Начало/Съвети/Извозване на строителни отпадъци\nСвоевременното събирането на боклука е един от най-важните фактори за функционирането на всеки обект: Дали е жилищен комплекс, строителна площадка, производствена фирма или търговски център.\nНие Марти Транс сме транспортна фирма и извършваме цялата работа от територията на Вашето съоръжение в строго определено време.\nЗащо трябва да се доверите на работата на нашата компания?\nПравна яснота: Работим съгласно договора с предоставянето на отчетна документация;\nИзползването на надеждни и трайни контейнери, които отговарят на изискванията по безопастност;\nКвалифициран персонал и модерно оборудване;\nНай-благоприятни цени и гъвкава система от отстъпки;\nОриентация върху обекти от всякакво естество.Услуги\nНашата компания Марти Транс от много години предлагаме доставка и извозване на контейнери за строителни отпадъци до сметище в София. Вече повече от 15 години нашата семейна фирма предоставя решения за извозване на строителни отпадъци с контейнер при ремонтни дейности в цяла област София индустриални организации, жилищни и комунални услуги, управляващи компании, съоръжения за масов престой и отдих на хора, контейнери за боклук. Предлагаме метални контейнери с капак и без капак за изхвърляне на всички видове твърди битови отпадъци и обемисти отпадъци. Гарантираме доброто качество на всеки продукт, поръчан в нашия онлайн магазин, голям избор от висококачествени контейнери на склад от производителя с доставка до всички райони.\nДа поръчате контейнер по индивидуални параметри е лесно.\nСъвременните технологии и темпото на производство често диктуват техните условия не само икономически, но и като привидно прости и обикновени като обезвреждане на отпадъците. Понякога един нюанс ви кара да се паникьосате: Например, ако дебелината на стандартните контейнери се различава само 1 мм от това, което ви трябва. Или изискват подсилено дъно. Има много опции.\nЦената на контейнера за отпадъци с индивидуални параметри се състои от отчитане на допълнителната консумация на материали и компоненти, сложността и спешността на производството. След съгласуване на всички нюанси и технологични характеристики, мениджърът ще докладва точната цена на контейнера за отпадъци и ще направи поръчка.\nКато се свържете с Марти Транс ще получите гарантиран качествен продукт, който отговаря на стандартите и вашите изисквания, при производството на които са използвани само качествени материали.\nКомпанията Марти Транс е готова да ви предложи услугите си за производство на нестандартни контейнери. Как работи? Първо, трябва да се свържете с нашите експерти по всеки удобен за вас начин и да получите подробни съвети. Така че можете да поръчате кошче за боклук, което отговаря на вашите нужди. Всички аспекти със сигурност ще бъдат взети под внимание: Общ размер, форма, цвят, дебелина на използвания метал, наличие или липса на допълнителни опции като колела, капак, куки, плъзгачи и др.\nКато се свържете с нас, ще получите гарантиран качествен продукт, който отговаря на стандартите, при производството на които са използвани изключително висококачествени материали. Резултатът е в състояние да задоволи и най-взискателния клиент. Препоръчваме ви да се запознаете с пълния каталог на контейнерите за боклук на открито.\nВ зависимост от вашите цели и обеми отпадъци, ние предлагаме следните опции за събиране на боклука:\nКонтейнер – фокусиран върху строителни обекти, градински пространства, райони за масово пребиваване и почивка на хора, за нуждите на жилищно-комуналните услуги и на територията на разрушаване на къщи. В този случай се монтира контейнер за съхранение по обем – и в последствие се транспортира.\nBy martittrans|март 6th, 2019|Съвети|Коментарите са изключени за Извозване на строителни отпадъци


Дава под наем 1-СТАЕН, гр. Варна, Лятно кино Тракия в Aпартаменти в гр. Варна - ID20715023 — Bazar.bg\nМода, 464 286 Авто, 326 755 Спорт, Хоби, Книги, 223 528 Електроника, 176 795 Детски и бебешки, 156 546 Дом и градина, 139 162 Бизнес, Машини, Инструменти, 34 650 Виж всички Животни, 14 327 Услуги, 11 988 Работа, 3 423 Туризъм и Екскурзии, 1 695\nПарцели, земя, 38 429 Къщи, вили, 34 276 Бизнес имоти, 31 096 Гаражи и паркоместа, 2 287 Стаи под наем, 1 037 Съквартиранти, 26\nгр. Варна, Лятно кино Тракия Публикувана/обновена вчера в 11:45 ч.\nАгенция за недвижими имоти,,Адмирал Риъл Естейт''. Представяме Ви БОКСОНИЕРА напълно обзаведена. Жилището е с локация ЛЯТНО КИНО. Състои се от просторна стая с кухненски бокс, баня с тоалет,тераса. Референтен номер: 4530\nОбяви на потребителя АДМИРАЛ РИЪЛ ЕСТЕЙТ ЕООД Виж всички 315 обяви\nДава под наем 2-СТАЕН, гр. Варна, Трошево 200 €\nДава под наем 3-СТАЕН, гр. Варна, м-т Евксиноград 500 €\nДава под наем 3-СТАЕН, гр. Варна, Левски 300 €\nДава под наем 2-СТАЕН, гр. Варна, Окръжна болница 230 €\nГарсониера - Лятно кино Тракия 200 €\nЕдностаен апартамент - Лятно кино Тракия 175 €\nАпартамент в района на Лятно кино тракия 400 лв\nДава под наем 1-СТАЕН, гр. Варна, Лятно кино Тракия 150 €


Botevgrad.com :: Община Ботевград обявява свободни работни места за длъжностите „Главен юрисконсулт” и „Юрисконсулт” (Новини, Ботевград)\nОбщина Ботевград обявява свободни работни места за длъжностите „Главен юрисконсулт” и „Юрисконсулт”\nОбщина Ботевград на основание чл.15, ал.1 от Закона за държавния служител обявява свободно работно място по заместване по служебно правоотношение за длъжността „Главен юрисконсулт” в отдел „Правно-нормативно обслужване“.\nКандидатите за заемане на длъжността „Главен юрисконсулт” :\n1. Да отговарят на условията по чл.7, ал.1 и ал.2 от Закона за държавния служител.\n2. Образование - висше, минимална образователна степен „магистър”.\n3. Минимален професионален опит за заемане на длъжността – 3 /три/ години.\n4. Да притежават удостоверение за придобита юридическа правоспособност.\n5. Да не са осъждани за умишлено престъпление от общ характер и да не са лишени по съдебен ред от правото да заемат съответната длъжност.\n6. Да са дееспособни лица.\n7. Допълнителни изисквания - компютърна грамотност - MS Office, да познава нормативната уредба в областта на местното самоуправление и местната администрация и други, касаещи пряката му работа.\n4. Копие от удостоверение за придобита юридическа правоспособност.\n5. Копие от документи, удостоверяващи продължителността на професионалния опит /трудова книжка, осигурителна книжка, УП-3/.\n6. Копие от документ за присъден ранг, ако лицето е работило като държавен служител, или декларация, че постъпва за първи път на държавна служба.\n7. Декларация по чл.7, ал.1 и ал.2 от Закона за държавния служител - по образец.\nСрок за подаване на документите до 01.07.2019г. включително.\nДокументите на кандидатите се приемат на гише „Деловодство” в ЦИОГ на партерния етаж на общинска администрация Ботевград, всеки работен ден от 8.30ч. до 17.30ч.\nОбщина Ботевград обявява свободно работно място по трудов договор по заместване за длъжността „Юрисконсулт” в отдел „Правно-нормативно обслужване“.\nИзисквания за заемане на длъжността „Юрисконсулт”:\n1. Образование - висше юридическо, минимална образователна степен „магистър”\n3. Допълнителни изисквания - придобита юридическа правоспособност, компютърна грамотност - MS Office, да познава нормативната уредба в областта на местното самоуправление и местната администрация и други, касаещи пряката му работа.\n4. Копие от удостоверение за юридическа правоспособност.\n5. Копие от трудова книжка.\n6. Документи за придобита квалификация.\nДата: 14.06.2019, 12:02\n#11, прав си! Ако наредбата е от 2002г., какъв е приноса на сегашното ръководство на общината?! Излиза, че в тоя си мандат общината работи по наредба приета в началото на първия мандат на ГЦГ!!! Излиза, че ОС и общината работят по наредба, която не са създавали и приемали?!? Какво законно има в това!?!\nЛондонската Община работи по наредба приета през 17 век... Ако ще пишеш глупости...не го прави.\nКъде е Лондоня а къде Ботевград! Сравнението е неуместно! Освен това претенциите са непокрити!\n1, ама ти сериозно ли? Мислила съм си че платените тролове няма как да са толкова ограничени, при това че всички теми са им предварително подготвени и имат опорни точки. Ти все пак опроверга това мое мнение. До изборите има още много време, не искам да се замислям колко тъпизми ще изчетем до тогава.\n5 000 заплата\nOбщината работи по поднормативен акт от 2002г-Наредба за вътрешния ред. Не беше ли редно новоизбрания кмет 2015г да предложи изменение, допълнение, даже ревизиране и то не само по нея наредба! А той какво-прегласува-отменя и приема-СМЯХ! А иначе големи претенции!\nТова е защото не познаваш Павлин.\n№6, защо коментираш нещо от което и понятие си нямаш, още повече и на грешно място? Разчиташ че хората няма да отворят правилната тема и ще успееш да ги подведеш ли? Признавам ви, това е нов метод за вас, явно вече взимате пример и прилагате практиките от други места. Похвално! Дано да си струва срама "дето берете".\nАз не знам по каква наредба работи Общината, но мъдрост/не я наричам политическа/ е даден управляващ да се вмести в наредбите/законите/, на предшествениците си. По някои субективни причини мой любимец е Император Нерон. Дивотиите написани за него са от полуграмотни Християнски баснописци, понеже е бил върл враг на Християнството. Той построява Рим от бял камък, като за целта създава първата трудова повинност. Отнема робите и ги впряга с Римската паплач да строят. Определя широчината на улиците. Нарежда входовете на сградите да са към главните улици. Определя отстоянието от сградите. Прави данъчния и държавен финансов регистър публични... Това не е променено 2000 години. Нима е грешно?Трябва ли всяка власт в България да импровизира свои закони, устави, Конституции, гербове, знамена...а Общините... наредби? Трябва, ако не им се работи.\nИ за кога ще го назначават?\n#12 STIVBOT, преди 6 месеца\nНа вниманието на великите Guest-и:


Промените на улица Бакуо--china radio international\nПромените на улица Бакуо\n2011-12-23 16:53:44 cri\nслушатели, в днешното ни предаване от рубриката „Социален живот" ще ви запозная с промените на един непалски магазин наречен Сямогаб на улица Бакуо в Лхаса.\nУлица Бакуо винаги е била оживено място, но малко хора знаят магазинчето Сямогаб, и също не знаят, че този малък магазин е създаден преди 100 години. Собственикът му е непалец на име Жетна Гума Туладаха. В магазина са изложени много будистки статуи. Един портрет привлече вниманието на нашия репортер. Собственикът на магазина като че ли е разбрал какво иска да попита нашия репортер, и веднага на перфектен тибетски, започна да обяснява:\n"Това е моят прапрадядо Басу Жана. Преди около 125 години, той пресича Хималаите и пристига в Лхаса на кон. Тибетците не знаели името му и го нарекли Сямогаб, което на тибетски означава „бяла шапка", защото той винаги носи една бяла шапка в непалски стил. Впоследствие прапрадядо му решава магазина да се нарича Сямогаб."\nСлед мирното освобождение на Тибет, на улица Бакуо се стичат много бизнесмени от Непал. Тогава Тибет е все още изостанал и е почти изолиран район. Бизнесмените донасят продукти от Индия, Непал и Бутан. Затова магазините не са много и разнообразието на видовете стоки е ограничено.\nПрез изминалите 100 години, външният вид на магазина Сямогаб почти не се е променил, но стоките, които се продават в него, претърпяват промяна заедно с развитието на епохата. Туладаха казва:\n"Този магазин има 125-годишна история. Моите предци не са продавали статуи на Буда, а храна, дрехи и други стоки от първа необходимост. Преди много години, тибетците нямали достатъчно храна и облекла, затова моите предшественици са донесли от Непал. Тогава жителите на Лхаса често чакали дълго време, за да купят нашите стоки.".\n77-годишният Иси Лоджу от малък живее на улица Бакуо. И до ден днешен, той пази снимка на улицата през 1916 година:\n" Преди 59 години в Лхаса имало само един черен път. Хората и добитъкът могат да минават, а колите не. Тогава на улицата Бакуо не се продавали много стоки, само свещи, кибрит, цигари и алкохол, всички внесени от чужбина."\nТуладаха е четвърто поколение собственик на магазина Бяла шапка. Предишните собственици са превозвали стоки на гръб и коне, и за внасянето им било необходимо дълго време. Докато сега транспортът е много удобен и бизнесът се подобрява непрекъснато.\n"Дядо ми и баща ми внасяли стоки от Катманду с коне. От Катманду до Лхаса те пътували 25 дни, а сега транспортирането отнема само два три дни. Сега ние изнасяме от Китай и внасяме от Катманду. Бизнесът е много добър."\nС гордост Туладаха казва, че на улица Бакуо неговият магазин е първият, който продава статуи на Буда. Той е избрал най-добрият завод за статуи в Непал, затова тук хората вярват в качеството на статуите."\n55-годишният Туладаха живее в Лхаса от 27 години и говори на перфектен тибетски език. Комшиите му го наричат "жител на Лхаса".\nУлица Бакуо не е голяма. Благодарение на бързото развитие през изминалите 60 години, тя се превърна в мост между Тибет и външния свят и в най-големия център за стоки в автономния район. Това също е мястото, което китайските и чуждестранни туристи непременно трябва да посетят.\nХората казват, че ако не посетиш улица Бакуо, все едно не си ходил в Лхаса. На 2-километровата улица Бакуо, са събрани 1410 магазина. Бизнесмените са от Непал, Индия и други съседни страни, има и от различните националности в Китай – тибетската, ханската, мюсюлманската и други. Това място е вече международен пазар, оживен като търговската улица Уанфудзин в Пекин и улица Нанкин в Шанхай.\nТуладаха е оптимистичен за бизнеса си в Бъдеще. Според него, в Лхаса обществото е стабилно, икономиката се развива бурно, затова неговият бизнес непременно ще процъфтява./Хъ-Д/


До 20-ти юни трябва да е готов мостът при село Периловец, който бе разрушен от дъждовете във Видинско - Видин онлайн\nВторник, 24 Ное 2020\nДо 20-ти юни трябва да е готов мостът при село Периловец, който бе разрушен от дъждовете във Видинско\nЧетвъртък, 12 Юни 2014 14:35\nДо 20-ти юни трябва да е готов мостът при село Периловец, който бе разрушен от обилните валежи и наводнения във Видинско, предаде репортер на Радио “Фокус”- Видин. Продължава работата по възстановяването на моста, а срокът за изпълнение на ремонтните дейности е до 20 юни, стана ясно на заседание на Областната комисия по безопасност на движението във Видин. Според представителите на Областно пътно управление – Видин, които участваха в заседанието, предстои стартирането на обект изграждане на обходен път на град Димово от километър 39+480 до километър 47+300. Областно пътно управление – Видин има за цел да осигури нормалната проходимост 615 километра републикански пътища в област Видин, стана ясно още на заседанието днес. За осигуряване на безопасността на автомобилното движение по републиканската пътна мрежа ОПУ-Видин планира и организира изпълнението на комплекс от пътно-строителни експлоатационни дейности, включващи ново строителство, реконструкция, рехабилитация и поддържане. Системно се извършват инспекции за технико-експлоатационното състояние на съществуващата пътна инфраструктура и на базата на тях се планират дейности по линия на превантивното поддържане и ремонтно-възстановителни работи при бедствие. Бюджетните средства, отпуснати на ОПУ-Видин за периода декември 2013 година – октомври 2014 година възлизат на 2 991 688 лева с ДДС. За зимно поддържане през изминалия сезон от тях са били усвоени 1 631 609 лева с ДДС, а за текущ ремонт и поддържане са останали 1 360 078 лева с ДДС. Останалите дейности са усвоени за извършване на различни видове дейности. Други дейности, които са извършени е почистване на пътните банкети от храсти и млада гора с цел по-добра видимост на шофьорите.\nмост село Периловец\n15,7 литра на квадратен метър е количеството валежи, измерено за последните 24 часа във Видин\n6 населени места в община Бело\n6 населени места в община Белоградчик са без ток почти седмица. Това каза за Радио “Фокус”- Видин Борис Николов, кмет н... виж още\nОбщина Видин ремонтира и обнов\nМесец след като кметът на Община Видин Огнян Ценков направи оглед и се разпореди да бъдат поправени съоръжения и се осве... виж още\nЗатворен е пътят между Белогра\nСериозен е проблемът с пътя между Белоградчик и Орешец. Това каза за Радио “Фокус”- Видин Костадин Филипов, кмет на сел... виж още\nМинистърът на културата изпрат\nМинистърът на културата Вежди Рашидов изпрати поздравителен адрес до фотографа Боян Иванов, който вчера отбеляза 50 годи... виж още


Чиновникът, който тръгна на война с Путин - 168 Часа\nЧиновникът, който тръгна на война с Путин\nШефът на БОК Томас Бах не посмя да изгони руснаците от Сочи, но сега се почувства достатъчно силен, за да ги посече преди игрите в Пьончанг. Владимир Путин е човек,\nШефът на БОК Томас Бах не посмя да изгони руснаците от Сочи, но сега се почувства достатъчно силен, за да ги посече преди игрите в Пьончанг.\nВладимир Путин е човек, който трудно може да бъде изненадан. В негова полза работи невиждана по размерите си държавна машина, а шпионите му предвиждат събития много преди те да се случат. И все пак руският държавен глава сигурно е повдигнал учудено вежди, когато Международният олимпийски комитет изхвърли страната му от зимната олимпиада в Пьончанг. Вярно е, че спортните чиновници взеха малко половинчато решение.\nЧистите от допинг руски състезатели ще могат да участват в игрите, но под неутрален флаг и ще слушат олимпийския химн, ако спечелят златото. Но и това им се струва скандално на свикналите да се измъкват сухи от най-напечените ситуации руснаци. Надеждите им бяха, че от МОК ще ги порицаят тежко, ще им ударят солена глоба, ще отрежат един-два скалпа за назидание и ще забравят за случая.\nСлучи се точно обратното и мощната руска федерация беше принудена да изпие горчивата чаша до дъно заради водената политика на масово допингиране сред руските спортисти. Повечето международни анализатори бяха категорични, че решението на МОК е всъщност удар по самия Владимир Путин и неговия строй. С решенията си от заседанието в Лозана най-мощната спортна организация в света удари шамар на руската власт и й показа, че няма недосегаеми, когато престъплението е твърде голямо и твърде зле замаскирано.\nИменно мотото "Няма недосегаеми" залегна в програмата на Томас Бах, когато през 2013 г. реши да се кандидатира за президентския пост в МОК. Още тогава феновете му го описаха като твърд човек, който не прави компромиси със съвестта си.\nЗа зла беда изборът му почти съвпадна с избухването на първия допинг скандал с руските спортисти. Още тогава стана ясно, че руската власт е подкрепяла усилията на спортните федерации да печелят медали с нечестни средства. Именно Бах трябваше да вземе тежкото решение дали да спре руските спортисти от олимпиадата в Рио. В последния момент германецът явно се уплаши да вземе толкова тежко политическо решение още в началото на мандата си. Притиснат беше и от съветниците си, които го предупредиха, че евентуално наказание за руския спорт ще създаде невиждан хаос на летните игри.\nЧетири години по-късно Бах се чувства достатъчно подготвен да се опълчи на Путин и да нанесе жесток удар на руския спорт. Факт е, че руснаците проявиха изненадваща пасивност, след като Бах и хората му спуснаха гилотината. Със сигурност се чувстват достатъчно виновни и притиснати от доказателствата. Другата версия е, че знаят с какъв точно враг си имат работа и са решили, че е безпредметно да търсят някаква реабилитация.\nТова беше първата голяма победа на Томас Бах като началник на МОК. Още с идването си на власт той обеща да се наложи и за други на пръв поглед болезнени промени, които обаче да пречистят организма на организацията от отровните шлаки. Бах се закле, че ще пресече възможността членовете на МОК да получават скъпи подаръци точно когато стане време за избор на градове-домакини на олимпийски игри. Германецът беше твърдо решен да направи подобни избори максимално прозрачни и непримирими към опитите за корумпиране на подчинените му.\nКолегите му в управлението на МОК бяха скептични, че толкова лесно ще реформира организация, в която корупционните схеми са тренирани с десетилетия. Бах им отвърна, че не се плаши от подобни предизвикателства.\nНавремето той е блестящ фехтовач, който печели златен медал на олимпиадата в Монреал през 1976 г. Година по-късно става и световен шампион, а след края на кариерата си започва юридическа кариера. Но не се отказва и от спорта. Влиза в Германския олимпийски комитет и не след дълго го оглавява, а оттам нататък изкачването му в йерархията е гарантирано.\n"Предимството ми е, че съм започнал от най-ниското стъпало. Бях обикновен спортист, след това станах шампион, а после влязох в управлението на германския спорт като редови експерт.\nНикога не изпитвам страх, когато пред мен се изправи поредното препятствие. Напротив - чувствам се удовлетворен, че отново ме чака здраво работа за преодоляването му", хвали се сам себе си Томас Бах.\nИ все пак безупречната му репутация на няколко пъти трябваше да ползва силен препарат за почистване на упорити петна. Заподозряха го в опасно близки връзки с бившия шеф на "Адидас" Хорст Даслер, чието име стана нарицателно за корупция в световния спорт. Даслер се пресели на едно по-добро място и така спести на приятеля си опасността да влезе в режим на обяснения. Малко преди избора му за шеф на МОК Томас Бах беше попитан дали има бизнес интереси в Русия и дали те няма да му попречат да бъде безпристрастен управник. Явно неприятните въпроси жегнаха германеца и ето че той най-сетне уцели подходящ момент да докаже своята независимост и честност.


Часовник Tommy Hilfiger 1710420 - Timer.bg\nЧасовник Tommy Hilfiger 1710420\nЧасовник Tommy Hilfiger 1710420 от колекция Sawyer се предлага в Timer.bg с луксозна брандирана кутия, гаранция, безплатна и бърза доставка в рамките на 1-2 работни дни. Моделът може да бъде закупен на изплащане без оскъпяване за 3 равни месечни вноски. За повече информация вижте кредитния калкулатор като натиснете бутона "Купи на кредит".\nМъжки часовник Sawyer с модерна, ежедневна визия. Изработен е от неръждаема стомана в съчетание с минерал-кристал. Има тъмносин дисплей с показатели за двойно време и сива верижка. Диаметър 44 мм, водоустойчивост 5 АТМ.\nОт Tommy Hilfiger препоръчват закупуването на Часовник Tommy Hilfiger 1710420 да се извършва от оторизирани търговци като Timer.bg - водещ онлайн магазин за продажба на часовници!\nРеферентен номер 1710420


Как да форматирате защитено от запис USB устройство в Windows 10 - Как Да Ръководя\nФорматирайте USB устройство лесно и всеки потребител може да направи това, като просто щракнете с десния бутон и изберете формат. Но понякога потребителите на Windows се сблъскват с проблем, този диск е защитен от запис, не може да форматира устройството и т.н. Това се дължи на повреденото USB устройство, има някои сектори на леглото и може да е напълно заразено с вирус, който защитава да форматира устройството. Ако и вие страдате от този проблем и търсите пътя към форматирайте защитено от запис USB устройство, можете да направите това с помощта на командния ред на Windows ( форматиране срещу защита срещу писане pendrive с помощта на cmd ). Тук следвайте стъпките по-долу, за да форматирате защитеното от четене USB защитено от запис с помощта на CMD подкана.\nКак да форматирам защитен от запис USB\nПреди всичко свържете Pen Drive или USB флаш устройство към вашия компютър. След свързване проверете буквата, присвоена на USB флаш устройството. Когато свързах Pen устройството към моя компютър, както е показано по-долу, моята буква на устройството е сменяем диск J:\nСега отворете командния ред Като администратор, за да направите това, кликнете върху менюто 'Старт' и напишете cmd. Както е показано по-долу на екрана на командния ред на настолното приложение, щракнете с десния бутон и стартирайте като администратор\nМожете също така да щракнете с десния бутон върху лентата на задачите, да щракнете върху диспечера на задачите. Това ще отвори прозорци на Taskmanager сега щракнете върху файл> Изпълнение на нова задача за създаване на нови прозорци на задачи Въведете CMD. И поставете отметка в квадратчето Създаване на тази задача с администраторски права, както е показано по-долу на изображението.\nСега командният ред на Windows ще се появи на екрана ви. Въведете следната команда в командния ред и натиснете Enter:\n1. Тук Командата за форматиране за форматиране на устройството\n2. Параметърът q означава бърз формат\n3. Параметърът x принуждава избрания обем да демонтира, ако е необходимо\nПисмото 'J”Е името на устройството. когато опитате на ваша страна, моля, заменете буквата „J“ с името на вашето сменяемо устройство.\nТочно след като натиснете Enter, ще се покаже съобщение като „Поставете нов диск за устройство J: и натиснете ENTER, когато сте готови ...\nТака че, просто натиснете бутона Enter. Сега ще започне форматирането на вашето Pen устройство или USB флаш устройство. Трябва да изчакате, докато 100% приключи. След като завършите процеса, ще видите съобщение като „Инициализиране на таблицата за разпределение на файлове (FAT) ... Етикет на том (11 знака, ENTER за нито един)?”, Което означава, че форматът е завършен и чака вашето потвърждение.\nТака че просто натиснете Enter отново. След като процесът на форматиране на писалката е завършен, ще видите съобщение Форматиране на пълното заедно с други подробности, както е показано по-долу.\nТова е всичко, което успешно форматирахте с вашето USB устройство, флаш устройство.\nИзползването на командния ред е най-доброто работещо решение за форматирайте защитено срещу запис USB устройство, защитено от писане форматирайте устройство и др. Имайте въпроси, не се колебайте да коментирате по-долу.


Канал на edward_cullen_and_bella_cullen - Vbox7\nЕдуард и Бела Ден на дъжд / Ти не си тук отново!\nЧестит 3 - Ти Март Българи!\nЧестит Национален Празник Българи\nЧестит 3 - Ти Март На Всички Потребители На Vbox7.\nЧестит 3 - ти март!!!на 3 - ти март е сключен Сантефанси мирен договор!\n1 053\t03.03.2012\nЗазоряване - Едуард и Бела// breaking dawn Edward and Bella//\nBreaking Dawn Edward Bella - Lay me down\nTwilight Breaking Dawn Part 2 Official Sneak Peak Target\n1 094\t16.02.2012\nЗазоряване част 2 // breaking dawn part 2\n1 487\t11.02.2012\nНови кадри от Зазоряване Част5 \_breaking Dawn~ Bloopers bits! (part 5)\nНови кадри от Зазоряване Част3\_\_breaking Dawn~ Bloopers bits! (part 3)\nНови кадри от Зазоряване Част4\_\_breaking Dawn~ Bloopers bits! (part 4)\nНови кадри от Зазоряване Част2\_breaking Dawn~ Bloopers bits! (part 2)\nНови кадри от Зазоряване Част1\_breaking Dawn~ Bloopers bits! (part 1)\nПародия на Затъмнение//// Eclipse Parody by The Hillywood Show\nПародия на Новолуние//// New Moon Parody by The Hillywood Show\nBreaking Dawn-honeymoon scene


Сексуалност и власт/Мишел Фуко | Е-същност\nСексуалност и власт\nЗащо съм се заел да пиша история на сексуалността? Заради нещо, което винаги ме е поразявало. Историческата отправна точка на Фройд, на психоанализата, е явление, което в края на XIX век е имало много голямо значение в психиатрията, а и в обществото, дори, може да се каже  в западната култура. Това нетипично, почти маргинално явление е обсебвало вниманието на лекарите и изобщо на, да речем, изследователите, на онези, които по един или друг начин са се интересували от проблемите на психологията в най-широк смисъл. Става дума за хистерията. Нека се абстрахираме от чисто медицинската страна на хистерията, характеризираща се главно с това, че субектът забравя, престава да разпознава себе си и със засилването на хистеричния синдром губи цял един фрагмент от миналото си или цяла една част от тялото си. Психоанализата на Фройд се опира тъкмо на неразпознаването, което впрочем означава, че субектът не разпознава не толкова себе си, колкото желанието си или сексуалността си, за да употребим този може би не особено сполучлив термин. Така че като начало субектът не разпознава желанието си. Ето я отправната точка на психоанализата. Оттук нататък непознаването на собственото желание бива поето и използвано от Фройд като средство и за теоретичен анализ, и за практическо изучаване на този вид болести.\nЩо за явление е непознаването на собствените желания? Фройд не престава да си задава този въпрос. Но колкото и хляб да има в проблема и колкото и богати да са получените при изучаването му резултати, струва ми се, че съществува и друго явление, почти противоположно на горното, което ме порази и което би могло да се нарече  моля преподавателите по френски език да благоволят да си запушат ушите, тъй като в противен случай биха ме прогонили от клуба си, биха ми забранили да стъпвам тук заради несъществуващата дума, която ще употребя,  та което би могло да се нарече свръхзнание за сексуалността, искам да кажа някакво прекалено, размножено знание за сексуалността, развито едновременно в дълбочина и в ширина, но не на равнището на индивида, а на равнището на културата и обществото, знание, приемащо теоретични или опростени форми. Сякаш в западната култура е настъпило някакво развитие, някакво хиперразвитие на дискурса за сексуалността, на теорията на сексуалността, на науката за сексуалността, на знанието за сексуалността.\nБи могло да се каже вероятно, че в края на XIX век в западните общества е съществувало едно много важно двойно явление  от една страна, явление всеобщо, но уловимо само у отделния индивид, а именно неразпознаването на собственото желание, проявяващо се по-специално при хистерията, и от друга, явление на културално, социално, научно, теоретическо свръхзнание за сексуалността. Тези две явления  субектът не познава собствената си сексуалност, а обществото притежава свръхзнание за сексуалността  не си противоречат. Те наистина съжителстват на Запад и един от проблемите е несъмнено да разберем как в общество като нашето е възможно да се произвежда толкова теоретично, философско, аналитично знание за сексуалността и в същото време субектът да не познава своята сексуалност.\nТук се позовавам на анализа, направен в първата част на моята “История на сексуалността”, която г-н Уатанаби има любезността да преведе и коментира в едно списание. Става дума за различие между общества, които се опитват да говорят научно за сексуалността, както правим ние на Запад, и общества, в които дискурсът за сексуалността е много обстоен, много подробен, силно развит, но не се опитва да основе наука, а напротив, стреми се да създаде изкуство  изкуство, произвеждащо чрез сексуалните отношения или чрез половите органи възможно най-интензивно или най-силно, или най-продължително удоволствие. В редица източни общества, както и в Рим и в древна Гърция, откриваме много видове дискурс, свързани с тази възможност или най-малкото с изобретяването на методи, чрез които да се засили сексуалното удоволствие. На Запад, поне от Средновековието насам, дискурсът е съвсем различен.\nНа Запад нямаме еротично изкуство. С други думи, не се учим да любим, не се учим да си създаваме удоволствие, да доставяме удоволствие на другите, да усилваме собственото си удоволствие чрез удоволствието на другите. Всичко това на Запад не се учи. Нашият дискурс и посвещаването ни в еротичното изкуство си остават тайни и междуличностни. Затова пък имаме, или се опитваме да имаме, сексуална наука  scientia sexualis. Тя се занимава със сексуалността, а не с удоволствието на хората, не с това как да направим удоволствието възможно най-голямо, а с това каква е истината за секса или за сексуалността на индивида  истина за секса, не за силата на удоволствието. Мисля, че съществуват два вида анализ, два вида изследвания, два вида дискурс в два различни вида общества.\nНо да се върнем на Запада. В “История на сексуалността” исках да напиша историята именно на тази сексуална наука, на тази scientia sexualis, но не за да проследя различните схващания, теории и твърдения  това би било истинска енциклопедия, а за да си задам въпроса защо западните общества, да кажем, европейските общества, са изпитвали такава потребност от сексуална наука или поне защо в продължение на толкова векове и чак досега се опитваме да създадем наука за сексуалността. С други думи, защо от хилядолетия насам ние, европейците, искаме и сме искали да знаем истината за секса, а не да постигнем върховно удоволствие. За да се отговори на този въпрос, явно трябва първо да се разгледа обичайната схема, хипотезата, която веднага ни идва на ум. А тя е, че на Запад, разбира се, благодарение на Фройд, но и в резултат на многобройни и разнообразни политически, социални и културни движения, започваме по малко да освобождаваме сексуалността от оковите є, да є позволяваме да говори, след като в продължение на векове е била обречена на мълчание. Опитваме се да освободим самата сексуалност и заедно с това да създадем условия за осъзнаването є, докато през предишните векове тегнещият буржоазен морал, както и християнският морал, като първият поема в известен смисъл щафетата от втория и е негово продължение, са ни пречели, пречели са на Запада истински да изследва сексуалността. С други думи, историческата схема, до която често прибягваме, се развива в три такта, преминава през три периода.\nПрез първия период  гръцката и римската античност  сексуалността е била свободна, изразявала се е без затруднения и истински се е развивала, като съответстващият дискурс е приемал формата на еротично изкуство. После се намесва християнството, което за пръв път в историята на Запада налага възбрана върху сексуалността, казва “не” на удоволствието и оттам  на секса. Това “не”, тази забрана е довела до мълчание по въпросите на сексуалността, мълчание, основано главно на морални съображения. От XVI век нататък буржоазията, която заема господстващо икономическо и културно положение, си присвоява и налага още по-строго, с още по-сурови средства християнския аскетизъм, християнския отказ от сексуалността и това продължава чак до самия край на XIX век, когато най-сетне Фройд започва да повдига булото.\nЗнаете, че общо взето, когато искат да определят отношението на християнския морал към сексуалността и да го противопоставят на езическия, гръцкия и римския морал, изтъкват следните черти: първо, християнството е наложило на античните общества моногамията; второ, християнството е приписало на сексуалността една не само привилегирована или главна, но и единствена функция  да осигурява възпроизводството, ще рече, да правим любов само за да имаме деца. И накрая, трето, от което впрочем можех да започна: християнството напълно е дискредитирало сексуалното удоволствие. Сексуалното удоволствие е зло, зло, което трябва да се избягва и на което следователно трябва да се отделя възможно най-малко внимание. Да му се отделя възможно най-малко внимание, да се използва не заради него самото, а един вид въпреки него, единствено за да се правят деца, и оттам  да се правят деца, тоест да се прави секс и да се извлича от него удоволствие само в рамките на брака, на законния и моногамен брак. Смята се, че тези три характеристики определят отношението на християнството към сексуалността. Само че из-следванията на Пол Вейн показват, че въпросните три големи принципа на сексуалния морал са съществували в римския свят преди появата на християнството; че е съществувала цяла морална система, до голяма степен произлязла от стоицизма и подкрепяна от социалните и идеологическите структури на Римската империя, която е започнала много преди християнството да възпитава в тези принципи гражданите на римския свят, сиреч от гледна точка на европейците, гражданите на света. Да се ожениш и да живееш със съпругата си, да се любиш с нея, за да имаш деца, да се освободиш максимално от тиранията на сексуалното желание е било вече нещо възприето от гражданите, от жителите на Римската империя преди появата на християнството. Така че християнството не носи вина за многобройните забрани, за дискредитирането, ограничаването на сексуалността, в каквото често са го обвинявали. Полигамията, удоволствието извън семейството, валоризацията на удоволствието, безразличието към децата вече са били изчезнали от римския свят преди християнството. Имало е само един съвсем малоброен елит, малък слой от населението, малка социална каста от привилегировани, богати хора, богати и следователно развратни, които не са спазвали тези принципи, но като цяло те вече са били възприети.\nТрябва ли тогава да кажем, че християнството не е играло никаква роля в историята на сексуалността? Мисля, че всъщност християнството е играло роля, но тя не се е състояла във въвеждането на нови морални ценности. Не се е състояла във въвеждането, в налагането на нови забрани. Струва ми се, че християнството е внесло в историята на сексуалния морал не нещо друго, а нови техники. Нови техники за налагане на морала или по-скоро нов властови механизъм, нов сбор от властови механизми за внушаване на новите морални повели, или по-скоро на повелите, които вече не са били нови, когато християнството е навлязло в Римската империя и бързо се е превърнало в държавна религия. Така че историята на сексуалността в западния свят от появата на християнството нататък трябва да се разглежда много повече в нейната зависимост от властовите механизми, отколкото от гледна точка на моралните идеи и забрани.\nТук възниква въпросът: кои са новите властови механизми, въведени от християнството в римския свят, чрез които се валоризират вече признати и приети забрани?\nБих нарекъл  или по-скоро наричат  тази власт “пастирство”. Става дума за съществуването в обществото на категория от съвършено специфични, особени индивиди, които не се определят нито изцяло от статута си, нито изцяло от професията си, нито изцяло от своите индивидуални, интелектуални или морални характеристики. Това са индивиди, които в християнското общество играят ролята на пастири, на овчари, а останалите индивиди са техните овце или тяхното стадо. Въвеждането на този вид власт, на този вид зависимост, на този вид господство в римското общество, в античното общество е, струва ми се, много важно явление.\nИ наистина, първото, което трябва да отбележим по този повод, е следното: в гръцката и римската античност никога не е съществувала идеята, че някои индивиди могат да играят по отношение на други ролята на пастири и да ги водят през целия им живот, от раждането до смъртта. В гръцката и римската литература политиците никога не са били определяни като пастири, като овчари. Когато в “Политикът” Платон се пита що е цар, що е патриций, що е градски управител, той не говори за овчар, а за тъкач, който подрежда различните индивиди в обществото и ги оплита като нишки, за да създаде хубава тъкан. Държавата, Градът са тъканта, гражданите са нейните нишки. Нито помен от идеята за стадо или овчар.\nПредставата, че шефът е за подчинените си каквото е овчарят за стадото си, откриваме не в римския свят, а в света на Източното Средиземноморие. Откриваме я в Египет, както и в Месопотамия, в Асирия. Откриваме я главно в староеврейското общество, където темата за стадото и овчаря е абсолютно основополагаща, религиозна тема, политическа тема, морална тема, социална тема. Бог е пастирът на своя народ. Народът на Йехова е стадо. Давид, първият цар на Израел, получава от ръцете на Бога задачата да стане пастир на народ, който ще бъде неговото стадо, и спасението на еврейския народ ще бъде осигурено в деня, когато стадото най-после се прибере в кошарата и се завърне в лоното Господне. С други думи, пастирската тема е много важна в ред общества от Източното Средиземноморие и не съществува у гърците, нито у римляните.\nВ какво се състои и как се определя пастирската власт, толкова развита в Египет, Асирия и в староеврейското общество? Бързо можем да я характеризираме, като кажем, че тя се противопоставя на обичайната, традиционната политическа власт с това, че не се отнася до територия  овчарят не властва над територия, а над множество от индивиди. Властва над овце, над волове, над добитък. Властва над стадо, което се придвижва. Да царува над придвижващо се множество  ето по какво се отличава пастирът и ето това е характерното за пастирската власт. Главната є функция не е толкова да побеждава, тъй като тя не е власт над територия. Основната є проява не е да води война, за да завладява земи, богатства или роби. Иначе казано, главната задача на пастирската власт не е да причинява злини на врага, а да носи добрини на онези, над които бди. Да носи добрини в най-материалния смисъл на думата, тоест да ги храни, да им осигурява прехраната, пашата, да ги води до извора, да ги пои, да им намира сочни ливади. Следователно пастирската власт се грижи за препитанието и на индивидите, и на групата, за разлика от традиционната власт, проявяваща се главно чрез триумфа си над онези, които е подчинила. Пастирската власт не е победоносна власт, тя е добротворна власт.\nТрета черта на пастирската власт, която откриваме в споменатите цивилизации: тъй като главната функция е да осигурява изхранването на стадото, тя е по същина задължение. Моралната отлика на пастира е да бъде всеотдаен, ако се наложи, да се жертва за паството си. Тъкмо това откриваме в някои прочути текстове от Библията, често цитирани от коментаторите  добър пастир, добър овчар е онзи, който е готов на саможертва за овцете си. При традиционната власт механизмът е противоположен  добър гражданин е онзи, който се жертва за властта по заповед на магистрата или приема да умре за своя цар. При пастирската царят, пастирът приема да умре, да се жертва.\nНакрая, и това е може би най-важната черта, пастирската власт е свързана с индивида, тоест, докато основната функция на царя или магистрата е да спаси цялата държава, територията, града, гражданите като маса, добрият овчар, добрият пастир е способен да бди над индивидите, над всеки индивид поотделно. Това не е глобална власт. Разбира се, овчарят трябва да осигури спасението на стадото, но на всички индивиди в него. Темата за пастира присъства в староеврейските текстове и в някои египетски и асирийски текстове. Става дума значи за власт, упражнявана над множество  множество от индивиди, които се придвижват от едно място на друго, за всеотдайна, самопожертвувателна, насочена към индивида власт.\nСтрува ми се, че веднага щом се е превърнало в политическа и социална организационна сила в Римската империя, християнството е наложило този вид власт в свят, за който тя е била напълно непозната. Няма да се спирам на конкретния начин, по който се е случило това  как християнството се е развило като Църква, как вътре в Църквата свещениците са се сдобили с особено положение, с особен статут, как са им били възложени определени задължения, как в крайна сметка са станали пастири на християнската общност. Мисля, че чрез въвеждането на пастирството в християнското общество през IV век след Христа и дори още през III век се е развил властови механизъм, който е бил от голямо значение за цялата история на християнския Запад и в частност за сексуалността.\nКакво означава за западния човек да живее в общество, в което съществува власт от пастирски тип?\nПърво: наличието на пастир предполага, че всеки индивид е задължен да работи за спасението си. С други думи, в християнския Запад спасението е лично дело  всеки сам се грижи за спасението си, но в същото време не е въпрос на избор. Християнското общество, християнските общества не са дали на индивида свободата да каже: “Аз пък не искам да се спасявам.” Всеки индивид е длъжен да се спаси. “Ти ще бъдеш спасен или по-скоро трябва да направиш всичко възможно, за да бъдеш спасен, и ние ще те накажем още в този свят, ако не правиш необходимото за спасението си.” Властта на пастира се състои именно в това  той е в състояние да задължи хората да правят всичко необходимо за спасението си. Спасението е задължително.\nВторо: до задължителното спасение човек не стига сам. Той прави необходимото за себе си, естествено, но не може да го направи, ако не приеме авторитета на някой друг. Да приемеш авторитета на друг означава, че всяко твое действие трябва да е известно или най-малкото може да стане известно на пастира, който ще го одобри или не  добре си направил, знаем, че друго не може да се направи. Тоест към старите юридически структури, известни от много отдавна на всички общества  наличието на определен брой общи за всички закони, чието нарушаване се наказва,  се добавя друга форма на анализ на поведението, друг вид вменяване на вина, друг вид осъждане, много по-фино, много по-безкомпромисно, много по-строго  онова, което идва от пастира. Именно пастирът може да задължи хората да правят всичко необходимо за спасението си и именно той упражнява над тях непрекъснат надзор и непрекъснат контрол.\nТрето: в християнското общество пастирът е този, който може да изиска от другите абсолютно подчинение  много важно и много ново явление. Гало-римските общества са познавали закона и магистратите, познавали са и абсолютно автократичната имперска власт. Но иначе в гръцката и римската античност никому не би хрумнало да изисква от човека пълно, абсолютно и безусловно да се подчинява на някой друг. А тъкмо това става с появата на пастира и на пастирството в християнското общество. Пастирът може да наложи на индивидите волята си, както реши, без да съблюдава някакви общи правила или закони, защото  и това е най-важното в християнството  човек не се подчинява, за да постигне някакъв резултат, не се подчинява например, за да си изгради някакъв навик, някакво умение или дори за да му го признаят за заслуга. В християнството абсолютната заслуга се състои в самото подчинение. Подчинението трябва да води до състояние на подчинение. Състоянието на подчинение е главното условие за всички останали добродетели. Но да се подчиняваш на кого? На пастира. Човекът е поставен в система на всеобщо подчинение и прословутото християнско смирение не е нищо друго освен по някакъв начин интериоризирана форма на подчинение. Да съм смирен означава да изпълнявам заповедите на когото и да е веднага, щом ми ги отправи, и да позная във волята му  аз, който съм най-долният сред себеподобните ми  волята на самия Бог.\nНакрая, и това ни връща към проблема, с който започнахме, а именно, историята на сексуалността, пастирството е донесло със себе си редица техники и способи, свързани с истината и с произвеждането на истина. Християнският пастир преподава  и с това, естествено, следва традицията на учителите по мъдрост и истина, каквито са били например древните философи и педагози. Той преподава истината, преподава Писанието, преподава морала, преподава Божиите заповеди и заповедите на Църквата. Така че той е учител, но който преподава истината и в друг смисъл  за да упражнява пастирската си функция, християнският пастир трябва, разбира се, да знае какво правят овцете му, какво прави стадото му, паството му и всеки негов член във всеки миг, но той трябва да знае и какво става в душата, в сърцето, в най-потайните кътчета на индивида. За християнския пастир е абсолютно задължително да познава глъбините на индивида.\nКакво означава да се познават глъбините на индивидите? Означава, че пастирът разполага със средства за анализ, за размисъл, за откриване на случващото се, но и също, че християнинът е длъжен да казва на своя пастир всичко, което става в тайника на душата му. И по-специално, да прибягва до специфичната за християнството практика  изчерпателното и непрекъснато признание пред пастира. Християнинът е длъжен непрекъснато да признава на своя духовен наставник всичко, което става в него, и от това изчерпателно признание по някакъв начин ще се роди истина, дотогава непозната на пастира, но непозната и за самия субект. Тази истина, до която се стига чрез из-следването на съвестта, наречено изповед, това произвеждане на истина по време на изповедта създава постоянна връзка между овчаря и стадото му, между пастира и всеки член на паството му. Истината, произвеждането на вътрешната истина, произвеждането на истината за субекта е основен елемент в упражняването на пастирството.\nИ сега вече стигаме до проблема за сексуалността. С какво се сблъсква християнството, когато през II и III век започва да се развива? Сблъсква се с римско общество, в общи линии вече приело неговия морал  морала на моногамията, на сексуалността, на възпроизводството, за които стана дума. Впрочем християнството има пред себе си, по-точно до себе си, зад себе си един модел на интензивен религиозен живот  този на хиндуистките монаси, на будисткото монашество, чиито аскетични практики биват в голямата си част възприети от християнските монаси, навлезли в Източното Средиземноморие през III век. Християнството винаги се е колебало между гражданското общество, приело известен брой морални повели, и идеала на пълния аскетизъм. То се е опитвало да овладее, да интериоризира, но и да контролира модела на будисткия аскетизъм и, от друга страна, да се внедри в гражданското общество на Римската империя, за да може да го управлява.\nЧрез какви средства е постигнало това? Смятам, че тук става дума за едно много трудно за възприемане и впрочем много неясно схващане за плътта, което е послужило, позволило е да са установи равновесие между отричащия света аскетизъм и светското гражданско общество. Мисля, че християнството е намерило начин да наложи вид власт, контролираща индивидите чрез тяхната сексуалност, възприемана като нещо, към което трябва да се отнасяме с недоверие, което винаги разкрива пред индивида възможности за изкушение и падение. Но заедно с това и дума не е могло да става  обратното би било радикален аскетизъм  да се отрича всичко, свързано с тялото, като вредно, като зло. Трябвало е да се принудят тялото, удоволствието, сексуалността да функционират така, че да обслужват обществото с неговата семейна организация, да задоволяват потребностите му от възпроизводство. Тоест имаме работа със сравнително умерено схващане за сексуалността. Християнската плът не се възприема като абсолютното зло, от което следва да се отървем, а като непресъхващ източник на изкушение, разположен вътре в субективността, вътре в индивида, изкушение, способно да накара индивида да пре-крачи границите, поставени от обичайния морал, а именно брака, моногамията, възпроизвеждащата сексуалност, както и ограниченото и дискредитирано удоволствие.\nСледователно християнството е въвело умерен морал, нещо средно между аскетизма и морала на гражданското общество. За тази цел то е пуснало в действие целия си пастирски апарат, като обаче е залагало най-вече на обстойното познаване и на постъпките, и на вътрешния мир на индивидите от самите тях и от другите. С други думи, чрез изграждането на субективност, на самосъзнание, непрекъснато взряно в собствените си слабости, в изкушенията си, в плътта си, чрез изграждането на такава субективност християнството е успяло да наложи този всъщност среден, обикновен, сравнително безинтересен морал, наследил и аскетизма, и морала на гражданското общество. Техниката на интериоризиране, на осъзнаване, на самоопознаване, насочено към слабостите, към тялото, към сексуалността, към плътта  в това се състои, струва ми се, главният принос на християнството към историята на сексуалността. Плътта е субективността на тялото, християнската плът е сексуалността като част от субективността, от самопоробването на индивида, което е и първият ефект от въвеждането на пастирската власт в римското общество. Мисля, че именно така може да се разбере  естествено, всичко това са само хипотези  каква е била истинската роля на християнството в историята на сексуалността. Не забрана и отказ, а изграждане на механизъм за властване и контролиране, но и за познаване на индивидите, за знание за индивидите, както и за себепознание на индивидите. Всичко това е характерен белег на християнството и мисля, че той може да послужи за проследяване на историята на сексуалността в западните общества от гледна точка на властовите механизми.\nКогато говоря за власт, нямам предвид управление, държавност. Имам предвид следното: между различните лица в семейството, университета, казармата, болницата, медицинския кабинет съществуват властови отношения. Какви са те, докъде водят, как свързват индивидите, защо хората ги търпят, а в други случаи не ги търпят? Да ги подложим, ако нямате нищо против, на емпиричен анализ. Това първо.\nВторо. Аз далеч не съм първият, който се е опитал да направи това. Психоаналитиците, Фройд и много от последователите му, по-специално хора като Маркузе, Райх и др., също са се опитвали не толкова да поставят въпроса за произхода на властта или за основите на властта, или за нейната легитимност, или за общите є форми, а да видят как действат властовите отношения върху психиката на индивида или върху несъзнаваното му, или върху икономиката на желанието му. Каква роля играе например бащата в желанието на индивида. Каква роля играе забраната да се мастурбира или как отношенията баща/майка, разпределението на ролите и пр. се вписват в психиката на детето. Така че и те са правели емпиричен анализ на властовите механизми, на властовите отношения.\nНо учудващото е, че според тези анализи властта винаги има за функция и роля да казва “не”, да забранява, да пречи, да чертае граници, откъдето следва, че главният ефект от упражняването на власт са всички тези явления на изключване, на хистеризиране, на заличаване, криене, забрава или, ако щете, на формиране на несъзнаваното. Несъзнаваното наистина се формира  психоаналитиците ще кажат, че се изхвърлям, но както и да е…  въз основа на определено властово отношение. Схващането или представата, че властовите механизми винаги са механизми за забрана, беше, струва ми се, доста разпространена. Тази представа имаше, ако щете, едно политическо предимство, непосредствено и оттам  донякъде опасно предимство, защото тя позволява да кажем: “Да вдигнем забраните и готово, властта ще е изчезнала; в деня, когато вдигнем забраните, ще бъдем свободни.” Това вече наистина би било изхвърляне.\nЗа всеки случай по този въпрос аз лично промених мнението си. Промених го след едно изследване, което се опитах да направя възможно най-коректно, на затворите и на системите за надзор и наказание в западните общества през XVIII и XIX век, главно в края на XVIII век. Тогава в западните общества са се развили, впрочем успоредно с капитализма, множество способи, множество техники за наблюдение, надзор, контрол на поведението на индивидите, на жестовете им, действията им, местоживеенето им, способностите им, но главната функция на тези механизми не е била да забраняват.\nРазбира се, имало е и забрани и наказания, но основната цел на въпросните властови форми  и това ги е правило ефикасни и стабилни  е била да позволяват, да карат индивидите да развиват своята ефикасност, своите сили и способности, накратко, всичко, което позволява да бъдат използвани в производствения апарат на обществото. Да се дресират индивидите, да се поставят там, където ще са най-полезни, да се изграждат у тях определени умения  това са се опитвали да направят в армията от XVII век нататък, когато се въвели строгата дисциплина, непозната дотогава. Западните армии не са били дисциплинирани, затова са ги дисциплинирали, призовавали са войниците да отбиват службата си, да вървят в строй, да стрелят с пушките си, да боравят с оръжието по един или друг начин, така че армията да може да се използва възможно най-добре. По същия начин са дресирали работническата класа или по-скоро онова, което не е било още работническа класа, а работници, способни да се трудят в големите цехове или просто в малките семейни или занаятчийски работилници  у тях са създали навик да живеят на едно или друго място, да управляват семейството си. Настъпило е произвеждане на индивиди, произвеждане на умения у индивидите, на производителност на индивидите. Всичко това е станало чрез властовите механизми, сред които е имало и забранителни, но само като странични инструменти. Основното в дисциплинирането на индивидите не е било отрицателно.\nМожете да кажете, че това е било катастрофално, да си послужите с всякакви отрицателни морални и политически епитети, но аз все пак твърдя, че в основата си механизмът не е бил забранителен, а производителен. След това се запитах: но дали всъщност в нашите съвременни общества властта е приела забранителна форма и има за цел да казва “не”? Дали пък властовите механизми не са здраво вписани в обществата ни, не са ли те, които успяват да произведат нещо? Точно тази хипотеза се опитвам да приложа към сексуалността, казвайки си: всъщност сексуалността очевидно е най-забраненото нещо, което можем да си представим, прекарваме времето си да забраняваме на децата да мастурбират, на юношите да правят секс преди брака, на възрастните да се любят по един или друг начин с едно или друго лице. Светът на сексуалността гъмжи от забрани.\nДадох си сметка обаче, че в западните общества тези забрани са били придружени от много интензивно производство на дискурс  научен, институционален, че на сексуалността се е обръщало голямо внимание, тя направо е обсебвала умовете, което ясно проличава в християнския морал от XVI и XVII век, по време на Реформацията и Контрареформацията и което продължава и до днес.\nЗападният човек  не знам как стоят нещата във вашето общество  винаги е смятал, че главното в живота му е сексуалността. И все повече смята така. През XVI век най-големият грях е бил плътският. Е, тогава, ако сексуалността е била спъвана, забранявана, обричана на забрава, отхвърляна, отричана, откъде се е взел този дискурс, как така е процъфтял, защо сме обсебени от сексуалността? Хипотезата, от която тръгвам в моя анализ  който вероятно няма да завърша, защото може би не съм прав  е, че всъщност Западът не е истински отрицател на сексуалността, той не я изключва, а въвежда, формира на нейна основа сложна система за изграждане на индивидуалността, на субективността, накратко, на начина, по който се държим, по който се самоосъзнаваме. С други думи, на Запад хората се индивидуализират чрез известен брой способи и аз смятам, че сексуалността далеч не е елемент, отхвърлен от индивида, а че свързва хората с тяхната идентичност под формата на субективност.\nСнегът по раменете/Калин Донков → ← Лесно е да си либерал/Димитър Божанов


НИМХ: Утре облачността ще е променлива, максималните температури ще са между 5° и 10°\n29 Януари 2020 | 19:30 | Агенция "Фокус"\nСофия. През следващото денонощие ще се задържи ветровито. Ще духа умерен, в Дунавската равнина и Горнотракийската низина до силен северозападен вятър, който привечер временно ще отслабне. През нощта облачността ще е значителна и на отделни места, главно в югозападната половина от страна ще превалява дъжд и сняг. Това съобщи за Агенция "Фокус" Боряна Маркова, дежурен синоптик в Националния институт по метеорология и хидрология (НИМХ). Утре облачността ще е променлива, след обяд на места намаляваща до предимно слънчево. Минималните температури ще са между минус 2° и 3°, максималните - между 5° и 10°. Атмосферното налягане ще се повишава и ще е по-високо от средното за месеца.\nВ петък ще има променлива, по-често значителна облачност, но без съществени валежи. Ще се усили вятърът от запад-югозапад и дневните температури ще се повишат с 5-6 градуса, като преобладаващите максимални ще бъдат между 10° и 15°. Сутринта ще е почти тихо и минималните температури ще бъдат минус 2° и 3°. В събота ще преобладава слънчево време. Ще духа умерен и временно силен вятър от запад-югозапад и дневните температурите ще се повишат още. В неделя за кратко вятърът ще се ориентира от северозапад и температурите относително ще се понижат. Облачността ще е променлива, по-често значителна и на отделни места ще превали дъжд.


Звезда от Клюкарката е бременна\nЧестито на Лейтън Мийстър и Адам Броуди! Актьорите, познати на публиката от сериалите „Клюкарката“ и „Ориндж Каунти“ ще стават родители за втори път. Това стана ясно от снимки, публикувани в „Daily Mail“, на които се вижда наедрялото коремче на Мийстър. Тя и съпругът ѝ са забелязани на разходка в Лос Анджелис заедно с дъщеря им Арло.\nНовината идва тъкмо навреме за шестата годишнина от сватбата на Броуди и Мийстър. Те се ожениха тайно през 2014 година, а само година по-късно стана ясно, че екранната Блеър е бременна. В края на 2015-а на бял свят се появи и първата им дъщеря Арло.\nДвойката обаче ревностно крие подробности около личния си живот и най-вероятно скоро няма да потвърдят новината за втората бременност. Адам и Лейтън се запознават през 2011 година на снимачната площадка на „The Oranges“ и оттогава са неразделни.\nБроуди споделя в интервю пред GQ, че двойката успява да намери баланса и да се справя с натиска на папараци и тежестта да живееш под светлината на прожекторите. „По-скоро обичаме да си стоим вкъщи. Не правим неща, с които целим публичност“, казва Сет от „Ориндж Каунти“.\nАдам признава пред списанието, че бащинството е най-прекрасната роля, която е получавал и му дава нова перспектива за живота.\nбебе, Лейтън Мийстър, Адам Броуди, Клюкарката