Alexithymia - Аутизъм 2022\nАлекситимия е неспособност на човека да опише емоционалното си състояние в словесна форма. Това нарушение се разглежда от редица специалисти не като болест, а по-скоро като отделна характеристика на човек. Опасността от алекситимия е, че той често провокира психосоматични заболявания, а също може да бъде симптом на сериозни психични разстройства, като аутизъм или шизофрения.\nСъвременните експерти разграничават две форми на нарушение: първично и вторично. Първичната алекситимия е вродена и се свързва с дефицит на определени части на мозъка, вторичната алекситимия се счита за придобита. Причините за разстройството ще зависят от неговата форма..\nПри първичната алекситимия се разграничават следните причини:\nвродени малформации на плода, по-специално на мозъка;\nинфекциозни процеси, прехвърлени по време на бременност;\nнаследственият характер на алекситимия, тоест подобни белези могат да се наблюдават при непосредствени роднини.\nПричини за вторична (или придобита) алекситимия:\nпсихични заболявания (ASD, шизофрения);\nневроза, латентна депресия;\nмозъчно нараняване, централна нервна система;\nтежки инфекциозни заболявания, засягащи функционирането на мозъка и централната нервна система.\nСпоред много изследователи Алекситимия може да възникне и в резултат на неправилно образование: хипер- или хипо-грижа, невнимание към чувствата на детето. Изследователите също така отбелязват влиянието на стереотипите, приети в обществото. Това е „мъжете не плачат“ и „неприлично е да изразяват чувствата си публично“.\nОсновните признаци на алекситимия\nОсновните признаци на нарушение включват:\nТрудности в разбирането и вербализирането на чувствата си;\nСклонността към самота. Може да се появи при хора с алекситимия не веднага, а след известно време;\nОтричане на концепцията за интуицията;\nЛипса на ярки, цветни мечти;\nЛогическо мислене, склонност към анализ.\nВ този случай човек с алекситимия не трябва да има всички горепосочени симптоми.\nСъпътстващи проблеми с алекситимия\nУсложненията с алекситимията са много разнообразни. На първо място, говорим за неправилното производство на хормони, отговорни за емоциите, и за психосоматичните заболявания. Те включват различни прояви на алергии, стомашно-чревни проблеми, атеросклероза, мигрена и цял списък от заболявания.\nЧесто с алекситимия човек започва да изпитва проблеми с наднорменото тегло. Много хора с това разстройство са пристрастени към алкохол или наркотици, които могат да се развият в много пристрастяване.\nПоради невъзможността да се разберат чувствата на другите хора, често възникват социални проблеми: конфликти, проблеми в работата и в личния живот.\nЗа да разберете дали имате алекситимия, трябва да използвате специални тестове. В Русия се използват скалите TAS-20 и TAS-26, като мнозина от тях се считат за остарели.\nНа нашия сайт можете да изтеглите теста за алекситимия под формата на PDF файл и да проверите за това нарушение.\nВродената форма на алекситимия не подлежи на корекция и се счита за трайно разстройство. Вторичната алекситимия се коригира с помощта на психотерапия, в този случай тежестта на симптомите намалява и качеството на човешкия живот се подобрява. Но трябва да сте подготвени за факта, че процесът ще бъде дълъг.\nТъй като човек с алекситимия изпитва затруднения при описанието на собственото си състояние, най-препоръчителните психотерапевтични техники за коригиране на алекситимията са: арттерапия, пясъчна терапия, гещалт терапия, когнитивно-поведенческа терапия. Тяхната цел е да научат индивида на способността да изразява своите емоции.\nВ случай, че алекситимията е причинена от състояние на депресия, тежка психологическа травма, психологът ще работи с клиента преди всичко по първопричината.\nОсобено внимание при корекцията на алекситимия се отделя на развитието на въображението, което ще допринесе за разширяване на спектъра на емоционалните преживявания.\nЕфективността на лекарственото лечение в случай на алекситимия не е доказана, така че лечението на алекситимия не се извършва от психиатри, а от психолози и психотерапевти.\nАвтор на текст: клиничен психолог, невропсихолог Александрова О.А..\nКакво е алекситимия? Причини, симптоми и лечение\nДалеч не е фантазия от нашия живот, когато става дума за клинични случаи на неспособност на човек да оцелее целия калейдоскоп на емоционално-чувствената сфера, невъзможността да изрази душевното си състояние с думи и да разбере силата на чувствата на любящ човек. А възможните причини са толкова двусмислени, че метафорично прилича на „разходка“ на определена емоция по дефектен шарнирен дървен мост: известно е, че няма да стигне до края и ще падне, защото мостът ще се разпадне, но кога и какви видове дъски ще изпаднат, е трудно да се каже..\nТерминология, понятие за болест\nАлекситимията е психологическа черта на личността, която затруднява идентифицирането на емоционалните състояния на хората и другите, намалява способността за фантазиране, творческо мислене, символизиране и категоризиране, което усложнява процеса на комуникация с хората наоколо.\nФакт: в името на алекситимия се използва сричката "ty" от думата "тимус", тъй като се смята, че възможните причини за нейното развитие са в патологията на тази ендокринна жлеза.\nАлекситимия е термин, въведен през 1969 г. от американския психоаналитик П. Сифнеос, като фактор, провокиращ психосоматичните разстройства. Буквално се превежда като „липса на думи, за да се изразят чувства“ и се характеризира със стабилен набор от симптоми:\nНеправилно разпознаване и неправилно описание на преживени емоционални състояния - собствени и чужди.\nСлабо развитие на рефлексията и самосъзнанието.\nАлекситимиката не си прилича. Някои може би са наясно с емоциите си, но не знаят как да ги пренесат на ниво реч. Други биха се радвали да ги изразят, но не усещат възможния спектър от емоционални цветове. Въз основа на естеството на такива трудности е обичайно да се разграничават различни категории в зависимост от естеството на емоционалните дисфункции:\nПедагогически: лоша емоционална лексика.\nПсихологически: наличието на конфликтни емоции или тяхното изместване; несъответствие на чувствата и емоциите с „Аз-концепцията“ на индивида.\nЕзикови: стандартни речеви описания на вътрешните състояния на ума.\nКак емоциите се раждат от физическите усещания?\nКоя е основната трудност на „емоционалната тъпота“? Защо не можеш да преживееш емоции? Емоциите се раждат на биохимично ниво на тялото. Когато човек е ядосан, той усеща прилив на кръв към слепоочията си, когато се плаши, усеща учестен пулс и изтръпване на крайниците и пр. Въз основа на своите усещания човек приписва на тях отрицателна или положителна стойност и ги свързва с образ на конкретни емоции: тъга, щастие и др. жалко. За да пренесат емоцията "във външния свят", те трябва да бъдат проведени от "емоционалното" дясно полукълбо до речевия център, разположен в лявото полукълбо. Когато този процес на „комуникация” на мозъка е прекъснат, човекът е изправен пред факта, че не разбира значението на емоциите, не знае как да ги изрази устно и да предаде на друг човек.\nФакт: емоционалното поведение на човек със здравословна емоционално-чувствена сфера се възприема от алекситимиците като неадекватно.\nТова явление няма толкова ясни граници, че е лесно да се заменят други независими заболявания или временни състояния, като депресия, психична травма, шизофрения или просто ниско ниво на когнитивно развитие. Ето защо е много важно да имате валиден диагностичен инструмент. Най-често използвана - скалата на алекситимия в Торонто (подобрена TAS-20), валидирана на 12 езика, състояща се от 20 въпроса, три фактора, които отразяват ключовите компоненти на алекситимията:\nТрудности при идентифицирането на чувствата (TIC).\nТрудности при описанието на вашите чувства (TOCH).\nВъншно ориентирано мислене (VOM), което също косвено отразява характеристиките на въображението.\nВ руската версия се използва скалата TAS-26 (първата, несъвършена версия на въпросника, състояща се от 4 фактора), която не е напълно надеждна, тъй като не премина пълна валидация.\nПроблем с Алекситимия\nСъвременната наука все още търси отговор дали алекситимията може да се разграничи като самостоятелно патологично явление или като симптомен комплекс, съпътстващ други състояния, с които всеки здрав човек може да се сблъска при разрушителни обстоятелства. Алекситимията е явление толкова неоднозначно, че се тълкува като:\nЗащитна форма на зъбно колело.\nСпоред статистиката днес приблизителният брой на хората, засегнати от това разстройство, е от 5 до 23% от общото население. Разпределението по пол не е в полза на мъжете, именно те са по-склонни да страдат от това заболяване, отколкото жените, тъй като в детството родителите учат бъдещите защитници да бъдат силни, твърди, да не проявяват прекомерна емоционалност.\nКонституционни фактори: генетични вродени нарушения, водещи до дисфункция на мозъчните региони, отговорни за възприемането и възпроизвеждането на емоционални стимули и реакции; дефицит на дясното полукълбо; наранявания, мозъчни тумори.\nПрекъсване на емоционалната комуникация на майката с малко дете, потискане на емоциите, забрана за изразяването им.\nЗабраната в някои култури за откритата проява на емоции и чувства, предпочитанието за емоционална сдържаност и студенина.\nПсихологическата концепция за алекситимия: появата на посттравматични реакции (емоционално „изтръпване“, игнориране на минали събития, лоша комуникация и прогнозиране на ситуации).\nФакт: хирургично бе установено, че алекситимията има анормална плътност на невронните връзки, което усложнява предаването на импулси между полукълба.\nТя се основава на когнитивни, личностни и афективни дефекти. Алекситимията е комплекс от нарушения в психологията, който усложнява адекватния процес на взаимодействие с обществото. Индивид, страдащ от разстройство, има редица разрушителни характеристики:\nЧовек не възприема, не изразява адекватно чувствата си и не разбира непознати, но е склонен към неконтролирани огнища на афекти; вътрешните чувства се възприемат в цветовете на възмущение, раздразнителност, умора, празнота.\nАлекситимията като психологически проблем води до факта, че когнитивната сфера на човек се отличава с бедността на въображението, преобладаването на визуално ефективното мислене, заедно с невъзможността да се категоризират и символизират обекти и образи на света.\nИзразен инфантилизъм на личността, примитивни житейски ценности и нужди, слабо саморефлексия.\nПодобна психологическа картина прави взаимодействие с хора в конфликт, а цялостното възприемане на живота е оскъдно, сиво, прагматично извън какъвто и да е творчески подход към него..\nАлекситимия, психосоматика: изследвания\nМногобройните данни обединяват убеждението, че всички психосоматици са задължително алекситими. Само 25% от пациентите се различават в промените в афективната сфера, докато останалите пациенти могат да покажат емоционалната си комуникация абсолютно нормално. Алекситимията, чието определение обмисляме, е просто чест съпровод на психосоматични заболявания. Тя не е идентична с тях и няма причинно-следствени връзки с тях (G. Engel).\nПроучвания на алекситимия (невропсихологични експерименти) показаха, че в центровете на кората, отговорна за самосъзнанието, съзнателното разбиране на емоциите е трудно поради липсата на сиво вещество в тях (Görlich-Dobre); и дефицит е открит в центровете на кората, отговорен за вниманието, поради което мозъкът изглежда изобщо не улавя показаните графични емоции (Андре Алеман).\nПо време на експеримента алекситимите могат правилно да идентифицират основните групи емоции (радост, щастие, тъга, страх и др.), Но в реалния живот този процес е сложен и вместо конкретни емоции наричат неясни неудобни телесни усещания (MacDonald).\nПри изучаването на нивото на саморефлексия и способността за фантазиране се потвърждава социокултурната причина за появата на емоционални отклонения: хората с алекситимия имат ниско ниво на образование и социален статус като цяло (Р. Боренс).\nАлекситимия като рисков фактор за развитие на психосоматични разстройства\nСпоред идеята за P. Sifneos идеята за връзката между неспособността да се опишат и изразят нечии чувства и появата на психосоматични разстройства има доста логично обяснение. Въпреки че алекситимията не идентифицира емоциите, той все още ги изпитва, натрупва ги, но не може да ги изрази. Тогава тялото поема тази задача и физиологичните симптоми ("избирането" на всеки орган) съобщават за психически дискомфорт.\nИма два възгледа за процеса на развитие на психосоматични заболявания (според Neumiah):\n„Отричане“ (инхибиране на афективната сфера).\n„Дефицит“: липсата на определени умствени функции, които намаляват способността да се отразяват, фантазират и символизират нуждите. Такива промени обикновено не подлежат на терапия и обратно възстановяване..\nПри алекситимия постоянно се записват само физически усещания в тялото и емоциите биха могли да играят ролята на разсейване от фокусирането на вниманието върху отделните органи, което от своя страна също може да генерира внушаващи психосоматични болки и неразположения.\nКорекционната работа в групова среда включва поетапна структура, но остава неефективна:\nРелаксация (автогенна тренировка, психо-гимнастика, музикална терапия).\nРазвитието на невербални начини на комуникация.\nВербализация на вътрешната реч („вътрешен пълнител на глас“, според Н. Sandifer).\nПречка е неспособността на алекситимите да изразят своите чувства и емоции, да възприемат корекционната ситуация като важен и интересен процес. Такъв опит е подобен на преподаването наведнъж на няколко чужди езика на човек, който не разбира дума в нито един от тях.\nЯсен прогресивен резултат би могъл да даде модифицирана версия на психодинамичната терапия, където акцентът е върху безопасността да демонстрират своите емоции и чувства. На практика този модел на терапия наподобява взаимодействието на майка с дете, което обяснява, тълкува, подкрепя и постепенно води до увеличаване на зрелостта на личността.\nЦелите на такова лечение са в насочването и грижата за пациентите:\nДа се предаде и обясни същността и причините за такова неемоционално взаимодействие.\nДа се научи да идентифицира приликите на своите емоции с емоциите на други хора.\nТренирайте емоционалната чувствителност и елиминирайте непродуктивни начини за контрол на вашата афективна сфера.\nВажно условие за лечението е липсата на тревожност, което е гарантирано от приемащата и поддържащата позиция на терапевта.\nПсихотерапевтичното лечение на алекситимия може да продължи с години. Разочароващо е фактът, че не всички алекситими са отзивчиви към лечението; има вероятност някои пациенти да не бъдат податливи на тези методи на лечение. Важно условие остава силното желание и мотивация на клиента да придобие емоционална чувствителност. Извън терапевтичната стая човек трябва да работи усилено върху себе си: да развива творческите си способности, да се включва в комуникативен, чувствен, жизнен свят на хората, да взаимодейства с тях, реагирайки на техните емоции.\nАдаптиран към Института. В. М. Анкилозиращ спондилит\nТова е намалена способност или затруднение при вербализиране на емоционални състояния. И в същото време това е личностна характеристика със следните характеристики в когнитивно-афективната сфера:\n1. Трудност при определяне и описание на собствения опит;\n2. Трудността при разграничаване между чувства и телесни усещания;\n3. Намалена способност за символизиране - бедност на фантазия, въображение;\n4. Фокусирайте се повече върху външни събития, отколкото върху вътрешни преживявания.\nПредлагаме ви да определите нивото си на алекситимия, като използвате специален въпросник - Алекситимичната скала в Торонто, тестван в Института. В. М. Анкилозиращ спондилит. Използвайки тази скала, посочете степента, в която сте съгласни или не сте съгласни с всяко от следните твърдения (поставете X на подходящото място). Дайте само един отговор на всяко твърдение:\n1) напълно не съм съгласен, 2) по-скоро не съм съгласен, 3) нито единият, нито другият, 4) по-скоро съгласен, 5) напълно съгласен.\nПо-скоро не са съгласни\n2. Мечтите са загуба на време..\n4. Често ми е трудно да определя как се чувствам.\n5. Аз често мечтая за бъдещето.\n6. Мисля, че съм също толкова способен да се сприятелявам, колкото и другите.\n7. Знанието как да решаваме проблеми е по-важно от разбирането на причините за тези решения..\n8. Трудно намирам правилните думи за чувствата си.\n9. Обичам да информирам хората за моята позиция по определени въпроси.\n10. Имам физически усещания, които не са ясни дори на лекарите.\n11. Не е достатъчно да знам какво е довело до този резултат, трябва да знам защо и как се случва това.\n12. Лесно мога да опиша чувствата си.\n13. Предпочитам да анализирам проблемите, а не просто да ги описвам..\n15. Често давам безплатно въображение на въображението.\n16. Прекарвам много време в мечти, когато не съм заета с нищо друго.\n17. Често ме озадачават усещанията, които се появяват в тялото ми.\n19. Предпочитам всичко да минава от само себе си, отколкото да разбирам защо се е случило по този начин.\n20. Имам чувства, за които не мога да дам напълно точно определение..\n21. Много е важно да можем да разбираме емоциите.\n24. Трябва да се търсят по-задълбочени обяснения. -\n26. Често не знам защо се ядосвам.\nТочкуването се извършва по този начин:\n1) отговорът „напълно не съм съгласен“ - се оценява на 1 точка, „по-скоро не съм съгласен“ - 2, „нито“, 3, „по-скоро съгласен“ - 4, „силно съгласен“ - 5. Тази точка система е валидна за точки от скалата: 2, 3, 4, 7, 8, 10, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 25, 26;\n2) точките на скалата имат отрицателен код: 1, 5, 6, 9, 11, 12, 13, 15, 21, 24. За да получите окончателната оценка, трябва да поставите противоположната оценка на тези точки (тоест, клас 1 получава 5 точки ; 2 - 4; 3 - 3; 4 - 2; 5 - 1);\n3) общият резултат за всички елементи е крайният показател за „алекситимичност“.\nТеоретично разпределение на резултатите е възможно от 26 до 130 точки. Според авторите на методологията, типът „алекситимичен“ човек получава 74 точки или повече. Типът „неалекситимичен“ личност набира 62 точки или по-малко. Учени от психоневрологичния институт. В. М. Бехтерев, който адаптира техниката, разкрива средните стойности на алекситимия в няколко групи: контролната група на здрави хора - 59,3 + 1,3; група пациенти с психосоматични разстройства - 72,09 ± 0,82; група пациенти с невроза - 70,1 ± 1,3.\nВъзможности за психологическа корекция на алекситимия\nНарастването на психосоматичните заболявания и кризата на медицинското лечение на последните, наблюдавани от много клиницисти, повдигат проблема с научната и психологическата квалификация на факторите и механизмите, които определят етиологията, патогенезата и саногенезата на психосоматичното заболяване, както и проблемът с намирането на адекватни начини за влияние върху тях (2).\nСред вариантите за патогенезата на психосоматичните заболявания, създадени през последните години, водещото място заема концепцията за алекситимия (15).\nПроблемът с така наречената „емоционална неграмотност“ възниква сравнително наскоро. А именно, когато соматичните пациенти започнаха да попадат в зрителното поле на психотерапевтите,\nтакива характеристики се различават от пациентите в невропсихиатричните отделения, с които традиционно се занимават психотерапевтите. Наборът от черти, представен по-късно под формата на психологичен синдром, който е наличен при определена група соматични пациенти и практически отсъства при пациенти с невроза, беше съдържанието на термина „алекситимия“ („чувство без думи“). Този термин за първи път е въведен от американския психиатър Сифнес (11, 14), известен също като привърженик на съкратените курсове на психотерапията. Явлението алекситимия напоследък привлича много изследователи и практикуващи. Алекситимията се проявява като един вид психологически симптомен комплекс, проявяващ се на различни нива: когнитивно, афективно и поведенческо. Характерните особености на алекситимната конструкция са: трудности при идентифициране и описание на техните чувства, изпитвани от пациентите; неспособността на пациента да разграничава чувствата и телесните усещания; липса на въображение и такива черти на познавателния стил като твърдост и конкретика (7, 8, 12). Разграничават се два вида алекситимия: първична алекситимия като аналог на алекситимията на Sifnes, етиологичният фактор на психосоматозата; вторична алекситимия като отговор на заболяване, свързано с психологическия опит на болестта.\nИзразяват се различни мнения относно възможността за психологически ефект върху алекситимичните черти, от изявления като „алекситимията е психотерапевтична безизходица“ (1, 10), до опити\nпредлага система от психокорекционни ефекти върху алекситимия, използвайки метода на „Кататомичен опит на картините“ (3), техники от арсенала на поведенческата терапия (8), както и аморфна\nдекларации като „лекарят окуражава пациента в опитите му да вербализира чувствата си“ (7).\nОбект на това съобщение е разкриването на възможен подход за преодоляване на алекситимични черти в личностната структура на пациент с психосоматоза, който се осъществява при условия на групова психологическа корекция (5).\nИмайки известен опит в работата с пациенти с бронхиална астма (4), считаме за законно да разширим моделите, идентифицирани в този клиничен модел, към други психосоматични заболявания.\nПреди да разкрием съдържанието на психологическото въздействие, представяме характерния начин на поведение на пациенти с алексит в ситуация на групова психологическа корекция. Пациентите по правило са лаконични, ограничени до представяне на соматични оплаквания. Има изразена тенденция за типизиране на самодоклади за физически и емоционални преживявания, т.е. пациентите дават стандартни клишески отговори за индивидуалния си опит. В ситуации на емоционален стрес те се държат така, сякаш са силно желаещи и се опитват да кажат нещо. В същото време са характерни напрегната поза, напрегнат поглед и парещи очи. Въпреки това, когато се обръщате към пациент с въпрос за неговите чувства в момента, обикновено следва мълчание или нещо неясно: „Да, така... не знам...“ Като цяло се забелязва несъответствие между широкия и богат спектър на невербално поведение и бедността на неговите вербални значения. В случаите, когато се налага проявата на собствените чувства или идентифицирането им в друго, невъзможността да се вербализират чувствата води пациента до състояние на вътрешно напрежение, разрешаване на различни соматични явления (при бронхиална астма това е пароксизмална кашлица, задух и др.). Този вид поведение прави традиционните форми на словесно влияние, диалогичните форми на психокорекцията неприемливи, включително обсъждане на чувства „тук и сега“, анализ на вътрешногруповите взаимодействия и др. Необходими са други подходи за психокорекционни ефекти върху алекситимията, основаващи се на емоционална подкрепа, осигуряваща подготовка за вербални методи психокорекционно взаимодействие. Съдържанието на този вид обучение може да бъде техники, които създават условия за член на групата да осъзнае своето вътрешно състояние, активно превежда лоши словесни продукти на по-диференциран език на чувствата.\nВъз основа на това психокорекционната работа за преодоляване на „алекситимичната бариера“ в дадена група може да бъде представена по следния начин. Основният принцип на психологическата корекция на алекситимията, основното съдържание на психологическото въздействие ще бъде уповаването на невербалните средства за комуникация. Това съдържание се реализира в максимална степен, ако е предшествано от етап на релаксация и известна дидактическа ориентация на груповите класове, а логичното продължение е актуализирането на „вътрешни диалози“.\nАлекситимия: Не знам как се чувствам\nЕмоциите са най-древната функция на човешката психика, нейният инстинктивен, животински принцип. Всички живи хора, без изключение, имат емоции, но не всички хора са еднакво чувствителни, а някои дори могат да изглеждат напълно безчувствени, като им липсва способността да изразяват чувства, да ги споделят с другите и да съпричастни. В психологията такава немоционална, неспособност да се разберат и изразят различни лични чувства се нарича алекситимия..\nЯвлението алекситимия засяга поведението и мисленето по такъв начин, че емоциите често не се осъзнават и сякаш са „зад борда“ на обикновения живот, но въпреки това те не изчезват никъде, а продължават да живеят на безсъзнателно ниво, както всички други хора, Емоциите влияят на благосъстоянието, здравословното състояние, предизвикват действия и до голяма степен определят поведението и в крайна сметка жизнения път на човек. Без разбиране на чувствата си е невъзможно да се вземат информирани решения, да се погрижат за психологическите си нужди и да се формират здрави близки отношения. Поради тази причина, алекситимията почти винаги е ограничение във функционирането на психиката и в особено тежките й форми може да предизвика развитието на психични патологии..\nПонятието алекситимия в теорията на психологията\nТерминът „алекситимия“ (буквално - „без думи за чувства“) е въведен от американския психиатър П. Сифнеос през 70-те години на миналия век. Психоаналитиците и когнитивно-поведенческата школа по психология в момента изучават въпроса извън медицината. Сифнеос описа стабилна психологическа характеристика на личността, което предполага следните типични признаци на алекситимия:\nТрудности при идентифициране, разбиране и описание на собствените чувства и емоции на другите;\nНамалена способност да се прави разлика между физически и емоционални усещания;\nСлаба способност за символизиране и въображение, бедност на фантазията, липса на склонност към творчество;\nФокусиране на вниманието повече върху външни събития, отколкото върху емоционални реакции;\nТенденцията към соматизация на емоциите и като резултат - склонност към психосоматични разстройства;\nСклонност към утилитарно, конкретно мислене и предпочитание за практически действия в стресови и конфликтни ситуации.\nПочти 50 години феноменът алекситимия привлича вниманието на специалисти в областта на психосоматичната медицина и психологията. Множество клинични проучвания на алекситимия потвърждават склонността към психосоматични заболявания на алекситимията, както и високото разпространение на алекситимията сред психосоматичните пациенти. Такава склонност към соматизация се обяснява с факта, че липсата на способност за емоционална саморегулация, която обикновено ви позволява да се адаптирате към стресови състояния, води до засилени физиологични реакции към стрес, и като резултат - до появата на соматични заболявания.\nСъвременната научна концепция за алекситимия описва два основни типа, които определят ефективността на психотерапията на тази характеристика:\nПървичната алекситимия е дефицит на емоционални реакции. Това е вродена, конституционна особеност на тялото, вероятно свързана с функционално увреждане на нервната система, поради което инстинктивните импулси засягат тялото, заобикаляйки процеса на обработка (тоест осъзнаване и регулиране) в мозъчната кора. Такава вродена алекситимия често (в 80% от случаите) засяга хора с нарушения в аутистичния спектър. Поради вродения си произход първичната алекситимия се поддава слабо на психотерапевтична корекция. Такива пациенти най-вероятно трябва да създадат оптимални условия за живот, да намалят стреса и да развият когнитивни функции, които могат да компенсират липсата на размисъл.\nВторичната алекситимия е отказ от емоции. Такъв модел предполага мащабно потискане на емоционалните реакции, което се дължи на преразвитата тенденция на психиката да използва защитни механизми - като отказ, репресия, дисоциация, потискане, изолация на афекта и други. Емоциите в този случай не са позволени да бъдат реализирани и обработени и да намерят израз в соматични или психични разстройства, лишавайки човек от възможността директно да изживее и да извика своите чувства. Вторичната алекситимия се поддава на психотерапия, а прогнозата е най-благоприятна в онези случаи, когато изолацията на емоциите се появява на сравнително късни етапи от развитието на личността - например като реакция на психична травма.\nЕстествено е да си възвърнеш някога загубената способност да се чувстваш е много по-лесно, отколкото да я научиш от нулата, без да имаш богат опит в размисъл и съпричастност. Теорията на алекситимията показва, че по време на диагнозата е важно да се прави разлика между първична и вторична алекситимия, тъй като планът за лечение ще се различава значително в тези случаи. За да диагностицират способността за разбиране и вербализиране на чувствата, група канадски изследователи разработиха скалата за алекситимия в Торонто (тас) - това е кратък въпросник, който ви позволява сравнително надеждно да определите присъствието и степента на алекситимия.\nАлекситимия като черта на аутистична личност\nПървичната алекситимия - нейният тип, който се улеснява от специалното функциониране на нервната система, често се свързва с други личностни черти, които като цяло дават нарушения в аутистичния спектър. Аутизмът може да се изрази в сравнително лека форма (например, леки форми на синдром на Аспергер) или да придобие тежко патологично протичане. Повечето хора с аутизъм се характеризират със значително намаляване на емоционалната интелигентност, тоест способността им да разпознават емоциите на други хора. Поради тази особеност, поведението на друг човек може силно да изплаши или разстрои аутистичен човек, тъй като той не може да предскаже действията на другите. В същото време самият той може да се държи твърде грубо, агресивно или твърде шумно и да предизвика недоволство на другите..\nВ този случай когнитивно-поведенческата терапия, насочена към компенсиране на липсата на съпричастност с когнитивните умения, има смисъл. В процеса на такова въздействие децата се научават да разбират интелектуално (чрез интонация, речник, изражение на лицето) какво чувстват другите хора, какво е приемливо и приятно и какво може да възмути, разгневи или разстрои. Това помага на хората с аутизъм да се предпазят от неочаквани реакции на другите, да се чувстват уверени и да спечелят своето място сред невротипичната среда.\nАлекситимия - рисков фактор за психосоматиката\nНамаляване на способността да разпознават и вербализират своите емоции се установява при много пациенти от психосоматичната клиника. В такива случаи соматичната реакция преобладава над афекта, вниманието на човека е фокусирано върху физическите усещания, което засилва ефекта на соматичния компонент на емоционалната реакция. Липсата на контакт с чувства играе особено важна роля в развитието на такива класически психосоматични заболявания като псориазис, екзема, стомашна язва, мигрена, хипертония, вегетативно-съдова дистония, нарушения на сърдечния ритъм и други.\nЧовек, който не разбира чувствата му, може да говори за гняв: „Главата ми пулсира и челюстта ми се стиска“ или за страх: „дъхът ми спира, а ръцете ми се потят и треперят“. И точно както те знаят как, и чувствата ще се проявят. Със страх, който се разбира и изживява като страх, може да се направи много - да се утеши и успокои себе си, да елиминира плашещия фактор („атака“ или „бягай“), трансформира страха в гняв и го изразявайте, поискайте подкрепа и защита от близки. Но страхът, който се усеща само като телесна реакция, продължава да въздейства на тялото и причинява последствия на физическо ниво..\nКак алекситимията засяга организма?\nКогато емоциите не се обработват, стресовото състояние става стабилно и засяга следните системи на тялото:\nМускулна работа. Страх, тревожност, паника, гняв, възбуда и други реакции, които са биологично насочени за извършване на някакво действие (полет, атака, работа и т.н.), причиняват напрежение на определени мускулни групи. Ако това напрежение не намери моторно разтоварване (в края на краищата човек, който не знае за страха си, не бяга никъде), тогава напрежението в мускулите става постоянно и причинява деформации на скелета и нарушени функции на вътрешните органи (например постоянно напрегнатите коремни мускули могат да причинят храносмилателни разстройства).\nПроизводството на хормони. По време на стрес (дори когато не знаем, че е стрес) и силни чувства (страх, болка, копнеж, любов, гняв, отчаяние и всякакви други) се произвеждат определени хормони, които трябва да мобилизират тялото и да помогнат да се справят със стресова ситуация. Но когато емоциите не са разпознати, ситуацията често не намира решение и производството на хормони продължава. Тогава в кръвта се натрупва концентрация на хормони, нарушава функционирането на нервната система и много други системи. Например със страх се увеличава производството на адреналин, норепинефрин и кортизол - хормони на стреса, които увеличават сърдечната честота, повишават телесната температура, предизвикват прилив на кръв към мускулите, намаляват храносмилателните функции, забавят мисленето и инхибират цикъла на сън-събуждане - тоест, лишават тялото от способността да почива и възстановява.\nПсихични функции. Алекситимията често е придружена от психични разстройства - булимия или анорексия (когато една функция на хранене замества емоционална), депресия (когато приток на несъзнателни чувства потъва човек в състояние на апатия и депресия), тревожно разстройство (когато вътрешните конфликти се проектират отвън и приемат формата на неясна външна заплаха) обсесивно-компулсивно разстройство (когато ритуалите и обсесивните действия стават център на умствения живот), химични и други зависимости (когато функциите на емоционалната регулация са делегирани на вещество или друг обект на зависимост).\nЛечението на психосоматични заболявания на пациенти с алекситимия е най-ефективно по цялостен начин. Наред с лекарственото лечение на соматичните симптоми е важно да се извършва работа по психологически начин. Постепенно се научава да разпознава собствените си емоционални реакции, пациентът намира инструменти за обработка и регулиране на сетивата. В резултат на това не само повишена информираност, но и значително намалени прояви на психосоматични симптоми.\nВ процеса на психотерапията психосоматичните пациенти идват от възприемането на симптома като телесен враг до разбирането на болката и болестта като сигнал, че вътре се случва нещо важно. При благоприятна прогноза, това "важно" вътре може да започне да се разпознава и да се нарича емоции и човек ще има място за обработка на чувства, което ще повлияе положително на физическото благополучие.\nКак алекситимията влияе върху качеството на живот?\nЗа хората, които са „здрави“ в емоционален план, чувствата играят важна роля в организирането на живота, избора на приоритети и изграждането на отношения с другите. Хората, които изпитват напълно емоции, се стремят да задоволят своите психологически и духовни нужди и да се грижат за моралното си благополучие..\nЖивотът на алекситима се различава в някои типични характеристики:\nЕмоционално обедняване на социалните контакти. Алекситимиците като правило имат малко близки приятели, отношенията им с другите се характеризират като повърхностни, утилитарни. Човек не чувства пълнотата и дълбочината на общуването, не се интересува от искрено разделение на чувствата (собствените и другите хора). Други могат да възприемат алекситимиката като студени, строги, откъснати събеседници. Често другите не получават отговори на въпроси от рода на „Ядосан ли си? Разстроен ли си? Защо си толкова тъжен?“ Или срещат озадачен „Не знам“.\nЛипса или малко количество въображение, въображение и креативност. Човек като правило е обърнат към външния свят, мечтите му се струват загуба на време. Ако е необходимо, ангажирането с творчество попада в ступор или създава прости образи, лишени от символика.\nИзборът на житейски път от външни помещения. Човек, който е лишен от продуктивен контакт със себе си, взема важни решения въз основа на придобити идеи как да действа „правилно”, „добре” и „изгодно”. В същото време вътрешната мотивация („правилно за мен“, „възможност да се отворя“, „искам това“) е слаба или изобщо не се взема предвид. Животът в резултат изглежда като поредица от утилитарни решения, които могат да доведат до някакъв успех, но не оставят място за автентична самореализация. В същото време човек може да почувства неясна празнота, неясно желание за промяна, но да не придава значение на тези слаби сигнали.\nПонякога човек смътно или рязко изпитва недоволство от собствения си живот и разбира, че би искал да установи контакт със собствените си чувства. Компетентният психотерапевт в този случай може да се превърне в ценен съюзник. Разбиращият и чувствителен терапевт ще помогне на клиента да установи важни връзки със собствения си вътрешен свят и да получи такова приветствено приемане и съпричастност, а впоследствие да се научи как да разпознава сигнали от емоционални реакции, да ги разбира и обработва..\nТака човек има възможност да се грижи за себе си, да разбере психологическите му нужди и да се стреми да ги посрещне, да има продуктивни и питателни отношения и да се откаже от разрушителните „токсични“ отношения. Животът придобива дълбочина, пълнота и смисъл.\nАлекситимия като психологическа характеристика на личността\nПсихопрофилактична работа с учители\naleksitimiya_kak_psihologicheskaya_harakteristika_lichnosti.doc 206 КБ\nНа езика на инуитите, местните жители на Северна Канада и Аляска, има повече от 25 думи, обозначаващи различни видове сняг. Във всеки език има стотици думи, обозначаващи чувства и емоционални състояния. Някои са по-„телесни” (умора, летаргия, енергичност, енергия), други са по-„духовни” (вдъхновение, самозабравяне, възторг, смирение). Но важното е не колко обозначения на емоциите знаем по принцип, а колко „думи за чувства“ са в нашия активен речник.\nСредно човек, който говори руски, използва 30-40 думи в ежедневната реч, за да обозначава чувствата. Според проучвания обаче максималният брой чувства, които човек може да разпознае от по-възрастните юноши, е повече от 150. С други думи, емоционалната сфера на обикновения човек е „като пиано с 16 клавиша, които се спускат и 40 струни са счупени“. Разбира се, няма да пуснете музиката на Моцарт или Бах на такова пиано, но можете да получите „фауна“. И в този смисъл "средният човек" все още има късмет.\nАлекситимия (от гръцки. A - отричане, гръцки. Лексис - дума, гръцки. Тимос - чувство, буквално „без думи за чувства“) - психологическа характеристика на човек, включваща следните характеристики:\nтрудност при дефиниране и описване (вербализиране) на собствените си емоции и емоциите на другите хора;\nтрудност при разграничаване на емоциите и телесните усещания;\nнамалена способност за символизиране, по-специално за фантазия;\nфокусиране главно върху външни събития, в ущърб на вътрешните преживявания;\nсклонност към конкретно, утилитарно, логично мислене с дефицит на емоционални реакции.\nВсички тези характеристики могат да бъдат проявени еднакво или една от тях може да надделее..\nТерминът "алекситимия" е въведен от Сифнеос през 1967 г., по-късно уточнен и разработен от него през 1970 г. заедно с Немия.\nХората с алекситимия - около 8-10%; сред тях почти четири пъти повече мъже от жени и около три пъти повече възрастни от младите хора.\nОбикновено алекситимията се проявява по този начин: нямате думи да изразявате чувства или сте в загуба при определяне на емоционално заредена ситуация, важна за вътрешния ви умствен живот, или не сте в състояние да обясните или разкажете какво се случва с вас на ниво чувства. Обикновено с алекситимия рядко имате сънища и те са неясни и фрагментарни.\nКак изглежда в реалния живот? Ако например на такъв човек, който просто седи на фотьойл, му бъде зададен въпросът: „Какво чувстваш сега?“, Той често ще отговори достатъчно: „Нищо. Какво мога да почувствам, ако наоколо не се случи нищо? Усещам, че столът е мек... "или започва да описва действията си:" Седя на стола. Гледам картината на стената ”или към описанието на ситуацията:„ Времето е хубаво навън. На стената има картина... ". Вместо да казвам: „Усещам радост, защото времето е хубаво навън и картината е красива на стената“...\nХарактерно е и за тези хора, че чувствата и емоциите към тях са много силно свързани с тялото. Хората, страдащи от алекситимия, няма да забележат появата и развитието на лошо настроение, негативни чувства, докато нещо не ги боли: глава, стомах, сърце и т.н. Алекситимията е тясно свързана с развитието на психосоматични заболявания. Комфортът и положителните чувства към такива хора са свързани и с телесните радости, най-често с храната.\nХората с алекситимия имат изключително лош репертоар от начини за справяне с проблеми и трудни житейски ситуации. Именно слабата способност да разпознават собствените си чувства, техните причини, прояви и възможни последствия кара много хора да се опитват да преодолеят негативните условия, като използват неподходящи средства. Например, такъв човек чувства, че е "отвратителен" - и отива в хладилника в търсене на комфорт. Но храната не помага от самотата, умората и раздразнението, а „вредното” състояние само се засилва. Към съществуващите непризнати отрицателни чувства се прибавят чувства на самоотвращение, вина и безсилие („Е, защо ядох.“), Също непризнати. И "след обрат на събитията от лошо към по-лошо, цикълът се повтаря".\nЗа хората с алекситимия е трудно да изградят близки отношения. В крайна сметка те не само не могат да обяснят на любимия си човек как се чувства, но и не са в състояние да разпознаят чувствата на другите хора. Емпатия - приспособяване към чувствата на друг човек - не им се дава. Затова в общуването им с близки често царуват неразбиране и отчуждение.\nНякои изследователи също така подчертават, че алекситимичните личности имат слаби фантазии и мечти по съдържание, за тях е трудно да предадат с думи телесните си усещания - контакта със собствената ми психическа сфера е, както би било трудно; има напрежение в стойката и движенията, бедност на изражението на лицето, роботизирана активност, има тенденция към развитие на хипохондрия.\nСпецифични характеристики на хората с алекситимия:\nневъзможност за фантазиране;\nпо-скоро лоши сънища;\nсхематично, твърдо мислене;\nизлишни социални отношения;\nпроектиране на вашите чувства върху чувствата на другите;\nАлекситимията е ограничаване на сетивни връзки със света и намалява способността да се разграничават чувствата от телесните усещания, да се реагира адекватно в стресови и конфликтни ситуации, да се разбира света във всичките му сложности и да се изгради образен контекст на ситуацията. Следователно човек има чувството, че е преследван от неуспехи в дейността, вероятно реална и вероятно съществуваща само в ума му. И тези неуспехи започват да придобиват за човек по-голямо емоционално значение и личен смисъл от постигането на цел. И тогава мотивационната сфера се изкривява, се изместват семантичните акценти, а именно те до голяма степен определят връзката на човек със заобикалящата го реалност.\nАлекситимията може да бъде стабилна черта на личността или може би временна реакция на депресия или тревожност. Ако това е черта на човека, тогава неговото развитие започва в юношеска възраст. Ако не научите дете да говори как се чувства, как го изразява, тогава няма да се научи да съпричастни. И родителите често не просто не питат детето за неговите чувства, а по-скоро ги учат да ги крият по всякакъв възможен начин, демонстрирайки подходящо поведение към своите примери. И хората израстват с неразвита способност да разбират и изразяват чувства в правилната възраст - хора с първична алекситимия.\nАлекситимията може да е вторична. Тя се развива в резултат на преобладаването на защитните механизми в процеса на развитие на личността. Тоест, ако изразяването на чувствата донесе негативни резултати в миналото - болка, страх, вина и т.н., човек получи отрицателен травматичен опит и в резултат на това стигна до извода, че е по-добре никога да не показвате чувствата си и никога да не казвате на никого за тях Narrate. И за да не оставите случайно да се подхлъзнете, по-добре е да ги скриете от себе си. За съжаление, отхвърлянето на евентуална болка често води до другата страна - отхвърлянето на евентуална радост.\nТова явление показва, че човекът е затворен към ново преживяване и съсредоточен върху негативните преживявания. Хората с алекситимия са по-склонни към депресия и развитие на психосоматични заболявания, а хода на заболяванията при тях е средно по-тежък в сравнение с други пациенти.\nАлекситимията също може да бъде характерен признак на трудно протичаща стресова ситуация, към която човек вече е свикнал и я оценява като нормална. И последствието от алекситимия често е самотата. В допълнение, алекситимията се характеризира с определени нарушения на емоционалните и личностни процеси, както и на сферата на мисленето..\nВ емоционалната сфера тя се проявява като неспособност за точно разпознаване и описание на емоционалното състояние и емоционалното състояние на други хора, неадекватно емоционално участие в обективна ситуация (фиксиране в по-голяма степен на външни събития, отколкото на вътрешни преживявания), трудности при разграничаването между чувствата и тялото усещания. Такива хора не могат например да разграничат хроничната умора и депресията..\nВ личната сфера алекситимията се проявява в нежелание или неспособност за размисъл (процесът на самопознание на човека за неговите вътрешни психични актове и условия, процес на мислене за случващото се в собственото му съзнание), което от своя страна води до опростяване на житейската посока, обедняване на отношенията с външния свят, т.е. понякога - някаква инфантилност.\nВ областта на мисленето човек предпочита да използва визуално ефективното мислене, а не абстрактно-логичното, не използва възможностите на своето въображение, както се доказва от липсата на склонност към мечти и фантазии. Той също така използва малко процесите на категоризация (умственият процес на присвояване на един обект, събитие, опит на определен клас, тоест категоризирането е процес на обобщение с последваща класификация) и символизиране на мисленето.\nИма 3 механизма за развитие на алекситимия:\nБиологичен механизъм - генетично програмирано свойство на нервната система, свързано с хипертрофична функция на лявото полукълбо.\nПсиходинамичен механизъм - защитно-изолиращ механизъм срещу хроничен травматичен опит.\nПоведенческият механизъм е ранно учене от алекситимия на майката или влияние на забраненото върху емоциите на социалната среда.\nСмята се, че склонността към алекситимия е „семейство“. Наред с биологичната социална природа на алекситимията не е под въпрос. Например развитието на алекситимия при дете се улеснява от присъствието му при един от родителите. Мама не разпознава нюансите на състоянието на детето, следователно, стереотипно реагира например на плач. Няма значение дали детето плаче от студ, уплах, скука или самота, майката слага бебето в устата в устата, а когато остарее - парче хляб. При такова взаимодействие няма диалог, който би показал на детето как се възприема отвън и как е посочено това, което той изпитва. Пълната липса на пълна родителска грижа и внимание в ранна детска възраст и в ранна възраст (например, ако детето е било в Дома на бебето по волята на съдбата) също може да доведе до алекситимия.\nСпоред редица наблюдения, алекситимията протича с особено висока честота при хора с наднормено тегло и в тези случаи обикновено се комбинира с депресия. Авторите на съответните произведения предполагат, че за хора с алекситима храненето служи като своеобразен вътрешен регулатор на усещането за напрежение. Алекситимията се счита за фактор, който не само предразполага към затлъстяване, но и затруднява загубата на излишно тегло..\nТенденцията за намаляване на положителните емоции и радостните събития и в същото време тежестта на чувствата като гняв, тъга и неприязън характеризират пациенти с алекситима с резистентна към терапия хипертония. Алекситимичните особености се откриват при 55,3% от пациентите с първична артериална хипертония. Алекситимните пациенти имат по-високо кръвно налягане в сравнение с неалекситимните.\nПри пациенти с диагноза коронарна болест на сърцето, алекситимия се среща в 31-49% от случаите. Наднорменото тегло, захарният диабет, артериалната хипертония, тютюнопушенето, злоупотребата с алкохол са по-чести при алекситими пациенти с коронарна болест на сърцето и затова алекситимията се счита за един от рисковите фактори за развитието на това заболяване. Освен това е посочено, че при провеждането на терапевтични мерки в тези случаи е необходимо да се вземат предвид ниските показатели за качеството на живот и високото ниво на тревожност, характерни за алекситимията.\nАко алекситимия се появи при пациенти с бронхиална астма, тогава такива пациенти се нуждаят от по-дълги хоспитализации.\nФактори, допринасящи за образуването на алекситимия\nСпецифично телесно преживяване. Заболявания в ранна детска възраст или операция, последвана от\nпродължително ограничаване на активността.\nОпределяне на семейното внимание към детска болест. Включването на болестта в социална ситуация\nсемейното развитие като централна връзка.\nНалагане на директива на невалиден начин на живот на пациент.\nДълъг опит на неуспех в значителна дейност. Значително във възрастовите кризи\nОграничен емоционален опит с спектър от негативни емоции.\nНевъзможност за намеса при обстоятелства\nМетоди за профилактика на алекситимия\nОграничаването на способността да разбираме себе си, свързано с лошо използване на способността за размисъл, се превръща в значителна пречка за осъзнаването на случващото се, до възможността за цялостен поглед върху собствения живот. В крайна сметка рефлексията дава възможност да се погледне отвън, да осъзнае смисъла на собствения си живот и дейност, да ги види във временна връзка, да направи семантично обвързване на настоящето с миналото и бъдещето, което позволява на човек да създава и поддържа вътрешна хармония, необходима да промени вътрешния си свят, а не бъдете напълно в хватката на ситуацията.\nРефлексията е един от механизмите на семантичната саморегулация, следователно е източник на свобода и стабилност на индивида, неговото саморазвитие. Това е съзнателна форма на семантична регулация, различна от тази, която сме научили в процеса на живота и развитието на несъзнателните психични автоматизми..\nСаморегулирането позволява на човек да се променя в съответствие с промените в обстоятелствата на външния свят и неговите условия на живот, подпомага умствената дейност, необходима за дейността на човек, осигурява съзнателна организация и корекция на неговите действия.\nКъм днешна дата, торонската скала на алекситимия е най-валидният и често използван въпросник за измерване на алекситимия. Той съдържа 26 твърдения, всеки от които е оценен по 5-бална скала..\nПосочете колко сте съгласни или не сте съгласни с всяко от следните твърдения.\nДайте само един отговор на всяко от твърденията:\n(1) Абсолютно грешно;\n(2) Отчасти неверни;\n(3) Нито това, нито това;\n(4) Отчасти вярно;\n(5) Точно така.


Дресирани или свободомислещи деца искаме? | Жената днес\n394 ПРОЧИТАНИЯ ОТ 06 януари 2022\n„Робската дисциплина ражда робски характери.“\nПреди няколко дни на консултация при мен дойде една майка, притеснена за шестгодишното си момченце, което отскоро е ученик и никак не се вписва в разбиранията на учителката си за дисциплинирано поведение. Конкретните му „провинения” са, че става от чина по време на час, не седи правилно на чина (подгъва едното си краче), разказва измислени истории, т.е. според учителката „лъже”, и др. такива абсурдни дребнави обвинения, които говорят, че култът към дисциплината все още е жив.\nПрекалено строгата дисциплина роботизира децата ни, отнема им свободата да бъдат естествени, да изразяват собствено мнение, отнема им правото да допускат дори неволни грешки, отнема им радостта от живота.\nЛично мен са ме гонили от час, защото се смея, защото изказвам различно мнение от това на учителката, защото не съм с униформа и косата ми не е вързана на опашка… Както тогава, така и сега тези причини ми се виждат несъстоятелни.\nДисциплината, на която би трябвало да учим децата си, е осъзнато желание за съобразяване със смислени правила.\nКато ключовата дума е смислени.\nНе мога да приема за смислено да изискваме от шестгодишно дете да стои 40 минути неподвижно и да го осъждаме, че си е позволило да седне в някаква странна поза, която му е по-удобна. За сравнение отново ще посоча като добър пример финландските училища, където децата в началните класове имат свободата да се разхождат или дори да седят и лежат на пода по време на учебните часове. Малките деца имат естествена нужда от движение, особено когато умът им се умори или са притеснени.\nСрещнах се с „недисциплинираното” дете и го попитах според него защо не е доволна учителката му, и ето какво ми отговори:\n„Чувствам се кошмарно, когато някой непрекъснато ме командва. Чувствам, че трябва да кажа на учителката, ако може, поне понякога да не ми се кара.”\nКрис, 6 г.\nОставете децата да дишат свободно, да бъдат естествени в реакциите си, не санкционирайте тяхната спонтанност!\nУчилището не би трябвало да прилича на казарма.\nВместо да стеснявате границите на съществуване на децата, разширете своите граници на толерантност!\nАко искате децата да присъстват с удоволствие в часовете ви, открийте радостта от общуването си с тях. Вдъхновението и ентусиазмът са енергията, която отличава добрите преподаватели от останалите.\nНе се чувствайте длъжни да правите непрекъснато забележки на децата си и да ги принуждавате по цял ден да учат. Приемете спокойно факта, че детето е изкарало ниска оценка или че е допуснало някаква грешка. Когато наказвате и крещите, вие не възпитавате, а дресирате децата си. Тези стари модели на родителско поведение са неефективни и няма да направят децата ви победители. Ако искате те да побеждават в живота си, пазете достойнството им. Какъвто и да е проблемът, той може да бъде разрешен със спокоен разговор, с усмивка и с\nпрегръдка, или накратко казано – с любов!\nДецата ни са най-прекрасните хора, които срещаме в живота си. Те ни обичат безусловно. И ние би трябвало да се научим да ги обичаме без условия. Ако ние ги обичаме само коато изкарват шестици, те също ще се научат да ни обичат условно – само когато им изпълняваме желанията. Да ги обичаме безусловно, означава да ги подкрепяме в трудни моменти. Те имат нужда от любовта ни най-много точно когато сгрешат.\nАвторът Стела Даскалова е семеен консултант и автор на книги за личностно развитие, за родителството и семейството. Нейните книги „Всичко започва от детството”, „Какво се случва с любовта?” и „Всяко дете е герой”, издадени от издателство Сиела, са бестселъри в жанра Приложна психология. В процеса на създаване на книгите си за родители, Стела интервюира повече от 500 деца, включвайки много от техните мнения в книгите си. Текстът е откъс от ѝ „Всяко дете е герой“. Това е книга за важните уроци, които не се учат в училище и които детето би трябвало да научи от родителите си. Една от ключовите авторски идеи е, че всяко дете носи героя в себе си и всяко дете има неограничен потенциал. Но за да го прояви има нужда да се види като герой и победител в очите на родителите си.


Не извръщай глава, погледни към Kолежа\nВт - 29 Авг Написано от bultras\nПловдив, град вековен, град с богата история и славни битки. Град на завоевания и падения. Град, който винаги се е славел със спортните си отличия и архитектурните си паметници. Днес - тънещ в забрава и разрушение. Днес, 2017-та година трябваше да е една от онези щастливи години за хилядолетният ни град, в който най-старият му клуб посреща европейските отбори на новия си стадион. Децата трябваше да се радват на новото съоръжение, родителите да гледат красив футбол, а бултрасите да дерат гърла и да се чувстват горди от всичко постигнато.\nЧет - 10 Авг Написано от bultras\nНай–сладката награда за ежедневния труд, перманентното отсъствие от дома и купищата лишения в живота на професионалния футболист. Футболът е добре платен спорт, но кефа да вдигнеш Купата цена няма. Особено, когато има кой да озвучи успеха ти с мощен рев от трибуните.\nПон - 31 Юли Написано от bultras


Слънцезащитно мляко SPF 50 - LAVOZON - VitalAbo България\n9.60 лв. (4.80 лв. / 100 мл)\nАрт.-№: XOF-MUE-41207090, Съдържание: 200 мл\n13.95 лв. (3.49 лв. / 100 мл)\nВодоустойчивият Lavozon Sun Milk SPF 50 бързо се абсорбира, овлажнява и надеждно блокира UV лъчите. Специалната формула е обогатена с витамин Е и предлага особено приятно усещане за кожата. Слънцезащитното мляко е подходящо и за суха и чувствителна кожа.\nПродуктови ревюта на български за LAVOZON Слънцезащитно мляко SPF 50\nAlpensegen Аврамово дърво


Счетоводни услуги | - Part 49\nПерсонален индентификационен код ще ни осигурява достъп до масивите на Националната агенция за приходите (НАП), където всеки ще може да провери какъв трудов договор е депозирал работодателят му и дали има такъв документ.\nТова е една от възможностите, които от тази година агенцията ще предоставя на хора и фирми, съобщи на пресконференция Боряна Георгиева, директор на дирекция "Обслужване" в НАП.\nПолучаването на ПИК отменя необходимостта от покупката на електронен подпис. От сряда, 11 януари, ще могат да се подават заявления за получаване на кода във всеки офис на НАП.\nЗаявленията могат да не се подават лично, но получаването на кода е персонално. Услугата е безплатна. От НАП препоръчват кодът да се поиска и получи от офиса на НАП по постоянен адрес на потребителя.\nЧрез ПИК ще можем да проверим също и осигурителния си доход, както и да получим информация за сумите, преведени по индивидуалните ни партиди за допълнително задължително пенсионно осигуряване.\nДо няколко месеца с индивидуалния си код ще можем да подаваме искане за издаване на удостоверения, да се извършват плащания и да виждаме данните си от така наречената данъчно-осигурителна сметка.\nЩе имаме възможност също чрез тонално набиране на кода да получаваме различна информация от кол-центъра на НАП.\nКодът е 12-разряден, той ще е известен само на притежателя и на системата, която го е генерирала, но не и на администрацията. При загубата или унищожаването му, НАП ще генерира нов и ще заличи стария код.\nВсички хора, които са получили доходи, различни от трудовите, трябва да подадат годишни данъчни декларации, напомниха от Националната агенция за приходите. Който е бил безработен към края на годината, от тази година няма да има задължение да подава годишна декларация, при условие, че авансово внесеният данък е равен на данъка, който дължи, съобщи Боряна Георгиева.\nНяма промяна в сроковете за подаване на декларациите - до 30 април. Поради това, че този ден е неработен, декларации ще могат да се подават и на 2 май. Декларациите са налични във всички офиси на НАП, има ги и на сайта на агенцията.\nСред новостите по отношение на данъчните облекчения за младите семейства е това, че тази година ще се изисква само един документ, за да се възползват от правото на това облекчение.\nАко хората не са получавали доходи през годината или доходи различни от трудовите, но през годината са предоставяли или ползвали заеми - различни от банкови, също трябва да подадат годишната декларация.\nНа пресконференцията в НАП Диана Янчева, директор на дирекция "Бизнес-статистика" в НСИ, съобщи, че фирмите, които не са работили през миналата година, вече ще представят само декларация за икономическа неактивност. По този начин бизнесът няма да бъде нужно да представя така нареченият нулев годишен отчет.\nМесечните бизнес-анкети в промишлеността, строителството, услугите, търговията вече ще бъдат приемани и по електронен път, каза Янчева. Системата работи от 3 януари и ще е активна до 16 януари. На тези дати ще е може да се подават данните всеки месец.\nАвторКиК Инфо - Избрани статии и новини 10.01.2012 Публикувано наИзбрани статии и новини\nАвторКиК Инфо - Избрани статии и новини 09.01.2012 Публикувано наИзбрани статии и новини\nАвторКиК Инфо - Избрани статии и новини 03.12.2011 Публикувано наИзбрани статии и новини\nАвторadmin 26.10.2010 27.10.2010 Публикувано наОбщаОставете коментар на Здравейте счетоводители\nПо-нови 1 … 47 48 49


За Пламен Моллов\nПътят в науката, който Пламен Моллов избира още като студент започва в Университета по хранителни технологии (УХТ) в гр. Пловдив. В единственото по рода си висше училище на Балканите повече от 20 години той обучава студенти по технология на преработката на плодове и зеленчуци. Създава учебната дисциплина „Управление на качеството и безопасността на храните” като израз на модерния научен възглед за здравословния начин на живот. Станала популярна години по-късно тази „вечно зелена идея” внушава разбирането, че с производството на един продукт практически се създават и възпитават потребителите му. Катедрата, която той ръководи, дава за трапезата на българина практически доказателства, че новите технологии, които въвежда, могат реално да допринесат за здравето и просперитета на нацията.\nПламен Моллов е специализирал е в Института по физикохимия към БАН, в Изследователския институт Гайзенхайм, в университетите Гент – Белгия, Вагенинген - Холандия, Бърнемут и Гримсби – Англия. Издал е седем учебника и има над 80 научни публикации. Участвал е в деветнайсет научни проекта, с българско и международно участие. Владее немски, английски и руски език.\nПламен Моллов е член на Съюза на учените в България, Научно-техническия съюз в хранителната промишленост и на Съюза на консултантите по управление на качеството. Почетен председател на Българската асоциация по хранителна и питейна индустрия и на Съюза на преработвателите на плодове и зеленчуци в България.\nПрез 2007 година Пламен Моллов е избран за Председател на Националната лозаро-винарска камара – най-голямата браншова организация у нас. Преструктурирането на лозята, подобряването на сортовия им състав за създаването на серии уникални вина, които ще направят разпознаваемо и конкурентноспособно българското вино – това е тенденцията, за утвърждаването на която работи НЛВК.\n“Виното е свят на различията и в това е неговата красота. Не можем да бъдем конкурентноспособни, ако имитираме френските, португалските или чилийските вина, защото всяка имитация е по-лоша от оригинала. Шансовете ни да пробием на взискателния световен пазар са в уникалния вкус на българските сортове – мавруд, широка мелнишка лоза, гъмза, памид, димят. Вината, които се правят от тях, имат хилядолетна история – пили са ги героите на Омир от “Илиада”, а днес учените ги препоръчват като еликсир в битката срещу виновниците за стареенето – свободните радикали”.\nТози възглед, който проф. Пламен Моллов споделя по национални и международни форуми, се превърна в допълнителен аргумент за приемането на пакета от български предложения за реформа в общоевропейското лозарство и винарство. Модерното виждане за преструктуриране на сектора и намаляване на “океана от вино” впечатли Европейската комисия и българските предложения залегнаха в общата селскостопанска политика на ЕС. Така с европейски пари още тази година българските лозари и винари ще могат да създават лозя с обновени сортове, да стопанисват по-добре съществуващите масиви и да правят промоции в чужбина. Всички български вина ще излизат на пазара с гарантиран произход, а по регистрационния им номер ще се проследява какъв е сортът на гроздето, от кое лозово насаждение е набрано, колко е узряло, каква е неговата захарност.\nКато Председател на Парламентарната група на Национално движение за стабилност и възход (НДСВ) Пламен Моллов представлява своята партия в 39то и 40то Народното събрание. Нищо не разпалва ентусиазма му така, както страстното му убеждение, че членството на България в Европейския съюз може да даде много на всеки човек в България, стига да е готов за усилието да преодолее апатията и инерцията.\nСледвайки възгледите си, Пламен Моллов работи активно за постигане на видими ползи от европейското членство на България. В 39то Народно Събрание той е председател на парламентарната Комисия по земеделието и горите. С приемането на 62 законопроекта допринася за усъвършенстването на съществуващата нормативна уредба и практически ръководи хармонизирането на българското с европейското законодателство в хода на провежданата европейска аграрна реформа. Със специфичните си знания и професионална компетентност Пламен Моллов допринася за увеличаване на парите за европейско финансиране на българското земеделие.\nВ 40то Народно събрание Пламен Моллов участва в работата на Временната комисия по европейските въпроси и Временната комисия по земеделието и горите. Заместник-председател е на парламентарната Комисия по земеделието и горите и е член на Комисията по наука и образование.\nОт октомври 2007 г. до края на работата на 40то НС Пламен Моллов е председател на Парламентарната група на НДСВ. От трибуната на парламента той прави многобройни изказвания от името на ПГ. Вносител е на 20 законопроекта, с които отстоява позициите на НДСВ като либерална партия с европейка ориентация, която ограничава ролята на държавата до там, до където частната инициатива и личната предприемчивост не са достатъчни за повишаване на жизнения стандарт и подобряване живота на хората.\nЧаст от дейността на Пламен Моллов е свързана с развитието на двустранните парламентарни отношения. В периода 2001 – 2005 г. той е заместник-председател и председател на групата за приятелство “България – Германия”. От 2005 г. е Председател на групата за приятелство “България – Швейцария”.\nЛичните му усилия като Председател на ПГ са посветени на утвърждаването на НДСВ като партия на правилата, като предвидим и коректен партньор, който подчинява партийните интереси на интересите на гражданите и държавата. Сред утвърждаваните от НДСВ ценности са: преодоляване на партийно-политическите схеми на зависимост от бившите структури на ДС и прилагане на европейските стандарти във всички области на обществено-политическия, икономически, социален и културен живот у нас.\nЗа повече информация относно проф. Пламен Моллов, можете да свалите неговата автобиография.


Списание Сватба - Известната диетоложка Енджи Касабие се омъжи\nИзвестната диетоложка Енджи Касабие се омъжи\nНа бляскава церемония в столицата на Египет - Кайро, известната диетоложка Енджи Касабие се врече във вечна вярност на своята половинка - носителят на титлата "Мистър Ливан" Рабих Ел Зейн.\nКрасивата ливанка каза "Да" на любимия си в уникална сватбена рокля. Тоалетът е с 5 метра воал и целият инкростирани с над 100 000 камъни Сваровски, кристали, диаманти и бели кехлибарени перли. Менделсонът се състоя на метри от река Нил в Four Seasons hotel Cairo at Nil Plaza.\nСред гостите бяха забелязани популярния пиар Атанас Лазаров,стилистът Мартин Бонев и гримьорът Кирил Чалъков.\nМладоженецът Рабих Ел Зейн е първи подгласник на Mister International 2015, Mr.Lebanon 2014-2015, както и успешен тв актьор и продуцент. Негово шоу за фитнес и здравословно хранене върви в ефира на тв гиганта "Джезира". Рабих играе още и волейбол и дава консултации във фитнеса.\n"Щастлив съм че бях част от този повече от бляскав спектакъл,режисиран от самите виновници - Енджи и Касабие! Той - прин, а Тя - принцеса! На толкова стилна, толкова бляскава, толкова емоционална сватба не съм присъствал през живота си. Сватба етикет, пълна с позитивни емоции,всички гости с милиони селфита,снимки,видеа при това само на метри от река Нил,Кайро в Египет. Домакин на уникалното събитие - Four season hotel at Nil Plaza,Cairo. Излизайки Енджи и Мистър Ливан сред гостите в залата настръхнах от радост и вълнение. Беше наистина впечатляващо и запопмянящо се,спомен за цял един живот. Пожелавам попътен вятър и комфортен семеен живот на младоженците!"\nсподели впечатленията си Атанас Лазаров, лицензиант на "Мистър България 2016" един от специалните гости от България.\nЩастливата Енджи Касабие записа в професионално студио в Кайро и специална любовна балада, която по време на гала вечерта я изпълни на живо пред Мистър Ливан 2104-2015, като истински звездна изпълнителка. Баладата на красивата булка бе прочувствена и изключително нежна. Енджи изля в песен любовта си към любимия и го направи по най-страхотния начин на Земята. А нейния любим по средата на сцената стоеше като истински джентълмен,вперил поглед единствено и само в нея.\nДвамата веднага след уникалната церемония отлетяха за остров Бали, Малдивите и Сингапур.\nВ родния Бейрут,Ливан ги очаква трета сватба специално за близки и звездни хора.\nОчакваме красивата двойка скоро и в България. За изненада на всички "Мистър Ливан 2014-2015 става български гражданин.\nСнимки: Reda Mahmoud


България :: „Многая лета!“ прозвуча отново във възстановен параклис :: Monitor.bg\n„Многая лета!“ прозвуча отново във възстановен параклис\nМиряни събират волни пожертвования за възстановяване скривалището на Левски в Мъглижкия манастир\n14:08 08 Ноември 2016 912 Видяно 0 Споделяния Коментари\nС 4-десетилетна давност в параклис на името на свети Архангел Михаил при девическия манастир „Свети Николай Чудотворец “ край Мъглиж отново прозвуча молитвата „На многая лета“.\nСвещенникът на духовната обител, отец Йоан, който служи тук от далечната вече 1989-а година припомня, че мястото за молитвите в старото манастирско крило било „под ключ“ доста преди идването му.\nВътре останали икони и църковна утвар от средата и края на ХІХ век, сред тях имало и икони , дело на възрожденски автори от школата в Троян.\nМалко преди да заболее тежко старозагорският митрополит Галактион заръчал да започне възстановяването. Със средства и труд се включили както миряни – богомолци, така и двете монахини Вениамина и Виталия.\nЧисто нов свещник подарили художниците от сдружение „Творец“, които обявили търг за продажбата на 20 свои картини в подкрепа на христолюбивото дело, припомни живописецът Росен Бакалов след първата служба за празника на Архангел Михаил във вторник.\nДевическият манастир край Мъглиж е сред най-старите в България, за първия му градеж легенда го свързва с похода на цар Калоян срещу латините, най-ранните писмени свидетелства са от немския пътешественик Стефан Герлах от 1575 година. Според тях в онези далечни векове тук е имало действащо килийно училище, едно от първите в този български край.\nЗа празника около възстановяването на параклиса дошлите богомолци получиха по купичка от врящия на открит огън курбан. Две овце са послужили за направата му, животните дарили млади семейства от Мъглиж и Стара Загора, коментира монахинята Венеамина, която се грижи за централния манастирски храм.\nВ него се съхранява уникален стенопис от 1909 година, изрисуван от казанлъшкия зограф Петко Ганин. На него, редом със светите братя, равноапостолите Кирил и Методий е и покровителят на Ирландия , свети Патрик. Стенописът е станал възможен с паричната помощ на ирландеца Пиърс О, Махон, който през 1904 година изгражда в София приют за деца и бежански от Тракия.\nСлед отварянето на стария параклис идва ред за възстановяване и на монашеската килия, ползвана като скривалище от Апостола на Свободата Васил Левски, уточнява отец Йоан.\nЗа това предстояло да бъде разкрита набирателна дарителска сметка, очаквало се само благословията на епархийския съвет и на владиката Антоний от Стара Загора.Засега помещението стои под ключ, липсва дори табелка с указателен надпис за любопитните туристи.\nПосрещат Брегович с биволска пастърма и дюлева ракия\n13:58 08 Ноември 2016\nЗам.-кметица тича на световно в Австралия\n14:10 08 Ноември 2016


Какво не може да се изнася от Тайланд: списък на стоки и продукти\nПолет, за да си почине екзотична страна Искам да донеса необичаен сувенир, който да ви напомня за останалите прекарвани. Това не е изключение и пътуване до Тайланд. Всеки продавач на пазара може да каже какво е най-добре да донесе като подарък, но не всеки ще каже, че не може да бъде изнесен от Тайланд. Това се дължи на факта, че всеки търговец иска бързо да продаде стоката и да получи повече печалба. Отивайки на почивка в тази страна, си заслужава да се запознаете с правилата за транспортиране на багаж в митниците на Тайланд. Така че всеки турист може да спести време и нерви, а впечатленията от останалите няма да бъдат развалени.\nИзображения и статуи на Буда\nВсички тайци са много почитани от Буда, поради тази причина тайландското правителство брои всички статуи на Буда и неговите изображения като антики. Затова в страната има забрана за износ на тези продукти, чиято височина е повече от петнадесет сантиметра.\nЗа да се извади статуетката или образът на божеството, се изисква документ. Тя може да бъде издадена в Министерството на културата и изкуството на Тайланд. Останалите сувенири с Буда, които са по-малко от петнадесет сантиметра, не изискват специално разрешение за износ. По правило на пазарите в повечето случаи има такива продукти.\nТайландските пазари са богати на селекция от екзотични плодове, които не могат да бъдат намерени в нашата страна. Много туристи искат да задоволят любимите си хора с такъв вкусен сувенир. Но колкото и да е изненадващо, има забрана за износ на плодове от Тайланд.\nТака че, екзотичната, която е много популярна сред туристите на острова. плодове дуриан забранено е не само да се превозва в самолета, но и да не се добавя към хотелските стаи. Такава забрана се дължи на силната и неприятна миризма на плодовете, от която е много трудно да се отърве. По-добре е да се яде дуриан на открито и с гумени ръкавици.\nМнозина ще бъдат изненадани от факта, че е невъзможно да се вземе със себе си на борда такъв любим зрънце като диня. Работата е там, че налягането на борда по време на полета е много по-ниско, отколкото на земята, а дините просто експлодират.\nЗа мнозина изглежда изненадващо, че кокосовите орехи не могат да бъдат извадени от Тайланд. Такава забрана се определя на митниците поради плътната кора на плода. Скенерът просто не може да го освети. Много контрабандисти са използвали това и са пренасяли наркотици и експлозиви в кокосови орехи, както и други предмети, забранени от закона на Тайланд.\nEffigy като подарък\nМожете да получите под престъпната статия и когато се опитвате да извадите препарирани животни. Не всички туристи знаят кои са редки. За законния им износ е необходимо да се издаде съответното удостоверение. В търговски центрове с добра репутация такива документи се изискват при издаването им.\nТук са пълнени животни, на които е забранено да изнасят от Тайланд:\nПлюшена прилеп. Тук те се продават незаконно.\nПълнени крокодили и третираната им кожа. Изключение правят торби и колани, портфейли.\nсушен морски коне. Износът им от страната също е забранен.\nМного туристи искат да донесат или просто да запазят за спомен не само сувенир, но и наистина ценно нещо. Но и тук трябва да бъдем много внимателни и предпазливи. Забранено е да се носят много ценности както през границата, така и да се носят на борда.\nСлонова кост е скъп материал, а сувенири от нея се оценяват във всяка страна. Но трябва да се има предвид, че слонът в тайландските страни е свещено животно. На пазара можете да намерите много сувенири, направени от слонова кост, за да ги закупите не е забранено, но опитът за износ ще бъде безполезен. За тази цел митническият турист ще издаде глоба. Почти всички продавачи, които се опитват да продават стоките си и да реализират печалба, ще гарантират, че това е напълно законно, но не трябва да им се вярва.\nРядко, но все още могат да бъдат намерени в тайландските пазари, кожите, зъбите и ноктите на хищни животни, например тигри и леопарди. Такива стоки са строго забранени за транспортиране.\nЗабранен е и износът на благородни метали и камъни, които не са преминали през специално третиране. Различни произведения на изкуството и други антики могат да бъдат изнесени от страната, съгласно законите на Тайланд, само с разрешение, получено от Министерството на изкуствата. За да донесе бижута от местата за почивка на митниците, ще бъде необходимо да се предостави сертификат за покупка.\nНасекоми от Тайланд\nСписъкът на това, което не може да се изнася от Тайланд, трябва да включва различни насекоми: бръмбари и пеперуди. Но това е само ако не са опаковани в прозрачна кутия.\nЖелаещите да донесат такъв сувенир трябва да посетят магазините Duty Free. Те представят много широк спектър от подобни сувенири.\nВие не можете да изнасяте от Тайланд и всички продукти от костенурки, както и от самите тях. Тук те са под защитата на държавата.\nНе трябва дори да се опитвате да донесете у дома малко тайландска земя. Според законите на Тайланд, цялата земя принадлежи само на царя, забранено е да се купува и продава. Дори ако турист получи цвете в тенджера с почва, той ще бъде изтеглен от митниците. Такъв жив сувенир се транспортира в хранителен гел, предназначен специално за отглеждане на растения.\nЗабранено е също така да се вземе пясък от плажа. Когато бъде открита, тя ще бъде конфискувана и на митниците.\nКорали и черупки, намерени на плажа, също не могат да бъдат донесени от пътуване. Такъв сувенир ще бъде разрешен за транспорт само ако е специално обработен за тази цел.\nЖелаещите да донесат алкохолни напитки от пътуването трябва да помнят, че е позволено да се вземат не повече от един литър гореща напитка с тях.\nКакто във всяка друга страна, не можете да извадите оръжие от Тайланд. Когато бъде открито, ще бъде издадена голяма глоба. Самото оръжие веднага се оттегля. За опит за контрабанда на наркотици през границата се очаква смъртно наказание.\nЗабранено да се носят и голямо количество тайландски пари. По отношение на долара, можете да вземете не повече от двадесет хиляди с вас на борда на самолета. В тайландските пари това е петдесет хиляди бат.\nКакво да донесе като подарък\nРазбира се, всеки турист би искал да донесе сувенир от места за почивка, не само като сувенир, но и като подарък за роднини и приятели.\nИ така, какво можете да вземете на борда на самолета, напускайки страната?\nНатуралните тайландски козметични продукти са много популярни. Кокосовото масло ще бъде отличен подарък за приятел или колега. Освен това, в тайландските козметични магазини можете да си купите много ексфолианти, лосиони и кремове за кожа, които не могат да бъдат закупени в нашата страна. Добър и интересен подарък ще бъде ръчно изработен сапун, направен изключително от натурални съставки.\nМожете да донесете органично памучно облекло като подарък от Тайланд. Тук е много евтино. Можете да закупите всички видове бижута и аксесоари, които са изработени от естествена кожа или камъни.\nЗа да загреете суровите зимни вечери и просто да се отпуснете, помогнете с ароматен чай, донесен със себе си от ваканция. Тук има огромен избор. Най-популярните туристически сортове са пуер, матум и хибискус. Но тайландски ще ви помогне да изненадате син чай. Той има ярък богат вкус и носи невероятни ползи.\nИ, разбира се, донесе сувенир под формата на статуя на Буда или слон. За това, което е разрешено за транспортиране, можете да прочетете в началото на статията.\nКакви плодове мога да донеса и как\nРазбира се, можете да донесете екзотични тайландски плодове, освен тези, които са забранени. Ако наистина искате да изненадате любимите си хора с дуриан, тогава трябва да го купите в сушена форма, както и под формата на чипс, паста или сладкиши, които ще бъдат направени от този плод.\nМожете да донесете манго и личи от Тайланд. Няма ограничения за броя на изнесените плодове. Единственото нещо е да се задържи теглото на багажа, за да не му се налага да плаща за предимството.\nНо си струва да се има предвид, че на руската граница могат да възникнат проблеми. Тук често се въвежда карантина върху вноса на някои продукти. В тези ситуации сувенир под формата на екзотични плодове ще бъде предмет на оттегляне.\nПлодовете трябва да се транспортират в специално проектирана пластмасова кошница. И за да вземете екзотичните плодове в едно парче, опитайте се да изберете твърди, леко незрели. Въпреки това продавачите с удоволствие ще помогнат в това.\nСега знаете, че не можете да извадите от Тайланд, а почивката ви няма да бъде развалена.\nКакво е мецанинът в театъра и къде се намира?\nКакво е баркарола или песента под вълната\nTASS е упълномощен да декларира сериен филм: актьори, роли, сюжет\nУенди Дарлинг - приятелката на Питър Пан, която избра възрастен живот\n"Elysium" - група с история\nКакофония, какво е здрав хаос\nSuede: какво е това? Характеристики, характеристики и грижи за тъканите


E. Karanov - Sychinenija i spomeni - 1.1d\nI. Събрани фолклорни материали\nД. Народни верования. Змеят (аждер) и змията (зъмя) в българската народна поезия [*]\n1. Змей, аждер и ламя са почти едно и също.\n2. Змеят има крила, нос и опашка.\n3. Змеевете живеят по планините, водите и въздуха.\n4. Змеевете владеят над различни вихри и вихрушки, пред които се извиват като дълги платна.\n5. Змеевете бегат от зли билки омразни.\n6. Юнаците приличат на змеевете, а змеиците имат дълги коси.\n7. Змеевете ходят по хорàта.\n8. Змеевете си грабят невести.\n9. Змеевете любят моми и невести, от това такива моми и невести са жълти, пупуняви.\n10. Змеят в по-малък вид се представя като смок (от смъчамъкна) и змия.\n11. Епитетите на змея са: аждер ненаситний, змей огнян (огнен — син Марков, огнена Мария — света Богородица), змей Горянин — (Змей Горинич в руската поезия), от голяма фара, змия тройноглава, змия лютица, змия усойница, змия пепелюша, сура ламя мършоедна, кучка ламя.\n12. Змеят иска человечески жертви, особено моми.\n13. Самовилите с хитрост излъгват змеевете и владеят над змиите: една самовила езди на сур елен, у зенгии до две люти змии (в гръцката поезия ериниите, у нас девет сестри арменки нямат ли нещо общо?)\n14. Припекъл се като змия.\n15. Разлютил се като змия.\n16. Съка като змия.\n17. Свири като змия.\n18. Чист като гълъб, а хитьр като змия.\n19. Зла змия (на люта жена).\n20. Люта като змия.\n21. Змията се вие, а пак в дупката си право влиза.\n22. Змията обича свирните.\n23. Два се змея на планина сбили, от сила им мътен Дунав тече.\n*. Публикувани в Псп БКД. 1884, № 9, 129—134. — Ж. П.\n24. Неда пила нощна вода, та изпила люта змия с две глави, три опашки.\n25. Дяволът излъгал человека чрез змията (от св. писание).\n26. Сгнели са се като змии в змиярница.\n27. Кога пие человек или животно вода и змията не го закача.\n28. Змия да ти пресече пътя, не е на добро.\n29. От змия кости не се газят.\n30. От кожата на змията се кадят да не ги хваща треска.\n31. Рогчетата на змията, ако се намирят у человека, донасят му полза.\n32. Всяка събота змията изпущала отровата си и захващала да бере нова (суботници — родени срещу събота, и чумата в събота не бие).\n33. Кой види нозете на змията, ще бъде много богат.\n34. Змията имала крака, които си крила и който види краката ѝ, ще умре.\n35. Ако видиш змия подир захождането на слънцето, ще умреш.\n36. Има змии, които омайват пилищата с очите си.\n37. Ако видиш две змии съставени и да ги накриеш с кърпа, ще станеш богат.\n38. Ако видиш две змии съставени, да си навързиш с нещо възли колкото можеш; тези възли ще ти докарват полза, като развързваш по един при всяко едно мъчно обстоятелство; така при развързването на един възел може да се освободиш от затвор.\n39. Когато человекът подгони змията, ако извика някое мъжко име, тя бяга, напр. ако рече: «Иване, донеси ми секирата да убием тази змия.»\n40. Ако речеш някоя змия: «студено желязо!» — тя се вкаменява на мястото си.\n41. Догдето не прореве черно магаре, змията не пущала тогова, когото ухапвала (същото вервание се среща и за гущера. Гущерът по индийските вервания бил човек преобърнат, защото бил украл говедо).\n42. Змията, догдето не се преобърне три пъти, не се отпущала от тогова, когото ухапвала,\n43. Срещу Еремия, първий май, жените чукат железо около къщата, като казват: «Бегайте змии и гущери, Еремия иде!»\n44. «Люта змия да те изеде!» (Клетва; впрочем жените с всека дума могат да кълнат, напр. камен-камен те убил, вода-вода те отнесла, метла-метла те помела и пр.)\n45. На Велики поклади (Заговезни) прерипват през огъня, като казват: «От бълхи, от змии, от гущери. . .» и пр. (Водата и огънят са очистителни стихии).\n46. Четири пъти през годината змия минува през човека.\n47. Пролет убиват змии и ги провират между пръстите си, за да гаждат право.\n48. Змии влазят в устата на хората, особено ако последните са яли мляко и даже цицат жени и добитък. Който е ял млеко надвечер, куснува малко лук, за да не му влезе в устата змия през нощта.\n49. Змиите на Свети четиресе не хапят, затова можели живи да се ловят; а майка им ги вечерта судила всичките змии, кои какво направили.\n50. На Благовещение всичките змии се събират на големи купища; тогава и царицата им излиза от дупката и тя има на главата си безценен камик; и оттогава змиите не хапят.\n51. Всяка змия имала на главата си безценен камик.\n52. На Читиридесет мъченици ловят живи змии и им отсичат главите, после прекарват разни семена през устата им — за да е плодородна годината.\n53. На Гюргевден ловят живи змии с ръце, за да им се не потят ръцете през годината.\n54. На Благовещение и четиридесет мъченици хората не работят от змии, за да ги не ухапе през годината некоя змия.\n55. Всички змии не хапят, а само тия, които се подчиняват на главатаря, който ги събиря на Свети четиресе и е с безцен камик на главата и по-голем от другите.\n56. Имало змии с три глави и на среднята глава имали безцен камик.\n57. Имало змии с две глави и на главите си безцен камик.\n58. Закопаните сокровища чува змия (общоевропей верване).\n59. Когато се говори за змии, или пари се закопват, или пари се откопват.\n60. Люта змия в кът седи. (Гатанка — златните пари).\n61. Всека къща си има по една змия и щом умре тази змия, непременно ще умре некой от къщата.\n62. Домакинята или сайбията на къщата, както се нарича змията, която живее в къщата, е като патрон на къщата; затова я лазят и даже оставят мляко да пие.\n63. Ако убият домакинята (змията на къщата), ще умре и стопанът на къщата.\n64. Домакинята на къщата излиза на Благовещение и преброява хората в къщата; а кого не е видела, той ще умре.\n65. По междите на нивите има змии, които пазят синорите, т. е. границите.\n66. Юнаците понявга носят епитета змей. (Впрочем на юнаците се притурят различни епитети, като мечка стръвница, свиня дебела, куче и пр.)\n67. Остра сабя змеица.\n68. Червена зъмя около човека се вие — гатанка (пояс).\n69. Пъстра тоежка в усое лежи (гатанка — змия).\n70. Черна зъмя над огън се вие (гатанка — верига. Има вервание, че змеят влазя и излазя през коминя, гдето живее много пъти покрай огнището, както и вампирят, който впрочем бега от главня. Зигфрид от скандинавската поезия, убива лютия змей с главня; вампирят до 40 дни бил без кокали. За дима има гатанка — «Дълъг Тодор без кокали».)\n71. Ке ходам кеф патим, ке стретам кеф Марче, ке зеадам кеф камче, ке удрам кеф Марча по глава, ке ми сторит кебарч (кръг). Ответът на тази гатанка е змия.\n72. Тук седи, мемеро, немаш мира никъде, не се смей, кутело, като година — стрижено. (Змия и нива.)\n73. Змийска хурка (зъмско гроздье), змийска трева, змийско млеко, змийско цвете, змийски език, змиеглавче със змийни билки.\n74. Ако сънуваш змии, душмани имаш.\n75. «Змии бълва» — остри думи казва.\n76. «Змии гълта» — остри думи слуша.\n77. Откъснатият опаш на гущер, мърдайкл, ако влезе в захвърлен рог от некъе добиче, преобръща се на смок (сравни 41 вервание).\n78. На Благовещение ако пресечеш глава на змия\nи я закопаш в земя, подир насадиш отгоре ѝ босиляк, тоз босиляк е много лековит.\n79. Телото на свраката е много лековито, защото самовилите с упрегнати свраки вършет различни билки, но тялото на убитата змия на Благовец е много по-лековито.\n80. Кога се почни да се приказва за змии, има до четиридесет приказки да се прикажат.


Определение за Православие и ерес – свети Григорий Палама | Богоносци\n12.03.2017 admin3 4116\t0\nАвтор: Георгиос И. Манздаридис\nВтората неделя от Великата Четиридесетница следва като продължение на Неделя православна. На този ден Църквата ни празнува своята победата над една друга форма на ерес; ерес, която отрича спасението на човека по отношение на начина за неговото усвояване. В борбата на Църквата срещу тази ерес застанал начело свети Григорий Палама, архиепископ на Солун.\nСвети Григорий Палама е роден 1296 година. Имал благочестиви и заможни родители. На 7 годишна възраст Григорий останал без баща и грижата за неговото учение поел самият император, който го подготвял за висока държавна длъжност. Паралелно с това обаче светителят вече познавал и аскетическия живот от семейната среда, и бил просветен в умната молитва от светогорския монах и следовник на Филаделфийския митрополит Теолипт. Въпреки че императорът го предназначил за висока държавна длъжност, светителят предпочел монашеския живот.\nПрез есента на 1316 година на 20-годишна възраст той потеглил заедно с двамата си по-малки братя Макарий и Теодосий за Света гора. Първите три години от неговия престой живял под духовното ръководство на подвижника Никодим в пределите на манастира Ватопед. След смъртта на Никодим се преместил в киновията на Мегалата Лавра, а впоследствие се оттеглил в исихастерий.\nПрез 1325 година нашествията на турците принудили Григорий Палама, а също и други светогорци, да напуснат Света гора. Тогава той отишъл в Скита на Верия, където останал приблизително 5 години в най-усилен подвиг. През 1331 нашествията на сърбите го заставили да напусне областа на Верия и да се завърне на Света гора, където продължил своя пустиннически живот в исихастерий на Свети Сава. Там той научил за възгледите на богослова и философ Варлаам от Калабрия в Южна Италия.\nВарлаам бил православен и приемал всички догмати на Църквата, които били формулирани от седемте Вселенски събори. Следователно неговите еретични разбирания били спрямо начина на усвояване на Божието спасение от човека. Варлаам не твърдял, че Христос или Светият Дух са творения, както са подкрепяли арианите или духоборците, но поддържал тезата, че божествената енергия, т.е. Божията благодат, чрез която човек бива спасен, е тварна. Това обаче отново означавало, че човек не влиза в непосредствено лично отношение с Бога и не съединява с Него, но с някаква твар. А това твърдение за спасението на човека не било нещо различно от онова, което поддържали арианите или духоборците.\nСпасението на човека е онтологическо събитие. Тоест това е факт, който покрива цялото човешко съществуване на човека и се реализира с непосредственото лично общение и съединение между човека и Бога. Това събитие е предаване на божествения живот, който човек е изгубил чрез отстъпничеството си от Бога. Човек не се спасява просто с изучаването на дадени истини и придобивайки някакви теоретически познания за Бога. А и Бог не спасява човека с предаването на някаква информация за Себе Си, но чрез дохождането Му като човек, без да престава да бъде Бог. Спасява го със Собствения Си живот и смърт, със смъртта и възкресението.\nЦялото тайнство на Божието домостроителство за спасението на човека се обобщава от апостол Павел с един израз “велика е тайната на благочестието: Бог се яви в плът, засвидетелствуван бе от Духа, показа се на Ангели, проповядван биде на народи, приет с вяра в света, възнесе се в слава”. Това тайнство се преживява в духовното пространство на Църквата. Всъщност то се отъждествява със самото тайнство на Църквата. Затова и Църквата, която ни въвежда в тайнството на общението и единението между човека и Бога, се характеризира от свети Григорий Палама като “общение на обожението” «κοινωνία της θεώσεως».\nОбщение на обожението означава такова общение, което подготвя и създава богове; т.е. богове по благодат. Още повече че това бил предвечният Божи план за човека, който се изразява чрез израза “по подобие”; т.е. човекът да бъде издигнат в бог, участвайки в благодатта на Троичния Бог. Реализацията обаче на този Божи план изисква съгласието и съработничеството на човека. Бог е надарил човешкото същество със свобода и не му налага нищо насила. Затова и целта, която Бог е поставил пред човека се реализира само чрез неговото независимо съработничество. Тъй като обаче човешкото същество се е отвърнало от Бога чрез отстъпничеството си, за него е нужно да се бори, за да открие действителния си “аз” чрез Божията благодат и да пристъпи към целта по Бога. Църквата призовава всеки един към тази битка особено в периода на Великата Четиридесетница.\nОтличен водач за успешно водене на тази борба е свети Григорий Палама. Този велик църковен отец преди всичко ни учи колко необходимо за човек е да открие отново истинското си “аз” и да го насочи към Бога, за да усвои големия дар на спасението, който Бог ни предлага. Той ни учи колко важно за човека е да се обърне към вътрешния си “аз”, да възвърне отново разпръснатия ум към сърцето и да чуе призива, който Христос отправя “Ето, стоя пред вратата и хлопам: ако някой чуе гласа Ми и отвори вратата, ще вляза при него и ще вечерям с него, и той с Мене”. Свети Григорий Богослов защитава тези истини и начин на живот, противно на Варлаам. Именно те били поставени под съмнение и оспорвани от Варлаам и неговите съмишленици.\nБихме могли да кажем, че с учението на Варлаам, не става въпрос просто за някаква обикновена ерес, но за пълна отмяна и отхвърляне на дара от божествената икономия. Използвайки словата на свети Симеон Нови Богослов за едно подобно аналогично явление от неговата епоха, ще кажем, че става дума за учение, което “отрича цялата икономия, която Христос извършил и явно отхвърля обновлението на похабения образ”.\nСвети Григорий Палама защитава автентичната традиция на Църквата, която изначално била обща за Изтока и Запада. Той се е борил за премахването на отклоненията, които схизмата е създала. Водил борба с учението на Варлаам, който смятал че енергията, т.е. Божията благодат е тварна, а светителят подчертавал, че Бог влиза в общение с човека чрез нетварната благодат, като се съединява се с него и го обожава. По такъв начин светецът изложил неподправено Християнството, подкрепил и утвърдил Православието, като оставил отворен пътя за обожението на човека.\nЗабелязаното в Ново време откъсване на християнския живот от Църквата, деформирало Християнството и благоприятствало за осветскостяването. И тъй като секуларизацията се утвърдила и укрепила първо на Запад, бидейки предадена и привнесена на Изток, превъзходството на западните общности по отношение на това било разбираемо. Затова бил естествен недостатъкът и нуждата на секуларизираните общности от Изтока да следват последователно западните, упътвайки се към задънена улица. Ние сме пренебрегнали нашите автентични корени, отхвърлили сме духовното си богатство, забравяйки за трансцендентния си ориентир с желанието ни да се осъвременим, ходейки боси по тръните на секуларизацията.\nЗавършавайки, бих искал да направя две бележки, които имат особена важност и актуалност днес. Първата се свързва с живота на Григорий Палама, а другата с неговото учение.\nКогато Григорий Палама бил ръкоположен за архиепископ на град Солун и поел да поеме своя трон, той бил изправен пред въстанието на зилотите, което го възпрепятствало да влезе в града. Светецът се оттеглил мирно на Света гора, където и останал за приблизително една година, подвизавайки се както преди. Тогава Света гора посетил царят на сърбите Стефан Душан, който поради гражданските вълнения и въстания на зилотите имал възможност да разшири господството си над значителна част от Македония, и се опитал да привлече на своя страна изолирания от собственото му седалище йерарх с ласкателни обещания за политическа власт, големи правомощия и изобилие от пари. На тези предложения скромният йерарх дал следния благороден отговор:\n“Нямам никаква нужда от власт, правомощия и изобилие от богатства. Ако някой вземе някоя гъба, която побира една чаша вода, и я хвърли в Егейско море, тя никога няма да изсмуче необятното море, но и оттам ще вземе само една чаша, т.е. толкова, колкото съответства на естествената ѝ вместимост, и ще бъде безразлична към цялата онази течна маса. Така и аз се научих от едно време и ми е напълно естествено да живея с малко, като се задоволявам само с необходимото. Затова, дори и да ми предложиш цялото злато, което съществува на земята и в нейните недра, дори и да ме вземеш и хвърлиш целия в течението на митичния Пактол, аз няма да взема оттам нищо повече от всекидневната дажба и необходимото. Следователно не е нужен, нито ме интересува изобщо, разговорът за многото и големи дарове и парични дарения”.\nКакто казахме, другата бележка се отнася до неговото учение. Свети Григорий като “проповедник на благодатта” подчертавал, че Божията енергия, или Неговата благодат, чрез която човек бива спасен, не е тварна. Тоест Бог не спасява чрез някакъв тварен елемент, който посредничи между Него и човека, но Самият Той встъпва в непосредствено лично общение и единство с човешкото същество. Съответно и човекът е длъжен да се доближи до Бога непосредствено и лично. Затова и молитвата, която се намирала в епицентъра на спора с Варлаам, не е просто помненето по Бога или движението на човешкия ум към Него, както подкрепял Варлаам, но личното общение и съединение с Него, което кулминира в Божественото Причастие.\nМолитвата означава отношение към личност. А човек, който се моли, действително чувства присъствието на личността, към която се отправя молитвата. Особено Иисусовата молитва “Господи, Иисусе Христе, помилуй ме”, за която свети Григорий Палама поддръжал, че всеки вярващ трябва да има на своите устни, представлява най-главното поучение и наставление на светителя за човека от нашата епоха; поучение и наставление за изправянето на човека и възстановяването на общението с Бога и ближния.\nОтбелязани Божи план Божията благодат Божията енергия Григорий Палама духовното си богатство Неговата благодат проповедник на благодатта християнството