История на българите :: Волжска България и Пътя на коприната\nПрочетен: 10275 Коментари: 0\tГласове:\nПрез 2005 г. бе чествана 1000-годишнината от основаването на Казан. Тази дата дълго време бе отричана в руската и съветската историография. Твърдеше се, че градът е създаден едва в ХIV в. Нещата започнаха да се променят чак след 1997 г. Тогава екипът на проф. Фаяз Хузин започва разкопки в старата част на Казан. На голяма дълбочина под останките на късните периоди се появява непознат културен пласт. Постепенно се очертава неголямо селище, оградено с дървена стена и ров. То имало търговско-занаятчийски квартал и жилища за гарнизона. Но сензацията идва от откритите предмети, които се отнасят без изключение към IХ-Х в. Особено важни са арабската сребърна монета от Х в. и незнайно как попадналата чешка монета на княз Вацлав (907-935). А азбуката на археологията, керамичните съдове, насочва към прочутата салтово-маяцка култура определяща ясно наследниците на Велика България на кан Кубрат. Изводът е категоричен - Казан е бил създаден като град в една от българските средновековни държави, известна днес в науката като Волжко-Камска България.\nИсторията започва след 660 г., когато умира великият кан Кубрат. Смъртта му съвпада със страшното нашествие на хазарите, разгромили Велика България. Дошлите от съвременен Дагестан хазарски войски разсичат на две българската държава.\nПрез 60-те години на VII век Кан Котраг, втори син на Кан Кубрат и брат на Аспарух, заедно с част от българите известните като "сребърни българи", напуска територията на бащината си държава и се заселва в района на Средна Волга (наричана още Болга, по името на българите).\nАрхеологическите проучвания показват, че тук са съществували около 1600 селища с 38 силно укрепени градове, сред които са Велики Болгар, Биляр, Сувар, Казан. Процъвтява традиционното българско земеделие и занаятчийско производство.\nБългарския етнически масив останал в териториите на старите си местоживелища е част от днешните казанци, чуваши и марийци, които исторически и духовно са потомци на някогашните волжки българи.\nОформянето на българската нация край Волга е продължителен период. През X век някои племена враждуват помежду си, а младата държава е подчинена на хазарите. Синът на кан Алмуш е заложник в хазарската столица, дъщеря му е съпруга иа хагана Йосиф, а след смъртта й той иска и втората дъщеря на Алмуш. От разрешаването на двата проблема - обединяване на нацията и постигане на пълен суверенитет – зависи ще я има ли Волжка България. Канът вижда изхода в приемането на нова религия.\nЛегендата разказва, че персийски лекар излекувал Алмуш и съпругата му от тежка болест. След това той им разказал за пророка Мохамед и канът приел вярата. Но това е легенда. Алмуш трябвало да избира между юдейството, християнството и исляма. Хазарите са посветени в юдейството. Ако го възприеме, би означавало окончателно обвързване с тях. В Православната вяра са кръстени Византия и Дунавска България. Те обаче се намират далеч и в труден час не биха подали ръка навреме. От изток и север са езически племена, сред които славяни и финските народи. Най-големи политически изгоди би донесъл ислямът. Арабският халифат представлява в този момент огромна и силна империя, която се намира в сложни отношения с хазарите. Ето защо Алмуш предпочита вярата на Мохамед.\nПрез 922 г. пристигат пратениците на пророка от Багдад. Те са посрещнати радушно. Канът получава името Джафар хан. Последният уверява делегатите, че вече тайно бил посветен в исляма.\nИслямът намира добра почва в България. Град Болгар се превръща в първото свято за мюсюлманите място след Мека. И сега тук пристигат поклонници от цял свят. През XII и XIII в. в столицата се готвят религиозни учени от Персия, Египет и др. Европейският монах Г. Рубрук пише: "Българите са най-злите сарацини. По-здраво държат на законите на Мохамед от който и да е друг".\nВъпреки че ислямът е твърдо-линейна религия, българите я реформират. Жените никога не носят фереджета. Запазена е езическата традиция мъжете и жените да се къпят голи в реките. Нещо повече, нежният пол участва наравно с мъжете в лов и битки. Обяснението на подобни и единствени по рода си явления в мюсюлманския свят, вероятно е свързано с демократичния дух на българина. Всеки може да се срещне с хана, а почестите се свеждат до това посетителят да свали шапка и да я сложи под мишницата си.\nПрез 986 г. пратениците на двете български правителства се срещат в руската столица Киев. Те поотделно обясняват каноните на своята религия пред Великия княз Владимир. Посланиците от Болгар му разказват, че мохамеданството забранява да се яде свинско месо, обрязват се, молят се по няколко пъти на ден, а след смъртта Мохамед дава на всеки по 70 жени. Владимир "сам любя жены и блуждание многое" отвръща, че обрязването и забраната за свинско месо хич не му допада, а колкото до това, да не се пие вино, отсича: "Руси ест веселие пить - не можем без того быть".\nИ така, след Велика България на Кубрат, през Х в. на географските карти са нанесени три български държави – едната васална на Хазарският каганат, изповядващ юдейската религия; Дунавска България – православна страна; и Волжка България, посветена в исляма.\nРусия е пръв икономически партньор на Волжка България и пръв военен съперник. Официалните документи сочат, че българите по-напред извадили мечовете. През 913 г., когато русите се завръщат по Етил от поход в Каспия, болгарската войска ги причаква в засада и им нанася поражение.\nМалко след това киевският княз Светослав Игоревич слага край на хазарската държава. Земите на Волжко-Камска България са напълно освободени и това полага началото на голям разцвет. До ХII в. тя обхваща огромна територия от днешната Самарска област в Русия до Северна Чувашия и Южното Приуралие. Мощната държава контролира прочутия Път на коприната от Азия към Европа по Волга. Това й дава възможност да развива търговията и да натрупа несметни богатства. Издигат се яки каменни градове като първата столица Биляр, по-късната Болгар, Сувара и др. Арабските автори Ибн Фадлан, Ибн Руста и руските хроники с удивление разказват за приказната страна България.\nЕстествено нейното богатство привлича много нашественици. Особено агресивни са руските князе. През 965 г. княз Светослав разгромил хазарите, с което слага край на претенциите им към България. Сътворил това добро за българите дело, той решава на свой ред да ги покори. Армията му превзема град Болгар на Волга през зимата на 968-969 г. и го разрушава. От ХI в. основен враг на Волжко-Камска България става Владимир-Суздалското княжество, предшественикът на Московска Рус. Въоръжените сблъсъци продължават повече от 200 години - чак до 1229 г., когато най-сетне е сключен мир.\nПрез X век арабският пътешественик Ал-Масурди, респектиран от военната мощ на Волжка България, пише в своята книга: “Царството на бурджаните е голямо и просторно. Те са огромен, могъщ и войнствен народ, който воюва с византийците, славяните, хазарите и тюрките”.\nПрез 970 г. победителят на хазарите Светослав завзема и някой центрове на Дунавска България. Отново съдбата прави знак на двете разделени от хиляди километри държави.\nПрез 977 г. е първата голяма война на русите с българите на Волга.\nПрез 1006 г. отношенията между Волжска България и Русия се затоплят и двете страни се помиряват, като е подписан и договор за икономическо сътрудничество. Българските търговци получават право свободно да търгуват по руската земя. От договора най-много спечелва Русия, тьй като през 1024 г. в Суздалската земя настъпва "глад велик" и българското жито спасява населението от мор. "И бе мятеж велик и глад по всей земле той, яко между сваа жена даати, да корият себе челедином. И доша на Волзе все люди в Болгары и привезоша пшеницу и жито, и тако от того ожиша."\nПрез 1088 г. мирът отново е нарушен. Причината е, че руски разбойници от град Муром ограбват български търговци. Последните се жалват на княз Олег, но безрезултатно. Тогава българите нахлуват в града и избесват разбойниците.\nПрез 1120 г. княз Юрий Долгорукий заедно с брат си Глеб се отправят на поход към Волжка България. "И взе полон много и полк их победи", пише летописецът. Интервенцията била предизвикана, защото българите убили княз Аепак, тъст на княз Долгорукий. "... придоша половци к болгаром, и высла им князь болгарский пити с отравою и пив Аепак и прочии князи вси помраша."\nСлед осем години е поредният поход. Организира го пак княз Боголюбский,. който изпраща сина си Мстислав. Българите подгонват руснаците и последните едва се отскубват. Същата година Мстислав умира, а след две години баща му е убит от ръката на заговорници. Ръководители на заговора са болярите от български произход Петр Кучков и Яким Кучковитин, както и съпругата на Андрей Боголюбский – българка от Волга. Тя "хранила желание мести мужу зато, что тот много зла учинил булгарам."\nПоредният конфликт през 1183 г. завършва без победени и победители, понеже българите дават откуп, но само след година, през 1184 г., княз Всеволод изпраща войска, която опожарява много български села.\nПрез 1205 г. нов руски поход.\nПрез лето 1209 българската войска нахлува в Рязанска област област и я разорява. Летописецът пише: "Болгары пришед на Рязанскою область, делали разорения. Всеволод велел рязанскому тысецкому Матфею Андреевичу, собрав войска сколько можно, идти них. Он... догнал их в Кадоме, и бил между ними жестокий бой.. И едва болгар победили, тысяцкий рязанский сам убит."\nПрез зимата на 1210 г. Всеволод изпраща войводата Кузма, но той причинява слаби щети на българите. Затова пьк на 15 май 1220 г. Юрий Всеволодович в съюз с половците превзема град Ошел, изгаря го до основи и пленява населението. Той планувал нова поход, но богатите дарове от България го умилостивили.\nСлед девет години Юрий отново се обръща за помощ към българите и те отново спасяват Русия от глада. Това, че България не познава сушата години и най-вече защото държи ключа на Азия и Северна Европа, са сред главните причини руските князе да нападат периодически България с мечтата един ден да я прикрепят към короната на Русия. В руския двор до такава степен са увлечени от това намерение, че подценяват силата на татарите=монголите, която се доближава до тях. С големи трудности българските дипломати постигат споразумение за 6-годишен мирен договор.\nПрез 1219 – 1220 г. татарите завладяват Азия и Близкия Изток. Фактически Арабският халифат става техен васал. Тогава те се вглеждат в българската земя край Волга. След като покорил Средна Азия, Чингиз хан заръчва на своя пълководец Ажучи да летува и зимува от земите на Хорезм до Българските покрайнини.\nСпоред арабският автор от XIII век Ибн Ал Насир в битката при Жигулевските възвишения през 1221 г. българите на Челебир нанасят съкрушителен удар на 30 000 татаро-монголска армия, смятана до тогава за непобедима. Пленените 4 хиляди войници не са продадени в робство, каквато е традиционната практика по онова време, а са разменени с Чингиз Хан срещу 4 хиляди овни. В народната памет това събитие остава под името “Овчата битка”. Така Волжко – Камска България става първата европейска държава, нанесла поражение на Чингис Хан и на новите нашественици в зенита на тяхното могъщество по пътя им към Европа.\nПо този повод известният историк и археолог от Казан, професор А. Халиков, пише:\n"Съпротивата на Волжка България, продължила до 1278 г., е първопричината Русия и руските земи да не бъдат включени в състава на Златната Орда. В това отношение може да се каже, че Волжка България е спасила древна Русия от унищожение"\nПрез 1223 г. любимците на Чингиз хан - Джебе и Сабаде - покоряват Иран и Закавказието, преминават железните врати през Дербент и навлизат в Източна Европа. При р. Калка те разгромяват руската войска. Сетне безпрепятствено опустошават руско-половецките земи от Киев до Чернигов. Жертвите са огромни. Само русите загубват в сражение около 10 000 воини.\nТатарите прекарали летен отдих в района на Нижно Поволжие през есента потеглят към Волжска България. Българите чакат в засада край днешното село Самарские луки. Те прилагат тактиката на Симеон край Ахелой: правят лъжливо отстъпление, докато врагът влезе в капана. От обкръжението се измъкват 3-4 хиляди души.\nПрез 1229 г. внука на Чингиз хан, Батий тръгва на поход да покори Волжска България. Изборът му е незлучаен: Батий разорява Русия и името му се споменава в Европа със същия страх, както преди името на Атила. Татарите опожаряват градовете и селата в района на долното течение на Етил. Българските караулни отряди край р. Яик са посечени. Но 30-хилядната армия е спряна далеч от Болгар и, обърната в позорно бягство.\nПрез 1232 г. поредния татарски поход срещу България търпи провал. В руската летопис четем: "Прийдоша татарове и зимоваша не дошедче до Великого горада Булгарското." Какво ли е писал българският летописец? За жалост нашествениците успяват на четвъртия път и в пламъците загиват ценни исторически книги. Трите неуспешни опита срещу Волжка България са петно върху престижа на великите монголски завоеватели. Авторитетът на Чингиз хан пред света е подронен. В тила на необятната му империя един малък народ отказва да му се покори. Честолюбието взема връх. През 1235 г. в столицата Каракум е обявено решението на Чингиз хан за общ монголски поход, за да бъде завладяна столицата на българите. В него вземат участие всички пълководци, както и десет принца. В армията са мобилизирани 160 000 войници от васалните държави и още 140 000 татари. Всяко монголско семейство е задължено да изпрати най-големия си син на война.\nПрез пролетта на 1236 г. 300 000 армия потегля към Болгар. Тя трябва да извърши кампанията в светкавични срокове. Ако я завари първия сняг, я чака гибел поради липса на паша за конете. Войската се разделя на 6 части, за да не възникнат проблеми с фуража и продоволствието. Те ще се съберат под стените на Болгар. През втората половина на лятото и есента се водят малки сражения, докато се обедини цялата татарска армия. Българите противопоставят на противника едва 50 000 войници. Бедата е, че съседните племена са покорени и помощ вече от никъде не може да се очаква.\nМонголският летописец Джувайни пише: "В пределите на Болгар принцовете се съединиха. От множеството войска земята стенеше, а от многочислеността и шума на пълчищата се плашеха дивите зверове и замръзваха на местата си. Татарите взеха с щурм Болгар, който е известен в света с недостъпността на местността и голямата си населеност. За назидание убиха част от жителите, а други плениха."\nНито един документ освен този не е достигнал до нас с подробности за битката. Силите били неравни, но едва ли Болгар е превзет от първия щурм. Археолозите безпогрешно побоиват днес културния слой от това време: кости, оръжия, строшена керамика, пожарище. Някои учени го наричат "черния слой", защото е смесен с въглени. Там, където някога са били домовете, днес учените изкопават кости. Черепите са пробити. На осем милиона квадратни метра се е водел бой за всяка стъпка. Тежко на живите, тежко на мъртвите: първите са посичани на място и хвърляни в кладенците или оставяни на улицата и в горящите домове. В пламъците изгарят великолепни дворци, храмове, домове, библиотеки. Загиват учени, писатели, поети... загива една цивилизация. Държавата на хановете Алмуш, Ахмед, Хасан, Михаил, Насър, Мумин I, Мумин II, Хайдър, Мохамед, Ибрахим I, Съгъд, Бураж, Ибрахим II, Султан Мурад, строена през три златни века, се превръща в пепелище.\nСлед Болгар падат Сувар, Жукотин... 40 български града. През 1237 г. са опустошени и западните покрайнини. Волжка България, опустошена, разграбена, опожарена, не се предава. Тя се съпротивлява още цели 50 години. Нейният героичен народ спира татарските походи към Европа.\nПрез 1238-1239 г. князете Баян и Джик обединяват волжките народи и обявяват суверенитета на България. Те отново започват строителството на столицата на 3 км от пепелището. Батий преустановява похода си към Полша и Унгария. Той изпраща най-добрите си пълководци Субадай и Бурундай срещу непокорниците. През 1240 г. Баян и Джик са победени.\nОтначало Казан се управлява от местната феодална аристокрация. Разбира се, хановете от Златната орда не крият амбициите си да подчинят града на властта си. Но това се удава на един от последните владетели на Монголската империя Ул Мохамед. С трихилядния си отряд той опустошава руската земя, пленява дори Великият княз Василий II. През есента на 1445 г. войниците му превземат Казан. Хан Алим бек е убит. Скоро завоевателят умира и неговото място заема синът му Махмуд.\nТрябва да се отбележи, че инвазията на Ул Мохамед представлява и най-компактното заселване на татари=монголи върху земите на България. Естерствено, те скоро се разтварят в огромната българска маса. Следователно, колкото и да се стараят някои учени да докажат днес, че в Татарстан живяят татари - твърденията им се безпочвени. Не бива да се приемат за верни и руските източници, защото в Русия наричали не славянските народи с едно обединително име - татари. Така например, както ние сме наричали франки /френки/ западно-европейците. Казанците са считали себе си за българи и се обиждали, ако ги нарекат "татари".\nМонархът в Казанското ханство не е бил абсолютен владетел. Решенията се вземат със съгласието на висшето духовенство и болярите. Главните членове на дивана (ханския съвет) са карачите - представители на най-богатите родове. Те в значителна степен ограничават властта на хана и диктуват външната политика на страната, което предполага борба за влияние, политически сблъсъци. От това се ползват враговете на Казанското ханство, на първо място руските политици. С парите на последните се оформя русофилското лоби в дивана, в противовес на татарската партия. Тъй като в Русия процесът на политическо обединение се ускорява, докато Казанската държава е в упадък. Тя се раздира от междуособици. Москва смята, че сгодният момент да се разправи с най-твърдия си противник е дошъл след като принц Касим, вторият син на Ул Мохамед, търси помощта на руския цар, за да превземе трона след смъртта на брат си Махмуд. Но атаката срещу столицата на успява. Синът на Махмуд - Халил става държавен глава (1466-1477), а след него е Ибрахим (1477-1479 г.). Казан и Москва сключват мирен договор през 1479 г., който се запазва цели 10 години. Смъртта на Ибрахим през 1479 г. е нов сигнал Москва да поднови агресията си. Тя се благоприятства от факта, че политиците пак не могат да поделят властта. Отново една срещу друга са татарската и руската партия. Вторите обаче надделяват и техният представител Али е коронясан. Неговата крайно русофилска политика среща неодобрението дори на покровителите му и през 1487 г. руската войска го принуждава да абдикира. Като политически изганник Али живее и умира във Вологда.\nНовият държавен глава Мохамед Емин се признава за васал на Москва. Иван III прибавя към титлата си "Княз български".\nВ края на XV в. борбите за престола отново се възпламеняват. Татарската партия влиза във връзка с Тюменския хан Ибак. Той изпраща брат си Мамук в Казан и завзема висшата власт от Мохамед Емин. Но московската партия се мобилизира и в скоро време, посредством преврат, издига на трона Абдул Латиф. През 1502 г. обаче Мохамед Емин отново се връща на престола. Той обявява русофилските си амбиции и това не е случайно. Мохамед Емин по време на изгнанието си е управлявал Серпухов, Кашира, Хотун, бил е главнокомандващ руската войска в Литовската война. Той изпраща предшественика си в Кашир, където Абдул Латиф умира като изгнаник през 1517 г.\nПрез декември 1518 г. Мохамед Емин умира. Това, което е останало за този владетел, е оскъдно. Поет, политически изгнанник, виден руски военачалник, държавник, русофил, а след това туркофил. Всички тези факти говорят за сложна и противоречива личност. Мохамед Емин безспорно е явление за своето време, защото е имал интуицията да открие политическата и икономическата изгода. Историците рядко споменават, че той се е казвал Мохамед Емин ал Булгари и е последният български хан.\nСлед смъртта на монарха се прекъсва династията му, понеже двамата му братя по майка Мелик и Худай Кул били отведени заедно с майка си Фатиме в Русия след свалянето на Али и покръстени. Следователно загубват правото на трона.\nКазанската крепост е построена през 11 в. от българите, които били изкусни майстори. Казан, бил един от най-красивите български градове. Каменната крепост отначало била форпост на северната граница на България, а през 14 в. става столица.\nТук се помещавало правителството и религиозните водачи, а над крепостта се извисявали високите стени на "Арката" – цитаделата на българския владетел. Вътре имало каменен дворец на различни нива с многобройни павилиони, галерии и стопански сгради, градини, харем и баня.\nДалеч от Волга се виждали силуетите на високите кули. Техният образ по-късно бил пренесен и в архитектурата на църквата на Червения площад в Москва, която построили в чест на завладяването на Казан. Целия ансамбъл, почти без изменения легнал в основата на руския Кремъл, който почти точно повторил българската крепост; само стените били удължени на юг и южната граница на московския комплекс била разширена, в сравнение с оригинала в Казан.\nОбсадата на Казан продължила 40 дни като града паднал на 2 октомври 1552 година. В историята е останало името на последната Българска царица - Сююмбике, което е еквивалент на българското женско име Люба, от Сюю - любов. Приставката Бике просто означава Жена, Госпожа, Дама. Царицата остава вдовиза през 1551 и се заема сама с управлението на държавата и възпитанието на син й. След обсадата богатствата на града са били изнесени към Москва. В "казанска история" говорят за 16 кораба злато, а самите руснаци само споменават несметни богатства.\nСлед края на руско-българските войни и падането на Волжка България в 1552 г., Иван Грозни пратил руски майстори да ремонтират Казан. Те съхранили цялата му фортификационна схема, само престроили част от стените и кулите. По-късно цитаделата била коренно преобразувана. На мястото на разрушените мечети се издигнали християнски храмове. Развила се руската средновековна култура на основата на българската.\nСлед превземането на Казанското царство цар Иван Грозни си присвоява също и титлата "Цар на руси и българи". Това се повтаря и при всички следващи владетели и е отразено писмено в техните държави печати и титул!\nСнимка на Казанския Кремъл, по чийто образец е построен московския:\nПрез 18 в. била основана огромната Казанска губерния на българските земи. Дворът на българските владетели се сменил с губернаторски и архиерейски двор.\nДоколко са запазили своя етно-генезис?\nКазанските (Волжките) българи за разлика от нас говорят на тюрко-кипчакски език от Алтайското семейство.\nДоколкото куманската кръв при тях е водеща, това е нормално да е така.\nИмаме няколко еднакви етноса в етногенеза си:\nВероятно това прави около 20 % родство по ДНК с нас съвременните българи.\nДвата български района в Руската Федерация - Самарския и Идел-Уралския в момента са индустриално най-развитите и богатите (след Москва и Петербург). Има доста нефт и други полезни изкопаеми.\nСъщо така към днешна дата в Руската федерация (в републиките Татарстан, Чувашия, Башкирия, Кабардино-Балкария и др.) има над 20 млн. души, които се самоопределят като българи, независимо че в паспортите им пише друго. Много от тях минават през съда за да се вписшат официално за българи.\nЗаглавие (титулы) на руските царе и императори:\nИван IV 16 век\nВеликий государь царь великий князь Иван Васильевич всея Руси, Владимирский, Московский, Новгородский, царь Казанский, царь Астраханский, государь Псковский и великий князь Смоленский, Тверской, Югорский, Пермский, Вятский, Болгарский и иных, государь и великий князь Новгород Низовской земли, Черниговской, Рязанской, Полоцкой, Ростовской, Ярославской, Белоозерской, Удорской, Обдорской, Кондинской и всея Сибири и Сиверных стран повелитель и государь отчинной Лифляндии и иных\nПетр I 18 век.\nНиколай II 20 век\n«Божиею поспешествующею милостью Мы (имярек), Император и Самодержец Всероссийский, Московский, Киевский, Владимирский, Новгородский; Царь Казанский, Царь Астраханский, Царь Польский, Царь Сибирский, Царь Херсониса Таврического, Царь Грузинский; Государь Псковский и Великий Князь Смоленский, Литовский, Волынский, Подольский и Финляндский; Князь Эстляндский, Лифляндский, Курляндский и Семигальский, Самогитский, Белостокский, Корельский, Тверской, Югорский, Пермский, Вятский, Болгарский и иных; Государь и Великий князь Новагорода, Низовские земли, Черниговский, Рязанский, Полотский, Ростовский, Ярославский, Белозерский, Удорский, Обдорский, Кондийский, Витебский, Мстиславский и всея северныя страны повелитель и Государь Иверския, Карталинския и Кабардинския земли и области Арменския; Черкасских и Горских князей и иных наследный Государь и Обладатель; Государь Туркестанский, Наследник Норвежский, Герцог Шлезвиг-Голстинский, Сторнмарнский, Дитмарский и Ольденбургский и прочая, и прочая, и прочая»\nТагове: хазари, волжско - камска българия, казанско царство,


Как да си изберем Розе! Наръчник за стиловете розово вино. – Rose Wine Expo\n13.12.2019 13.12.2019 admin\tWine, wine rose, аромати, розе, цвят\nStyle: Fruity – Плодово\nStyle: Savory and Rich – Пикантно и плътно\nPinot Noir Rose е примадоната на гроздовата сцена ?? 😀 Плодовете на този сорт не търпят температурни амплитуди и сa особено чувствителни и деликатни. Отгледани добре те се превръща в неустоима чаша вино. В розето Pinot Noir внася ярка киселинност и лек, фин аромат на дива ябълка, диня, малини, ягоди, мокър камък. Вината от този сорт са елегантни, свежи, сухи. Добре се съчетават със свежо козе сирене, салати и ястия с раци.\n← Видове конкурси за вино или Винения Панаир на суетата\nТа …..за ХУБАВОТО ВИНО ми е думата! →


МАХДЖОНГ ИГРИ - Играйте безплатно Махджонг Игри в MoiteIgri\nMahjong Connect 23D MahjongAnimals Connect 2Farm ConnectAnimals ConnectCandy Wrap LinkMahJong ConnectОригинален МаджонгМаджонг Свързване 1.2Маджонг: АлхимияПъзели ИгриHTML5 ИгриИгри с КартиИгри с ДъскиМаджонг ВеригаMahjong Connect 3Mahjong Connect Jungle\nGet On TopHorse ShoeingPuffy CatSuperBattle 2Find The Candy.io ИгриИгри за ДвамаИгри с КолиFidget Spinner ИгриИгри за момичетаИгри за ГотвенеИгри с Карти ПасиансиЛего ИгриЛогически ИгриЗомби ИгриИгри с СтрелбаМахджонг ИгриИгри с МоториИгри ТортиИгри за МомчетаМайнкрафт ИгриИгри с ПолицаиИгри на ШахИгри с Умения\nМахджонг игрите са отличен начин за тренировка на мозъка. Ние предлагаме богат избор за всички играчи - от традиционни до колоритни 3D игри и различни версии на традиционната китайска игра. Колекцията включва специални предизвикателства както за по-младите, така и за по-възрастните играчи. Дори предлагаме специални тематични, свързани с различни празници, игри. Възможностите наистина са безбройни!\nУправлението на повечето игри е наистина много лесно. Може да избирате еднакви плочки, да ги отстранявате и да сменяте темите за секунди. Нашите Махджонг игри са с отлични графика и звук и предлагат разнообразни вариации на дъски. Опитайте да разплетете схемите на кула, корона, кръст или пеперуда, или създайте собствена схема и се забавлявайте! С нашата колекция ще се превърнете в истински майстор в разплитането на пъзели.


Китайските полицаи разпознават престъпниците със смарт очила | Клуб 'Z'\nС новата система може да се следи всеки по улиците на Джънджоу\n12.02.2018, 12:45 ч.\nпоследна редакция 12.02, 12:49 ч.\nКитайските полицаи започват да разпознават престъпниците на улицата с помощта на нови смарт очила, съобщи The Verge.\nРазработката на LLVision Technology е част от проекта за национална система за мониторинг в Китай, като тестването им започва в град Джънджоу.\nВ момента полицаите ги носят на места с голям човекопоток - жп станциите. Разпознати и заловени са вече няколко заподозрени, както и десетки с фалшиви документи. Очилата имат достъп до база данни с около 10 000 заподозрени (която расте), както и система с изкуствен интелект, която разпознава лицето за десета от секундата. Те струват скромните 635 долара, но дори и да можехте да си ги купите, без достъп до данните биха били безполезни.\nКитайските власти се борят срещу преписването с дронове и пръстови отпечатъци\nОсновната критика срещу този тип технология е, че тя позволява на държавата да следи не само престъпниците, а и всеки един човек, до която очилата биха имали достъп.\nОчилата са разработени от компанията LLVision Technology в рамките на проекта за национална система за мониторинг и разпознаване на хора по лицата им, която позволява откриване на практически всеки човек. Очилата на полицаите ще достигат и там, където обичайните градски камери не виждат. Не е ясно въобще дали базата данни е защитена и дали има някакви ограничения, поставени на очилата.\nДжънджоу, Китай, полицаи, очила, смарт, разпознаване на лица


Мангъров: Прилагането на ваксини срещу COVID-19 масово върху деца е експеримент - Здраве - Informiran.net\nВъв връзка с тези неща, звучи странно напънът за задължително ваксиниране на лекари, учители, може би, полицаи. Т.е. тези групи професии, които са най-изложени на контакти с населението”. Доц. Мангъров акцентира и върху въпроса за поставяне на ваксини срещу COVID на деца. “Вижда се, че тези, които са ваксинирани, могат да се заразят, да се разболеят и да заразяват други. От тази гледна точка ваксинирането на децата под предлог, че по този начин ще се намали разпространението на вируса, е безсмислено”.\nПравилото е същото и когато става въпрос за бременни жени. “Вчера един виден наш академик каза, че на всяка цена бременните трябва да се ваксинират, защото е безопасно и защото е хубаво да се ваксинират. Защо е хубаво? В САЩ до момента са ваксинирани над 100 хил. бременни жени, като тяхното решение да се ваксинират или не се основава на това, че те заедно със своя гинеколог, е трябвало да обсъдят наличните данни и да вземат решение.\nТакива данни все още няма до момента, защото в тези клинични проучвания, които доведоха до получаване на разрешение за употреба от фирмите, производителки на ваксините, нямаше нито едно дете, нито една бременна жена. Ваксинирането на децата в САЩ и в други страни в тези клинични проучвания при бременни, които обаче започнаха след като производителите бяха освободени от отговорност за страничните реакции на ваксините, се основаваха на това, че многобройните проучвания при бременни животни – при мишки, не давали основание да се очаква, че при хора могат да се наблюдават странични действия на ваксините. В резултат на това в САЩ над 100 хил. бременни са ваксинирани от началото на тази година досега, във Великобритания около 40 и няколко хиляди са ваксинирани, без наличието на достатъчно доказателства за това.\nТова са цифри, на които д-р Менгеле би се обидил и би се обърнал от завист в гроба. Това си е чиста проба експеримент върху хора и то върху деца и бременни при това, което този, който провежда експеримента, е напълно освободен от отговорност. Ако хората поотделно не се опълчат на фашизма с ваксините, нещата ще вървят от зле към по-зле”. Председателят на ПП АБВ Румен Петков подчерта необходимостта Европейската прокуратура да разгледа цялата процедура за одобряване от ЕС на ваксините от съответната медицинска агенция. Той подчерта, че темата излиза далеч от границите на България и Европа.\n“Една тема, която поставя под въпрос способността ни като граждани да защитим своите права, в това число и здравето си, и една тема, чрез която се манипулира обществото – така наречената COVID пандемия и мерките, които се приемат. В България и като че ли в ЕС, не се води статистика за броя ваксинирани, които заболяват в последствие от COVID, биват хоспитализирани. Няма статистика на смъртните случаи на ваксинирани. Това са неща, които от гледна точка на информираността на обществото, са престъпление на правото на хората да бъдат информирани. Тук отново се връщам на нашето настояване от април месец да бъде предприето незабавно разследване на СЗО и към него трябва да добавим необходимостта Европейската прокуратура да разгледа цялата процедура за одобряване от ЕС на ваксините от съответната медицинска агенция”.


Novotel Zurich City-West Hotel - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nSchiffbaustrasse 13, Am Turbinenplatz, 5. Gewerbeschule-Escher Wyss, Цюрих, Швейцария, 8005 - Покажи на картата\nВ близост 5. Gewerbeschule-Escher Wyss Летище Цюрух 2. Волишофен - Лаймбах - Енге 6. Unterstrass-Oberstrass\nУдобно проектиран като за бизнесмени така и за почиващи туристи, Novotel Zurich City-West Hotel е идеално разположен в 5. Gewerbeschule-Escher Wyss - една от най-посещаваните части на града. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. Рай за почивка и релаксация - хотелът предлага пълна отмора само на няколко крачки от многобройните забележителности на града като например Puls 5, Шифбау, Prime Tower.\nВ Novotel Zurich City-West Hotel отличното обслужване и достъпните съоръжения допринасят за Вашия незабравим престой. Най-важните съоръженията на хотела са 24-часова рецепция, съоръжения за инвалиди, съхраняване на багаж, Wi-Fi връзка в общите части, паркинг.\nАтмосферата на Novotel Zurich City-West Hotel се усеща във всяка стая. Удобства като телевизор с плосък екран, килими, пантофи, достъп до интернет (безжичен), климатик са само някои от даденостите на обекта. Пълният списък от съоръжения за отдих е достъпен в хотела и включва фитнес зала, закрит басейн, детска площадка, градина. Открийте интригуващата комбинация от професионално обслужване и широка гама удобства в Novotel Zurich City-West Hotel.\nВсички типове туристи (59) Пътуващ по бизнес (10) Двойка (17) Самостоятелно пътуващ (7) Семейство с малки деца (6) Семейство с големи деца (9) Група (10)\nВсички типове туристи (1776) Двойка (169) Самостоятелно пътуващ (164) Семейство с малки деца (1060) Семейство с големи деца (242) Група (134)


Апендицит - обща информация, анатомия - Хранопровод\nАпендицитът е една от най-често срещаните патологии, която се състои в хода на възпалителния процес в придатъка на цекума - апендикса. За първи път подобна болест беше посочена като патология, наречена илиачен абсцес. Това се случи през 1828 г. и едва след седемдесет години се появи отделно заболяване - апендицит.\nТъй като това разстройство е най-често срещаното сред населението на света, то се среща във всяка възрастова категория и независимо от пола.\nВъпреки факта, че има подробно описание на симптомите на такова заболяване и къде се намира апендицитът, дори най-опитните клиницисти могат да направят диагностични грешки. Това се дължи на голям брой нетипични форми на локализация на апендикса и хода на възпалителния процес в него. Сред хирурзите и гастроентеролозите е уместно твърдението, че острият апендицит е хамелеонологично заболяване.\nВ момента има само една техника за елиминиране на такова заболяване - хирургическа интервенция. Операцията се нарича апендектомия..\nДоста голям брой хора не знаят къде се намира апендицит при хората, за това е необходимо да се разбере структурата на тънките черва, която се състои от няколко части:\nилеум. Той представлява крайния участък на този орган, а също така преминава в дебелото черво и се свързва с дебелото черво.\nИлеумът и дебелото черво се свързват по-конкретно, а не от край до край. От това следва, че тънките черва се вливат в голямата страна. На този фон се случва единият край на дебелото черво да бъде сляпо блокиран от вид купол. Именно този сегмент беше наречен цекум, от който всъщност израства червеевият придатък.\nСледните показатели могат да се считат за особености на това, как изглежда приложението:\nдължината варира с възрастта и средно между пет и десет сантиметра;\nтипичното местоположение на придатъка е малко зад цекума. В някои случаи обаче могат да се появят други възможности за оформление;\nапендиксът се състои от лигавица, под която има голям брой лимфоидни тъкани. Основната му функция е да неутрализира патологичните организми, въпреки че доста дълго време се смяташе, че апендиксът не играе никаква роля в човешкото тяло. Отвън придатъкът е заобиколен от тънък ремък, върху който е окачен. Той съдържа кръвоносните съдове, които са необходими за снабдяването на апендикса и осигуряването му с кислород.\nЛимфоидната тъкан, покриваща вермиформения апендикс, започва да се образува две седмици след раждането на бебето. Смята се, че от този момент хората са податливи на развитието на възпалителния процес в него. Установено е обаче, че при деца под две години подобна патология практически не се диагностицира..\nСлед като човек навърши тридесет години, количеството на такава тъкан значително намалява, което намалява вероятността от развитие на болестта и се причинява от факта, че пиковата честота настъпва в периода от четиринадесет до двадесет и пет години.\nСлед шестдесетгодишна възраст лимфоидната тъкан напълно се заменя с по-плътна - съединителна. Това допълнително намалява шансовете за появата на такова заболяване в напреднала възраст..\nНеобходимостта от апендикс в човешкото тяло е доказана след серия от медицински експерименти, които се състоят във изрязване на апендикса при напълно здрави хора. След операцията се забелязва намаляване на имунната система на такива пациенти..\nВ допълнение към основната функция на лимфоидната тъкан в апендикса, елиминирането на патологични бактерии, други придатъци на придатъка не са напълно разбрани. Въпреки това те разграничават:\nдвигателна функция, насочена към регулиране на работата на амортисьора за баугиний;\nЕстествената и най-често срещана зона, където се намира апендиксът, е дясната илиачна област или долната част на корема от дясната страна.\nПридатъкът на цекума може да бъде разположен по различни начини, което прави още по-трудна диагностиката на възпаление на вермиформения апендикс..\nНетипично местоположение на апендикса:\nв сакралния регион;\nзаден към ректума;\nв субхепаталната област. В такива случаи апендиксът граничи с черния дроб и жлъчния мехур;\nпред стомаха - най-рядкото място на процеса, което се характеризира с вродени малформации на червата;\nв лявата илеална област - от тази страна има апендикс само в два случая - ако човек има болест на зрението или ако цекумът е прекалено подвижен.\nОтделно, заслужава да се отбележи местоположението на апендикса при жените през периода на гестация. По време на бременност, поради увеличаване на матката и активен вътрематочен растеж на плода, има изместване на всички вътрешни органи и в частност на апендикса.\nАпендицитът с развитието на възпалителния процес преминава през няколко етапа:\nкатарална - най-лесната форма, по време на която има само увеличаване на обема на процеса;\nфлегмонозни - в този случай всички слоеве на лимфоидната тъкан са импрегнирани с гнойно съдържание. Такъв процес води до по-ярко изразяване на симптомите;\nгангренозен - характеризира се с разрушаване на тъканите на апендикса и промяна в проявата на клиничната картина. При отстраняване на апендикса се забелязва значително увеличаване на размера му и тъмнозелен оттенък;\nперфориран - характеризира се с образуването на перфорация в апендикса.\nСтрува си да се отбележи, че от момента на появата на повърхностно възпаление до най-тежката форма минават три дни.\nНай-специфичната проява на такова заболяване е болката..\nВ началото на развитието на възпалителния процес болезнеността е умерено изразена и няма ясна локализация. С течение на времето болката преминава към пъпа и след това се установява в дясната илиачна област. С напредването на болестта синдромът на болката се засилва и когато се достигне гангренозния стадий, той напълно изчезва. Много хора са сигурни, че това означава отдръпване на болестта, но в действителност всичко се случва точно обратното. В процеса на некроза умират нервните окончания, които са отговорни за изразяването на болка. Появата на болка след въображаемо подобрение показва развитието на усложнения.\nИма няколко начина да разпознаете характерната болка за такова заболяване:\nтрябва да лежите на гърба си и да оказвате малко натиск върху долната част на корема. Ако се появи такъв симптом, тогава това може да показва възпаление на придатъка;\nможете да скачате или кашляте бурно - това ще предизвика болезненост, в коя страна е апендиксът;\nможете да лежите от лявата си страна, докато болката или дискомфортът ще бъдат от дясната;\nако вдигнете десния крак в хоризонтално положение на гърба си и болката се изразява едновременно, това също може да показва апендицит.\nОсвен това си струва да се има предвид, че локализацията на синдрома на болката ще се различава в зависимост от местоположението на апендикса.\nОсвен това има няколко признака, които само клиницист може да открие по време на физикален преглед. Те включват:\nСимптом на Кохер - когато се прилага натиск върху долната част на корема, болката се премества от пъпа към зоната, където е апендицит;\nСимптом на Мендел - има болка в долната дясна част на корема по време на удар с пръст по предната стена на коремната кухина;\nСимптом на Шоткин-Блумберг - лекарят бавно притиска вдясно долната част на корема и рязко му отнема ръката, докато болката се усилва;\nСимптом на Rowzing - засилена болка при натискане на долната част на корема вляво;\nСимптом на Ситковски - силна болка в легнало положение от лявата страна;\nСимптом на Бартомер-Микелсън - коя страна на апендицита ще засили болката по време на палпация, а пациентът лежи от лявата си страна.\nНеобходимо е също така да се помни, че протичането на такова заболяване при деца се характеризира с по-бърз курс и висока интензивност на симптомите. Обратната ситуация се наблюдава при подобно неразположение при възрастни хора или при жени по време на бременност. В такива случаи клиничната картина ще бъде замъглена и сред признаците ще се изрази само незначителна болка..\nИма няколко мита относно хода на възпалението в апендикса. Те включват следните грешни твърдения:\nапендицитът може да бъде излекуван с помощта на рецепти и лекарства от традиционната медицина;\nвъзпаление на апендикса не се открива при деца;\nосновната причина за заболяването е пристрастяване към пържените слънчогледови семки;\nболестта е лесна за диагностициране.\nОт това следва, че когато възникне специфична болка, е необходимо да се потърси квалифицирана помощ. Само клиницистите могат да диагностицират и лекуват възпаление на апендикса..\nПРИЛОЖЕНИЕ [приложение за латински приложение; синоним на вермиформен апендикс; appendix vermiformis (PNA), processus vermiformis (BNA, JNA)] - процес, простиращ се от цекума. Приложението е вестигиален орган. Образува се в резултат на разграничаване на цекума на два раздела - самата цекума и тясната част, която е нейният недоразвит край. Подобно разграничаване възниква при животни по време на еволюцията във връзка с естеството на храната. Животните, които се хранят с трудно смилаеми растителни храни, богати на фибри, имат голям цекум и няма придатък; при тези, които ядат лесно смилаема животинска или смесена храна, цекумът е слабо развит. При хората и маймуните дисталният му край силно се стеснява, превръщайки се в апендикс. Само няколко гръбначни имат придатък под формата на дивертикул с тесен лумен и лимфоидни субмукозни клъстери: гризачи (зайци), някои хищници, полу-маймуни (лемури) и маймуни. Други гръбначни животни успяват да проследят хомолозите му. И така, котките имат струпвания от лимфоидна тъкан в слепоочието.\nПри хората дължината на апендикса варира значително. Средно е 8-15 см, в много редки случаи 3 см. При дете съотношението между дължината на апендикса и дължината на дебелото черво е 1: 10, а съотношението между апендикса и дължината на цялото черво е 1: 70 (при възрастен човек: 1: 20 и 1: 115). През първата година от живота апендиксът се увеличава значително, след това расте по-бавно и с 5 години дължината му е 7-8 см, на 10 години - 9 см, на 20 години - 9-12 см. Диаметърът на отвора, водещ от цекума към апендикса (остиум appendicis vermiformis), е около 5 мм. Тази дупка често се затваря от гънка, достигайки максимално развитие при деца на възраст 3-12 години (valvula processus vermiformis, BNA). Луменът на апендикса при хора на възраст над 50 години понякога може частично или напълно да прерасне.\nВ свободния ръб на мезентерията са съдовете на апендикса. Артерията, която захранва апендикса (a. Appendicularis), може да има различни опции за разклоняване (фиг.), Която играе роля при апендектомия. Виена А. (v. Appendicularis) принадлежи към превъзходната мезентериална венозна система и повтаря хода на едноименната артерия. Апендиксът от горния мезентериален сплит е инервиран.\nПоложението на апендикса се свързва преди всичко с местоположението на цекума. В повечето случаи апендиксът, подобно на цекума, лежи в десния илеум, но може да лежи по-високо, с високо разположение на цекума, и по-ниско, в малкия таз, с ниското си положение.\nИма четири основни типични варианта за позицията на приложението:\n1. Понижаващата позиция (наблюдавана в 40-50% от случаите). Апендиксът е разположен надолу от цекума и може да се спусне в тазовата кухина.\n2. Странично положение - извън цекума (наблюдава се в 25% от случаите).\n3. Медиалното положение е вътрешната страна на цекума (наблюдава се в 17-20% от случаите).\n4. Възходящото положение (наблюдавано в около 13% от случаите), при което краят на апендикса е обърнат нагоре и обратно от цекума (ретроцекално положение).\nСъщите варианти за позицията на апендикса са открити с ретроперитонеалното местоположение на апендикса. Върхът на апендикса може да достигне предната повърхност на бъбрека, напречното дебело черво, жлъчния мехур или десните придатъци на матката, ректума, пикочния мехур.\nСтената на апендикса се състои от същите слоеве като чревната стена. Разграничава лигавицата, субмукозната основа, мускулната и серозната мембрани. В субмукозата на апендикса има лимфоидни натрупвания под формата на фоликули (folliculi lymphatici agregati appendicis ver-miformis). Лимфоидната тъкан на апендикса при новороденото е слабо развита. На 3-14-ия ден от живота в апендикса се появяват лимфни фоликули, от които има толкова много от детето, че те образуват конгломерати. Те достигат максималното си развитие с 10-14 години живот, след това започва обратното им развитие. Някои автори смятат, че тези струпвания на фоликули имат важно функционално значение, наричайки ги „tonsilla appendicularis“. Апендиксът като „чревна сливица“ дава бързи реакции от фоликуларния апарат в случай на нарушена цекална функция, особено при възпалителни процеси в него с различен произход, включително при наличие на чужди тела (фекални камъни, кости и др.).\nНай-честото възпаление на апендикса (виж Апендицит). Други заболявания на апендикса - виж чревния тракт.\nАпендиксът с изразена мезентерия (мезоапендикс) е разположен интраперитонеално; ретроперитонеално разположение на апендикса е изключително рядко.\nБиблиография: Андронеску А. Анатомия на дете, прев. от румънци., Букурещ, 1970; Corning G. K. Топографска анатомия, per. с него., стр. 440, М. - Л., 1931; Островерхов Г. Е., Любоцки Д. Н. и Бомаш Ю.М. Курсът на оперативната хирургия и топографската анатомия, стр. 566, М., 1964.\nКаква е функцията на апендикса в човешкото тяло?\nВ медицинската терминология приложението класифицира вермиформения апендикс на цекума. Прилича на продълговата форма. Размерът на всеки човек е различен Може би няколко сантиметра, а понякога и до две дузини сантиметра. В диаметър приблизително всеки има еднакъв около 1 - 2 см. Местоположението му пада върху дясната илиачна област в долната част на корема. За да се разбере целта на този процес в организма, е необходимо да се проучи по-подробно функционалното натоварване на този участък от червата..\nОсновните функции на приложението\nХарактеристиките на структурата и функцията на приложението включват следните аспекти:\nТялото има защитна функция. В кухината му има лимфоидна тъкан, която играе важна роля в имунната система на целия организъм;\nФункция за възстановяване. Участва в процеса на възстановяване на чревната микрофлора след отравяне, заболявания, прием на лекарства;\nТова е резервоар от полезни бактерии. В процеса на преместване на изпражненията по червата, апендиксът остава настрана. Този факт влияе положително на микрофлората в органа. В резултат на това този процес позволява активен растеж на положителни бактерии, E. coli. Този резервоар има безценен ефект по време на възстановяването на нормалната микрофлора в червата;\nОказва влияние върху човешкото развитие. Според някои медицински данни местоположението на апендикса, както и основните му функции, позволяват на детето да се развива нормално и подобряват интелектуалното развитие.\nВъз основа на горните функции можем да заключим, че структурата и функциите на апендикса играят важна роля в човешкото тяло и не са рудиментарен процес, превърнал се в допълнителна част на червата по време на еволюцията на човека. Според практическите данни на лекарите, след отстраняването на тази част на червата по някаква причина, състоянието на здравето на човека не се влошава. Тялото все още има устойчива устойчивост на инфекциозни и вирусни заболявания. Никога не е отбелязано развитието на дисбиоза. Този факт се обяснява с приспособяването на целия организъм към околната среда, както и спазването на препоръките на лекаря след отстраняване на органи. Правилното хранене по време на рехабилитационния период позволява на тялото да „разбере“ какво се е случило и да се адаптира към такава работа.\nНякои хора се раждат без даден процес в червата. Освен това имунната им система не е по-лоша от другите. Това също ни позволява да заключим, че апендиксът не засяга значително тялото, човек може напълно да живее без този процес (ако има нужда от неговото отстраняване).\nХарактеристики на структурата и местоположението\nАпендиксът е разположен на гърба на цекума на три сантиметра от прехода му в тънките черва. От всички страни той е покрит от перитонеума. При повечето хора дължината му достига 9 см, а ширината от 10 до 20 мм. В някои случаи луменът от цекума в процеса може да бъде обрасъл. Това често се случва при възрастни хора. Този процес причинява възпаление в органа, което е индикация за отстраняване. Възпалителният процес в медицината се класифицира като апендицит. Състоянието е много опасно за хората, изисква спешна медицинска помощ, хоспитализация и операция. В противен случай болестта може да причини смърт. Местоположението на апендикса също се влияе от лигация на цекума. По този начин се разграничават следните видове местоположение на приложението:\nнадолу (такова подреждане при половината от всички хора).\nВътрешната структура на апендикса е лигавицата, в която има голямо количество лимфоидна тъкан. Много подобно на анатомичната структура на дебелото черво.\nСред най-често срещаните заболявания на процеса на цекума са заболявания като\nостър апендицит. Това е възпалителен процес, при диагностицирането на който задължително се предписва отстраняване на орган;\nхроничен апендицит. Това е подобно на възпалителен процес, но само не е ясно изразено. Може да се наблюдава, ако по някаква причина не е оказана подходяща помощ по време на ярко огнище на възпалителния процес и патологията се е развила в хронична форма\nмукоцеле е друго заболяване, което се проявява с образуването на киста. В началния етап е доброкачествен, но има склонност да се изражда в злокачествена неоплазма;\nракът е злокачествен процес. Изисква специално лечение.\nЗа да предотвратите хроничното възпаление, както и образуването на тумори, трябва своевременно да се консултирате с лекар и да се подложите на лечение на апендицит. Колкото по-рано се открие патология, толкова по-лесно ще бъде предотвратяването на заболявания.\nНедалеч от мястото на преход на тънките черва в големия цекум има процес, наречен апендикс. Това образувание има удължена форма на червей, средна дължина 8-10 см и завършва сляпо. За всеки човек апендиксът се различава по дължина и особености на локализация, но за всички той е разположен в дясната илиачна област (в редки случаи отляво, с "огледална" анатомия на тялото).\nПри повечето хора апендиксът, започващ от цекума, намалява (45% от случаите). Ако дължината му е достатъчна, тогава може да проникне в тазовата кухина. Това с неговото възпаление води до „ниска“ локализация на синдрома на болката и участие в възпалителния процес на пикочния мехур или матката и придатъци. Със същата честота (20-25%) се открива страничното и медиалното местоположение на апендикса (по протежение на страничните страни на цекума). Най-рядко в 10% от случаите се намира възходящо, което също влияе върху локализацията и облъчването на болката.\nНай-дългият отстранен апендикс е бил дълъг 26 см и е принадлежал на пациент от Загреб (Хърватска).\nДължината на апендикса варира значително. Най-малкият - 2-3 см, най-големият - до 15 см. Въпреки тези различия, структурата на апендикса е еднаква за всички хора. Стените му се състоят от същите слоеве като стената на дебелото черво: вътрешният епителен слой (лигавица), субмукозният слой, мускулестият и серозният, с който апендиксът е покрит от външната страна. В допълнение, този външен съединителен тъкан слой преминава в мезентерията, което осигурява кръвоснабдяване и инервация на апендикса.\nСмята се, че апендиксът е рудиментарен орган, който в процеса на еволюцията е загубил основното си предназначение: да бъде пълноценен компонент на храносмилателния тракт и да участва в храносмилането на храната. Постепенно той става по-малък и по-тънък, но все пак остава необходим за други важни функции. Както са установени изследвания, субмукозният слой на стените на апендикса съдържа огромен брой малки образувания, състоящи се от лимфоидна тъкан. Точно това потвърждава основната функция на апендикса: участие в създаването на адекватно ниво на човешки имунитет.\nЧертеж от Анатомията на Грей\nТози вид "чревна сливица" диференцира лимфоцитите, които предпазват хората от инфекции, е "фабрика" за полезни чревни микроорганизми, произвежда някои чревни ензими. Установено е, че децата, загубили апендикса, се развиват по-лошо физически и психически, по-често са засегнати от инфекциозни патологии..\nВ момента е широко разпространено мнението, че този орган изпълнява най-малко 3 функции:\nсекреторен (произвежда амилаза и липаза);\nхормонален (произвежда хормони, участващи в работата на чревните сфинктери и перисталтиката).\nАпендиксът изпълнява на първо място защитна и бариерна функция, спасявайки организма от патогенна бактериална микрофлора. Но в някои случаи той може да стане „жертва” на инфекция, поемайки основния си удар. Когато тя е по-силна от възможностите на лимфоидната тъкан, възпалението започва в стените на апендикса. Първо, той е катарален, след това бързо придобива гнойни черти, превръщайки се в флегмонозен или гангренозен.\nТова се улеснява от фактори като нарушено дрениране на процесната кухина. Той вече има малък размер и когато попадне в чревното съдържание с огромно количество бактерии или фекален камък и при наличие на фиброзни сраствания, той не се почиства напълно. В резултат на това острият апендицит се развива много бързо. В някои случаи възпалението започва при увреждане или тромбоза на мезентериалните артерии..\nОстрият апендицит през последните десетилетия става все по-често срещан. Това се улеснява от промени както в храненето на човека, така и в имунологичната сфера, появата на повече автоимунни и алергични заболявания.\nЗащо Бог направи апендикс на човек\nЗащо тялото се нуждае от малък процес в червата, който учените веднъж признаха за безполезен? Защо да съхранявате нещо, което е толкова лесно да се запали и да доведе човек в операционната зала? Може би е по-лесно да премахнете апендикса веднага? За уточнение се обърнахме към терапевта Александра Викторовна Косово, която подготви тази статия за АБВ на здравето.\nЗа какво е човешко приложение??\nАпендиксът (синоним на апендикса) е придатъкът на цекума, простиращ се от неговата постеролатерална стена.\nАпендиксът има цилиндрична форма, дължина средно 8-10 см, въпреки че е съкратен до 3 см, понякога се увеличава до 20 см. Много рядко е апендиксът отсъства. Диаметърът на входа на апендикса е 1-2 мм.\nПоложението на придатъка може да бъде различно (виж фиг. 2), но в същото време мястото на преминаване от цекума остава постоянно.\nФиг. 2. Допълнение позиция спрямо цекума.\nАпендиксът присъства само при бозайници, но не и при всички. Например овце, коне, зайци го имат. Но кравите, кучетата и котките го нямат. И няма придатък - няма апендицит (възпаление на апендикса). При коне апендиксът е много голям (виж фиг. 3), той е важна връзка в храносмилателната система: в него внимателно се усвояват грубите части на растенията (кора, твърди стъбла)..\nФиг. 3. Придатъкът в коня.\nПремахнете апендикса за... предотвратяване на апендицит\nМалкият апендикс при хората, въпреки че е част от стомашно-чревния тракт, не участва в процеса на храносмилане. И рискът от развитие на апендицит продължава. Острият апендицит винаги е бил и остава едно от най-честите хирургични заболявания на коремната кухина. Ето защо учените от миналия век стигнаха до извода: необходимо е да се премахне апендиксът за превантивни цели.\nКато цяло заключенията на учените от XIX-XX век са били толкова бързи и, така да се каже, повърхностни, че онези органи, за които не са намерили приложение в човешкото тяло, са били обявени за рудиментарни и е трябвало да бъдат отстранени. „Рудимент“ от латински език означава недоразвит, остатъчен орган, който в процеса на еволюцията е загубил първоначалната си функция, но в ранна детска възраст преминава от предци в потомци. Това направление на научната мисъл до голяма степен е улеснено от еволюционната теория на Чарлз Дарвин (1809 - 1882), според която променливостта, като причина за разликите между предци и потомци, се дължи на влиянието на външната среда и характеристиките на самите организми. С други думи, вермиформеният процес вече не изпълнява храносмилателната си функция, защото чрез стълбата на еволюцията човек се е издигнал с една стъпка по-високо от своите предшественици - животни (според теорията на Чарлз Дарвин, човек, произхождащ от животно), а храносмилателната система на човек започва да се различава от тази на животните. Следователно, апендиксът започна да се счита за опасен рудимент, който може да причини грозно заболяване - апендицит.\nВ много страни започват да се прилагат различни начини за предотвратяване на апендицит. Например в Германия през 30-те години на миналия век, за кърмачета, решиха да премахнат апендикси. Но това скоро беше изоставено, защото беше забелязано, че тези деца имат намален имунитет, увеличават броя на болестите и в резултат на това увеличават смъртността.\nПодобно тъжно преживяване беше в САЩ. Американците започнаха да премахват придатъци при кърмачета. След операцията такива деца не са в състояние да смилат майчиното мляко, изостават в умственото и физическото развитие. Заключено е, че подобни разстройства са свързани с нарушено храносмилане - определящ фактор за нормалния растеж и развитие. Затова американците отказаха този метод за профилактика на апендицит.\nУчените от XIX-XX век приписват много органи на основи, чиито функции не могат да определят: сливици (сливици - грешно наименование, от медицинска гледна точка), тимус (тимусна жлеза), далак и др. В началото на XX век учените броили около 180 рудиментарни „Безполезни“ органи и анатомични структури в човешкото тяло. Нобеловият лауреат Иля Илич Мечников (1845 - 1916) смята, че храносмилателната система на човека е слабо приспособена към съвременната диета. Той изрази тази идея в началото на 20 век, когато идеята за отравяне на тялото с отпадните продукти на гнилостни бактерии, живеещи в дебелото черво, е широко разпространена. Ето защо не е изненадващо, че в I. Etudes of Nature I.I. Мечников пише: „Сега няма нищо смело в твърдението, че не само цекумът с придатъка му, но дори и цялото човешко черво е излишно в тялото ни и че премахването им би довело до много желани резултати“.\nБританският хирург от началото на XX век, баронетът сър Уилям Арбутнот Лейн, за разлика от I.I. Мечников не се ограничаваше само с аргументи за отрицателната роля на дебелото черво в човешкото тяло. Той отстрани цялото дебело черво (и с него гнилостните бактерии). Хирургът извърши около 1000 такива операции, "оставяйки неизброим брой жертви", както пишат изследователите. И само през 30-те. XX век дейността на У. Лейн започва да бъде критикувана.\nВ момента учените смятат, че е време да се премахне списъкът на "безполезните" органи, защото Години на изследване показват, че по-рано наречените рудиментарни органи изпълняват важна функция, а понякога не само една. Според биолозите апендиксът е запазен и се развива поне 80 милиона години. Природата не би оставила излишен орган. Може да си струва да замените списъка с „ненужните“ органи със списък на органите, чиито функции все още не сме запознати.?\nПриложението е важен орган на имунната система\nПо-подробно проучване на апендикса даде възможност да се открие в стената му изобилие от лимфоидна тъкан - тъкан, която осигурява защитните способности на имунната система. Лимфоидната тъкан съставлява 1% от телесното тегло на човек. В лимфоидната тъкан се образуват лимфоцити и плазмени клетки - основните клетки, които предпазват човешкото тяло от инфекция и се борят с него, ако въпреки това проникне. Лимфоидната тъкан се разпределя в тялото под формата на лимфоидни органи: лимфни възли, далак, тимусна жлеза (тимус), сливици, петна на Пейър в храносмилателния тракт. Особено голям брой лепенки на Пейър има в приложението. Не е направо апендиксът да се нарича "чревна сливица" (сливиците, подобно на апендикса, са богати на лимфоидна тъкан - виж фиг.).\nФиг. 4 Лимфоидна тъкан в храносмилателния тракт:\n1 - серозна мембрана (покрива червата отвън);\n3 - лигавицата (вътрешен слой на червата);\n4 - мезентерия на тънките черва (анатомична структура, при която съдовете и нервите са подходящи за червата);\n6 - групов лимфоиден възел (плака на Пейър),\n7 - кръгли гънки на лигавицата.\nФиг. 5. Напречно сечение на апендикса (хистологичен препарат). Петна от хематоксилин-еозин.\n1 - множество депресии (крипти) в лигавицата на апендикса;\n2 - лимфни фоликули (пластири на Пейър);\nФиг. 6. Микроскопичната структура на палатинната сливица:\n1 - криптове на сливиците;\n2 - покривен епител;\nС други думи, апендиксът има много мощен лимфен апарат. Клетките, произведени от лимфоидната тъкан на апендикса, участват в защитни реакции срещу генетично чужди вещества, което е особено важно, когато вземете предвид, че храносмилателният тракт е каналът, през който постоянно протичат чужди вещества. Пейеровите пластири (натрупване на лимфоидна тъкан) в червата и по-специално в приложението „стойка“, като охрана на границата.\nТака че, категорично е доказано, че апендиксът е много важен орган на имунната система.\nПрез 2007 г. медицинският център на университета Дюк (Дърам, Северна Каролина, САЩ) публикува статия, в която се посочва, че вермиформеният апендикс е хранилище на полезни бактерии („Приложението изобщо не е безполезно: това е сигурна къща за добри бактерии“).\nВ червата на хората живеят микроорганизми, участващи в храносмилането. Повечето от тях са полезни (E. coli, бифидобактерии, лактобацили), а някои са условно патогенни, които причиняват заболявания само с намален имунитет (нервен стрес, физическо претоварване, прием на алкохол и др.). Обикновено се поддържа баланс между опортюнистичните и полезните микроорганизми..\nС чревни заболявания (например дизентерия, салмонелоза и много други), придружени от диария (свободни изпражнения), както и с активирането на условно патогенна микрофлора, броят на „полезните” микроорганизми рязко намалява. Но в приложението, както и в хранилището на „полезните“ бактерии, те остават и допринасят за ново колонизиране на червата след възстановяване и спиране на диарията. При хора без апендикс чревната инфекция често развива дисбактериоза (в сравнение с хората, които са запазили апендикса). Това обаче не означава, че такива хора са обречени. В момента има група пребиотици и пробиотици, които помагат на човек да възстанови нормалната чревна микрофлора.\nВходът към апендикса, както беше споменато по-горе, е с диаметър само 1-2 mm, което предпазва апендикса от проникване в чревното съдържание, което позволява на апендикса да остане така наречения „инкубатор“, „ферма“, където се размножават полезни микроорганизми. Тоест нормалната микрофлора на дебелото черво се съхранява в апендикса.\nОбобщавайки, можем да различим 2 основни функции на приложението:\n1) той е важен орган на имунната система;\n2) това е мястото на размножаване и съхранение на полезни чревни бактерии.\nПриложението все още се изучава и до днес, така че е напълно възможно в близко бъдеще да научим и другите му функции. Но дори и сега можем да кажем, че не е необходимо да отстранявате апендикса без основателна причина. И тази причина е възпаление на апендикса - остър апендицит. В този случай е необходимо да се отстрани апендикса, тъй като рискът от усложнения и тежестта им е много голям. Това беше по-рано, когато епидемиите бяха чести и пазарът на наркотици беше сравнително малък, ролята на апендикса беше изключително важна. Сега нарушената микрофлора може да бъде възстановена с помощта на лекарства. Да, и острият апендицит често засяга хората на 10-30 години и те имат по-силна имунна система от американските и немските бебета.\nЗащо човек се нуждае от апендикс и каква функция изпълнява в тялото\nАпендиксът е процес на цекума (придатък, апендикс) - дисталния цекум с извита форма. Принадлежи към рудиментарни органи и не се среща при всички бозайници: само при хора, маймуни, зайци, хамстери, морски свинчета.\nПри възпаление на апендикса се казва, че апендицитът се лекува само хирургично. Какво представлява апендиксът, защо е необходим и какво означава това за човешкото тяло?\nЗа да разберете защо човек има нужда от апендикс, важно е да разберете неговата анатомия и местоположение. Апендиксът е последната част на цекума, разположена в долната част на корема вдясно (ileal fossa region).\nПроцесът има изобилно кръвоснабдяване, много нервни окончания, комуникира с други вътрешни органи чрез нервни импулси. Апендиксът е с форма на стъбло, понякога коничен, бобена или зародишна. Органът е подвижен, което се взема предвид по време на апендектомия с апендицит.\nДължината на процеса варира значително, но средно не надвишава 10-12 см. С възрастта дължината на апендикса намалява.\nОрганът има собствена мезентерия, която се намира между илеума и цекума, мастната тъкан. Основата на апендикса има сгънат джоб, който играе голяма роля за ограничаване на възпалителния процес. Стените на органа са съставени от серозни, субсерозни, мускулни и лигавични тъкани.\nРазмерът и дебелината на ректума заедно с вермиформеното приложение са променливи, което се определя от обема на изпражненията, газове. Възможно е различно местоположение на апендикса: типично или нетипично.\nВажно! Когато оперира при апендицит, хирургът обръща внимание на местоположението и посоката на възпалителния процес. Ненормално място се открива в херниалния сак, пъпната област, в лявата част на перитонеума.\nЗа какво е приложението? Дебатът за значението на рудиментарния процес засега не отшумя, но след отстраняването му няма съществени промени..\nСчита се, че тялото изпълнява следните функции:\nзащитна - съдържанието на лимфоидната тъкан осигурява нормален имунен отговор;\nзапазване на полезните микроорганизми и образуването на чревна микрофлора;\nсъдържанието на оригиналната микрофлора на дебелото черво.\nС течение на годините функцията на апендикса на цекума се инхибира, размерът му намалява. След отстраняването имунитетът продължава да работи в същата степен, тялото се адаптира към въздействието на околната среда и вътрешните фактори..\nВсички заболявания са включени в ICD-10 и са маркирани под номера K35-K38. Диапазонът на числата включва дисплазия, фистула, инвагинация, камъни, кисти, новообразувания, чужди тела, травма, дивертикулит, ендометриоза, травми на херния (цекума навлиза в херния сак).\nАпендицитът е честа хирургична ситуация, която съставлява по-голямата част от спешните интервенции. Заболяването се характеризира с появата на възпалителния процес в апендикса, бързото развитие на усложнения. Апендицитът има специфични симптоми, които се диференцират от лекар почти веднага..\nХронизирането на апендицит се развива, ако възпалителният процес не премине в некротичен или гангренозен стадий, се разрешава с антибиотична терапия. Ако при острия процес симптомите са ярки, тогава в хронична форма симптомите са размити, появяват се летаргично.\nЗабележка! Типични прояви на апендицит по време на обостряне, в допълнение към болката, са хипертермия, неразположение поради интоксикация, спазми в локализираната област на възпаления процес.\nМукоцеле означава кистозна неоплазма на апендикса, което допринася за повишена секреция на слуз, намаляване на нейния обем. Първоначално това е доброкачествена неоплазма, но има висок риск от злокачествено заболяване.\nИстинските причини за развитието на мукоцеле не са напълно изяснени, но в повечето случаи хроничният възпалителен процес се счита за спусков фактор.\nКлиниката на заболяването се смазва, дискомфортът излиза на преден план, главно в дясната страна на долната част на корема, нарушено изпражнение, хронична дисбиоза при деца. Ако кистата достигне впечатляващ размер, тя може да бъде открита чрез палпация.\nРакът на апендикса се характеризира с образуването на карциноид, особено злокачествен тумор. Това е често срещана форма на всички злокачествени заболявания на апендикса. Туморът е ограничен, рядко метастазира.\nДопринасящи фактори са възпалителният процес, автоимунните заболявания, хроничният запек, прекомерното производство на серотонин.\nОбикновено диагнозата на апендицит не е трудна, операцията се предписва почти веднага. Преди манипулацията се предписва ултразвук, който изключва други патологии на цекума със сходни симптоми и усложнения.\nДиагнозата на апендиксните заболявания се свежда до лабораторни и инструментални изследвания:\nкръвни изследвания (изместване на левкоцитите вляво), урина и изпражнения;\nнамазка от ануса с патологичен разряд.\nЗлатният стандарт за диагностициране на патологии на апендикса е ултразвук на коремната кухина и тазовите органи, колоноскопия за дълъг курс на възпаление, магнитен резонанс.\nАко се открие апендицит, операцията се предписва чрез кухина или лапароскопски метод. В повечето случаи се прави разрез на кухина, който оставя широк диагонален белег.\nТрябва ли да премахна апендикса за профилактика на заболяването\nЗащо човек се нуждае от апендикс и той може да бъде отстранен предварително? Още през 60-70 г. се практикува превантивна апендектомия, която се състои в преждевременно отстраняване на апендикса. Малко по-късно се появиха преценки за ролята на апендикса при имунните отговори, функционалността на храносмилателния тракт.\nПремахването на незапален орган предварително е възможно в следните случаи:\nавтоимунни заболявания и произтичащото от това възпаление на цекума;\nновообразувания, кисти, полипи;\nподготовка за трансплантация на органи, поставяне на колостомия (според показанията).\nПланирано отстраняване без признаци на възпаление се среща при астронавти, пътешественици, изследователи, служещи в подводници и морски съдове, както и други лица със специална работна ръка. Това е необходимо, за да се елиминира ситуация, която може да бъде животозастрашаваща..\nДнес е невъзможно да се премахне невъзпалителното приложение съгласно полицата за задължително медицинско осигуряване; лекарите се ръководят от показания за хирургическа интервенция.\nЗабележка! Премахването е възможно при неефективността на консервативната терапия, ненормално разположение на апендикса и висок риск от развитие на абсцес на бъбреците, черния дроб и други жизненоважни органи.\nЛекарите не препоръчват ранното отстраняване на апендикса без признаци на възпаление. Следните причини допринасят за това:\nВъзпалението не се среща при всички хора, невъзможно е да се определи предварително рискът от апендицит и такава операция може да остави неестетичен белег в илеалната ямка.\nОтстраняването на възпаления апендикс може да доведе до негативни последици за червата, до адхезивния процес и чревната непроходимост.\nПремахването може да бъде твърде травматично за пациента, следоперативните усложнения може да не съответстват на риска от възможен възпалителен процес.\nЛекарите смятат, че всяка операция трябва да се извършва според необходимостта и специалните показания. Планираният и спешен характер на апендектомията включва сериозно натоварване на организма (упойка, рехабилитация, необходимост от антибиотична терапия).\nПовечето експерти смятат, че ролята на апендикса в човешкото тяло е твърде преувеличена, поради което тялото принадлежи към рудиментария. Отстраняването му не влияе значително на качеството на човешкия живот..\nСлед апендектомия децата могат да развият дисбиоза, докато имунната система се адаптира към новите условия. Ежегодно ултразвук на коремната кухина и тазовите органи ще ви позволи да наблюдавате здравословното си състояние и да поддържате високо качество на живот.\nАпендицит при хора. Къде е, как боли, първите признаци, симптоми при жените и мъжете, първа помощ\nПрез 2010 г. се появиха данни за вирусното естество на апендицита. Учените сравниха фактите и предположиха, че това заболяване може да се предава от човек на човек и не винаги изисква хирургическа намеса. Освен това, от самата поява на информация за местоположението на апендицит (1886 г.), той е лекуван именно чрез хирургично отстраняване.\nКъде е апендицит\nАпендицитът на човек (където се намира тази патология, ще бъде описан по-нататък) е заболяване, което се изразява в възпалителния процес в апендикса. Това е вермиформен апендикс, който се простира от цекума. Намира се в илиачната яма вдясно..\nАпендиксът е разположен по периферията на тънките и дебелите черва, тоест между тези два отдела. Дължината му може да бъде минимална - 5 см, а може да достигне 15 см. Освен това диаметърът й обикновено не надвишава 1 см. Общоприето е, че процесът е необходим за защита на тънките черва от проникването на бактерии, живеещи в цекума..\nНалични са следните опции за местоположение на приложение:\nтаза, която се характеризира с низходяща позиция на апендикса (най-често);\nстранични (наблюдавани при приблизително 26% от пациентите);\nмедиален (поне 20% от случаите);\nretrocecal. Тя се изразява с местоположението на органа в коремната кухина или в ретроперитонеалното пространство.\nАпендицитът при хората (където е разположен може да бъде разпознат от атласа по анатомия) е една от най-често срещаните патологии. Всеки човек е способен да получи апендицит. Пациентът може да не подозира защо е възникнал възпалителният процес.\nСобствениците на апендикса на прекомерната подвижност, което води до неговите ексцесии (често срещана причина за възпаление при деца).\nЯжте малко растителни влакна, които увеличават чревната ефективност.\nЖители на развитите страни (случаите на апендицит са много редки в Африка и Азия).\nПациенти със запушен лумен на апендикса. Това се улеснява от натрупването на изпражнения със запек (често се среща сред възрастни хора), излишък от неразградени частици от храната (особено зърна и семена).\nСтрада от нарушения на кръвообращението, което провокира развитието на кръвни съсиреци, които блокират артериите. А именно, доставят апендикса с кръв. Поради това тялото престава да се снабдява с кислород и хранителни вещества и впоследствие се развива възпалителният процес.\nПациенти, които на фона на повишена имунна активност развиха алергична реакция. Това се дължи на факта, че апендиксът е орган, който е свързан с имунната система на човека.\nПациенти с инфекциозни заболявания от всякакъв характер.\nХората с възпалително заболяване на червата.\nПациенти с коремни наранявания.\nСортове на апендицит\nПростудни. Лигавицата на апендицит е възпалена, което води до подуването му.\nPhlegmonous. Възпалителният процес се разпространява по цялата стена на органа. Развива се в рамките на 6 до 24 часа от началото на възпалението. В лумена може да се появи гной.\nГангренясваща. Тя се изразява в смъртта на тъканите, прехода на възпалението към съседни области на коремната кухина. Развива се в рамките на 3 дни след началото на възпалението.\nПерфорирани. В стената на апендикса се образуват дупки, които улесняват проникването на съдържанието му в коремната кухина. Този вид заболяване е придружено от перитонит и е животозастрашаващо състояние..\nПоявява се в случая, в който остър апендицит не е завършен с операция.\nМоже да премине в остра форма по всяко време.\nПроявява се при болка и постоянен или периодичен запек или диария.\nАпендицит при човек (където се намира фокусът на възпалението, пациентът разпознава по локализацията на болката) се проявява чрез следните симптоми:\nкоремна болка е основният признак на възпаление. Тя се проявява от дясната страна. Може да започне в горната част на корема, а след това да промени позицията на долната част на корема. Болката може да се даде в гърба, десния хипохондриум, ректума.\nБолезненост на корема при палпиране (палпация).\nЖеланието да огънете краката си под себе си.\nМоже би появата на гадене и повръщане, треска.\nДилатирана зеница на дясното око.\nРазлики на апендицит от други заболявания със сходни симптоми:\nОстър гастрит. Гаденето, повръщането и диарията са основните му симптоми. Симптомите от местно естество отсъстват. Болките в корема имат схващащ вид. Коремът, между болката, е мек.\nСтомашно-чревна токсичност, причинена от стафилокок. Придружен от треска и втрисане.\nСтомашна или дванадесетопръстника. Характеризира се с болка в епигастралния регион, която може да се прояви или да се увеличи след хранене.\nХолецистит. Болката се разпространява с възпаление. Дава отзад, дясно рамо, дясно рамо. Увеличава се, ако разклатите леглото на пациента и при дълбоко дъх. Появяват се треска и втрисане, вероятно жълтеница.\nПанкреатит Фокусът на болката е разположен в епигастралната и пъпната област. Болката отшумява, докато седите със свити крака.\nКак болки в стомаха с апендицит\nБолките в корема варират в зависимост от пола, възрастта и състоянието, в което тялото пребивава..\nТе са по-предразположени към възпаление на апендикса. Това се дължи на месечно увеличаване на кръвообращението в областта на таза. Този процес дразни червата като цяло и апендикса включително.\nБолките са подобни на усещанията, причинени от извънматочна бременност..\nТрудно е да се разграничи апендицитът при жените от патологичните процеси в матката и придатъци и овулаторната болка. За да се разграничи апендицит от заболявания на вътрешните женски органи със сходни симптоми, пациентката е насочена за преглед от гинеколог.\nПри бременни жени е трудно да се диагностицира възпалението на апендикса. Когато стомахът вече е придобил впечатляващ размер, е невъзможно да се почувства. Увеличена матка измества всички органи и болката може да бъде напълно различна от типичните усещания при апендицит. Възпалението може да се появи във всеки период на раждане на дете.\nЗа мъжете нещата са както следва:\nПо-малко вероятно е те да имат апендицит..\nПо време на диагнозата при натиск върху скротума се появява остра болка (симптом на Хорн).\nНаличието на възпаление се показва от дясния тестис, издърпан нагоре (симптом на Ларок).\nПри излагане на точка в илиачната област вдясно се проявява издърпване на десния тестис и мускулно напрежение. Тестисът намалява, когато интензивността на налягането на пръстите намалява..\nБолката може да се премести в областта на срамната област и пениса (с тазовото положение на апендикса).\nПроявите на възпалителния процес при възрастни хора са замъглени. Следователно, болестта може да бъде диагностицирана много по-късно..\nХарактеристики на проявата на патология при деца:\nТе не могат да определят точно къде чувстват болка. Локализацията на апендикса в детска възраст е различна от местоположението му в тялото при възрастен.\nПроблемът може да показва: отказ от храна, ниска физическа активност, склонност към сълзи, желание да лежите от дясната страна в положение на плода.\nПри деца под 3 години болката може да се концентрира в пъпната област.\nДеца над 3 години изпитват болка, както и възрастни. На тази възраст детето може да издърпа десния крак към стомаха, като го огъва в коляното.\nЧовешкият апендицит (където се намира засегнатата област, описана по-горе) изисква незабавна медицинска помощ.\nАлгоритъмът за откриване на горните симптоми:\nизвикайте линейка (дори ако болката отшумява);\nизползването на студен компрес на корема е позволено.\nКакво не може да се направи във всеки случай при съмнение за атака на апендицит\nвземете всякакви аналгетици (това ще затрудни диагностицирането);\nприлагайте топлина върху корема, това може да провокира разкъсване на възпаления апендикс;\nвдигайте тежести и се занимавайте с всякакъв вид физическа активност.\nМестоположението на фокуса на възпалението, при съмнение за апендицит при хора, може да бъде определено чрез следните методи:\nПроучване на пациента относно локализацията на болката и наличието на други признаци на възпалителния процес.\nПалпация на корема, която започва с изследване вляво.\nНатиск отпред на перитонеума с допълнително рязко отслабване на депресията след няколко секунди. Манипулацията реагира със силна болезненост в предполагаемото място на патологичния процес (според Shuttkin-Blumberg).\nПалпация на цекума, когато пациентът лежи от лявата си страна. Показател за патология е увеличаване на болката в дясната илиачна област (според Bartomier).\nЛекарят провежда ръка от кифоидния процес по коремната стена през облеклото на пациента. От това болката започва да се засилва (според Воскресенски).\nПотупване на предната коремна стена. Апендицитът е показан от острия характер на болката вдясно в долната част на корема (според Хедри-Раздолски).\nПациентът е помолен да вдигне десния крак в изправено положение от седнало положение. Острият апендицит е показан от болка в илеоцекалната област (според Zutler).\nПалпацията на дясната страна на корема, когато пациентът лежи на гърба си, повдигайки десния прав крак, причинява рязко увеличаване на болката (според Образцов).\nЗавъртането на пациента вляво увеличава болката вдясно. Това е така, защото цекумът и процесът променят положение поради напрежението на перитонеума (според Ortner-Sitkovsky-Ott).\nОсъществяването на резки движения в илеума отляво в низходящото черво, докато се притиска сигмоидното дебело черво до задната стена на корема. Това провокира болки в корема вдясно (според Роузинг).\nПациентът е поканен да кашля. В резултат на това действие, болната тъкан ще се почувства (според Кушниренко).\nДвиженията под налягане върху бедрената артерия провокират коремна болка вдясно (според Икрамов).\nИзследването на ректума с пръст помага да се определи възпалението на апендикса с тазово разположение (според Wachenheim-Raeder).\nПациентът лежи на гърба си с прибрани до корема крака. Удължаване на десния крак в комбинация с едновременно палпиране на дясната илиачна област на корема провокира увеличаване на болезнеността (според Donelly).\nПалпацията на илеоцекалния регион провокира контрактилна активност на десния тестис при мъжете (според Бриттен).\nБременната жена е поставена от дясната си страна. Поради натиска на разширената матка върху възпалената област, болката вдясно се увеличава (според Микелсън).\nОпъната дясна спермална връв увеличава болката във фокуса на патологичния процес (според Хорн).\nВ състояние на лежане пациентът отклонява бедрото на крака, огънат в коляното отстрани. При възпаление на апендикса болката ще се появи вдясно вътре в таза (според Cope).\nЖена се инжектира с пръсти във влагалището или в ректума, след това матката се изтласква нагоре. При апендицит болката не се проявява. Болката по-скоро показва възпаление на матката или нейните придатъци (според Promptov).\nПациентът е разположен на гърба. Лекарят работи с пръст върху точката, разположена под пъпа на около 2 см и вдясно. В това положение жената сяда. С патология на апендикса болката се увеличава. Ако болката е провокирана от аднексит, тогава тя ще отшуми (според Жендрински).\nНатискът в десния лумбален триъгълник провокира болка (според Яуре - Розанов).\nНатискът върху десния триъгълник в долната част на гърба и рязкото освобождаване на тъканта причинява болка (според Габай).\nНатиск върху границата между предния горен илиачен гръбначен стълб и пъпа. В резултат на този ефект се появява болка, усещане за разтягане в епигастриума (според Аарон).\nВ резултат на сондирането мускулната тъкан на перитонеума напрега (според Краснобаев).\nКомпютърна томография (свързана в случай на наличие на усложнения).\nТестове за кръв и урина от общ характер. Увеличението на нивото на определени показатели (бели кръвни клетки и червени кръвни клетки) показва наличието на възпалителен процес.\nЛапароскопията е най-надеждният начин за определяне на апендицит..\nИма само 1 възможна възможност за лечение на възпалителния процес в процеса на цекума - хирургична интервенция (апендектомия).\nТя може да бъде от различни видове:\nЛапароскопия (ендоскопска хирургия). Провежда се под обща или локална анестезия. Чрез пункции в коремната стена се поставят камера и инструменти. С потвърдена диагноза незабавно се извършва отстраняване на болен орган. След операцията пациентът има 3 малки белези по корема. Това е най-сигурният вариант за извличане на възпален апендикс. След време подобна манипулация отнема не повече от 30 минути. След операцията пациентът е не повече от 2 дни под наблюдението на лекарите в болницата. Шевовете се отстраняват седмица по-късно. 14-30 дни след операцията човек се възстановява напълно.\nХирургия, която включва разрез (от 3 до 8 см) в дясната страна на корема (илиачна област), през който се отстранява болният орган. Извършва се също под обща или локална анестезия. Операцията продължава от 40 до 60 минути. Нетипичното местоположение на процеса на цекума, както и адхезията на тъканите в резултат на заболявания, могат да усложнят хода на операцията. При апендицит, усложнен от перитонит, времето за процедурата може да се увеличи до няколко часа. Възрастта на оперираното лице също има значение - децата под 3 години са по-сложни пациенти. Изписването на пациента се появява след 5-7 дни.\nТрансгастрална техника. Основната му разлика е отсъствието на всякакви разрези по кожата. Иглата и гастроскопът се въвеждат на пациента през пъпа. Тази опция апендектомия се използва изключително рядко и има по-експериментален характер. Предимствата на този метод - липсата на усложнения под формата на хернии и инфекция.\nОтстраняване на апендикса трансвагинално. Използва се само за жени. Въвеждането на ендоскопа става през малка дупка във влагалището. Този метод може да се комбинира с лапароскопия. Основното предимство на метода е липсата на следи от операцията под формата на белези.\nНе можете да станете веднага след събуждане от анестезия;\nпървите 3 дни след операцията не се препоръчва да ходите много;\nпациентът не може да лежи от лявата си страна поради остра болка;\nе необходимо ежедневно лечение на белега с зеленка (преди и след отстраняване на шевовете), докато тъканта напълно се слее и се образува белег;\nпациентът получава болкоуспокояващи и антибиотици според нуждите;\nс местния характер на анестезия, използването на течност е разрешено след 2 часа след операцията (можете да пиете вода, неподсладен чай, инфузия на шипка, плодово желе);\nосновата на диетата на първия ден след операцията трябва да са бульони, супи от пюре, оризов бульон;\nна 2-ри и 3-ти ден можете да ядете зеленчуково пюре, кисели млека, плодови желета;\nтрябва да ядете храна на малки порции поне 5 пъти на ден;\nВажно е да се наблюдава температурата на консумираната храна. Не трябва да е по-студено от 20 градуса и по-горещо от 50 градуса.\nПри ненавременна медицинска помощ възпалението на апендикса може да бъде усложнено от следните патологии:\nапендикуларен инфилтрат - адхезивен процес, в който участват тъканите и органите (апендикс, цекума, тънките черва, omentum);\nсупурация в тъканите на перитонеума;\nпилефлебит - образуването на кръвни съсиреци поради изтичане на гной в кухината на порталната вена, което причинява възпаление на стените му.\nпроблеми с зарастването на хирургичния шев: хематоми, инфилтрат (изпускане), дивергенция на краищата на разреза;\nпоявата на сраствания, свързани с попадането на съдържанието на апендикса в перитонеалната кухина;\nнарушения на храносмилателната система (фистули в червата, кървене, непроходимост на червата);\nпрекъсвания във функционирането на отделните системи на тялото.\nВъзпалението на апендикса се развива в корема. Всеки 10-ти жител на планетата е изправен пред тази патология. Заболяването не се бави. Ненавременното лечение води до сериозни усложнения, които могат да причинят смърт..\nИма един начин за излекуване на пациента - отстраняване на болния орган чрез операция. Операцията обикновено не трае повече от 30 минути. и не засяга бъдещия живот на човека.\nКак да различим апендицит от други болки:\nИ преди около два месеца всичко започна отново: гадене и понякога повръщане ВСЕКА сутрин, когато тя ходи на училище. Освен това през почивните дни и празниците няма гадене, тъй като тя се събужда късно.\nКоремната болка е често срещано явление. Всички са запознати с тези неприятни усещания: от лек дискомфорт до болка, от която потъмнява в очите. Празниците приключиха, предлагаме ви да вземете по-сериозно проблемите със здравето тази година.


Гравирани Бобчета за 0,40лв - Гравиран Боб\nГравирани Бобчета на Ниска Цена\nДо края на Август купете гравирани бобчета с -20% намаление! Офертата важи за бобчета с произволен текст и картинка от следните: I miss you, I kiss you, I love you, Only you и др.\n*Минимално количество за поръчка 20 броя.\nПредлагаме Ви един страхотен и нестандартен подарък за гостите на сватба, кръщене, юбилей или корпоративно събитие – “Вълшебни” Гравирани Бобени Семена. Всяко бобче има изрисувано кратко послание от едната страна и красива рисунка от другата.\nСлед като гостите Ви засадят вълшебни бобчета и ги поливат редовно, много скоро ще се случи “магията”. Когато гравираното бобено зърно порасне, нарисуваното послание също расте заедно с него.\nТо изглежда страхотно и със сигурност ще зарадва Вашите приятели. Бобчето може да бъде засадено в обикновена пръст и трябва да се полива поне три пъти на седмица, без да се оставя прекалено много вода. Препоръчва се да се остави на слънчево място.\nГравиран Боб – Интересен и Различен Подарък\nИзненадайте гостите на сватбата си с един наистина различен подарък, който надали много други български младоженци са подарявали. Той ще донесе радост както на най-възрастните гости на празника Ви, така и на най-малките гостенчета. А кой знае, може би вълшебните бобчета наистина са магически и изпълняват по едно желание…\nПромоции и Цена на Гравирани Бобчета\nПРОМОЦИЯ #1: Бобче с текст I Miss You и/или I Kiss You = 0,20 лв\nПРОМОЦИЯ #2: Бобче с текст Happy и/или Lucky = 0,70 лв\nПРОМОЦИЯ #3: Бобче с произволен текст и картинка измежду: I miss you, I kiss you, I love you, Only you и др. = 0,40 лв\nДобавяне на найлонова торбичка (долна снимка) + 0,20 лв\nБобче и стъклено бурканче с хартиена декорация (горна лява снимка) = 2,50 лв\nБобче във винтидж бурканче с декорация от зебло (горна дясна снимка) = 3,50 лв\n*Минимално количество за приемане на проъчка = 20 броя\nКак да Посадите Гравирано Бобче с Текст?\nМожете да поставите най-обикновена почва в малка саксийка или декорирано стъклено бурканче, каквото продаваме. Самото бобче трябва да бъде изправено във вертикална позиция като надписът да може да се чете от долу на горе. Долната половина на семето се поставя вътре в пръстта, а горната половина е открита. Идеята е самото бобче лесно да започне да се изкачва след като стъблото започне да расте нагоре. Почвата трябва да бъде винаги влажна, но не прекалявайте с поливането, за да не мухляса. Оставете саксийката на проветриво място с достъп до слънчева светлина. До няколко седмици трябва Вашето вълшебно бобче да е пораснало, а гравираният надпис и картинка ясно да се виждат върху изкачилата се нагоре семка.


admin 0\tюни 3, 2016 11:08 am\nОвен 21 март – 20 април Всичко предприето днес ще има успех, ще носи ползи и ще ви среща с бъдещи партньори в професията и в любовта. Чудесен\nВсичко предприето днес ще има успех, ще носи ползи и ще ви среща с бъдещи партньори в професията и в любовта. Чудесен ден за старт на нов бизнес, за отваряне на офис, ателие или търговски обект. Движете се изправено, не превивайте гръб. Ако на едно място не успеете, на друго ще ви посрещнат с овации. Нищо важно не отлагайте за утре. Тази вечер се приберете навреме у дома. Не изневерявайте, ще си имате повече неприятности отколкото удоволствия и за всяка екстра ще си платите с лихвите.\nРодените около 10 май ще извлекат максимални ползи от всяка своя инициатива в днешния ден. Подпишете нов договор, стартирайте нов бизнес и производство, сключете нови договори и бъдете активни на всички нива. Такъв успешен ден скоро няма да се повтори. Оползотворете не само своите, но и чуждите идеи, които някой ви дава безплатно. Ден с изключително блага енергетика. Ще получите разрешителни и ще уредите без много бавене важни документи. Направете крачка напред и в любовта. Наградите няма да закъснеят.\nДен на напредък, на печалби и договаряния. Ще срещате разбиране, дори и сред конкуренцията. Ще се правят взаимни отстъпки, така че работата и на двете страни да потръгне. Чудесно е да се отвори ново заведение и база за бъдещата ви работа и развитие. Благоприятен ден и за покупка на жилище или офис. Осигурете материалната база за производството, с което се занимавате или планирате да възродите. Утре ситуацията ще се преобърне. Нищо няма да ви се дава даром. Ще ви се пречи, ще страдате и ще изпадате от класацията.\nУспешен и печеливш ден и за вас. Мислете и действайте в перспектива. Сега е момента да обезпечите и бъдещето на децата с ново жилище или магазин. По някакъв начин осигурявате необходимата база, на която ще развивате амбиции и таланти, ще обичате и ще се радвате на живота. Мислете и действайте в пeрспектива. Не отхвърляйте прибързано оферти. Днес всичко е възможно или може да се уреди. Обединете силите на рода и заедно ще успеете да се устроите в живота. Да не се секат дървета и подсичат мечти.\nЗа да получиш днес едно, ще трябва да се откажеш от друго. Не може да имате всичко и на момента. Планирайте нещата, разпределете разходите във времето и за момента се спрете на най-важните и подсигуряващи дела. Ако се разпилеете и похарчите за маловажни неща парите си, утре ще взимате заеми и ще задълбавате в зависимости. Този ден дава шанс на хората със солидна финансова и професионална подготовка. Лаиците ще платят екстрите на другите. Ден за пътуване и поглед извън системата, в която действате.\nТози ден сбъдва мечти и носи награди за добре свършената работа. Може да получите повишение, да намерите нова работа, жилище или офис. Окопайте се на завладените позиции, търсете начин да влезете в нова пазарна ниша и да се застраховате за бъдещето с нов договор и нов предмет на дейност. Може да ви хрумнат гениални идеи, които да ви извадят от бедността. Благодатен ден, намирате каквото търсите отдавна. Направете огледи на имоти. Погледът ви ще открие и на нов обект в чувствата и любовта.\nКрай с колебанията. Днешният ден изисква действия, които да обезпечат фамилията ви и да създадат нов поминък за вас и децата. Един от най-благоприятните дни в месеца за брокерски инициативи и покупка на жилище. Енергетиката е пречистваща и обновяваща. Добре е да се направи тридневна диета за изхвърляне на шлаката. Пазете очите, следете кръвното. Не планирайте нищо важно за утре. Сега е момента да свършите важни и отговорни дела. Всичко, което се посади ще се хване и даде богата реколта.\nДенят определя приоритетите и увеличава дистанциите с хора и дейности, които ви затормозяват и вредят. Може да намерите ново място на сила и нови ресурси за предстоящите си ангажименти. Направете бърз преход, приключете навреме със старото, за да не ви тежи на живота и бюджета. Разходите ще се увеличат, ще се наложат вложения в дейности и обекти, които ще се изплащат напред във времето. Свежите пари се стопяват, дано сте доволни от сключените договори и направените покупки.\nУплътнете максимално работното си време. Сключете нови договори, уредете наемни и брокерски сделки, стартирайте ново производство. Всяка инициатива от днешния ден ще се отплаща в бъдеще, ще носи късмет и придобивки. Отложеното за следващите два дни ще работи за чужди каузи и интереси, ще ви коства повече усилия и главоболия и ще затормозява отношенията в семейството. Не планирайте рискови начинания и пътувания за уикенда. Каквото се развали трудно ще се оправи. Вероятни са здравословни проблеми.\nДен на придобивки по всички линии на живота. Сключете нови договори, изплатете или дайте капаро за жилището, което сте харесали. Добре е да се правят огледи, да се уговарят големи сделки и да се търси ново място за внедряване. Може да намерите допълнителна работа или да получите отдавна чаканото повишение. Днес земните знаци получават възнаграждението си за труда, за миналите старания и действия. Направете промоция, отворете ново заведение и дайте ход на една мечта. Утре поне един път ще се затвори.\nКакто и да постъпите ще работите за чужди интереси и дано от действията ви спечелят хората, които обичате. Дайте всичко от себе си, уредете документи и пълномощни, прехвърлете имот, устройте децата си с ново жилище или работно помещение. Ден на лотоса. Разтваряме се към света и към нуждите на близките и екипа си. Колкото дадеш, толкова ще получиш в следващите дни. В момента с действията си привличате погледите на бъдещи партньори. Загубите ви се превръщат в предимства.\nБлагодатен и хармоничен ден, в който е възможно духовно прозрение за бъдещето, за развитието на определени проекти и отношения. Най-добрият ден в месеца за покупка на недвижима собственост и сделка с имот. Ще направите чудесна инвестиция и ще накарате парите си да работят за вас. Моментът е благоприятен за отваряне на нови търговски обекти. Възродете семейна традиция, опитайте да се внедрите в нова пазарна ниша. Отложеното за утре ще зацикли. Родените в първата декада да не планират рискови изяви и преходи в планината.\nДепутатите приеха на първо четене спорните промени в Закона за МВР\nУчилищата с нови имена наесен\nВоеводите заплашват, че може да престанат да подкрепят управлението заради президентското вето, депутатът Касабов нарече Плевнелиев „политически травестит“ 0\nМакрон и Меркел предложиха план от 500 млрд. за възстановяване на ЕС 0\nСЗО: 172 страни участват в партньорство за коронавирусна ваксина 0


„КОСТЮМ С ЧЕРЕН ДИАМАНТ“ | СИМВОЛ И КОДОВЕ - ТЕРМИНИ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ\nКодове за символа „черен диамантен костюм“.\nКликнете върху aзелена кутияда копирате съдържанието му. Официално име: Black-Diamond-Suit Символът: ♦ Алтернативният код: Alt 9830 HTML кодът: ♦ HTML обект: ♦ CSS код: 2666 шестнадесетичен код: ♦ Unicode: U+2666\nABC ♦ 123 ABC ♦ 123\nКак да поставите ♦ символ\nЩракнете върху ♦ символ от таблицата по-горе. Натиснете бутона „Копиране“ и след това поставете символа във вашия документ.\nАлтернативният код за ♦ е Alt 9830. Ако имате клавиатура с цифров блок, можете да използвате този метод. Просто задръжте клавиша Alt и въведете 9830. Когато вдигнете клавиша Alt, ♦ появява се. („Num Lock“ трябва да е включен.)\nсимвол: Символ: ♦\nUnicode за ♦ е U + 2666 . Важната част е шестнадесетичното число след U + , който се използва в различни формати. Например, в приложения на Microsoft Office (например Word, PowerPoint), направете следното:\n[Натиснете x] ♦\nнека str = 'u2666'\ndocument.write('Моят символ: ' + str) Моят символ: ♦\nкакво означава gc\nкакво означава pdf\nкакво означава ооо