Иво Христов: Трябва да се върне социалната държава в Европа\nЕвропа да не бъде насочена само към икономиката, а и към идентичността, културата и образованието\nПубликувана: 12 Май, 2019 13:30\n31 КОМЕНТАРА | ВИДЯНА 2069\nИво Христов: Борисов лъже лековерните, купува користолюбивите и забавлява сеирджиите 10 Юни, 2019 16:00\n„Мой основен приоритет в ЕП ще бъде социалната държава в Европа – налагането на идеята за минимална европейска заплата и минимална европейска пенсия“. Така отговори кандидатът за евродепутат от листата на "БСП за България“ Иво Христов на въпроси- какви ще бъдат неговите приоритети в Европейския парламент. Той обясни, че това означава да се обвържат минималните заплати и пенсии във всички страни членки с твърд процент от необходимата сума за издръжка на един човек. „Това ще гарантира социална стабилност на целия континент. Трудовата миграция е резултат от лошите трудови условия в България и други страни от Източна Европа. Това е проблем както за нас, така и за Западна Европа“, обясни Христов. По думите му когато хора от Източна Европа отидат на запад, за да работят, например във Великобритания, там националистите се сърдят, че им отнемат работни места. „В същото време, ако някой инвеститор дойде в България, той трудно намира работна ръка, особено в някои райони на страната. Имаме интерес да има приблизително изравнени социални условия във всички страни членки“, каза още той.\nКато друг свой приоритет Иво Христов посочи- Европа да не бъде насочена само към икономиката, а и към идентичността, културата и образованието. „Имаше страни, които бяха разумни да инвестират в образованието преди 20 години и които вече берат плодовете на тази инвестиция, но тя е бавна. Трябва да инвестираме в образование сега“ категоричен бе той. Според него вместо това- сме разградили всичко, което сме имали, а то е било добре структурирано и днес елитните дипломанти заминават да учат и работят зад граница. „Европа трябва да си спомни на какво дължи успеха си – че е континент и територия на цивилизацията, на културата и образованието, които са и винаги са били приоритет на левицата“, каза още той.\nИво Христов подчерта, че на предстоящите избори залогът е голям и от тях зависи дали ще се постигне реална промяна у нас. Той обясни, че основният сблъсък ще е между БСП и ГЕРБ. Христов подчерта, че неслучайно Борисов пътува из страната и с държавни средства прави капания. Той даде пример със средствата за болницата в Ямбол, които са обещани преди години, но удобно, точно сега, са дадени. „Трябва ясно да заявим своите позиции и да направим своя избор. Дали искаме това управление да продължава или искаме промяна“, заключи Иво Христов.\nСамо не мога да се сетя какво добро е донесла соц партията. Сещам се само какво е отнесла. На мен лично ми е отнесли, т. е. малко повече малтретирала дядо ми и ми е отнесли само засега 43 години от живота. Ай баста.\nСамо не мога да се сетя какво добро е донесла соц партията. Сещам се само какво е отнесла. На мен лично ми е отнесла, т. е. малко повече малтретирала дядо ми и ми е отнесла само засега 43 години от живота. Ай баста.\nПрав си, че разградихте държавата! Сега, по коя формула ще обвържеш минималните заплати в ЕС.? Да не би откраднатите пари олигарсите да ги вкарат в бюджета? Ако е така, България ще стане богата държава.\nЩо е социялна държава?\nЛевче за Ивчо, левче за хората! И така, до последната стотинка! По братски! Колкото за Партията, толкова за хората! Партийците богати, народът беден! Това значи повече държава, по Нинова!\nТова нема да стане никога. На плужеците от Англия, Германия, Франция, Италия, Гърция и Испания им трябва евтина работна ръка (роби). Ако взимам 300 евро на седмица,защо да ходя да им работя???. Ако изравнят мин.пенсия и заплата остават без роби.\nСъгласен съм с Иво Христов но задавам следния въпрос ? Ще излъчат ли главен прокурор , който да подгони - Доган и Борисов и да ги вкара в затвора или ще се осланят на Кйовеши , която ще осъди най много България да плаща а именно бедния народ за кражбите на досегашните . ! ! !\nАми много по правдива кауза е индексирана минимална работна заплата и пенсия за ЕС, което и Макрон говори, отколкото тоя рев за защита на експлоататорите от вмро.\nДобре ще бъде Иво Христов да пледира и за таван на глобите за да бъдат обвързани с мин . заплата защото тези гробари се оляха ... а защо не и таван на Г.О.... в България ..понеже Гробарите точат яко зъби да изпият и последните капки кръв на плашливия ни и търпелив народ ...а ГЕРБ да бъдат обявени за Фашистка партия\nЩо е “ лява” политика?\nСто процента преразпределение на националният доход! И на жените! Защото парите ще са в Партията на Ивчо Моливчо, на мама! То и сега е така, но процентите са около 80!\nСтопанската дейност, е саморегулираща се дейност, бе Христов, другото е тоталитаризъм, тероризъм, деспотизим... и каквото се сетиш! Но ти си “ нарцис” и искаш да властваш, над правата и свободите! Иначе казано : марксист, ленинец!\nТоя Иво дрънка лъжи, колкото да се хареса на тези които не желаят да мислят. Ако изобщо някъде по света има нещо като „социална държава”, то това е в Европа. За какво точно ще се бори този измамник? Това, което не казва е, че социалните държави се правят, когато има развита икономика+високи данъци. Пари трябват! Затова всички говорят за икономика. Другаря Христов не ги разбира тези работи. Като всеки комунист знае само да лъже, да иска пари, а откъде ще дойдат не е ясно. Само развитието на икономиката може да акумулира достатъчно средства за социална държава. Руските подлоги дори не знаят какво е икономика, руската школа не е преминала още през феодализма.\nИвчо, ни казва да уловим рибата, която Той и съпартийците му, ще я раЗпределят и ГЕРБ също, защото всичките са комунисти! Не искат хората сами да си уловят рибата, храната!\nДо коментар #4 от "Citizen X":\nСа, че не суверенът е държавата, че властта произтича от народът и принадлежи, на народа, а политическата клика, каста, клан, класа... е държавата?! Абсурд? Но е факт?!\nДо коментар #11 от "Що е “ лява” политика?":\nЛява политика, е да даваш нещо несъществуващо! Ако популиста Христов работи сам за себе си и спечели за месец 600 лв., как така ще ги направи 1000 лв. Нека да го обясни и тогава да приравнява. Защото, след изкуствено завишаване на заплати, следва инфлация, а този филм сме го гледали! И хората вместо да спечелят, ще загубят многократно повече, за разлика от олигарсите.\nОт ТРЯБВА до реалност е\nТолкоз далеко , както да стигнеш до ХОРИЗОНТА ! Ама нали пусти ИЗБОРИ идат , всичките ЗВЕЗДИ са свалени от небесата и раздават щед.о сред РАЯТА ! Само БЮЛЕТИНА за тях пусни а после ЗАБРАВИ.Казаното и написаното по книгите НИ РАСТЕ ПО НИВИТЕ !\nИ аз така мисля и корнито да върне краднатото от техноимпекс и Ленчето,милионите от офшорката с краденото от КТБ и р.овч и кирето Добрев и......,ама надали\nДо коментар #15 от "Най-новите теории,":\nТака е! Нещата са много прости. В една държава, без значение от формата на управление, най - важни са върховенството на закона и разпределението на общото благо. При трите прости форми на държавата, ако се изродят монархията става - тирания, аристокрацията - олигархия и демокрацията-анархия. При анархията, като не могат да я понасят вече си търсят диктатор, който да им сложи ред!\nЕдин от най умните хора цанили се за политици...Радан Кънев също ...когато мега тъпото българско племе разбере ,че нагоре трябва да изтиква МНОГО УМНИ хора независимо от убежденията им тогава ще се изправим...тъпаци ,разберете ,че е по добре умен човек с пръчка да ви бие ,отколкото глупав с ръка да ви гали по празните кратунки!\nДо коментар #21 от "Batushka":\nУбежденията, ако ги използуват в тяхна полза, няма да се оправим.\nМного добре съм си аз немеца Фридрих.Вземам 4500 евро като счетоводител в Берлин,имам си хубава,красива бяла жена от Нюрнберг,викам Хайл Хитлер и спя над портрет на фюрера,а вие руските роби работите за 300 евро,живеете в соц панелки пълни с хлебарки и гризачи,нямате пари да излезете от покойна България и празнувате деня на смъртта на България 09,09,1944.Бяхте ни братя,върнахме ви всички изгубени земи,а вие най-нагло ни предадохте!Можеше сега във Варна и Бургас да бъде пълно с немски,които да оставят заплатите си при вас,можеше да работите за няколко хиляди райхмарки и да бъдете световна сила,но вие избрахте да се надупите на Русия и сега си търпите последствията.Пожелавам ви всичко най-лошото и дай боже Турция отново ви завземи,щото вие не заслужавате свобода!!!\nПравиш ли разлика,\nМежду умен и начетен човек?! Двамата, са начетени, с много частни уроци, но не умни, честни и справедливи, защото са кариеристи интересчии, искащи да забогатеят от Власта! Не искат сами, с своите Способности! Искат да са на входа и изхода на властта! Я да ги видим сами какво могат! Нищо! Даже не са търтеи, защото са стерилни!\nДо коментар #24 от "Правиш ли разлика,":\nПравя разлика че си прост като матрос!\nРадан Кънев изобщо няма да влезе в парламента, защото българина гласува за такива като герб, воля, патриотите и не знам си к'ви събрани от кол и въже, дето ни са рак,нито риба. И нито има истинско ляво, нито истинско дясно. И в ЕП ще пратят същите измекяри,дето веднага ще забравят откъде са отишли и какво са говорили. Не че са казали нещо смислено.\nЕВропа нигога не е била по-социална от сега, какви глупости говори Христов.\nА смяташ ли да връщаш твоят патрон - ДС?\nКак? Това трябва да е основният въпрос към всички. Ние знаем какво трябва, но КАК ти ще го реализираш, ако те изберем?


Петков в Бородянка: Пълен ужас, мирни граждани стават мишени (Видео+Обновява се) - Flashnews\nпубликувана от Петя Иванова на 28 април, 2022\nПетков в Бородянка: Пълен ужас, мирни граждани стават мишени.\n„Пълен ужас, мирни граждани стават мишени.\nНе е човешко да останем несъпричастни\nкъм такава трагедия“. Това заяви премиерът Кирил Петков при пристигането си в украинския град Бородянка.\nМинистър-председателят описа една от ужасяващите картини, които е видял – ударен от ракета жилищен блок. При атаката са загинали 133-ма души, каза Петков.\n„Това просто е необяснимо.\nМежду остатъците от този блок имаше и играчки. Това е ужасът на войната. Ако някой говори, че се стреля само по стратегически обекти… Каква военна операция, когато унищожават апартаменти на мирни граждани и тези хора, без никаква причина, са станали цел?\nВ този град няма нито една военна база,\nнямало е абсолютно нищо, освен мирно население“, коментира още премиерът.\nТой още веднъж подчерта, че категоричната позиция на „Продължаваме Промяната“ е, че България трябва да окаже военна помощ на Украйна.\n„Не можем да бъдем безучастни.\nНе може да кажем, че това е украински проблем, някакви хора умират, но това не ни интересува. Вчера ясно заявихме, че следващата седмица в парламента ще гласуваме за военната подкрепа. Ще продължим и хуманитарната. Доколкото знам, би трябвало да имаме мнозинство в НС с тази позиция“, каза още премиерът. Той още веднъж подчерта, че категоричната позиция на „Продължаваме Промяната“ е, че България трябва да окаже военна помощ на Украйна.\n„Не можем да бъдем безучастни. Не може да кажем, че това е украински проблем,\nнякакви хора умират, но това\nне ни интересува. Вчера ясно заявихме, че следващата седмица в парламента ще гласуваме за военната подкрепа. Ще продължим и хуманитарната. Доколкото знам, би трябвало да имаме мнозинство в НС с тази позиция“, каза още премиерът.\n„Риториката, която чуваме от\nняколко месеца, е „Не давайте военна помощ на Украйна, за да има мир по-бързо”. Ако това е цената на мира, ако руската държава продължава да стреля и никой няма възможност да се отбранява, тогава искаме ли го този мир? Можем ли да си легнем спокойно като част от ЕС? Това е позиция, която никой не може да заеме, ако има уважение към нормалния свят. Това не е война между две държави, биещи се за нещо. Имаме държава, към която летят ракети и се взривяват жилищни сгради. Това не е просто битка на Украйна, а цивилизационен избор от коя страна искаме да стоим”, допълни Петков. Той коментира и решението на Русия за спирането на\nдоставките на газ за България и Полша.\n„Това не ни изненада, бяхме готови със стратегия още през февруари. Имахме алтернативни източници и осигурени количества в Чирен. Това, което Русия се опита да направи едностранно, се оказа недобре планирана стратегия”, категоричен е той. Кирил Петков допълни, че България няма да плаща в рубли, нито през трети страни, които не са включени в договора.\nПремиерът коментира и ролята на руските дипломати в така създалата се кризисна ситуация с газа.\n„Какво направиха 114-имата руски дипломати у нас, за да укрепят нашите двустранни отношения и да предпазят договора от такова едностранно използване? Чудя се тези хора какво правят в България. Предлагам много добре да се огледат кои са”, заяви Петков.\nТой коментира и изказването\nна президента Румен Радев в сряда, при което държавният глава се обяви твърдо против изпращането на оръжия в Украйна.\n„Това беше донякъде неразбиране на ситуацията. Позорната част е, че позицията, която представи, е, че оставяме Русия, нищо не правим, за да свърши конфликтът по-бързо. Това, което ще обясня на Зеленски, е, че се надявам българският парламент да вземе решение за военно-техническа помощ на Украйна”, каза още Петков.\nМалко по-късно делегацията посети и едно от гробищата в Буча.\n„Намираме се на място, където са погребани 97 души. При повечето от тях има следи от куршуми. За съжаление е имало жени и деца. Намираме се в квартал, който много прилича на софийски квартал с хубави къщи. Невероятно е да видим как един нормален град, с едно нормално население може след няколко дни война да има погребани 97 души зад една църква, която също е обстреляна”, заяви Петков.\n„Благодарен съм на моите коалиционни партньори, които са с нас и с моя екип. Едно е, когато говорим от сутрин до вечер по новините и да се изказваме в парламента, друго е когато сме стъпили на мястото, където тези ужасяващи актове на агресия са се случили. Усещате човешката трагедия на мястото, на което се е случила.\nИдеята в този момент да кажем, че това\nе украински проблем и че не ни интересува, според мен изчерпва всякакво съдържание”, добави той.\nвсичко беше наред, не е имало смущаващи ситуации. Гледките обаче са потресаващи“. Това заяви от град Бородянка началникът на кабинета „Петков“ Лена Бориславова, част от българската делегация, която е на посещение в Украйна.\nВ делегацията влизат\nминистър-председателят Кирил Петков, министърът на отбраната Драгомир Заков и депутати от „Продължаваме Промяната“, „Има такъв народ“ и „Демократична България“. От БСП отказаха да изпратят свой представител. Целта на визитата е партньорите във властта да изяснят въпроса дали България ще предостави военна помощ на Украйна.\nПо-рано българската делегация,\nводена от премиера Кирил Петков, пристигна на централната гара в Киев. Те бяха посрещнати от заместник министър-председателя на Украйна Олга Стефанишина.\nСлед като Кирил Петков пристигна на централната гара в Киев, той ще се отправи към град Бородянка, където разрушенията са големи.\nТой се намира в северозападните покрайнини на Киев. Преди делегацията ни да стигне в Киев, бе в Полша.\nСлед Бородянка Кирил Петков\nще се отправи към градовете Ирпин и Буча. Там ще се срещне с местите власти и ще види какви са разрушенията след руските военни действия. Очаква се премиерът да се срещне и с президента на Украйна Володимир Зеленски. Все още не е ясно кога и къде точно ще бъде тя.


На 5 години: Какво има по нашата планета Земя- Австралия | Детето играе - игри и забавления от раждането до петата година\nПубликувано 04.11.2015 | от Детето играе | в на 5 години\nДнес се качваме на самолет към дома на едни от най-опасните животни в света – континента Австралия. Ще прелетим хиляди, хиляди километри, за да се срещнем отблизо с природата и изкуството там и да научим много нови неща.\nПригответе един куфар със снимки на забележителности от Австралия, характерни животни и растения. Включете: операта в Сидни, монолита Улуру (Айрес Рок), пристанищния мост на Сидни; кенгуру, коала, дивото куче динго, валаби, вомбат, птицечовка, ехидна, щраус; бутилково дърво, евкалипт, тревни дървета. Разкажете накратко на детето за тях и ги разположете на макета на континента, който предварително сте закачили на стената.\nИстория с … кенгуру\nНасърчете детето да Ви задава въпроси за избрани от него животни от Австралия. Ако не сте подготвени, заедно потърсете фактите. Сега вече като знаете толкова много неща, нека всеки едно от Вас поотделно да се опита да разкаже история с …кенгуру, коала или каквото си избере.\nЗапишете историите и ни ги изпратете, с радост ще ги публикуваме.\nТова е традиционно аборигенско изкуство на 40 хиляди години. Рисунката се изгражда с точки, концентрични кръгове, чертички и символи. Тези елементи изобразяват природата и живота на аборигените и всяко от тях има смисъл. С тях те разказват истории. Вълнообразните черти са символ на водата, концентричните кръгове обозначават места за отсядане и бивакуване. Изобразяват се следи на хора и животни. Интересното е, че всичко се рисува така, сякаш се вижда от птичи поглед. Цветовете на картините са само такива, които може да се видят в природата.\nРазгледайте рисунките на аборигенските и разучете символите. Ето някои от основните тук. Сега насърчете детето да измисли своя история и да я претвори в аборигенска рисунка. Запишете историята и я добавете към рисунката. Ако на детето му харесва идеята, може да си направите цяла книжка.\nЗа да рисувате, Ви трябва боя и пръчица с кръгъл плосък край, за да може да оставя малки точки.\nБумерангът е оръжие, използвано от аборигените в Австралия за лов или като ритуален предмет. Особеното при него е, че когато го хвърлиш, той се връща обратно на мястото, от което е хвърлен. Това му свойство е продиктувано от особената форма, която има.\nИзрежете един бумеранг от дървена плоскост или твърд картон. Нека детето да го оцвети. Разгледайте традиционни аборигенски бумеранги и видео как ловуват с него.\nЗапознайте детето и с метафоричното използване на думата. „Ефектът бумеранг“ се използва, когато искаме да кажем, че нашите действия към другите, предизвикват събития, които се отразяват и на нас самите. Може да се опитате да си спомните ситуации, в които адекватно да използвате израза.\nМакет на Улуру\nУлуру, или известен още като Айрес Рок, е вторият по големина монолит на Земята. Намира се в Северна Австралия и е свещена земя на аборигените. Те вярват, че там се крие Времето на сънищата. Рисуването с точки всъщност разказва истории от Времето на сънищата.\nРазгледайте снимки на монолита и насърчете детето да опита да направи макет с глина или пластилин.\nТова е духов музикален инструмент, създаден от аборигените. Представлява дълъг цилиндър около 2 метра, който издава ниски тонове. Традиционно се изработва от евкалиптово дърво. У дома може да го направите от тръба или като свиете картоа. Оцветете го и свирете.\nЕтикети:\tАвстралия, Какво има по нашата планета Земя, моделиране, начало, рисуване, фина моторика


《Край на дежурството》| Стивън Кинг | Книги от онлайн книжарница Хеликон | Книжарници Хеликон\nПреводач Жени Раад\nот хикс / дата: 03 фев 2017\nСтая 217, като в Сиянието. Опасен е този Кинг.\nот Rose the Hat vs Jack Torrance / дата: 07 дек 2016\nБрейди, откога те чакам!\nЗа да добиете представа за естеството на последната книга от поредицата, ще цитирам Албер Камю: „Има един-единствен действително сериозен философски проблем – самоубийството.“. И така, в „Край на дежурството“ се заплита възел от самоубийства на хора с общ познат (в преносния и в прекия смисъл) - Брейди Хартсфийлд, получил прозвището „Принца на самоубийствата“. Случаите са странни. Изглеждат като нещо, което само човек със съзнанието на Брейди би могъл да измисли. И все пак, мистър Мерцедес лежи парализиран в болничното си легло. Така че, въпреки необичайните явления покрай него, да смяташ такъв пациент за виновен за смъртта на няколко души е нелепо, нали? Но не забравяйте, че не всичко е видимо за очите! Бившият партньор на Бил Ходжис го моли за помощ и ето как започва последния лов за членовете на детективска агенция „Търси се“. Нито дума за сюжета повече! ...за да не ви развалям удоволствието от четенето.


ЕС и Гърция се разбраха за икономиите - Свят | Vesti.bg\nВ Брюксел гръцкият премиер Георгиос Папандреу обеща да прокара в парламента радикални икономически реформи\n24 юни 2011, 06:50\nГърция е получила съгласието на международните си кредитори за петгодишния си план на икономии, който да предотврати задаващия се банкрут, предаде Ройтерс, позовавайки се на източници, близки до преговорите.\nВ Брюксел гръцкият премиер обеща да прокара в парламента радикални икономически реформи.\nСлед цял ден на преговори в Атина финансовият министър на Гърция Евангелос Венизелос постигна споразумение с ЕС и МВФ за допълнително повишаване на данъците и ограничаване на разходите, за да се осигурят недостигащите 3,8 млрд. евро от общия пакет от 28 млрд. евро, които Атина обеща да спести.\nказа един от източниците на Ройтерс в момент, когато гръцкият премиер Георгиос Папандреу се среща в Брюксел с лидерите на страните от ЕС. Основна тема на срещата е кризата с гръцкия дълг.\nВ Брюксел Папандреу заяви пред журналисти, че ще направи всичко необходимо непопулярният план за икономии да бъде одобрен идната седмица в парламента.\nГърция е твърдо решена да продължи много важната си програма за големи промени, за радикални промени, за да стане нашата икономика жизнеспособна, каза той.\nВенизелос, новият финансов министър, искаше да бъдат направени някои промени в мерките, които Гърция вече договори с ЕС, МВФ и Европейската централна банка, за да се уталожи общественото недоволство.\nПромените обаче щяха да доведат до неизпълнение на поетите обещания за икономии, затова образувалата се "разлика" бе запълнена чрез намаляване на 8000 евро на прага за подоходно облагане и увеличаване на акциза за горивата за отопление.\nЛидерите на страните от ЕС, събрали се в Брюксел, призоваха Гърция да утвърди съгласуваното си с ЕК, Европейската централна банка и с МВФ\nново законодателство, свързано с данъчната стратегия и приватизацията\nТова заяви президентът на ЕС Херман ван Ромпой на пресконференция, посветена на резултатите от първия ден на антикризисната среща на върха, предаде ИТАР-ТАСС.\nГръцкият премиер Георгиос Папандреу официално поиска нов план за финансова помощ от ЕС и МВФ. Приемането от гръцкия парламент на новите закони е спешен въпрос, въпрос на следващите няколко дни, подчерта Ромпой.\nПриемането на тези закони ще създаде условия да бъдат определени параметрите на новата програма за помощ на Гърция с подкрепата на партньорите от еврозоната и от МВФ, добави той, представяйки декларация на лидерите на ЕС.\nТака ще стане възможно и\nотпускането в началото на юли на поредния транш\nот помощта за Гърция, каза Ромпой.\nРомпой съобщи, че ЕС е готов да помогне на Гърция, като намали до 15 процента дела, с който тя трябва да участва във финансиране на проектите от регионалните фондове, предаде Асошиейтед прес.\nДо края на 2013 г. Гърция би могла да получи около 15 милиарда евро, ако докаже, че може добре да използва европейските фондове и осигури съфинансиране.\nВ декларацията си европейските лидери призоваха Гърция да прояви решимост за прилагане на финансовите реформи, необходими за отпускането на нов спасителен план и специално приканиха всички политически партии в Гърция да подкрепят реформите.\nГоворейки за втория спасителен пакет за Гърция, Ромпой каза, че е било решено, че за него няма да се използва Европейският механизъм за финансова стабилност.\nТова се възприема като победа за британския премиер Дейвид Камерън, който\nтвърдо се обяви против използването на този фонд, формиран от бюджета на ЕС,\nза подпомагане на Гърция, отбелязва Асошиейтед прес.\nГръцкият премиер Георгиос Папандреу заяви, че в Брюксел са били взети много важни решения.\n"Получихме подкрепата на нашите партньори. Това е не само зелена светлина, но и положителен знак за бъдещето на Гърция", каза той.\nГърция спасителен план икономии


МНЕНИЕ ЗА ПРОГРАМА „КОГНИТИВНА НАУКА” КЪМ НОВ БЪЛГАРСКИ УНИВЕРСИТЕТ\n1. Неадекватни критерии за прием на студенти в магистърската програма.\n2. Посредствено преподаване.\n3. Отявлена злоупотреба с труда на магистри и докторанти.\n4. Липса на реални стипендии.\n5. Изкуствено удължени срокове за завършване на магистърска програма „Когнитивна Наука” с цел печалба на НБУ.\n6. Липса на каквито и да било възможности за научно и кариерно развитие на успешно завършилите магистри и докторанти във факултета по „Когнитивна Наука и Психология”.\nИмето ми е Светослав Близнашки и бих искал да споделя с Вас някои от наблюденията си върху магистърска и докторска специалност „Когнитивна Наука” към Нов Български Университет.\nПърво няколко кратки думи за мен – съставянето на разумно мнение неизбежно изисква поне минимално познаване на източника на информация: През 2004г. завървших бакалавърска степен по психология в Софийски Университет „Св. Климент Охридски” (заглавие на тезата – „Изследване на предиктивната валидност на Sofia University Admission Tests of English as a Foreign Language”. Научен ръководител – Емилия Алексиева. Тезата е достъпна в библиотеката на Философски Факултет в СУ).\nПрез 2005г. се записах в магистърска програма „Когнитивна Наука” в НБУ и през 2008г. завърших успешно същата (заглавие на тезата: „The Interaction of the Processes of Mapping and Perception During Analogy Making”. Научен ръководител – Бойчо Кокинов. Тезата е достъпна в библиотеката на НБУ и на следния адрес:\nПрез 2009г. бях зачислен като редовен докторант към факултет „Когнитивна Наука и Психология” към НБУ (научен ръководител – Бойчо Кокинов) и през месец юли 2013г. предстои да защитя докторската си теза (живот и здраве :)). Някъде към средата на януари месец 2013г. тезата и авторефератът ми ще бъдат достъпни на сайта на НБУ.\nЕлектронни варианти на повечето от писаните от мен статии през периода ми в НБУ до момента можете да намерите на адрес:\nСтраницата е голяма, но можете просто да търсите из нея (Ctrl+F) с ключова дума близнашки изписана на латиница (bliznashki).\nПоследната ми статия все още не е публикувана там, но е достъпна на следния адрес:\nCV-то ми (в което е приложена библиография на всичките ми публикации), където са описани и повече неща за мен, образованието и интересите ми можете да намерите на следния адрес\nДавам всичката тази информация с цел хората, които четат този текст да могат да формират за себе си оценка на интересите, нагласите и равнището ми на компетентност и на базата на тази оценка да решат дали да приемат казаното от мен сериозно или да го пренебрегнат.\nЕ, по темата...\nМнението ми за програма „Когнитивна Наука” към НБУ и преподавателите там е следното:\nЩе разгледам всяка от посочените 6 точки по-подробно с примери от моя и на мои колеги опит. Ако текстът Ви се вижда прекалено дълъг, но все пак проявявате някакъв интерес Ви съветвам да се съсредоточите върху точки 2, 3 и 6.\nТук искам да направя уточнението, че съм напълно наясно, че анекдотични аргументи и аргументи от личен опит не са златният стандарт (да го кажем меко), в което и да било научно изследване. Тук обаче, аз не правя опит за научно изследване (така или иначе нямам необходимите данни за такова, пък и никой не би ми позволил да ги събера), а просто споделям мнения и впечатления. Целта ми е да подтикна към размисъл колеги, които разглеждат (или биха разглеждали в някакъв бъдещ момент) възможността да се запишат в програмата и евентуално да ги предпазя от собствените си грешки. Дали някой ще пожелае да се вслуша в думите ми и дали ще ги приеме сериозно или ще се усъмни в казаното е лично решение на всеки, който чете тези редове. Единственото, което мога да направя е да Ви уверя в абсолютната си искреност и в липсата на всякаква материална или друга заинтересованост от моя страна при писането и публикуването на това изложение. Сигурен съм, че съзнавате, че публикуването на този текст не работи въобще в моя полза, при положение, че той неизбежно ще стане известен на академичното тяло на НБУ, институция, в която ми предстои защита на дисертационен труд след по-малко от година. Но както съм установил през годините, твърде често за истината никога не настъпва подходящ момент... Е, за мен и моята истина моментът е сега, а последствията... те са си за моя сметка.\nСъщо бих искал да отбележа, че в никакъв случай не държа казаното от мен да бъде приемано за истина автоматично. Това е просто гледната точка на определен човек в определена ситуация в определен момент от времето. Нищо повече.\nИ едно последно уточнение: не казвам, че в програма „Когнитивна Наука” няма и някои добри страни (твърде малко според мен). Със сигурност има. Въпросът е, че за добрите страни заинтересованите студенти ще чуят и ще прочетат предостатъчно от хора, които преподават в НБУ и са директно материално мотивирани да рекламират продукта си. След многодневно търсене в интернет форуми не попаднах на нито едно отрицателно мнение за програмата, за която пиша и това е странно. Странно е, защото познавам много колеги, чието мнение е повече от отрицателно. За съжаление, обаче, явно не те са хората, които изпълват с гласовете си интернет пространството. Така че, приемете моето мнение за алтернатива сред привидно всеобщия консенсус. Дали в нотката на несъгласие по даден въпрос има истина или не всеки трябва да прецени сам. Но вярвам ще се съгласим, че всяка нотка сред симфонията от гласове има право да бъде чута. И което е по-важно: всеки има право да я чуе!\n1. Неадекватни критерии за прием на студенти в магистърската програма. Тук нещата изглеждат относително просто. Специалност „Когнитивна Наука” няма никакви формални критерии за прием на студенти. Единствените изисквания са завършено висше образование и явяване на интервю. Интервюто, уверявам Ви, е чиста формалност. Аз лично не знам за нито един случай, при който някому да е отказан прием в програмата. Дори тези изисквания системно биват нарушавани – знам с абсолютна сигурност за поне 2 случая, в които бяха приети студенти, които все още не бяха завършили бакалавърска степен (впоследствие се дипломираха, но приемът им в програмата изглежда най-малкото нелегитимен). Резултатът е, че съзнателно се приемат всякакви студенти, включително и такива чиито интереси и/или способности са пречка пред успешното им завършване. Това от една страна снижава качеството на учебния процес, а от друга коства на много хора огромни за нашите стандарти суми пари, които потъват в касите на НБУ, докато хората, които ги внасят не получават на практика нищо в замяна.\nСещам се за едно момиче, което внесе накуп таксата за първите 2 семестъра и се отказа още в края на първия (или началото на втория, не съм съвсем сигурен). Момичето не беше богато и в никакъв случай не беше глупаво, но се записа в програмата, убедено от тамошните преподаватели, че това е страхотно място за изучаване на... реклама. След няколко курса по когнитивно моделиране, епистемология, невронауки, фрактални свойства на човешкото поведение, програмиране в изкуствения интелект и т.н. колежката ми най-сетне осъзна, че просто си губи времето – нищо от преподаваното в програмата не кореспондираше с нейните интереси и насоченост. И така, познатата ми загуби има – няма една академична година от живота си и около 1000лв. Кому беше нужно това? Освен, разбира се, на алчните бивши агенти на ДС от настоятелството на НБУ (напр. Богдан Богданов) и мълчаливите им съучастници в департамента по „Когнитивна Наука и Психология”?\n2. Посредствено преподаване. Тук нещата стоят по-сложно и донякъде субективно. Със сигурност можете да срещнете не един и двама бивши и настоящи студенти от специалността, които са доволни (някои дори са вдъхновени) от качеството на преподаване и нивото на задълбоченост в програмата. Моето (и не само моето!) мнение е различно. Но още сега искам да Ви призная – не винаги е било различно. Имаше един не кратък период от време, през който аз също смятах, че нивото на преподаване в програмата е добро. Имената на курсовете звучаха екзотично и предизвикателно, курсовете трябваше да се водят на английски език, някои от преподавателите имаха базово образование в областта на т.нар. твърди науки, вкл. физика и математика, имаше добра материална база... Постепенно, обаче, нещата придобиха различен нюанс. Интересните наименования на курсовете в повечето случаи се оказаха просто изчанчени названия на до болка познати области.\nСамо два примера от моя опит – курсът „Невронауки” си беше най-обикновен „Увод в Неврологията”. Началниците на програмата (в случая Бойчо Кокинов) категорично отказаха да ми признаят кредитите от подготвителната програма за този курс (такава възможност има ако даден студент е учил идентичен или сходен курс в друг ВУЗ) с аргумента, че в случая ставало дума за Невронауки, което въобще не било същото като „Увод в Неврологията” или „Физиология и Анатомия на Висшата Нервна Дейност” – едногодишен курс в СУ, който съм завършил. Естествено, едносеместриалният „Невронауки” си беше най-обикновен увод в неврологията, който беше воден дори по същите руски учебници, по които бях учил преди години в ИСУЛ. Не научих нищо ново (нивото на преподаване беше значително по-ниско и материалът значително по-беден от това, което бях слушал като лекции в СУ навремето). Не ми беше необходим повече от час, за да си взема изпита с пълно отличие (все пак трябваше да си припомня някои позабравени понятия като субстанция нигра и странично коленчато тяло). В резултат загубих един семестър в слушане на добре познати неща и 135лв. Кому беше нужно това? А, извинявам се, този въпрос вече го зададох...\nВторият ми пример се отнася до уводен курс по философия... извинявайте отново – сбърках – не философия, а „Философия на Познанието”. Същата работа – опитах да си акредитирам курса с аргумента, че в СУ съм завършил не малко курсове по философия (вкл. История на Философията, Етика, Естетика, Логика), повечето едногодишни и още един едносеместриален уводен курс едва ли ще ми е от особена полза. Отговориха ми (отново Бойчо Кокинов) се, че не, „Философия на Познанието” е нещо нечувано и невиждано за мен, което е основен фундамент на когнитивната наука. Отново – нямаше нищо ново или непознато за мен – логическият позитивизъм на виенския кръжок, фалшификацията на Попър, редукционизмът на Чърчланд, конструктивизмът на Хелмхолц, функционализмът на... схващате картинката. За този курс не съм отделил и 1 минута за четене – взех си изпита отлично само със стари знания. И като казвам „взех си изпита отлично”, моля не си мислете, че се самоизтъквам – в програмата „Когнитивна Наука” в НБУ се пише слаб 5 просто ако си се явил на изпит. Готов съм да предоставя студентската си книжка на всеки, който се съмнява в думите ми. И още един семестър загубено време и още 135лв. и т.н и т.н.\nТова разбира се далеч не са единствените проблеми в преподаването в програмата. Нещото, с което трябваше, може би, да започна е фактът, че твърдението, че това е програма водена на английски език просто не отговаря на истината. Някои курсове действително се водят на английски език, но други не. Например, курсовете по „Невронауки”, „Програмиране в Изкуствения Интелект”, „Мозъчни Електрични Сигнали”, „Фрактални Свойства на Човешкото Поведение”, „Преработка на Информацията в Зрителната Система”, „Многомерен Статистически Анализ”, „Когнитивни подходи към Измерване на Резултатите от Обучеснието”, а вероятно и други, за които не си спомням в момента се водеха изцяло на български език. Курсове като „Социално Познание” и „Вземане на Решение и Преценка” се водеха на някакъв странен език, който и най-развинтеното въображение трудно би определило като английски. Нещо като случая, при който поканили нобеловия лауреат по физика Лео Сцилард да прочете лекция в САЩ. След лекцията (на английски език) друг физик, също родом от Унгария го запитал „Лео, много хубава лекция, наистина, но на какъв език беше?”. Сцилард, в опит да избегне неудобното положение отговорил” „На Унгарски, разбира се.” Колегата му отвърнал: „И аз така си помислих, само не разбрах защо имаше толкова много английски думи в нея...” Такива ми ти работи.... Програмата „Когнитивна Наука” не се води на английски език – прекалено малко преподаватели имат достатъчни познания по английски, за да се случи това. Интересен факт е, че университетът НБУ също не признава „Когнитивна Наука” за водена на английски програма. Това научих по трудния начин, когато, за да се отчисля с право на защита от мен се искаше да се явя на докторски минимум по английски език. Оказа се, че НБУ признава една единствена програма за водена на английски език (и респективно студентите от нея са освободени от този изпит) и тя не е „Когнитивна Наука”. Разбира се, студентите в програмата масово нямат и най-елементарно ниво на владеене на езика, но за това вече стана дума в предишната точка.\nКурсовете по „Статистика” са на плачевно равнище (едно частично изключение е курсът на Красимир Калинов, но и тук нещата не са розови имайки предвид твърде разнородната аудитория (вж. точка 1) и прекалено краткото време, за провеждане на курса). За да не съм голословен: в курсовете по статистика към програмата няма да откриете нищо (ама наистина нищичко) различно от това, което ще намерите в класически учебници по статистика отпреди 40г., напр. този на Клаус и Ебнер, както и този на Глас и Стенли. Ще чуете предостатъчно за дисперсионен анализ и линейна регресия, но дотам. Няма да научите нищо за съвременни и вече напълно навлезли в практиката методи като линейни смесени модели, буутстрапинг и ресамплинг техники за непараметричен анализ, монте карло методи за симулационно моделиране, моделиране на структурни уравнения и потвърдителен факторен анализ, бейсиански модели, оценяване чрез максимизиране на вероятността, модели с вложени променливи, модели с повече от една случайни променливи (напр. изследвани лица и айтеми едновременно), ковариационен анализ и т.н и т.н. Спомням си как в един курс по статистика попитах преподавателя каква е точно разликата между факторен анализ и анализ на главните компоненти. Отговорът беше „Ами различни са лежащите в основата им математически модели”. Това е и единственият отговор, който получих. В превод на български (това последното си е чиста метафора – курсът се водеше изцяло на български език) това означава „махни ми се от главата”. Какво им е различното на математическите модели, как това различие води до разликите в крайния резултат, какво различие в предположенията ни за обективната действителност отразява...? Глас в пустиня. По-късно имах време (т.е. нямах работа) да прочета доста неща и разбрах отговора на въпроса – не е сложен, опира до едни числа в главния диагонал на една корелационна матрица (между другото не само математическите модели са различни, целите на двата анализа също са изначално различни), но... Но още едни 135лв., още един семестър общи приказки... Сещам се и за друга история – психолингвистките в НБУ (Елена Андонова и Армина Джанян) често са ми препоръчвали да провеждам отделни анализи по изследвани лица и по стимули и да отхвърля дадена нулева хипотеза ако и двата анализа са значими. Такъв тип анализ е напълно логически и математически несъстоятелен както личи от следните публикации (стари и нови) – Brysbaert 2007, Baayen et al. 2006, Clark 1973, Locker at. al. 2006, Raajimakers 2003, Hoffman & Rovine 2007, Judd et al. 2012, и т.н. и т.н. Единственото, което мога с чисто сърце да Ви гарантирам е следното: да усвоите някакви базови знания по математическа статистика в програма „Когнитивна Наука” би било истинско чудо и ако то все пак се случи, ще е въпреки, а не благодарение на курсовете, които сте посещавали. Разбира се, въпросите далеч не опират само до това какво се изучава. Начинът, по който се преподава материалът е неадекватен – важни теми се претупват, липсва ваякаква дълбочина на изложението, студентите почти никога не получават отговори дори и на най-точно и внимателно формулирани въпроси, често на изпити (курсът на Красимир Калинов) се дава материал, който въобще не присъства в учебното съдържание на курса - моят случай се отнасяше до методи за множествени сравнения при repeated measures anova – кълна Ви се във всичко свято, че в нито една лекция, в нито един момент подобна тема не беше заегната. Не че не си взех изпита с отличен – в „Когнитивна Наука” е така – никога не си го чувал, никога не си го виждал и нямаш представа как се прави – отл. 6. И така, дадох една-две месечни заплати за книги (от Амазон, в интернет не можах да ги намеря) и започнах да уча статистика....\nНе мога да пропусна един от най-фрапантните случаи – курсът по лингвистика. Титулярът на курса, Елена Андонова, проведе целия си едносеместриален курс за 4 дни и половина, защото и се налагаше по време на семестъра да бъде в Германия. Половин годишен курс за 4.5 дни! При това курсът беше проведен преди същинското начало на академичната година! Ами ако някой колега беше зает и не можеше да присъства? Ами ако на някой не му беше удобно да седи по цял ден в НБУ, а си имаше и други задължения? Никой от нас ме беше уведомен при записване на курса, че ще бъде проведен в подобен (очевидно нелеп!) формат. Цената, разбира се, беше 135лв. – сякаш си посещавал сериозен едносеместриален курс.\nНиско е нивото и на уводните курсове по когнитивно моделиране (символен подход и невронни мрежи). През цялото време на преподаване не написахме и един ред програмен код. Експертни системи, невронни мрежи, фреймове и скриптове, обратно разпространение на грешката, семантични мрежи... всичко напълно теоретично. Курс по когнитивно моделиране, в който нито един от нас (студенти и преподаватели) не седна и за секунда пред компютър! НБУ има страхотна материална база, ще прочетете във всички форуми – има не лоша база, факт е, но някой трябва и да я ползва. Изводите се налагат от само себе си...\nАбсолютно безполезен беше и курсът по програмиране (проведен изцяло на български език – титулярът владее ангийски на ниво 3ти клас. Всеки, който го е слушал ще се съгласи с безспорната истина). Тук седнахме пред уникалните компютри на НБУ, за да се учим да програмираме на... LISP. Език отпреди повече от 50 години, който днес почти не се използва. Всички мои опити да убедя преподавателското тяло да бъде проведен курс по MATLAB и/или С се оказаха предварително обречени на провал. Предварително, защото целта на курса беше просто да се осигури необходимият хорариум на едно от протежетата на Бойчо Кокинов – Георги Петков. Същият е един от последните изследователи, които продължават да ползват този архаичен език в продължаващите и до днес разработки върху също толкова архаичната когнитивна архитектура на Бойчо Кокинов (протежетата са за това в крайна сметка) наречена DUAL (и базираният на нея когнитивен модел AMBR). Безсмислен курс с никакво реално приложение... Нека специалистите в областта сами преценят и нещо друго – доколко LISP е най-подходящият език, който да въведе студентите в изцяло новата за тях област на компютрърното програмиране. Резултатът – взех си курса (естествено отлично), платих 135лв., изгубих си още един семестър, свалих си няколко книжки за MATLAB и самия MATLAB от zamunda.net и се захванах да уча програмиране...\nМога да продължавам още дълго с други курсове, други преподаватели и други проблеми, но смятам, че илюстрирах тенденцията. Сега искам да се спра на още един факт – кредитната система на НБУ и нейната реализация в програма „Когнитивна Наука”. Тук кредитната система просто не функционира. Всички записват (по необходимост) тези курсове, които стартират през дадения семестър. И тъй като големият процент от курсовете въобще не стартират, а са необходими поне 5 записани курса, за да не си изгуби човек студентските права, на практика всеки семестър всички студенти учат заедно едни и същи курсове. Което не е задължително лошо само по себе си, но е лъжа, че в тази програма функционира кредитна система и студентите имат някакво непознато за нашите географски ширини право на избор. А лъжата е нещо лошо - само по себе си.\n3. Отявлена злоупотреба с труда на магистри и докторанти. Тук нещата не са толкова сложни и обширни, колкото в предишната точка. Ситуацията накратко е следната – вършиш някаква изследователска работа, пбликуваш статии, получаваш 0.00лв. на ден/седмица/месец/година, докато други хора си пишат часове, ходят по международни конференции представйики твоя труд, водят си статистика за научните изяви и за броя публикации на базата, на която се формира заплатата им, прибират си парите от командировъчни и всички са доволни. Е, почти всички. От време на време се случва ти да поработиш с някой по дадена тема (ама добре да поработиш - и черна работа вършиш, и креативни идеи даваш, и експерименти провеждаш, и статистически анализи правиш и т.н.), пък той после да напише статия, ама да „забрави” да те включи като съавтор. Някой път забравят да те спомента и с благодарност даже. Ама в „Когнитивна Наука” хората често забравят. Изучават паметта като феномен усилено, ама те си забравят. Може пък и за това да я изучават толкова усилено – за да намерят средство да помнят по-добре. Аз знам едно, ама няма да им го кажа, защото то дето ще им го казвам, по-лесно и по-бързо (и много по-приятно) ще ми е да им го покажа, ама за тая работа вкарват в затвора. Нищо, че подпомага паметта...\nМоите лични впечатления: 5 годишна докторантура по време, на която съм получил за труда си цифром и словом нула лева и нула стотинки (0.00лв.). Без стипендия, без хонорари, без абсолютно никакви идващи от НБУ доходи. В продължение на този период университетът не ми е осигурил нито една възможност да посетя международна конференция, въпреки, че съм имал редица публикации на най-престижната в света конференция по когнитивна наука - The Annual Conference of the Cognitive Science Society. Една от статиите ми дори беше приета за устна презентация (нещо, което се случва много рядко дори и на „великите” преподаватели от специалността). Нямах възможност да отида и на тази конференция. Същото важи и за повечето ми колеги. Абсурдостта на ситуацията достигна върха си, когато, за да се отчисля с право на защита трябваше да посоча една или две (не си спомням точно) „научни изяви” в отчета си. Как можех да посоча такива, след като хората от специалност „Когнитивна Наука” не ми бяха осигурили възможност да отида на нито една конференция? Аз никога не съм имал финансовата възможност да си купя самолетен билет до САЩ или Япония (последната конференция се проведе там), да наема стая в хотел и т.н. Не знам и някой от колегите ми да е имал подобна възможност... Проблемът с отчитането се реши с поредната фалшификация в специалността, но не това е въпросът. Всички нормални университети и всички държавни университети в България осигуряват на редовните си докторанти стипендии, с които да могат да покрият поне най-елементарните си потребности и да могат спокойно да работят. Стипендиите в СУ и БАН са в размер на 2.5 минимални работни заплати месечно. Моята 5 годишна работа беше свършена само и единствено благодарение на странични доходи и на помощта на близките ми. Ако знаех предварително, че ситуацията ще е такава никога нямаше да запиша редовна докторантура в тази специалност. Не знаех, че ще е така, не защото не ми беше ясно как функционира НБУ, а защото имах уверенията на научния си ръководител, че „нещо все ще се намери”, „нещо ще измислим” и т.н. Вината, че съм повярвал на тези глупости разбира се е само моя, но не бих искал да допусна и други хора да проявят същата непростима наивност без поне да се опитам да ги предупредя. Искам също така да Ви уверя, че това е масовият случай в „Когнитивна Наука” в НБУ и аз не съм по никакъв начин уникален или дори специален. Това е типичният modus operandi на „академичната” общност там – безжалостна експлоатация на докторантски (а често и на магистърски) труд, нулево заплащане и никакви перспективи. Докато човек най-накрая се откаже и си тръгне сам. Тогава се насочват към следващия „обещаващ млад учен”. Надявам се повечето непредубедени читатели да си дадат сметка, че да се напише дисертационен труд е тежка и натоварваща задача. Когато човек трябва паралелно и да работи, за да се изхранва задачата става почти неизпълнима, защото докторантът няма достатъчно време за преглед на релевантната литература, провеждане на емпирични изследвания, анализ на резултатите, опиание и т.н. На този фон не е чудно, че през последните 5 години в специалност когнитивна наука има само един (!) успешно дипломирал се докторант. Това е и единственият човек, който получаваше някакво заплащане за труда си. Основна част от труда му се състоеше в програмиране на когнитивния модел на Б. Кокинов. Това е и единственият начин човек да получи някакво нормално възнаграждение за работата, която върши. Всъщност има и още един, но за него просто не ми се говори... Всяка научна ерес, т.е. даден докторант да тръгне по собствен път, да изследва собствените си идеи и да не е директно или индиректно въвлечен в когнитивния модел на Б. Кокинов автоматично води до спиране на средствата, и практическа невъзможност за продължаване на работата. Чувал съм, че в миналото е имало и едно изключение,но не съм бил там и не мога да кажа каква е била ситуацията...\nНо нещата, уви не свършват дотам. Трудът в специалност „Когнитивна Наука” не просто не се заплаща. Той не се цени, не се уважава, а понякога дори и не се признава. Един от най-лошите ми спомени от престоя ми в специалността е моментът, когато след повече от месец работа по едно изследване, която включваше идея за експеримент, помощ при събирането на изследвани лица и един куп статистически анализи хората, узнах, че хората, с които съм работил (до един преподаватели в специалността) са публикували статия с това изследване, в чиито авторски състав аз не съм бил включен. Научих това случйно – хората, с които работих нямаха доблестта да си го признаят пред мен. Статията е със следната референция:\nDimitrov, R., Hristova, E., Grinberg, M. & Trifonova, M. (2007). Semantic Structure of Emotion Concepts in Patients with Schizophrenia. European Neuropsychopharmacology, 17, sup.3, p. S151-S152, extended abstract\nВ статията става дума за изследване, при което семантичните пространства по отношение на емоционално натоварени понятия на пациенти с параноидна шизофрения и контролна група се сравняват. Методите са прилагани многократно преди (напр. Romney et al. 1999), а в НБУ първоначално се използваха с цел да се сравнят семантичните пространства на студенти по психология от различни курсове. Аз не съм имал отношение към тези изследвания в НБУ. Моя беше идеята да се сравнят по този начин семантичните пространства пациенти с параноидна шизофрения и контролна група. Програмата за събиране на данни беше написана от Е. Христова с помощта на М. Гринберг. Аз проведох голяма част от статистическите анализи след края на събирането на данните. При това работих почти денонощно в продължение на 2 седмици (цялата обработка ми отне около месец) по молба на М. Гринберг, който искаше да напише статия за някаква конференция. Анализите не показаха позитивни резултати и се отказахме от статията. По-късно разбрах от други хора, че статия е била публикувана за дуга конференция. Причините за това бяха, че се установи, че част от изследваните ни лица са били фиктивни – една от експериментаторките просто беше копирала данните на няколко изследвани лица по няколко пъти (практика често срещана в НБУ). След изхвърлянето на фиктивните изследвани лица (което стана практически на око, защото нямаше достатъчно ясни и недвусмислени критерии, по които да се прецени, кое изследвано лице е фиктивно и кое не) авторите публикуваха статията без адекватно да опишат проблема с фиктивните изследвани лица и без да споменат моето участие. Може да Ви се струва, че моето участие в тази разработка не е било особено голямо и важно и съм склонен да се съглася с Вас. Но участието на автори като М. Трифонова беше практически нулево, а нейното име фигурира в списъка на авторите. Това е жена преподавател в специалност „Когнитивна Наука”, на която аз лично (и в контекста на същото изследване) съм показвал как да използва Microsoft Excel с цел да стандартизира променлива (вадиш средната, делиш на стандартното отклонение). Гарантирам за истиността на думите си и съм готов да посоча свидетели, които да ги потвърдят. Не знам какво повече да добавя освен, че подобна практика не е прецедент в специалност „Когнитивна Наука”. Знам със сигурност още един подобен случай, но няма да споменавам името на засегнатия студент, защото не съм директно упълномощен от него да го сторя.\nДруг неприятен момент за мен беше статията:\nKokinov, B., Vankov, I., Bliznashki, S. (2009). How Analogy Could Force Re-representation of the Target and Inhibition of the Alternative Interpretation. In: Kokinov, B., Holyoak, K., Gentner, D. (eds.). New Frontiers in Analogy Research. Sofia: NBU Press.\nМоето учатие в нея е фиктивно – аз не съм написал и една дума от нея. Причината името ми да е сред авторите е в това, че всички описани в статията експерименти са мои – аз съм автор на хипотезите, аз съм генерирал скриптовете, чрез които експериментите са били проведени, аз съм обработвал данните, аз съм събирал и голяма чат от изследваните лица. Лъжите в тази стаия са основно 3: а) един от експериментите е описан (съзнателно и нарочно) като два отделни експеримента; б) резултатите са обяснени с помощта на когнитивния модел на Б. Кокинов, с който аз никога не съм бил съгласен и той е наясно с това. Това, обаче не се споменава в статията; в) част от резултатите (тези касаещи негативния прайминг върху един от целевите стимули) са представени като предсказани от модела на Б. Кокинов, но това не е вярно. Резултатите бяха получени преди провеждането на кавато и да е компютърна симулация. Определени параметри на модела бяха манипулирани, за да се получат резултати от симулацията, които да отговарят на реалните данни. Отново мога не само да гарантирам за думите си, но и да ги докажа със свидетели.\nПримерите за грубо и безкрупулно нарушаване на всякаква професионална и академична етика в специалност „Когнитивна Наука” далеч не свършват дотук, както и тези свързани с безкрупулното използването на безплатен студентски труд, но както казах и по-горе, смятам, че описаното до момента очертава достатъчно ясно основните тенденции.\n4. Липса на реални стипендии. Тук нещата са прости и опират не само до специалност „Когнитивна Наука”, а до НБУ генерално – там стипендии няма! Въпреки това в най-различни форуми ще прочетете лъжливото твърдение, че НБУ дава „най-високите ститендии” в България. Противоречието идва от там, че НБУ понякога (много рядко!) наистина дава стипендии. Размерът на стипендиите е изчислен така, че да покрие таксата на студента (магистъра, докторанта) за определен брой семестри (обикновено 1 или 2). Тъй като учебните такси в НБУ са едни от най-високите в България, то и стипендиите изглеждат като внушителни суми. Цялата операция по даване на стипендии в НБУ, обаче е просто прехвърляне на едни пари от единия джоб в другия! С други думи 100% от отпуснатата стипендия се влива обратно в университета под формата на учебна такса. В държавните университети и БАН стипендията за редовни докторанти (която се дава задължително на всеки зачислен на редовна докторантура студент!) се равнява на 2.5 минимални работни заплати месечно (при нулева или символична такса за обучение!). В НБУ таксата за редовна (!) докторантура в момента е 1420лв. на семестър. Аз никога не съм си плащал тази такса, защото съм взимал уж огромната стипендия от 1420лв. Равносметката за мен е 0лв. От там нататък откъде ще намериш време за изследователска работа, проучване на литературата, описание на резултатите и т.н. и как същевременно няма да умреш от глад си е лично твой проблем.\nДруг проблем е, че стипендии в НБУ се дават изключително рядко и трудно. На мен лично (и на много колеги и понати от НБУ) са ми отказвали магистърска стипендия при среден успех 5.95. Аргументът беше, че този успех е постигнат на базата на само 5 записани за семестър курса. Проблемът е, че за да запишеш повече курсове за даден семестър са необходими повече пари накуп и голямото болшинство студенти нямат тази възможност. И се получава нещо като „Параграф 22” – трябва ти стипендия, защото ти е трудно да покриеш високите такси на НБУ, но не получаваш стипендия, защото не си записал достатъчен брой курсове, т.е. не си внесъл достатъчно висока такса!\nКогато кандидатствах за магистърска стипендия освен проблемът с малкото записани курсове ми посочиха и една друга пречка – беше ми обяснено, че политиката на университета е повечето стипендии да се насочват към бакалавърските програми. Интересното е, че точно в същия момент един мой приятел от бакалавърска специалност „Археология” също кандидатстваше за стипендия. При среден успех 5.84 на него стипендия му беше отказана с мотива, че големият процент стипендии отива за магистърските програми.\nПо-горе писах, че съм получил стипендия в размер на 1420лв. равна на семестриалната такса. Това всъщност не е точно така. Получих (пълна!) стипендия в размер на около 1300лв. Как тогава е пълна питате се, след като не покрива цялата такса. Просто – стипендията ми се водеше пълна, но при отпускане се изчисляваше в долари (неясно защо). Колко долара да се отпуснат за дадена стипендия се изчисляваше на базата на курс купува на БНБ. При връчване стипендията на докторанта, обаче сумата за връчване се изчисляваше по курс купува на БНБ. В резултат накрая получаваш на ръка едни пари, които са по-малко от таксата, която трябва да платиш, но стипендията продължава да се води пълна! И така след като взех една „от най-големите” стипендии в България ми се наложи да платя още около стотина лева просто, за да си заверя семестъра...\n5. Изкуствено удължени срокове за завършване на магистърска програма „Когнитивна Наука” с цел печалба на НБУ. Средната продължителност на следването в магистърска програма „Когнитивна Наука” по мой изчисления базирани на всички колеги, които познавам и които звършиха програмата упсешно е малко над 3 години. Не познавам никой, който да е звавършил за по-малко от 2.5 години, а при този случай колегата беше и същевременно и служител на НБУ, така че не плащаше никаква такса за обучение и можеше всеки семестър да записва неограничен брой курсове. Аз лично завърших за точно 3 години без в нито един момент да съм прекъсвал следването си. За сравнение обичайната продължителност на магистратурите по Психология в СУ е 1.5 години (вкл. на специалностите „Клинична сихология”, Социална и Юридическа Психология”, „Организационна Психология”и др.) – на половината от времето необходимо да завършиш „Когнитивна Наука” в НБУ. Както видяхме от точка 2 причината за това не е в извънредно сложния материал, който е необходимо да се усвои и в изключително високите изисквание към студентите в специлалността. Причината е изключително и само финансова – повече време, повече курсове, повече платени такси, повече хорариум за правилните хора! Изискванията за минимален брой кредити необходими за завършване на програмата са така формулирани, че да е практически невъзможно да завършиш за разумен период от време. Доколко това е (или би било проблем) за Вас е нещо, което всеки трябва да си прецени сам в зависимост от ситуацията, в която се намира. Аз ще отбележа само следното – докато аз бях все още по средата на магистратурата си колегите ми от СУ вече бяха завършили и си търсеха работа. Година и половина по-късно магистрите от СУ вече имаха трудов стаж и професионален опит в различни сфери на дейност докато аз (бидейки на същата възраст като тях) трябваше тепърва да започвам да се конкурирам с тези хора на пазара на труда. При равни други условия (а по мои впечатления те са приблизително равни) това поставя завършилият „Когнитивна Наука” в доста неблагоприятно положение.\nДокторантурата ми в департамент „Когнитивна Наука и Психология” до момента ми е отнела над 5 години изследователска работа. До момента на защита ще станат около 6. Дължината на този срок не се дължи толкова на финансови причини, колкото на други фактори, за които ще стане дума в последната точка.\nПоследното, което ще кажа се отнася до възможностите за защита в програмата – почти уникално за България магистри и докторанти по когнитивна наука могат да се дипломират само през месец юли – има една единствена дата през цялата година. Мислете му ако сте болни от грип (или недай боже нещо по-сериозно) на тази дата – ще чакате още 365 дни до следващата възможност за защита! Причината за това е, че Б. Кокинов позволява защити само по време на т.нар. „Лятна Школа по Когнитивна Наука”, която се провежда само през месец юли за 2 или три седмици (2 или 3 седмици, но датата Ви за защита е само една!). Това е така защото Б. Кокинов държи студентите да се дипломират пред международна комисия от чуждестранни гост-лектори, а такива (всяка година различни) присъстват само по време на тази школа. Това решение има и плюсове и минуси, но тук няма да се спирам на този въпрос.\n6. Липса на каквито и да било възможности за научно и кариерно развитие на успешно завършилите магистри и докторанти във факултета по „Когнитивна Наука и Психология”. Това е един от най-важните моменти. Департамнетът по „Когнитивна Наука” е единственият в България. Ако не се занимавате с когнитивна наука там, няма да се занимавате с такава въобще или ще го правите в чужбина. Ако съм прав в твърдението чи, че академичните алтернативи, които департаментът предлага клонят към 0, то това си е на практика фабрика за безработни и/или емигранти. Това е така, защото когнитивната наука е изключително фундаментално ориентиран дял от психологията (някой може да не се съгласи, че когнитивната наука е част от психологията и да твърди, че това е самостоятелна научна дисциплина. Сега няма да водим тази дискусия – целта на този текст не е да провокира епистемологичен спор). Думата „фундаментална” в предишното изречение е противопоставена на думата „приложна”, т.е. знанията, които (уж) се усвояват по време на образованието по когнитивна наука Ви подготвят изключително и само за научна работа в тази много тясна област и нямат никакво или почти никакво реално приложение. Едната цел на обучението по тази специалност е да Ви научи да планирате, да провеждате и да обработвате данни от експерименти изледващи базови познавателни процеси при хората. Другата основна цел е да Ви подготви да програмирате компютърни модели на същите познавателни процеси (този метод се нарича когнитивно моделиране и е сходен, но не напълно идентичен на областта известна като изкуствен интелект). Доколко това реално се случва в НБУ е въпрос, който вече засегнахме, но дори и да се случваше, тези знания, умения и компетентности не са нещо, което намира приложение на пазара на труда в България (и не само) в момента. Знанията в областта на когнитивната наука няма да Ви направят блестящи мениджъри по човешки ресурси, нито ще Ви помогнат да работите в области като социологически проучвания, реклаа, маркетинг и подобни. Дори гранични за когнитивната наука области като „Експериментална Икономика” имат предимно, ако не и изключително академично приложение. Записвайки се в специалност „Когнитивна Наука” пред Вас има точно 3 възможности – или сте богат човек, който има финансовата възможност да изучава нещо с цел просто да обогати себе си, или правите научна кариера, или си губите времето. Нах-честият резултат е третият.\nМалко статистика: от всички колеги, с които съм бил в магистърската програма (без значение дали са били от моя випуск или от друг) и които са около 30, броят на тези, които се занимават с наука е 0.\nБроят на тези, които се занимават с наука от колегите, които успешно завършиха магистърската програма също е 0.\nБроят на колегите, които заминаха за чужбина и правят научна кариера там е 0.\nБроят на колегите, които работят нещо, което има и бегла връзка с когнитивна наука е 0.\nБроят на успешно защитилите магистърска степен от моя випуск, които имат базово образование по психология е 1 – Аз.\nОт колегите, завършили успешно магистърската програма от моя виппуск броят на докторантите е 3.\nОт тези 3ма докторанти броят на защитили успешно докторантура до момента е 0.\nОбщият брой докторанти за последните 5 години не ми е точно известен, но знам общият брой на успешно завършилите докторантура в този период – 1.\nБроят обявени асистентски конкурси за последните 5 години е 1 (освен ако за някои от преподавателите ми асистентски конкурс не е бил проведен след като даденият човек е бил вече одобрен и след като е получил хорариум – нелегитимна практика, която не би изненадала никой, който има опит с „Когнитивна Наука” в НБУ).\nЦифрата 1 от последните 2 абзаца се отнася до един и същи човек.\nБроят на хората, които са завършили магистърска програма „Когнитивна Наука” през последните 20 години и които правят академична кариера в тази област в България е между 1 и 2 (не съм сигурен за един човек е завършил магистърска програма или направо е защитил докторат).\nБроят успешно защитили докторат в специалността към НБУ, които работят по специалността си в България през последните 20 години е 4 или 5 (не съм сигурен дали един преподавател в програмата има докторат в областта на когнитивната наука или не).\nБроят на хората с базово образование по психология, които са защитили докторат по специалността „Когнитивна Наука” през последните 20 години и работят по специалността си в България е 1.\nНямам точни данни за броят на заминалите за чужбина колеги, които работят по специалността си в тамошните университети, но броят за последните 20 години трябва да е около 5-6. Това, обаче е само разумна догадка.\nЗабележете, че тенденциите през последните 5 години са по-лоши от общите тенденции, т.е. вероятността да се реализирате в България в областта на когнитивната наука в момента е по-ниска от всякога и на практика клони към 0.\nОще нещо – вероятността да се реализирате в областта на когнитивната наука в България ако сте завършили магистърската програма е по-малка, отколкото ако не сте я завършили (а направо сте записан/а в докторска програма или сте доцент/професор в друга област). Ако трябва прочетете пак последното изречение!\nВероятноста за реализация е изключително ниска за психолозите!\nБроят на успешно реализиралите се колеги с базово образование в областта на математиката или информационните технологии в България е по-висок – около 2. Всеки от тях работи по когнитивния модел на Б. Кокинов! Поне още двама колеги с такова базово образование в момента работят по специалността си в чужбина (и двамата от са работили по когнитивния модел на Б. Кокинов преди да заминат), но това е единствената информация, която имам.\nНа какво се дължат тези изключително обезкуражаващи цифри? Причините със сигурност са много и при липсата на обективни научни данни изброяването им неизбежно ще съдържа изразен субективен елемент. С тази уговорка ще скицирам само някои от най-основните (според мен!) фактори:\n-Специалност „Когнитивна Наука” към НБУ е една изключително затворена общност крайно нетолерантна (с едно-две забележими изключения) към нови и различни идеи;\n- Липсата на кавато и да е форма на стипендии по време на докторантурите в специалността води до това, че голяма част изключително надарени и мотивирани колеги са принудени да се откажат с цел да работят за прехраната си;\n- Почти всички възможности за развитие в специалност „Когнитивна Наука” минават през Б. Кокинов и разработките на неговия когнитивен модел. Ако не си част от този проект шансовете ти за реализация намаляват рязко. Фактът, че моделът е меко казано ретрограден води до това повечето хора в един или друг момент да потърсят друг подход към изследваните проблеми. Резултатът от това е постепенното маргинализиране на съответния студент и в крайна сметка неговото напускане на програмата;\n- Експлоатирането и злоупотребата с труда на студентите е силен демотивиращ фактор;\n- Големите периоди от време необходими за успешно завършване и евентуална последваща реализация в специалността също оказват негативно влияние върху мотивацията на повечето студенти;\n- Изискванията за успешно завършване на докторантура към специалността са неадекватно високи. Неадекватни са по отношение на 2 основни критерия – 1) изискванията далеч превъзхождат тези на други научни институции като СУ и БАН, въпреки, че финансовите средства, които програмата осигурява на студентите си (и респективно свободното време, с което същите разполагат) са многократно по-малки (т.е. нулеви) и 2) ресурсите на специалност „Когнитивна Наука” далеч не отговарят на критериите поставени от академичното тяло. При някои мои експерименти провеждани в лабораторията там, например средната скорост на събиране на изследвани лица е била 0.3 човека на ден. С други думи ако експериментът ти изисква 60 изследвани лица, това отнема около 200 дни. При тази скорост на събиране на данни (а да не забравяме, че тези данни изискват обработка, експериментът изисква подготовка на стимули и др., резултатите трябва да бъдат подробно и акуратно описани, един експеримент не стига нито за магистърска, нито за докторска степен и т.н.) не е чудно, че времето за завършване на пстепен в програмата е вероятно най-високото в цяла България. Разбира се не всички изследвания отнемат толкова дълго време, но е очевидно, че лабораторията в специалността няма ресурса да отговори на академичните изисквания. Възможността за консултации с преподавателипо време на обучението също е силно ограничена поради недостатъчната компетентност на редица преподаватели в програмата по основни въпроси. Това също е проблем, защото дори при спазени изисквания за обем, често работата на студентите бива сериозно критикувана (особено в техническите си аспекти) по време на защитата пред международна комисия.\n- Последната (но не и позначение!) причина за трагичните цифри по-горе, която ще посоча е малко по-абстрактна. Казано накратко в специалност „Когнитивна Наука” в НБУ личностовите черти на студентите имат далеч по-голямо значение от академичната им компетентност що се отнася за възможности за реализация. Основните фигури в програмата подбират хора, които харесват чисто емоционално по една или друга причина. Също така са склонни да дадат път на хора, които правят компромиси със собствените си творчески идеи и търсения в името на кариерата си и приемат да вършат работата на висшестоящите вместо да вървят по собствен път. Такива хора, обаче не са много по следната причина: хора, които са били достатъчно мотивирани и кадърни, за да стигнт до етапа, в който да могат да се присъединят към изключително затворената общност в специалността „Когнитивна Наука” е по-малко вероятно да са склонни на компромис с принципите на честното научно търсене. И обратно хора без творчески потенциал рядко стигат до позиция, от която да започнат научна кариера поради дългите срокове и високите такси на специалността, които доубиват и без това минималната мотивация на хора без силна потребност от познание. Такива хора освен това, рядко са истински полезни на силните в специалността, защото работата им е посредствена. Общо казано, академичният кариеризъм има много по-благодатни полета за изява от специалност „Когнитивна Наука” (с цялото ми уважение и въпреки всичките си кусури това просто не е специалност „Евроинтеграция” или „Начална и Предучилищна Педагогика”), а пък творческият индивидуализъм е нещо, от което шефовете в специалността по правило странят, защото не им носи пряка полза. Естествено всички асистентски конкурси в специалност „Когнитивна Наука” не са честни конкурси и не се организират редовно или поне, когато дадено място е овакантено, а само за предварително подбрани „наши” момчета и момичета, които са протежета на силните в програмата. Асистентските конкурси в програма „Когнитивна Наука” са един безпрдонно нагъл фарс с предварително известен резултат! За това ще трябва просто да ми повярвате, защото не мога да ви представя документални доказателства, а и се съмнявам, че някой от спечелилите конкурси ще се съгласи да свидетелства. Ако не ми вярвате – явете се на конкурс без да сте поканени и без да Ви е казано, че конкурсът е организиран за Вас и вижте резултата.\nЗаключение. Един от любимите ми като дете автори, Дж. Р. Р. Толкин беше казал „Съветът е опасен дар, дори и между мъдреци, а и с него и без него нещата могат да тръгнат зле”. Позволете ми да наруша съвета на известния писател и да Ви дам следния съвет: Ако поне малко (ама съвсеееееем мъничко) приличате на мен, ако думи като „истина”, „знание”, „наука”, „почтеност” за Вас имат по-дълбоко емоционално значение от думата „маса”, ако не сте млада, висока и амбициозна блондинка от дълбоката провинция, МОЛЯ ВИ, НЕ ПРОПИЛЯВАЙТЕ ОГРОМНИ КОЛИЧЕСТВА УСИЛИЯ, ВРЕМЕ, ПАРИ И НАДЕЖДИ В ИЗМАМАТА НАРЕЧЕНА „когнитивна наука” В „нов български унивреситет!!!


Работно време на ПИБ в празничните дни :: Fibank Блог\nCustomer Support 2010-05-05 1 2 3 4 5 2\nПо традиция и през настоящите празнични дни, Първа инвестиционна банка ще осигури дежурни клонове за своите клиенти. Единствено на 6-ти май, нашите служители ще почиват на празника „Свети Георги” – Гергьовден.\nНа 7-ми и 8-ми май ще бъдат отворени всички офиси в София и страната, които традиционно работят в събота - дежурни офиси в събота (изберете „клонове, които работят събота и неделя” от падащото меню).\nНа 9-ти май ще дежурят всички офиси в София и страната, които работят в неделя.\nCustomer Support 2011-05-09 12:14:14\nЗдравейте, г-жо Петрова, Сърдечно благодарим за добрите Ви думи и ще предадем Вашите поздрави на Петър. Радваме се, че сме успели да Ви помогнем, винаги можете да разчитате на нас. Поздрави от целия екип с пожелания за приятен ден и успешна седмица!\nМилена Петрова 2011-05-04 23:58:09\nИзкам да благодаря на ваш служител г-н Петър Иванов от клон на гр.Шумен,този човек ни подаде ръка в много труден за нашето семейство момент,ако всички имаха такова разбиране като неговото нашата държава щеше да е друга и да върви в друга насока.Едно голямо БЛАГОДАРЯ на него и на вас, че ви има и ни подкрепяте в трудни моменти!


Категория: Сливен на гражданите Публикувана на Неделя, 22 Юни 2014 14:40 Посещения: 1789\nСливналията Николай Султанов\nПедагог и скулптор, Николай Султанов е преди всичко радетел за духовно извисяване, за опазване и съхранение историческата памет на Сливен. На тази мисия са подчинени до голяма степен и педагогическата, и творческата му работа. Повечето от двайсетте изработени от него паметници и скулпторни портрети и трийсетината паметни плочи съхраняват ликовете на сливналии – стожери на българската народност и култура. Отделно са художествените творби, участвали в национални и международни изложби и влезли в галерии и частни колекции.\nНиколай Султанов е член на СБХ, Почетен гражданин на Сливен.\n- Г-н Султанов, Вашата фамилия се среща и в други градове – Ямбол, Велико Търново...Откъде родът Ви я придобива?\n- Да, същата фамилия носят и други родове – това е съвпадение на имената. Макар че с ямболския ми съименник – диригентът Николай Султанов, вечна му памет, имахме съвпадение в много отношения – той беше общински съветник по същото време, когато и аз бях, имахме общо влечение към изкуството. Неговият син Георги Султанов е много добър певец, солист в Пловдивската опера, а такава фамилия се среща и в Търново и в други градове. Макар и съименници обаче, сме от различни родове. По всяка вероятност, нашият род носи името си от една баба Султанка, за която казват, че живяла 103 години. И тъй като поколенията минавали, а тя все си била на този свят, постепенно на потомците й почнали да казват „Султанкините“.\n- Имате ли родословно дърво?\n- Постарах се да направя четирите родословни дървета – на бащиния и на майчиния ми род, по двете линии от техните родители. Най-далеч назад във времето стигнах в рода на майка ми, по бащина линия. От техния род е художникът Добри Добрев - моят дядо и неговият баща са братя.\n- Пада Ви се нещо като правуйчо?\n- Нещо такова. Но Добри Добрев и майка ми бяха като брат и сестра – просто някаква духовна връзка съществуваше между тях. По времето, когато той е бил в Прага, майка ми е събирала и му пращала български носии. Ходил съм и аз в ателието му, гледал е мои рисувални опити, но имах голям респект от него. Няколко пъти са идвали вкъщи със скулптура Стефан Пейчев, с когото бяха много близки. А роднините на майка ми по майчина линия са живеели в махалата Гюр чешма, точно срещу Чинтуловия сокак. Те били четирима братя Дойчеви. Най-големият, Марко Дойчев, е прадядо ми, а неговият брат Петър Дойчев е бащата на Надя Дойчева, майката на поета Дамян Дамянов. Надя и майка ми са първи братовчедки. Всички в рода са се занимавали с нещо, свързано с текстила. Прадядо ми Марко, който починал сравнително млад, имал долап. При един летен порой долапът рухнал. Той изпървом се качил на една скала да се спаси – сега даже й викат Дойчовата скала. После се спуснал да спасява каквото може, защото всичко за пране и тепане е било чуждо. И къде от простуда, къде от уплаха, след месец-месец и нещо, починал. Другите трима братя – Петър, Сотир и Ваньо, са първите в България, които започнали да шият конфекция. Имаха дрехарници в Пловдив, в Сливен, в Бургас. Но аз най-често споменавам прабаба си Сийка, която останала вдовица със седем деца. Най-голямото - 14-годишно. Какво е правила, как ги е гледала, как е изплатила погубената при пороя чужда стока, не знам, но успяла на всички да даде занаят и да ги ожени все на хубави места. Аз това наричам тих, домашен женски героизъм.\nА в рода ми по бащина линия, синът на баба Султанка – Стефан, е дядо на баща ми и на писателя Стефан Султанов. Т.е. те са първи братовчеди, но се обичаха повече от братя. В Сливен бяха известни като Големия Султан и Малкия Султан (баща ми Стефан Николов Султанов, който е с четири години по-малък). А писателят всъщност е приел фамилията Султанов като литературен псевдоним, тъй като той я има по майчина линия (баща му е Симеон Рундев и синът му, известният литературовед Симеон Султанов, е кръстен на него). А моят дядо пък е участник като кавалерист във всички войни, които България води в началото на миналия век – Балканска, Междусъюзническа, Първа световна...Накрая попада в пленнически лагер и бяга оттам с още двама сливналии. Лагерът бил край Дойран и оттам дотук си идват пеш, като се налага и да се крият. Дружбата между Големия и Малкия Султан пък продължихме ние, техните синове – бяхме много близки с братовчед ми Симеон Султанов. Той ми се явяваше нещо като покровител. Беше свенлив човек. Били сме и на летуване заедно, а почти всяка седмица семействата ни се събираха вкъщи. Събираха се по 15-20 човека, от тях поне 5-6 деца. Започваше представянето на волната ни програма – кой песен ще изпее, кой стихотворение. Симо много добре рецитираше, но условието му бе да е при загасена лампа. Чувам един ден баща му да казва на моя баща: „Абе, нашият Симо голямо магаре (че го нарича магаре изобщо не ме учудва, аз тая дума я чувах поне по 5-6 пъти на ден, в зависимост от оплакванията на съседите или ожулването по коленете. От нашите родители тя беше употребявана някак си гальовно). Намерих една тетрадка, нямаш представа какви хубави работи е написал, обаче ги крие.“ После, когато вече отидох в София, Симеон Султанов оглавяваше издателство „Народна младеж“, после стана директор на „Български писател“ и го ръководи 30 години. Спомням си веднъж колко се смяхме с една бърсалка за крака пред кабинета му. Виж сега – казвам – каква е разликата между скулптура и останалите хора. И аз имам бърсалка, но при теб хората си бършат краката и влизат, а при мен си ги бършат като излизат, за да не изцапат тротоара. Отделно, че всички си мият ръцете на излизане от тоалетната, а скулптурите си ги мият на влизане...\n- Значи тогава е бил моментът да издавате книги...\n- Не съм имал писателски амбиции.\n- Обаче сега имате две излязли книги, в които описвате доста сливенски истории – останаха ли неописани интересни случки и спомени от някогашния Сливен?\n- Така е, „Днес за вчера“ излезе през 1997 г., а другата „Бъркотия“ излезе през 2005 г. Има какво да се описва. И с поета Дамян Дамянов имам доста спомени – той ми е роднина по майчина линия и сме връстници на всичкото отгоре, до завършването на гимназия бяхме в един клас. Много често сме ходили у тях – родителите му, леля Надя и чичо Петър поощряваха тези посещения. Баба ми живееше на източния край на площад Левски, а те живееха на западния. И леля Надя като иде на кафе у баба ми или обратното, и после като почнат да се изпращат през площада, и отиваше един ден. После продължихме контактите си с Дамян в София.\n- Не сте имал писателски амбиции, но защо пишете – от необходимост ли – т.е. че някои неща следва да бъдат записани, за да не се забравят?\n- За първата книга заслуга има колегата ви Георги Попов. Във вестника, който издаваше, бяха сбъркали една снимка на известния в Сливен Дончо (човек с феноменална памет, който помнеше всички умрели сливналии) с друг популярен сливналия – Риго. И тъй като аз, заедно с професор Мутафов съм участвал в проучването способностите на Дончо, а преди това за него съобщих и на професор Шипковенски, имах достатъчно сведения за този човек и написах нещо за вестника – че снимката е сбъркана и какъв е бил той. Георги Попов много хареса материала и почна да ме подбутва – напиши и това, и за този, и така се посъбраха двайсетина неща. И тогава пък Стефан Дългия (фотограф-художникът Стефан Стефанов – б.а.) ми вика „вземи направи една книга“, междувременно дойде Апостол Русчев, който току-що беше направил издателство в София и така стана...\n- Не казахте обаче нищо за Вашето семейство и за началото на заниманията Ви със скулптура...\n- Ние сме двама братя. Ако трябва да спомена заниманието на дядовците ми, те бяха занаятчии – единият шивач, а бащата на майка ми е сарачът Сава Добрев, един от най-добрите майстори, който със свои работи е участвал не само в Пловдивския панаир, но и на изложението в Лиеж, Белгия. Правил е седло на цар Фердинанд, което той много харесал и поръчал още едно, за да го подари на белгийския крал.\n- Може би от тях сте наследили сръчност?\n- Може, защото откакто се помня, все съм с някакво ножче, нещо си дялкам.\n- Защо тогава първо към педагогиката се насочихте?\n- Това е пак по наследство. Баща ми и майка ми бяха учители, лелите ми – учителки, сега и дъщерите ми са учителки. Съпругата ми беше учителка. По едно време смятах – при това само живите – около 30 души учители има от нашия род. Така че другото, което помня от дете, са разговорите за училище. Вкъщи това се говореше.\n- Тогава да Ви питам, тъй като около 24 май срещнах много бивши учители, които остават малко встрани от празника – не е ли редно синдикати, бившето им училище или друг да се сети и да им изпрати по една поздравителна картичка?\n- Докато бях директор (Николай Султанов е бил директор на училище „Д-р Власаки Шуманов“ – б.а.), го правех за всеки 24 май и за всяка Нова година.\n- Значи вярно е, че всичко зависи от хората... Вие дълги години бяхте директор на т.н. Помощно училище...\n- Всъщност аз го създадох. То е необходимост, но пък стремежът ми винаги е бил в него да се записват само деца, които са изостанали поради някакви органически причини, а не социално изостанали (защото това е престъпление).\n- Но да кажем, все пак, кога по-сериозно почнахте да се занимавате със скулптура.\n-Трябва да е било края на 1945 година. Понеже живеех до кино „Балкан“, като съседски деца влизахме и излизахме от киното когато си поискаме. Пуснаха един съветски филм – „Каменното цвете“. Той е по приказка на Павел Бажов. Гледах го едва ли не всеки ден, докато го прожектираха.\n- Явно е бил много популярен, защото и аз съм чувала да се говори за него...\n- Взех вкъщи един тебешир и от него направих каменното цвете, както го видях във филма. В училище, пак от тебешир, направих същото цвете. И съучениците ми, и учителите бяха във възторг и ми казаха „Ей, ти си го направил като същински скулптор“. Тогава за пръв път чух тази дума. Поощриха ме и почнах масово да произвеждам тебеширените цветета – всички момичета искаха, особено каките от по-горните класове. Бил съм в сегашния V клас. Оттам тръгнаха нещата. В началото правех скулптури само с изрязване. После почнах да работя и с глина... Допадна ми скулптурния портрет, после малката декоративна пластика и така... В Норвегия като правих изложба много харесаха пластичните ми работи, откупиха цялата изложба, на едро.\n- Прочетох някъде, че любимият Ви материал е полираният бронз.\n- Бронзът е за малката пластика, иначе глави и бюстове съм правил предимно от камък. Различните скулптурни фигури си изискват различен материал.\n- Скулптурата обаче е и тежка професия...\n- Да, изисква не само мисъл и чувство, но и физическа сила. Спомням си бай Митко Кавръков... Когато беше надхвърлил вече 80-те години и не можеше да работи скулптура, се прехвърли в живописта.\n- Вие пробвали ли сте се в нея?\n- Пробвал съм се, имам вкъщи някои работи. Една изпитна работа в художествената академия стои, от 60-те години още...\n- Има и друг любопитен факт в биографията Ви – че сте роден на датата на откриването на паметника на Хаджи Димитър в Сливен. Може би и затова така активно сте ангажиран в неговата поддръжка и опазване?\n- Така е, даже майка ми присъствала в началото на тържеството, но станало нужда да се оттегли по спешност. Родил съм се няколко часа по-късно, по време на кулминацията – освещаването на паметника. Впрочем тържествата тогава са продължили три дни. И има още един, който е успял да се вреди на този ден - 8 ноември 1935 г. – Ален Делон.\n- Вие сте инициатор да се възобнови паметната плоча в градинката до паметника с имената на неговите автори, която е изчезнала в годините. Сега там има само плоча на авторите на ремонта на паметника.\n- Така е, миналата година написах писмо до общината с такова искане. През 70-те години в градинката до паметника е сложена морена и на нея пишеше, че на площада са излагани телата на убити партизански ятаци. По времето на временната управа на общината плочата беше махната и мястото на камъка остана празно. През 1994 г., с ремонта на паметника, поставихме на морената метална плоча с имената на авторите на паметника, която бе открадната през 1998 г. Смятам, че плочата трябва да се възстанови. Този паметник е визитната картичка на града ни и около него всичко следва да е изрядно. Впрочем внесъл съм предложения и за други паметници и паметни плочи, които смятам, че дължим на предшествениците си.\n- Имате предложения, свързани не само с паметници и паметни плочи, но и с културни институти, дай Боже да бъдат осъществени.\nБ. А.: Много от скулптурните творби с автор Николай Султанов, са дарение от него – на Софийския университет „Св. Климент Охридски“, на Община Сливен, на Военната болница в Сливен, на Община Бургас и др.


Малина Повишава Или Понижава Налягането? – Високо кръвно налягане – Azneiskam.com\nХората с проблеми с бъбреците и хипертония също се препоръчват значително да ограничат количеството консумирана течност, тъй като това ще премахне излишния товар от пикочно-половата система. Уникалността на вените на малкия таз се крие във факта, че широките връзки на матката, които поддържат лумена на съда широк, могат да го стесняват, причинявайки патология. Кръвното налягане се повишава значително при хора, страдащи от нефроптоза, различни видове неоплазми или кисти, които са се образували през целия живот във вътрешния орган. Под нови методи се разбира въвеждането на специални лекарства в лумена на разширени съдове, което причинява залепване на стените им – склерозанти или интраваскуларна емболизация на дясната или лявата яйчникова вена. Освен това на жертвата се инжектират специални антиеметични инжекции с m-антихолинергичен блокер, а именно 0,1% разтвор на атропин, или антиспазматични средства, например 2% разтвор no-shpa.\nЗа да се измери правилно продължителността на интервалите на зъбите и ЕКГ, записът трябва да се извършва със стандартна скорост на хартия за диаграма, устройство за писане или скорост на сканиране на екрана на монитора. Суперселективната флебовариоскопия се извършва чрез катетеризация на гонадните вени през контралатералната бедрена или субклавиална вена, последвана от въвеждане на контраст. С тези манипулации не се правят порязвания по кожата и интервенцията се извършва чрез малка пункция по тялото в проекцията на съда. Ако холестеринът е повишен по време на бременност, важно е много ясно да се придържате към препоръките на лекаря – той ще ви каже коя диета в този случай е най-подходяща.\n2. Спазване на препоръките на лекаря. Трябва да се вслушат в техните усещания, за да помогне на лекаря да се разкрие причината за болка, сложи сигурен диагноза и да назначи лечение. Освен диета, най-често се препоръчват упражнения, масаж и лекарства. Изборът на лекарства трябва да се предостави на лекаря, тъй като статините имат противопоказания. Допълнителни методи за изследване позволяват да се идентифицират патологични рефлекси при пациенти с апендицит и всякакви други остри хирургични заболявания. По правило е важно диетата за висок холестерол при мъжете, както и при жените, да се спазва ясно. Патологията често се диагностицира със заболявания като атеросклероза, нарушения в развитието на съдовата система, тромбоза. Особено внимателно и редовно измервайте този показател е необходимо за тези, които имат хипертония, които имат проблеми със сърцето и кръвоносните съдове. След операцията е необходимо системно наблюдение от лекуващия лекар, което ще предотврати развитието на съдови патологии в бъдеще.\nПревенцията на заболяванията е насочена не само към прякото нормализиране на кръвното налягане, но и за предотвратяване на бъбречна патология в бъдеще. Една жена трябва да осъзнае, че тазовите разширени вени изискват ежедневно лечение и нормализиране на начина на живот. 4. какво е нормалното кръвно налягане . Пробиотици за нормализиране на чревната микрофлора (Enterojermina, Linex, Bio Gaia). Ултразвукът показва извитост, “подобни на червей” структури без отражение на сигнала, локализирани по протежение на страничната повърхност на матката. Смята се, че промените на езиковата повърхност в устата са най-ранният симптом, което показва развитието на лоши стомашно-чревни патологии в тялото. Необходимостта от спешно ултразвук се показва с изтръпване в сърцето и продължителна болка в левия хипохондриум, ако пациентът периодично получава студени ръце и крака, припада припадък, ако пациентът се поти.\nЗатлъстяването винаги показва липса на HDL и излишък от триглицерол. Диагностика. Сънливост, липса на оток, ортостатична хипотония и признаци на дехидратация на фона на хипонатриемия и отделянето на достатъчно концентрирана урина (осмолалитет над 300 mosm / kg) е причина да се подозира синдром на хиперсекреция на ADH. Благодарение на богатия си състав, пчелното млечице има благоприятен ефект върху всички човешки системи и органи, поради което се използва за лечение и профилактика на множество заболявания. За лечение на бъбречна хипертония се използват същите лекарства, както при лечението на есенциална хипертония, без да се предписва лечение от нефролог, приемането на такива таблетки никога няма да има желания терапевтичен ефект. За диференциална диагноза се използва лапароскопия. Лапароскопията е незаменима при диференциалната диагноза на BPMT от симптоматични гинекологични заболявания (ендометриоза, миома, колпит). При наличието на риск от атеросклероза те се определят не само в липопротеините (нормални в кръвта), но и по други важни показатели, по-специално също нормалното кръвно налягане при жени и мъже.\nПървите 2-3 дни хранителните вещества се прилагат интравенозно на жертвата и постепенно се прехвърлят към стандартна диета при спазване на строга диета. Изключително полезно средство е розмаринът при състояния на общо изтощение и полова слабост. Главен симптом на напредналата слабост на диафрагмата често е изразената ортопнея. В първия случай диарията отшумява сама по себе си почти без лечение за 2-3 дни, но в други случаи диарията продължава четири дни или повече и може да бъде придружена от други опасни симптоми като треска, болка в стомаха и червата и обща слабост.\nТова обяснява факта, че някои лекари отдавна не „забелязват” това заболяване при своите пациенти, докато други поставят тази диагноза почти всеки втори човек, страдащ от постоянни необясними болки в долната част на корема. Пулсовата честота при спящ човек е 50-70 удара в минута. лек за ниско кръвно налягане . Ето защо, дори и здрав човек на всяка възраст, е важно да се правят тестове и да се контролира дали е надвишена допустимата норма на холестерола. Най-често болката в горната част на корема в центъра се появява поради развитието на гастрит.\nНа фона на болката се развиват различни психоемоционални разстройства от типа неврастения. По правило се разкрива комбинация от два или повече рискови фактора за развитие на заболяване. Този индикатор преценява риска от развитие на атеросклероза и други заболявания, свързани с нарушен метаболизъм на мазнините. Липидният профил е цялостно изследване, което ви позволява да оцените липидния метаболизъм в организма, което ви позволява да определите как протича липидния метаболизъм и да изчислите риска от атеросклероза и коронарна болест на сърцето. Този показател е най-точното отражение на състоянието на липидния метаболизъм в организма, както и оценка на вероятността от атеросклероза и други заболявания. Ако състоянието на пациента е тежко, интоксикацията се проявява ясно, преди операцията на пациента се дава прочистваща капкомер. Затова, ако се понижи рязко нивото на глюкозата, мисленето се замъглява, но ритъмът на дишане не се променя. 2. Необходимо е да се нормализира режимът на работа и почивка, опитайте се да не оставате изправени дълго време, физически пренапрежения.\nВъв всички тези случаи възпалението в коремната кухина се проявява клинично чрез симптоми на дразнене на перитонеума. Предишни хирургични операции с локализация в коремната кухина. Така че, нека разгледаме по-отблизо какви заболявания на коремната кухина могат да бъдат. Но това твърдение може да се счита за вярно само във връзка с лечението на първичното заболяване, което не успя да предизвика никакви усложнения. Високото кръвно налягане е проблем, с които, за съжаление, се срещаме във все по-ранна възраст. Чесънът, особено когато се приема в сурова форма, може да предизвика мигрена. обучение на пациенти с артериална хипертония . Но тук трябва да внимавате, защото този сапун изсушава кожата. Те не трябва да се бъркат със синдром на раздразнените черва. Ето защо, въз основа на това, което е – липиден профил, този анализ ви позволява да разберете от какво се състои човешката кръв и да предпишете най-ефективната терапия за пациента. Когато бъбреците ви се опитват да ги филтрират, те се навиват повредени и могат да се провалят напълно. Първите признаци могат да се появят внезапно – острото гадене и повръщане са характерни за отравяне с храни или лекарства, наранявания на главата, инфекции, включително чревни инфекции. Хипокинезата не е надеждна, трябва да се разглежда в комбинация с ензимите и клиниката. През носа се прави бърз и остър дъх, така че диафрагмата се спуска надолу, неволно изпъквайки стомаха.\nЛекарят насочва пациента за операция.\nПалпацията на вътрешните стени на таза, прави възможно усещането на удължени уплътнения и възли на вените. За оценка на показателите на налягането се използват апарати за кръвно налягане Longevita. Въпреки по-голяма полза от магданоз, тя може да навреди, така че да се прилагат това растение може да не е всичко. Понякога дискомфортът не е единственият симптом на гастрит, който тревожи пациента. Лекарят насочва пациента за операция. Те се използват по няколко пъти в годината за предотвратяване на изостряне. HDL холестерол: нормален показател е 0,9-1,9 mmol / L, ниво под 0,78 mmol / L се счита за опасно за здравето. Колко трябва да е нормален хемоглобин, можете да се свържете със специалист.\nПочти невъзможно е напълно да се излекува разширени вени на таза без операция. Вярно е, че този подход ще бъде ефективен само при определени обстоятелства: ако се открият разширени вени в началото на образуването и лекарят вярва, че съветът на “баба” няма да пречи на лекарствената терапия. Всъщност общият холестерол е индикатор, който сам по себе си не позволява ясно да се оцени вероятността от атеросклероза при пациент. Укрепване през втората половина на менструалния цикъл при жени, след полов акт или продължително стоене. 1. Най-честите са чести болки в долната част на корема, перинеума след продължително статично и динамично пренапрежение. Причините за увеличението са следните: циротично увреждане на черния дроб с жлъчен произход, хроничен хепатит (особено на алкохолна етиология), наследствена хиперлипопротеинемия, продължително излагане на токсични вещества в организма. 1. Забавянето на натриеви и водни йони в клетките е класически механизъм за образуване на хипертония при условие на органично увреждане на паренхима. Патогенетичният механизъм на развитието на болестта се основава на стесняване на бъбречната артерия, което предотвратява нормалното кръвоснабдяване на бъбреците – няма достатъчно течност за филтриране, няма необходимо ниво на кръвоснабдяване. професионален апарат за кръвно налягане . Такава интервенция може да се извърши дори в късна бременност. Въпреки това, има противопоказания за изпълнение на дори лесни упражнения.\nПодобрява нивото на полезни липопротеини за плуване, йога, дозиране и редовни упражнения. Последицата от намаляване на концентрацията на липопротеини с висока плътност е повишен риск от атеросклероза, както и опасните му усложнения. Липопротеините с висока плътност са частици от мазнини и протеини, синтезирани от черния дроб и червата. Какво е липопротеинов холестерол с висока плътност (HDL, HDL)? Намаляване на количеството на HDL е възможно на фона на влиянието на неблагоприятните фактори, поддържането на неправилен начин на живот и различни заболявания. Пийте концентрираната отвара на лъжица преди хранене. Правилното хранене е ключ към успеха в борбата срещу намаления HDL. Тазовите вени са силно адаптивни и потенциално предразположени към ремоделиране, което допринася за образуването на плътно преплетена мрежа. Данните се предават чрез тръба на манометър. От своя страна, когато α-адреноблокер йохимбин в доза 2 mg / kg и N- (G) -нитро-L-аргинин синтаза инхибитор в доза 10 mg / kg се използват преди мелдониевата терапия, антиконвулсантният ефект на мелдония е напълно блокиран. От невен се приготвя инфузия или инфузия. В резултат на тази стимулация се увеличават сърдечните контракции и се увеличава сърдечната продукция, което активира периферната кръвоносна система и улеснява връщането на венозна кръв в артериалната система.