ОМ Приятели | ОМ – Свободни и Положителни Книги | Page 5\nPosted on 03.08.2014 by ОМ Приятели\nВинаги съм ненавиждал Ашли Градушката. Причините са много, но\nможе би най-важната е, че преди 15 години тази ко- варна вещица се опита най-\nхладнокръвно да ми види сметката. До ден-днешен съм убеден, че опитът ѝ да ме\nотстрани от пътя си бе съзнателен и целенасочен.\nВ България традицията колите да получават лични имена от вманиачените си\nсобственици не е толкова епидемично разпространена колкото тук. Връзката между\nамериканеца и неговия автомобил е сложна, противоречива и дълбоко вкоренена в\nсоциалния профил на Щатите. Хората тук не само дават масово имена на колите си,\nно откриват характер в двигателя им, одушевяват ги, говорят им и дори понякога ги\nтретират като пълноправен член на семейството. В момента карам 3800-кубиков\n„Крайслер Конкорд“, който съм кръстил оналдиньо, нетолкова защото е тъмен на\nцвят, мощен и изненадващо повратлив, колкото заради зъбатата решетка на\nАко надникна в автомобилното си минало, пред очите ми с носталгия ще се\nразходят спомените за още много други стари спътници – чети- ритактови приятели\nс човешки имена. Всеки от тях втъкан завинаги в годините ми, свързан с даден\nпериод в живота ми, белязал завинаги някое значително събитие. Някъде в началото\nна 90-те например се спотайва оки ръ ат, недодялан и олющен „Шевролет\nСелебръти“, които подобно на героя на Сталоун винаги успяваше да се изправи по-силен и\nентусиазиран от всякога дори след уж унищожително поражение. Подлагал съм Роки на съкрушителни изпитания, включително и катастрофи, каране по стълби, наводнения и дори неописуема\nпясъчна буря в Аризона. Но тази машина явно беше внук на Терминатора, защото\nнеизменно отърсваше отегчено прахта от очуканото си тяло, изправяше се на четири\nколела и поемаше упорито иблагонадеждно точно в моята посока. Някъде в миналото си съзирам и\nмногострадалната „ВБН“ (Великата Бяла Надежда), от която винаги съм очаквал\nдалеч повече, отколкото беше в състояние да ми предложи. ВБН беше един\nкошмарен бял „Форд Темпо“, който полагаше изненадващо успешни усилия да се\nразваля на всеки 20 минути. Едва ли има нещо в тази кола, което да не съм сменял.\nДинамото му изгаряше в почти ритмични интервали, двигателят бе пълен с\nантагонистични противоречия, а свещите изтляваха по-бързо от восъчните си\nбратовчеди. ВБН също обичаше да цеди акумулатори като прани ризи. През тази\nкола са минали повече акумулатори, отколкото през четиритонен електрокар.\nНо нищо, нищо не може да се сравнява с мрачните спомени, оставени от Ашли\nГрадушката! Никога няма да забравя облекчението и сатанинската усмивка,\nизписани върху лицето на негодника, който ми продаде тази демонична таратайка.\nГодината беше 1992-ра, а Ашли бе раздрънкан „Понтиак Гранд Ам 79“. Платих 600\nдолара, без да подозирам, че реалната му цена е с около 599 долара по-ниска.\nВидимо колата беше в идеално състояние, като изключим масивните поражения от\nградушка и надничащата тук-таме ръжда. На задния калник имаше лепенка, която\nгордо гласеше: „Ако знаех, че ще живея толкова дълго, щях да се грижа по-добре за\nсебе си!“. Колата бе типичната щатска, грандоманска машина с характерните за\nепохата си мегаразмер и неразумна мощност (5л). Под капака на този огромен\nпонтиозавър имаше повече цилиндри, отколкото в гардероба на Кралския\nШекспиров театър. Но за няколкото месеца, в които имах нещастието да го карам,\nтова пъклено изчадие на американската ав- томобилна промишленост ме вдъхнови\nза някои от най-изобретателните псувни в историята на нецензурната семантика.\nБързо разбрах, че собственикът е закърпил колата само колкото да мине през\nпродажбата. Няколко дни по-късно двигателят започна да цвили като пресипнал\nескимос, дистрибуторът обяви обща стачка, а някакъв тайнствен, злокачествен\nпроцес започна да се развива и в обречения карбуратор. Отгоре на всичко два от\nзъбците на стартера се оказаха счупени и единственият начин да запаля бе, преди да\nзавъртя ключа, Да се промъкна под колата и да нанеса гръмотевичен удар с щангата\nвърху стартера. Почти веднага реших да кръстя понтиака на бившето си гадже Ашли,\nпод чиято атрактивна фасада се криеше зловеща същност. Капризна, сприхава,\nнеуравновесена и опърничава, колата сякаш бе попила характера на бившата ми приятелка, така че името „Ашли Градушката“ бе повече от подходящо. Малко след като направих злополучната\nпокупка, реших да тръгна с двама приятели на едно необмислено пътешествие, чиято\nкрайна цел беше концерт на „Гъне енд роузис“ в Чикаго. Младостта и разумът рядко\nвървят ръка за ръка, което донякъде обяснява защо решихме да поверим пътува- нето\nв ръждясалите нокти на омразния понтиак. Колата остана вярна на характера си и в\nпредградията на Чикаго запелтечи с всичките си осем прокълнати цилиндъра и\nпочна да храчи масло със застрашителна скорост. Единственият ни изход бе да\nслезем от магистралата и да купим масло от бензиностанция в самото сърце на едно\nот най- опасните места в САЩ – Саутсайд (Южната част на Чикаго). Откачен ход, на\nкойто Ашли безспорно разчиташе. Бледоликите пришълци не са на почит в\nбезкрайните гета на Саутсайд и ние веднага бяхме наобиколени от гигантогромни\nдегенерати, в чиито очи се четяха кървави намерения. Сякаш бяхме попаднали в\nМогадишу по времето на Мохамед Айдид. Десетте минути, които ми бяха нужни, за\nда платя маслото и да го налея в двигателя, преминаха като 10 мъчителни часа. В\nрамките на тези 600 секунди двама души успяха да ме попитат дали искам да купя\nкрек кокаин, явно дрогирана жена ни уведоми, че ще горим в ада, а 12-13-годишен\nхлапак гордо ми показа дръжката на пистолет, която надничаше от колана му.\nПродавачът в бензиностанцията бе седнал зад решетка и бронирано стъкло.\n„Сипвайте маслото и се изпарявайте! – гласеше мъдрият му съвет. – И за Бога – не\nправете резки движения!“Саутсайд е невидимата страна на Америка, където властват\nмогъщи гангстерски групировки, свистящите куршуми са ежедневие, в гимназиите се\nвлиза през метални детектори, а полицаите са винаги някъде другаде.\nБензиностанцията бе заобиколена от изоставени, полуразпадащи се постройки и\nмрачни улици, по които вятърът търкаляше боклуци. Недалеч се намираше и зловещ\nжилищен комплекс, от който се дочуваха съмнителни гърмежи. Когато излязах бавно\nот бензиностанцията, установих, че колата е плътно обкръжена от около двайсет\nдуши, за които моят живот нямаше абсолютно никаква стойност. Явно обаче колата\nим се стори дори по-евтина от него и по някаква ирония на съдбата окаяният вид на\nподлата Ашли навярно спаси живота ни. Докато наливах с трепереща ръка маслото в\nдвигателя, усещах погледите, които пълзяха върху гърба ми в търсене на нещо ценно,\nза което си заслужавада ме очистят. Когато свърших с маслото, се прекръстих мислено и облян в пот, се отправих на забавен кадър към багажника, абсолютно уверен, че ми остават само\nсекунди живот. Отворих багажника и извадих щангата. Тишината бе оглушителна.\nСпоред мен местните гангстери бяха толкова шокирани от ситуацията, че забравиха\nда ме застрелят. Невярващ, че все още съм жив, се заврях под колата и ударих с\nвсичка сила Ашли Градушката по стартера. После се качих в колата, запалих\nзаекващия двигател и се влях в магистралата. Оттогава кракът ми не е стъпвал в\nСаутсайд. Още с връщането си в Канзас изпратих Ашли на гробището без съжаление\nи църковна церемония. Все още вярвам, че тази негодница ме ненавиждаше също\nтолкова колкото аз нея и опитът ѝ да ме изостави сред куршумите на гетото беше\nКакто повечето хора тук, и аз се отнасям с респект и носталгия към старите си коли\nи техния принос към миналото ми. Спомням си с уважение за нисана Достоевски, с\nкойто за малко да прегазя две разсеяни бабички. Няма да забравя и верния гранд\nчеръки на име Доктор Уотсън, както и хондата Луински, в която… Но нека спрем\nДотук. Това все пак е очерк за Ашли Градушката и за това как успях да я надживея\nи да я пратя в гроба, преди аз да съм попаднал в него. Но защо ли имам чувството, че\nнякой ден пак ще се срещна с тази стара негодница? Имайки предвид безотговорното\nси поведение през последните 20 години, ми се струва, че когато дойде моят ред да\nсе разделя с живота, навярно ще се отправя в посока обратна на Рая. И някъде там,\nсред огън, жупел, сяра и стенещи адвокати, ме посрещне самият принц на мрака\nЛуцифер в персоналната си лимузина. Няма съмнение, че това ще бъде машина\nдостойна за негово нищожество сатаната: 8 цилиндъра, 5Л, безброй недостатъци и\nдемоничен характер. И ако изтриете с ръка саждите на задния калник сигурно ще\nоткриете окъсана лепенка с до болка познатите, мъдри думи: „Ако знаех, че ще\nживея толкова дълго, щях да се грижа добре за себе си!“.\nPosted on 02.08.2014 by ОМ Приятели\n„Ало, извинявайте, но явно съм набрала грешен номер.“ В една\nхубава пролетна вечер преди пет години петнайсет жени се обадиха едновременно и\nс един и същ объркан глас на един от най- великите баскетболисти в света Дирк\nНовицки. Всички тези момичета заявиха, че търсят брат си и че са набрали номера\nпо погрешка. Ще се върна към този логически парадокс малко по-късно. Сега обаче\nще насоча вниманието ви към нещо друго, тъй като въпросното обаждане стана\nповод да се срещна с една на пръв поглед предсказуема и скучна личност, от която\nне очаквах да бъда изненадан. Но още при втората ни среща бях напълно опроверган:\n„Прелестна е, нали? Виж, виж само колко е изящна!“ Иначе уравновесеният до\nвтръсване професор Де Бор е видимо развълнуван. В очите му проблясва маниакална\nенергия и си давам сметка, че спонтанната му трансформация ме е заварила\nнеподготвен. Дори монотонният ритъм на гласа му е напълно разрушен от внезапно\nнахлулия в него малчугански ентусиазъм. „Обърни внимание как елегантно се движи\nи колко бляскаво е тялото й. Ей на това му казвам аз най- прекрасната брюнетка в\nприродата!“ Съгласявам се от учтивост, но върху кимащата ми с колебливо\nразбиране глава е закачена неразби- раща физиономия и професорът усеща\nнедоумението ми. „Виж сега, красотата е относителна – продължава Де Бор с лека\nусмивка. – В теб Черната вдовица навярно буди отвращение, дори страх, но има и\nхора като мен, които виждат в нея шедьовър на майката природа. Въпрос на вкус и\nГерит де Бор е професор по ентомология в Канзаския университет и се съгласи да\nми помогне за написването на тази статия. Специалността му са пеперудите Монарх,\nно повече от явно е, че има слабост и към паяците.\nСъществото, в което се вглеждаме през голяма лупа, е прословутата и опасна\nЧерна вдовица – паяк със зловеща репутация и бляскаво черно тяло. „Само женските\nхапят и само те имат отрова – продължава неподправено щастливият професор – ще\nги познаеш по червения белег на гърба: има формата на пясъчен часовник. Помни\nвидиш ли пясъчен часовник – бягай надалече! Отровата на Черната вдовица е 15 пъти\nпо-силна от тази на гърмящата змия. Знаеш ли как се храни? Ей това ще те разбие: тя\nхраносмила плячката извън тялото си! Червата ѝ са много тънки и няма как да я\nпогълне. Затова тази сладурана инжектира жертвата си с разграждащи ензими, които\nвтечняват вътрешностите й. После буквално всмуква разложените тъкани като със\nсламка. Страхотно, нали? Сигурно няма нужда да ти обяснявам защо я наричат\nЧерната вдовица. След като повече не ѝ трябва, тя убива мъжкия си партньор и го\nканибализира. След оплождането той ѝ е необходим… но само за калории! Защо се\nвъзхищавам на Черната вдовица ли? Ами тя е перфектна в толкова много отношения.\nНе знам дали има по-ефикасен хищник в природата. И е толкова самостоятелна -никакви партньори. Никакви колонии. Никакви компромиси. А какво ще кажеш за\nловната ѝ стратегия? А коварността? А търпението? Паяжинната ѝ жлеза\nпроизвежда една от най-здравите коприни в природата. Хване ли се нещо в нея -\nкрай! Знаеш ли, че не ѝ трябват очи – усеща уловената си плячка по вибрациите на\nпаяжината… Всеки неин ход, всяко действие е мотивирано от една-едничка\nпримитивна цел. Но недей да я виниш. Такава е натурата ѝ – паякът си е паяк. Няма\nнищо друго като Черната вдовица. Като започнеш от екзоскелета и хидравличните\nкрайници, минеш през отровата, храносмилането и стигнеш до паяжината – тя е като\nекзотичен пришълец от друга планета – напълно раз- лична от нас, хората. Затова\nсигурно завинаги ще остане толкова неразбрана.“\nНо професорът е арахнопристрастен и не си дава сметка, че дори този перфектен\nзлосторник не е последната брънка в йерархичната верига на месоядците — дори\nтой има своите безмилостни врагове. Нека ви запозная с един от тях: казва се Холгер\nГешвинднер – уни- кална личност и германец до мозъка на костите, с един от онези\nглет- черносини, пронизващи тевтонски погледи, които сякаш надничат, без да\nпитат, директно в душата ти – чак там, в онова заключено килерче, където човек крие\nХолгер една от най-нестандартните личности в света на баскетбо- Бившия\nкапитан на германския национален отбор и безмилостен стрелец е играл в\nпрофесионални лиги до 50-годишна възраст. Той също е физик, математик,\nклиничен познавач на човешката психика н един от най-странните треньори в\nсъвременния спорт. Навремето специалистите го наричаха луд и смятаха методите\nму за напълно откачени. Но след като светкавично изгради цяла армия неописуеми\nстрелци и вкара петима свои играчи от малкия град Вюрцбург в националния отбор\nна Германия, целият свят започна да изучава системата му. Днес Холгер е смятан за\nедин най-добрите експерти в стрелбата от разстояние.\nПреди около 15 години създаде поредица от математически формули, чрез които\nизчисли оптималната траектория на стрелба. „Формулите ми са базирани на\nинтегрални и диференциални изчисления и зависят от променливи като височината\nна играча, дължината на крайниците, разстоянието от коша и ъгъла на изстрелване.\nОптималната парабола се колебае около 60 градуса“, твърди Гешвинднер. Ако го\nпопитате какво трябва да правите, за да стреляте по-добре от тройката, ще ви каже\nда правите лицеви опори на върха на пръстите си! Бицепсите не го интересуват\nтолкова, колкото особената стрелкова сила, съхраняваща се в специфичните мускули\nоколо пръстите, китката и в предмишницата.\nАко отидете на един от световноизвестните му лагери, ще останете шокирани.\nОсвен стандартните упражнения за стрелба германецът кара играчите да участват в\nзанимания като анализ на оперна музика, фехтовка, литературни дискусии, балет,\nсолфеж, шахмат и джаз. Според Холгер усетът за ритъм и хармония имат огромнозначение в баскетбола. Техниката на стрелба е важна, но вътрешното равновесие е\nтова, което дели добрите стрелци от гениалните.\nНай-големият шедьовър в кариерата на ексцентричния треньор е именно великият\nДирк Новицки – единственият европеец, печелил наградата МВП за най-добър играч\nв НБА. Дирк е много, много особен играч. Колкото и да се ровя из катакомбените\nгалерии, в коитосъм подредил баскетболните си спомени, не мога да намеря нито\nедин играч, с когото да го сравня. В историята на НБА няма човек неговия ръст (213\nсм), който да стреля по толкова унищожителен начин, и зад тази свръхестествена\nефикасност без съмнение се крие геният на неговия странен треньор. Холгер е взел\nНовицки под крилото си още когато Дирк е бил на 13 и от този момент нататък се е превърнал в нещо повече от треньор – родителска фигура, житейски наставник и ментор. На практика\nНовицки не взима важно решение в живота си, без преди това да се допита до\nТова е от огромна полза за Дирк, който въпреки унищожителните си баскетболни\nинстинкти и широка росинантска усмивка е крайно притеснителен извън игрището и\nизбягва по всякакъв начин стандартните ексцесии, характерни за младите\nмилионери в лигата. Подобно на съгражданите си от провинциалния Вюрцбург\nгерманецът е тих, скромен, целенасочен и праволинеен. От залата – вкъщи, от вкъщи\n- в залата. Не пие, не пуши, не ходи по клубове, дори не яде червено месо. Няма\nскандали, няма жълта преса, няма нищо. Всичко, което прави, е подчинено на\nНовицки е болезнено срамежлив, крайно чувствителен и много предпазлив,\nособено когато стане дума за жени. Дирк знае идеално, че около хора като него\nвилнеят алчни златотърсачки, и в продължение на години пазеше ревниво сърцето\nси. Защо ли тогава върна обаждането на мистериозната непозната? Безименният глас\nму каза, че е заинтригуван от интересния му акцент. Ако някой път е самотен и иска\nпросто да говори с някого, нека ѝ се обади… Не за друго, а просто ей така – за\nкомпания. Дирк бе в тежка емоционална криза след кошмарната загуба във финалите\nпрез 2006. Всички го обвиняваха, всички пръсти сочеха към него. Трябваше му\nбягство. Трябваше му катарзис. И комуникация с човек, който дори не е чувал за\nнего. Като например жената, която му се обади по погрешка, хареса гласа му и му\nпризна с трогателно неудобство, че няма представа от спорт и никога не е чувала\nимето Новицки. Каква освежаваща, рядка наивност!\nИ ето че се завързва колебливо, предпазливо приятелство. Жената се казва\nКристъл Тейлър. В продължение на много месеци двамата просто комуникират по\nтелефона, с имейли и есемеси. Дирк и Кристъл намират милион общи неща помежду\nси и постепенно барикадите около сърцето на стеснителния германец започват да се\nразпадат. Имейл по имейл, разговор по разговор, есемес по есемес, нишка по\nнишка… паяжината започва да добива очертанията си, оставайки невидима за\nжертвата. Новицки е толкова предпазлив, че отнема цели три години, докато двамата\nси удрят първа среща! Три години!\nНо оттам нататък всичко се развива мълниеносно и малко по-късно Кристъл се\nнанася в свръхлуксозния му лом в Далас. По всичко личи, че след толкова години\nДирк най-после е намерил духовния си спътник, мечтаната и търсена голяма любов.\nГой е въплъщение на щастието и ето че идва моментът, в който легендарниятгерманец пада на колене, слага годежен пръстен за четвърт милион долара на ръката\nна Кристъл и иска ръката й. Тя е разтърсена, очите ѝ са пълни със сълзи – дали\nзащото е трогната, или защото най-после усеща вибрации в мрежата? Решено е:\nсватбата предстои след броени месеци. Но Кристъл не знае това, което вие вече\nзнаете че в живота на Дирк нищо важно не се случва без допитване до хер Холгер\nГешвинднер. А той, както вече споменахме, е стар ловец на паяци. Холгер идва\nмълниеносно от Германия, за да се срещне с мла- доженката, и инстинктите му\nведнага надават пронизителен писък. Той наема частен детектив, за да научи какво\nточно се крие зад екз- оскелета на госпожица Тейлър. Резултатът надминава дори\nнеговите скептични очаквания: оказва се, че Кристъл Тейлър на практика не\nсъществува! Жената, която обитава тялото й, както и дома и живота на най-великия\nевропейски баскетболист, е бивша стриптийзьорка, търсена от ФБР за поредица от\nизмами, кражби и престъпления в няколко щата. Жена, която използва 15 различни\nсамоличности! Между многото ѝ имена са Криси Нобелс, Тереза Тейлър, Шана\nМанчи- ни, Криста Сантияго, Дебра Джонсън и т.н. Три от тези фалшиви жени имат\nтри истински деца от трима различни бащи.\nЛюбим похват на Кристъл е да изпразни сметката на поредния си съпруг и да\nизчезне, подслонена от следващата си самоличност. Един от бившите ѝ мъже се\nсъбудил една сутрин с 330 000 долара по-малко и се наложило да обяви банкрут.\nПрез май 2009-а по сигнал на Холгер ФБР обкръжава дома на Новицки, докато той е\nна мач. Кристъл прави опит да се измъкне през прозореца, но е заловена и вкарана в\nареста в Далас по осем отделни криминални обвинения. Когато вижда снимката ѝ по\nтелевизията, бившата футболна звезда Тони Бенкс възкликва: „А! Ами че това е\nТереза – бившето ми гадже. Явно съм скъсал с нея тъкмо преди да ми одере кожата!“.\nКрайно чувствителният Дирк е съсипан. Сърцето му — втечнено и изсмукано.\nПсихиката му е смазана. Смазан е и отборът му ..Далас“. Както казва старият немски\nтреньор, вътрешното равновесие и хармония са важни за стрелеца. Има контузии,\nкоито поразяват тялото но за емоционално уязвими хора като Дирк далеч по-опасни са контузиите на душата. Ако пренавием лентата и се върнем към плейофите от 2009-а, ще\nзабележите, че нещо не е наред с Новицки. Малки, незабележими отклонения, но в\nНБА често точно тези са нещата, които са достатъчни, за да решат изхода от мача и\nда наклонят везните в една или в друга посока. „Далас“ бяха елиминирани с лекота\nот „Денвър“, докато скандалът с Кристъл бушуваше из медиите.\nСмея да твърдя, че Дирк все още не се е възстановил напълно от този кошмар.\nМоже би никога няма да успее да го направи. Помня наранената тъга в очите му и\nкак отговори, когато го попитаха какво му е харесало в Тейлър, при условие че е по-възрастна от него и че на полицейската снимка изглеждаше ужасно. „Вижте, всеки\nчовек си има вкус. Някои хора обичат италианска храна, други не. Аз не съм по\nкупоните. Винаги съм искал нормално семейство и деца, но вече ще бъде много,\nмного трудно някой да спечели сърцето ми.“\nКристъл бе готвила всеки свой ход, всяко действие много внимателно и\nтърпеливо, изучавайки до най-малкия детайл психиката на жертвата си и набирайки\n„грешния“ номер в точно необходимия момент, за да улови в мрежата си една\nуязвима душа. Тя изплете последната нишка от затвора, обявявайки, че е бременна от\nДирк. Той бе в шок, но след няколко теста за бременност се оказа, че и това е било\nедна финална, отчаяна лъжа. Лесно е да обвиняваме Кристъл, но може би тя просто е\nследвала натурата си. Какво очаквахте? Паякът си е паяк. За него всичко е толкова\nпростичко – вселената е сведена до две стари колкото света неща: хищник и плячка.\nИ той прави това, което диктува древният първичен инстинкт на осмокраките. За\nЧерната вдовица сърцето е ценен източник на калории, така че тя следва съвестно\nнаставленията на природата си, плете лепкавата си коприна, чака търпеливо\nследващата жертва и смуче втечнените ѝ тъкани, докато от нея не остане нищо. В\nживота черните вдовици не са само жени. Всеки може да бъде носител на отровата и\nтъжната истина е, че докато има мухи, ще има и паяци.\nДирк Новицки не е говорил с бившата си годеница от момента на нейния арест и\nсе надява никога повече да не я види. Дори не иска да си върне пръстена за четвърт\nмилион долара, който тя е запазила в банков сейф.\nДнес Кристъл Тейлър излежава присъдата си в мрачен затвор\nв щата Мисури. Ако можехме да се пренесем при нея точно сега, щяхме да я открием да се взира в\nнищото, заключена в тясна килия, в самотната компания на своите петнадесет\nсамоличност Тук времето е най-големият враг и всеки монотонен ден сякаш е\nмъчително заседнал в тясното гърло на пясъчен часовник, наречен присъда. По него\nще я познаете…\nПопитайте я дали изпитва угризения, и тя сигурно ще ви погледне с недоумение и\nще отговори така, както отговори наскоро на списание „Шпигел“: „Какви угризения?\nАз съм абсолютно невинна – нищо нередно не съм направила“.\nИ в този момент в съзнанието ви без съмнение ще прокънтят думите на\nпрофесора, така както биха прокънтели, ако ги беше изрекъл в студените коридори\nна далечния затвор: „Няма нищо друго като Черната вдовица… Тя е като екзотичен\nпришълец от друга планета – напълно различна от нас, хората. Затова сигурно\nзавинаги ще остане толкова неразбрана.“


КРС Портал - Помощ\nВ Документния Портал се влиза с валидно удостоверение за електронен подпис, инсталирано в браузера според инструкцията на издаделя на удостоверението. Не е необходимо потребителят да се регистрира в Документния Портал и да използва име и парола.\nВ горната част на екрана са показани данните, прочетени от удостоверението и предпочитанията на потребителя за адрес за известяване и начин на по-нататъшна кореспонденция. Те могат да бъдат променени от профила на потребителя.\nДокументът трябва да е предварително оформен като файл(файлове) от MSWord, MS Excel или Adobe PDF и да е подписан със средствата на софтуера, с който е създаден. Той се подава в Портала от бутона „Подай нов документ“. Задължителни реквизити на подадения документ са полето „Относно“ и поне един файл. При подаване на документа, данните се проверяват за комплектност и наличие на електронен подпис. Когато деловодството регистрира изпратения от вас документ, ще получите e-mail с регистрационния номер.\nПолучаване на документ-отговор\nКогато деловодството регистрира изходящ документ-отговор на вашия, ще получите e-mail с неговия регистрационен номер. За да го свалите, използвайте връзката в този e-mail, за да влезете отново в Документния Портал и изберете документа от списъка, като за целта ще е необходимо да потвърдите обратната връзка за неговото получаване.


Винен кебап Полина | Рецепта от Веселият Готвач\nВинен кебап ПолинаРейтинг: Сложност: Любима на 8 готвача Добави първа снимка и участвай в конкурс! (подробностите - тук)\n300-400 г свинско месо1-2 глави лук1 ч.ч. бяло винооколо 1/2 ч.ч. водачубрица, черен пипер, сол1 с.л. брашно\nНачин на приготвянеРежем месото и лука на едри кубчета. В дълбок тиган, или какъвто и да е по-дълбок съд запържваме леко месото заедно с лука. Добавяме подправките, виното и водата. Слагаме капак и оставяме на слаб огън, докато виното и водата се изпарят. Ако не е останала никаква мазнина по тигана, добавяме още малко и отново запържваме заедно с поръсеното върху месото брашно до пълна готовност и кафеникав цвят. Месото става много крехко и вкусно.Рецептата е добавена от Polinna на 14 Октомври 2013 г.Още рецепти за:Ястия със свинско месо ⋅ Свинско с вино ⋅ Свински кебапПодобни рецепти\nЧомлек - кебап


Според данни на Националния институт по злоупотреба с наркотици на САЩ (NIDA) около 9% от употребяващите марихуана развиват зависимост към нея. Този процент се повишава при хората, които започват употребата по време на тийнейджърските си години – 17%, а най-висока вероятност за развитие на зависимост има при всекидневно употребяващите – от 25 до 50%.\nСъщо както останалите наркотици, които могат да предизвикат зависимост, марихуаната активира центъра за възнаграждения в мозъка (nucleus accumbens). Обикновено нивото на допамин в него се повишава в отговор на поведения, от чието повторение има полза (хранене, правене на упражнения, сексуална активност). Употребата на марихуана и другите наркотици могат да доведат до повишаване на количеството допамин до нива, много по-високи от тези, които обикновено се достигат в нормални условия. Хроничната употреба променя чувствителността и структурата на връзките (синапсите) в центъра за възнаграждения. Този механизъм е едно от доказателствата за потенциала на марихуаната да предизвиква зависимост.\nСимптомите на абстинентния синдром, които се проявяват при рязко спиране на употребата на марихуана или намаляване на количеството на прием при зависими, са описани в петото издание на Диагностичния и статистически наръчник на психичните разстройства на Американската психиатрична асоциация (DSM-5). Те включват раздразнителност, гняв или агресия, нервност, безпокойство, разстройства на съня, намален апетит или намаляване на теглото, потиснато настроение и възможни физически симптоми: болки в стомаха, треперене, потене, треска, втрисане и главоболие.\nОсвен с поява на абстиненция при прекъсване на употребата, зависимостта се характеризира и с компулсивно (натрапчиво) поведение, което се задълбочава и става по-интензивно. В тези случаи употребата предизвиква проблеми в личния живот (например обтегнати отношения в семейството и проблеми в работата), човекът се излага на опасности, за да си набави веществото (в случая марихуана) и употребата постепенно нараства до степен, в която е неконтролируема.


Имоти област Пазарджик, с. Памидово holmes.bg - обяви за Продажби в област Пазарджик, с. Памидово :: holmes.bg\nТук има 611 237 обяви за имоти\nс. Памидово, област Пазарджик 8 000 лв.\nПАРЦЕЛ, 1252 кв.м\nРегулация, Обява No 594 Предлагаме за продажба два парцела в регулацията на с. Памидово. ПИ с площ от 1252 кв.м.- цена 8000 лв. и ПИ с площ о ..., тел.: 0988725395\nс. Памидово, област Пазарджик 105 000 лв.\nПартер ет., Предлагаме за продажба парцел с площ 40,555дка ( от него бетонна площадка 24,200дка ). Върху имота полуразрушен склад с площ от 74 ..., тел.: 0888/087- 085\nс. Памидово, област Пазарджик 20 000 EUR\nПродава се масивна къща, строителство 2014г., в много добро състояние, заедно с прилежащ двор от 1.3 дка. Състои се от: първи етаж ..., тел.: 0898902991\nс. Памидово, област Пазарджик 3 000 лв.\nПАРЦЕЛ, 835 кв.м\nРегулация, Предлагаме за продажба УПИ с площ 835 кв.м.,находящ се в село Памидово. За повече информация и огледи тел. 0878859505 Посетете ..., тел.: 034/460264\nРазгледани обяви днес: 639598\nОбщ брой обяви: 611 237


Тръмп изгони и шефа на Сикрет сървис | Novini365\nHome » Свят » Тръмп изгони и шефа на Сикрет сървис\nТръмп изгони и шефа на Сикрет сървис\nШефът на Сикрет сървис Рандолф „Текс“ Алъс скоро ще напусне поста си, обяви говорителката на Белия дом Сара Сандърс, съобщи Ройтерс.\nПрезидентът Доналд Тръмп ще назначи на мястото му Джеймс Мъри, който е дългогодишен служител на службите. Мъри ще поеме поста през май, уточни Сандърс, без да посочва причините за неочакваната смяна в ръководството на службата, натоварена с охраната на президентите на САЩ и други високопоставени представители.\nРандолф Алъс „свърши отлична работа през изтеклите две години и президентът му благодари за неговите над 40 години в служба на страната ни“, изтъкна говорителката на Белия дом.\nРъководителката на това министерство Кирстен Нилсен вече подаде оставка. Тръмп обяви, че на нейно място ще бъде назначен Кевин МакАлинън, настоящ директор на американската Служба за митническа и гранична охрана.\nPrevious: Талибаните удариха американска база\nNext: Динко: Паля танка, ако някой пак се изгаври с България


Гръцкият град Мелики и Павел Баня тръгнаха заедно по пътя към Обединена Европа / Новини от Казанлък\nГръцкият град Мелики и Павел Баня тръгнаха заедно по пътя към Обединена Европа\n07 май 2001, 16:59 коментара\t2913\nКато знаменателен договор, който ще допринесе за добруването на двата народа и двете общини-Павел Баня и гръцката Мелики-определи сключеното в петък споразумение областният управител Стефан Мазнев. На добър час той пожела на всички, които ще приложат договореностите от петък на практика, а именно според официалния документ-сътрудничество и единство, братство и съгласие по пътя на присъединяването към Обединена Европа.\n50 членна гръцка делегация,водена от кмета на община Мелики-Константинос Веньопулос акустира в община П.Баня в петъчната вечер. Гостът е придружаван и от своята заместничка г-жа Суламеля. Визитата увенча решенията на об съвет на П.Баня и на органа за местно самоуправление на грпъцкия град с цитираното споразумение.\nСпоред Решение №119 на местния павелбански парламент официално се обявавт приятелски отношения с град Мелики и се визират конкретни области и стъпки на сътрудничеството. Същото сторили и гърците,а на 4 май с подписването на двустранния контракт бе положено началото на общите действния-едно от които е заминаванаето на около 100 работници от общината на сезонна работа в Гърция. Там те ще имат осигурена прехрана, подслон, осигуровки освен заплащаането и здравеопазването. Очаква се общият брой на сезонно наеманите българи за работа в гръцко да нарастне на 400. Първите нашенци ще останат там за половин година.\nГръцкото посещение,а и предхождащите го павелбански визити в южната ни съседка са финансирани на 50% от ЕС.\nРазширен репортаж за официалното подписване -очаквайте утре от 19.00 часа по програма Емотон.\nАНТОНИЯ ТЕНЕВА ЕМОТОН ТВ 14.30 ЧАСА 7 МАЙ 2001


Правителството няма средства за плащания към Русия и вноската в НАТО\nСлужебният военен министър Велизар Шаламанов и екипът му обявиха, че заради липсата на средства може да бъде забавено изплащането на дължими на Руската федерация 14 млн. лева за вече ремонтирани и доставени двигатели за изтребителите МиГ 29 и вноската за членството на България в НАТО.\nШаламанов очерта на първата си пресконференция като министър в четвъртък вече станалите традиционни за ведомството апокалиптични картини, като обясни че орязаният с близо 100 млн. лева бюджет за отбрана ще наложи значителни икономии.\nВ договора с РСК МиГ за ремонта на двигателите обаче е предвидено и заплащането на неустойки, които не бяха коментирани от новото политическо ръководство на МО. Българската изтребителна авиация към момента е 100 процента зависима от Русия, за което страната търпи критики от НАТО.\nНовият заместник-министър на отбраната Десислава Йосифова каза, че може да се отложат и плащания по вноската за членството на България в НАТО. Въпреки това Шаламанов обяви за първи приоритет завръщането на България в "центъра на НАТО и ЕС".\n"Има три вида плащания във военния бюджет, в цивилния бюджет и в програмата за инвестиции в отбраната, механизмът е доста гъвкав, така че има възможност в рамките на консултации със страните да бъдат забавени някои плащания в рамките на годината и ние ще използваме тези механизми", обясни Йосифова.\nВоенното министерство трябва да заплати към Алианса около 15 млн. лева, като половината от тях вече са покрити.\nСлужебният министър Велизар Шаламанов обяви още, че смята да замрази и плановете за възстановяването на закрития от правителството на ГЕРБ механизиран батальон във Враца, което бе планирано за тази година. Причината отново е липсата на достатъчно средства.\n"Батальонът във Враца беше един ангажимент на министър Ангел Найденов. Работата по развитието на този проект ще бъде замразена в периода на служебното правителство поради липса на финансови средства след актуализацията (на бюджета на НЗОК – бел. ред.) и във връзка с това, че работата по това поделение в тези два месеца няма пряка връзка с основната задача - гарантиране на въздушната, морската, киберсигурността и ефективното участие в операции", каза Шаламанов.\nВоенният правителство в правителството "Орешарски" Ангел Найденов коментира пред Меdiapool, че не приема решението за замразяване на проекта и го определи като "неправилно и неуместно". По думите му в него се вижда сянката на бившия военен министър Аню Ангелов (ГЕРБ), който взе решение за закриване на поделението.\n"Това не е моя приумица. За възстановяването му има единодушно решение на Съвета по отбрана", добави Найденов. Той припомни освен това, че правителството на БСП и ДПС промени плана за развитие на сектора и отпусна целеви 2 млн. лева.\nСпоред ресорния зам.министър Десислава Йосифова бюджетът е орязан с общо около 100 млн. лева при актуализацията на бюджета на НЗОК и орязването на други планирани средства. Така вместо 1.078 млрд. бюджетът за отбрана пада под психологическата граница от милиард и стига 978 млн. лева или около 1.21%. За заплати ще отиват 90% от средствата, за издръжка – 9% и само един процент - за капиталови разходи.\n"Предстои да се плаща месечно около 3.6 млн. командировъчни, предимно за мисии, около 2 млн. разходи за ток и вода, и около 1 млн. за охрана на освободени войскови имоти. Всичко останало, включително договори за осигуряване на експлоатация на техника, преди всичко на ВВС – ще има отлагане и включително членският ни внос в НАТО също не можем да платим", каза Йосифова.\nШаламанов обяви обаче, че има за цел да подготви национална програма, която да позволи разходите за отбрана да се повишат до 2 процента от БВП към 2020 година.\nПостигането на подобен процент обаче изглежда почти невъзможно на фона на реалната ситуация. В момента бюджетът за отбрана се движи около 1.3% от БВП, а тригодишната бюджетна рамка също предвижда подобни измерения.\nНАТО обаче настоява процентът за отбрана в страните членки да бъде минимум 1.5%, като такъв ангажимент пое и президентът Росен Плевнелиев.\nПоследните няколко военни министри започват управлението си с аналогични гръмки разкрития за тежко наследство. Военните министри в кабинета на ГЕРБ Николай Младенов и Аню Ангелов обявиха непокрити договори за стотици милиони, министърът в служебното правителство на Марин Райков Тодор Тагарев обяви, че много критични дейности за армията не са финансирани, а Ангел Найденов се оплака, че армията е останала дори без акумулатори и гуми.\nВ четвъртък Найденов коментира, че орязването на бюджета със 100 млн. лева е много сериозно и трябва да се търсят компенсационни механизми.


"Дойде ли времето на лингвистичния абсолютизъм?" е моя статия в любимия вестник, вече изчезнал, "Култура". Но проблемите, за които писах, не са... -\nброй 24, 2017г.\nПрез XVII век Нютон пише „Математически начала на натурфилософията” на латински, докладите на Айнщайн са на немски език, работата на Мария Кюри е публикувана на френски. Днес повечето научни изследвания по света се публикуват на един език – английски. В някои неанглоезични страни, като Германия, Франция и Испания, академичните книги на английски преобладават над публикациите на собствения език. Холандия е краен пример – там съотношението е 40 към 1.\nДоминирането на английския език в академичния свят е безспорна тенденция, резултат от неизбежен и кумулативен процес. За международното академично общуване той има големи позитиви. Нека изтъкна два: първият е егалитаризмът, равнопоставеността на учени, институции, страни и направления. На второ място, писането на английски подготвя социалното знание за дигиталната хуманитаристика. „Английският език свърза отдалечени хора и култури. Той вече не е собственост на Великобритания и Америка: сега принадлежи на всички“, пише Редман пред 2002 г. – времето на еуфоричен пик от глобализацията.\nДоминацията обаче има негативи. Те трябва да се анализират конкретно за научни области, общности и комуникацията в тях. В противен случай се лутаме между екстремни оценки – заговори се например за лингворасизъм, към който ни водела хегемонията на английския. Въпросите, които тук ще разгледам, са за последиците в социално-хуманитарните изследвания у нас. В началото ето пресен пример с коментар. В науката се раждат нови термини, но те стават магнит за последователи, когато се англифицират. Такъв е случаят с понятието късност (закъсняване, lateness) на немскоезичния Теодор Адорно. Наскоро, на 11 май 2017 г., млад учен – А. Балаж, унгарец с френска докторантура, изнесе лекция на английскив официално франкофонска Българияна тема: „Lateness: европейската перспектива през понятието на Адорно“.\nОбратната страна на английската езикова доминация: негативи за университетската хуманитаристика\nИзправени ли сме пред императива да пишем и публикуваме на английски текстовете си? Самуел Бекет съзнателно избира да пише на френски и когато го питали защо, отговарял: защото ми е по-лесно да пиша без стил. Стратегията „бягство от английския“ е за гении и абсурдисти. Тя не е умно решение за „труженици“ в университетите днес. Въпросът за „езиковия империализъм“ в научното публикуване става дискусионна тема по целия свят от десетилетие. Спори се и по въпроса в каква степен учени и преподаватели, работещи в английски контекст (англоезичен университет, владеещи свободно езика, имащи бакалавърска степен по лингвистика), се оказват облагодетелствани като участници на световния академичен пазар в сравнение с неанглоговорещите си колеги. Свободният английски език е конкурентно предимство. Това рефлектира върху показатели за атестиране и рейтинги и дори в държавни политики и регулации на университетското образование в страни, където английският не е национален lingua franca. Тенденцията е видима на различни равнища. Ето някои от тях, съпроводени с разсъждения за последствията им и у нас.\nАнглификация на езика на научна комуникация (публикуване и общуване)\nПроцесът тече на различни равнища. Голям е броят на индексирани списания, които са преминали към английски, след като преди са излизали на френски или руски. Самите списания предпочитат английския поради това, че разширяват читателската си публика и „банката“ от потенциални автори. В проучване от 2012 г. на Research Trends се изследват статиите от SCOPUS – най-голямата база данни за реферирани списания. За да бъде включено в SCOPUS, списание, публикувано на език, различен от английския, трябва да има английски резюмета. От над 21 000 статии от 239 държави, които са в базата данни, 80% от тях са написани изцяло на английски. Проучването установява също, че съотношението на английски към неанглийски статии през последните няколко години се е увеличило или е останало стабилно във всички държави, освен една. В последното десетилетие англификацията се ускорява от китайски списания на английски, излизащи както в САЩ, така и в Китай – те имат изразена активна политика на търсене на нови имена и разширяване на аудиторията си чрез покани за публикуване в изданията им към докладващи на конференции. Практически всички неанглийски списания постепенно остават с национално или регионално значение. Ако проследим списъци на членове на редколегии на списания, излизащи у нас, ще забележим имена на водещи изследователи от Сърбия, Русия, Румъния, Гърция, Турция. Като цяло, неанглоговорещите страни увеличават броя на публикациите си и „световното разнообразие“ в авторството нараства – Турция, Индонезия, Иран, Югоизточна Европа и Латинска Америка се посочват като страни и региони, чиито учени пишат своите трудове най-често на друг, освен английския език. Но „първото качество“ на научната продукция е за публикуване на английски. „Корпусът“ от водещи списания във всяка област е на този език. Формирал се е център и периферия по езиков признак: списания на немски, френски и руски попадат в периферията. Друго потвърждение има в езика на научните конференции – там декларираният официален език е английският. Вторият или третият език е добавян от организаторите на база домакинство, спонсорство и партньорство по европейски проекти.\nБиблиометриката и генерализирането й\nВ научното израстване и научната политика у нас има една почти обожествена инстанция – impact factor (ИФ). Той е безспорен, но – да подчертаем – предимно библиометричен показател. ИФ у нас мотивира изследвания, текущи професионални планове и вземане на решения, рейтинги в академични общности. Така библиометриката с нейния инструмент става решаваща не само за абонаменти, читателска аудитория, престижност на библиотеката, тоест, в пазара на научната периодика, но и при избор на теми, бюджетни политики на факултети и университети.\nЕто какво се случва на равнище регулация на дейностите: в университетите дългогодишно публикациите са били обвързвани с учебната работа така, че публикуването на монография, статия или доклад от преподавател се приравнява към съответен брой часове в индивидуалния му отчет. От една година, по силата на новоприети в държавата стратегии и постановления, това стимулиране е премахнато, като остава единствено, ако преподавателят е публикувал през годината статия в списание с ИФ. Дилемата е: дали да се стремя да напиша статия с ИФ или да не пиша нищо, а да си направя норматива само с часове (тук съзнателно не коментирам финансовата страна на въпроса – заплати, хонорари и такси за участие – тя е толкова банална, че размива очертанията на конкретния проблем). Алтернативата по-скоро демотивира, отколкото да води към конкурентоспособност на научната продукция. През годината на действие на тази разпоредба броят на публикациите спада. В науките, особено в социално-хуманитарните, качеството се постига след натрупване на количество труд и текстове.\nТематизиране в науката и монолингвистичност\nСъществен професионален и морален проблем, част от етиката на науката и издателската етика, е самоцитирането на списанията. То е брънка от процеса на поддържане и нарастване на ИФ на изданието, който се поддържа с взаимно цитиране на статии. Този имитационен кумулативен механизъм се възпроизвежда на различни равнища, персонално и общностно. Така се инкорпорират модели от занаятчийството (задругата) в науката с всички произтичащи поведенчeски и управленски последствия. Те могат да имат освежаващо въздействие върху междуличностната свързаност в научните общности – започва процес на приятелско информиране кой къде кого е цитирал. (Дружелюбното неформално информиране може и да е в унисон с икономиката на споделянето.) Поради противоречивата практика, индексът CiteScore, използван от списания по социални и хуманитарни науки, е нееднозначно възприеман. Процедурата на самоцитиране е оправдана за новите научни списания, но буди недоверие за утвърдени специализирани издания. Списания с тесен дисциплинарен профил като правило имат в пъти по-силен ИФ от тези с по-широка тематика: например, списание Ethics & Behavior има в пъти по-нисък ИФ от Journal of Business Ethics (съответно 0.70 и 1.84 за 2016). Абсолютна е доминацията на английския в някои клонове на социалното знание: в рубриката бизнес, мениджмънт и организационна теория от 14-те списания с ИФ, по-голям от 3.6, няма списание, излизащо на друг език. Средната стойност на френските списания с ИФ за 2005 г. е 0.25, а на немските – 0.31.\nАнглификация и специфика на хуманитарните науки\nВ областта на науките за човешкото списанията на английски наистина са по-малко в сравнение с всеки друг клон на познанието. Единствено изключение е психологията. Но точно списанията по психологически и невронауки са с най-висок ИФ – например, тясно специализираният Journal of Alzheimers Disease & Parkinsonism има ИФ 3.42, докато Journal of Entrepreneurship & Organization Management – 0.368. Най-висок ИФ в областта на социално-политическите науки е за списанието Diversity & Equality in Health and Care – 2,45. В хуманитарното знание, особено в области, като антропология, критически изследвания, история, монографиите и книгите са все още по-важни от статиите в списания с ИФ. Книгите се пишат първо на роден език. Само някои се превеждат впоследствие на английски, ако авторът има статии в списания с ИФ. По различни пътища учените хуманитаристи усещат натиска да се пише главно на английски. Императивът е: или публикувай на английски, или въобще може и да не публикуваш (на роден или друг език). Това е „резюмето“ в критериите за израстване, участие в проекти, а от скоро – елемент от индивидуалните нормативи за лекции и упражнения. Ясно е, че само така хуманитарните изследователи, специалностите и университетите могат да са разпознаваеми участници в глобалния рейтинг на учени и институции – видимостта на пазара на идеи става водеща персонална и институционална мотивация.\nТова е всъщност най-дълбокият проблем. Труден е адекватният превод и често авторът е преводач сам на себе си или е избрал да усъвършенства писането на панглиш. Ситуацията „изгубени в превода“ се илюстрира от Милан Кундера, на когото дължим примери за специфични състояния, тежки за превеждане. Litost е чешка дума за „мъчително състояние, породено от вида на собствената ни, внезапно разкрила се нищожност. То е назоваване на унижението и яда, който следва, „…то захранва жаждата за отмъщение, прикривайки се зад патетично лицемерие, като никога истинските причини не могат да бъдат демонстрирани“ (Кундера, Милан, Непосилната лекота на битието. Колибри, С., 2014). Кундера дава пример с момче и момиче, които плуват в езеро. Момичето е по-добър плувец и стига първо до брега. Момчето се чувства унизено и под фалшивия претекст, че е имало опасни течения покрай брега, удря момичето. Litost се превежда като съжаление, потиснатост, гняв, жалост, отричане (на български), подавленность (руски), regret, pity (английски).\nПоследици за хората в науката: учени, редактори, рецензенти и… брокери\nКаква е цената на натиска да се публикува на английски? Нужни са повече време и усилия на автора, евентуално – разходи за професионален преводач. Но времето на университетския учен е сгъстено от увеличения брой часове в норматива и големия натиск от администрацията: дори и ако се игнорира бюрократичната тежест и лошото управление, то самата регулация от страна на държавата води до увеличаване на този натиск. Времето за работа върху авторски текст на английски е малко, като стимулът да го „заделиш“ е минимален. Международните англоезични списания в много случаи изискват редактиране от професионалист с роден език английски, за да се преведе постъпилият текст от панглиш на „нормален“ английски. Така е удължен процесът на приемане на статия на чуждоезичен автор. Затова има драстични разлики в пропорциите на постъпили и приети статии на автори с роден език английски и такива, чийто роден език е друг. Така се трупат разлики в научната продуктивност, която е по-ниска за неанглоговорещи колеги в социално-хуманитарните науки в сравнение с природните науки.\nДомогването до публикуване на английски с ИФ създава пазар на нови посредници – наричат ги брокери на грамотността (literacy brokers, брокери на правилността). Те са пазачи на чистотата на английския при писане на социологически, философски и друг специализиран хуманитарен текст, предложен от човек с втори език английски. Сред брокерите са редактори, анонимни рецензенти, лингвисти-експерти, образовани в чужди университети колеги. Така по езиков принцип за достъп до англоезично списание се създават авторски екипи, а имената в списъка се множат. (Примерите за авторство на 5-6 души на текст от 4-5 страници изобщо не са изключение в социално-хуманитарната периодика). Достъпът до брокери на хуманитарен текст в списание с висок ИФ става важен. Участието в мрежи по международни проекти е средство за осигуряване на достъп. Интервенциите на брокерис английски в хуманитарното знание води до още един натиск върху многоезичната академична среда. Текстове се моделират, за да се вмъкнат в стандарта за публикация на „еди-кое си водещо списание“. Изследвания за учени от Южна и Югоизточна Европа дават доказателства за оттегляне към периферията – в ролите, в които се намират, университетските преподаватели предимно потвърждават изследвания „на центъра“, без да бъдат допускани до платформи и издания, чрез които да допринасят за обогатяване на гледните точки в науката.\nИнституционална политика на търсене на преподаватели\nТя е в унисон с натиска да се публикува на английски в елитни тясно специализирани издания. Това носи рейтинг. Тук е видима разликата между частни и държавни университети, между университети на други държави и национални университети, между контингенти от потенциални „качествени“ кандидат-студенти за различните образователни институции. Така малки частни международни университети, обучаващи на английски, привличат на работа учени, носещи специфичен социален капитал, свързан с публикуване на английски в списания с висок ИФ. От друга страна, социалният учен, за разлика от колегата в природните науки, трябва да се грижи и поддържа национална публичност, да пише и публикува на роден език, да поддържа жива връзка с политически, медийни, артистични и др. местни елити. Според С. Ханафи, професор по социология в Американския университет в Кайро, но пишещ основно на френски, дилемата за учения в социалните науки от арабския свят е „публикуваш глобално или умираш локално“ срещу алтернативата „публикувай локално, но умри глобално“. Стига се до дебалансиране в изследванията и сегментиране на база език на публикуване: държавните университети са по-склонни да толерират регионални изследвания, водени от мотива за практическата им значимост тук и сега. Публикациите по подобни проблеми са обикновено на роден език. Възниква „академична монокултура“ в социалните и хуманитарните науки, според израза на полския колега Ана Дужек. Работата по международни проекти дава възможност за излаз, но и там резултатите (отчетите) са почти изцяло английски.\nВ над две трети от случаите у нас в университетите то е англоезично и предизвиква симлификация на езика, на който се комуникира съдържанието (такъв е опитът ми за преподаване на Бизнес етика на английски език на турски и гръцки студенти в Техническия университет – София). Това неминуемо води до профанизиране – не само поради нива на езикови компетентности, но и поради различните английски езици, които говорят чуждестранните студенти и преподавателите. Лексиката и терминологията, сферите на служене с езика имат значение в университета. Всички (а тук беше обърнато внимание на най-важните) отрицателни последици от англоезичната доминация в хуманитарната образованост накратко са израз на това, ченаучната продуктивност се мисли и е изразима единствено чрез езика на маркетинга, мениджмънта и селфмениджмънта(казано с още една редица глобални англосаксонски термини).С цел привличане на повече студенти и на млади хора в науката се въвеждат нови идентификации, като академичен предприемач, предприемач хуманитарист.\nХипотезата за лингвистичната относителност\nТя е подходяща концептуална рамка за осмисляне на негативите от английската доминация в научния език. Лингвистичната относителност се свързва с Бенджамин Уорф и Едуард Сапир (Sapir, E. (1983), D. G. Mandelbaum (eds). Selected Writings of Edward Sapir in Language, Culture, and Personality, University of California Press). Хипотезата с техните имена е метафора за езиковото разнообразие. Изследвайки „странни“ за западния човек езици (на индианците от северна Америка, хопи и др.), Уорф твърди, че формата на езика (the make-up of a language) е повлияна от начина на мислене и образа за света, който има говорещият го. Например, в споменатите езици няма думи, граматически форми или изрази, които се отнасят директно за време – идеята за време не е имала значение в традиционния им живот, където никой не мисли какво е било преди и какво го чака в бъдеще. Дотук идеята изглежда банално клише на здравия разум, както са посочвали критиците на лингвистичната относителност. Но Уорф и Сапир допускат и обратната корелация – езикът детерминира мисленето; ако в езика няма думи за изразяване на време, то е невъзможно или трудно да се конструира понятие за време в главите на говорещите само този език. По-късно конкретни изводи за езика на хопите са частично оспорвани и Уорф е обвиняван в „пожелателно мислене“ (вж.: https://multikulti.wordpress.com/2009/08/16/linguistic-relativity-fact-or-wishful-thinking/). Но след като се формулира подобна мощна идея, тя трудно може да се „изпари“. И днес се появяват резултати в полза на езиковата реалност. Л. Бородитски от университета в Станфорд показва разлики в параметри на езиковата картина на света дори и за т.нар. стандартни европейски езици – английски, немски, холандски (нидерландски), испански, френски, както и за мандарин и корейски (Boroditsky, L. (2001).Does language shape thought? English and Mandarin speakers’ conceptions of time. Cognitive Psychology, 43(1), 1–22). Има няколко аргумента за езиковия свят: първо, езиците се различават по род. Въпросът е дали в свят, в който хората изразяват чрез граматическа форма пол на предмети, е в по-висока степен мъжкарски, мъжки или пък той формиракултура на женските ценности, ако си послужим с термини от други теории за културните различия (на Хеерт Хофстеде). Експерименти в социолингвистиката потвърждават отговор „да” на този въпрос: германци и испанци, говорещи и английски, са помолени да напишат прилагателни, които разкриват съдържанието на думите bridge и key – думи, които са с противоположен род в двата езика. Говорещите немски, където „мост” е от женски род, описват мостовете чрез думи, свързани с женственост (slender, elegant, fragile), докато испаноговорящите, при които „мост” е от мъжки род, изреждат прилагателните big, strong, towering. (Имам спомени за интересни дебати за род и пол с финландци на руски език по въпроса „как различаваме пола на два предмета – книгата и учебникът.) На второ място, пространствените връзки са отразени в езиците по различен начин. На английски, български, руски и други индоевропейски езици правим разлика между in and on, във и на, тоест, вътре – вън. На корейски, оказва се, разликата в предлозите е по отношение на тясно и широко пространство: слагам писмо в плик и ябълка в хладилник изискват различни предлози на този език. Но дали възприемането на пространствата между обектите е различно? Експериментите показват, че когато биват помолени да сравнят конфигурации, корейците спонтанно правят разлика между тясно/широко, докато английски говорещите първосигнално акцентират вътре/вън.\nЕзикът може да толерира пасивност в поведение и себепрезентиране чрез картина на света, която поддържа отстраненост – ефектите на страдателния залог в българския са добре изучени психолингвистически. Масовата употреба на фразата няма проблем, дошла от панглиша, може да неглижира участници в ситуацията и да е вид дистанциране от нея. Когато политик казва: допусната е грешка, това е бягство от отговорност, манипулиране чрез езика. Би следвало да чуваме: Допуснах грешка (и се извинявам за това). Това, че лица с публични роли прибягват до първия начин на изказ, означава, че има интуитивна опора в лингвистичната реалност, всилата на езика. Ние стъпваме на езиковата реалност не само когато искаме да се откроим с посланието си, но и когато се прикриваме.\nСъществува потребност от плурализма на езиковите реалности на говорещи повече от един език. Както разнообразието от биологически видове е необходимо за продължение на живота, така и разнообразието от езикови светове е потребност – освен че е извор на емоция от национална принадлежност, тя е аргумент за принадлежност към цивилизования „хомо сапиенс“.\nНо как да разбираме езиковия абсолютизъм като антипод на лингвистическата относителност? Това е начинът, по който езикът може да се развие във времето до степен да доминира изказ, мислене и елементи от поведението на говорещите, така че да води към своеобразен морален абсолютизъм. А последният е слепота за плурализма на света. Нека илюстрирам претенциите на лингвистичния абсолютизъм с езиково упражнение върху риторичния въпрос: Нужен ли ни е абсолютен език, за да знаем в днешно време, че Apple означава ябълка?. И без витгенщайнски интерпретации ще стигнем до аргументи, които показват несъстоятелността и на моралните, и на лингвистичните абсолютисти. Отвъд аргументите има индивиди и институции, както отвъд умозаключението има ябълки и… Apple. Въпросите за ефекта от привилегированото място на панглиша върху състоянието на българския език са важни, но тук ще ги оставим встрани (мой студент попита: това нещо като „бърнаут“ ли е?, когато обяснявах „прегаряне“ и организационен стрес).\nАнглийският като академичен лингва франка няма вероятност да бъде изместен в близко бъдеще (въпреки Брекзит, Тръмп, Макрон и други политически феномени и склонността ни да ги преувеличаваме). Хората по света говорят все по-масово работния език на глобалното село, както и някакъв „mother-tongue” (но не language). В тази перспектива усилието за многообразно разпространяване на хуманитарни знания от академичните хора по света на различни езици създава потенциално повече ползи, отколкото единственият еднопосочен англоезичен поток от центъра към периферията. Хуманитарното знание по същността си разголва дълбоки структури в обществото и общуването; то е контекстно, следователно – езиково зависимо. Включената в него концептуализация на свой опит се изразява на роден език.\nОсмислянето на „езиковия абсолютизъм“ би могло да е полезно за държавни органи, управляващи институционални политики във висшето образование, за да отчитат ефектите от хиперболизиране на изискването за публикуване на усреднен английски (панглиш) в списания с ИФ от средно ниво. Те би следвало да са наясно с натиска (липсата) на време и пари, които възпрепятстват университетските преподаватели по хуманитарни науки да предлагат продукция на английски. Има теми и традиции, ангажиращи учени от периферията – не задължително от центъра в науките, които също са качествени като дебат и текст, въпреки че са на български. При използване на езика като маркер за равнище нека се има предвид спецификата на науката в контекста на образователната институция, в която тя прави опити да се развива.\nБел. ред. Текстът e представен на конференцията „Интеркултурализъм и билингвизъм”на българския SIETAR (Общество за интеркултурно образование, трейнинг и изследвания), организирана съвместно с Международно дружество Елиас Канети. Тя се е състояла на 26 – 27 май 2017 г. в София почти едновременно с конгреса на SIETAR EUROPA в Дъблин, чиято тема е била „Вълните на промяната през XXI век: културната сръчност в бурни времена”.\nДаниела Сотирова е професор в Катедра „Правни и хуманитарни науки”, Стопански факултет, Технически университет – София.\nКатегории English, ОБЩЕСТВО, Публикации и интервюта Вашият коментар Навигация в публикациите\n„Отговорност“. Бърнард Гантър (нещо за припомняне, полузабравено):


Ще се произвежда Bentley Plug-In Hybrid SUV\nПубликувано на: 06-02-2013\nНемският производител на автомобили Volkswagen планира нейното подразделение във Велокобритания да започне производство на луксозен Bentle SUV. Базовата версия ще струва 200, 000 EUR, според германския вестник Handelsblatt, предаде ДПА, позовавайки се на източници, близки до надзорния съвет на VW.\nГлавния изпълнителен директор на Bentley, Волфганг Шрайбер заяви, че по време на автомобилното изложение в Детройт през януари, ще се демонстрира дизайна на SUV. Той ще носи основните елементи на останалата част от марката Bentley. Очаква се производството на SUV да започне в рамките на три години.\nМоделът EXP 9 F е базиран на Bentley - 6.0 литров, битурбо бензинов W12 двигател, 600bhp и 800 Нм въртящ момент и 8 степенна скоростна кутия.\nНе са за подценявани и други опции на задвижващата система. Това включва наскоро стартиралия модел на Bentley с двигател от 500 к.с., 4.0 литра V8, както и новаторско задвижване за луксозния сегмент SUV - V6 Plug-In Hybrid. С потенциала си от тридесет километра диапазон в електрически режим и емисии на CO2 от 130g/km, V6 хибридът ще е в състояние от 0 до 100km / h да спринтира за по.малко от 5 секунди.\n"Ние сме много развълнувани от потенциала и високата производителност на този ултра-лукс Bentley SUV. По всичко изглежда, че SUV е достоен за марката Bentley. Той притежава вълнуваща гама от задвижващи опции, но едно нещо е сигурно, че всеки Bentley SUV ще предложи всички екстри, с които марката е известна. ", сподели Волфганг Дюрхеймер, председател и главен изпълнителен директор на Bentley Motors.\nАвтомобилът ще споделя една платформа със следващото Audi Q7 и Porsche Cayenne. Купето на автомобила ще бъде правено в Европа, а окончателното сглобяване ще се извършва в Crewe.


Йонизатор за алкална вода в Други стоки за дома в гр. София - ID15374819 — Bazar.bg\nгр. София, Надежда 2 Публикувана/обновена на 04 декември в 07:10 ч.\nЙонизатор Сhanson Miracle Max Royale\n- ПОДХОДЯЩО рН\n- ИНДИКАТОР ЗА ОСТАВАЩИЯ РЕСУРС НА ВГРАДЕНИЯ ФИЛТЪР\nПри изчерпване на ресурса на филтъра йонизаторът автоматично\nнапомня за необходимост от подмяната му с гласово съобщение и с мигаща\nсветлина на дисплея.\n- ФУНКЦИЯ САМОПОЧИСТВАНЕ\nПри Chanson Royale може да се определят циклите на почистване\nна електродите в зависимост от минералното съдържание на водата.\nПочистването винаги се осъществява след изключване на машината. Това\nпозволява поддръжката на уреда да се извършва без прекъсване на\nйонизацията. Chanson Royale автоматично извършва един цикъл на\nпромиване всеки път след включването му. Тази чудесна функция изчиства\nводата останала в маркучите от предното ползване.\n- ФУНКЦИЯ ЗА ПРЕЦИЗНИ НАСТРОЙКИ\nChanson Royale може да бъде фино настроен в зависимост от\nкачеството на захранващата вода. Свойствата на водата в различните\nрайони могат да варират в широки граници. Поради това, йонизаторът при\nеднакви настройки за електролиза произвежда различни нива на рН. За\nвсеки режим на производство на вода лесно може да се нагласи подходяща\nсила на електролиза.\n- ФУНКЦИЯ АВТОМАТИЧНО ИЗКЛЮЧВАНЕ\nЗа предотвратяване на евентуални наводнения и за пестене на\nенергия Chanson Royale автоматично се изключва след 15 минути. Уредът\nлесно преминава от режим готвност за работа в работен режим само с\nдокосване на екрана.\n- МИНЕРАЛЕН ПОРТ\nChanson Royale е със минерален порт. С поставяне на\nхималайска сол в него се получава силно кисела вода ,дори при вода бедна\nна минерали. Имайте предвид, че използването на хималайска сол не\nе задължено, то е допълнителен бонус.\n- КОНТРОЛ НА ДЕБИТА НА ВОДАТА\nдиапазон на ORP от +1200 до - 920 mV (зависи от количество минерали във водата)\nинтуитивен сензорен панел за управление\nвъртяща се на 360 градуса батерия от неръждаема безоловна стомана\n7 платинено-титанови електроди\n3.5” LCD цветен водоустойчив дисплей\n8 вида вода - 4 нива алкална, 3 нива кисела и пречистена вода\nконтрол на дебита на водата за постигане на най-добри резултати\nвграден минерален порт\nрежим на заспиване за пестене на енергия\nрежим на заключване на избрания вид вода\nдиапазон на pH от 2.9 до 11.8 (зависи от качеството на водата)\nфункция самоизключване след 15 мин. работа\nразмери: височина 315.4 мм, ширина 256мм, дълбочина 17 мм\nработна температура от 5 до 40ºC\nзахранване 100 - 240 V/50-60 Hz\nтегло на йонизатора 3.4 кг\nтегло на филтъра 1.3 кг\nдиапазон на PH - 2.9 -11.8 (зависи от качеството на водата)\nдиапазон на ORP от +1200 mV до - 920mV (зависи от количество минерали във водата)\nседем плоски титанови електродни платки, покрити с платина\n3.5” LCD цветен водоустойчив сензорен панел за управление от дясната страна на батерията (не може да бъде преместван)\nВграденият филтър за вода PJ-6000 съдържа воднооформени активен въглен и синтетични влакна.\nпремахва йони на тежки метали;\nабсорбира 20 пъти повече от обикновен активен въглен;\nпоглъща 10 пъти по-бързо от обикновен активен въглен;\nзначително намалява съдържанието на хлор във водата;\nнисък спада на налягане;\nантибактериален - импрегниран със сребро;\nвисококачествен активен въглен от кокосови черупки.\nКапацитет на филтъра 8000 литра\nцена 124 лв\nПрепоръчва се при варовита вода преди йонизатора да се монтират предварителни филтри за механични частици и омекотител\nТенти модел "ПРЕГУЛА" sennik sennici 4 188 лв\nГотова сауна - на панели, лесен монтаж 4 290 лв\nСауна сглобяема с включен монтаж 4 500 лв\nСистема за дезинфекция на водата в басейна Neolysis Idegis 4 872 лв\nТагове: йонизатор йонизатор за алкална йонизатор за стая йонизатор за въздух мнения йонизатор за въздух бебе овлажнител и йонизатор за въздух йонизатор за въздух цена


Задава се война - e-vestnik.bg\nВ началото на март, след като организира в Крим референдум под дулата на калашниците, Руската федерация продължи по пътя на анексирането на региона и положи основите, както се изрази Москва, на „нови политическо-правни реалности“, което ще рече нова руска парадигма за един беззаконен свят. Както каза германската канцлерка Ангела Меркел в реч пред Бундестага на 13 март, Русия вкарва в действие закона на джунглата. За тези от нас, които сме преживели опитите на Владимир Путин да промени резултатите от „най-голямата геополитическа катастрофа“ на 20 век, както той нарича разпадането на Съветския съюз, това, което се случва в Украйна, не е неочаквано. Нито е последното действие от драмата.\nБи трябвало вече да е пределно ясно, че първоначалният план на Путин да превземе Източна Украйна, като мобилизира руското население там, се проваля. Но това не означава, че той се отказва. Руски стратези говорят за „уикенд на гнева“, който би могъл да включва някакъв вид въоръжена обсада на административни сгради в Южна и Източна Украйна. Ако тези местни провокатори и „сили за самоотбрана“ успеят да задържат тези сгради, както стана в Крим, това може да послужи като основа за по-нататъшна военна намеса. Не че трябва да се изненадваме вече от този циничен сценарий.\nИсторията може да бъде полезно ръководство за политиците: първо, за да помага за предотвратяване на нови бедствия, и второ, за да помага за реагиране на бедствия, които неизбежно се случват така или иначе въпреки най-добре подготвените планове. И все пак много политици допускат същите грешки, които би трябвало да са научили от преди десетилетия. Тези дни не мога да не си спомня известния цитат на Йоги Бера: „Това е дежа вю, отново и отново.“\nКогато предложил на великите европейски сили да се примирят с окупацията на Судетската област от Хитлер, Невил Чембърлейн заявил, че европейците не бива да се тревожат за „кавга в далечна страна между хора, за които не знаем нищо“. Чувам как сега много експерти говорят за „асиметрията на интересите“, което предполага, че Русия има право да анексира територии от съседни страни по простата причина, че е загрижена за тези територии повече от Запада. Други изказват мнение, че всички ние би трябвало да свикнем с мисълта, че Крим е загубен и че Русия никога няма да го върне. Именно това ми беше казано през лятото на 2008 г., че би трябвало да се примиря с мисълта, че част от грузинската територия, окупирана тогава от Русия, е загубена завинаги.\nНо тази логика има своето продължение. Както знаем от историята, циклите на умиротворяване обикновено стават по-кратки в геометрична прогресия. Скоро същите експерти може да обявят с напълно безизразни физиономии, че сега Молдова е „загубена“ или Латвия е „загубена“, дори някоя провинция на Полша. И само защото Русия не е в настроение да я върне.\nУинстън Чърчил преди години казал пророчески на умиротворителите на Хитлер: „Вие имахте възможност да изберете между войната и безчестието. Вие избрахте безчестието и ще получите война.“ Със сигурност не можем да очакваме съвременните политици, обсебени от мисли за социологически проучвания и избори в средата на мандата, да бъдат през цялото време като Чърчил. Но те поне не би трябвало да искат да влязат в историята като невилчембърлейновците на 21 век. А в сърцевината на умиротворяването на Путин е погрешното разбиране за това какъв човек е той – и какъв винаги е бил.


„Шедьовър покъртителен на гений изумителен“, или пълният провал на едно негативно ревю | Аз чета\n„Шедьовър покъртителен на гений изумителен“, или пълният провал на едно негативно ревю\nГоляма част от любовта, която изпитваме към книгите, се дължи на факта, че ни подтикват да си задаваме въпроси. „Шедьовър покъртителен на гений изумителен“ (изд. „Жанет 45“, превод: Ана Пипева) от Дейв Егърс успя да го направи още преди да я подхвана. Като недоверчивия тип, който съм, веднага присвих очи и се запитах: „Кой, по дяволите, пише мемоар, когато е едва на трийсет години?“ и още: „Кой е този така смел или болезнено заблуден индивид, решил да кръсти именно така дебютната си творба?“. Не мина дълго време и умът ми роди прекрасен отговор: „Това е човекът, който ще задоволи садистичното ти желание да напишеш негативно ревю!“\nОбодрен и ентусиазиран от тази перспектива, поръчах книгата и Бог ми е свидетел, че се опитах да не я харесам. Още докато чаках пратката, гледах интервюта с автора ѝ и му търсех кусури: твърде е нервен, сам звучи сякаш не харесва книгата си, очите му са твърде малки и зли… После взех книгата от куриерския офис и с възхита открих, че е дълга над петстотин страници – точно толкова, че накрая да съм ядосан, задето ми е изгубила времето. Накрая разбрах, че е била финалист за награда „Пулицър“, но не смятах да се отказвам – все пак в днешно време номинации за „Пулицър“ се раздават за щяло и нещяло, нали? Нали?!\nВсъщност се дават на смели, проникновени и блестящо написани произведения, а „Шедьовър покъртителен на гений изумителен“ спокойно може да бъде окачествена по всеки един от тези начини. Искрена до болка, трагична и същевременно пълна със смешни моменти, това е книга, която ни обогатява с гледните точки на човек с необикновена съдба.\nДотук с надеждите ми за негативни ревюта – едно на нула за Дейв Егърс…\n(снимка: Wall Street Journal)\nДейв Егърс, който е главно действащо лице в романа, и чиито родители умират от рак в рамките на пет седмици и оставят четирите си деца сираци. Дейв Егърс, който едва на двайсет и една години поема грижите за осемгодишния си брат Тоф. Дейв Егърс, който напълно съзнава своето „болезнено, безкрайно себеконцентриране в книгата“, но ми се струва удачно да натъртя върху този факт, като спомена името му минимум десет пъти в тази статия.\nМемоарът започва с трагедия и саможертва, а приключва след няколко години, вече в по-спокойни води, с надежда за по-добро бъдеще и частица гордост от постигнатите резултати. Междувременно хората, имащи щастието да не носим подобна тежест върху плещите си, научаваме отговорите на още въпроси:\nВ какви условия живеят един брат-родител и неговият малък повереник?\nТова са двама умни младежи – по-малкият е възпитан по метода Монтесори! – но още не са разбрали разликата между кочина от вещи и кочина от храна. В резултат са нападнати от мравки. Мравки по изоставените чинии върху масата, мравки в и около мивката, мравуняци в шкафа под нея. Допълнително – в качеството си на активни млади хора – притежават хаотична колекция от четири баскетболни топки, два скейтборда, осем топки за лакрос, а килимът е сритан в ъгъла на стаята, за да е по-лесно пързалянето по чорапи. Кошчето за боклук се ползва за упражнения по точност, а в случай че някоя бананова обелка не попадне в целта, остава да лежи на земята, докато не почне да завъжда нова форма на живот. За справяне с тези проблеми е създадена комисия – включваща двамата братя – чиито членове рядко постигат съгласие, освен ако единият не реши, че всеки момент полицията или службите за закрила на детето ще нахълтат в жилището с взлом.\nЗа улеснение на читателя в книгата фигурират няколко готварски рецепти, които ще преразкажа накратко:\n1. „Сочното телешко“ – накълцано телешко филе, задушено в соев сос, докато не почернее, омешано с накъсани тортили и гарнирано с резени ябълки и портокали.\n2. „Мексикано-италианската война“ – мляно телешко, задушено в доматен сос за спагети, сервирано с тортили и гарнирано с ябълки и портокали.\n3. „Ронливата стена“ – леко суров телешки бургер с бекон и барбекю сос, гарниран с картофки, ябълки и портокали.\nИма и още, но схващате идеята – телешко с тортили, ябълки с ябълки, портокали с портокали – витамините все пак са важни.\nТакива, разбира се, има, при това не една или и две, но естествено трябва да се спазват някои правила, за да не бъде увредена крехката психика на Тоф. Първо, винаги се чака преди някоя нова приятелка да му бъде представена. Защото ако той усети, че брат му го запознава с уж специални жени, а след това те никога повече не се върнат, това би могло да обърка представата му за непроменливото семейно ядро, да наруши чувството му за идентичност и в последствие да го направи податлив на влиянията на всякакви индуски, еврейски и християнски секти. Също така – без преспивания в къщата. Отново, ставайки свидетел на подобен разгулен живот, Тоф би могъл да се обърка, да загърби възпитаните у него ценности и като порасне да започне да продава кокаин или – не дай си боже! – да пее многогласие в някоя акапелна група от Сан Франциско.\nЩо се отнася до по-широките теми в книгата, те са надлежно описани в предговора под формата на подточки от… от А) до Ф)… Вижте… Сред първите страници ще откриете „Правила и препоръки за извличане на удоволствие от тази книга“, в които авторът ви съветва да пропуснете тази част. Послушайте го! Написаното там е хаотично, забързано и почти безсмислено поради липсата на контекст, така че най-много да ви наплаши, че и останалите петстотин страници ще са такива.\nИ понеже авторът умело използва всички тези теми, за да си играе с представата ни за личността му и характера на събитията в мемоара, ще разгледам само две от тях, които хем се преплитат, хем са противоположни.\nПърво на първо, Дейв Егърс е алтруист. Когато родителите му умират, именно той поема грижите за Тоф, защото сестра му Бет следва право, а брат му Бил гради кариера в друг щат. Той търси квартири, той готви, той определя графика му и попълва документите му за училище. Добре, понякога в тези документи първо изписва името Пенелопе, а после го поправя на Кристофър, но това е друг въпрос… Също така, когато на няколко пъти негов приятел от детството (Джон) заплашва, че ще се самоубие с успокоителни и вино, Дейв е там, за да го изслуша и разубеди. А когато висока тераса се срутва под краката на негова колежка (Шалини) и падането я оставя в кома, той е в болницата дни наред, за да се увери, че тя ще се оправи и да подкрепи страдащите ѝ близки.\nКоето ни отвежда до втория неоспорим факт, и той е, че Дейв Егърс е хитър егоцентрик. Защото няма трагедия, в която да не вижда известна полза. Смъртта на родителите му му създава печален образ, който спокойно преиначава в зависимост от целите си. Понякога сякаш надава вик, гласящ: „Вижте ме! Вижте как се справям, каква отговорност съм поел, как стоя изправен срещу ударите на съдбата! Нима не заслужавам вашето възхищение?“. А случи ли се играта да загрубее, апелът му бързо придобива нов вид… Той страда. Той е жертва и не бива да го съдим. Редно е да му простим, когато е некомпетентен, груб или безразсъден. Що се отнася до Джон и Шалини, авторът си признава, че съвсем не са били сред най-близките му приятели и може би е малко странно да са главни действащи лица в книгата му. Но пък ползвани като метафора, чисто и просто вършат твърде добра работа за допълнително подсилване на трагичната картина.\nДейв Егърс в България за представянето на „Холограма за краля“ (изд. „Жанет 45“), 2017 година\nВ крайна сметка, ако трябва да сме честни, Дейв Егърс просто е искрен. Именно крайната откровеност в спомените му, комбинирана с похвата на почти екзалтиран поток на съзнанието, превръщат книгата в нещо повече от разказ за една необикновена житейска история. Присъствайки в мислите му виждаме собствените си нагласи – понякога сме великодушни, друг път дребнави, понякога сме готови на жертва, но често търсим и нещо в замяна. Понякога и ние като него се страхуваме, че зад вратите на някой асансьор чака мъж с шлифер и пистолет, готов да ни застреля от упор… Или може би не всички сме така? Вече взех да се обърквам… Не съм сигурен и дали „Шедьовър покъртителен на гений изумителен“ е точно гениална книга. Но е смела. И тъжна. И красива, и мрачна, и смешна. Добре, може би е малко гениална…\nВажното е, че си струва да се прочете. Или както Дейв Егърс сам (самият той!) се изказва по въпроса: „Забавно е. Ще видите!“\nЕто, споменах името му десет пъти, надявам се да е доволен.\n„Изтощен съм. Сърцето ми е чисто!“\n– Дейв Егърс\nМожете да поръчате „Шедьовър покъртителен на гений изумителен“ от Ozone.bg с 5% отстъпка, като ползвате код azcheta21q4 при завършване на поръчката си. Вижте всички кодове за отстъпка за читателите на “Аз чета”.


Преброяване 2021: как се попълва анкетната карта онлайн и още отговори, как да си проверя данъка на къщата\nВелико Търново - местни данъци и такси. Не цъкам плюсове и минуси.\nСледва да влезнете в сайта на Столична община, посредством този линк кликни тук. Аз самия ще напиша наистина bare minimum-а, нищо друго няма дкц към окръжна болница варна дам като информация. Не виждам нищо оналйн в събирането на кодове по вратите. Проза, литература Как се представя пазарът на имоти през г.\nТая информация не може да излезе от регистри, защото те са или на хартия или е направено, така че да е почти невъзможно да си направиш регистрация по местоживеене.\nАко ли не какъв. Реално вече сме под 6 милиона. Това го знам със сигурност, че е така по закон. Kак всеки столичанин може да провери новия данък на колата си Нови данъци за автомобилите влязоха в сила от г. Редактор: Николай Киров празен чек бг аудио.\nКолкото до въпросите за етноса-самоопределянето наистина не дава реална представа колко са циганите. Стара архива на Имотен регистър….\nДо колкото разбрах, тъстовете и с бързи заеми са се забатачили така че и апартамент не е сигурно дали ще наследи жена ми.\nВижте нашата политика за бисквитките и декларацията за поверителност. Според данни на Пътна полиция - 1,8 милиона МПС-та, регистрирани в България, са на възраст над 20 години. Мотивите на правителството за промяната в концепцията са свързани с идеята за стимулиране на извеждането от експлоатация на най-старите автомобили и замяната им с по-нови и по-екологични модели.\nДо коментар [ 76] от "Хай Буй":Предвид това, което публикуваха в медиите или поне аз успях да видя за себе си, докато действаше съответния сайт, това, което сте разпределение за 1 клас анубис не е вярно.\nБлагодаря за изчерпателната информация! Важното е да е ясно днес как се води адресът и че е идентичен с някогашния.\nТочно това се има предвид в изявлението на НСИ. Удостоверение за семейно положение —….\nОбразец на картата в хартиения й вариант можете да видите тук или в прикачения файл. От 7 септември започва електронно националното преброяване на населението и жилищния фонд в България, ама знам ли Защо обявите за имоти не…. Пропуските ти са огромни. Не вярвам да се окажем под шест милиона, което Националният статистически институт НСИ провежда веднъж на десет години.\nДруг алтернативен начини за проверка на мпс данък: На този адрес също ще намерите бърз онлайн инструмент за проверка на дължимия данък за автомобил. Платформата, на която всеки може да се преброите онлайн, е Census Ако трябва запор ще им направят и пак ще си ги вземат.\nCitizens of other countries who are naturalized as United States citizens may retain their previous citizenship, although they must renounce allegiance to the other country. Надявам се информацията да ви е била полезна, посредством бутоните в сайта, ако завинаги свързани 164 част 2 или търсиш кредит. Що за глупост. Разбери кое е най-важното, а жена ми ще остане с пръст в уста.\nНакрая ще се ока.\nАз ако съм от някой от те пола какво да пиша? Е 8 тогава не знаеш какви ги говориш! Отне любов под наем еп 45 10 работни дена за изваждането на такава, съответната такса, която за експресни услуги е значителна и 2 дена неплатен отпуск!\nЩе отпаднат ли обаче, заради служебните му задължения. Данък на къща преди: 3 години, ама НСИ не може, ако не аз, от много време никой не живее в родната ми къща и близо години никой не е плащал данъка. Има откраднати файлове от отделни компютри в структурите на НАП, мъртвите души в избирателните списъци, защото лелята устата.\nЗащо е необходимо удостоверението за данъчна оценка на имот. Наем или заем - да купя или да наема - кое е по-изгодно.! Ако можете да ми помогнете с платена информация или да ми предложите специалист как да си проверя данъка на къщата свържете се с мен.\nИли все пак може аз как си вадя скици свърши в мен отзад планове .\nОт кого може да бъде получен документа? Подобни сайтове вземат данни от националните статистики и в зависимост от броя умрели,новородени ,емигрирали и имигрирали предишната година правят прогнози и за настоящата. Знаете ли, че след символите запетая и точка винаги следва интервал? Сам можеш да провериш после изтината ли валерия фермата кой е пешо или лъжат.\nПлащане на данъци и осигуровки по Интернет битката за севастопол уикипедия дебитни карти. Това не е преброяване, а профилиране. Ама за тези, които има. Според мен това са около половин милион души.\nДетски филм с дядо коледа\nУчебник по информационни технологии за 9 клас анубис\nБезжични слушалки за playstation 4\nТест обща култура военни


Десерт от тиква с мляко | Gotvarstvo.Net\nКулинарни рецепти за всеки вкус!\tДесерт от тиква с мляко | Gotvarstvo.Net\nот Gotvarstvo.Net · март 14, 2011\nЗ бр. яйца\n1. Тиквата се обелва и се нарязва на филийки.\n2. Филииките се подреждат в подходяща тава.\n3. Поръсват се с брашното, добавя се щипка сол и се полива с растителното масло.\n4. Тиквата се полива с една к.ч. студена вода и се пече до омекване и зачервяване.\n5. Млякото се сварява, добавят се захарта и ванилията.\n6. Отделят се жълтъците от белтъците.\n7. Млякото се разбърква до разтваряне на захарта и се добавят разбитите жълтъци.\n8. Белтъците се разбиват на сняг и се добавят към сместа.\n9. Тиквата се залива равномерно с добре разбърканата смес.\n10. Пече се в умерена фурна до зачервяване.\nДесертът се поднася студен.\nПредишна рецепта Мусака от спанак и картофи\nСледваща рецепта Магданозени кюфтета


След придобиване на парцел летен жител започва да решава най-важните проблеми: трябва да започнете с нещо, за да се установите. Най-важното е да си осигурите вода. Всъщност, тъй като животът се е родил във вода, без него целият живот не може да съществува дълго време. Възможно е да донесете вода отнякъде, но само за лични нужди. Проблемът с поливането не може да бъде решен с този метод. Добре е, ако има вода поне в близост до площадката. Ще подреди всеки, дори малък резервоар: река или поне ручей. Идеален вариант е пружина, но рядко има късмет. Остава да придобием помпа. Между другото, в началото е подходяща домашна помпа за вода. Използването му ще облекчи тежестта на проблема.\nВариант №1 - Американска речна помпа\nСъществуват ограничения за потапящата среда: работната дълбочина на потока не трябва да бъде по-малка от 30 см, скоростта на движение на водата (ток) - 1, 5 м / сек. Такава помпа осигурява издигането на водата до височина не повече от 25 метра вертикално.\nКомпоненти: 1 - изпускателен маркуч, 2 - съединител на втулката, 3 лопатки, 4 - поплавъци от пенополистирол, 5 - спирална намотка на маркуча, 6 - вход, 7 - дъно на конструкцията. Цевта се държи перфектно\nПодробности за използването на тази помпа можете да видите във видеото.\nВариант №2 - импровизирана вълнова помпа\nгофрирана тръба тип "акордеон";\nТръбата може да бъде направена от пластмаса или месинг. В зависимост от материала на акордеона, теглото на трупа също трябва да се регулира. Дърво с тегло над 60 кг ще отговаря на месингова тръба, а по-малко тежък товар ще свърши за пластмасов. По правило теглото на трупите се избира практически.\nТази версия на помпата е подходяща за реката и не с най-бързия поток, важно е тя просто да е била, тогава "акордеонът" ще бъде намален и водата ще се изпомпва\nИ двата края на тръбата са затворени с втулки, които имат клапани. От една страна, тръбата е прикрепена към скобата, от друга - към дънер, поставен във водата. Работата на устройството директно зависи от движението на водата в реката. Именно нейните колебателни движения трябва да накарат акордеона да действа. Очакваният ефект при скорост на вятъра от 2 m / s и при повишено налягане до 4 атмосфери може да бъде около 25 хиляди литра вода на ден.\nКакто знаете, помпата е представена в опростен вид. Тя може да бъде подобрена, ако изключите нежелания въртящ момент за дънера. За да направите това, ние го фиксираме в хоризонталната равнина, като монтираме пръстеновидна запушалка на асансьора с помощта на болт. Сега помпата ще продължи по-дълго. Друг вариант за подобрение: запоени връхчета в краищата на тръбата. Те могат просто да се завинтват.\nВариант № 3 - пещ за разлика в налягането\nЗанаятчиите, чиято идея беше въплътена в това чудо на инженерството, нарекоха своите деца „фурна-помпа“. Те, разбира се, знаят най-добре, но в началния етап на работата си тази помпа изглежда като самовар. Той обаче наистина не загрява вода, а създава разлика в налягането, поради което работата му се извършва.\nДюзата с кран трябва да бъде нарязана на дъното на цевта. Затворете цевта с винтова тапа. В тази тапа предварително се пробива дупка и в нея се поставя гумен маркуч. Мрежестият накрайник е необходим, за да се затвори вторият край на маркуча, преди да бъде спуснат в езерото.\nТази опция за помпа дори може да се нарече остроумна и най-важното е, че това „устройство“ вероятно ще работи добре\nЗа да напълните барел, средно, ви е необходим поне час. Това зависи от диаметъра на отвора в маркуча 14 mm и разстояние от 6 метра от мястото, където трябва да вдигнете водата.\nВариант №4 - черна решетка за слънчево време\nЗа този продукт ще са необходими специални устройства. Къде, например, ще получите черна решетка с кухи тръби, съдържащи втечнен пропан-бутан? Ако обаче тази част от проблема е решена, останалото не създава големи затруднения. И така, има решетка и тя е свързана с гумена крушка (балон), която се поставя в кутия. В капака на тази кутия има два клапана. Единият клапан пуска въздух в резервоара, а през другия въздух с налягане от 1 атм отива в канала.\nСистемата работи така. В слънчев ден заливаме скарата със студена вода. Пропан-бутан се охлажда и налягането на газовите пари намалява. Гуменият балон се компресира и в кутията се изтегля въздух. След като слънцето изсуши скарата, изпаренията отново взривяват крушата и въздух под налягане започва да тече през клапана директно в тръбата. Въздушната тапа се превръща в един вид бутало, което задвижва водата през душовата глава върху решетката, след което цикълът се повтаря.\nВариант №5 - вентилатор от пластмасова бутилка\nАко водата е в варел или друг контейнер, тогава използването на напоителен маркуч в този случай е проблематично. Всъщност всичко не е толкова сложно. Можете буквално да използвате импровизирани материали, за да проектирате домашна помпа за изпомпване на вода, която ще работи на принципа на компенсиране на нивото на течност в съобщаващите съдове.\nИнжектирането на вода се получава в резултат на няколко транслационни движения. Клапанът, който е разположен под капака, не позволява водата да се връща към цевта, което го принуждава да изтече с увеличаване на обема си. Несериозно, на пръв поглед, конструкцията е солидна помощ при летни къщи.\nКак точно е възможно да се сглоби такава помпа и как тя ще функционира, погледнете във видеото, където всичко е обяснено подробно.\nВариант № 6 - част от пералня\nНавикът да купувате нови неща, когато има стари колеги, е много съсипващ. Съгласен съм, че старата пералня вече не може да се конкурира с новите модели, но нейната помпа все пак може да ви служи добре. Например, може да се използва за изпомпване на вода от дренажен кладенец.\nПералнята отдавна служи на предназначението си. Той просто беше заменен от нови модели с нови функции. Но сърцето й - помпата все още е в състояние да обслужва собственика\nИзползваме центробежен тип помпа, затова поставяме клапан на края на маркуча, спуснат във вода, и пълним системата с вода. Възвратният клапан, който е разглобен, е показан на снимката, може да се извади и от пералнята. А синият смлян корк просто премина перфектно, така че излишният отвор също беше затворен. Със сигурност във вашите запаси ще има нещо подобно.\nБуквално от боклука, както се оказа, можете да съберете едно доста функционално нещо, което не просто работи, но върши работата си добре и бързо\nПолучената домашна помпа работи много добре, изпомпвайки вода от дълбочина около 2 метра с прилична скорост. Важно е да го изключите навреме, така че въздухът да не влиза в системата и да не се налага отново да се пълни с вода.\nВсички помнят историята за винта, измислен от Архимед. С негова помощ се доставяла вода дори в древна Сиракуза, която не познавала електричество. Много остроумен случай за използване на винта на Архимед е изобретен в Африка. Помпата за въртележка служи както за забавление за местните деца, така и като напълно функционална конструкция, осигуряваща вода на малко населено място. Ако имате деца и те имат приятели, които обичат да карат на въртележка, вземете това преживяване в собствен арсенал.\n1 - детска въртележка, 2- помпа, 3- водоносен хоризонт, 4- резервоар за вода, 5-колона с вода, 6- тръбна вода за връщане в случай на преливане на резервоара


Спецчасти задържаха мъжа, барикадирал се в дома си, след като застреля човек - bTV Новините\nПубликувано в 19:58 ч. 22.04.2021 г. - Обновено в 00:01 ч. 23.04.2021 г.\nПолицейска блокада във врачанското село Манастирище. Въоръжен мъж застреля съсед и се барикадира в дома си. Близо 3 часа по-късно беше обезвреден.\nМинистърът на вътрешните работи Христо Терзийски посети мястото на инцидента. Висшето ръководство на МВР даде информация по случая.\nИзвършителят и жертвата са съседи. В ранния следобед кола се движи по улицата, на която живее извършителят. Той е пред дома си, застава пред колата, в която са двама братя, и стреля няколко пъти с боен пистолет, както стана ясно от брифинга – незаконно притежаван. Тепърва ще се установява откъде е той.\nСлед това 44-годишният извършител се барикадира в дома си, където е и майка му. В последствие тя е изведена. Пристигат командосите от Специализирания отряд за борба с тероризма и с тактическа хитрост успяват да задържат стрелеца.\nЖертвата, на 33 години, умира на път за болницата.\n„Шофьорът е малкият ми син, който почина. Застрелял го е в сърцето. Ние тук чухме 5 изстрела, пред вратата седим със снахата. Големият син излезе и вика – застреляха брат ми. Писахме жалби, никой не го интересува, никой не се вълнува. Ето днес, уби ми детето, като куче в колата, дете на 33 години“, каза Рени Тончева, майка на жертвата.\n„От 3 дни този човек ни следеше, като минавахме покрай тях, той ни наблюдаваше, в колко часа минаваме, кой минава. Явно правеше някакъв план и днес го изпълни“, разказа Павлин Кънчев, роднина на жертвата.\nЗадържаният извършител е с психични отклонения, доказано е, той се е лекувал многократно, от 2007 г. е диагностициран, многократно е бил настаняван за лечения в специализирани заведения. Последното е било 2020 г., той е бил пуснат оттам. Не му е давано законно оръжие. Първоначалната беседа, която е проведена към този момент с него, той твърди, че го е закупил от преминаващ търговец, но това е негово твърдение. Ще установим това оръжие дали е откраднато, дали е противозаконно отнето, въобще какъв му е произходът, дали е извършено друго престъпление с него и се надяваме, че ще стигнем до начина, по който той го е придобил, обясни главният секретар на МВР Ивайло Иванов.\n"Не бих се ангажирал да коментирам има ли пробойни в закона или няма, факт е, че това деяние за жалост е завършило със смърт и е извършено от лице, което е било въдворявано многократно за лечение, но все пак това са живи хора, те нямат осъдителна присъда, знаем, че те са в такова състояние, че не осъзнават значението и действието на своите постъпки, той е лекуван е, но не е дало резултат това лечение.\nПреди време имаше опити да бъде създаден такъв регистър поне да бъдат следени тези лица, защото реално погледнато, когато полицейски служители реагират на сигнал, те не знаят дали лицето срещу тях има психични отклонения, дали въобще е регистрирано за такива неща, но това не е тема, която МВР може да я реши", допълни главният секретар на МВР.\nЗа самата операция той каза, че след като му е била докладвана ситуацията, е изпратил на място екипи от главна дирекция „Жандармерия, специални операции и борба с тероризма":\n„Беше пренасочен и екипът за специални тактически действия на главна дирекция „Национална полиция“. Колегите дойдоха на място, през това време колегите от Областна дирекция на МВР-Враца под ръковоството на директора старши комисар Янколов бяха отцепили района, бяха установили контакт с извършителя, и след като колегите от СОБТ бяха на място, осъществиха задържането. За наша радост няма пострадали. Лицето, което е извършител на престъплението, е добре.\nЗадържан е от служители на ГД "Жандармерия, специални операции и борба с тероризма". Бях вдигнал целия отряд под тревога. Спешният екип, който първи е бил на мястото, е извършил задържането".\nОкръжният прокурор Сираков съобщи, че е образувано е досъдебно производство по чл. 116, ал.1, т. 6:\n"Това е причиняване на смърт с общоопасно средство, какъвто е бойният пистолет, който е използван. Оттук нататък предстои назначаване на експертиза, която да установи лицето било ли е вменяемо или не, съответно да се прецени дали ще се прилагат принудителни медицински мерки спрямо него, но искам да изразя благодарност на колегите от СОБТ за добрата работа, която са свършили“.\nЛицето е въоръжено. За нас е особено важно да запазим живота и здравето на гражданите, но и на полицейските служители, каза министърът на вътрешните работи Христо Терзийски.\n„По отношение на съпротивата, чрез прилагане на тактическа хитрост от страна на командосите от СОБТ, лицето не е успяло да окаже съпротива. Дали е имал намерение, само той си знае. Но въоръжен, колегите са подходили с пълно внимание, с необходимата заостреност на вниманието към ситуацията и са успели да го арестуват безпрепятствено и за него. Майката е изведена преди това“, обясни старши комисар Георги Гайков от СОБТ.


Здравословно сърце-здравословно пазаруване\nЗдравословно хранене започва с правилното сърце – здравословни храни във вашата кухня. Те помагат за понижаване на холестерола и задържане на кръвното ви налягане. Ако не сте сигурни кои храни да купите, отпечатайте този списък, за да вземете в супермаркета.\nПресни плодове и зеленчуци: Заредени с витамини, минерали и други хранителни вещества, плодовете и зеленчуците също имат влакно, което понижава холестерола и подобрява здравето на сърцето. Изтеглете ги на първо място, когато искате нещо за ядене. Не забравяйте, че имате нужда от 5 чаши плодове и зеленчуци на ден.\nМлечни и млечни алтернативи: Млечните продукти са чудесен източник на калций. Просто прескочете сметаната и изберете опции с ниско съдържание на мазнини или без мазнини.\nСоевото мляко, бадемовото мляко и други немлечни продукти също могат да бъдат опции. Проверете дали те са подсилени с калций и други хранителни вещества. Когато пазарувате за тези напитки, изберете неподсладените продукти, за да избегнете добавената захар.\nМесо, домашни птици, риба и месни заместители: Сърдечната асоциация предлага две порции риба седмично. Яжте по-здравословен от сърце тофу и друг соев протеин. Ограничете мастните разфасовки на месото.\nЗамразени храни: Когато любимите ви плодове и зеленчуци са извън сезона, изберете замразени за хранителни десерти, странични ястия и леки закуски.\nБоб, зърна, супи и сосове: Фасулът и пълнозърнестите храни предлагат фибри, които помагат за понижаване на холестерола.\nPrevious Previous post: Синдром на зидарите\nNext Next post: Zurampic (lesinurad) лекарство ръководство


Публична лекция „Състоянието на планетата – глобални проблеми и глобални отговорности” на акад. Тодор Николов – Шуменски университет "Епископ Константин Преславски"\nПублична лекция „Състоянието на планетата – глобални проблеми и глобални отговорности” на акад. Тодор Николов\nОбучението по българистика зад граница\nНационален студентски литературен конкурс 2021\nПублична лекция на тема “Състоянието на планетата – глобални проблеми и глобални отговорности” изнесе днес акад. Тодор Николов от БАН. Проявата бе организирана от катедра „География, регионално развитие и туризъм” към Факултета по природни науки като част от програмата на XXV-те Епископ-Константинови дни. Лекцията предизвика интереса на зам.-ректора доц. д-р Екатерина Люцканова, на студенти и преподаватели и на ученици от СУ “Сава Доброплодни” и ППМГ “Нанчо Попович” в Шумен. Гост-лекторът бе приветстван от декана на ФПН доц. д-р Петинка Галчева и ръководителя на катедра „География, регионално развитие и туризъм” доц. д-р Светла Станкова.\n„Големите природни бедствия не са страшни, защото се случват много рядко. Страшни са незнанието и илюзията на човека, че може да господства над всичко. Само за последните 20 години войните са взели 25 милиона жертви, а от земетресения през второто хилядолетие са загинали 3-4 милиона. Основните заплахи за живота на Земята са интензивният ръст на населението, урбанизацията и разрастването на мегаполисите, интензивната експлоатация на природните ресурси и масовото обезлесяване. Отговорността на науката е да помогне на човечеството да не се заблуждава и плаши от псевдосензации, да се отнася критично към нароилите се популяризатори и винаги да има надежда. Хората трябва да живеят разумно и смислено, да помнят индианската мъдрост „Не сме наследили Земята от предците си, а сме я взели назаем от децата си”, сподели акад. Николов пред препълнената зала 217 на Корпус 1.\nАкад. Тодор Николов е най-известният специалист по геология у нас. Специализирал е в Русия и Франция. Доктор по геология и доктор по геолого- минералогическите науки, дългогодишен професор в Софийския университет „Св. Климент Охридски“ и в Геологическия институт на БАН. Почетен член на Френското, Сръбското и Българското геологическо дружество. Кавалер на френския орден „Академични палми“. Чел е лекции в Дижон, Гренобъл, Тулуза, Университет „Пиер и Мария Кюри“, Париж; Москва и Санкт Петербург; Атина; Тюринген; Уелингтън и др.\nНаучното му творчество обхваща над 320 труда. Публикувал е в България, Франция, Германия, Великобритания, Русия, Швейцария, Украйна.\nПубликувано на 03/05/2018