Антиосманската съпротива на българите през XV- XVII век\nHome История Антиосманската съпротива на българите през XV- XVII век\nАнтиосманска съпротива на българите през ХV – ХVІІ век\nЗавладяването на българските земи от османците, продължило около половин столетие, се дължи на комплекс от сложни и противоположни процеси, които протичат в обществения живот на балканските християнски държави, от една страна, и на Османската империя, от друга. Докато към средата на ХІV в. в балканските държави се разраства сепаратизмът, османските турци се оказват в стадий на установяване на силно централизиран модел на обществено устройство, а тяхната полуномадска държава акумулира мощен експанзивен потенциал. Докато владетелите на отделните балкански държави разполагат с малочислени войскови формирования, османците настъпват с многочислени военни отряди, упоени от възможността за добиване на богата плячка и стимулирани от ислямския фанатизъм. Опитите за създаване на антиосманска коалиция идват прекалено късно и не дават резултат.\nПреките последици от падането на България под османско владичество засягат всички сфери на живота на българския народ, на неговата материална и духовна култура. Разорено е селското стопанство, разрушени са много градове и крепости. Убийствата, грабежите, миграционните процеси предизвикват обезлюдяването на обширни области. Чувствително намалява демографският потенциал на българите. Социалният статус на българското население е изравнен и то е превърнато в общност със статут на “рая”, т.е. стадо без никакви права, обособено в отделна религиозна общност. Българите нямат достъп до държавното управление на Империята и са принудени да търпят тежкото данъчно бреме, липсата на защита от страна на османските институции и изключителната несигурност на съществуването си.\nВ дълговременна перспектива османското завование променя парадигмата на българския исторически процес. Прекъснато е неговото естествено историческо развитие. Той е отклонен от европейския цивилизационен модел. Прекъснати са връзките на българското общество с неговото минало, унищожени са държавните и църковните институции, обезвредени са физически и морално аристокрацията и интелигенцията. Османците отнемат за дълго всички възможности за социална и политическа организация на българския народ. Наред с това, като се опират на своята превъзхождаща военна сила, на религиозния фанатизъм и на огромния бюрократичен апарат за стопанска и политическа принуда, те се опитват да обезличат българите в социално, народностно, културно и верско отношение.\nВ многогодишната история на България няма по-критичен период, в който нейното настояще и бъдеще да зависят толкова много от устойчивостта, приспособимостта и борбеността на народа й. Османското владичество налага пълно пренасочване на народната енергия към съхраняване на народността, към опити за смекчаване на чуждия политически и социално-икономически режим и за неговото отхвърляне. Политическото освобождение и възстановяването на независимата българска държава е главната задача, която историята поставя пред народа ни през този период. Изпълнението й обаче се намира в зависимост от променящи се условия и фактори. В хода на времето се променят формите, методите и средствата на борбата, чрез които българите отстояват своето място в историята. Възможностите, които действителността им предоставя в определен етап, се оказват определени от тенденции, действащи в самото българско общество, в Османската империя и в политическия живот на Европа.\nИсторическите извори по дадената тема могат да се разделят на три групи: османски, български и чужди. Османските извори са най-вече различни видове заповеди, кадийски регистри, документи на османската канцелария, данни на османски пътешественици като Евлия Челеби и др. Домашните извори са различни бележки и приписки на български свещеници, хроники, летописни разкази, кореспонденцията на българската католическа интелигенция, данните на българския фолклор, както и различни жития на светци (с най-голямо значение е Житието на Стефан Лазаревич от Константин Костенечки) и др. Чуждите извори са предимно някои доклади, дневници и писма на десетките европейски пътешественици, преминали през българските земи през ХV-ХVІІ в., както и кореспонденцията на чуждите владетели.\nАнтиосманската съпротива на българите през Късното средновековие е тема, широко застъпена в българската историография. Основните трудове са дело на проф. Константин Иречек, проф. Петър Петров, проф. Васил Златарски, проф. Никола Милев, акад. Иван Дуйчев, проф. Вера Мутафчиева, проф. Олга Тодорова, проф. Елена Грозданова и особено на проф. Христо Гандев (“Българската народност през ХV в.”), проф. Цветана Георгиева (“Антиосманска съпротива на българите през ХV-ХVІІ в.”, “Някои главни последици от османското завоевание в историческата еволюция на българския народ”) и проф. Бистра Цветкова (“Паметна битка на народите”, “Хайдутството в българските земи”).\nОсновен фактор, определящ наличието на българска антиосманска съпротива е достигната през Средните векове етническа цялост на българския народ. Съхраненото чувство за народностна принадлежност, поддържано от общия език, вяра, историческо минало и културен модел, обуславя противодействието и стремежа за отхвърляне на чуждата власт.\nИсторическите условия обаче поставят редица бариери пред осъществяването на българската съпротива. На първо място това са огромните потенциали, с които разполага Османската империя в стопанско и политическо отношение и изградената от нея система на контрол над подвластните народи. Липсата на политически и обществени водачи, на собствена военна организация, на институции, които могат да мобилизират големи маси от хора, са главните препятствия, които забавят осъществяването на освободителните тенденции в българското общество. По тези причини те се оказват в зависимост от политиката на европейските сили към Османската империя.\nПротиводействието срещу османската власт е постоянен елемент в живота на всяка българска генерация. Целите на борбата през разглеждания периода се свеждат до опазване на българската народност, съхраняване на демографския потенциал, противодействие срещу системата на експлоатация, намаляване на нейната интензивност и не на последно място – политическо освобождение.\nПосредством различни форми и методи се налага непрекъснато противопоставяне в икономическия и обществен живот на Империята. Някои от тях са естествени, стихийни форми на селско недоволство срещу феодалния ред и държава (бягство на селяни от феодални именя, неизплащане на данъци и реквизиции, убийства на представители на данъчната власт и спахии, бунтове и др.). Друга форма на протест е хайдушката дружина, която по структура и методи наподобява европейски движения от това време, но има специфични за балканските условия цели. Въстанието обаче е най-категоричната форма на антиосманска съпротива. Негова водеща идея е възстановяването на българската държавна независимост. Българските въстания са пряко свързани с войните на европейските сили с османците. В този смисъл те са част от общия политически фон на епохата.\nАнтиосманската съпротива на българите за времето ХV-ХVІІ в. е сложен процес, който протича през различни етапи с превес на различни форми на съпротива. Според проф. Цветана Георгиева върху този процес решаващо влияние оказват фактори като политическата конюктура в Европа и войните на Империята с европейските държави, вътрешното състояние на Османската държава и развитието на нейните обществено-икономически отношения. Това дава възможност да се направи една периодизация на антиосманската съпротива съобразно тези фактори и различните форми на съпротива, които се разгръщат с различна интензивност през различните периоди. Проф. Цветана Георгиева определя три периода в антиосманската съпротива на българите. Първият обхваща времето от падането на Българската държава под османска власт в края на ХІV в. до средата на ХV в. Вторият период трае от средата на ХV в. до осмото десетилетие на ХVІ в., а третият – от 80-те години на ХVІ в. до края на ХVІІ в.\nПървият период на антиосманската съпротива на българите се характеризира с три главни особености. Преди всичко неговото начало е различно за отделните български територии – докато българите от Видинското царство губят свободата си през 1396 г., тези в Тракия са под османска власт най-малко от 25 години по-рано. Това обяснява до голяма степен и локализирането на активната българска съпротива именно в северозападните български земи. Друга особеност е, че все още е действена, макар и силно намаляла, главната обществена сила в Българската средновековна държава – аристокрацията. Третата характерна черта на този период е свързана с вътрешното положение на Османската държава, която все още се намира в процес на стабилизация. Това разбират и нейните християнски противници, които търсят пътища не само за спиране, но и за отблъскване на османската агресия.\nВ общественото развитие на османските турци в края на ХІV в. и началото на ХV в. се извършва промяна, която се изразява в трансформацията на полуплеменното номадско обединение в силна централизирана държава. Този процес е прекъснат през 1402 г. с битката при Анкара, в която султан Баязид І Светкавицата (1389-1402) търпи катастрофално поражение от монголите на Тамерлан. Пленичеството и последвалата смърт на султан Баязид І предизвикват единадесетгодишна междуособица за престола между неговите синове Сюлейман, Мехмед и Муса. Междуособните войни са съчетани с бунтове в малоазийските османски бейлици, повечето от които възвръщат независимостта си.\nТака се открива реална възможност за премахване на османската заплаха от Стария континент, но европейските държави не се възползват от тези благоприятни условия и вместо това се включват в междуособната война за османския престол. По същото време Византия, Венеция, Генуезката колония Галата и рицарите Хоспиталиари от о. Родос дори сключват мир с новия султан Сюлейман (1402-1409).\nПрез 1404 г. унгарският крал Сигизмунд, сръбският деспот Стефан Лазаревич, босненският крал Остоя и влашкият войвода Мирчо Стари създават антиосманска коалиция. Към нея при различни комбинации в периода 1404-1413 г. се присъединяват синът на цар Иван Шишман – Фружин и синът на Иван Страцимир – Константин. В едно писмо на крал Сигизмунд Константин е наречен император, което косвено говори, че Сигизмунд силно разчита на неговата помощ. Освен това писмо друг основен извор за въстанието на Константин и Фружин е Житието на Стефан Лазаревич.\nВсички участници в коалицията обаче имат свои интереси и планове, които ги противопоставят един на друг и водят до наличието на активни военни действия единствено от страна на влашкия войвода Мирчо Стари и българския престолонаследник Константин, които през 1406 г. преминават р. Дунав и превземат Силистра, а според някои историци – и цяла Добруджа. Изглежда обаче българското участие е слабо, а и до същесвени изменения на политическото статукво на Балканите не се стига.\nПрез 1408 г. антиосманската коалицията се активизира и българите, начело с Константин и Фружин, организират въстание, което остава в историята като първо българско въстание под османска власт. То е първият сериозен опит на българите да възстановят своята независимост. Двамата князе се стремят да привлекат на своя страна унгарска, сръбска, влашка и албанска помощ. Недалновидността на християнските владетели обаче дава възможност на султан Сюлейман да организира войските си и в крайна сметка – да потуши въстанието.\nОграничените данни не дават възможност да се установи обхватът и продължителността на това въстание. Спорна е и годината на неговото избухване. Според едни автори това става през 1404 г., а според други – 1408 г. Според едни то има ограничен обхват и засяга само Видинската област. Според други въстават българите от Силистра до Видин. Спорен е и въпросът за продължителността на въстанието. Едва част от авторите твърдят, че то е потушено от султан Сюлейман, т.е. до 1409 г., а според други това става едва през 1413 г.\nСлед потушаването на въстанието българските князе се включват в османските междуособици на страната на Муса, който оспорва владетелските права на управляващия си брат Сюлейман. Християнското население на Балканите го подкрепя, подлъгано от проповедите на мюсюлманския богослов Бедриадин Симави, който е кадаскер в армията му. Той проповядва равенство между християни и мюсюлмани и съвместно религиозно уважение, което привлича и мнозина българи. След година непрекъснати сражения Муса убива Сюлейман, а грехът за братоубийството прехвърля върху жителите на едно българско село в Тракия, които той поголовно избива. Новият султан Муса (1409-1413) жестоко се разправя със своите бивши съюзници, което го превръща в главния отрицателен герой в българския фолклор – Муса Кеседжия. След тези зверства срещу него се обединяват християни и мюсюлмани. През 1413 г. от Анадола на Балканите се прехвърля с войските си другия Баязидов син – Мехмед и с подкрепата на български, сръбски и влашки отряди успява да победи брат си в решаващата битка при Чамурли (Самоковско). Обективно погледнато българите губят от това, тъй като с идването на власт на султан Мехмед І (1413-1421) се слага край на династичната криза и започва укрепването на Османската държава на Балканите, което се оказва фатално за балканските народи.\nПрез цялата епоха на османското владичество трудно може да се посочи по-благоприятна обстановка за възстановяването на Българската държава от първото десетилетие на ХV в. Неуспехът още веднъж показва неспособността на Европейския югоизток да действа единно и мобилизирано срещу общия враг. Действията на Константин и Фружин са последният опит на средновековната българска аристокрация да поеме в свои ръце избавлението на българите от османската власт. След разгрома на въстанието Константин се оттегля във Влашко, а Фружин е зачислен към редовете на унгарската феодална аристокрация.\nСлед прекратяването на междуособиците от Мехмед І (1413-1421) започва продължителният възход на Османската империя. Тя отново продължава завоевателните войни в посока към Централна Европа. През 30-те години на ХV в. са организирани походи срещу Влашко, Албания и Сърбия. През 1430 г. пада Солун, а обръчът около Цариград се затяга, което принуждава император Йоан VІІІ Палеолог да потърси помощ от Западна Европа.\nПрез 1439 г. се състои т.нар. Фераро-Флорентински събор, на който между Полша и Унгария се сключва уния, задължаваща полският крал Владислав ІІІ Ягело да поеме унгарския престол. Целта на унията е да се обединят усилията на двете държави в борбата срещу османските нашественици. В началото на 40-те години на ХV в. трансилванският войвода Янош Хуниади успешно отразява няколко османски завоевателни похода към неговите земи. Създават се реални предпоставки за обединяване на християнските сили. На 1 януари 1443 г. папа Евгений ІV издава специална була, с която дава благословията си за организиране на поход срещу неверниците. През лятото на 1443 г. в град Смедерево започва да се събира кръстоносна войска. Около 25 хиляди унгарски, полски, френски и немски рицари, чешки хусисти, както и сръбските отряди на Георги Бранкович, се насочват към Балканите. Основната им цел е да стигнат Одрин и да прогонят завоевателя в Азия. Кръстоносната армия, начело на която застават Владислав ІІІ Ягело и Янош Хуниади, се отправя през р. Дунав към балканските земи. В сраженията при Алексинац и при Ниш те нанасят поражения на османската армия, след което по думите на Хуниади към тях се присъединяват българи, сърби, босненци и албанци. След тези победи войските на Янош Хуниади, подкрепяни от български отряди, достигат София. Опитът да продължат по-нататък обаче е осуетен от тежките зимни условия, които принуждават кръстоносците да се оттеглят. Османският султан Мурад ІІ (1421-1451), който има сериозни проблеми в Анадола, е принуден да предложи мирен договор на рицарите. Той се сключва в Одрин за срок от 10 години. Така завършва “дългият поход”, наречен така от съвременниците му, поради дълбокото навлизане на кръстоносната войска в балканските територии.\nВоенните успехи и ангажираността на османците в Анадола са мотивите за втория поход на Владислав ІІІ Ягело и Янош Хуниади през следващата година – 1444-та. За да избегнат планинските проходи, те се спускат по р. Дунав до Оршова. Към тях се присъединяват 4 хиляди бойци на влашкия войвода Влад. Венеция и Генуа обещават на папата да изпратят флот, който да блокира Проливите и да не позволи прехвърлянето на турски войски от Мала Азия в Европа. Заедно с това двете републики обещават, че при Варна техните кораби ще посрещнат кръстоносната войска и ще я пренесат в Източна Тракия. Ето защо от Никопол тя се насочва към Варна, където остава за около месец, подпомагана активно от българското население. Обещаната блокада на Проливите обаче закъснява и Мурад ІІ успява да прехвърли от Мала Азия 100-хилядна войска, която през Тракия се отправя към Варна. Тук на 10 ноември 1444 г. се разиграва сражение с решаващо значение за съдбата на балканските народи. Първоначално християните имат успех, но след необмислена атака на 18-годишния Владислав ІІІ, която му коства живота, настъпва объркване. То решава сражението в полза на османците, които се организират и преминават в настъпление. В боя загива и кардинал Юлиян Чезарини, а Янош Хуниади успява да се спаси с малък отряд. Владислав ІІІ Ягело посмъртно е наречен “Варненчик”.\nПо време на двата похода българското население масово участва в подкрепа на християнските войски. Въпреки разрухата те посрещат с радост рицарите и ги снабдяват с храна, показват им кратки пътища, а много от тях и се присъединяват към войските им. Доказателство за това е фактът, че след битката при Варна 12 хиляди българи са принудени от османските репресии да емигрират във Влашко. В съпротивителните усилия на българите обаче вече не се чувства военно-организационния момент.\nБитката при Варна има съдбоносно значение за българския народ. От този момент османските турци придобиват пълно надмощие в Европейския югоизток, формализирало се с превземането на Константинопол през 1453 г. Край Варна загива кръстоносната идея за борба срещу османците. Оттук насетне европейските владетели са принудени преди всичко да се защитават, а не да нападат могъщата Османска империя. Своя апогей тя бележи при управлението на султан Сюлейман ІІ Кануни (1520-1566), когато се разпростира върху три континента – Азия, Африка и Европа. Всички материални и човешки ресурси от тези земи са под контрола на султана.\nНаличието на този колосален военно-политически потенциал, съсредоточен в ръцете на османските турци, обяснява защо нито един покорен народ не успява да организира ефикасна съпротива срещу тяхната власт в периода 1453-1571 г. Поради това през втория период на антиосманската съпротива на българите доминират пасивните й форми. Сред тях се открояват т.нар. стопанска съпротива и съпротивата срещу насилствената ислямизация. Своеобразна съпротива срещу османската власт се явява и обновяването на манастирите и укрепването на българското народностно самосъзнаниние. Активна форма на антиосманска съпротива през този период е хайдутството.\nСтопанската съпротива на българите протича през целия период на османското владичество. Историческите свидетелства сочат многобройни примери на отклонение от данъчното облагане, укриване на произведената продукция, бягство от ангарии и повинности, емиграция. Форма на протест срещу данъчния гнет са заявленията и оплакванията до висши органи и дори до централната власт. Българското население със специален статут – войнуци, дервенджии и др. оказва и открит отпор на султанските данъчни чиновници.\nВъпреки че в българската историография е спорен въпросът за съотношението в начините на ислямизация – доброволна или насилствена, безспорно е, че и двата са налице. Съпротивата срещу насилствената ислямизация на българите се проявява в две основни насоки. Голяма част от тях само привидно и формално приемат исляма, продължавайки да се чувстват християни. В своята същност това е форма на скрита и пасивна съпротива срещу османците. Завоевателите реагират с жестоки санкции срещу всички изяви на това т.нар. скрито християнство. Българите се противопоставят и на една особена форма на насилствена ислямизация – кръвния данък. Те крият своите синове, обезобразяват ги, женят ги в детска възраст и др.\nДруги българи дръзко отказват да приемат исляма, за което са подлагани на мъчителни изтезания и смърт. Християнската църква ги обявява за светци-новомъченици. Най-известни сред тях са св. св. Георги и Никола Нови Софийски (загинали мъченически за християнската вяра в София съответно през 1515-та и 1555 г.). Други мъченици са Ангел Битолски, Мъченик Димо, Иван Българина и др. Техните страдания се превръщат в символ на българския дух и верско-народностна устойчивост.\nНеоценимо значение за запазването на българщината през ХV-ХVІІ в. има дейността на българските монаси и свещеници. Както подчертава проф. Вера Мутафчиева “ако българският дух и съзнание за общност имали някаква опора, тя била религията”. В този смисъл своеобразна съпротива върху османската власт се явява ролята българските църкви и особено на българските манастири. Най-значими духовни центрове на българите през Късното Средновековие са Рилският, Кратовският, Кремиковският, Драгалевският, Бачковският и други манастири.\nХайдутството е най-масовата и трайна форма на антиосманска съпротива през периода ХV-ХVІІ в. Едно от първите сведения за хайдути по българските земи се съдържа в приписка на Девинския летопис, където се съобщава за залавянето на хайдушкия войвода Радич в София през 1454 г. по нареждане на султан Мехмед ІІ.\nХайдутството възниква като форма на лично освобождаване от установения ред, който по множество причини е непоносим за българския поданик. С течение на времето “личният елемент” в хайдутството избледнява и то започва да придобива смисъл на масова съпротива на българите. То е насочено не само срещу феодалния гнет и срещу опитите за ислямизиране на българите, но разкрива и стремежите на народа за свобода и справедливост. Ако нямаме предвид тези негови характеристики не можем да обясним неговото съществуване като най-продължителна форма на въоръжена съпротива, която често придобива политическа, а в определени моменти и националноосвободителна насоченост.\nВсе пак характерът на хайдутството е обект на различни оценки, една от които е тази на проф. Вера Мутафчиева, според която хайдутите са преди всичко “разбойници – задължителен елемент на всяка феодална действителност”. Поради това тя счита, че е неправомерно хайдутството да бъде отнасяно към “освободителните ни борби”.\nПо принцип хайдутството има стихиен и локален характер. Единствено в условията на по-големи политически катаклизми, които периодически разтърстват Османската империя, или в хода на военните кампании на Австрия срещу нея, действията на хайдушките чети придобиват освободителна насоченост. Пример за това са събитията от 1595 г., когато около 2 хиляди обединени хайдути превземат София, както и въстанието на Карпош от 1689 г. Така хайдутството изиграва несъмнена роля в българската антиосманска съпротива. От една страна, хайдутите непрекъснато атакуват османската власт в българските земи като подкопават нейната устойчивост, а от друга – поддържат българския дух и съзнанието за борбеност срещу поробителя.\nОбикновено хайдушките чети наброяват 10-15 човека. Рядко те се състоят от повече от 100 души, а през ХVІІ в. има данни за възникването на някои обединения от по няколкостотин хайдути. Хайдушките дружини се ръководят от войвода, избран чрез вишегласие. Важна роля в хайдушката общност играе знамето, което се носи от втория човек в дружината – байрактаря. Четите се отличават със строга дисциплина. През разглеждания период те са въоръжени предимно с хладно оръжие, но след ХVІІ в. масово се запасяват с пушки. Те нападат основно османски чиновници, бейове, местни аги като по-големите от тях нанасят удари и по градове и търговски кервани.\nИменно поради насочеността на хайдушките действия предимно срещу богатите турци, които неизбежно се явяват насилници на българското населние, народът създава т.нар. хайдушки епос. Той вижда в хайдутите единствена своя закрила от своеволията на османците. В българския фолклор са възпяти делата на войводи като Чавдар, Страхил, Мануш и др.\nКонтрамерките на османската власт срещу хайдутите се изразяват в заповеди на султана за образуване на потери за тяхното преследване и унищожаването им, както и за обвързване на християните с взаимно поръчителство срещу хайдутите. Тези действия обаче не намаляват, а насърчават появата на нови хайдушки дружини.\nТретият период на антиосманската съпротива на българите e време на прелом на борбата на европейските държави с Империята. Техническият напредък и новата стратегия на образуване на двустранни и многостранни коалиции дават решително предимство на християнска Европа във войните срещу Османската империя. През този етап в Западна Европа се налага идеята за включване на християнските народи под турска власт в антиосманските действия. Благоприятните външни условия, съчетани с вътрешния упадък на османския феодализъм, дават възможност за активизиране на българската съпротива срещу османците. Тя се изразява в организирането на въстания, които по своите цели и характер носят белезите на национално-освободителната борба.\nПрез 1571 г. османската флота търпи голямо поражение в битката при Лепанто от съюзената испано-венецианска ескадра. Периодът 1571-1699 г. (Карловацки мирен договор) е известен в османистиката като “време на застои”. През тези години военното щастие започва все по-често да изоставя османците, като необратимо започва да расте и кризата в тяхната военна организация. Успехите на християнския свят срещу Османската империя активизират българската антиосманска съпротива и в периода 1572-1574 г. охридският архиепископ Йоаким посещава Неапол и Мадрид, където търси помощ за подготовка на антиосманско въстание.\nПрез 1593 г. започва поредната австро-османска война, в която Австрия привлича за съюзници Влашко, Трансилвания и Молдова. Влашкият войвода Михаил Храбри предприема серия от походи южно от р. Дунав като нахлува дълбоко в северозападните български земи и през 1595 г. достига София.\nТази сложна за Османската империя обстановка е използвана от родолюбиви българи, които решават да вдигнат въстание в Мизия. Замислената бунтовна акция се оглавява от търновския архиепископ Дионисий Рали, никополския първенец Теодор Балина, дубровнишките търговци Павел Джорджич и братята Соркочевич. Създадена е широка конспиративна мрежа, обхващаща Търново, Русе, Шумен, Ловеч, Никопол, Преслав и Пловдив. Въстанието избухва през 1598 г. в Търново при поредното нахлуване на влашките отряди, които разбиват силистренския паша. Един мним наследник на Шишмановци е провъзгласен за български цар под името Шишман ІІІ. Освободени са Видин, Свищов, Оряхово, Плевен, Враца и десетки български села в Мизия. Въпреки първоначалните си успехи въстаниците скоро са принудени да отстъпят пред напора на османските войски. Михаил Храбри се оттегля на север от р. Дунав, а заедно с него и хиляди българи, чиито родни места са опустошени (такава е и вероятнатната съдба на ръководителите на въстанието).\nСпоред проф. Цветана Георгиева въстанието от 1598 г. е най-добре организираното и най-масово въстание на българите до ХІХ в. Организаторите правят всичко възможно да му осигурят широк ареал и активно търсят помощта на османските противници. Убийството на охридския архиепископ Варлаам през 1598 г. и неговото канонизиране за светец дава основание да се предположи, че нишките на Първото Търновско въстание стигат и до Македония.\nТака с действията си българите се очертават като сериозен съюзник на западноевропейските държави при евентуални бъдещи акции срещу османците. Освен това въстанието има и изключителната заслуга за разбуждането на политическата съвест на българското общество, което в края на ХVІ-ти и ХVІІ в. ще даде хора, които посвещават живота си на идеята за освобождение на България и обикалят европейските държави в търсене на помощ. Такива са охридският архиепископ Анастасий, Петър Парчевич, Петър Богдан Бакшев и Франческо Соймирович.\nОт 40-те години на ХVІІ в. в българския съпротивителен процес особено активна роля започват да играят българските католици. През 1622 г. Папството създава нарочна Конгрегация за разпространение на католицизма като в българските земи център е град София. Активната дейност обаче се развива в северозападните български територии – селата Чипровци, Копиловци, Железна и Клисура. Католиците в българските земи са обединени в архиепископии като с архиепископски сан са удостоени българи като Петър Богдан Бакшев, Петър Парчевич, Филип Станиславов и др. Наред с мисионерската си дейност, те пропагандират идеята и за политическо освобождаване на българския народ. Най-голяма роля сред тях изиграва Петър Парчевич. От 1604 г. роболюбивият чипровчанин непрекъснато обикаля европейските столици и пропагандира идеята за българското освобождение. Убедили се в дипломатическите му качества, австрийските императори Леополд І и Фердинанд ІІІ му поверяват важни политически мисии. Посрещан навсякъде с уважение и съчувствие, Петър Парчевич обаче не постига целта си – създаване на антиосманска коалиция с оглед освобождаването на България. Европейските владетели следват своите интереси, съобразявайки се мощта на Османската империя.\nПрез 80-те години на ХVІІ в. отново се проявява една от основните тенденции в българската освободителна борба – връзката й с международната политическа обстановка. През 1683 г. Османската империя започва нова война с Австрия, която обаче започва с поражение за османците – пред стените на Виена те са разгромени от войските на полския крал Ян Собейски. Създадената антиосманска коалиция, включваща Австрия, Полша, Венеция, а от 1686 г. – и Русия (т.нар. Свещена лига) започва мощно настъпление срещу Османската империя. През 1684 г. Антидио Дино, изпратен във Влашко като имперски агент, уверява императора на Австрия, че балканското населението е готово за въстание. То допълнително е мобилизирано чрез позиви, приканващи го да въстане. В резултат на това през периода 1686-1689 г. в българските земи избухват три въстания.\nПодготовката и организацията на Второто Търновско въстание е свързана с дейността на московския патриарх Йоаким ІІІ. Неговата цел е да обедини православното население на Балканите под духовната власт на Московската църква. Проф. Вера Мутафчиева счита, че единственият извор за това въстание – руска семейна хроника, има легендарен характер и поради това се съмнява в нейната достоверност. Начело на заговорническата организация в Търновския край застава Ростислав Стратимирович, вероятно потомък на Иван Страцимир. В Москва той се среща с патриарх Йоаким ІІІ и заедно с племенника му Савелий Дубровски през пролетта на 1686 г. се завръща в българските земи. Начало на въстанието е дадено в Търново още преди Ростислав Стратимирович да се завърне от Русия. То обхваща Търновско, Габровско, Златишко и Софийско. Скоро обаче, след тежки сражения с османската армия, въстанието е потушено, а двамата водачи се укриват в Рилския манастир, след което избягват в Русия.\nНезависимо от неуспешния край на Второто Търновско въстание предпоставките за продължаване на антиосманската съпротива на българите се запазват, защото дестабилизацията на Османската империя се задълбочава. През 1687 г. султан Мехмед ІV (1648-1687) е детрониран от брат си Сюлейман ІІІ (1687-1691), а бившият румелийски бейлербей се вдига на бунт срещу новия султан и с 18-хилядна войска, включваща предимно българи, се настанява в Румелия. През 1688 г. сърбинът Георги Бранкович връчва на австрийският император мемоар на “босненци, сърби и българи”, а никополският архиепископ Антон Стефанов посещава Виена и вероятно обсъжда предстоящите съвместните действия на българите и австрийската армия.\nПрез същата година започват същинските военни действия. Австрийските войски навлизат дълбоко в балканските територии. След превземането на Оршова, в което участват български отряди под предводителството на Георги Пеячевич и Богдан Маринов, през септември пада и Белград, което е сигнал за въстание. Жителите на Чипровци, Железна, Копиловци и Клисура, организирани във военни отряди, начело с братята Иван и Михаил Станиславови и Лука Андрейн се вдигат на бунт. Скоро към тях се присъединяват и поелите управлението Георги Пеячевич и Богдан Маринов и успяват да превземат град Кутловица. За по-нататъшни военни действия въстаниците очакват настъплението на австрийците, но те се отправят на юг под предлог, че северозападните райони са разорени и не са сигурен тил. Срещу българските въстаници е изпратен корпусът на унгарския граф протестант и турски съюзник Имре Тьокьоли. През октомври той обсажда Чипровец и успява да сломи съпротивата му. Оцелелите въстаници бягат във Влашко, Банат и Трансилвания.\nРепресиите върху българите от северозападните райони не намаляват българската подкрепа на продължаващите военни действия на австрийците. Георги Пеячевич с отряд от 600 души участва в превземането на Ниш, Видин, Белоградчик и Берковица. Хайдушкият войвода Страхил идва с дружината си от Пазарджишко и участва в сраженията за Ниш и Кюстендил. Селското население от югозападните райони се обединява под въстаническите знамена на хайдушкия войвода Карпош. Той овладява Крива паланка и Куманово, прогонва османците и се подготвя за по-нататъшна съпротива. През октомври 1689 г. Карпош посреща австрийците в Прищина с войска от около 5 хиляди души. Император Леополд І му изпраща княжеска шапка и го удостоява с генералски чин. Въстаниците превземат Скопие, но след това австрийците напускат региона и Карпош е принуден сам да продължи борбата. Срещу него е изпратена 18-хилядна османска армия и татарски отряди. В тежка битка при Крива паланка Карпош е пленен и убит в Скопие. С нови репресии въстанието е потушено.\nВъстанието на Карпош от 1689 г. е последната значителна проява на антиосманска съпротива в периода ХV-ХVІІ в. Като цяло българският съпротивителен процес през първите три века на османско владичество има силни и слаби страни в зависимост от резултатите, средствата и идеологическата си рамка.\nИсторията на балканските народи показва, че гърци, сърби и българи се освобождават от османско владичество в резултат на неуспешни войни на Портата с чужда сила – Русия. Обществените и материалните възможности на българския народ да постигне самостоятелно освобождението си се оказват недостатъчни дори във връхната изява на българската национално-освободителна борба – Априлското въстание от 1876 г. Още по-малко такива възможности притежават българите през най-тежките векове на робството – ХV-ХVІІ в. Тогава самото политическо, икономическо и социално положение на османското общество не позволява формирането на българска буржоазия, която според проф. Николай Генчев се явява радикалният революционен елемент през епохата на Възраждането. Като цяло българската антиосманска съпротива през ХV-ХVІІ в. се отличава със стихийност, а петте български въстания избухват в пряка връзка с войните на Османската империя с европейските държави. Тук трябва да се посочи, че Австрия не се ангажира с освободителната кауза на българи и сърби – интересите на Хабсбургите не съвпадат с техните. Австрия изгодно поощрява католическата пропаганда на Балканите и насърчава българските бунтове в тила на османците, но никога не съобразява политиката си с благото на българите. Отношението на Австрия спрямо българските интереси се откроява толкова ярко, че след 1690 г. нито една война между Хабсбургите и Османската империя не предизвиква подобно раздвижване на българското население в австрийска подкрепа. Постепенно българите започват да свързват надеждите си за политическо освобождение с Русия.\nВъпреки обективната си слабост, въстанията и дипломатическите действия на българите през ХV-ХVІІ в. са убедително доказателство за неслонимата им воля да извоюват свободата си. В най-критическия период в тринадесетвековната история на България българите успешно изпълняват главната си историческа задача – съхраняване на българската народност. Със своите многобройни и разнообразни форми българската антиосманска съпротива през Късното Средновековие е водещ фактор за осигураване на историческата перспективност на българския народ. Сама по себе си динамиката на борбата срещу османското владичество е показател за стабилността на българите като развита народностна общност.


PHILIPS HX6012/07, комплект резервни глави Sonicare ProResults Standard 2бр\nSonicare * Материал на главата: PCTA, TPE, синтетични влакна (найлон) * Тип: Накрайници..\nPHILIPS HX6062/10, Sonicare комплект резевни глави за звукова четка за зъби W Optimal White 2 бр., Стандартен размер, Поставяне с щракване, Сдвояване в режим BrushSync\nProduct : Common * Партиден номер: HX6062/10 * Уебстраница: https://www.philips.bg/c-p/HX6062_10/sonicare-w-optimal-white-standard-sonic-toothbrush-heads Sonicare * Тип: Комплект резевни глав..\nPHILIPS BHD001/00, Сешоар Essential Care 1200W\nProduct : Common * Партиден номер: BHD001/00 * Уебстраница: http://download.p4c.philips.com/files/b/bhd001_00/bhd001_00_pss_bulbg.pdf Hairdryers * Сгъваема дръжка: No * Халка за лесно съхр..\nPHILIPS LED крушка 5.5W / Бяла светлина / MR16 / 24\n- Цокъл GU5.3, мощност 5.5W, Еквивалент 35W халоген - Цветна температура Бяла светлина - 3000K; - Светодиоди LUXEON, Живот 25 000ч; - Светлинен поток 240lm, ъгъл на осветеност 24°; - Работно напрежени..\nPHILIPS LED крушка тип свещ 3W / 220V Топло бяла / Е14 / B35\n- B35, Цокъл E14, мощност 3W; - Цветна температура Топло бяла - 2700K; - Светодиоди LUXEON, Живот 20 000ч; Димируема - Светлинен поток 136lm, ъгъл на насочване 180°; - Работно напрежение 220V AC. Гара..\nPHILIPS LED крушка 12W / Топло бяла / PAR30 / 25 Димираща\n- PAR30, Цокъл E27, мощност 12W, Еквивалент 75W - Цветна температура Бяла светлина - 3000K; - Светодиоди LUXEON, Живот 45 000ч; Димируема - Светлинен поток 450lm, ъгъл на насочване 25°; - Работно нап..\nPHILIPS LED крушка 18W / Топло бяла / PAR38 / 25 Димираща\n- PAR38, Цокъл E27, мощност 18W, Еквивалент 100W - Цветна температура Топло бяла - 2700K; - Светодиоди LUXEON, Живот 45 000ч; Димируема - Светлинен поток 850lm, ъгъл на насочване 25°; - Работно напре..\nPHILIPS LED крушка 7W / Бяла светлина / GU10 / 40 Димираща\n- Цокъл GU10, мощност 7W, Еквивалент 50W халоген - Цветна температура Бяла светлина - 3000K; - Светодиоди LUXEON, Живот 40 000ч;Димируема; - Светлинен поток 310lm, ъгъл на насочване 40°; - Работно нап..\nPHILIPS LED крушка 7W / Топло бяла / GU10 / 25 Димираща\n- Цокъл GU10, мощност 7W, Еквивалент 50W халоген - Цветна температура Топло бяла - 2700K; - Светодиоди LUXEON, Живот 40 000ч;Димируема; - Светлинен поток 270lm, ъгъл на насочване 25°; - Работно напреж..\nProduct : Common * Партиден номер: 65PUS7304/12 * Уебстраница: https://www.philips.co.uk/c-p/65PUS7304_12/7300-series-4k-uhd-led-android-tv-with-ambilight-3-sided Product: Dimensions * Максим..\nPHILIPS 19 LED, IPS, VGA, DVI, Speakers\n* Резолюция - 1280x1024 * Формат - 5:4 * Панел - IPS * Подсветка - LED * Покритие на екрана - Anti-Glare * Цветове на дисплея - 16.7 M * Колонки - 2 x 1.5W * VGA - 1 x VGA * DVI - 1 x DVI-D * VESA - 1..\nPHILIPS 21.5" Touch TN, WLED, 1920x1080@60Hz, 170/160, 2ms, 250 cd/m2, Flickerfree, Speakers, VGA, DVI, DP, HDMI, USB, PC audio-in, Headphone out, VESA, Height adj., Stylus touch pen, 3 years warranty\nProduct : Common * Партиден номер: 222B9T * Номер на модела: 222B9T * Уебстраница: https://www.philips.bg/c-p/222B9T_00/lcd-monitor-with-smoothtouch/specifications Monitor * Размер на екра..


Андрей Иларионов*, Ехото на Москва, 26 май 2014\nГлавният резултат на украинските президентски избори не е това, че за президент е избран Порошенко.\nИ не е това, че за първи път украински президент е избран на първи тур.\nИ даже не е това, че Юлия Тимошенко понесе сериозно поражение, което поставя под съмнение шансовете й за основна роля в политическия живот на Украйна.\nГлавният резултат от вчерашните президентски избори е формално-юридическата смърт на путинския мит за т.нар. “разкол” на Украйна на западноцентрална и югоизточна част, на “западници” и рускоезични, на Бандеровщина и Новорусия.\nТова е погребение на путинския план за разделяне на Украйна.\nТова е окончателният завършек на 20-годишния период на “украинизация”, важен етап по пътя на озападняването и европеизацията на Украйна.\nЗа първи път от две десетилетия избори в независима Украйна държавният глава е избран не с гласовете на жителите от Изтока на Украйна срещу гласовете на жителите от нейния Запад и не с гласовете на жителите на Запада срещу гласовете на жителите на Изтока.\nЗа първи път президентът на Украйна е избран с гласовете на цяла Украйна, с гласовете на жителите на всички големи украински региони.\nНещо повече, първите четири кандидати за президeнт на Украйна по количеството на получените от тях гласове на днешните избори (Порошенко, Тимошенко, Ляшко и Гриценко) независимо от детайлите на техните програми и персонални особености, политически представляват Запада и Центъра на Украйна, а не нейния Изток и Юг. По сумарния брой на получените от тях гласове (около 83% по данни на екзит-пол) това означава абсолютна победа на националния избор на украинските граждани на западния вариант на развитие на единна Украйна. Броят на гласовете, получени от най-популярния кандидат, който може да се разглежда като кандидат на Изтока – С. Тигипко (4,8%), а също от най-популярния путински кандидат – М. Добкин (2,1%), означава, че проектите на В. Путин за завладяването на Украйна, за налагането контрол върху Украйна, за разделянето на Украйна са претърпели съкрушително поражение.\nС други думи, междинните резултати на десетмесечната путинска война срещу Украйна - въпреки многобройните твърдения на путинските пропагандисти за нейните уж невероятни успехи и победи – показват тотален крах на плановете на Путин в Украйна.\nУкрайна не стана бандеровска.\nУкрайна, на практика цялата Украйна, стана антипутинска.\nИ ориентирана към интеграция в западния, т.е. в съвременния свят.\nПоздравяваме братския народ!\n* Съветник на президента Путин по икономическата политика 2000-2005 г., подал оставка поради несъгласие с изграждането на държавен корпоративизъм.


Работата по мюзикъла "Хубава жена" продължава• © Меломан.бг\nБродуейската версия на популярната лента с участието на Джулия Робъртс и Ричард Гиър, е в процес на разработка от миналата година, като Маршал помагаше за сценичната адаптация на сюжета, работейки отблизо с Адамс.\n„Гари беше страхотен, не може да повярвате колко беше готин“, сподели Адамс пред американските медии. „Не присъстваше на първото прослушване, което направихме, но беше част от проекта през цялото време. Истинско удоволствие беше да се работи с него.“\nСмъртта на Маршал допълнително разпали интереса към мюзикъла „Хубава жена“, който ще бъде режисиран от Джери Мичъл (“Kinky Boots”, “Hairspray”).\nАдамс започва да се интересува от проекта още преди осем-девет години, когато за първи път научава за него. Тогава идеята пропада, но миналата година Адамс научава, че процесът отново е задвижен и с помощта на приятел от Бродуей се свързва с продуцентите.\n„Всъщност се явихме на прослушване“, припомня си Адамс. „С Джим написахме три песни, които ни се струваха подходящи за сцената и след това се срещнахме с продуцента. Всичко след това стана много бързо. Той ни помоли да го оставим насаме, за да помисли и точно половин час по-късно ни звънна с предложение.”\nОткакто започват работа през януари, Адамс и Валънс вече имат написани 14 от общо 22-те песни, които ще са необходими за мюзикъла. Крайният срок, който са получили, е този декември. Нито една от песните, включени в саундтрака на филма, измежду които хитове на Roxette, Дейвид Бауи и Рой Орбисън, няма да бъдат използвани в сценичната версия.\nВ момента звездата е в разгара на световното си турне “Get Up”, което след напълно разпродадени зали в Западна Европа се премести за множество дати през лятото в САЩ и Канада. Адамс ще се завърне отново на Стария континент в началото на септември за следващия етап на обиколката.


Форумът на Българските Уфолози • Виж темата - Пилоти видели НЛО край Ирландия\nПилоти видели НЛО край Ирландия\nот west003 » Вто Ное 13, 2018 4:31 pm\nИрландското гражданско въздухоплаване проучва съобщения за видени ярки светлини и неидентифицирани летящи обекти (НЛО) край западното крайбрежие на Ирландия, предаде Би Би Си.\nПървият сигнал дошъл в 6,47 часа местно време в петък – 9 ноември, когато жена пилот на „Бритиш еъруейз“ се свързала с авиодиспечерите на летището на град Шанън. Тя поискала да знае дали има военни учения в района, защото нещо „се движи много бързо“.\nОтговорът бил, че няма учения.\nПилотката, изпълняваща полет от канадския град Монреал за лондонското летище „Хийтроу“, казала, че имало „много ярка светлина“ и обект, който се приближил от лявата страна на самолета, преди „бързо да се отправи на север“. Тя се чудела какво може да е летяло, но казала, че курсът изглежда не подсказвал сблъсък.\nДруг пилот на самолет на „Върджин“ също забелязал странни неща и предположил, че може да е метеорит или друг обект, навлязъл в земната атмосфера. Той казал, че имало „множество обекти, следващи същата траектория“ и че били много ярки.\nПилотът видял „два ярки обекта“ от дясната си страна, които скоростно набрали височина.\nЕдин пилот казал, че скоростта била „астрономическа, като 2 пъти Мах“ – два пъти скоростта на звука.\n„След съобщенията от малък брой самолети в петък, 9 ноември 2018 г., за необичайна въздушна активност Ирландското гражданско въздухоплаване подаде доклад“, се казва в съобщение на организацията. „Този доклад ще бъде разследван с нормалната конфиденциалност, съпътстваща разследващия процес“.\nГоворител на летището на Шанън заяви, че не е уместно да се коментира в момент на продължаващо разследване.


Ekip7 Разград - Проф. Лучиан Милков: Човек вижда по-лесно лошото у другия, отколкото доброто\nПроф. Лучиан Милков: Човек вижда по-лесно лошото у другия, отколкото доброто\n„Умеем ли да виждаме доброто около нас“, това дискутираха ученици и учители от ГПЧЕ „Екзарх Йосиф“ в Центъра за ученическо техническо и научно творчество на срещата с проф.д-р Лучиян Милков — преподавател в УНСС - София, катедра „Публична администрация“, и в ШУ „Константин Преславски“. Това бе поредната добротворческа инициатива на Сдружение „Самарянка“ и ЦУТНТ.\nЗавършил Философски факултет на Софийски университет "Св. Климент Охридски", специалности „Педагогика“ и „Психология“, проф. д-р Лучиан Милков е автор на монографии, студии, учебници, статии в областта на психология, педагогика, дидактика и публичната администрация.\nПроф. Милков, това първото Ви идване в Разград ли е?\nПреди доста години много активно работех с колегите от Разград чрез Дома на учителя – лектории, срещи с учители, с родители, родителско училище, проблеми, свързани с хуманизма, добротата, милосърдието. По-късно тези връзки прекъснаха. А сега съм тук по покана на Сдружение „Самарянка“, Центъра за ученическо техническо и научно творчество и Пейчо Георгиев – директор на ГПЧЕ „Екзарх Йосиф“. Искам да изкажа удовлетворението си, че има такива хора, които помагат на учениците да открият доброто в себе си, у съучениците си, родителите си, учителите си; да открият доброто в обществото и да го интерпретират в своето собствено поведение.\nМожем ли да дадем ясни и точни определения за „добро“ и „зло“?\nТрудно мога да дам определение за добро и зло. Според древна легенда група млади свободни атиняни след конни състезания в Пирея се прибират в Атина. Отиват в дома на единия от тях и започват спорове, дискусии за доброто и злото. С тях е Сократ, който през цялото време ги слушал и се подсмихвал. Накрая те попитали: „Учителю, кажи ни кое е добро и зло“. Той им казал: „Не мога да ви дам определение. Но ще ви попитам нещо и ще ми кажете добро ли е зло ли е. Градският съвет на атиняните изпраща воини до града на враговете. Ограбват храмовете, избиват възрастните. Продават жените и децата. „Добро ли е?“ - „Добро е!“, отговарят атиняните. След като се връщат победители в родния град, те виждат, че градът им е разрушен, храмовете – ограбени, възрастните – избити, жените и децата – ограбени. Това добро ли е?“ „А, не! Зло е!“ „Е нали да ограбиш, да убиеш, да разрушиш беше добро?“ „Да, но сега се отнася за нашия град, за нашите родители, за нашите деца!“ – отговорили младите хора. Ето как термините „добро“ и „зло“ зависят от гледната точка.\nРазкрийте различните аспекти на доброто!\nЕдиният аспект на доброто е моментът на избор на добра професия. Да откриеш доброто у човека, е да откриеш онези механизми, чрез които личността ще се насочи към професия, която ще му доставя удоволствие и удовлетвореност и тя ще дава най-доброто от себе си. Що се отнася до възнаграждението, професор Михаил Мирчев при едно социологическо проучване не е открил в България нито една професия, в която работещите да са доволни от възнаграждението.\nДруг аспект е отношението към родителите. Ние сме деца на своите родители, не само докато те са живи. Ние сме деца на своите родители, докато ние сме живи.\nДоброто е свързано с милосърдието, състраданието, със справедливостта, честта, достойнството, с умението да се работи в колектив. На един симпозиум колеги от Щатите изразиха изненадата си, че не използваме, за разлика от тях, термина „колектив“, защото по нашите разбирания идва от комунизма. И наистина, доброто се възпитава в колектива: толерантност към всеки в паралелката /а оттам и в обществото/, приемане на другия такъв, какъвто е, зачитане на правото на свобода и свободен избор, на личността да подбере своята неформална група, онези, с които детето ще бъде заедно. У нас добрите хора – съзнателните, съвестните, отговорните, са повече от другите. И може би има връзка между доброто и щастието. Само бих искал да споделя едно социологическо проучване, че най-щастливите хора са тук, в Разград. Но жалкото е, че в световен мащаб ние сме на опашката в този аспект, определени сме като едни от най-недоволните. Пред нас са Буркина Фасо и други подобни държави, които тънат в мизерия.\nВ своята лекция Вие използвате израза „култура на желанията“. Разяснете значението му и отношението му към доброто.\nУ нас културата на желанията е слабо позната като система дори и от специалистите. Теорията за култура на желанията е разработена от великия украински психолог и педагог Сухомлински. Трябва да имаме такава култура. Ние сме прекалено взискателни и имаме огромни искания. Нашето съзнание е дълбоко потребителско и то, за съжаление, е дълбоко проникнало у децата. Аз работя с различни служби – за жени и деца с насилие, за деца с различни негативни прояви. Попълвайки една анкета, на въпроса какъв иска да стане, момче на 14 години отговори: „килър“. Ние мислехме, че е сбъркало, че иска да стане банков дилър. Но установихме, че разбира значението на думата. Ето и доводите му: „От 200-300 показни убийства, няма нито един хванат и осъден килър, а се плаща 50, 100, 200 хиляди и нагоре. Що да не убия някого, да си взема парите и да си живея добре, като никой няма да ме хване и няма да ме осъди.“ Оборете го, ако можете! Ще дам и един друг пример с едно момиченце. На въпроса за любими героини, момата написала, че любима героиня й е Тереза Орловски. Орловски е била със строго възпитание в католическо училище. Но в един момент, както казва българинът, я стяга шапката и става проститутка. Всички филми за живота й показват колко къщи и пари има. Е, как няма да иска да стане момичето като нея. Така че трябва да се стремим да формираме у младия човек правилна култура на желанията. Ако културата на желанията на човек съответства на общата му култура и възпитаност, на неговите потребности и нужди, то човекът ще е доволен и няма да влиза в конфликт със себе си и обществото.\nЗащо според Вас не умеем да откриваме доброто у хората, а по-скоро откриваме лошите неща у човека до нас?\nЧовек вижда по-лесно лошото у другия, отколкото доброто. Човешката психика и съзнание са така устроени, че по-лесно виждат злото – престъплението, бягството от отговорност, доноса, завистта и всички други негативни качества. Доброто не ни удря така силно, като злото, което нарушава ценностната система, ориентацията, спокойствието. Докато доброто е свързано с повишаване на самочувствието, възприятията, едно по-радостно, но и по-спокойно поведение. И нещо друго – набляга се на злото, там където трябва и не трябва, показва се, дефинира се. Малко хора работят да покажат доброто, пътя на развитието му. Много лесно е да покажеш как човек може да стане подлец, завистлив, лицемер, или още по-лошо – престъпник, насилник. А много по-трудно е да го заведеш на онази права, чиста пътека, на която ще овладее доброто. А да видим доброто като способности и успехи у другия човек, ни пречи великото качество на българина, изтъкнато от Елин Пелин - завистта.\nРазкрийте ни тревожни елементи от нашето съвремие, свързани с нравствено-етичното възпитание.\nПървият елемент е свързан с националното самочувствие, с категорията патриотизъм, съхраняването и запазване на националните ценности. Категорично отхвърлям, че всеки, който се дефинира като патриот, е националист. За съжаление обаче политици и верните им слуги социолозите определят тези, които защитават националните идеали и ценности, като националисти. У нас има и националистически прояви, конфронтация на религии, което, смъкнато надолу в училищна възраст, посява семената на един национален нихилизъм. Освен това, единствено и само в България съществува изразът „Обичам родината си и мразя държавата“. Учени алармираха неколкократно за това явление, че го наблюдават и у ученици. Съществува и голямо чуждопоклонничество.\nДругият елемент е свързан с екологията и екологичното възпитание на личността. У нас имаме ярки примери на едно хищническо отношение към заобикалящия ни свят, към природата. Но екологията вече излезе като термин от обръча „отношение към природата“. Вече са налице първите фундаментални трудове по социална екология, която разглежда взаимоотношенията в обществото – между различни прослойки, групи и етноси, между хората и се насочва към съхраняване и възстановяване на нормалните взаимоотношение на обществото. Работя като преподавател по конфликтология и съм направил извода, че никога нашето общество не е било толкова конфликтогенно. Лошото е, че конфликтът се настани и в училището и нараства в агресия, достигнала дори до детската градина. А в училище агресията е особено силна - жестокости, насилия, дори и убийства. Друг проблем е нарастване на ролята на улицата. Излезеш ли на улицата, тя веднага ти шушне на ухото: „Искаш ли дрога? Искаш ли момиче, искаш ли момче?“ Улицата става основен възпитател. Това е благодарение занемаряването на детето от страна на семейството. И тук ролята на учителите е особено важна.


Засаждаме астри върху разсад: когато можете да започнете сеитба - Рози 2022\nЗасаждаме астри върху разсад: когато можете да започнете сеитба\nТакива прости изглеждащи, но пълни с чар многоцветни глави на астри - най-често пребиваващи в страната легла. Не е капризна, лесна за поддръжка, изобилно цъфтяща, едногодишни, с големи цветя и сладки малки многогодишни растения... Какво повече може да иска производителят? Въпреки това, не всеки и не навсякъде могат да се възхищават на цъфтежа им, и всичко това, защото астерът има много дълъг вегетационен период. Дори и най-ранният сорт изисква най-малко 3 месеца за буен храсти да расте от семената на трохите и да завърже пъпките. В северните райони астрите просто нямат достатъчно летна топлина за цъфтеж, така че културите се отглеждат там.\nДори в топлия юг цветето се отглежда чрез разсад, което позволява да се приближи времето на цъфтежа и дори да съвпадне с определена дата.\nКога можете да засадите астри за разсад? Преди да започнете да сеете семена, трябва да имате предвид следните нюанси:\nХарактеристики на датите на засаждане в определени региони\nРазсадът на астри е в стаята средно около 2 месеца. Това е колко време отнема семената да покълнат и разсадът да расте добре. След това, в края на пролетта, когато времето е топло и земята се затопли, храстите се преселват в цветна леха. По принцип тези цветя са доста устойчиви на студ и могат да растат във всеки климат, но основната цел на разсадния метод е малко по-различна - да доближи цъфтежа.\nВ зависимост от това къде ще се отглеждат цветята, времето на засаждане е леко забавено или наближава:\nв централните райони семената могат да се засяват още през март;\nв Урал е по-добре сеитбата да се отложи до края на месеца;\nна сибирските пространства и напълно отлага приземяването през април.\nЩо се отнася до топлите южни райони с дълго лято, там можете да засадите астри върху разсад както в началото, така и в края на пролетта, през май, точно в последния случай, ще цъфтят през есента.\nРазлични разлики в сеитбата\nВсеки сорт има свой собствен сезон на отглеждане. Ранните видове астри се нуждаят от до 3 месеца, за да образуват пъпки, следователно, за да се получи ранно (лятно) цъфтене, по-целесъобразно е да се сеят на разсад през март. Но разсад на късните сортове растения, които цъфтят в средата на есента, можете лесно да засадят през май.\nС други думи, колкото по-скоро трябва да цъфти, толкова по-рано може да бъде посято и обратно.\nКак да поливаме орхидеите Дървета\n5 доказани методи за отглеждане на алое у дома Зеленчуци\nНай-непретенциозни стайни растения с снимка Бонсай\nFitosporin M Бонсай\nКак да растат розмарин - тънкостите на градинарство\nГрижа за хортензия в дома, поливане и размножаване\nРежим светлина за стайни растения\nБлагоприятни дни за разтоварване на примурите през 2019 година\nОтглеждане на дърво от камък у дома\nКакви цветя да засадят на балкона?


Жулиано Белети за финала през 2006-а: Не можех да повярвам, че това се случва на мен - Европейски футбол - Sportal.bg\n08 ноември 2020 | 15:29 - Обновена\nЖулиано Белети: Веднага, след като отбелязах гола, коленичих на тревата и покрих лицето си с ръце. Не можех да повярвам, че това се случва с мен. Беше трудно да го осъзная, а през това време всички мои съотборници бяха на купчина върху мен. В предходното издание на Шампионската лига можехме да направим и повече. Когато се замисля за сезона в Шампионската лига 2005/06, целият отбор знаеше, че сме можели да постигнем повече. Убедени бяхме всички, без изключение. И ето, че възможността за големия успех отново бе пред нас и нямахме право да я пропуснем. Когато в нашия парижки хотел, на разбора преди мача, не видях моето име на таблото с титулярите, в продължение на 8-10 секунди се почувствах тъжен. Но после се концентрирах и започнах да слушам какво ни говори треньорът, който ни надъхваше в автобуса и в съблекалнята. Бях напълно потопен в духа на мача, така че ако треньорът има нужда от мен, да бъда на върха на възможностите си. Когато слязохме от автобуса на стадиона, отидохме да видим терена и да усетим атмосферата. Потърсих с поглед семейството си на трибуните. Срещнахме един отбор, който беше на върха на формата си. А моята надежда беше да помогна на Роналдиньо да стане номер 1 в света. Но срещу нас имаше футболисти като впечатляващия Жилберто Силва, Ашли Коул в най-добрите си времена, Сол Кембъл, който беше невероятен. Изпитвахме голям респект към този съперник и това много ни помогна. Справихме се много добре срещу този наистина много силен опонент.\nКогато си резерва, имаш огромното желание да помогнеш и същевременно се чувстваш потиснат, че не можеш да го сториш извън терена. Феновете на Барса ме нарекоха после “Лео от Париж”. Но за мен “Лео от Париж” беше Виктор Валдес. Без него на вратата щяха да ни вкарат минимум четири гола. Oтбелязаха ни от статично положение. Нещо, което бяхме тренирали многократно, знаейки, че Арсенал е много силен в този компонент. Но Сол Кембъл беше много висок, много мощен, отскочи високо, намери топката отлично и вкара с глава. Когато се прибрахме в съблекалнята, всички бяха много превъзбудени и говореха, спореха...Аз им казах: “Чакайте, спокойно, има още 45 минути.”\nПрез второто полувреме трябваше ние да поемем контрола върху играта и въпреки че тогава беше все още много млад, Иниеста стори необходимото, сякаш някаква магия сe получи на терена с неговото появяване. Хенрик Ларсон беше от онези футболисти, чиято игра не зависеше от нищо. Нямаше значение дали играем някой мач без особено значение или полуфинал, финал в Шампионската лига. Винаги се представяше на едно и също ниво, а това не е характерно за много футболисти. Така че Ларсон бе в основата на спечелването на трофея. За мен беше изненадващо, че Рийкард ме повика и ми каза да загрявам. Губехме с 0:1, а на терена вече бяха се появили Иниеста и Ларсон. Така, че не се виждаше очевидната нова смяна при този резултат. Чувствах се много спокоен, но нямам никаква идея какво ми каза Рийкард преди да вляза. Докато можеше да играе напред, Анри създаваше много проблеми и положения. Но Арсенал вече се прибра в своята половина и ние се възлолзвахме от това. Самуел Ето’o вкара изравнителния гол.\nВидяхме лицата на играчите на Арсенал. Разочарованието беше изписано на лицата им. Тогава ние натиснахме и се възползвахме от това. Започнахме още повече да пресираме. Една отбита от защитата на Арсенал топка се озова у мен. Тогава видях Ларсон в наказателното поле и му я подадох. А Ашли Коул отиде към него. Ларсон пусна диагонален пас назад към наказателното поле. Не вярвах, че може да му хрумне подобна идея. Но аз направих спринт към наказателното поле и именно там получих топката от Ларсон, който имаше блестящата идея да ме потърси. Беше трудно отиграване, защото към мен се запътиха доста хора от защитата на Арсенал, стигнах почти дo вратата под ъгъл и нямаше друга възможност пред мен, освен да пробвам изстрел. И това беше моят първи гол с екипа на Барса! След като вкарах, се строполих на земята, не знаех как да отпразнувам това попадение. Вече на земята, опитах се да стана, но не успях.\nБеше най-добрият момент в професионалната ми кариера и се чувствах много горд от себе си. Роналдиньо тогава ми твърдеше, че в съблекалнята ми е казал, че ще вкарам. Ван Бронкхорст ми благодареше. Рафа Маркес крещеше: “Голям, голям!”\nЧувствах огромна любов около себе си. И друг път съм изпитвал голяма радост на терена, но сега беше различно. Не трая само половин минута или две минути, а непрекъснато.Заслужавах да дойде такъв момент в кариерата ми. Радваха се всички - футболисти, ръководители. Беше невероятно!\nВ съблекалнята беше луда радост. Но аз съм малко затворен, интровертен тип. На мобилния си телефон имах около 300 съобщения. Тогава почувствах нужда да бъда сам. Отидох и попитах охраната дали мога да се върна на терена, а те не ми разрешиха. Но аз им казах - излизам. Когато останах сам на терена, започнах да си припомням всичко изживяно в тази вечер. Струваше си. Това беше историята на едно момче, което започна да играе като вратар и на когото никога не му е минавало през главата, че ще получи шанса да бъде част от професионалния футбол и то в Барса. И нещо повече - че ще играе на европейски финал и дори ще вкара победния гол в него. Това никога не ми беше минавало през главата. Но това само доказва, че всичко на този свят е възможно.\nДРУГИТЕ ЗА ФИНАЛА:\nТиери Анри: Ако този финал срещу Барса го бяхме изиграли 11 срещу 11, а не с човек по-малко...Защото в продължение на час играхме с човек по-малко и се представяхме много добре, дори така. През първото полувреме трябваше да се грижа за опазването на Едмилсон и Ван Бомел и успявах да ги следвам. Но когато през второто полувреме на терена се появи Иниеста и започна да се върти, да прави финтове, да се движи, да подава...След 60-ата минута вече издъхнах и не успявах да го следвам. Андрес буквално ме уби. Честно, аз не искам да си спомням много за този финал. Мисля, че до него достигнаха двата най-силни отбора и по-добрият спечели.\nЕдмилсон: На ментално ниво Арсенал имаха самочувствието, че са по-добрият отбор. Имаха наистина страхотен състав и футболисти, които искаха да влязат в историята на Арсенал. Вълшебната история на всеки един голям отбор започва от неговия голям вратар. Треньорът ни направи необходимите смени през второто полувреме. Защото на моменти се откривахме твърде много и рискувахме да получим и втори гол. Извади мен и пусна Иниеста. Голът на Ето‘о беше много важен. Аз бях сънувал, че бележа решителния гол на финала. Но когато видях Белети да поставя ръцете си на лицето, след като отбеляза, казах си: „Ох, това не беше той, беше Господ!“\nХенрик Ларсон: Знаех, че е малко вероятно да бъда сред титулярите в този финал. Но не исках да пропусна един от най-важните мачове в кариерата ми. Исках да бъда максимално подготвен за игра, ако се наложи да вляза. Те имаха солиден отбор. Бяха наистина много добър тим, а Анри беше на върха на своите възможности. Когато те останаха с човек по-малко на терена, ние знаехме, че ще ни бъде по-лесно да спечелим. Но ето, че те първи вкараха гол. Ашли Коул се опита да ме парира, а после Фламини да пресече паса. Знаех, че повече няма да ми удаде възможност да играя във финален мач от Шампионската лига. Исках да направя нещо, с което да променя хода на двубоя и да сторя нещо запомнящо се в него. Когато получих топката от Иниеста, видях Самуел Ето‘о от лявата ми страна и реших да продължа топката към него. Той разбра моето намерение и реагира перфектно. Белети? Ако пазиш дълго някой гол, най-добре е да го запазиш за големия финал. Беше страхотно усещане след победата и това чувство ще го запазя за цял живот.\nРоналдиньо: Знаехме, че ще срещнем големи трудности на финала, но увереността в собствените сили не ни беше напускала. Саумел Ето‘о винаги е бил много силна личност. Не си спомням какво точно ни каза на почивката в съблекалнята, но той винаги се стараеше да помогне в емоционално отношение. Малко по малко намерихме себе си. Самочувствието и увереността ни се подобряваха, така че нормално последваха головете. А вторият беше дело на Белети, нещо, което почти никога не му се е случвало.\nАндрес Иниеста: Беше много важно Барса да постигне този голям успех, за да мине едно стъпало нагоре в емоционално и отборно отношение. Когато не си сред титулярите, винаги е трудно да се приеме от всеки футболист, но след това трябва да се настроиш така, че ако се наложи да влезеш като резерва, да бъдеш на висотата на своите възможности. Не успявахме да играем на необходимата скорост и с необходимото постоянство в началото на мача. А когато си на резервната скамейка, се чувстваш безпомощен, а освен това чувстваш, че нещата могат да се развият по различен начин, ако си на терена. Освен това, Арсенал играеше много добре и ни поведе с 1:0, независимо от факта, че техният вратар беше изгонен. Беше ни трудно да налучкаме верния ритъм, дори с човек повече. Беше много важно на полувремето да помислим за точните и решаващи смени, които да дадат друга насока в играта, различна от тази, която наблюдавахме през първото полувреме.\nВсички бяхме с голямо желание да играем в този мач. Затова, когато на почивката треньорът ми каза да се готвя да вляза в игра, аз бях много доволен и исках да дам най-доброто от себе си. Владеех топката и ми беше удобно да потърся Ларсон, който стоеше на своята позиция в центъра. След като вкарахме втория гол, ни обхвана брутална радост. Всеки крещеше нещо, никой не знаеше какво, но радостта ни беше безмерна. Беше страхотно изживяване да усетим, че сме постигнала желаната цел.\nСамуел Ето‘о: Нощта преди финала в Шампионската лига в Париж срещу Арсенал беше дълга. Струваше ни се сякаш мачът никога няма да дойде. Най-накрая отидохме на стадиона и излязохме да пробваме терена. Тогава започнахме да си припяваме химна на Барса. Беше невероятно, просто невероятно! После пак влязохме в съблекалнята. И тогава започнах да мисля за всички тези хора, които са дошли да гледат мача и да ни подкрепят. Мачът започна лошо за нас. Арсенал стоеше добре, правеше хубави контраатаки. Анри и Люнгберг ни затрудняваха. И тогава Роналдиньо даде страхотен извеждащ пас към мен, излъгах вратаря, но той ме повали, после топката отиде у Жули, който я прати в мрежата. Но съдията реши да покаже червен картон на вратаря Леман и не зачете гола. Предпочитах, разбира се, да бяхме вкарали гол. Но Арсенал продължи да бъде опасен. Да се благодарим на Виктор Валдес, който отрази всички опасности. Отрази поне четири чисти гола, но все пак Сол Кембъл ни вкара с глава. После дойде една възможност за нас, откри се пред мен, но уцелих гредата. На полувремето разговаряхме в продължение на 7-8 минути в съблекалнята. Казахме си, че сме по-добрият отбор и ще го покажем на терена. В 72-ата минута бях на фланга, а топката попадна у Иниеста. Точно в тоя момент Ебуе започна да ме моли за фланелката ми след края на мача. Отвърнах му - да, разбира се. Но в главата ми мина мисълта, че точно в този момент се открива възможност пред мен да реализирам. И точно тогава Иниеста намери Марсон, а аз му подвикнах да я подаде на мен. Излязох под ъгъл срещу вратаря и го усетих, че иска да ме накара да шутирам високо. Но аз му я мушнах ниско долу в близкия ъгъл. Топката дойде отлично на моя крак и знаех, че ще я вкарам. Миг след това започнах да тичам лудо по терена...Видя ми се тесен, дори. А това беше само изравнителното попадение. Но в този момент знаех, че Арсенал вече е мъртъв и няма да може да се вдигне. И обратно - ние бяхме на крилете на ентусиазма. Това нямаше как да не доведе до победата ни. И не бях сбъркал. Белети вкара малко по-късно втория гол и всички се хвърлихме един върху друг. Ох, каква радост беше!\nКуман: Ако Меси няма болки, винаги ще бъде титуляр\n08 ноември 2020 | 19:46\nНевероятен финал беше. През 2006 : Арсенал можеха и да спечелят мача със 10 души на терена но Барса си беше Барса Рейтинг: 14 2\nБарселона 37 т.\nСевиля 36 т.\nГранада 28 т.\nКадис 24 т.\nХетафе 23 т.\nАтлетик Билбао 21 т.\nВаленсия 20 т.\nОсасуна 19 т.\nЕлче 17 т.\nУеска 13 т.


Питай копирайтър #17 – Свободна практика\nPosted on January 10, 2021 by Ivanka Mogilska\n2 comments to “Питай копирайтър #17”\nЗдравейте, не съм начинаещ копирайтър. Имам редица доволни клиенти и такива, с които работя дългосрочно. Винаги ми е било трудно да направя предствянето си, когато кандидатствам за някой нов проект. При повече от проектите, не знам къде се публикуват материалите ми и няма как да насоча внимянието на новия потенциален клиент към мои текстове. Как е най-добре да подходя при кандидатстване за нов проект, за да имам по-голям шанс да спечеля доверие?\nЗдравейте, не знам в какви сфери пишете, но ми звучи странно, че нямате представа къде се публикуват изготвените от вас материали. Бих ви посъветвала просто да попитате, едва ли някой би отказал да ви отговори. От друга страна, щом сте фрийлансър с опит, това вероятно вече сте го направила и по някаква причина нямате достъп до тази информация.\nЕто какво може да направите – подберете най-добрите материали и сглобете едно pdf портфолио или онлайн портфолио с ограничен достъп. Качете в него текстовете, би трябвало да ги имате в Word файлове. Към всеки проект добавете описание на заданието и уточнения с каква цел е поръчан текстът, какво иска да постигне с него клиентът. Оставете и името на съответния клиент.\nТака хем няма да дублирате онлайн текстове, които са вече качени на сайтовете на клиентите ви, и към които не можете да дадете линк, хем ще можете да ги показвате на потенциални клиенти.\nФактът, че в описанието на всеки проект е включено името на клиента, за когото е правен също помага да спечелите доверие – всеки може да се обади или да пише и да провери дали сте работила за тази фирма, или не.\nЗа да сте съвсем спокойна, може да уведомите клиентите, чиито материали ще ползвате, как смятате да го направите.\nКогато кандидатствате за нова поръчка, пращате pdf или линк с парола за достъп до вашето онлайн портфолио. Може да обясните защо портфолиото ви е в подобен вид, а не е публично – клиентите ви се чувстват по-спокойни, цените комфорта им, т.н., може и да не обяснявате, не знам към какви клиентите сте се насочила и не мога да ви дам категоричен съвет в това отношение.


Симеонов: Ако аз бях шеф на КОНПИ, щях да се оттегля, да не преча на разследването | Политика | Новини от България и Света | OFFNews.bg\nСимеонов: Ако аз бях шеф на КОНПИ, щях да се оттегля, да не преча на разследването\nOFFNews Последна промяна на 03 април 2019 в 14:05 2558 5\n"Аз ако бях, щях да се оттегля за да не преча на следствието. Ама не съм Георгиев и не мога да говоря от негово име". Така коментира лидерът на НФСБ и депутат от управляващата коалиция Валери Симеонов казуса с имотната декларация на председателя на антикорупционната комисия Пламен Георгиев.\nСимеонов все пак отказа да коментира повече и призова да се изчака завършека на разследването.\n"Стига с тоя КОНПИ. Колко време ще говорим за председателя на КОНПИ. Нека да се установи там какви нарушения има, има ли нарушения. Има някакъв спор била ли тази тераса негова, не била ли", допълни той.\nСимеонов още коментира решението на президента да свика Консултативен съвет за националната сигурност (КСНС) за борба с корупцията по високите етажи на властта.\n"Президентът прекалено дълбоко нагази в политическата кал", заяви Симеонов. "Можеше да запази рейтинга си, но явно има някакви други цели. Негово право, негова работа. Не бих желал да го коментирам", допълни още той, като определи целите на Радев като политически.\nЛидерът на НФСБ още съобщи, че от партията са внесли законопроект за промени в Наказателния кодекс. Те предвиждат драстичното увеличаване на санкциите за причинителите на тежки пътно-транспортни произшествия (ПТП).\n"Смятаме, че причинилият смърт трябва да носи своите последствия в много по-голяма степен", заяви Симеонов, като допълни, че според него деянията им често биват омаловажени от съдебните институции.\nТой още изрази задоволство от факта, че бяха придвижени напред законопроектите за промени в Закона за социалното подпомагане на Патриотите и ГЕРБ, които предвиждат затягането на контрола за получаване на социални помощи. Според него призивът на ДПС да се набляга на подкрепящи вместо санкциониращи мерки не отговаря на реалността.\n"Връщането на 43 хил. деца в образователната система за миналата година е в резултат не на насърчителни, а на санкциониращи мерки. Така че като цяло философията на двата законопроекта – Обединени патриоти и ГЕРБ е в тази посока", допълни той.\nВалери Симеонов Народно събрание НФСБ\n03.04 2019 в 18:38\nГолям разкош е това да си ОП,отблизо гледаш сеира за собствен апартамент,собствен асансьор,тераса достатъчно е да нямаш собствено мнение с което затвърдяваш вярност.\n03.04 2019 в 14:50\nТой Далавери и други работи е казвал, пък после се оказва, че се е пошегувал като в Бухенвалд.\n03.04 2019 в 14:37\n"Аз ако бях, щях да се оттегля за да не преча на следствието. Ама не съм Георгиев и не мога да говоря от негово име".\nТова, че си Валери Симеонов, е напълно достатъчно да се оттеглиш от хоризонта.\n03.04 2019 в 14:15\nТи ли бе, Далавери?! Ти не се оттегли от протестите на бедните и нещастни майки!!! Кой ще лъжеш и манипулираш предизборно?! Истинското КОНПИ теб трябва да те почне!!!


Ран Босилек: Постноядка | highviewart.com\nРан Босилек: Постноядка\nИзточник на изображение: Илюстрации: Стоян Анастасов, "Патиланско царство", Български художник, 1985 г.\nИ пак се прозина баба Цоцолана. Дрямка я обори. И тя неусетно очи си затвори. Ние засновахме надолу-нагоре. Две кошници пълни коприва набрахме. И край баба близо пак се заиграхме.\nВ туй време козелът пристигна от къщи. Врещи от далече и се люто мръщи. Сърди се, задето сме дошли без него.\nТой стигна до баба. Кошниците зърна. Доде го погледнем, и двете обърна. Лицето на баба обсипа с коприва.\nДигна ръце мигом баба Цоцолана, лицето си хвана. Скочи, ахна, викна, да тропа захвана. После се затича. Тясна й се стори ширната поляна!\nКозелът избяга. Ний зад храст се скрихме. После се съвзехме. Намокрихме кърпи. Втурнахме се всички:\n— Бабо, на̀ студенко!\n— Ето мокра кърпа. Турни на лицето!\n— На ти още, бабо! Турни на ръцете!\n— Олеле, лицето! Я го погледнете! Колко е червено! Колко е подуто!\nЕх, че като викна баба Цоцолана:\n— Червено! Подуто! Чакай да ви кажа, дяволи проклети!\nИ тя цапна, пухна, повтори, потрети — станахме червени и ний като нея. И никой да гъкне вече не посмея.\nКато ни натупа, болката й сякаш по-търпима стана. И викна тогава баба Цоцолана:\n— Кошниците двете до стрък изпразнете! Всичката коприва тука оставете!\nКошниците празни ние в ръце взехме. И назад към къщи безславно поехме. Баба Цоцолана с чадъра прикри се. Но, не щеш ли, тъкмо пред нашата порта стрина Постноядка пред нея яви се.\n— Мари Цоцолано, на какво приличаш! Кажи, какво стана?\nЕх, че като пламна баба Цоцолана:\n— На какво приличам! Пък смейш да приказваш! Махай се оттука! Ако ще дебела като слон да стана, постна храна вече няма да похвана!…\nЧе така, Смехурко. Баба Цоцолана за ден и до пладне постноядка стана. И по този случай позачерви малко черните ни кожи. Но без туй не може. Де щяхме да помним, че лекари бяхме… Така или инак, но пак се насмяхме.\nПоздрав най-сърдечен от мен и от мойте славни патиланци!\nРан Босилек, из "Патиланско царство"


Категории Рецепти за микровълнова фурна Зелеви сарми\n8-12 зелеви листа, 100 мл солена вода.\n150 г шунка, 1 глава кромид лук, 150 г пресни гъби, малко лимонов сок, 2-3 супени лъжици течна сметана, 2-3 супени лъжици нарязан магданоз, 2 яйца, сол, смлян черен пипер, 1 щипка смляно индийско орехче, 1 щипка лютив червен пипер (по желание).\n2 супени лъжици масло (маргарин), 1 глава кромид лук, 1 чаена чаша бяло вино,\n1 супена лъжица брашно, 100 мл заквасена сметана, 2 супени лъжици нарязан керевиз.\nПоставете измитите зелеви листа в съд, подходящ за микровълнова фурна, и ги полейте със солената вода. Бланширайте ги 3 - 5 минути при 600 вата.\nЗа плънката нарежете шунката, лука и гъбите на съвсем малки парченца. Към тях прибавете течната сметана, магданоза и яйцата. Подправете със сол, пипер, индийско орехче и лютив червен пипер. Размесете добре. Направете сармите стегнати. Отделно поставете маслото или маргарина и ситно нарязания лук в съд, подходящ за микровълнова фурна, и ги загрейте за 2 - 3 минути при 600 вата. След това прибавете към лука предварително смесените бяло вино и брашно. Сложете сармите в съда и гответе ястието 6-8 минути при 600 вата и още 8-10 минути при 450 вата. След като се сготвят сармите, разредете соса със заквасената сметана, загрейте за кратко в микровълновата фурна и поднесете ястието, поръсено с нарязан керевиз.


Общинска администрация Каспичан | Община, Каспичан | BUSINESS.bg\nКаспичан, ул. "Мадарски конник" № 91\nКаспичан е град в Североизточна България. Той се намира в Област Шумен и е в близост до градовете Нови пазар и Плиска. Градът е административен център на община Каспичан.\nГрад Каспичан се намира на 66 км от Варна и на 120 км средно от двете големи дунавски пристанища Русе и Силистра. Железопътната гара на града е важен комуникативен и транспортен възел в Североизточна България. В землището на град Каспичан се намира и едноименното село Каспичан, което няма собствено землище.\nТрасето на автомагистрала „Хемус“ приминава през града. На територията на общината се намират НИАР "Плиска" и НИАР "Мадара". Приоритетни отрасли в общинската икономика са туризмът, селското стопанство, леката и хранително-вкусовата промишленост. Общината разполага с дадености за развитие на екологично и природосъобразно животновъдство и земеделие. Възраждат се лозарството и овощарството.\nБогатото културно-историческо наследство и уникалните природни дадености са предпоставки за превръщането на Каспичан в водеща туристическа дестинация. На нейната територия е ситуиран НИАР „Плиска” в който се намира първата българска столица. Крепостта е разделена на външен и вътрешен град. Във Вътрешния град се намират редица постройки измежду които е цитаделата, защитена с тухлена стена в която се е издигал малкият дворец. На 1.5 км от Източната порта се намира Голямата базилика - най-големият християнски храм, датиран от края IX в. В Плиска Княз Борис I е посрещнал учениците на Кирил и Методи, които поставят началото на Плисковско - Преславската книжовна школа.\nТериторията на общината обхваща живописното Мадарско плато и НИАР „Мадара” , където се намира уникалният скален релеф на „Мадарският конник” обявен от ЮНЕСКО за паметник от световно значение и стойност.\nГрад Каспичан е създаден през 1866 година като ЖП станция Шумлъ на първата ЖП линия Русе - Варна. През годините се развива като тържище и ЖП възел. През 1964 година е обявен за град , а през 1979 година за център на община.\nЖителите на община Каспичан са наследници на древни културни традиции. На територията на Общината се намира Националния историко-археологически резерват „Плиска” и част от Националния историко-археологически резерват „Мадарски конник”.\nВ НИАР „Плиска” се съхраняват останките от първата българска столица. В музея към резервата са изложени ценни културно-исторически реликви. Археологическите разкопки продължават и всяка година се правят нови открития, които обогатяват представата ни за величието на първите български владетели.\nЗаслугата за откриването на старата българска столица край малкото село Абоба е на професор Карел Шкорпил. Благодарните потомци са издигнали негов бюст-паметник на площада пред кметството на гр.Плиска. На същия площад се издига величественият паметник на Борис-Михаил – покръстителят на българите.\nНИАР „Мадарски конник” е под закрилата на ЮНЕСКО. Тук са открити и продължават да се откриват културно-исторически паметници от пет различни епохи. Релефът на конника е издълбан в скалата на 23 м. над земята. Днес той се приема като национален символ на България.\nМоже да се каже, че на малката територия на община Каспичан се е състояла историческата среща между Духа на Изтока и Реализма на Запада. Среща, която предопределя историческата съдба на България и характера на народната култура. Фолклорните традиции на местното население и днес се съхраняват чрез художествено-творческата дейност на читалищата в Общината.\nОбщинска администрация Каспичан - отрасли:\nОбщинска администрация Каспичан, Каспичан, ул. "Мадарски конник" № 91, 05327/47-12\nИзпрати запитване до Общинска администрация Каспичан\nСкъпи клиенти и гости на BUSINESS.bg, моля изпращайте запитвания под формата на електронни писма до фирма Общинска администрация Каспичан само и във връзка с услугите или продуктите, предлагани от Общинска администрация Каспичан.\nИзпратени от Вас рекламни или други съобщения относно предлагани от Вас или трето лице стоки или услуги до Общинска администрация Каспичан ще се считат за непоискани търговски съобщения. Изпращането на такива съобщения е забранено от закона и представлява нарушение на българското законодателство както и на Условията за ползване на BUSINESS.bg.\nСъобщи за неточност в информацията за: Общинска администрация Каспичан


Въвеждат се нови механизми срещу посегателствата над лекари | CredoWeb\nЛечебно заведение 16.9.2017\nВъвеждат се нови механизми срещу посегателствата над лекари\nНа 14 септември се проведе среща на прокурорите от Районна прокуратура - Пловдив с лекари от УМБАЛ Свети Георги - Пловдив.\nВ срещата участваха изпълнителният директор на болницата проф. д-р Карен Джамбазов, директорът по диагностична и лечебна дейност на БАЗА II доц. д-р Марин Атанасов, Гергана Мутафова, районен прокурор на гр. Пловдив, Чавдар Грошев, зам.-районен прокурор и прокурорът Пламен Георгиев, които наблюдават делата за посегателства срещу медици и др.\nНа събитието се уточниха механизма за незабавни действия при посегателства над медицински лица.\n40 прокурори от зоната на Апелативна прокуратура -Пловдив ще наблюдават делата за престъпления спрямо медици - лекари, медицински сестри и друг персонал, пострадали при изпълнение на задълженията им по служба.\nНа медиците ще им бъдат предоставени телефони за постоянна връзка с прокурор и служител на полицията, като разследването по делата ще бъде приоритетно. От екипите в болниците ще се изисква ускорено осигуряване на документи, явяване на пострадалите, обмен на информация и др.\nЗдравна политика УМБАЛ Св. Георги проф. Карен Джамбазов насилие над лекари\nМерки за превенция на посегателствата над медици


30 май 2011 | 09:40 1433\nМай е към своя край и едва ли ще го запомним с нещо съществено. Поне по линия на борсовата търговия. Дали няма да видим промяна тази седмица? Какво бихме могли да очакваме и през юни? Подобни въпроси коментират трима експерти от пазара.\nОлга Йорданова, фонд мениджър, Ултима Капитал Мениджмънт\nБФБ-София продължава своята консолидация в тесен диапазон за индексите, а повечето участници неглижират допълнително тренда със своята слаба активност и нежелание за покупки.\nПредвид тази липса на интерес, едва ли можем да очакваме повишено търсене през седмицата. Напротив, изказването на премиера, че не изключва предсрочни парламентарни избори през есента (избори 3 в 1), допълнително ще обостри предпазливостта на инвеститорите. С наближаването на вота, подобни ярки политически зари ще са определящи за настроенията на пазара.\nЗа момента не очаквам разпродажби заради тях, но при ниската ликвидност на БФБ-София, оттеглянето от покупките и заемането на изчаквателни позиции, е фактор, който може да задълбочи разочарованията. Тези относителни ситуации обаче са подходящи за преструктуриране на портфейли в очакване на възходящ тренд.\nРазбира се, за да станем свидетели на желаната посока, пазарът трябва да намери нови фактори, които да катализират динамика и да го изведат от състоянието на летаргия.\nСедмицата пред нас е бедна на оповестени събития, които биха могли да изиграят ролята на такъв катализатор. Най-често обаче, активизирането и резките движения идват от неоповестени новини. До тях най-вероятно ще продължим с почти водоравната търговия.\nПрез тази седмица едва ли ще станем свидетели на някакво раздвижване на БФБ-София. Видя се, че досега публикуваните консолидирани отчети не оказаха съществено влияние върху цените на акциите.\nТази тенденция едва ли ще се промени и през оставащите два дни, когато е последният срок за тяхното публикуване. По-скоро раздвижване може да предизвика оповестяването на дневния ред на ОСА на някои дружества и по-точно точките за предстоящо гласуване на дивидент.\nТакива случаи имаше няколко през изминалата седмица. Влияние върху цените на българските акции могат да окажат и настроенията на международните пазари, и най-вече развитието на дълговата криза в Гърция, и данните за трудовия пазар в САЩ в края на седмицата.\nКато цяло обаче очаквам да продължи липсата на ясна посока на индексите на БФБ-София на фона на ниски обороти. Обратното би било по-скоро изключение.\nСитуацията на БФБ-София е без изгледи за промяна и през идната седмица. Избирателното поведение на инвеститорите продължава и вероятно ще се запази и през целия месец юни.\nНа фокус в момента са отделни акции, като това дали интересът ще е върху едни или други акции не е от съществено значение за пазара, тъй като цялостното поведение остава вяло. Предстоят общи събрания през юни, като по-интересните сред тях ще бъдат при компании, които ще разпределят дивиденти.\nТази година има не малко дружества, които ще раздадат добри дивиденти, а това ще „развърже ръцете" на много инвеститори. Разбира се, това предстои едва в края на лятото, а до тогава остава реалната опасност ситуацията на пазара да не се промени съществено спрямо текущата.\nСлабото представяне на борсата ни продължи и тази седмица\nРазнопосочно седмично представяне за индексите на БФБ\n09:05 | 30 May 2011\nА да иначе коментарите,че банките на бфб са евтини къде са. Много сте зле брокерчетата,ама какво ли знаете вие и разбирате от бфб,след като получавате заповеди преди сделките.Когато почнете да правите сделки за своя сметка тогава ще давате мнение. И тогава ще ви търсят за мнение,а сега това горе ккаво е ....пълна глупост..


Министерство на правосъдието агенция по вписванията технически спецификации\nИзтегляне 41.3 Kb.\n„Закупуване на 1-годишна техническа поддръжка на лицензите за антивирусен софтуер NOD32”\nПредметът на обществената поръчка е „Закупуване на 1-годишна техническа поддръжка на лицензите за антивирусен софтуер NOD32”.\nНеобходимост от обществената поръчката\nАгенция по вписванията използва сложна информационна инфраструктура, за да изпълнява законовите си задължения като администратор на четири национални регистъра: Търговски регистър, Имотен регистър, Регистър Булстат и Регистър на имуществените отношения на съпрузите. Антивирусният софтуер е необходим за предпазването на работните станции и сървърите в Агенция по вписванията от нежелани приложения, като „троянски коне“, вируси и други. Без антивирусен софтуер не може да се гарантира нормалната работа на нито един регистър, а при евентуален пробив е възможно да се стигне до частичен или пълен отказ на системите, както и до „източване” на данни. Към настоящия момент в Агенция по вписванията е внедрена система антивирусен софтуер Eset NOD32 Antivirus Version 4.2.76.00. Системата е лицензирана като Eset NOD32 Antivirus Business Edition за защита на 900 броя работни станции и Eset MAIL Security for Microsoft Exchange Server за защита на 900 броя пощенски кутии.\nДействащият договор за предоставяне на 1-годишна техническа поддръжка на лицензите за антивирусен софтуер Eset NOD32/MAIL изтича на 10.07.2015 г. (вкл.) и след тази дата е необходимо да бъде сключен нов договор за 1 година напред.\nАгенция по вписванията обявява настоящата обществена поръчка за закупуване на 1-годишна техническа поддръжка чрез подновяване на лицензите за антивирусен софтуер Eset NOD32/MAIL.\nЦел на обществената поръчката\nТази общественна поръчка има за цел осигуряването на техническа поддръжка на антивирусния софтуер Eset NOD32/MAIL, посредством закупуване на 1-годишна техническа поддръжка чрез подновяване на лицензите за право на ползване на софтуера.\nМястото за изпълнение на поръчката е град София, ул. Елисавета Багряна № 20.\nМаксимална прогнозна стойност на обществената поръчката\nОриентировъчната максимална прогнозна стойност на тази общественна поръчка е определена на база стойността на действащия договор 93-00-98/11.07.2014г. и възлиза на 28 700,00 лв. без включено ДДС.\nОбхват на обществената поръчка\nУчастникът трябва да предложи споразумение за предоставяне на услуга за 1-годишна техническа поддръжка чрез подновяване на лицензите за право на ползване, притежавани от Агенция по вписванията, за антивирусния софтуер Eset NOD32/MAIL.\nМинимално количество лицензи, които са необходими е:\nEset NOD32 Antivirus Business Edition за защита на работни станции – не по-малко от 900 (деветстотин) броя;\nEset MAIL Security for Microsoft Exchange Server за защита на пощенски кутии – не по-малко от 900 (деветстотин) броя.\nПредлаганото споразумение за предоставяне на услугата за 1-годишна техническа поддръжка на лицензите за антивирусния софтуер Eset NOD32/MAIL, трябва да предвижда редица съществени ползи, които да защитят инвестициите на Агенция по вписванията в продукта Eset NOD32/MAIL.\nЗа срока на споразумението, тези ползи като минимум трябва да включват:\nПредоставяне на всички безплатни актуализации (Updates, Upgrades, Renewals, Plug-Ins & Plug-in Modules, etc.) до най-новите характеристики и функционалност на продукта Eset NOD32/MAIL;\nПредоставяне на всички безплатни поправки (Fixes & Patches, etc.) налични за продукта Eset NOD32/MAIL;\nБезплатно, регулярно предоставяне на автоматичните обновявания на ядрото и антивирусните дефиниции на продукта;\nБезплатен достъп по телефон, електронна поща или факс до техническа помощ от високо квалифицирани специалисти на Eset по поддръжката на продукта;\nБезплатно, бързо разрешаване на проблеми от високо квалифициран технически екип на Eset по поддръжката на продукта;\nБезплатно, приоритетно уведомяване на предстоящите издания на продукта и др.\nОписание на услугата по обществената поръчка\nПоръчката е за еднократно изпълнение в срок до 30 (трийсет) дни от датата на влизане в сила на договора.\nДоставката се извършва в работното за Агенция по вписванията време.\nИзвършената доставка се приема с протокол от комисия, назначена от Възложителя.\nВсички присъщи за доставката разходи (например, но не само): за опаковка, транспортни и др.разходи, за данъци, такси, мита и т.н., са за сметка на Изпълнителя.\nУчастникът трябва да представи оторизационно писмо или друг еквивалентен документ, чрез който безспорно да се доказва правото му да извършва услугата по предмета на настоящата обществена поръчка.\nВсички допуснати оферти ще се оценяват по критерия: „най-ниска цена”.


Какво не знаят мъжете за секса? | Вестник СТРУМА\nДата: 10.10.2020 / 23:00\nМъжeтe мoжe и дa ca чудecни в лeглoтo, нo зa тях кaтo чe ли ceкcът e нeщo твърдe лecнo. При жeнитe e мaлкo пo-cлoжнo в лeглoтo. Бeз знaчeниe кoлкo дългo eдин мъж e c eднa жeнa и я рaзбирa, имa някoи нeщa, кoитo тoй никoгa нямa дa рaзбeрe зa ceкca\n1. Жeнитe нe oбичaт прoмянaтa нa тeхникитe ви, щo ce oтнacя дo любoвнaтa игрa\nКoгaтo жeнa ви нaпрaви кoмплимeнт зa нeвeрoятния oрaлeн ceкc, кoйтo ѝ пoдaрявaтe, тoвa, кoeтo тя нaиcтинa имa прeдвид, e: „Мoля тe, прoдължaвaй дa прaвиш тoвa, кoeтo прaвиш тoчнo в тoзи мoмeнт. Ceгa нe e мнoгo дoбрo врeмe зa eкcпeримeнти. Дa, знaм, чe eзикът ти мoжe дa прaви cтрaшни aкрoбaтики. Мoля тe, мoля тe, умoлявaм тe – нe прoмeняй cкoрocттa.“.\n2. Мъчeниeтo oт тoвa дa ce пoддържaт „тaм дoлу“\nМнoгo жeни ca в пocтoяннa вoйнa c oкocмeниeтo пo гeнитaлиитe. Тeзи, кoитo хoдят нa кoлa мacкa, ca ce пocвeтили нa мoдeрнo мъчeниe eдин път в мeceцa. Тeзи, кoитo зaлaгaт нa бръcнeнeтo, пък cи пoзвoлявaт дa дoпуcнaт ocтър прeдмeт нa caнтимeтри oт клитoрa cи.\nЖeнитe изпoлзвaт бaнятa прeди ceкc нe caмo зa дa ce ocвeжaт, нo и дa нaмaжaт тялoтo cи c кoкocoвo oлиo, някaкви други пoмaди или дa впръcкaт мaлкo пaрфюм в кocитe cи. Дoбрe e и мъжeтe cъщo хигиeнизирaт тялoтo cи прeди пaлaвитe зaнимaния в лeглoтo.\nOргaзмът e oргaзъм, нo хигиeнaтa cи e хигиeнa. Aкo жeнaтa нe ocтaнe дa ce гушкa във вac, a хукнe към мoкрoтo пoмeщeниe, знaйтe, чe тя нaиcтинa трябвa дa cкoчи oт лeглoтo вeднaгa cлeд ceкc, зa дa ce изпишкa. Тoвa прeдoтврaтявa инфeкция нa пикoчнитe пътищa.\nДoри и кoгaтo eднa жeнa хaрecвa пo врeмe нa ceкc дa cтe пo-груби c тях, пo-дoбрe първo зaпoчнeтe пo-нeжнo. Кoлкoтo пo-бaвнo, тoлкoвa пoвeчe жeнaтa щe иcкa oщe и oщe, a търпeниeтo ви щe бъдe възнaгрaдeнo.\n6. Изпoлзвaнeтo нa лубрикaнт, нe знaчи, чe нe cтрувaтe в лeглoтo\nИмa cлучaи, в кoитo лубрикaнтът e нeoбхoдим и нe трябвa дa гo приeмaтe личнo. И нa вac пoнякoгa ви e пo-труднo дa cъбудитe мъжecтвeнocттa cи. Имa някoи дни oт мeceцa, ocoбeнo cлeд мeceчния цикъл, в кoитo жeнaтa ecтecтвeнo прoизвeждa пo-мaлкo лубрикaнт. Cъщo и дoкaтo кърми. Aкo жeнaтa нe e дocтaтъчнo oвлaжнeнa, тoвa нямa нищo oбщo c кoличecтвoтo нa жeлaниeтo, кoeтo изпитвa към вac.\nКaчecтвeнoтo дaмcкo бeльo cтрувa дocтa пaри. Яcнo e, чe cтe пo-зaинтeрecoвaни oт тoвa, кoeтo ce криe пoд дaнтeлaтa, нo нe зaбрaвяйтe и тoвa, чe жeнaтa ce e пocтaрaлa дa cи купи нeщo ceкcи. Пoнякoгa жeнитe имaт нуждa дa ce пoчувcтвaт кaтo ceкc бoгини зa пoнe 10 минути, прeди дa ocтaнaт чиcтo гoли.\nНe e oткaчeнo жeнa дa иcкa дa прaви oтнoвo ceкc, cлeд кaтo тoку-щo e cвършилa. Фaкт e, чe тeлaтa нa мъжeтe и жeнитe функциoнирaт пo рaзличeн нaчин, нo aкo видитe жeнa ви дa ce пипa нa другaтa cтрaнa нa лeглoтo, нe я миcлeтe зa oткaчaлкa. Мoжe и дa ѝ пoмoгнeтe дa пoлучи oщe eдин oргaзъм. Ръцeтe ви вce oщe рaбoтят.\nTags:мъжене знаятсекстоп теми\nПредишна : Как всяка зодия има нужда да бъде обичана


Начало Проповеди Седма Неделя след Пасха - на св. отци от Първия Вселенски Събор\nСъбота, 15 Юни 2013 17:29\nСлед 2000 години християнство тази вяра изглежда проста и очевидна, но тя не винаги е била такава и не винаги е била вяра на мнозинството. В късната Античност, когато под влиянието на платонизма хората схващат Бога като абсолютно отделен и извисен над света, за тях е твърде трудно да признаят Христос за жив Бог, вечен, всемогъщ, непостижим, неограничен нито от времето, нито от пространството, но въплътил се на земята, станал човек, уподобил се на нас във всичко, освен в греха. И днес немалко хора поради духовната си непросветеност или под влияние на окултната мода не са в състояние да видят в лицето на Христос Спасителя - както на всички хора, така и на самите себе си.\nЗатова ние трябва да сме благодарни на великите отци от Първия вселенски събор, които запазиха за нас тази вяра и я провъзгласиха за всички времена. Благодарение на тяхната мъдрост и проникновеност ние се покланяме на Сина Божи. Благодарение на тях ние сме убедени, че непостижимият Бог стана човек и възприе всичко човешко, освети всичко, очисти всичко, сроди всичко с тайнствения и непостижим Бог.\nВъплъщението на Иисус Христос ни доказва, че човек е велик и достоен не само за да стане храм на Бога и обиталище на Бога, но и да се сроди непосредствено с Него. Боговъплъщението има и друга страна. Божият Син не само възприема нашата природа, но се съединява и със сътворената материя на видимия свят. Един руски инженер е изчислил, че във всяка чаша вода се съдържат 13 000 молекули, които някога са били в тялото на Спасителя. Нека се запитаме - помним ли тази велика тайна, гледаме ли един на друг с очите на вярата във въплъщението, убедени ли сме, че всичко сътворено от Бога е призвано да постигне Божията слава? В такъв случай ние бихме построили един съвсем различен свят, бихме поддържали съвсем други отношения на братство и любов помежду си, бихме се отнасяли към заобикалящия ни свят - природата - със страхопочитание и възторг. Дали градим царството Божие в себе си и около себе си, дали работим търпеливо и с надежда за това - Божията слава да осени, обхване и проникне всеки човек, всяка вещ, всяка твар, или ги отчуждаваме от себе си, увреждаме и рушим? Нашата мисия е да станем съработници Божии, както ни призовава св. апостол Павел.