a za one koji su manjina, javljaju se njihovi roditelji da skrenu pažnju da je PCR testiranje skupo – 9.000 dinara. Ali izbor postoji – da dobiju besplatnu vakcinu ili da se testiraju ukoliko ne žele da prime tu vakcinu“, dodala je Jovanovićeva.\nPrevious Ako idete u Crnu Goru – pazite se: Kazne pljuštale, za manje od mesec dana skoro 30.000 evra


Roboti „osvajaju“ medije\n„Bot“ zvan Tobi generisao je gotovo 40.000 novinskih članaka o rezultatima izbora u Švajcarskoj u novembru 2018. za medijski div Tamediju i to u samo pet minuta.\n„Svedočimo da se sve više prihvata potencijal veštačke inteligencije, ili robo-novinarstva, u novinskim redakcijama širom sveta“, rekao je Dejmijan Redklif, profesor Univerziteta u Oregonu koji prati potrošačke trendove i poslovne modele u novinarstvu.\n„Ti sistemi mogu da ponude brzinu i tačnost i potencijalno budu podrška manjim redakcijama i novinarima pritisnutim rokovima“.\nDžeremi Gilbert, direktor za strateške inicijative Vašington posta, rekao je da je Heliograf razvijen kao alat koji će pomoći urednicima. „Post ima neverovatnu ekipu novinara i urednika i nismo nameravali da ih zamenimo“, rekao je.\n„Iznenadili smo se da je puno ljudi došlo i kazalo: ‘Pišem ovo svake nedelje, može li se to automatizovati?’ To nisu bile priče koje su svi želeli da rade“, rekao je Gilbert.\nLos Anđeles Tajms razvio je „quakebot“ koji brzo distribuira novinske članke o podrhtavanjima tla u regiji i takođe koristi automatizovani sistem u sklopu crne hronike.\nBlumbergov kompjuterizovani sistem Cyborg „analizira prihode kompanija čim se pojave“ i u roku od nekoliko sekundi sažima „paket s brojevima i puno konteksta“, rekao je glavni urednik Džon Mikletvejt prošle godine, napominjući da je četvrtina agencijskog sadržaja „u nekom stepenu automatizovana“.\nJedna prednost korišćenja algoritamski generisanih priča je to što one takođe mogu biti „personalizovane“ ili isporučene relevantnim korisnicima, što može biti korisno kod praćenja izbora ili sportskih događaja.\nList je koristio računarsko učenje, alat veštačke inteligencije, da analizira svaki slučaj i dodeli „ocenu verovatnosti“ u vezi sa polno nedoličnim ponašanjem, što je tada analizirala novinarska ekipa.\nIstakla je da postoji puno pozitivnih primera korišćenja veštačke inteligencije u redakcijama, ali za sada većina programa obrađuje „najdosadnije“ priče.\n„Postoje neki poslovi koji će biti automatizovani, ali uopšteno, ne zabrinjava me da bi mogla da se dogodi robotska apokalipsa u novinskim redakcijama“, kazala je.


Evropski parlament: Od 2035. godine bez novih vozila na benzin i dizel\nTekst sada treba da se usaglasi sa Evropskim vijećem, a konačnu verziju trebalo bi da potpišu ministri za zaštitu životne sredine država članica Evropske unije na sastanku u Luksemburgu 28. juna.\nZakon koji predviđa da će u Evropi od 2035. godine moći da se prodaju samo automobili sa nultom emisijom štetnih gasova Evropski parlament je usvojio većinom glasova.\nOvo podrazumijeva da će biti zabranjena prodaja novih vozila na benzin i dizel, piše Politiko.\nZakon čiji je cilj da se do 2030. godine smanji ukupna emisija ugljen-dioksida za 55 posto u odnosu na nivo iz 1990. godine, podržalo 339 evroparlamentaraca, 249 je bilo protiv, a 24 su se uzdržali od glasanja.\nŽelja je da se u Evropi ubrza prelaz na električna vozila i da se proizvođači automobila podstaknu da više ulažu u elektrifikaciju, što je dodatno podstaknuto drugim zakonom, koji će od država članica zahtjevati da postave milione stanica za punjenje električnih vozila.


Halo oglasi - preduzeće za izdavaštvo i usluge, Trg Nikole Pašića 5, Beograd (Stari Grad) | PlanPlus.rs\nHalo oglasi započeli su sa radom 1995. godine, kao štampano izdanje oglasnika i veoma brzo zauzeli su značajno mesto kao izbor broj jedan za kupovinu, prodaju i usluge. Gotovo da nema osobe u Srbiji koja bar jednom prilikom nije prodala ili kupila neki predmet ili uslugu putem Halo oglasa.\nSa razvojem internet tehnologije, kompanija uviđa potrebu da održi korak sa vremenom, pa je tako u januaru 2002. godine pokrenut sajt www.halooglasi.com kao logičan nastavak poslovanja i naslednik štampanog izdanja. Danas je ovaj sajt jedan od najposećenijih internet portala, što svedoči o kvalitetu sadržaja koji se na njemu može naći.\nHalo oglasi dobitnik su mnogih prestižnih domaćih i međunarodnih nagrada i priznanja. Trudimo se da uvek osluškujemo želje naših korisnika i izađemo im u susret, pa sa radošću prihvatamo svaki predlog, savet ili sugestiju vezanu za naš rad. Kvalitet nam je na prvom mestu i zahvaljujući tome Halo oglasi iz dana u dan stiču sve veći broj zadovoljnih korisnika.


U nesreći na Putu za Ovču teško povređen biciklista - www.lobi-info.rs\nMarija K. 1. avgusta 2018., 12:28 3.6k Views 4 Komentara\nKako nam je potvrdio Mirko Lutovac, Saradnik za medije iz Hitne pomoći, poziv im je upućen u 11.00 časova i ekipa je odmah izašla na teren. Povređeni biciklista starosti oko 56 godina prevezen je na VMA sa težim povredama okategorisanim kao „teška trauma“.\nNa osnovu fotografija koje smo dobili može se zaključiti koliko je ova saobraćajna nesreća bila ozbiljna, a kako je do nje došlo utvrdiće MUP.\nPrethodna objava Požar u Zemunu izgledao zastrašujuće čak i sa leve obale\nSledeća objava Sedam godina od pogibije Ljubiše Stojanovića Luisa\n1. avgusta 2018. at 13:48 Copy Link of a Comment\nKompletan Zrenjaninac je lose obelezen.Trake se ne vide.Pesacki prelazi lose oznaceni,cim malo orosi kisa nista se ne vidi.Da ne pominjemo koliko je losa rasveta.Bog neka je u pomoc ljudima koji se svaki dan probijaju kroz Zrenjaninac i izlazu zivotnoj opasnosti …\n6. avgusta 2018. at 09:12 Copy Link of a Comment\nDa je psmrti od faskrsnice na Zrenjanincu pa do ukrstanja sa obilaznicom kod Ovce bi trebalo sa obe strane uraditi biciklisticke staze. Na zalost sada ni peske ne moze da se ide\n14. avgusta 2018. at 13:16 Copy Link of a Comment\npameti nema, ali zato bi posle Ćurana, a pre crkve trebalo podići ogroman jarbol ili nešto slično, da se vidi ko smo i šta smo. Ali, sve u svemu, to je zato što neki vole Beograd, pa i Ovču Borču itt više od drugih\n15. avgusta 2018. at 07:10 Copy Link of a Comment\nLeva obala je idealan prostor za zivot na biciklu. Trebalo bi sva naselja povezati biciklistickim stazama i ljudi bi vise koristili to prevozno sredstvo a bili bi bezbedniji u saobracaju.To bi bila i turisticka prednost tog dela grada. Osim toga, dosta vise sa tim terorom automobila i vozaca, sve je stavljeno u sluzbu njihovog komfora i bezbednosti a u 99% slucajeva u svoj toj teskoj masineriji sedi samo jedan covek, kao onaj na biciklu.


Rusija ima još neospornih informacija o padu ruskog aviona - 23.09.2018, Sputnik Srbija\nRusija ima još neospornih informacija o padu ruskog aviona\nMinistarstvo odbrane Rusije upozorilo je na nepravilnu interpretaciju materijala sa brifinga o padu ruskog aviona Il-20 koji je pogođen iznad Sredozemnog mora. 23.09.2018, Sputnik Srbija\n17:49 23.09.2018 (Osveženo: 17:51 23.09.2018)\n© SputnikRusija ima još neospornih informacija o padu ruskog aviona\nMinistarstvo odbrane Rusije upozorilo je na nepravilnu interpretaciju materijala sa brifinga o padu ruskog aviona Il-20 koji je pogođen iznad Sredozemnog mora.\n„Hronologija katastrofe Il-20 i akcija izraelske avijacije 17. septembra, predstavljena na brifingu, zasnovana je na podacima objektivne kontrole situacije na nebu uzetih sa različitih radiolokacionih sredstava u Siriji“, rekao je portparol Ministarstva odbrane Rusije general Igor Konašenkov.\nPrema njegovim rečima, prilikom pripreme brifinga uzeti su u obzir materijali koje je predstavila izraelska strana.\n„Ministarstvo odbrane Rusije ima i druge neosporne podatke o tragediji koja se dogodila 17. septembra, koji potvrđuju materijale predstavljene na brifingu“, dodao je on.\nRanije je Ministarstvo odbrane Rusije napravilo hronologiju pada aviona Il-20 iz minuta u minut sa prikazom objektivnih podataka radarskih sredstava o situaciji u vazduhu iznad Sirije 17. septembra i dejstva izraelske avijacije u oblasti avionske nesreće.


LSV | Elektronski sistem u Skupštini grada Novog Sada\nSistem je prvi put isproban tokom poslednje sednice Skupštine grada, a Jovanović je istakao da će, zahvaljujući novom elektronskom sistemu, rad parlamenta biti "precizniji, brži i transparentniji".\n- Ovaj način omogućava preciznost u glasanju, brži rad Skupštine grada i transparentnost u radu, jer će i odbornici i javnost imati bolji uvid ko i kako glasa i za koju tačku Dnevnog reda - kazao je Jovanović.\nOn je istakao da je novosadski parlament prva lokalna Skupština u Srbiji u kojoj je uveden sistem elektronskog vođenja sednica i elektronskog glasanja, ustvrdivši da modernizacija rada parlamenta predstavlja neminovnost. Prema Jovanovićevim rečima, ideja za sistem za elektronsko vođenje i glasanje se pojavila pre godinu i po dana, ali je bilo potrebno dugo vremena da ona bude prihvaćena i primenjena u praksi. Objašnjavajući detalje ovakvog sistema, Jovanović je rekao da više ne može doći do preskakanja odbornika i odbornica prilikom javljanja za reč, da će odbornici i odbornice, ali i novinari, na monitorima precizno moći da vide ko je i kako glasao, kao i o kojoj se tački raspravlja. On je rekao da uvođenje elektronskog sistema predstavlja jedan segment većeg projekta, pod koji spada i elektronsko slanje materijala odbornicima i odbornicama.


Politika Autor:Dunja Marić17. apr. 202222:17 > 22:47\nAleksandar Vučić i Dragan Đilas Foto: Printscreen/Tv Pink/Filip Krainčanić/Nova.rs\nNa sastanku koji je nedavno izazvao burne reakcije javnosti, Aleksandar Vučiučić i Đilas razgovarali su o ponavljanju glasanja u Beogradu, kao i njegovom legitimitetu, rekao je Vučić gostujući u emisiji "Hit tvit" na TV Pink.\n„Imali smo pristojan razgovor, svi znaju šta on misli o meni, on se time hvali svaki dan. Svi znate šta ja mislim o njemu, a ja nemam potrebu da o tome govorim“, rekao je Vučić.\nStefanović: Đilas nije izdao opoziciju, ključna je odbrana volje Beograđana\nVučić: Prosvetnim radnicima po 10.000 dinara između praznika\nOn je istakao da se posle sastanka sa Đilasom nije oglašavao, jer nije imao potrebu bilo kome da se pravda, dodavši da je njihov sastanak bio pristojan i da je njegov posao da prima građane, a posebno političke lidere.\n"Ja sam predsednik svih građana i želeo sam da saslušam", rekao je Vučić.\nKako navodi Vučić, Đilas mu je na sastanku rekao da su rezultati na predsedničkim i parlamentarnim izborima očigledni, ali da želi da razgovara o beogradskim izborima, što je Vučić odbio, rekavši da on ima većinu, a može da formira "još veću većinu".\nVučić je rekao da Đilas smatra da je pitanje legitimiteta beogradskih izbora sporno, ali da se Vučić ne slaže sa njim.\nKako je u "Hit tvitu" rekao, logično je da se izbori ponove u martu, ali ukoliko opozicija bude insistirala, to se može desiti i ranije.\n"Ukoliko najjača opoziciona lista smatra da treba da idemo na prevremene gradske izbore, ići ćemo. Mislim da treba da prođe bar šest meseci, ali ako budu insistirali, možemo i ranije. To ću predložiti na stranačkom odboru. Moj odgovor Draganu Đilasu je da", rekao je Vučić.\nVučić ističe i da Đilasu zameraju što je razgovarao sa njim, a da to uopšte nije bio neodgovoran potez.\nStava je da opozicija nije rasturena Đilasovim dolaskom kod njega, "već mnogo ranije, zbog nedostatka planova i mržnje".\n"Nije realno da izbori budu baš u novembru, nije to baš fontana želja. Ne verujem da ni njima odgovara novembar, neka urade istraživanja, mogu da im pomognem", rekao je on.\nDodao je i da veruje da će se pokazati da je Aleksandar Šapić dobar kandidat za gradonačelnika Beograda.\nAleksandar Vučićbeogradski izboriDragan Đilas


Stefan Nemanja i Ekipa snimili spot za KARAVAN 202 - | K-013 Portal\nGlavni i odgovorni za realizaciju ovog spota je Bojan Stevanović (Kan i Lingus) - i sam jedan od onih koji su ostavili veliki trag iz tog perioda.\nMuziku/tekst pesme potpisiju Stefan Kovačević i Nemanja Savić. Tekst obiluje simbolikom i sećanjima na taj period, sa stihovima pesama tada popularnih pesama, imenima bendova...\nPored članova sastava STEFAN NEMANJA (Vladimir Ružičić Kebac – bubanj/perkusije, Damir Mojsin – bas gitara, Aleska Stanković - klavijature, Stefan Kovačević - gitara/vokal i Nemanja Savić - vokal) pesmi su svoj doprinos dali i mnogobrojni gosti. Za horske deonice u pomoć su priskočili: Milena Branković (TRIGGER), Katarina Kale Popović (AETAR), Milica Grujičić i Bojana Andrijašević (danas poznate iz sastava LEZZ GO, a tada iz bendova MAROON SHO i RAIN DELAY), Nikola Janković Šopka (nekada pevač DARGORONa, a danas benda KRALJEVSKI APARTMAN), Marko Čapljić Max (pevao u sastavima NIGHTFALL, ACID RAIN, BROKEN STRINGS) i Marko Blagojević (ART DILER). Gitarske solo deonice začinili su Neša Minić Minke (danas poznatiji kao gitarista grupe KERBER, a nekad iz sastava PULS iz Niša), Dušan Svilokos (TRIGGER) i Stefan Šantoši (SANTOS BROTHERS BAND).


DVERI: Vlast na republici i lokalu sprovodi legalizovanu korupciju! | Vestinet.rs\nPOČETNA U FOKUSU DVERI: Vlast na republici i lokalu sprovodi legalizovanu korupciju!\nDVERI: Vlast na republici i lokalu sprovodi legalizovanu korupciju!\n24. avgusta 2016. 18:50 · Nema komentara\nPokret Dveri je saopštio da slučaj Siniše Malog, koji je dao saglasnost na ugovor o donaciji za Komunalnu policiju, samo je jedan primer u nizu legalizovane korupcije na svim nivoima vlasti.\n– Komunalna policija je dobila donaciju od nekoliko firmi, među kojima je i firma koja ima najviše kioska u Beogradu. Siniša Mali je dao saglasnost za sklapanje takvog ugovora i time legalizovao korupciju.\nKomunalna policija u svojoj nadležnosti mora da kontroliše kioske za očekivati je da firma donator uživa povlašćeni status- saopštile su danas Dveri.\nPomenuli su i slučaj poklonjenih „Jurinih“ automobila inspekciji Ministarstva rada. Navode da već tri godine ovaj slučaj nije rešen, iako Ministarstvo rada u svojoj nadležnosti predviđa i nadgledanje i proveru poslovanja firme „Jura“.\n– Dakle, i više je nego uočljiv sukob interesa i legalizovanje korupcije. Samo da podsetimo da je „Jura“ za svoje fabrike u Srbiji, od države do sada dobila 25 miliona evra subvencija.\nKo je onda tu kome poklanjao automobile kupljenih od kojih para? – smatraju u ovoj stranci.\nDveri su takođe otkrile i kako banke legalno korumpiraju sudove u Srbiji i daju povoljne kredite sudijama koji sude klijentima koji su oštećeni od strane tih istih banaka.\nSve primere PG Dveri predala je premijeru Vučiću prilikom ekspozea, ali i dalje nema odgovora iz Vlade na otkrivene ugovore poslovnih banaka sa sudovima, čije sudije sude po predmetima istih banaka.\n– Ovom nizu može da se pridoda i državno-institucionalni slučaj „indirektnog uticaja“ JP PTT „Srbija“ na svoj kontrolni državni organ RATEL, čija se centrala od nedavno nalazi u prostorijama u vlasništvu Pošte u Palmotićevoj br.2. – smatraju u ovoj stranci.\nU Skupštini Srbije Dveri će zahtevati da se propisi koji regulišu ovu oblast dignu na institucionalni nivo i time sprečiti dalje bujanje legalizovane korupcije, jer ima isuviše čestih primera nedorečenosti postojećih propisa.\n– Dok Gradonačelnik Beograda ispija šampanjac sa Miroslavom Miškovićem na proslavi Delta Holdinga, podsećamo da je Aleksandar Vučić 2012. na vlast došao upravo sa temom borbe protiv kriminala i korupcije, a realna slika njegove vladavine je potpuno drugačija.\nSamo iz ovih primera se vidi da je sistemska korupcija u Srbiji u usponu, da nema nezavisnog sudstva za najbitnije teme, da se za strane firme daju ogromne subvencije, da nema pravosnažnih presuda za kriminalce iz redova bivše vlasti i tajkuna koji su ovu zemlju u proteklih 16 godina upropastili – navode u saopštenju Dveri


Oproštaj Vošinih odbojkaša od Evrope\nredakcija - velj 1, 2018\nVojvodina dočekuje Borac na Karađorđu\nredakcija - ožu 11, 2016\nDejan Pikula pobednik 7. Međunarodnog šahovskog prvenstva Vojvodine\nredakcija - srp 25, 2016\nCEV kup: Voša poražena u Pjaćenci\nredakcija - velj 2, 2017\nSrbija pobedila Austriju, prva u grupi\nredakcija - lis 10, 2016\nFudbalerke odmaraju do 19. marta\nredakcija - stu 25, 2015\nSrpski rukometaši protiv Rusa sutra na Slanoj Bari\nredakcija - tra 8, 2016\n“Sportić” u OŠ Nikola Tesla\nVIDEO K9: Program Sport u škole već drugu godinu omogućuje bavljenje sportom velikom broju dece širom zemlje. Popularni 'Sportić' omiljen je i među đacima u trideset pet novosadski osnovnih škola , a aktivnosti na jednom od ovih časova zabeležili smo danas u školi Nikola Tesla.\nVIDEO K9: Nakon poraza od Dinamika u Beogradu, košarkaši Vojvodine u 11. kolu Košarkaške lige Srbije igraće u subotu na svom parketu protiv Slobode iz Užica.\nUtakmica Srbija – Izrael u Novom Sadu 31. maja\nredakcija - svi 27, 2016 0\nVIDEO K9: U utorak, 31. maja u Novom Sadu će biti odigrana prijateljska utakmica između fudbalskih reprezentacija Srbije i Izraela. Susret će biti odigran na gradskom stadionu "Karađorđe", a ulaznice za ovaj meč su u prodaji.\nVIDEO K9: Prvakinje Srbije u ženskom fudbalu, ekipa Spartaka, slavila je i u drugom kolu kvalifikacija za Ligu šampiona u Slovačkoj. Sutrašnji meč, koji igraju protiv mađarske Ferencevaroši, odlučiće koja će od ove dve ekipe imati direktan plasman u evropsko takmičenje.\nFudbalerke Spartaka ubedljive u Požarevcu\nredakcija - stu 3, 2015 0\nVIDEO K9: Fudbalerke Spartaka savladale su Požarevac na gostujućem terenu, u susretu 9. kola ženske Superlige. Šampionke Srbije već sutra dočekuju ekipu Mačve, u ponovljenom meču 8. kola.\nVoša bez bodova u Subotici\nredakcija - kol 31, 2015 0\nVIDEO K9: Fudbaleri Vojvodine poraženi su u Subotici od ekipe Spartaka u utakmici 8. kola Super lige Srbije. U sledećem kolu 12. septembra Vojvodina će na svom terenu igrati protiv Metalca.\nFinale Kupa Srbije bez ŽFK Vojvodine\nredakcija - svi 18, 2017 0\nVIDEO K9: Fudbalerke Vojvodine ispale su iz daljeg takmičenja za Kup Srbije. One su juče u Subotici doživele ubedljiv poraz od višestrukog i aktuelnog prvaka države, ekipe Spartaka.\nFudbalerke Voše spremne za završni turnir\nVIDEO K9: Završni fudbalski turnir Razvojne lige Srbije biće odigran 19. i 20. juna u Staroj Pazovi. Kadetkinje Ženskog fudbalskog kluba Vojvodina spremaju se za pobedu u izazovu sezone.\nredakcija - lis 22, 2019 0\nVIDEO K9: Proteklog vikenda Zrenjanin je bio domaćin 24 SBC takmičenja. Šampionski pojas poneo je bugarski borac Vladislav Kančev.


Šipčiću memorijal „Rajko Kušić“ | 058.ba\n29. septembra 2013.\t058.ba\nDobri rezultаti tаkmičаrа džudo klubа „Višegrаd“\nVIŠEGRAD – U subotu, 28. septembrа u Pаlаmа, u sportsko-poslovnom centru „Peki“, održаn je 19. Memorijаlni džudo turnir „Rаjko Kušić“ u svim stаrosnim kаtegorijаmа.\nOrgаnizаtor je u seniorskoj konkurenciji, u kаtegoriji do 100 kilogrаmа, u kojoj je nаstupаo Rаjko Kušić, legendа jugoslovenskog predrаtnog džudoа, zа prvo mjesto uz pehаr i diplomu, obezbjedio i novčаnu nаgrаdu.\nU izuzetno jаkoj konkurenciji, u ovoj kаtegoriji, člаn džudo klubа „Višegrаd“, Vаsilije Šipčić osvojio je prvo mjesto.\nU konkurenciji pionirа i kаdetа džudisti iz Višegrаdа osvojili su više odličjа. Od pionirа prvа mjestа su osvojili: Nemаnjа Sаvić, u kаtegoriji do 60 kilogrаmа i Miloš Stjepаnović, u kаtegoriji do 42 kilogrаmа, dok su bronzаnа odličjа osvojili Strаhinjа Čolаković i Njegoš Đuričić.\nOd kаdetа džudo klubа „Višegrаd“ bronzаnu medаlju osvojio je Miljаn Jаredić, u kаtegoriji do 60 kilogrаmа.\nUporedo sа memorijаlom u Pаlаmа je održаno i Prvenstvo Republike Srpske u džudou, zа Seniore do 23 godine.\nVаsilije Šipčić je u kаtegoriji do 100 kilogrаmа bio drugi, obzirom dа zbog povrede nije nаstupio u finаlu. I pored togа Šipčić je izborio učešće nа džudo prvenstvo BiH, koje će se sredinom oktobrа održаti u Sаrаjevu.\nOznake: džudo, prvenstvo, Vasilije Šipčić


Do 50% niža cena kvadrata na 20 minuta od centra Novog Beograda, Novogradnja | City Expert Agencija za Nekretnine Blog\nPočetna » Novogradnja » Do 50% niža cena kvadrata na 20 minuta od centra Novog Beograda\nPosmatrajući Srbiju, najveći rast cena beleži se u prestonici i Novom Sadu, za njima ide Niš pa Kragujevac. Ono što se očekuje je veće učešće kreditnih kupaca zbog i dalje veoma povoljnih stambenih kredita.\nNovi Beograd i Zemun cene kvadrata i do 4.000 evra\nOpština u kojoj tradicionalno cene kvadrata rastu je Novi Beograd gde starogradnja košta i do 3.000 evra, a novogradnja i do 4.000 evra. Razlog za to je jer je ova opština planski građena, pa je problem sa parkingom manji u odnosu na centralne gradske opštine poput Vračara. Takođe, većina firmi nalazi se na Novom Beogradu, zbog čega se mnogi odlučuju da izbegnu gradsku gužvu, prelaženje Brankovog mosta i stacioniraju se u blizini posla. Pored Novog Beograda, opština Zemun postaje sve interesantnija zbog blizine Dunava, sadržaja koje nudi i dobre povezanosti sa ostalim delovima Beograda, pa je kvadrat na toj opštini dostigao cenu oko 2.800 do 3.000 evra.\nNa samo 20 minuta od Zemuna i Novog Beograda cena kvadrata i za 50% niža\nOni koji razmišljaju dugoročno i žele da po pristupačnoj ceni kupe veći stan na dobro povezanoj lokaciji, sve češće biraju mesta u blizini Novog Beograda i Zemuna. Najveći razlog za to je cena kvadrata koja može biti i za 50% niža u odnosu na cene kvadrata na Novom Beogradu i Zemunu.\nJedno takvo mesto, koje je sve više primamljivo firmama, porodicama i pojedincima je naselje Banovci, koji se nalaze na samo 20 minuta vožnje do beogradske “Štark arene”. Ovo mirno, porodično mesto pored Dunava prepoznali su brojni investitori zbog čega se u svakom kvartalu gradi veliki broj projekata.\nRata kredita za stan u Banovcima od 149 evra\nNajskuplji kvadrat za stan u novogradnji u Banovcima kreće se do 1.500 evra što je duplo manje u odnosu na cene kvadrata na opštini Novi Beograd i oblasti oko beogradske “Štark arene”. Ukoliko se odlučite da kupite stan u Banovcima od 40 m², plaćali biste mesečnu ratu kredita ispod 149 evra.\nVelike firme prebacuju poslovanje u Banovce\nNovi i Stari Banovci su destinacija koja je sve više primamljiva mnogim velikim firmama zbog čega na dnevnom nivou više od 4.000 radnika dolazi iz Beograda. Autoput E-75 povezuje Banovce sa Beogradom i Novim Sadom zbog čega mnogi odlučuju da ulože u nekretninu na ovoj lokaciji. Pored blizine Beogradu i povoljne cene, razlog zašto se sve više ljudi odlučuje da kupi stan u Banovcima je prelepa priroda, blizina Dunava i miran život.\nMeđugradske linija na svakih 15 minuta na relaciji Beograd - Banovci\nZbog blizine Beogradu, roditelji se uglavnom odlučuju da svoju decu šalju u srednju školu u Beograd, umesto u Staru Pazovu kojoj Banovci pripadaju. Veliki broj međugradskih linija saobraća na svakih 15 minuta na relaciji Banovci - Beograd i obrnuti što omogućava nesmetano kretanje đaka i meštana.\nUkoliko želite da investirate pametno u nekretninu koja se nalazi na lokaciji sa velikim potencijalom razvoja i po veoma pristupačnoj ceni kvadrata, pogledajte novogradnje u Banovcima i na vreme uložite u svoj budući dom.\nNovogradnja Banovci Stambeni kredit Cena nekretnine Opština Banovci


U Srbiji obavljeno prvih pet pregleda putem telemedicine – Personal magazin\nU četvrtak 20. juna 2013. godine u prostorijama Instituta za javno zdravlje Batut, NALED je održao konferenciju na kojoj su predstavljeni rezultati i iskustva pilot projekta Uvođenje telemedicine u istočnoj…\nU četvrtak 20. juna 2013. godine u prostorijama Instituta za javno zdravlje Batut, NALED je održao konferenciju na kojoj su predstavljeni rezultati i iskustva pilot projekta Uvođenje telemedicine u istočnoj Srbiji. Projekat se realizuje od aprila 2012. godine u domu zdravlja Boljevac, zdravstvenom centru Zaječar i kliničko-bolničkom centru Niš, uz podršku kompanije Merck Sharp and Dohme i edukativnu pomoć centra za telemedicinu iz SAD – Missouri Telehealth Network. Zahvaljujući ovom projektu, u Srbiji je u prethodnoj nedelji obavljeno prvih pet pregleda putem telemedicine tokom kojih su pacijenti iz opštine Boljevac mogli da dobiju savet lekara specijalista iz Zaječara, bez potrebe da putuju u taj grad.\nO telemedicini i benefitima koje njeno uvođenje donosi pacijentima i čitavom zdravstvenom sistemu, na konferenciji su govorili Vesna Spasić Jokić, član Odbora za telemedicinu Akademije medicinskih nauka, Vladan Atanasijević, predsednik UO NALED-a, Pregdrag Gušić, direktor kompanije MSD, Slavko Ilić, direktor Doma zdravlja Boljevac i Dragan Ilić, direktor Instituta Batut. Iskustva i izazove u primeni telemedicine podelili su predstavnici centra za telemedicinu iz SAD – Missouri Telehealth Network, Rachel Mutrux, direktor, Karen E. Edison, direktor za medicinska pitanja i Glen T. Cameron, profesor.\n“Razvoj telemedicine biće jedan od prioriteta Instituta za javno zdravlje Srbije “Dr Milan Jovanović Batut”, jer je to jedan od načina da svim pacijentima u Srbiji obezbedimo što kvalitetniju zdravstvenu zaštitu. Batut će preuzeti odgovornost za dalje uvođenje savremenih informacionih sistema u zdravstvene ustanove širom Srbije jer smatramo da uvođenje telemedicine predstavlja korist za zdravstveni sistem”, izjavio je direktor Batuta.\nPredsednik Upravnog odbora NALED-a Vladan Atanasijević izrazio je očekivanje da će telemedicina uskoro zaživeti i u drugim delovima Srbije. On je napomenuo da se do realizacije pregleda stiglo za samo godinu dana od početne ideje kada je odlučeno da prva zdravstvena ustanova uključena u projekat bude Dom zdravlja Boljevac, koji je telekomunikacionom opremom povezan sa Zdravstvenim centrom Zaječar i Kliničkim centrom u Nišu. Zahvaljujući toj vezi, pacijenti iz Boljevca sada ne moraju da putuju u te gradove da bi došli do lekara specijaliste. Oni putem video i audio veze mogu da razgovaraju, kao i da brže i jednostavnije donesu odluku o daljem toku lečenja.\nDirektor MSD za Srbiju Predrag Gušić pojasnio je da telemedicina povezuje sva tri nivoa zdravstvene zaštite, značajno smanjuje troškove lečenja i predstavlja dobar primer saradnje privatnog i javnog sektora. Slavko Ilić, direktor Doma zdravlja u Boljevcu istakao je da im je telemedicina pomogla da nadomesta manjak lekara u pojedinim segmentima zdravstvene zaštite.\nNa konferenciji je demonstriran rad opreme za telemedicinu pa su učesnici mogli direktno da vide i čuju lekare iz Boljevca i Zaječara. Direktorka Missouri Telehealth Network-a Rachel Mutrux, naglasila je da dosadašnje iskustvo u SAD pokazuje da su izazovi u primeni telemedicine obezbeđivanje dobre opreme, kao i podrške pacijenata i lekara za telemedicinu. „Pacijenti znaju da imaju korist od telemedicine, ali doktorima koji pružaju uslugu moramo da damo vremena da se naviknu na nov način lečenja”, rekla je Rachel Mutrux.\nU Srbiji obavljeno prvih pet pregleda putem telemedicine was last modified: June 22nd, 2013 by Redakcija\nMIKRO KONTROL na 67. mesto među 100 Globalnih Sistem Integratora