Учебното дело в Силистра преди 1878г. - част 3\nСлед Т. Кулев бил условен за учител Панайот х. Добрев родом от гр. Котел. Той се е учил само в родния си град и е бил като учител много деятелен. През време на неговото учителствуване е била по-строена българската черква. Още през месец януари 1860 год. се открива подписка между българското население за постройка на българска църква. Граждани, селяни от близките села са помагали в изграждането на новия храм, дори учениците заедно с учителя си П. х. Добрев са взели живо участие в тази работа. В 1862 год. църквата била довършена и на 6 декември свещеника Хр. Яврамов е служил тържествена служба на славянски език. Една година преди това българите за пръв път в града и окръга се приготвили да празнуват Св. св. Кирил и Методий. няколко дена по-рано били изпратени писма за тази цел до свещениците и учителите. Всичко се е държало още в тайна. В навечерието на празника училището било украсено, а в църквата се е чела вечерня по славянски. Гърците узнават за тези приготовления и ги съобщават на властта. Един фанатизиран гърк на име Язаджи Георги отива през нощта при тогавашния управител Ибрям-паша и донася, че българите в съгласие с Сърбия и Черна-гора готвели възстание и още същата нощ тъкмели да устроят сеч между турското население. Пашата повярвал на думите на гърка и наредил веднага да се въоръжат всички турци, които са способни да носят оръжие и целият гарнизон да бъде на крак Той изпратил същевременно заптиета до близките села Калипетрово, Алмалий, Айдемир и др. за да узнаят дали си готви нещо. Така също той е разпоредил да бъдат докарани при него българските първенци Ради Тодоров и Минчо Георгиев Лъсков. Тези последните уверили пашата, че нищо подобно не е имало и че приготовленията са били за най-големия техен празник. След малко пристигнала стражата и съобщила, че в селата всичко е мирно и тихо и всеки си гледа работата. Въпреки това арестуваните първенци трябвало да пренощуват в конака. На другия ден българите като узнават за задържането на техните първенци, събират се всички пред конака и след като обяснили още веднъж на пашата значението на този празник, двамата първенци били освободени. След това пашата повиква Язаджи Георги при себе си, мъмрил го е и го предупредил, че ако той втори път разтревожи града ще бъде наказан най-строго. В същия ден трябвало да се яви при пашата и свещеника от близкото село Калипетрово поп Чока, за да обясни на пашата какъв е този празник. Като му съобщили това, нему му станало зле и след няколко часа той починал. Поради тази случка празника Св. Св. Кирил и Методи бил наречен от населението поп Чоков празник. В същото това време русенския валия връщайки се от Тулча с парахода е минал край Силистра: една депутация от българи се явява при него и настоявала за наказанието на Язаджи Георги. Друга една депутация отишла при великия везир Къбръзли Мехмед-паша, който тогава пребивавал в Варна и нему се оплаквали за същото. Великият везир заповядал веднага да докарат Язаджи Георги при него. Той се е признал за виновен и молил коленопреклонно за прошка. Благодарение застъпничеството на някои силистренски гъркомани и варненски гърци, той бил пуснат на свобода, Поради тази случка празникът на двамата светители не можал да се отпразнува през нея година, но следната 1862 год. Тогава той бил отпразнувал много тържество при участието на цялото българско население.\nПрез същата година бил повикан за учител П. Икономов род. от гр.Котел. Първоначалното си образование той е получил в родния си град, а след това в Цариград. Колко време е стоял там и какво училище е свършил не се знае. Като учител и обществен деец той е бил много енергичен и благодарение на това бил задържан от тогавашното българско настоятелство до 1869 год. след което той доброволно е напуснал града\nДо 1860 год. в Силистра е имало само един учител. По-сетне при откриването на класовете станало нужда да се повикат и други учители. Вторият учител който е бил условен заедно с Икономова е бил даскал Милан Кънчев, който пръв е турил основата на класното училище. Милан Кънчев Миланов е роден в гр. Елена през януари 1840 год. Родителите му били заможни хора и се ползвали с голямо влияние измежду еленските граждани. Баща му е бил на времето си голям търговец и е имал връзки с чужбина. Първоначалното си образование той е получил в родния си град, а след това бил изпратен в Одеса и Николаев в тамошната гимназия и семинария, дето е следвал до VI клас. Той не е можал да довърши образованието си поради влошаване материалното положение на баща му. При завръщането му в България той бил условен за учител в родния си град и след известно време в Лясковец, в който град се е оженил за Фотинка Палеева, от който брак е имал двама сина и две дъщери.\nДаскал Милан е бил отличен църковен певец. Той е имал силен и мелодичен глас и благодарение на това той винаги е намирал учителско място, като е бивал същевременно и псалт. За него се казвало, че когато той пеел църквата се препълвала с богомолци да слушат звънкия глас на даскал Милана. Освен това той е имал един благ характер и е бил извънредно скромен. Той е бил обичан от учениците и уважаван от възрастните. След като е престоял известно време в Лясковец, той заминава за Браила и след кратко време бива повикан в Силистра. Тук той основава първото класно училище. През следната година се е открил II кл. Поради някои неприятности, които даскал Милан е имал с един от първенци на града, той е бил принуден да напусне училището посред годината. След освобождението на България даскал Милан е продължавал да учителства най-напред в гр. Тулча (1886 - 87 год.) където е бил директор на тамошното класно училище, а после в българското училище в Цариград, също така като директор. Той умира на 5 март 1898 год. в гр. Лясковец\nСлед М. Кънчев за учител в Силистра бил повикан известния училищен деец и революционер Тодор Пеев. Той е роден в 1842 год. в гр. Етрополе. Баща му хаджи Пею е бил един от богатите граждани на Етрополе. Първоначалното си образование е получил при даскал Димитър Иванов Дидов, който е бил на времето си един много добър псалт. След 3-4 години той бил заместен от даскал Симеон Лазаров\nПодбалкански прочут тогавашен алилодидактик. По-късно Т. Пеев се е учил при даскал Христо Иванов Дидов, един извънредно благ човек. По настояването на последния, Пеев бил изпратен от баща си в Ловеч при учителя Манол Лазаров, а после в София при прочутия учител Сава В. Филаретов. През 1858 год. той постъпва в класното училище и след две години по препоръка на Филаретова е бил повикан за главен учител в Самоков. Тук той е учителствал само една година.\nСлед смъртта на баща си той продава своята част от наследството и заминава за Цариград за да продължи образованието си. Тук той постъпва в Бебешкото училище (1862-64) и след това в горния курс на Роберт-колеж. Тук той става частен учител по френски език на синовете на един знатен турчин. По препоръка на г. Боре - директор на бебешкото училище Пеев бива повикан за главен учител в класното училище в гр. Силистра (1865 год.). Тук той намира три училища: българско, гръцко - с един стар изнурен и осироматен, но горд и фанатик даскал Вангели и румънско с един млад, самоук, но деен и подпомаган от Румъния учител Петреску. В българското училище е обучавал взаимоучителът Петър Икономов и броят на учениците бил 50 - 60. След идването на Пеев били открити I, II и III класове. Вероятно той е използвал учениците на даскал Милан и съставил от тях по-горни класове. Т. Пеев е направил големи преобразования в българското училище. Той обърнал особено внимание на изучаването на френски език. Много гъркомани, гагаузи и власи почнали да пращат децата си в българското училище и числото на учениците е достигнало до 250 и повече. Гръцкото училище е било затворено поради липса на ученици. Той също така е открил и паралелки за ученички (III и IV отделение). По негово предложение българската община е условила още един учител за класовете Васил Икономов. който е свършил българската гимназия. Т. Пеев е открил също в много села български училища. Всеки празничен ден той събирал учителите от селата и устройвал конференции с тях. Той им правил също и чести ревизии и присъствал сам на тържествените изпити. През времето на Пеев градската българска община е решила да отвори централно окръжно училище за подготовка на учители и свещеници.\nЗа тази цел общината е отправила следното писмо до селата в Силистренско:\nБлагоговенни свещеници, почтени старейишини и прочии благочестиви християни на богоспасаемата Окръжност на българската църква в Силистра\nКакто вече ви е известно за старанията, които нашата община предприема и полага за общонародна полза, и чрез настоящето си окръжно писмо ви съобщаваме една от най-утешителните за всички новости: Ние сега съставихме на ново община, състояща се от членове, снабдени с нужните познания, да надзирават, както черковните религиозни обреди, така и по гражданско отношение, нуждите на всички от окръжността. Защото щастието на един народ зависи от образованието, нашата община, според както и царското правителство желае и заповядва са обременява да разгледа състоянието на училищата ви и да се дирят средства за издръжката им. За да се постигне тая цел, ние пожелахме да ви представим градът за един пример, сир. да са състави едно общенародно училище в градът, в което да са приемат и от селата деца, които желаят да се учат по-високи предмети. Но защото стегна с един камък не са иззидва, па и като още слаби в днешните си средства и новоначални във всичко, по нужда трябва да прибегнем на вашата помощ и да призовем стечението на вашеτο посредство в такова полезно дело.\nНарочно за това, брате, са изпращат от общината ни носителите на настоящето ни окръжно писмо, благоговенний наш секеларий отец Христо Аврамов, г-н Диммтър Куюмджи и главният учител Теодор Пеюв. Тия лица от как прегледат нуждите по черковно и училищно отношение и ви предложат некое олушение, Вие ще сторите добрината да приемете предложението им. При това и според обещанието ви, кому колкото подарил Бог, отделете помощ за училищеτο, и Бог ще ви го възвърне стократно.\nПриемнете отличните наши към Вас почитания и бъдете уверени че сме Ваши всегдашни доброжелатели Силистренска Българска Община.\n(Следват подписите на общинарите)\nСилистра, 1866 август 29-й.\nЧетвърта част можете да прочетете тук


Предавайте 18+ модела уеб камери Antonia38 в секс чата\nПоследно влизане: 25.02.21 20:20:32\nКогато кликнеш на бутона, ще повишиш Antonia38 до първа позиция на главната страница за 60 секунди. През това време чат стаята на модела ще бъде много по-видима и изключително популярна! Известие за действието ти, което се вижда от модела и другите потребители, ще се появи в чата. Antonia38 със сигурност ще оцени жеста и ще ти бъде безкрайно благодарна!\nВажни детайли за Antonia38


Д-р Васислав Петров, директор на областната болница в Сливен: Предприети са всички действия за спасяване на бебето на Ренета Томова, изясняваме причините за смъртта на родилката | Кибик\nРъководството на областната болница в Сливен е започнало вътрешно разследване по случая с починалата след раждане Ренета Томова, съобщи директорът на лечебното заведение д-р Васислав Петров. Становище на лекарската комисия няма да има, докато не бъдат готови резултатите от аутопсията, уточни Петров. Тази сутрин от следствието са изискали цялата документация от раждането и последвалите действия на лекарите. Разпоредена е тройна съдебномедицинска експертиза. Аутопсията ще бъде направена от съдебни лекари от Стара Загора. Все още се уточнява дали тялото ще бъде изследвано в Сливен или ще бъде пренесено в Стара Загора, допълни д-р Петров.\nДнес бебето на Ренета Томова, Мария, ще бъде прегледано от кардиолог. Лекарите установили лек сърдечен шум и е назначена консултация със специалист. Отокът от инструменталното раждане вече е спаднал, остава парезата на едната ръчичка на бебето.\nЛекарите се надяват тя да отмине след подходяща рехабилитация. Общото състояние на Мария е добро, тя се храни, уточни д-р Васислав Петров. Досега в лечебното заведение не са постъпвали жалби срещу лекаря, извършил раждането – д-р Таня Пашева.\nСпоред д-р Петров, екипът е предприел необходимите действия, за да се изроди бебето нормално. Раждането на Рената Томова е започнало нормално, но при навлизане на детето в родовия канал, напъните са отслабнали. Затова се наложило да бъде приложен инструментален метод – форцепс.\nРенета е загубила около 500 мл. кръв, при раждане без усложнения кръвозагубата е около 300 мл., уточни лекарят.\nСлед раждането на Ренета Томова и бебето и е бил направен скенер. Той не е установил счупвания на ребра, категоричен бе директорът на МБАЛ – Сливен. Усложненията при родилката са настъпили ден и половина по – късно, когато Ренета Томова е настанена в реанимация с белодробен оток и високо кръвно. Там тя е починала.\n„Ние повече от всички искаме да разберем причината за смъртта. Затова очакваме и резултатите от аутопсията“, заяви д-р Васислав Петров. Той бе категоричен, че в случая са били предприети всички необходими мерки за спасяване живота на детето.\n„При започнало раждане, и навлизане на бебето в родовия канал, е късно за други методи като секцио“, поясни лекарят. Д-р Петров допълни, че това е първият случай на смърт на родилка в МБАЛ „Д-р Иван Селимински“ от десетиление насам.\nСтатистиката показвала, че в страната смъртните случаи след раждане са 1 на 12 000 раждания. В САЩ, например, смъртността била 1 на 4 000. „Преди България, положението е по – добро само в Швеция и Норвегия“, уточни д-р Васислав Петров. Той допълни, че резултатите от вътрешната проверка ще бъдат оповестени, едва след като аутопсията установи причината за смъртта на Ренета Томова. Тя почина в сливенската болница в петък, един ден след раждането на дъщеря си Мария.\nВ града трети ден семейството и приятели на загиналата настояват пред областната болница, ако смъртта на Ренета е причинена от лекарска грешка, да има наказани. /focus-radio.net


СЪВРЕМЕННИТЕ (любовни) ОТНОШЕНИЯ (разни) - Страница 11 - ФОРУМ StringMeteo.com\nСЪВРЕМЕННИТЕ (любовни) ОТНОШЕНИЯ (разни)\nМнение от Stringmeteo » пон дек 10, 2018 6:07 pm\nУтре е един от най-фаталните дни в годината: Денят на раздялата\nУтре е един от най-неприятните дни в годината по една доста любопитна причина. Най-вероятният ден, в който може да бъдете зарязани от партньора, е 11 декември, пише "Дейли мирър"\nМнение от Stringmeteo » вт яну 01, 2019 2:45 pm\nВЕЩИЦАТА НЕ СЕ ОБИЖДА\nНякои наричат това състояние вещицата в жената, други я наричат Лилит. Това са архетипи, за които много е писано и те вече са натоварени с определен смисъл. Аз наричам това състояние жената в жената и когато употребявам думата вещица, ще имам предвид него.\nМнение от Stringmeteo » нед яну 06, 2019 2:52 pm\nСЪЗДАДОХА ЛИ ТЕХНОЛОГИИТЕ ОБЩЕСТВО ОТ ИЗОЛИРАНИ НАРЦИСИ\nНе може да не сте ги виждали – те са в почти всеки бар, заведение, градинка. В офиса на съседното бюро. В метрото. Това са едни съвсем нормално изглеждащи хора, с едно изключително досадно качество – всяко тяхно изречение започва в първо лице единствено число. АЗ-това, АЗ-онова. The ME guys, които тук ще наричам съкратено „дъмигайс“.\nНе мога да твърдя със сигурност, че Интернет е причината да се появят дъмигайс. Може и преди това да ги е имало. Развитието на технологиите обаче със сигурност превърна всеки в център на собствената му дигитална вселена и това неминуемо се отразява на офлайн общуването.\nВ преизпълнената със сензорна стимулация действителност хората все по-често се опитват да се разграничат и да разчитат на собствени източници на емоции. Колкото и банално да звучи, това е причината хората да са постоянно на телефоните си. Наркомано-подобоната ни зависимост от допамина ни кара постоянно да искаме нова доза – нов лайк, нов шер, нов месидж, нова нотификация. Хората живеят предимно в собствените си светове и глави. Всички ние създаваме собствените си синтетични вселени, в които ние сме най-важните.\nЗащото, дълбоко в себе си, знаем каква е алтернативата – да осъзнаеш, че си просто един от 7 милиарда относително съзнателни двуноги бозайници, които се носят из безкрайната пустош на Вселената върху парче скала и се чудят има ли висша сила, която командва действията им.\nКоето, само по себе си, е далеч по-зле.\nМнение от Stringmeteo » чет фев 07, 2019 3:38 pm\nМнение от Stringmeteo » пон юли 29, 2019 1:47 am\nНяколко дни на морето не могат да запълнят година емоционална празнота\nНе можем да разчитаме кратката почивка да ни захрани емоционално, ако не сме се погрижили за това през годината, казват психолозите.\nМнение от Stringmeteo » пон дек 09, 2019 4:15 pm\nКак да разберете, че се отчуждавате от партньора си\nМнение от Stringmeteo » чет фев 13, 2020 6:33 pm\nМнение от Stringmeteo » пет фев 14, 2020 10:57 am\nНаркотиците и любовта: Химическото бъдеще на романтичните отношения\nГотови ли сме за любовните отвари в реалния живот? Една интересна книга "Любовта е наркотикът" (Love is the Drug) обяснява как хапчетата могат да повлияят от влюбването до раздялата.\nИ не съвсем в тази връзка :\nКакво се случва в мозъка ни, когато загубим някого? Защо страдаме? Как можем да се спасим от тази мъка? На тези въпроси отговаря Даниел Дж. Амен, доктор по медицина, невробиолог, невропсихиатър, ръководител на клиниката Amen Clinics Inc. в книгата си "Влюбеният мозък"(The Brain in Love: 12 Lessons to Enhance Your Love Life).\nМнение от Stringmeteo » пет фев 28, 2020 12:35 pm\nНай-сериозният проблем, свръзан с борбата с емоционалното и психическо насилие, е неговото диагностициране. Питаш се дали не си реагирала прекалено импулсивно, дали не преувеличаваш и не се поставяш в обувките на партньора ти. Докато физическата агресия е явна и недвусмислена, то токсичните взаимоотношния могат да съсипят душевното ви здраве и да тласнат към деструктивно поведение, без дори да си дадете сметка какво ви се случва.\nМнение от Stringmeteo » съб апр 18, 2020 4:12 pm\nДоста смислено направени и сравнително поучителни са повечето епизоди от тази поредица (макар и да са правени някъде преди 5 години), ето един, който повтаряха днес по бТВ. Без връзка със съдържанието, но все пак да спомена, че в главната роля играе "сървайвърката" Силвия Радулова ...\nИстински истории - Епизод 30 (1 част)\nИстински истории - Епизод 30 (2 част)\nМнение от Stringmeteo » вт апр 28, 2020 11:13 pm\nПовече домашно насилие в извънредното положение\nОт превземането на страната ни от епидемията на Covid-19, сигналите не само са зачестили, но за съжаление поводът им е бил за по-драстични прояви на насилие.\nМнение от Windy » пон юни 01, 2020 6:13 pm\nХората не се понасят да са постоянно заедно, нормално е. Ще мине с края на мерките.


30.01 20:20 - © Стен Хедон Леон, 2010г., ЛЕОНИКА I, Еон I\nС т е н Л е о н\nЛ Е О Н И К А\nV Б ъ л г а р с к и а в т о р V\n© Стен Хедон Леон, 2010г.\nбългарска литература, философия\nдуховна фантастика, първо издание\nРедактор: Снежана Стойчева, писател\n© Художник-редактор: м. б. н. Кирил Кирилов, 2012г.\n© Фотографи: Съни Силкуокър, Кирил Цветанов, 2008г.\n© Дизайн и предпечат: (осъществени от автора, 2018г.)\nV Leoniel Arts V® ®\nсъздадено в България ®\nММX - ММXVIII\nПроизведение с пореден № 9\nПечат и подвързия: ISBN\n∙ КНИГИ НА ЛЕОНИКА ∙\n∙ ПЪРВИ АРХАНГЕЛСКИ ЗАВЕТ ∙\n1. ЕОН I …………………………………………………………5\n2. ЕОН II ……………………………………………………….12\n3. ЕОН III ………………………………………………………20\n4. ЕОН IV ……………………………………………………..27\n5. ЕОН V ………………………………………………………31\n6. ЕОН VI ……………………………………………………..37\n7. ЕОН VII …………………………………………………….44\n8. ЕОН VIII ……………………………………………………50\n9. ЕОН IX …………………………………………………….56\n∙ ВТОРИ АРХАНГЕЛСКИ ЗАВЕТ ∙\n1. ЕОН I ………………………………………………………64\n2. ЕОН II ………………………………………………………71\n3 ЕОН III ……………………………………………………..77\n4. ЕОН IV ……………………………………………………..1\n5. ЕОН V ………………………………………………………1\n6. ЕОН VI ……………………………………………………..1\n7. ЕОН VII …………………………………………………….1\n8. ЕОН VIII ……………………………………………………1\n9. ЕОН IX …………………………………………………….1\n10. РЕЧНИК …………………………………………………..1\n11. ТВОРЧЕСКИ ЛЕТОПИС …………………………………..1\nСТЕН ЛЕОН ЛЕОНИКА I Еон I\nДнес в утринта на Илинден - 22 юли, през лето 2010-то, аз, довереният Господен писар Стен Леон, именуван Леониел от Бога, кръстен Кирил от родителите си;\n2. А в Божието царство назован Зариел* - земен архинастоятел* на ангелите на Слънцето, седя смирено върху топлия пясък, в подножието на дивна гора;\n3. И в уединение се моля на моя свят Отец, а пред мен е морето... Нейде отляво се намира остров “Св. Тома”, далече надясно - устието на река Ропотамо1;\n4. И като Го хвалех за всичките Му велики подвизи от началото на света чак до вечността - сиреч за цялото съществувание на Сътворението;\n5. На днешния, 33-ти ден от моето пребиваване на това диво, изцелително, свято място - далече от градските грижи, шум и суета, ето, че случи се чудо:\n6. Свят Дух се спусна над мен, докосна ме по върха на темето и ме обгърна като плащаница, която беше, като че изтъкана от пречиста, белоснежна светлина;\n7. И благослови ме Всемогъщия с проникновено ангелско зрение и с премъдростта на Божиите архангели; Дари ме с прекрасни мисли и с изящни чувства,\n8. които се настаниха в сърцето ми, изпълниха цялата ми душа, въздигнаха духа ми високо и се разпростряха навред из явните и тайни кътчета на целия свят.\n9. Спонтанно паднах на колене, докоснах дланите на ръцете си пред гърдите, оброних глава, затворих очи, вдишах дълбоко и започнах да се моля Господу:\n10. – О, пресвети Боже мой, чуй молитвата ми! Направи така, че да ми се отвори вратата към вселената; И възправи духа ми като лъч, право нагоре към Теб!\n11. И по него проводи Твоите райски ангели да се спуснат из небосвода при мен сега, тук на това свято място, което Си ми предоставил за лятна обител;\n12. Нека, по Твоя воля, те да бъдат насочени през огромния космически ефир към Слънцето, да преминат като сноп негови лъчи през облаците на небето;\n13. да ходят в блясъка им по гребените на вълните, докато най-подир стъпят на брега; Нека да повървят по пясъка към мен и да ме наобиколят околовръст;\n14. И един подир друг да ме озаряват със светозарната си мъдрост, която е само малка частица от Твоето непреходно Съзнание, Вседържителю! Амин.\n15. После отворих очи и ето: Видях сноп слънчеви лъчи нежно да проникват през буреносните валма на облаците; Блясъците им заиграха весело по вълните,\n16. постепенно ме приближиха и ето, най-накрая излязоха от морето; И през пяната стъпиха пред мене на крайбрежната ивица искрящ, мокър пясък.\n17. Скоро почувствах могъщо, но добронамерено присъствие да застава зад гърба ми; Станах бавно, изправих снага и глава, вдигнах лице право нагоре;\n18. И тогава, без ни най-малка намеса от моя страна, във вътрешното ми око полека-лека се прояви и фокусира един прекрасен, лъчезарен образ:\n19. Беше неизмеримо висок гигант; Гледаше ме отгоре, а от очите му струеше свята благост; Около Божествената му глава грееше слънчев ореол;\n20. Беше облечен в доспехи, подобни на римски, като че направени от чисто злато; Ален плащ се спускаше от раменете чак до подножието му;\n21. Нозете му бяха в златни сандали с връзки, преплетени до глезените; пищялите му - в златни брони, а крилете му си почиваха, прибрани зад гърба;\n22. И ето, че вътрешното ми ухо се отвори; И свише ми биде позволено да чувам всичко, което светия архангел Михаил, благоволяваше да ми каже;\n23. И на ръката ми се даде власт да записва възвишените му Божии Слова, точно, ясно, с непозната до този миг лекота, която ме изпълни цял, щом рече:\n24. – О, блажени люде, облечени в надежда, които сте застанали безмълвни, в подножието на стълбата към Бога и молително сте протегнали ръце към Него;\n25. О, вие, благородни по душа и богати на Дух, сведете чела; Прочетете, какво е записано тук! Почувствайте ме в сърцето си и вътре в ума си ме вижте!\n26. Чуйте гласът на архангела, който сега е положил лъчистият си, златен венец - короната на Слънцето, в умелата десница на Господния писател Стен Леон;\n27. И чрез записаното от него в тази свята Книга, научете се на премъдрост, на разбиране, на любов към Всевишния и на благодатен живот в този свят!\n28. Ето, тук са вложени светите Слова на Господния архангел Михаил, които достигат до всички из гората над морския бряг срещу острова на змиите;\n29. Ето, че на вашето чакане идва края и жаждата ви скоро ще бъде утолена; Чуйте Словото ми и запишете го с лъч светлина в Книгата на сърцето си!\n30. Думите на всепобедителната святост днес достигат онези, които са избрани по Божия промисъл, който е навсякъде, вездесъщ във всичко;\n31. И който обитава в душите на добрите, скромните, честните и светите - онези същите, които сами са избрали да изучат много свети писания,\n32. и да отсеят из полето от плевели сладките зрънца на Божето Слово, защото само те ще прозрат през страниците на живота си Господния промисъл;\n33. И свише ще им се позволи да погледнат в Книгата на живота, която е и Книга на вечността, и да прочетат в нея цялото време на съществувание на всемира;\n34. И ще получат познание за всичко, що е било изначално и ще съществува вечно през всички епохи из безпределните простори на цялата вселена,\n35. по върховното благоволение на нашия всеобщ Сътворител, неизменен Придружител във въплъщенията и Наблюдател на наблюдателите - Господ Бог.\n36. Погледнеш ли в Източника на живота, Той ще те заслепи като светкавица; Чуеш ли Го - ще те оглуши и тътенът Му ще те разтърси като гръм;\n37. Но усетиш ли Го с душата си - всичко вътре в теб ще заблести и целият ще засияеш от най-чистото щастие, което въобще си чувствал някога!\n38. Целта на Източника е да те оживототворява и съхранява; Ако си попаднал в трудност, да те направлява; Ако си в болест, да те изцерява;\n39. Ако си в горест, да те утешава; Ако си в радост, да те извисява; Ако си в гняв, да те успокоява; Ако си в смърт, да те възкресява…..\n40. Обърни вътрешният си взор към Него и Го гледай! Нито ще пролееш сълза, нито капка кръв; Нито ще ти падне косъм, нито ще ти се случи нещо лошо,\n41. защото Той е Източника на живота и само Нему е присъщо да вдъхва Своето дихание във всичко, и да вменява виталност в собствените Си творения.\n42. Ето, една епоха сменя друга и ерата на студенината плавно се прелива във времена на свежа въздушна прохлада; И настъпва събуждане и растеж;\n43. Тъй както зимата неусетно се обръща в благодатна пролет - така настъпват постепенно измененията във времената на всяка следваща епоха;\n44. И всичко, що доскоро е било сняг, лед и мраз се стопява, и претворява в капки, в роса и в облачна пара, която ветровете носят навред по Земята.\n45. За да вникнеш в това не ти е нужна голяма мъдрост или да навлизаш в дълбокомислие; нито в почуда ще изпаднеш, нито много ще се затрудни ума ти;\n46. Дори да имаш някакви мъчни въпроси, отговорите им сами ще ти се открият, ако в безмълвие потърсиш Господните отзиви в природата около теб.\n47. Божията мъдрост е вложена в обикновените неща и това, което се повтаря всяка година е същото, що владее над промените през всички епохи;\n48. То направлява еоните през цялата кръгообразна същина на времето и пространството - вечно, закономерно, в чиста хармония и с постоянен ритъм;\n49. И нищо, що е в голямото не е по-горе по важност от това, що е в малкото; Нито Създателя отдава различно значение на това, що е по-близо до Него,\n50. от другото, което според някои умове Му е отдалечено; Велик е Твореца и единосъщен, както в микроскопичното, така и в грандиозното!\n51. От еднакво значение е за Него, както благосъстоянието на всеки един малък атом, така и всеобщият мир и благоденствие на цялата необятна вселена;\n52. И това, що е отвън, е образ и подобие на това, що е вътре; И туй, що е правило в невидимата с просто око микроструктура, е иносказание за нещо от света;\n53. За Господ взаимодействията на молекулите в капка вода са еднакво важни и сравними с тия велики взаимоотношения между галактиките сред всемира.\n54. Всичко е живо; Всяко нещо има заложени възможности за развитие и растеж от съвсем малко в друго - неизмеримо по сложност много по-голямо;\n55. Така от няколко атома може да израсне монолитен кристал; От дребно семе, никне снажно дърво; От една телесна клетка - цял жив организъм;\n56. Няма нищо тайно в големия свят на Сътворението, което да не може да бъде обяснено с повече от три прости истини в малкия свят на атомите;\n57. Нито нещо загадъчно е скрито в сложните на глед неща; Нито е нужно да се придава излишна тайнственост на простите научни истини.\n58. Вдигни очи високо над хоризонта, погледни нагоре към широкия небосвод над теб и наблюдавай, какъв е през различните сезони на годината!\n59. Тогава ще проумееш, че небето е неизменно, но по един разнообразен начин и в същото време на Земята всичко се случва като за първи път;\n60. Това е ясно на всеки и даже неукият рибар, ако го попиташ ще ти каже, че вълната се разбива на пяна в брега с различен глас и сила,\n61. защото за всяка вълна това действие се случва за първи път в нейното съществувание и тя го прави с всичко, което й е възможно и й е дадено свише.\n62. Битието в надрасналите земните истини светове е такова, каквото е и на Земята, но по един, своеобразен, по-развит и грандиозен начин;\n63. Господ е тъй всеобхватен в Своята природа, че Божията премъдрост е вездесъща и низпостлана по цялата стълба към Неговия звезден престол;\n64. Затова, ако все пак попаднеш в затруднение или те застигне почуда, поучи се от природата; И прави всичко като за първи и за последен път!\n65. Тогава Божията благодат ще те съпътства; Ще живееш по Господната воля и милостта на природата Му ще те дарява с всичко, що ти е необходимо;\n66. Ето, тук е най-славната заповед на битието, що е обща за цялото Сътворение: – Живей във всеки миг като за първи и като за последен път! Амин.\n67. Подир тези прекрасни Слова на всепобедителния архангел Михаил, аз коленичих пред нозете му, погледнах гората и се поклоних до подножието му;\n68. И започнах в ума си да го славословя за всичките му велики подвизи; И от душа да го възхвалявам за неговата всеотдайност към света, така:\n69. – О, пресвети архангеле, представителю и вестителю на Словото Божие; Предводителю на звездното братство от ангели в настоящата епоха на времето;\n70. Да се тачи и почита твоето свято дело от началото на света, та чак до вечността - сиреч за цялото съществувание на Сътворението! Амин.\nПоследна промяна: 12.03 17:16\n30.01 20:11 - © Стен Хедон Леон, 2010г., ЛЕОНИКА I, Еони II\nСТЕН ЛЕОН ЛЕОНИКА I Еон II\nПодир това в гърба ми повя силен вихър от морето; Изправих се, тръгнах наляво по скалистия бряг и не след дълго излязох на пуст, каменист плаж;\n2. Отдясно се извисяваше скала, покрита с оранжеви лишеи; А след като се изкачих на върха й, открих упорити треви с малки червени плодчета като малини;\n3. Вкусих ги; Те бяха сладки на езика ми, но парещи за гърлото, затова се спуснах обратно пред морето и ето, вълна се разби и пръски намокриха челото ми;\n4. И видях от изток към мен да се приближава друг ангел, който пристъпваше леконого по гребените на вълните сред слънчево сияние и бяла пяна;\n5. Небето се изясни; Постепенно буреносните облачни валма се разнесоха; Грейна топло слънце сред висока синева, а силният вятър стихна до умерен бриз;\n6. И когато най-сетне ангелът излезе от морето, и благоволи да застане от дясната ми страна, го познах - беше великолепният архангел Рафаел.\n7. Извисяваше се с гигантски ръст високо в небосвода над мен, но сякаш беше по-нисък от великия си пълководец пресвети архангел Михаил.\n8. Плащът му беше лазурен; Робата под него блестеше като лъчи в зора по изгрев-слънце; Носеше в ръка златен кадуцей - свят жезъл, обвит от две змии;\n9. Ваклите му коси се ветрееха живо, разтягаха се на спирали по посока на морския бриз; И откриваха нежен, усмихнат лик с прекрасни очи, пълни с утеха.\n10. Крилете му се разтвориха настрани, обвиха се закрилящо около мен, а десницата му се вдигна и направи изящен жест на Господен благослов;\n11. И свише ми биде дадена чудна дарба, която ми позволи да чувам с остър вътрешен слух неговият тих, но мелодичен като флейта, ангелски говор;\n12. И ето, че по Божието благоволение от вселената се спусна Словото на архангела, през духа ми мина в съзнанието, а ръката ми прие да го запише:\n13. – Стани, Стен Леоне и скоро иди в замъка, що твой събрат по мечти съгражда в землището пред село Равадиново, на север от местността, където си сега!\n14. Следват дъждовни дни; Земята е жадна и иска да пие, както от водата на облаците, така и от това свето Слово, що Господ ми заръча да ти донеса;\n15. Моите ангели са приготвили за теб скромна обител в замъка и всичко необходимо, що ще ти е полезно за битуването ти там, вече е благословено от мен.\n16. Върви смело и с вяра в Божието благоволение! Аз ще съм до теб навсякъде, но само там ми е позволено да говоря Словото за това свето писание!\n17. Достопочтено те съветвам - скоро да изпълниш заръката ми, Господни писателю! И добре запомни - ако пишеш на друго място, различно от замъка,\n18. моето Слово ще звучи назидателно и заядливо; И ще подлудява хора, и животни; И ще ги прави зли, като че ли са обладани от нечестив дух. Амин.\n19. След като чух и доста се чудих на това предупреждение, аз смиреният, но любознателен писар Божи, реших в сърцето си да изпитам Господния архангел;\n20. И продължих прилежно да пиша на брега срещу остров “Св. Тома”; И ето какъв низък глас като боботене от преизподня дочух и какво послание получих:\n21. – О, вие, люде жалки и зли, що вървите с алчни помисли по суетни неща; И вие обзетите от страх, които страните от дивото и бягате от природното лоно;\n22. Вие, що отхвърляте Земята и пръстта, от която сте част; И бродите по изкуствени - сладки на глед, но вътрешно скверни и пълни с отрова човешки места;\n23. Не се чудете, ако подир време ви напада страшен мор; И ви застигат коварни душевни болести, що всяват смут, мъка и разруха на вътрешния ви мир;\n24. И носят жестоки страдания на тялото ви; И терзания, които отслабват духа ви, угнетяват сърцето и отклоняват настрана светлите помисли от разума ви;\n25. Не се чудете, но скоро всред природната обител се върнете, защото инак в горест, от злъч като горчив пелин, застигнати от злочестина, проклети ще умрете.\n26. Въпреки поетичните нотки и правдивостта в посланието му, думите на архангела бяха именно такива, каквито беше казал, че ще са - язвителни.\n27. Гласът му беше басов, едва доловим; Често замлъкваше съвсем и аз се спирах объркан; Обземаше ме несигурност и дори потрепервах като от студ;\n28. Затова начаса прекратих това мъчение, още преди да ме е стигнало; И послушах съвета на архангел Рафаел; И събрах всичко, що имах на брега;\n29. И скоро отидох в строящия се замък на оня рус, мечтателен грешник; И заживях по Божието благоволение там, като в чудна приказка сред вълшебен камък.\n30. И сред градините му, до езерото с двойката бели и самотния черен лебед; И всред зидовете, изградени от най-топлия и древен варовик,\n31. който българската земя е кътала за този славен миг на поетично съзидание; Ето, през лунната нощ на 30 юли, когато бях съвсем сам в целия замък,\n32. получих Божие вдъхновение; И над мен се отвориха седемте двери на вселената; И свише ме изпълни благоволение да запиша Словото на архангел Рафаел:\n33. – О, пресвети и честни люде, що обитавате в мир по четирите посоки на света, архангелът на целителната милост Божия се спуска над вас като ветрец;\n34. Облъхвам ви с обич и през десницата на Господния писар, довеждам до вас свежия повей на вдъхновен от Слънцето гений, който е тук по заръка на Духа,\n35. за да помага на всяко живо същество; Който, поради своята решимост е станал възвишен и Богоугоден; И комуто ангелите ми съдействат във всяко добро;\n36. Казвам ви: – Поучете се от него! Ето, що говорят светиите от Плеяди*: – Вижте Стен Леона, посланика Божи, що е изпратен да учи и утешава човеците!\n37. Потопете се в Словото му; И поемете от светлика, що блика из ангелските завети, за да се преизпълнят душите ви отново с блясък, вяра, надежда и любов;\n38. И да се избавите от страха, от безверието, що са ви обзели; И да утихнат ония брътвежи, що са рожба на малодушието ви, за да надмогнете страданията!\n39. Чуйте ни! Чудото е скрито в самите вас, хора - то е тайното вълшебство, що всеки ден ви окрилява и изпълва с дихание; И ви съпътства по Божиите пътеки;\n40. То е кладенец с жива вода, от чийто пречист и нескончаем Извор, може да пиете до насита всички, свободно и колкото ви е угодно през всичките си дни!\n41. Поеми, човече, в сърцевината на душата си светото Слово, що днес ти говорят светиите; Впиши името си всред неръкотворното Сътворение с лъч от твоя дух;\n42. Вътре в теб ще се разгорят заспалите пламъчета на велика надежда; И ще се извисиш към Господа; И ще проумееш как да възсияеш като звезда към Него;\n43. Защото възсиянието е Пътят към Всевишния; И само Нему е вменяема силата, що може да преобразува твърдата материя на телесното в ефирен пламък;\n44. И да въздигне душата към нашите лъчезарни, вековечни светове всред всемира, като я облече в разкошната светлина на Своята слава - вечен Живот!\n45. Когато чух всичко това, главата ми се замая, сърцето ми се разтуптя неудържимо; Въздъхнах дълбоко, залюлях се на стола, на който седях;\n46. И хванах главата си с длани; И извиках без глас от сърцето си нагоре през ума, и през надвесения над дясното ми рамо архангел Рафаел, към Отеца:\n47. – О, Господи, Сътворителю и Вседържителю на всички тайни, които ми разкриваш по Своята благодатна милост и в най-обикновените неща около мен;\n48. Моля те, извиси душата ми; Накарай духът ми да затрепти като струна в съзвучие с нежните архангелски трели на Твоя пресвят вестител Рафаел;\n49. А тялото ми преобразувай в ярка, лъчиста светлина; И ако е възможно още сега, в този миг, да се възнеса към Теб; И да засияя на небето като слънце!\n50. Нека е по Твоя воля; И да се случи именно онова, що е най-благодатно за мен и за всички просветени, настоящи и бъдещи хора по цялата Земя! Амин.\n51. И ето, след миг ме обгърна свещената плащаница на Божия Дух; И в центъра на съществото си разбрах, че имам още дела за завършване тук на Земята;\n52. Но за мое утешение и за подкрепа на всяка надежда в Господното милосърдие, чух благозвучния глас на архангел Рафаел да казва с кротост:\n53. – О, одухотворение Божие, въздигни духа си, успокой се в душата и смири се в тялото си! Възсиянието е Път низпостлан пред онези от простосмъртните,\n54. които жадуват да преминат нагоре по всички стъпала на Господната възхвала; И също като теб, постигат сполука в просветлението на духа си!\n55. Ние ангелите сме слънчева светлина и сияем ярко като пътеводна звезда над всеки, който ни е пожелал от сърце; Ние сме мир и благодат Божия;\n56. А за да ни следваш не е нужно нищо специално; Просто върви по добрия зов на душата си и въплъщавай в реалността пресветлите си мечти!\n57. И като замълчах в себе си, мислено отпих от Словото на архангела; И то ми се стори на вкус като вино; Но за да се уверя - опитах го повторно;\n58. И да, в душата ми Словото му беше като червено вино, премесено с резен лимон; И дъхът на освежаващия цитрус се затвърди в съзнанието ми;\n59. И чух архангелът отново да ми проговаря с още по-хрисим, преизпълнен с чиста искреност и дори, както ми се стори, по човешки замечтан глас:\n60. – Представи си, Стен Леоне, какво Божие царство би бил земният свят, ако всички хора живеят в настоящия момент като тебе и всичко е споделено;\n61. Ако няма господари и роби; Ако няма нечестиви помисли; Ако всичкото добро, което всеки е способен да си пожелае за общото благо, се осъществи!?\n62. Замислих се за малко и когато бях напълно сигурен в собственото си мнение по този въпрос, отговорих на архангела от сводовете на съзнанието си:\n63. – О, целителю на недъзите на всичко, що е живинка тук долу на Земята, знам, че обичаш да посещаваш простосмъртните и да разговаряш човечно с тях;\n64. Какъв би бил земният свят, свети Рафаеле!? Може би ще е прекрасен, ако човеците имат райски помисли като тебе и живеят с ангелите като мене.\n65. Щеше да е рай….. Но да се спрем на реалността - хората не са такива като мен и често нямат връзка с Бог, а ангелите за тях са само древен мит…..\n66. Моля те, направи така, че тия, нападнатите от злини да получат твоите благонадеждни напътствия и да научат чрез мене как сами да се спасят!\n67. Ето, вече неколцина мои приятели ме питат как да се избавят от демоничните мисли, които ги нападат като влечуги нощем или ги измъчват в зори?\n68. Моля те, кажи им в твоето свето Слово, изпълнено със спасителна премъдрост, която е малка частица от Господното всезнание; Какво да направят?\n69. Как да се отърват здрави и читави от коварните мрежи, в които са се оплели сами, поради своето невежество; Или по зла умисъл на веща чужда воля;\n70. Моля те, дай им съвети, че да стане възможно и други, що са в нужда, да научат твоите благодатни и точни отговори на терзаещите ги тегоби! Амин.\nПоследна промяна: 12.03 17:06\n30.01 18:08 - © Стен Хедон Леон, 2010г., ЛЕОНИКА I, Еони III\nСТЕН ЛЕОН ЛЕОНИКА I Еон III\nИ тогава в мен спонтанно се породи непреодолимо желание да спра да пиша; И да стана от мястото си; И да се разтъпча край езерото на замъка.\n2. Погледнах към нощното небе и видях как остаряващия лик на Луната сякаш помръква; И как неусетно тя се скрива в тънки воали от перести облаци;\n3. Поразходих се край брега; Но бях като налегнат от невидима тежест, затова се облегнах на ствола на надвесена над тихите води плачеща върба;\n4. И ето, че след малко ме споходи приятно чувство на облекчение; Наплисках лицето си; Измих се; Усмихнах се на всичко, което ме заобикаляше;\n5. И скоро чух архангел Рафаел да се спуска над мен в нощта през клоните на дърветата; И шепотът му да иде с талазите на вечерния вятър; И той рече:\n6. – О, благоразумни люде, осъзнати в необходимостта да се стремите към благочестив живот в здраве, в спокойствие и с добронамерени помисли;\n7. Най-добре за всеки е сам или с приятел, да потърси светите, благодатни на хармония, чисти и уютни места сред лоното на изцелителната природа,\n8. що Господ е създал за естествено човешко обиталище; Иди там и се настани сред дивни гори; И опъни шатрите си на недостъпни морски брегове;\n9. И телом се остави в ръцете Господни; Душата си изпълни с вяра в Неговата грижа за теб; И с молитва издигни като бял лъч духа си към космоса;\n10. От свещената кост, право нагоре през целия гръбначен стълб; Прешлен по прешлен; И през вместилището на мозъка към Източника на живота!\n11. Живей с вяра в Създателя; И всичко, що ти е потребно ще ти бъде дадено навреме; И ще получиш именно това, от що се нуждаеш в настоящия момент!\n12. Нищо ново, що е направено от хората, не е по-добро от Сътворението Господне; И нищо изкуствено, що е незрял плод на млади и зли човешки технологии,\n13. не може да се равнява нито в красота, нито по функция, нито в роля, нито по многообразие, с живата опитност на природата в Неговото естество;\n14. И на този измежду вас, що е верен на неподправените неща, ще му се даде да се слее с природната обител, за да я обитава в благоденствие;\n15. И чрез живот в натуралното, той ще бъде свише благословен да се претвори в единно цяло с Господ Бог още тук на Земята, без да познае смъртта;\n16. Първо, телесното му ще се отърси от всичко нездраво, неестествено и болестотворно; И всяка клетка в тялото ще се изпълни с благоразположение;\n17. Жизненост и физическа сила, що никаква умора не може да сломи, ще се настанят трайно в мускулите; А умът ще стане гъвкав, бърз и много точен;\n18. Душата ще се насити на блаженство като пчела на сладък нектар; Нежно чувство и просто желание ще я обитават като двойка диви лебеди;\n19. И умът ще отхвърли всичко отрицателно, гнетящо, низше и безнадеждно от себе си, както цветът на водната лилия се очиства от тинята на блатото;\n20. И най-накрая, с Божията помощ, духът ще се научи да улавя демоничните мисли и да язди самоуверено на студените им люспести гърбове;\n21. И с изящество ще ги води по волята си, за да се издигнат от земния, непрогледен мрак към звездите, що сияят в слава на вековечната Господна мъдрост;\n22. И даже от най-лошите помисли ще съумее да извлече капчици оживителен еликсир, що ще подмладява тялото и ще окрилява душата за подвизи!\n23. Поучете се от ангелите на светлината, защото те с обич, кротост, смирение и думи на възхвала към мирозданието Господне постигат много повече,\n24. отколкото всички дяволи с цялата им арогантност, лошотия, нахалство, сквернословия и вещина в склоняване на хората към престъпни деяния.\n25. Ако до тебе приближи черна сянка и започне да вменява в съзнанието ти нейните коварни помисли, като ги повтаря много пъти и ги натрапва като твои;\n26. Не се бори с лошотията! Ако влезеш в схватка и се увлечеш в битка с нея, тя ще започне да те надвива; И ако побегнеш - тя ще те гони, докато те унищожи.\n27. Вместо това помоли твоят ангел-хранител за благоразумие; И извиси се на неговите криле над лошите мисли, страшните видения и агресивни настроения;\n28. Погледни ги в покой отгоре; И вещо ги анализирай внимателно; Като ги проследиш и изследваш пътя им, разбери къде е гнездото им и защо те нападат;\n29. А после, с дух смел бръкни в леговището им и улови като въже демоничните мисли; И после почни да се придърпваш по тях навътре към ядрото им;\n30. И щом стигнеш до началото на въжето, веднага ще видиш и ще проумееш каква е причината за тия пагубни настроения, що те будят от сън и мъчат сутрин;\n31. Който постигне това, ще има власт да промени всичко, като развърже въжето и го пусне; Или ако го стегне в здрав клуп около опашката на дявола,\n32. може да го води, където му е угодно; И да му заповядва, според волята си, да върши дела, що в името на Създателя претворяват злото в добро;\n33. Понякога най-трудните битки се печелят само с помощта на една блага дума; И всякакво воюване става излишно щом се намерят отговори на въпросите,\n34. които изместват центъра на сърцето; Карат го да тупти несигурно в гняв или с агресия, що нарушава покоя на ритъма му. Помни: винаги има изход;\n35. И той е сред глъбините на душата; Скрит под подвижните пясъци на разума; Там лежат благоразумните отговори, които решават съдбините на света;\n36. И те ще се открият пред този, който ги търси с търпение; Божията сила е в Словото, а то е способно да променя в миг същината на Сътворението.\n37. Веднъж приемеш ли да водиш живот сред природата в едно с Господ, постепенно ще се приспособиш; И ще следваш естествения ход на сезоните;\n38. И ще заживееш земното си битие в непринуденост; И ще се възползваш с доброчестина от всичко, което ти се предоставя от случая по волята на Отеца;\n39. Тогава ще забравиш що е болест и умора; И тягостните мисли ще напуснат сферите на твоето съзнание, което ще се напълни догоре с благодарност.\n40. Затова, о, мои възлюбени чеда, що сте в болест и скръб, търсете чистите места по света! Стойте само там, където няма нищо изопачено или изкуствено;\n41. И ще се радвате на здраве през всичките си дни; И помнете да благодарите, защото всичко истинско е там, където сте с Божията благословия!\n42. Подир Словото на архангел Рафаел - сияйният лечител на света, аз застанах в нозете му пред езерото; И му се поклоних; После загледах ясния лунен лик;\n43. И в мен се разлисти копнеж да отдам благодарността си на Божия пратеник за великото му призвание да възражда всичко живо с тези думи на възхвала:\n44. – О, пресвети архангеле, вестителю на Словото Божие, що умееш да затваряш рани и да премахваш телесните недъзи с чудотворното си докосване;\n45. О, изцелителю от напасти по телата и душите на човеците; Предводителю на легионите от хекимини* в звездното братство през тази ера на времената;\n46. Да се помни, тачи и почита твоето свято занятие от всичко живо, що пребивава на Земята и е сред необятните простори на цялото Божие мироздание;\n47. Да бъде благословено от Всевишния твоето участие във възродителния просперитет на обитателите на тази материя; И във въздигането на духовните,\n48. що с твоя помощ съумяват да възгреят и да се преоблекат в сияйната дреха на Всесветия! Хората, що сега са смъртни, ти претворяваш в звезден пламък.\n49. Нека пребъдат тези, що Той е поставил на внимателните ти длани за целокупна грижа и отговорно пазене през цялото им житие, от корена до короната;\n50. И да се изкачат избраниците Му поне едно стъпало нагоре по стълбата на развитието си към ангелските светове и звездите на нашия всеобщ Творец! Амин.\n51. А като притихнах, ето стана нещо чудесно; Сякаш полетях в ефира на крилете на съзнанието ми; Умът ми се въздигна към светия Дух като огнена птица;\n52. И преизпълни се с виделина всяка моя частица, сетиво и мисъл; B миг научих езика на светлината; И чух как звездите сладко разговарят помежду си;\n53. И разбрах как достигат чрез лъчите си, докосват и даряват с ореола си Божия премъдрост на всичко, що е жизнена рожба на лъчезарното им съзнание;\n54. И ето, прочетох с окото на душата ми плазмените букви на Светлината; Научих, че мракът е по-стар от нея и е като черна дъска за писане в материята;\n55. И слънцата изсичат през него със звезден огън думите в книгата на Живота, що разказва в символични предания съдбите на знайни и незнайни персонажи...\n56. И изобразява легендарната премъдрост на Всевишния, но и поставя несгоди и препятствия по житейския път, като правила за пунктуация и правопис,\n57. за да бъдат отделени една от друга думите, що прииждат от Източника на абсолютния Ум в безкраен низ ред след ред, от страница през глава към том...\n58. А след като плавно възприех внушителното величие на всичко това, бавно ме обзе чувство на щастие, мир, блаженство и ето, душата ми се изпълни с лекота;\n59. Съзнанието ми засия от удоволствие, а духът ми взе да трепти в мен като струна през времената, да ехти като златна камбана през пространствата...\n60. И видях всички звезди да му пригласят с пулсациите си; И чух хор от ангелски гласове да запява в съвършен унисон с него възвишен химн за Живота...\nПоследна промяна: 12.03 17:15\n30.01 17:54 - © Стен Хедон Леон, 2010г., ЛЕОНИКА I, Еон IV - VI\nСТЕН ЛЕОН ЛЕОНИКА I Еон IV\nПодир тази благодатна на свети Слова нощ, аз, смиреният поклонник на ангелите Господни и повествувател на възвишеното им участие в моя скромен живот,\n2. спрях да пиша за дузина дни; Бях въвлечен в интригите на зъл слуга от замъка и омразата му пречеше на духа ми да приема посланията на Божието царство...\n3. Но началника му като разбра, го изгони; И ето, на 12-ти август, озвучих замъка с песнопения на ангелогласните “Грегориан”; А мирът се завърна в душата ми.\n4. Същият следобед седнах на люлка пред езерото; Насреща ми шест пауна и две патици каролинки си почиваха на брега; И кротко пощеха перцата си;\n5. Подухваше свеж, благодатен ветрец; Клоните на върбите се поклащаха; Синьото огледало на водата се къдреше под нежния лъх и мяташе чудни отражения;\n6. И до мен достигна гласът на архангел Гавраил, който ме зовеше от югоизток, от Ставро - една местност след Царево по крайбрежието на Черно море;\n7. (Където не бях ходил още, но за което ми разказа мой верен приятел, музиканта Стоян, които бе скромен майстор-зидар, нает за сезона в двора на замъка.\n8. И от тогава в душата ми се засади семе надежда, че скоро ще стане осъществимо едно мое пътуване и пребиваване на онзи живописен, уединен плаж...)\n9. И чух от там да дохожда над езерото тихият глас на архангел Гавраил; Извика ме по име и благослови ме с докосване; А в душевния ми слух рече това:\n10. – Стани, Стен Леоне, вземи храни и напитки за три дни, и три нощи; Скоро се настани при мене, писарю Господен, да чуеш и да запишеш Благовестието на Отца!\n11. Говорът му беше необичайно настоятелен и аз се усъмних в неговата достоверност; Затова, за да го изпитам му отвърнах внимателно с вътрешния ми глас:\n12. – Кой си ти? Божият архангел Гавраил ли си или не си? В името Господне те заричам: Пред мене се открий веднага; И убеди ме в твоята самоличност! Амин.\n13. И ето, още на минутата, прелестна архангелска мисъл прекоси купола на съзнанието ми; Но тъй бързо и ярко блесна тя, че не смогнах да я запиша;\n14. Озари ме като метеор, що прехвърча небосвода в звездна нощ; И преди да изчезне, само успях да доловя възхита от гениалността и духовния й плам.\n15. Запитах душата си и от нея научих, че още ми беше рано за среща с могъщия Гавраил; А и Рафаел имаше да ми дава още умни решения на важни въпроси;\n16. Затова мислено се пренесох в светата местност, където стоеше вторият велик архангел; Паднах в богоговение пред него; Вдигнах лице нагоре и казах:\n17. – О, миротворни архангел Гавраил, нека да е всеблагато твоето свето Благовестие, което Господ провожда да дадеш на мен, тленния, но честит човек;\n18. Който се е прострял по очи в подножието ти! Прости ми, че с моята материална обвивка не съм в състояние начаса да се отправя на път към тебе;\n19. За да пристъпят нозете ми в усамотението на съкровеното място, що в своята щедрост ми посочваш; И телом да се оставя в милостта на Божиите ръце!\n20. Моля те, свети архистратеже на звездното братство, смили се над мен, ленивия, че сега нямам ищах за пътуване; Но ако е във властта ти ми проводи приятели,\n21. които по тяхна воля и с мое съгласие да ме заведат там; И ще пренощуваме три дни, или повече, за да вкуся плодовете на гостоприемството Господне;\n22. За да имам щастието, да чуя Словото Му чрез тебе; И да се докосна до светозарната ти мъдрост, що прелестно искри като дъжд от падащи звезди;\n23. И пълни празната чаша на човешкото невежество с чисто просветление от благогласните струи на звездния водопад, що извира из Източника на Живота!\n24. Склони ухо към молбата ми; И ако е във владичеството ти, пренеси ме на крилете си, ако не телом поне духом; И открий ми в мистика Божиите тайнства;\n25. И говори ми за всичко, що Господ Бог има да казва на всички ни тук долу на Земята - хора праведни събрани в тишина от различни места и епохи;\n26. Тръпнещи в очакване на вековечното блаженство люде; Човеци възвишени и несложни, смълчани и богоугодни, духовни и добри в своето житие! Амин.\n27. И подир моята откровена молитва, ето, че отляво ми повяха с маховите си пера крилата на повелителя на рая Господен - архангел Гавраил;\n28. И той се яви в зрението на душата ми, като че облян в синя, лунна светлина, красив като вълшебница; И държеше обреден потир в двете си ръце;\n29. И струйка от чашата прелетя по въздуха към мен; И докосна устните ми; И щом я вкусих, ме изпълниха капки блага амброзия от светостта на архангела;\n30. И в сърцето ми се запали син пламък; Искрите на почитта ми към него изхвърчаха нагоре през мен, високо към звездите, към рая и духовните същества;\n31. И въпреки че беше ден, във вътрешното ми зрение израсна спокойна панорама на звездна нощ край обаятелните брегове на Черно море; И Гавраил рече:\n32. – Вслушвай се в душата си, Стен Леоне! Въоръжи се с вяра и търпение, писарю Божи, защото ще изминат много години, преди да дойдеш при мене на брега;\n33. Но още сега те осветлявам: Там ти ще получиш архангелски дар; И с теб ще се случи свето чудо, що Господ не е показвал още пред жителите на Земята!\n34. Затворих клепачи и бързо се отпуснах в блажено съзерцание на светия архангел; Устните ми сами се вдигнаха и разтвориха в широка, любвеобилна усмивка;\n35. И постепенно, от глава до пети ме изпълни неизразима екзалтация; А в моята душа се роди безкрайна благодарност към Бог Създател-Вседържител,\n36. чрез Когото цялото това щастие биде възможно; Събрах дланите си пред гърдите; И в мислите си прошепнах напевно към Него следното славословие:\n37. – Блажен, благат и свят Си Господи! Твои са всички неща и проявления, които кръстосват безконечно около Слънцето и безчетното количество звезди;\n38. Ти Си в цялата вселена и цялата вселена е в Теб, но тя пак не запълва дори една милиардна частица от Твоята колосална грандиозност;\n39. Ти Си безкрайността; Ти Си вечността; И Твоята Душа е космическия океан, съставен от капчиците на душите, които са във всички живи създания;\n40. И те са Твоите елементарни градивни частици; Които като атоми се събират в молекули; И по подобие на течната вода, заемат разнообразни форми.\n41. Благодаря Ти, Господи, за този прекрасен живот, който с безпределното Си великодушие Си ми дарил; И където Си ме настанил, да съм всякога с Теб!\n42. Благодаря Ти, за здравето, което ме прави волен по душа и ме освобождава от страдание, грижа и злощастие! Благодаря ти за знаменитото спокойствие,\n43. що ме изпълва с неописуеми по красота и неизмерими по количество блажени състояния, доловими чрез сетивата на тялото и на душата ми!\n44. Благодаря Ти, че ми даваш възможността да бъда изцяло Твой; И само Ти, Единствения да си моят Господар и Покровител по Пътя на земното ми житие!\n45. Ти Си велик, Господи! Нищо не може да се сравни с Тебе; И никое друго същество не може да ми даде така, както Ти ми отмерваш от Твоята благодат;\n46. Нито пък съм получавал някога това, от що се нуждая, от друго място, което да не е отново проявление на Твоята сътворителна алфа и омега.\n47. Ти, Господи, Си Създател на всичко видимо и невидимо; Всичко, що живее през деня и обитава нощта; Всичко минало, настоящо и бъдещо е Твое!\n48. Моля те, Боже, направи ме приемлив и съвършен за Теб! Позволи ми да вляза с почит в духовното измерение на Твоите свети светове всред всемира,\n49. облечен в чиста премяна, изтъкана от светлик белоснежен! Нека бъде премъдростта Ти във всичко; Ти ме направлявай и ме ръководи всеки следващ миг!\n50. Хвала Тебе, Господи! Да се свети името Ти! Делото Ти да се обожава от Твоите просветени и изпълнени с разум творения, сега и вовеки във вечността! Амин.\nСТЕН ЛЕОН ЛЕОНИКА I Еон V\nИ малко след като се молих, отидох при северната кула на замъка; И бавно се изкачих по стъпалата й до първия етаж; И влязох във второто от жилищата;\n2. И докато съзерцавах чудния изглед, що се откриваше на изток през сводестия прозорец и неговата кована, тъмнозелена решетка, обрасла с бръшлян;\n3. Ето, обгърна ме вълшебство на великия свят Дух; Покри ме като дреха от ефирна коприна; И вътре в мен се появи блажено усещане за обичен Божи глас,\n4. Който по подобие на моя вътрешен говор ми думаше с голяма мъдрост, с разбиране и с чувство на задушевност - сладко като жужене на пчели;\n5. И ето, аз от любознателност, примесено с удивление, реших да поведа мислен диалог с Господния обаятелен глас; И Го попитах, както се пита баща:\n6. – О, пресвети Боже, кажи ми по разбираем начин: Каква е истината за сина Человечески? Отговори ми, моля те, но не заради мене, а за ония другите,\n7. които искат да узнаят това; За да си изяснят от къде идва тяхното съмнение, което ръга с ръжен душата им; И ги измъчва; И ломи вярата им в Теб! Амин.\n8. И като замълчах с притаен в гърдите ми дъх; И се вслушах с ухото на душата ми в тишината на цялото мироздание, дочух шепота на Божия глас да казва:\n9. – Поради невежеството на апостолите; И като следствие от самоотделянето на човека от естествената природна обител е възникнала цялата тая религия.\n10. Нима е допустимо да имам само един-единствен син след като съм Сътворител на всичко живо и неживо; На разумни и на лишени от разсъдък създания?\n11. Нима е допустимо Твореца да пресътвори наново Себе Си от нещо, което вече е било създадено от самия Него? И дори ако някой вярва, че е тъй,\n12. Господ би ли влязъл скришно като прелюбодеец при девица? Или ако дори това е възможно, тогава нима всеки път, когато се зачева човешко дете,\n13. Създателя не участва чрез собствените си креатури в този акт на съединение, чийто плод е ново проявление на творческата мощ и съзидателност на Бога?\n14. Нима на Моята плодовитост приляга да има само едно дете? Чий са тогава всички останали щерки и синове? Кой, ако не Бог, им отдава живот от Духа си?\n15. Прочети Словото Ми, що записва благонадеждната ръка на сътворения от Мен писател! Той Ме пресъздава по силата на неговата свободна воля;\n16. А това се случва, понеже е от тия Мои рожби, що достигат извисение; И духом е попаднал в съзвучие с Моята абсолютна воля да избирам какво да пише.\n17. Чуй думите Ми вътре в сърцето си, ако си драговолен! Изследвай логиката на идеите Ми, ако си мнителен! Проумей я; И оцени Ме с всичките си знания;\n18. И ако в тебе, творение Мое, има поне зрънце здрав разум, веднага ще разбереш, че всеки, който съществува, в което и да е време, е произлязъл от Мене!\n19. И всеки, който се е отправил към Мен по Пътя на извисяване чрез възсияние в живота, или чрез възкресение в смъртта е Моя достойно рожба, син Божи!\n20. Човеците са склонни да издигат едни хора или неща над други хора и неща; Но за Господ Бог всичко е еднакво важно и има равностойно значение;\n21. А това, че един човек се е осъзнал като Господен син не означава, че той е нещо повече от ближните си в очите на Бога; За Създателя всички са равни;\n22. Но пред очите на ближните, просветеният е висше създание в сравнение с тях; И именно това присъщо на човешкия ум гледище води до заслепение;\n23. За Господ такава заблуда никога не е съществувала; И Бог няма лично предпочитание към един от човеците, освен в дребнавите им фантасмагории.\n24. Напълно разбираемо е за всеки зрящ, когато гледа образ в света от ниска гледна точка, да го възприема откъслечно, изкривено и отделено от цялото;\n25. Но щом същият образ бъде видян извисоко, той придобива съвсем проста форма; И всяко последващо усложняване на нещата става напълно ненужно.\n26. Така и в Господа няма нищо сложно за разбиране! Стига да не слагаш нищо и никого в нито един момент, нито по-горе, нито по-долу от тебе самият,\n27. и ще Ме проумееш на часа! Именно това върши Създателя още от първото мигновение на Сътворението; А всеки раншен и бъден миг е равен на сегашния;\n28. Нито бъднините са по-горе; Нито прежнините са по-долу; Нито настоящето е между тях; Защото за Мене всички времена са единно кълбообразно цяло.\n29. Всеки един от вас е Божие чедо, когато пребивава в мига си и живее в деня, и в часа, и през всяка настояща секунда, независимо от минало и бъдеще;\n30. И не Създателя изисква послушание от рожбите Си, но те настояват въжделенията им да бъдат осъществени от Него в сферата на действителността;\n31. Бог от нищо не се нуждае, нито желае, каквото и да било, защото всичко вече е Негово; И е направено от Него за живите му проявления. Толкова е просто!\n32. И ако все още не си разбрал какво е Господ Бог, Създателя и Вседържителя на целокупната вселена-време, ще ти отговоря така: Аз Съм всичко в миг!\n33. Аз Съм сумата (в малкото и в голямото) на общият сбор от всички събития, случващи се из цялото пространство във всеки настоящ момент на времето!\n34. И след като записах на хартия това свето Божие Слово, ето, че ме изпълни като морски прилив - от основата до върха, живително чувство на святост;\n35. Затворих очи, отпуснах се по гръб на легло до прозореца; Прострях настрани ръце с длани обърнати към светите небеса и въздъхнах с тиха благодарност;\n36. Облада ме безмерна жалост и благосклонност; И възхищение към цялото сътворение на Създателя; И в душата ми се настани всеобхватно разбиране;\n37. А в духа ми - велик мир; И чисто съпричастие; И безмерна любов към всичко, що осъзнато пребиваваше в тази съкровена минута на настоящето.\n38. Съзнанието ми се избистри и успокои като огледалото на езерото в двора на замъка при безветрие; А после започнах да дишам дълбоко с пълни гърди;\n39. И ето, след 7-мото вдишване задържах дъх; И вътрешният ми взор се въздигна с грандиозна скорост към лъчист и жив тунел, що се откри високо над мен;\n40. И в същия миг нагоре през гръбнака, през тила и черепа ми премина с пукот нещо подобно на ослепителна мълния; И бях подет от незрим Божи ангел;\n41. И той ме пренесе духом в един друг по-съвършен свят; И аз, преданият поклонник на Бога, се оказах облян в най-ярката, блажена и благодатна светлина;\n42. Каквато никога не бях виждал с физическите си очи на Земята; И толкова хубаво ми стана от нея, че ми се прииска вечно да се къпя в лъчите й!\n43. Времето и пространството престанаха да съществуват в линейната си форма; И се претопиха в трайно сферично настояще без начало и без край;\n44. Чувствата ми се въздигнаха и засияха в най-прекрасното усещане за щастие, що не може да се сравни с никое друго присъщо на тялото удоволствие;\n45. Съзнанието ми се разшири до безкрая; Мислите ми спряха напълно; И в мен остана само непонятно за разума разбиране за висок, всеобхватен екстаз;\n46. И мъдростта ми беше във всичко; И знанията ми - от най-висш порядък; И дейно участвах във всичко, що съществуваше във всемира, във всеки миг.\n47. – А-а-а, о, Господи! - излезе с въздишка от гърдите ми моят глас; И почувствах тръпки в пръстите на ръцете си; А около челото ми - корона от светлина;\n48. И над темето ми грееше ярка звезда; И върхът на главата ми изтръпна от Божествените й лъчи в блаженство, което се спусна надолу по моето тяло;\n49. – Да, писателю Мой, това Съм Аз! - рече ми благо Божият глас. - Ето, че ти се открих, Стен Леоне и позволих на крехката ти телесна същност да Ме познае;\n50. И ти показах през седемте сетива какво е вътре в Мене! Това е изживяване постижимо от всеки човек, но не бива да се случва твърде често,\n51. тъй като субстанцията, от която Съм го сътворил не е достатъчно устойчива на тази върховна форма на проявление на Моята Божествена същност.\n52. – А-а-а, о, да, Господи! Боже, Обичам те! - излезе от гърдите ми ласкав шепот, щом повторно надникнах в същината Господна и се потопих в естеството Му.\n53. Погледнах към пейзажа навън, мислено целунах цялата природа, що се обрамчваше от извитите стъбълца на бръшляна в прозореца отдясно ми;\n54. И небосвода; И гората под него; И короните на върбите под тях; И редицата розови храсти долу; И свежо зелените листа, що заничаха в стаята.\n55. Ветрецът ги разклащаше, погалваше краката ми и после плавно отлиташе на запад през отворена врата към Слънцето, което клонеше към своя залез.\n56. “Ще надникна за трети път в същината на моя Създател! ” - наумих си и се заех да дишам дълбоко; Поставих пръстите си на тила; Сключих прасците си;\n57. И когато задържах дъх, незнайно как обкръжението ми стана друго; Снагата ми се преобразува в лека като мъгла материя с нищожна плътност;\n58. Слуховите ми възприятия се измениха; Съзнанието ми се разшири, разпростря и запълни цялата съвкупност от времена и пространства на вечния космос;\n59. – О-о-о! - излезе с радушен дъх през устните ми моят глас пропит с колосално възхищение към Бога, що видях в славата Му; Отпуснах се и затворих очи;\n60. А при следващото вдишване, в моето тяло отново започнаха да се възвръщат обичайните за сетивата му възприятия; И в него се настани сладка умора.\nСТЕН ЛЕОН ЛЕОНИКА I Еон VI\nЕто, че изминаха множество дни преди да стъпя на брега на морето през следобеда на 27-ми август; И да отседна на скалист плаж пред пристана на Созопол;\n2. Тогава задуха топъл вятър от югоизток, а около мен се спусна Божие благоволение; И ме покри като лъчезарен плащ, изтъкан от милиарди слънчица.\n3. Морска змия подаде глава над вълните отдясно, обърна се към мен с двете си очи; И ние дълго и спокойно се гледахме; А наоколо свистеше силен бриз;\n4. После до душевния ми слух достигна тихият, съскащ гласец на водолюбивото влечуго, което ловуваше сред вълните и спеше из ниши под скалите; И ми рече:\n5. – Разбра ли сега, Стен Леоне, писателю на Божието Слово, що ще придружава човеците през епохата, когато Слънцето ще се възражда в съзвездие Водолей,\n6. какво незначително човече си ти и колко е немощно влиянието ти в света на хората? Убеди ли се, че нямаш власт над нищо съществено тук на Земята?\n7. Осъзна ли, че цялата сила на архангелите е едно нищо пред простите обстоятелства, що се издигат като великани насреща ти от истинската реалност?\n8. И след като зададе тия свои смущаващи духа, потискащи душата и тревожещи телесното ми естество въпроси, тя бързо се скри под вълните на морето...\n9. Останах сам; Дълго гледах с печал към пристанището на Созопол; И се чудех защо й беше нужно на тази нищожна твар да ми отправя такива питания?\n10. През съзнанието ми се заредиха случки от изминалите дни; Спомних си денят на 18-ти август, когато в полунощ беше починал Стоян музиканта;\n11. А той беше на моя възраст - 38 г.; Физически поне двойно по-силен….. И сега младите му деца оставаха сиротни - само на ръцете на клетата му вдовица;\n12. И как тая неочаквана смърт ме отдалечаваше от деня на срещата ми с архангел Гавраил, защото Стоян знаеше с точност къде е оня уединен морски бряг...\n13. Скоро моята скръб намаля; И отстъпи пред ведър светлик надежда, че Божията промисъл ще състави друг план, що ще ме срещне със свети Гавраил.\n14. И ето, още на следния ден обстоятелствата се наредиха по чудодеен начин, така че аз, натъженият от скоропостижната кончина на приятеля ми,\n15. се озовах в местността на Аркутино; И като се отдалечих от заетия с летовници плаж, в мен се роди желание да пиша още Боговдъхновената Леоника;\n16. Затворих очи, както държах ръкописа ми; И в мислите си се обърнах към архангел Михаил с дълбоко преклонение; И рекох му с голяма почтителност, така:\n17. – О, славни пълководецо на армиите на звездното братство, що е сияйно множество от свети ангели; О, мили архангел Михаил, говори на ухото на душата ми;\n18. И разкрий ми, ако ти е угодно, вестителю Господен; Защо беше нужно да преживея това скръбно събитие? Защо се случи тази смърт на тоз човек?\n19. И защо в следствие на нея биде възпрепятствано моето пътешествие към мястото за срещата ми с подвластния ти архистратег архангел Гавраил?\n20. Моля те, дай упование на надеждата ми; И благослови ме с Божии отговори, които да надвият с ангелска лекота над застигналото ме униние! Амин.\n21. Загледах скалите насреща; Бяла чайка беше кацнала на върха на една от тях; И обръщаше глава ту с лявата, ту с дясната си страна към мен.\n22. Тогава през вълните; И чрез нежното докосване на морския бриз (до нетленното ухо на душата ми) ме застигна като ехо ясен и добродетелен глас;\n23. А зад гърба ми застана и се извиси до небосвода светия, драг образ на архангел Михаил; Силните му криле се разгърнаха закрилящо от двете ми страни;\n24. А ръцете му се насочиха с длани към мене; И два лъча от неговото сияние се спуснаха от тях; И ме покриха като облак с Божия светлик, когато ми рече:\n25. – Стен Леоне, магистре на биологическите науки, изследвай скалите насреща ти! Вгледай се в зелената ивица от водорасли, що силата на Луната е оголила;\n26. И чрез отлива на морето е изложила на жарките слънчеви лъчи. Нищо не е случайно в световете на материята и духа! Всичко в тях е взаимосвързано.\n27. И всяко нещо се случва в следствие на нещо друго. Твоят приятел Стоян биде призован да се яви пред Всевишния; И Той чу молитвата ти за неговата душа;\n28. И на теб ти се даде да го видиш облечен в бяло сияние; И ти го зърна сред селенията на отвъдното заобиколен от четири херувима с прекрасни лица;\n29. На него му биде оказана благодатта да ти разкаже за благословения бряг, където ти някога ще отидеш; И така стори поклон пред архангел Гавраил.\n30. По Божията воля стана всичко; И точно така се случи, както в Книгата на живота е записано житието му още преди да се роди в тяло на Земята.\n31. Виждам в сърцето ти твоето колебание; Но знай, че Пътя сам ще ти се открие, само когато наистина въжделееш да тръгнеш за срещата, там на брега;\n32. Когато си готов, когато пожелаеш, твоят ангел-хранител ще полее семенцето на новата ти надежда; И тъй ще го стори, че за миг ще израсте в дърво;\n33. Ти вече знаеш, че има много начини за постигане на една и съща цел! Но само един е начинът, по който ще бъде постигната твоята лична цел!\n34. Днес затова те пренесох на скалите срещу змийският остров с такава леснина; И тук за теб звучи моят глас; За да те напътя и подкрепя във вярата;\n35. И да разсека с огнен меч мрачината на угнетението, що те обзе след смъртта на твоя тъмнолик приятел; И да разсипя нашир и надлъж тази печал.\n36. Приканвам те, скоро вдигни вътрешният си взор нагоре към мен! Виж какво чудо ще сторя, за да те избавя от тъмнотията в името на Господ Бог!\n37. И ето, след като приех в сърцето си поканата на светия водач, аз, опечаленият скръбник, се изправих; Насочих вътрешния си взор нагоре към великана;\n38. И видях как в десницата на Михаля се появи чуден меч; А той беше съставен от сноп ярки, пречисти светкавици, подобни на високи пламъци в стихиен огън;\n39. Архангелът вдигна меча си право нагоре; Потопи върха му в диска на Слънцето; Завъртя го право надолу; И го задържа в лъча на моя собствен дух;\n40. А духът ми се издигна като много тънък лазер от голямата фонтанела на главата ми; И премина по цялата дължина на страховитото, огнено острие;\n41. И случи се чудо! Мечът му блесна ослепително като хиляди слънца; И мигом очисти духа ми от всевъзможни тъмни петънца; И мрачините изчезнаха напълно;\n42. И духът ми засия от свето наслаждение сред Божествено великолепие; И сетне душата ми ликуваше от радост; А умът ми се изпълни със спокойствие;\n43. И дълбоко в сърцето ми се вкорени несломима убеденост, че всичко, което има да се случи ще дойде тогава и там, където е угодно на моя Отец!\n44. И ето, аз, окриленият човек, вдигнах чело, очи и длани към небето; Погледнах в Слънцето; И извисих през ангела гласът на същината си към Всевишния:\n45. – Велик, всемогъщ и славен Си, Господи! Благодаря за тази навременна помощ, която чрез благотворната намеса на Твоя Спасител ме избави от скръбта!\n46. Дано от сега бъда изпълнен със светла надежда, докато се свърши всичко, което има да се случва! Дано да водя живот без плахост, съмнение и маловерие.\n47. Дано Твоя всесилен архангел Михаил пази духа ми с огнени мълнии. Дано с лъчи да изгонва всичко, що би било мъчно за мен в името на Утешителя. Амин.\n48. И подир това, ето, видях в окото на душата ми архангел Михаил благо да навежда лице към мене; И да прибира меча в ножницата отляво на пояса си;\n49. И изпроводих го с взор, докато замахваше с могъщите си криле; И плавно се отлепяше от морския бряг; И по лъчите на Слънцето се въздигаше нагоре;\n50. И постепенно се преливаше с ослепителния блясък в центъра на пламтящия му диск; И как въпреки тази ярка светлина, образът му си оставаше ясен;\n51. И ето, че усмивка засия на устните ми; И една въздишка на огромно облекчение леко излетя из гърдите ми; И като мина през ноздрите, тъгата ме напусна.\n52. И облада ме велико чувство на единство с всичко сътворено от Създателя; И в ума ми се породиха вдъхновени от Него свети мисли пълни с мъдрост;\n53. И ето, че разбрах смисъла на смъртта - тя е като сън; Но в съня няма истинска смърт; Там цари безсмъртие и животът е вечен, без начало и без край;\n54. А реалността често прилича на сън; И те се имитират една друга; Нито се поддава на доказване нещо, което е било в тях вчера; Нито вече ще го има.\n55. Събитията, що стават на сън, често са по правдоподобни от онези, които се случват наяве; И даже без реалността, истинният живот просъществува в съня;\n56. А след като тялото умре, духът на всяко живо същество продължава да живее вечно в царството на съновиденията и обитава свят над реалността...\n57. В следствие на тези мисли, аз, писарят Божи, достигнах до извод, че така или иначе ние съществуваме вековечно, насън или наяве, в живот или в смърт.\n58. И разликата между двете състояния на съществувание е същото, както е при светлината и мрака; Когато едното го има - другото отсъства;\n59. И всичко междинно между живот и смърт е полузрак, дето е възможно да бъде изпитано величието на всепроникващото присъствие на Всевишния.\n60. Така установих за себе си, че единственото и всезначимо занимание в реалността е да се опитвам да се извисявам към Източника на Сътворението.\nПоследна промяна: 12.03 17:19\n28.01 14:34 - Молитва на Иисус Христос, последна през въплътения Му живот\n"- Приятели и братя мои, не ми остава много време да съм сред вас. Бих искал да се усамотя и да се помоля на нашия Небесен Отец, да ни даде нужната в този час сила, за да следваме делото, което трябва да извършим от Негово име.\nСледовниците Му, ученици, апостоли и гърци Го последваха по склона нагоре до камениста площадка, над Гетсиманското плато - върха на Елеонската гора. Щом стигнахме там, кратко ни помоли да коленичим около Него. Единствен аз останах прав не защото не уважих молбата Му и вярата на другите, а защото бях длъжен да филмирам впечатлилата ме сцена.\nОкъпан от светлината на огромната луна, Иисус повдигна очи към звездите и с гръмовен глас въз кликна:\n- Отче, дойде и моят час... Прослави Сина си, за да може Синът да Те прослави! Знам, че Си ми дал цялата сила и власт върху всички живи създания от моето Царство. Ще подаря вечния живот на онези, които поради вярата си ще бъдат Божи синове. Вечният живот е признанието на единствения и истински Бог, и Отец на всички. Нека повярват на Онзи, когото Ти си изпратил на този Свят.\nОтче, аз Те възхвалих на тази земя и изпълних делото, с което ме натовари. Напоих с обичта си синовете на нашето собствено сътворение. Остава ми само да пожертвам земния си живот.\nСега, Отче, възвеличал ме с рая и блаженството, които имах преди този Свят да е съществувал и ме приеми още веднъж от дясната Си страна!\nИисус замълча. Лек ветрец разбърка косата Му.\n- Аз Те показах на хората, които Ти избра от света, който ми даде. Тези хора са Твои, така както целият живот е между ръцете Ти. Живях с тях, напътствайки ги в нормите на живота и те повярваха. Тези хора знаят, че всичко, което имам, произхожда от Теб и че въплътяването ми в живота беше предназначено, за да опознае светът моя Отец. Разкрих им истината, с която ме дари и те, моите приятели и следовници, носители на посланията ми най-чистосърдечно поискаха да приемат Словото Ти. Казах им, че произлизам от Теб, че Ти си ме изпратил на тази земя и че съм готов да се върна при Теб... Отче, моля се за всички тези хора, избрани от Теб. Моля се за тях, избраните от мен да ме представляват, след като се завърна при Теб. Тези хора са мои. Ти ми ги даде. Не мога да остана повече в този свят. Ще се завърна към делото, което ми възложи. Налага се да оставя тези мъже след себе си, за да представляват Нас и Нашето Царство между хората.\nОтче, предпази и защити тяхната вярност, докато се подготвя за напускането на земния живот. Помогни им да бъдат единни в духа си, тъй както сме Ти и аз. Те са мои приятели. По време на престоя ми при тях можех да бдя и да ги напътствам, но сега си тръгвам.\nОтче, остани до тях, докато съумеем да пратим нов Наставник, който да ги утеши, подкрепи и укрепи. Ти ми даде дванадесет човека и аз ги запазих всички, но с един по-малко, който не пожела да поддържа своята съпричастност с нас. Тези хора са слаби и крехки, но зная, че мога да разчитам на тях. Проверих, техните помисли и дела, и зная, че ме обичат. Въпреки че ще страдат по моя вина, желая те да бъдат мечтатели. Светът може да ги намрази, тъй както мразеше мен. Не Те моля да ги прибереш при себе си, само да ги предпазиш от злото, което съществува на този свят. Посвети ги в истината. Словото Ти е истината. Също както Ти ме изпра ти на Земята, така и аз ще ги изпратя по света. Чрез тях живях между хората, посвещавайки живота си в служба на Тебе. Целта ми бе да им вдъхна пречистването чрез Истината и Обичта си, която им показах. Зная добре, Отче, че не е необходимо да Те моля да бдиш над тях, след като си тръгна. Зная също така, че ги обичаш толкова, колкото и аз. Правя това, изричайки гласно молбата си към Теб, за да ме разберат по-добре, чувайки и слушайки ме, че Отецът обича смъртните точно така, както и Сина.\nЖелая страстно да покажа на моите земни братя славата, честта и райското наслаждение, на които се радвах редом до Теб преди създаването на този свят, който се е самоопознал толкова малко...\nО, Справедливи Боже! Аз Те познавам и Ти дадох да опознаеш тези вещи, които ще разпространят името Ти за други поколения. Засега им обещавам, че ще си наблизо до тях в техният път по същия начин, по който беше с мен.\nИ като повдигна дългите си ръце към небето, завърши:\n- Аз съм хлябът на живота... Аз съм живата вода... Аз съм светлината на света... Аз съм желанието на всички възрасти... Аз съм отворената врата за вечното спасение... Аз съм действителността на безкрайния живот... Аз съм добрият пастир... Аз съм пътеката на безкрайното съвършенство... Аз съм възкресението и живота... Аз съм тайната на вечния живот... Аз съм пътят, истината и животът... Аз съм безкрайният Отец на ограничените си деца... Аз съм истинският лозов дънер, а вие сте филизите... Аз съм надеждата на всички, опознали живата истина... Аз съм живият мост, който съединява единия свят с другия... Аз съм живото съчетание между времето и вечността..."\nХуан Бенитес, "Операция Троянски кон" – Том 2, редакция с допълнения - Стен Леон.\nПрочетен: 537\tКоментари: 2\tГласове: 0\n27.01 13:33 - Проповед на Иисус Христос, последна през въплътения Му живот\nПроповед на Иисус Христос, последна през въплътения Му живот\n"- Като материални, земните царства могат да преценят, че е необходимо да употребяват физическа сила, дори насилие над волята и свободата на Духа, за прилагане на мирските закони и поддържане на реда. В Небесното царство, което като духовно братство между Божиите чеда се самоопределя единствено чрез силата на духа, вярващите не прибягват до насилие.\nТова различие в начина на действие и същността не отнема правото на различните социални групи вярващи да поддържат порядъка и обичаите сред своите редици и да управляват съгласно своите норми за поведение и дори да ги налагат на онези членове на обществото, които не ги приемат. При това е съвместимо да бъдеш едновременно син на духовното Царство и член на светското или гражданско общество.\nЗадължение на вярващия е да даде кесаревото - кесарю и божието - Богу... Не може да има несъгласуваност между тези искания. Недопустимо е цезарят да узурпира прерогативите на Бога, да иска духовно почитане и издигане в култ. В подобен случай вие трябва да почитате само Бога и само Богу да се прекланяте.\nЗатова уважавайте земните управници и в случай, че имате авторитет пред тях, спечелили сте тяхното благоволение и съгласие, можете да ги образовате и просветлявате, но никога не ги издигайте в духовен култ!\nНе обожествявайте никого от земните царе и управници, както и не използвайте за користни цели тяхното влияние, властта или силата им във физическия свят.\nОт гледна точка на една напреднала цивилизация, да сте синове на Небесното царство означава да се превърнете в съвършени поданици на земните царства.\nПомнете, че братството и служенето са крайъгълните камъни на Евангелието. Повикът на духовното Царство за любов към ближния се нуждае от проверка в земния свят, за да се докаже, че е истински и извира от душата ви. Трансформирайте в разбирателство инстинкта за враждебност, който възниква между вас и войнствените невярващи, защото насилието е разрушително чувство за Царството небесно. В такъв момент съсредоточете съзнанието си в най-съкровената, чиста и свята обител, която Бог е сложил във всяко човешко сърце.\nНо синовете на невежеството и мрака, онези с материалистично мислене и тежък умствен багаж, който се е натрупал в следствие на греховно поведение, никога не ще узнаят за вашата духовна просветеност, ако не се доближите до тях. Именно, за да го осъществите, е необходимо да сте достойни и уважавани граждани измежду останалите поданици и водачи в земния свят.\nБлагородното служене на общността е естествена проява на просветления дух, който живее за другите. Като смъртни, вие наистина сте граждани на земните царства и от вас се очаква да бъдете добри поданици, още повече, когато сте станали други, сиреч преродили се духовно. Поради това имате тройната задача да почитате Бога, да служите на човека и на братството на вярващите в небесното Царство.\nНе се прекланяйте пред временните управници на земята. Не ги обожествявайте. Не прилагайте физическа сила за развитие на духовното Царство. В задължението си да служите с обич на светлината, проявявайте откритост. Служете, както на вярващите, така и на невярващите! Аз ще ви просветля с Духа на Истината, който се корени в Евангелието, а неговите плодове ще бъдат силните лостове, които ще издигнат човечеството над невежеството и мрака.\nРазгръщайте ума, мъдростта, знанията си, проявявайте прозорливост в отношенията си с невярващите, със светските управници! С такт изглаждайте незначителните разногласия, находчиво отстранявайте дребните причини за неразбирателство и отстъпвайте, за да внесете светлина и мир в отношенията. Търсете възможните законни пътища да живеете в разбирателство с всички.\nБъдете мъдри като ангелите и невинни като гълъбите.\nВинаги ще бъдете сред най-добрите поданици в земното царство, ако съумеете да просветлите духа си с истината на Евангелието. И управниците на мирските дела ще станат по-добри в резултат на вярата си в Небесното царство.\nДокато държавниците и управниците на земните царства упражняват земната си власт, вие като религиозни водачи, вярващи в благата вест, можете да очаквате само неприятности, преследвания, дори смърт...\nИисус замълча и остави последните си думи да се носят като черно предзнаменование за утрешния ден.\n- Но аз ви казвам, - продължи Той твърдо с обнадеждаващ тон, - че светлината, която носите на света, дори страданието, което ще понесете заради нея, в края на краищата ще просветли цялото човечество и като резултат ще даде отчетливото разделение между политика и религия.\nНастойчивото и постоянно проповядване на Евангелието за Царството на моя Отец ще доведе един ден народите до цялостно освобождение - до свободата на ума, интелекта и до религиозната свобода.\nСега ви възвестявам, че въпреки възможните репресии от страна на онези, които ненавиждат Евангелието на радостта и свободата, вие ще живеете в Царството на Отеца Бог и то ще преуспява. Но не се самозалъгвайте! Вие ще бъдете изложени на опасности в бъдните времена... обаче в крайна сметка, повечето от хората ще кажат добра дума за вярващите в Небесното царство и много, включително от заемащите високи постове, ще приемат Евангелието.\nНаучете се да бъдете верни и лоялни на Царството и във времена на мир и преуспяване! Няма да ги има ангелите, които да ви пазят, ако се оставите да ви завладеят пороци, безволие и слабохарактерност, или ако се увлечете по сладострастието и суетата. Тогава по пътищата на трудностите няма да има кой да ви придружава, вас, които обичате да ви подкрепят и напътстват.\nПомнете, че сте натоварени да проповядвате благата вест на Евангелието - това е върховното желание и волята на Отца. И не оставяйте нищо да отклонява вашето внимание. Направете така, че цялото човечество да се облагодетелства от вас, като се облагородява от преливащата обич на вашата духовна служба.\nПросветлявайте общността на хората на умствения труд, като им внушавате необходимостта да служат за добруването на всички! Но никоя от тези хуманни задачи не бива да измества от сърцата ви заветната цел: да се възвестява Евангелието.\nНе бива да си позволявате никога да прокламирате истината, да утвърждавате честността чрез силата и властта на светските управници, а още по-малко с мирски закони.\nПомнете върховния закон на човешкото правосъдие, който ви внушавам:\nКаквото искате другите да правят за вас, правете го вие за тях!\nКогато вярващ бъде призован да служи на светската власт, нека го прави честно и да помни, че е временен поданик на мирското царство. Ако вярващият достигне до длъжността на висш мирски слуга, трябва да го попитате сериозно дали, докато изпълнява мирската служба, корените на истината в неговото сърце не загиват от липсата на живителната влага на духовната общност?\nСъзнанието, че сте Божии чеда, трябва да освети и придаде ускорение на целия ви живот, посветен в служба на себеподобните ви същества, както и на по-низшите от вас.\nНе бива да сте пасивни мистици или бледни аскети. Не трябва да се превръщате в празни мечтатели или във ветропоказатели, и така изпаднали в удобна летаргия да вярвате във фиктивно провидение, което ви доставя наготово всичко необходимо, за да живеете в безцелно спокойствие.\nИстина е, че трябва да бъдете кротки и отстъпчиви при вашите отношения с грешниците. Трябва да проявявате търпимост при разговорите си с непросветените и да бъдете сдържани пред провокациите, с които те неминуемо ще опитат да ви въвлекат в препирня. Бъдете благоразумни и за да опазите мира в сърцето си не им отвръщайте.\nБъдете лъчезарни при възвестяване на истината, авторитетни в представянето на вашата вяра и изчерпателни при проповядването на Евангелието за Царството! Длъжни сте да го отнесете до всички краища на света и да го представите подобаващо пред всеки.\nТова Евангелие е жива истина. Казвал съм ви, че то е като маята за хляба, като синапеното зърно за горчицата, като плода на всяко живо същество, което от поколение на поколение се развива и безпогрешно приспособява нуждите си към условията на всяка среда. Разкритието на Царството, което ви правя, е живо откровение... Живо откровение. Желанието Ми, за което се моля, е то да даде подходящ плод във всеки човек и всяко поколение.\nОт поколение на поколение истината за Евангелието трябва да проявява растящата си жизненост, да се развива в съгласие с времето, да е гъвкаво и с дълбочината на духовната си сила да облагородява всяка епоха. Не допускайте откровението за Божия свят да се превърне в обикновен, макар и свещен спомен, в мъртво предание за Сина и времената, в които е живял!\nНеговият променен поглед, дълбок и Остър като кинжал обходи всеки от слушателите. Когато очите Му се Спряха върху мен, Иисус отново повтори:\n- Не допускайте истината за Евангелието да се превърне в спомен и свещено предание за мен и за времената, в които сега живеем...\nИ като понижи тон, продължи с кротост:\n- И ви моля, каквото и да се случи, не забравяйте, че не сме отправили нито една лична нападка към когото и да било, дори и към властниците, седящи днес на трона Мойсеев. Само им предложихме в дар новата светлина, която твърдо и категорично отхвърлиха. Обвинихме ги във вероломство и духовна изневяра на същите истини, които изповядват, проповядват и защитават. Сблъскахме се в диспут с утвърдени водачи и признати първенци.\nДори и сега не ние сме онези, които ги нападат. Обратно те желаят нашето унищожение. Вие няма да се нахвърляте върху старите форми. Трябва умело да заложите закваската на новата истина там, където са старите вярвания. И оставете Духът да свърши своето.\nНе се оставяйте доброволно да надделее във вас гняв и неприязън към онези, които ви презират и не ви зачитат, или ви принуждават насила към защита. Когато невярващите ви нападат преднамерено, не проявявайте колебание - противопоставете им се, но благо със страст в защитата на Истината, която ви е спасила, осветила и прославила... Никога не забравяйте да обичате враговете си в оня труден момент, защото те в невежеството си са като пияни, болни или деца!\nНе воювайте против хората, дори ако не са вярващи. Проявявайте милосърдие, включително и към ония, които без да ви зачитат, ви мамят и злоупотребяват с вас. Бъдете верни поданици, лоялни граждани, честни занаятчии, заслужили добро име съседи, благочестиви роднини, разбиращи родители и искрено вярващи радетели в братството на небесното Царство. Така моят дух ще бъде край вас сега, винаги и до края на живота ви."\nПоследна промяна: 27.01 14:29\n27.01 08:36 - heaven


25 май 2022 | 11:47\nДвукратният световен шампион във Формула 1 Фернандо Алонсо няма намерение да се оттегля от спорта и вече на няколко пъти заяви, че се надява да продължи да се състезава още няколко сезона. В Алпин обаче ситуацията е интересна - Естебан Окон е с дългосрочен договор, този на Фернандо изтича в края на настоящия сезон, а тимът е под натиск да осигури дебют на талантливата си резерва Оскар Пиастри иначе австралиецът може да потърси развитие другаде.\nАлонсо разкри пред БиБиСи, че вече е започнал неформални преговори за новия си договор с главния изпълнителен директор на Алпин Лоран Роси.\nSmiles all round after this result 😃#SpanishGP pic.twitter.com/4BElLEMtud\n“Не сме преговаряли официално. На два пъти пихме кафе. Но аз мисля, че има възможност да продължим да работим заедно - обясни Алонсо. - Аз все още имам мотивация за побеждавам и са съкратим с тима разликата с отборите в челото, въпреки че знаем, че това ще е много трудно.”\nФернандо Алонсо ще стартира последен в Гран При на Испания\nИспанецът обаче прогнозира, че има сериозен потенциал представянето му и това на Алпин да се подобри.\n“Вече сме наясно с някои неща, които можем да направим - заяви Фернандо. - В първата година след смяната на техническите правила винаги научаваш много от другите автомобили, от различните философии, заложени в тях, така че има много преки пътища към подобряване на представянето, които можем лесно да използваме.”\nАлпин решава за Алонсо и Пиастри през лятото\nОт началото на сезона А522 на Алпин демонстрира отлична скорост в квалификациите, но в състезателни условия автомобилът има проблем с предните гуми, които се износват много по-бързо и по-агресивно. Промените по колата в Барселона имаха за цел да се ограничи този негативен ефект, а в последните две състезания Окон и Алонсо доказаха, че въпреки че стартират от дъното на стартовата решетка те имат темпото да завършат в зоната на точките.


Деца | Галерия на женските интереси - страница 3\nСложността на образованието на творческата личност\n26/05/2016 | Автор: Рамиль\nМного родители имат благороден сън, който се състои в възпитанието на детето на творческа личност. В съвременното общество са създадени всички необходими условия за постигането на тази цел. За да получите професионална информация за особеностите на отглеждането на деца в такива условия, можете да, без да напускате дори от дома. В интернет се публикуват много статии от квалифицирани и признати професионалисти, насочени към нюансите, които впоследствие придобиват стратегическо значение.\nТворческите хора са по-успешни, защото:\nдовеждане на бизнеса докрай;\nразличават оригиналните идеи;\nимат изключителни интелектуални способности.\nКамуфлаж за коса\n10/28/2015 | Автор: Рамиль\nСлавяните са щедри хора. От незапомнени времена те практикували прехвърлянето на лични вещи от едно поколение на друго. Днес такава традиция вече е изтрита, но някои стари нови неща все още традиционно се предават от родители на деца.\nТакова решение в много ситуации е изключително практично, което ви позволява да спестите значителна сума пари. От друга страна, такова решение не винаги се оказва рационално и на някои обекти изобщо не се допуска. Така че дрехите за новородени трябва да бъдат изключително нови. Защо? Прочетете повече за това.\nКак да обезвредим детето да заспи в ръцете?\nЗначението на съня за всяко дете не може да бъде подчертано. През периода на сън тялото на детето не само релаксира колкото е възможно повече, но също така продължава да расте. В края на краищата буквално в една календарна година трябва да направите толкова много! Много добре, ако детето ви е спокойно и бързо заспи в леглото си. Много повече случаи, когато малката жена не може да спи дълго време, е капризна и моли за родителите си. Защо е така?\nЗа да може детето да заспи спокойно, е необходимо да изпълни много условия , които понякога може да не зависят от нас. Първата и може би най-важната от тях са правилното бебешко креватче и спално бельо, което спомага за добър сън. Важен фактор е и температурата на въздуха и неговата влажност. Може би, както майка ти, искаш да почувстваш любимото си малко дете в ръцете си и да го гледаш как заспива.\nУдобни транспортни модели за деца\n10/22/2015 | Автор: Рамиль\nНе е тайна за никого, че раждането на дете е не само отговорно, но и досаден момент в живота на всяка жена. Когато едно малко чудо излиза наяве, родителите се опитват да направят всичко възможно, за да създадат удобни условия за него. От раждането на детето и през първите години от живота на детето, родителите имат много проблеми и притеснения.\nЗа бебето е удобно и добро за това, което ви трябва много да правите. Изберете яслите, дрехите и много други. Също така не по-малко важно е изборът на транспорт за детето. Много е важно децата да прекарват толкова много време на чист въздух. Но винаги се оказва, че се предоставя. След това времето не успее, транспортът не съвпада.\n5 съвета за избора на куче\n09/23/2015 | Автор: Рамиль\nЧичилав - малко куче за играчки, което, когато се появи, веднага стана известно и изключително популярно сред петгодишните момичета. Тайната на нейния успех е проста: в тази възраст малките вече се интересуват от модата, обличат се и изнасят оригинални дрехи за своите кукли. Играчката Чичилав ще ви помогне да направите и двете: поставете я в кесията, можете да я вземете с вас за разходка, докато носите рокля или костюм на вашия домашен любимец, който ще съответства на времето и случая.\nЗа да има такъв куче-спътник всички момичета мечтаят, затова любящите родители нямат друг избор освен да подготвят дългоочаквания подарък за най-близкия празник. Как да избера най-подходящия приятел? Тук ще разгледаме 5 важни съвета, като се има предвид кой може да направи добра покупка.