Hajameelne: October 2008\nKriminaalasi Viljandi Ühendatud Kutsekeskkool direktori Tarmo Looduse suhtes lõpetati, kuna tema süü ei leidnud tõendamist.\nTäisealine õpilane väitis, et direktor Loodus oli tal käskinud sigaretti kätte võtta ning pärast seda noormehe käe kokku pigistanud.\nUurimise käigus ilmnes, et Loodus siiski ei käskinud õpilasel sigaretti kätte võtta. Loodus surus küll noormehe kätt, kuid direktor ei teadnud, et tal on suits peos.\nOktoobri alguses läks Loodus kooliterritooriumil suitsetavaid noormehi korrale kutsuma. Direktor tegi ettepaneku tervitada noormehi käepigistusega ning nooruk ulatas oma käe, milles oli ka põlev sigarett.\nOlen yksvahe aastaid suitsetanud, olen pidanud ka seda varjama. Kogemus synnitab kahtlusi.\nOletame, et ma teen sellise eksperimendi: palun suitsetajast sõbral põleva suitsu pihku peita ning surun siis ta kätt. Mis te arvate, kumb saab kõrvetada? Kui pihku peidetud sigaret on - nagu tavaliselt - sõrmedega risti, satub hõõguv ots vastu minu, mitte suitsetaja sõrmi. Kui sigaret on millegipärast omaniku käega enam-vähem paralleelselt, jääb suitsuots kenasti kahe käe vahele ja kostab kahehäälne röögatus.\nEeldusel, et täiearuline koolidirektor peab yldse tarvilikuks suitsetavaid õpilasi käepigistusega tunnustada.\nMillegipärast jääb mulle mulje, et Viljandi uurijad ja prokurörid ei suitseta. Või ei mõtle. Või mõtleb ja suitsetab nende eest IRL?\nJa nyyd kysimus EPLi ajakirjanikele: mitme t-ga kirjutatakse sõna sigaret?\nSildid: keel, kummaline maailm, poliitika\nLeidsin postkastist teate, et juba saab tellida Tartu Ylikooli raamatukogu 2009. a kalendrit, myyki tulevad need 24. novembrist. Jee, rõõmustasin. Seal on kindlasti vähemalt yks minu tuttav ka sees - kui mitte kaks.\nTutkit. "Väljaannet illustreerivad ... näidised" "rahvusülikooli esimesi kümnendeid peegeldavatest arhivaalidest ja kunstivarast". Nende hulka minu tuttavad kyll ei kuulu.\nJärgmisel aastal võiks ikkagi raamatukoguhoidjate piltidele mõelda.\nSõnu on kuidagi palju saanud. Muusikapaus.\nTahaks autoga sõitma õppida. Millal ja kuidas see võimalik oleks?\nTeie kodulehelt leidsin, et järgmine kursus algab täna, aga ega vist\nnii hilja enam sellele kohti ei ole? Täna pean paraku ka Tartus olema.\nSamas - hea oleks alustada esimesel võimalusel.\nLälgige meie www.laplar.ee\nLugupidamisega autokool Laplar\nMa arvan, et ma ei lälgi. Isegi mitte juhul, kui neil on kontorisse lälgimiseks veebikaamera pandud. Tõenäoliselt ei saanud vastaja muidugi mu jutust sõnagi aru, ent see pole siiski minu mure. Tallinn autokoole täis.\nÄrge ytelge, et Eesti majanduses on midagi pahasti. Kui ettevõte võib endale lubada seda, et saadab inimese, kes tahab firmale raha anda, enda sisutyhjale kodulehele - ehk antud juhul sisuliselt pikalt -, elab ta ilmselt paremini kui peaks.\nEndalegi yllatuseks sain valmis pisikese plugina, mis lisab eestikeelse Vikipeedia Firefoxi otsingumootorite hulka ylemises parempoolses kastis. Õpetus tuli siit, ega ma ise vist osanukski.\nPyydsin seda Firefoxi lisade saidile yles riputada, aga see osutus tyytuks. Taheti mingit .xpi-laiendit ja muud seesugust, millest mina midagi ei tea. Ja kes seda sealt ikka otsib, niisugust asja tahab vast ehk kymme inimest kogu maailmas. Riputaksin siiasamma, ent seda ei paista jällegi blogimootor taluvat. Panen hoopis mujale ja lingin siit.\n1. Otsi oma kõvakettalt yles fail "wikipedia-eng.xml" või "wikipedia-eng.xml".\n2. Siis kopeeri sellel aadressil yles riputatud tekst Notepadi ja salvesta otsitud failiga samasse kausta (ehk kataloogi ehk directorru) nime all "wikipedia-et.xml". Või salvesta alguses "wikipedia-et.txt" ja nimeta see hiljem ymber "wikipedia-et.xml".\n3. Ning lõpuks tee Firefoxile taaskäivitus (ehk restart).\n4. Nyyd saad valida enda veebilehitseja (ehk brauseri) parempoolses ylemises nurgas pesitsevast aknast uue vahva otsimootori.\nIse ma ilutegija.\nKirjutanud Oop kell 8:54 AM\nSildid: arvuti, keel, Wikipedia\nEile siis, vahelduseks, "Tosca" Estonias. Täitsa meeldis. Võib-olla pole ooper siis nii palju kultuur kui eelmine nähtud etendus?\nTõsi, kujunduse kallal julgen nuriseda, sest see oli kõige moodsamat sorti - hulk tellinguid, mis võib tähendada mida tahes. Aeg-ajalt võib ju midagi niisugust pruukida, ent viimastel aastatel tehakse seda igas teatris. Mu fantaasia hakkab yles ytlema. Aga sellest kirjutas osaline asjalikumalt. Kui ka subtiitrites komasid nappis (kes on Estonia keeletoimetaja?), polnud yldiselt ikkagi viga. Kohe kahju hakkas, et harva teatrisse jõuan.\nTuli tahtmine netist veel mõni "Tosca" esitus välja otsida ja yle vaadata. Kodus kuulasingi jupphaaval umbes poole uuesti yle - siin on 1938. aasta versioon vabalt saadaval. Millegipärast ei õnnestu mul enamasti teatris ooperit nii selgelt kuulata, et mõni motiiv või aaria meelde jääks. Tähelepanu hajub saja asja vahel laiali: syndmustik, laul, pillihääled, kujundus, valgustus... Uuemal ajal ka subtiitrid. Kyllap rikub kõrva ka moodne muusika, kus on komme iga fraasi vähemalt neli korda korrata. Miks nad sedasi teevad?\nJa veel yks tore tähelepanek. Tavaliselt on mul kombeks iga kontserdi või teatrietenduse käigus korraks tukakile jääda. Tukk lihtsalt tuleb, sõltumata minu tahtest, päevasest väsimusest või etteaste häädusest. Jah, on kyll kole piinlik. Ei, ma ei tea, millest selline unisus. Aga sedapuhku jõin enne etendust ja teisel vaheajal tassi kohvi - ja oli kogu aeg ärkvel. Ehk hakkab see häda yle minema?\nNaljakas, et kaks teatrit yhtaegu sama tykki teevad. Nyyd oleks päris huvitav ka Vanemuise "Toscat" näha. Ylehomme on juba etendus...\nSildid: hea elu, muusika, teater\nMida võiks arvata inimesest, kes pyhaba varahommikul poole kymne paiku endale veidrast soursop'i-nimelisest viljast (mis ta eesti keeles olla võiks? graviool? guanabana? guyabano?) teed keetes köögis laulab: "Tralla-lal-lal-laa-laa! Mežžii! Bžžžž! Žumm! Žumm!"?\nNägin Jänedal pisikest veoautot, mille kyljele oli kirjutatud "www.puukujud.ee" ning taha:\nVõi et siis nõnda.\nÄripäeva uus avaleht.\nAitäh Ajale, kes viitas. Ma poleks oma silmaga nägemata uskunudki. Peletada lugejaid omareklaamiga, mis sentigi sisse ei too ja ka lugejale midagi ei anna - no tõepoolest.\nKujutleme nyyd hetkeks, kuidas kõik päevalehed löövad esikylje lagedaks ja panevad selle keskele pisikese kirja: "Loe meite lehte! Jõle ia leht on, noh!"\nP.S. Väidetavalt olla musta lataka asemel ilma Adblockita vaadates mingi panga reklaam. Ei mina tea - pole piisavalt masohhistlik, et proovida. Mõistlikus koguses ja formaadis reklaami ma enda ekraanil kinni ei keera, aga enamik Eesti lehti yletab kyll mu valuläve. Ah et reklaamiraha jääb minu pealt tulemata? Väga kahju, nutame siis natuke. Proovige Google Adsi moodi kontekstitundlikke tekstikuulutusi.\nKirjutanud Oop kell 10:13 PM\nKäisin eile kultuuri nautimas. Olen nyyd kultuurne nagu mustikas: suurem, saagirikkam, sinisem (või lillam, kuidas kellelegi), väidetavalt lahjema maitsega.\nEga ma ilmselt kultuuri nägema satukski, kui keegi iga kord ei ässitaks.\nKultuur on popp. Mina ei ole. Arvatavasti tunnen ma kadedust.\nKui kultuur juhtub olema freudistlik, kas see on siis peenisekadedus?\nKultuur paneb mul tagumiku valutama.\nKultuur on ilus, värviline ja liigub palju. Nii pysib ta heas vormis.\nKultuur on multimediaalne: ta kasutab mitut sorti meediavahendeid läbisegi. Neist igayhe jälgimiseks vajab vaataja silma. Ideaalne publik on liitsilmadega, näiteks kiilid.\nKultuuril võib olla narratiiv, kuid keegi ei suuda panna seda sõnadesse. Sõnastatud syžee on profaanne. Lugude jutustamine labastaks kultuuri.\nKultuur kasutab ohtralt lihtsat atribuutikat ja veelgi ohtramalt keerulist tehnikat. Kui tehnika valitseb kultuuri, kas tohib öelda, et ta on tehnokraatlik?\nKultuurist on raske välja pääseda. Kultuuril on pikk saba ja rasked uksed.\nKultuur tekitab minus iga kord segaseid tundeid. Ega mul ju midagi tema vastu ei ole, pigem ikka poolt. Samas ei suuda ma ilmutada pooltki sellest vaimustusest, mida kultuurilembesed sõbrad-sugulased-tuttavad mult paistavad ootavat. See tekitab omakorda piinlikkust ja kohmetuskrampi. No mis sa teed, ei saa vanast kukest munejat ega minust kultuuriinimest.\nKultuurist toibumiseks lontsisin kohvikusse. Kuni mina oma kohvi ja vett ilma luristamata juua pyydsin, lõid Guido Kangur ja keegi kahtlemata väga oluline Tiit kokku ja lahku, mitu plaati myydud on ning kuhu milline raha läheb. Tundus keeruline. Nagu kultuur.\nMa arvan, et meile mõlemile on parem, kui ma nyyd mõnda aega jälle kultuurist eemale hoian. Nii mulle kui kultuurile.\nSedapuhku esindas kultuuri Vanemuise etendus "Sigmund ja Freud" No-teatris, kuuldavasti viimane. Kui žanri peaks määratlema, ytleksin, et koomiline ballett lauludega. Oleks vabalt võinudki No etendus olla. Ma tean ysna mitut inimest, kellele see kindlasti väga meeldiks. Neile meeldib No ka. Ei, ega ta paha olnud - ma lihtsalt ei tunne vajalikku entusiasmi. On piinlik kyll, ausalt, just nagu keset võõrast pidu või paraadi, kus ei oska olla ega istuda. Aga teeselda oleks kah imelik. Ma väga vabandan.\nKogu etenduse aja mõistatasin, kas minu ees istuv inimene on Hannes Kaljujärv või vana tuttav Krahv. Ei olnud see ega teine, hoopis naisterahvas.\nKirjutanud Oop kell 5:01 AM\nSildid: kultuuravärk, teater\nAvastasin just EPLi septembrikuise Veinilehe, milles Trivento Argentina ekspordijuht Lucas Dalla Torre lausus nii:\nMinu vastutada on Kesk- ja Ida-Skandinaavia maad, sealhulgas Eesti.\nKummaline geograafia. Arvatavasti on probleem ikkagi Eestis ja EPLis, mitte Argentinas. Ehkki mine sa tea.\nSildid: ajakirjandus, kummaline maailm, vein\nHetk tagasi lahkus Emori rahvauurija, kes mulle oma tund aega järjest kõikvõimalikke kysimusi esitas. Oli väga hariv. Takkajärele tundub, et oleks pidanud märkmeid tegema.\n* Kas olete Euroopa Liidu asjadega hästi kursis või tahate rohkem teada saada?\nMõlemat? Arvatavasti tean siiski rohkem kui enamik eestlasi, ent märksa vähem kui tahaks. Vikipeedias olen paari artiklit kõpitsenud, samas jäi teema tykati ysna segaseks.\n* Millise tasandi - EL, riiklik, kohalik - esindajad on kõige paremini esindatud, et esindada Euroopa Liidus Teie isiklikke huve?\nSelle lausega jooksis keegi rappa. Raba esindusse.\n* Millistele valdkondadele Euroopa Liit kõige enam raha kulutab? Aga millele peaks kulutama? Yks võimalikke variante: võitlus Euroopa ja rahvusvaheliste looduskatasroofide vastu.\nTyhja sest kirjaveast, ent "võitlus Euroopa ja katastroofide vastu" on sõnastatud hurmava elegantsiga. Meenutab Irve loosungit "Päästa naised ja maailm".\n* Kas olete kuulnud Globaliseerumisega Kohanemise Euroopa Fondist, mis abistab globaliseerumise ohvreid?\nTõesti pole kuulnud. Kahtlesin alguses, kas sihuke yldse olemaski on - äkki tegi testi koostaja kurja nalja.\nKui mina lähen ja kaeban, et kannatab globaliseerumise all, kas ma saan siis toetust? Kas hingelised kannatused loevad? Aga kui mul on arstitõend?\nKreenholmi endisi töötajaid, kusjuures, peaks see loogiliselt võttes toetama. Nemad paraku pole vist suuremalt jaolt paberite järgi eurooplased.\n* Kas Euroopa Liidu eesistujariigid vahetuvad kuue kuu takka?\n* Kas Euroopa Liidul on 15 liiget?\n* Kas Šveits kuulub Euroopa Liitu?\n* Kas eurot kasutab 12 riiki?\nTore mälumäng. Kas kysijad lugesid euroriikide hulka ka Kosovo?\n* Kas Euroopa Liit on kaasaegne?\n* Kas europarlament on dynaamiline?\nHulk kysimusi tegeles mainekujundusega, suurem osa neist sama ymarasõnaliselt kui see viimane. No kuidas sa ytled, et parlament, mis pidevalt yhest riigist teise kablutab, ei ole dynaamiline ehk liikuv?\n* Mis on Euroopa Liidu identiteedi jaoks kõige olulisemad? Variandid: ajalugu, geograafia, hymn, lipp, yhised väärtused, euro, tunnuslause...\nJabur valik. Turunduslikult on hymn muidugi tähtis. Aga ajaloo või geograafiaga ei saa seda ju võrrelda. Need on pealegi juba ette antud, takkajärgi ajalugu ju muuta ei saa.\n* Kas transporti peaks korraldama Eesti riik või Euroopa Liit?\nMillist transporti? Raudteeyhendust Euroopaga või bussiliiklust Aegviidu ja Albu vahel? Yhte pole Eesti igatahes korraldanud ja teist ei paista kah varsti enam olevat. Las nyyd proovib Euroliit?\n* Mis peaks olema järgmiste eurovalimiste põhiteemad?\nMis mõttes "peaks"? Kas selleks, et valimistel võita, või selleks, et mingeid teemasid inimestele teadvustada, või...? Ja mis vahel sel on? Eestis toimuvad sisuliselt ikka isikuvalimised, tõenäoliselt lähevad parlamenti hoopis teised. (Kes usub, et Savisaar läheks tõepoolest Brysselisse, kus ta yksnes venelastega rääkida suudab?) Hääletavad kõik lõpuks nii, nagu partei ette ytleb - mitte kodupartei Eestis, vaid yleeuroopaline hiidpartei, mille nime Eestis enamik valijaid ei teagi. Sõltumata koduparteide seisukohtadest või valimispropagandast.\nMuuseas, enamiku europarteide nimedel pole ka pysivat eestikeelset tõlget. Eri tekstides tõlgitakse need erinevalt, eestikeelsete kodulehtedega nad ennast ei vaeva. Ja milleks? Kolkapoliitikas aetakse läbi kohalike maskidega.\n* Kas kolite lähema viie aasta jooksul?\n* Kas Teil on kahe aasta pärast tööd?\nKust mina tean? Arvatavasti. Yyrikorter ja palgatöö on sama kindlad kui ilm: midagi tõenäoliselt on, kuid kes seda aastaid ette teab.\n* Kas koliksite mõńda teise ELi liikmesriiki?\nIirimaale - iga kell. Paraku on kõik mu oskused keelepõhised, nii et see eeldaks head hulk kodutööd. Ja mõned mulle olulised inimesed ei peaks sest projektist tõenäoliselt suurt midagi.\n* Mis võiks Teid kolima innustada? Variandid: parem tervishoid, paremad töötingimused, parem kliima, võimalus kohtuda uute inimestega...\nKas parem kliima võiks tähendada rohkem vihma ja tuult?\nTöö lõpuks saime Euroopa Liiduga teineteisest märksa rohkem teada. Kysitlejaga muidugi ka. Tal elab sõbranna Iirimaal - pagan, ehk oleks pidanud kontaktandmed võtma...\nKirjutanud Oop kell 7:36 PM\nSildid: hea elu, head iiri asjad, mõte, poliitika\nAjakirjandus armastab myyte. Jäime hiljuti yhe sõbraga arutama, kui populaarsed on ikkagi Lood. Haaratakse iga võimaluse järele probleeme lihtsustada, leida arhetyypilised tegelased ja suruda nad tuttavasse skeemi. Lugejadki on selle yle rõõmsad: algusest peale on selge, kuidas asjaosalistesse suhtuda ja mida millestki arvata.\nMeedia elab myytide vahendamisest. Ent samas võib mõnikord ka päris ehtne myyt meie nina alla ilmuda - ja keegi ei pane tähelegi.\nPäikesejumal Heliosel oli poeg nimega Phaethon. Yhel varahommikul tuli ta isa juurde, kes parasjagu päikesevankrit päevaseks sõiduks valmis sättis ja palus: "Isa, lase mõnikord ka minul vankrit juhtida! Teised poisid ei usu, et ma olen sinu poeg, mõnitavad ja pilkavad." Helios kortsutas kulmu: "Ei, Phaethon, sa oled siiski liiga noor. Päikeseratsud on tulised, nad tunnevad kohe ära, kui nende ratsmeid kindla käega ei hoita. Kasva veel mõni aasta, kyll siis sõidad." Phaethon läks noruspäi minema.\nYsna segane pilt Phaethonist.\nYhel päeval tõusis päike aga varem kui muidu. Helios jahmatas: Phaethon oli ikkagi, vastu tema keeldu, vankriga sõitma läinud. Alguses liikus päike yhtlaselt yle taeva, seejärel aga vänderdas kord vasemale, kord paremale ja kaldus lõpuks maa poole, kus põletas Aafrika kõrbeks ja tulevased afroameeriklased mustaks. Zeus yritas päästa, mis päästa andis, ning virutas vankrile välguga. Phaethon sõitis Eridanose jõkke, mille ääres tema õed heliaadid nutsid, kuni muutusid papliteks ning nende pisaraist sai merevaik.\nSee on nyyd mälu järgi ja ysna kirjanduslikult jutustatud. Veel kirjanduslikumalt kirjutas Mati Unt raamatus "Phaeton, päikese poeg".\nInimesed on juba ammu armastanud seda kurjakuulutavat nime sõiduvahendite jaoks tarvitada. Yht neljarattalist kerget kaarikutyypi nimetatakse faetoniks, 1929. aastal loodi Graham Paige DC Phaeton, 1997 ideeauto Chrysler Phaeton ning 2002 luksussedaan Volkswagen Phaeton.\nMis oleks veel parem vahend, milles end surnuks sõita, kui juhitavuse kaotanud päikesevanker? Kärntenis ehk ladina nimega Carinthias kordas Jörg Haider myyti ja lahkus lavalt pauguga. Makske kinni või tehke järele.\nSildid: ajakirjandus, kirjandus, mõte, poliitika\nMitte, et ma oleks seda viimasel ajal kuidagi eriti sagedasti teinud. Kui viimaseks ajaks pidada umbes viit aastat, siis korra vist isegi olen. Aga ega täpselt ei mäleta.\nSattusin Wikipedias artikleid lappama.\n* Mis pagan on see "bubble and squeak", mida Beaujolais' sildil soovitatakse?\n* Aga sealt viidatav iiri colcannon?\n* Kes on eesti keeles kale ja miks teda eri keeltes "roheliseks kapsaks" hyytakse?\n* Kui kellelgi on veenev argument, miks ma peaksin uskuma, et "pyttipannu" on rootsi ja mitte soome päritolu sõna (ning järelikult ka roog), siis tulgu heaga lagedale - mina muidu ei usu!\n* Keerulistest retseptidest saan aru, lihtsatest mõistetest ei saa. Okei, brine on soolvesi ja to brine on... marineerima. Vahel ka sisse soolama. Ei mõista loogikat.\n* Mis on corned beef? Soolaliha?\n* Aga hashed beef? Ei ole hakkliha, selle sisse käivad (vahel) sibulad ja muu suupärane.\n* Misasi on eesti keeles pickling - kas samamoodi soolamine/marineerimine kui curing? Ja miks on saksakeelne vaste - einlegen - niivõrd, kui mina saksa keelest yldse aru saan, lihtsalt "sissetegemine"? Kas see ongi nihuke yldmõiste?\n* Sunday roast on õnneks vähemalt yldjoontes mõistetav. Ja et pyhabane röst võib tähendada ka telekas samal ajal näidatavat poliitiku intervjuud, on sympaatne ning lõbus. Tehke järele, Eesti õnnetud telekanalid!\n* Aga mis on chives? Champ? Brisket? Appi, ma enam ei jõua... miks seda kõike koolis ei õpetatud?\nKuskil selles segadikus tuli ette ka praemuna. Mõtlesin, et kaen perra, mis nad sellest ka räägivad. Ja siis leidsin, et kogu loos pole Birminghamist piuksugi!\nKuidas siis nii? Uurisin eestikeelsetelt kokanduslehtedelt. Tõsi, seal on muna Birminghami moodi mainitud kyll, ent kuidagi mannetumalt kui mina kogu aeg teadnud olen. Mis on maailmaga lahti? Miks keegi elementaarseid asju ei tea? Kas keegi siis enam hommikut ei söögi? (Või mina siis tean - ma ise ju ei söö, minu jaoks on normaalne söögikord pärast kella kolme öösel, otse enne magamaminekut.)\nNiisiis, pärast seda pikka sissejuhatust:\nmuna Birminghami moodi.\nNii, nagu ma seda kunagi keskkooli algusajal kellegi praeguseks ununenud isiku käest õppisin.\nVõtad saia. Saiapätsi kui niisuguse, tervikuna. Mitte viilutatult, vaid lõikad ta ise viiludeks. Viilud aga võiks olla vastavalt sõrme paksusele ja koka kogemusele kaks või kolm sõrme paksud. Mitte paksemad, seda kergem on nendega pärast asjatada.\nSaia sisse tuleb lõigata auk. Mis saiapudist pärast saab, ei tea. Minu poolest võib partidele sööta, või siis kaladele. Tallinnas sobib selleks Schnelli tiik, Tartus Emajõgi või Tiigi tänava tiik. See, mis jääb parki perbyroo ja zooloogiamuuseumi vahel. Seal on kalu kyll, Eesti juhtiv zoosemiootik Kalevi Kull ja ta kursavennad kunagi ylikooliajal lasid.\nEt see peab just tingimata sai olema ja mitte leib, on mul väga selgelt meeles, kuna ma ise muidu saiasööja ei ole. Sellest ka kimbatus saiasisudega. Aga uskuge mind, kui ma ytlen, et leivaga on sel asjal hoopis teine maitse. Ja see võib mõnele isegi meeldida, ent konkreetse roa suhtes on see lihtsalt vale maitse. Nii et piirdume, palun, saiaga.\nSaia sisse lõigatav auk peab jätma saia mõnusalt krõbeda kooriku (või selle koha, kus nõukogudeaegseil saiadel oli krõbe koorik) kenasti terveks, sest muidu laguneb kogu kupatus laiali. Sai pannakse nimelt pannile ja selle alla sobivas suuruses juustulõik. (Peale ka, aga pisut hiljem.)\nJuust on arusaadavail põhjustel suhteliselt tugev, aukudeta ja mitte liiga õhuke. Kahtlen, kas moodsas kilepakendis sulatatud juustuviilud ikka kõlbavad - võib-olla valguvad laiali ja jäävad panni kylge. Aga võib-olla ei valgu ka.\nNiisiis, kui pannile on pandud juust ja sai, tuleb katki lyya yks muna ja valada saiasisesesse auku. Seepeale on kohe näha, kui sai on liiga õhuke - siis valgub muna yle ääre ja seda ei õnnestu pealmise juustuviiluga saia sisse sulgeda. Muidugi, kui sai on liiga paks, vajuvad juustud kahelt poolt lohku. Kuid see pole tavaliselt eriline probleem.\nKyll aga on omaette nipp saia keeramisega. Kui me paneme pannile alumise juustuviilu ja saia, on meie pyhalik lootus, et juust sulab saia kylge ning ei lase munal väja valguda. Ent sama lootus on meil ju ka ylemise saiaviilu suhtes, mis ei saa pooltki nii palju kuumust! Seega tuleb yhel hetkel ajada pannilabidas - soovitavalt puust, ideaalis kadakane - kogu kupatuse alla ja keerata seda nii, et seni veel poolvedel muna saia seest välja ei valguks, mõlema kylje juustuviilus jääks rangelt oma kohale ning miski ei kleepuks pannilabida kylge, lõhkudes toidu struktuuri.\nKuidas seda kõike saavutada, ei oska ytelda. Mul kyll iga kord välja ei tule. Aga vahel tuleb ja seda on tulemusest ka selgelt märgata.\nKui teil on soov muna maitsestada - minul tavaliselt on, olgu siis pelgalt soola või paremail päevil ka musta ja erkpunase pipraga -, tuleb seda teha mingil hetkel esimese juustuviilu, muna ja teise juustuviilu pannitamise vahepeal. Segane ja kiire aeg, mõistagi. Aga eks halvemal juhul võib ka soola- ja pipratoosi lihtsalt hiljem ligi võtta.\nGarneerida võib millega iganes. Maailmas on palju garneeringuid: oad, salat jms roheline, värsked ja vanutatud aiaviljad... Võib. Aga ei pruugi.\nOlemuselt on muna Birminghami moodi muidugi hea lihtne roog. Tyypiline poissmehe- või tudengieine. Yldse mitte nii keeruline kui siin kirjeldatust paistab. Samas - kui sa yht rooga ihuyksi teed ja sööd, kes sind ikka arvustab, kui miski nässu läheb?\nÕige. Kõige karmim toidukriitik: sa ise. Selle eest juba midagi ei varja. Nii et parem on teha head asja hästi.\nAh et miks Birminghami moodi? Ei mina tea. Seda ma ju Wikipediast leida lootsingi.\nSildid: hea elu, Wikipedia\nTänase pirni pani Eesti Politsei, vahendas (väikeste kirjavigadega) EPL:\n"Rõhutan veelkord, et maantee servas mustlase välimusega meeste peatumismärguandeid tuleb eirata ning teatada sellest kohe helistades politsei lühinumbrile 110," ütles Jõhvi politseiosakonna ülemkomissar Ain Kruuse.\nEt mustlane on pätt ja kaabakas, teab igayks. Mis asja on sellisel maantee ääres kätt tõsta? Ei, kuritegevus tuleb lõigata ära selle juurte juurest. Viru politsei alustab peagi ennetusprogrammiga, mille käigus teibitakse kõigil mustlase välimusega imikutel juba synnitusmajas käed teibiga keha kylge, et nad ei saaks tulevikus autosid peatada.\nJärgmiseks mõeldakse ka teiste elanikkonna kihtide peale, keda iseloomustab kuritegelik fysiognoomia - näiteks juudid, kommunistid ja vabamyyrlased. Ainuke probleem on, kuidas neid ära tunda - näiteks mustlasi on ju Eestis vähe, igayks pole näinudki. Abi-, muidu-, munitsipaalpolitseinike ja vabatahtlike abistamiseks riputan siia väikese pildigalerii.\nMustlane. Vaadake seda vilavat pilku ja libedat naeratust - kahtlemata mõlgub tal meeles juba järgmine pettus! Niisugune mees võib terve riigi ära varastada.\nJuut. Längus silmad ja lõualott on juutidele eriti iseloomulikud. Ning kes veel kannaks kikilipsu isegi politseifotol?\nKommunist. Taas kord libe naeratus ja kahtlase intelligendinäraka moodi prillid. Nende taga peitub aga rahvusvaheline õõnestustegevus, mille palgelt vaid isamaalised kyynised suudavad elajamaski maha kiskuda.\nVabamyyrlane. No kas säherduse töllakil mokaga saab siis mõni aus inimene päise päeva ajal ringi käia? Siililegi selge, et ei saa! Isegi pea ei taha niisuguse kaela otsas otse seista.\nLõpetuseks võrdlusmaterjal: jalgrattasportlased puhkehetkel pärast väsitavat trenni oma kodumaa hyvanguks. Ausad eesti mehed kõik.\nP.S. Olgu siis ka väike mõistatusmäng: kes kõik piltidel kujutatud nimepidi yles loeb, saab auhinnaks kypsise. Või sellega võrdsustatud isiku, kokkuleppel.\nHaige Mõistuse Syndikaadi uudis Ansipist ja Islandist leidis endale lugeja. Kahtlemata on see tore. Veel toredam on, et lugejad viitsivad HMSi loomingu yle diskuteerida. See kõik on tore, kuid igav. Huvitavam on, et uudise mõjul hakati rääkima vihast. Keegi mainis isegi "Sündikaadi viha küündimatu pressi liivakastimängude vastu".\nMa ei saa ega taha teiste eest kõnelda. Aga vähemasti mind ennast motiveerib pigem mitte viha, vaid tõdemus, et meie reaalsus sarnaneb tihti veidral kombel koomiksile. Pealegi seavad meie avaliku elu armsad tegelased end tihti olukordadesse, kus oleks imelik nende yle naermata jätta. Kui inimene ulatab sulle mäda tomati, ronib siis lavale ja pistab nina kardina vahelt välja, klounimaaling näol, on teatud spontaanne reaktsioon ju täiesti loomulik?\nVõib-olla on teistel teistsugune motivatsioon, kust mina tean. Mulle isiklikult meeldib mõelda, et HMS ei sea kedagi märklauaks, inimesed võtavad selle rolli ise. Libauudised ei muuda elu absurdseks, vaid näitavad, et see on absurdne tõlgendusest sõltumatult. Mina kui komödiant, kommentaator ja tõlgendaja annan yksnes kiusatusele järele - tõsi, ypris meelsasti.\nEgas kunst ole, kullaksed, elu.\nSee on nii-öelda elu peal vaht.\nSuppi segab yks kulbiga härra,\nkelle nimi on nii-öelda kokk.\nKui kokk riisub vahu ära,\nsiis ongi vahuga jokk.\nOli see Rundla luuletus? Võis olla kyll.\nYlejäänut ei mäleta.\nEhkki ma ei väsi imestamast, miks sedavõrd paljude arvates on absurd olemuselt kuri, mõjub niisugune seisukoht ise siiski väsitavalt.\nKirjutanud Oop kell 9:15 AM\nA says: tunne on nagu "Rosencrantzis ja Guildernsternis"\nB says: hm? R&G?\nA says: mingid suured ja tähtsad õukondlased jalutavad mööda suurel\ntempol ja sa kuuled juhuslikke katkeid nende vestlustest\nmillest ilmnevad mingid intriigijupid\nsh eluliselt olulist informatsiooni\naga lõppeks pole sul yhegi katke kohta suuremat aimu\nB says: no see on meil firma poliitika, et ennast puudutavaid otsuseid kuuled kõlakatest\nA says: ja suurem jagu sinu oletusi on andmete ebapiisavuse tõttu niikuinii ekslikud\nB says: no just, kuna kontekst on puudu\nA says: lihtsalt "R&G" on selle nipi peale yles ehitatud\nB says: tõsi\nheh, ma tean, kuidas sellest kirjutada: "Firma Stoppardi moodi"\nA says: lugeja/vaataja näeb Ri & G ebapädevust\nB says: jah\nA says: sest ta tunneb "Hamletit" olgu või kuulu järgi, aga teab, kes on kes\nja kujutab ette, et Polonius langeb rapiiri läbi\nhuvitav juhtimispsyhholoogiline kirjatykk oleks\nSildid: esimene leht, kaos, päikesepoisid\nViljandi on turistilõks.\nSee on nagu teekann: kaas tehakse lahti, sind pistetakse sisse, kaas pannakse peale tagasi.\nKõik on korras, kui sa sinna saabud, või isegi ringi uitad, langevaid lehti loendad ja langenutes sahistad, kohvikuakendest sisse või välja piilud, vaatad öist kirikut ja mõistatad, miks see just roheline peab olema. Aga kui sa sealt lahkuda yritad, saabub lõputu kyynlapäev.\nViljandisse minekuga peab olema ettevaatlik. Olen seal viimastel aastatel käinud kaks korda ja mõtlen hoolega, enne kui uuesti lähen. Kindluse mõttes peaks varuma isikliku põgenemisvahendi - või isegi kaks, näiteks jalgratta auto pagasnikus. Ent kyllap ajab siis lumetorm umbe kõik need teed, mis ringiratast linna tagasi ei vii.\nEi, iseenesest on Viljandi täitsa kena koht. Seal on hea antikvariaat ja veidi depressiivne vaade järve teisele kaldale, millega pole osatud midagi mõistlikku peale hakata. Palju lehti ja yhest otsast valge sild, mis viib pimendatud pargirajale. Turismiinfokeskus, mis kõigi omasuguste armsal viisil on suletud siis, kui mina sealt mingit infot võiks tahta. Ja palju kollaste puudega ääristatud teid, mis viivad linnast välja mitte kuhugi.\nLõksus tunnen ma end seal ikkagi. Võib-olla on mul oma lõks kaasas.\nKirjutanud Oop kell 6:27 PM\n...ehk kuidas soovitab Tallinna veebikaart sõita Pelgulinnast yhistranspordiga Järve Selveri juurde:\nKliki julgelt, naerad kõvemini.\nMarsruudi esimene ots tuleb teha vist mingi veetrammiga?\nSildid: arvuti, kummaline maailm, lollus\nOudekki kirjutas loo sellest, kui õilis on ajakirjanike ja kirjanike segregatsioon. Mitte mingil juhul ei tohiks yks inimene mõlemat rolli täita, parem oleks aga, kui kirjanikud ja ajakirjanikud yksteist ei tunnekski. Ja bussis peaksid nad ka eri ridades sõitma. Lubatud on kyll elukutset vahetada, ent selleks tuleb eelmine päevapealt maha jätta.\nKommentaaridki on huvitavad. Räägitakse, et andetud kirjanikud ja ajakirjanikud kirjutavad sarnaselt. Et ajakirjanikke peetakse ikka kirjutajateks ning raadioajakirjanikke kahtlasteks. Et kirjanik lähtub loost, ajakirjanik aga faktidest. Et lehtede faktivead tulenevad sellest, kui ajakirjanik tahab saada kirjanikuks. Et ajakirjanduse ja ilukirjanduse vahel on selge piir. Et luuletaja on luiskaja, sest rahvatarkus on tarkus. Et kirjandusest teeb iga lugeja ise asja, ajakirjandus on aga otse tarbitav ja ideaalis ei tohiks väga sõltuda lugejast.\nTegelikult sõltub ka ajakirjandus lugejast. Esiteks selle kaudu, et lugejale meeldida pyydes tehakse tekste aina lyhemaks, pilte suuremaks, pealkirju ja uudistevalikut atraktiivsemaks. Keda huvitav Euroopa ministrite järjekordne kogunemine? Blaa-blaa-blaa. Kirjutame parem tõehetkest ja tähetantsust. Ajakirjanduse intellektuaalse taseme määrab madalaim yhisnimetaja. Õige ka, teisiti talitav leht vajab pidevalt toetust või sureb ära.\nTeiseks loeb iga lugeja ka uudiseid eelnevate seisukohtade võtmes. Kui leheloos kirjutatakse, et Tallinna ametnikud alguses Tondile kõrghooneid ei lubanud ning pärast Farmaatsiatehase poolemiljonist ylekannet Vilmsi sihtasutusele hakkasid järsku lubama, jagunevad lugejad kenasti kolmeks: yhed loevad sellest, kuidas Keskerakond järjekordselt pätti teeb, teised sellest, kuidas kallutatud ajakirjandus Savisaart järjekordselt taga kiusab, kolmandad aga näevad tyypilist igavat poliitikalugu ning lappavad edasi, anekdootide ja koomiksi poole.\nMulle meeldib gonzoajakirjandus. Hunter S. Thomspson ja "The Kentucky Derby Is Decadent and Depraved". Ent tundub, et sellele poleks Eestis tarbijat. Arusaamad meediast - ja mis seal salata, ka kirjandusest - on kuidagi lihtsad ja... yheylbalised. Ilukirjandus peab ilusasti valetama ja ajakirjandus peab edastama fakte nii, nagu nad ON. Faktid on ju ilmselged ja objektiivsed, seisukohad aga vaieldavad ja subjektiivsed. (Ehkki subjektiivse yle poleks nagu kah mõtet vaielda... no see koht on pisut segane.)\nEks rahvas väärib oma valitsejaid ja lugejad ajakirjandust. Sest kes seal lehes siis kirjutab? Ikka seesama rahvas.\nLapsu valutab sydant lehmade pärast, kes liiga palju vett larbivad. Yhe kilo veiseliha tootmiseks kuluvat nimelt 20000 liitrit vett.\nNumbrid tunduvad suured. Nii suured, et mõni ei taha uskudagi. Samas jaguneb see kõik lehma eluea peale laiali. Nii et yks kord seedimisest läbilastud vesi jõuab rahulikult jõkke, merre, pilvedesse ja uuesti joogikynasse. Arvud on petlikud, just seepärast neid igasuguses propagandas armastataksegi. Tõenäoliselt liiguks see vesi samamoodi ringiratast ka ilma lehmata.\nLõppeks kulutab Indias ringi jalutav lehm, keda keegi ei söö, peaaegu sama palju vett. (Võib muidugi juhtuda, et vähem, kuna teda keegi ei pese ning põua ajal tuleb kurvalt janu kannatada.) Probleem on pigem saastas, mida reoveest tihtipeale (ja mõnes kandis suisa enamasti) välja ei korjata. Ja muidugi vee raiskamises nendes piirkondades, kus sellest niigi puudus käes. Aga ses suhtes on igasugune põllumajandus jõletu ning riisisöömine tuleks yldse ära lõpetada.\nPealegi pole lehmad mitte ainsad sõralised. Taimetoitlaste seedimine on kord juba selline, et vajab ohtralt vett ja annab maailmale vastutasuks väärtuslikku metaani. Yks hunt haukab aga elu jooksul ysna mitut rohusööjat. Kas keegi on välja arvutanud, kui suur on hundi ökoloogiline jalajälg?\nBloge mööda uidates sattusin kohta, kus Postimehe tarbimishuvilised keeletarkusi vahetavad. Klassikalised "loheloigud", "hapuhoor" ja "allah puuviljad", lisaks trobikond uusi leiutisi.\nNädalavahetusel käisin Balti jaama turul. Loodetavasti kestab see kapitalismist hoolimata veel kaua, sest ehkki mul turgu harva tarvis läheb, on ta teinekord ypris asendamatu. Kõikvõimalikku vana kola tuleb mujalt tikutulega taga otsida.\nPraegu meenus see mulle aga seoses keeleelamustega. Kyllap neid oli seal rohkemgi, meelde jäid aga kaks. Esimene, "buseekook", on ilmselt arusaadav. Aga mida võiks tähendada ilusas selges vene keeles silt "сыбуль"?\nEsimesene õigesti vastaja saab auhinnaks yhe sõbula.\nP.S. Kord ennemuiste saatis yks lahke myyja mingis Balti jaama riidepoekeses mind pikka mantlit otsima Jumeliste Keskusse. Kena temast.\nSildid: hea elu, keel\nHanrahan nurises, et inimesed peavad uudiseklippide tegemist kergeks. Vaatavad pooleteiseminutist juppi, kehitavad õlgu ja kukuvad irisema. Mõtlemata, kui palju mitme inimese töö ja vaev selle jupikese tegemiseks kulus.\nNurin õigustatud. Hirmus, kui su tööd ei hinnata. Mina aga, nagu sõbrad ammu märganud on, viin jutu alati toidule. Selle ilu ja õilsuse peale meenus mulle nimelt sink.\nSõltumata teadmistest võtab inimene singi pihku ja sööb. Kas maitseb või ei maitse, ytleb otse välja. Mis sest, et ta tehnoloogiast midagi ei tea: tema on lõpptarbija, kelle jaoks seda asja tehaksegi. Kui singi maitse on halb, ei muuda kymnete inimeste higi seda paremaks.\nMeediaga on suhteliselt samamoodi.\nTeisalt on teatud nippe, millega saab singisööjat alt tõmmata. Nitrit teeb selle ilusamaks, nii et liha on ka kuu aega hiljem sama karva kui värskelt. Naatriumglutamaat teeb selle maitsvamaks, lisades maitsele ymarust või täiust, mida tuntakse nime all umami.\nKumbki variant ei ole eriti kena. Ei singi, meedia, tegija ega tarbija suhtes. Aga eks tehke paremini, kui oskate.\nNagu viimati metsas käies märkasin, marju tänavu tõepoolest jätkub. Rabas uidates on aga olukord veel hullem: kykita ainult laudtee äärde maha ja kohe on pihk jublukaid täis. Midagi leiab igale maitsele.\nKusjuures kukemarju ma varem ei tundnudki.\nKirjutanud Oop kell 10:12 AM\n- Hei, mina siin. Kuule, kas koju mingit söögikraami kah vaja on? Noo... mul on keedetud kartulit ja sardelle ja tomatit. Olgu, vast saame, jah, hakkama. Ehkki ma jäin just mõtlema, et yht asja on vaja kyll: mul sai eile just Torusiil otsa. Mida? Vetsu-Cillitit? Okeeei, eks ma vaata. Tšau!\n- Hei, mina siin. Ma jäin just mõtlema, et mul on seal poes käimisega vist raskusi. Vaata, alles ma just põikasin sinna sisse, enne kui panka läksin. Ostsin uue Loomingu Raamatukogu ja selle Päevalehe sarjas ilmunud Mälgu ja Päevalehe ja... Ei, mul on tšekk alles kyll, aga ikkagi tähendab see sekeldamist ja seletamist. Või peaks mingi koti raamatutele ymber ostma. Riidekotid on kõik kodust maale tassitud, kilekotti ei tahaks, aga R-kiosk riidekotte jällegi ei myy... Nojah, eks ma mõtlen veel. Võib-olla käin kodu juures Säästukas. Iseasi, et kas seal Cillitit ja Torusiili on.\n- Hei, mina siin. Ma vist ikka lähen sinna poodi. Läksin just Varrakusse ja ytlesin: "Tere. Mul on kodus yks Varraku kirjadega riidekott. Kas teil neid veel on?" - "Nojah, ja mis siis?" - "Ma tahaks yhe osta. Ostsin just raamatuid ja väljas kisub vihmale." Myyja läks siis taharuumi, tõi sealt koti ja ytles: "Ma ei myy teile seda kotti. Las jääb ettemaksuks. Järgmine kord, kui tulete, võtke kott kaasa ja pange ilusti raamatuid täis." Nojah, eks nad seal teavad mind ka juba nägupidi, kui mitte nimepidi. Vot nõnda.\n- Hei, mina siin. Ytle mulle nyyd, milline neist kaheksast Cillitist see õige on? Mul on siin Fresh ja Lemon ja katlakivivastane ja teine katlakivivastane ja mingi roheline ja... Ei, vetsupotipildiga pole yhtki. Jah, Torusiili sain. Domestos? Torusiili lähedal? Oota, ma vaatan. Yhel pool on Mister Muskel ja Ajax ja Cif ja teisel pool... läheb juba pesupulbriteks yle. Aa. Noh, jah, kui ei ole... Olgu siis peale. Lehva!\nHei, mina siin. Leidsin mõlemad yles. Kumba Sa eelistad, Domestost või Cillitit? Vihje: Domestos on kolm korda odavam. Ma sellepärast SMSin, et enam helistada ei julenud.\nID-kaart on tore asi. Paraku ei paigalda nende lugejaid lapakatesse vist praktiliselt mitte keegi. Tööarvutites lugejaid kah tavaliselt pole, nii et lõppkokkuvõttes on ID-kaardi põhiline kasutusviis ikkagi kaasas tassimine ja kysijatele ettenäitamine, olgu siis pangas või trammibussis.\nEt ID-kaarti omaenesegi arvutis pruukida, läheb vaja rakendusi. Neid saab vahvalt veebilehelt id.ee. Rakendusi pakutakse laias valikus: Windowsile, Macile ja Linuxile. Sellest viimasest ma siia pildi panengi:\nKirjutanud Oop kell 12:04 PM\nTallinna Kristjan nurises hiljuti, et .ee domeenide jagamise reeglid on ajast ja arust. Võiks märksa vabamad olla.\nTegelikult on see ju ikkagi probleem yksnes eraisikutele ja mitme brändiga ettevõtetele. Tõepoolest, kui noorkirjanik Aadu Kikkapyks tahab panna oma uusimad taiesed yles aadressile www.kikkapyks.ee, peab ta tegema selleks MTY. (Mis võtab, olgu Allah tänatud, umbes tund aega arvuti ees.) Kes juba tõsisemalt raha teenib, sellel pole eriline mure tekitada domeenihalduseks OY. Kui minimaalseks omakapitaliks 40 000 krooni kusagilt ei leia, ei ole nii haleda käibega brändile ka oma veebi vaja. Esimene domeen antakse igale ettevõttele ju niigi, turismitaludele ja tudengifirmadele piisab sellestki.\nNii et häda pole eriti suur. Tõsi, niisugune systeem, kus kogu riigi domeenijaotust majandavad riigiasutuse endistest töötajatest vennaksed Lippmaad, pole kah miski asi. Mis siis, kui nad vales kohas käsikäes teed yletades trammi alla jäävad? Ja KBFId niisuguse asjaga koormata on siiski ysna totter. See on teadusasutus, pagan võtaks, Keemilise ja Bioloogilise Fyysika Instituut - ja kumma alla need õnnetud .ee domeenid siis kuuluvad, keemilisse või bioloogilisse fyysikasse?\nKirjutanud Oop kell 10:35 AM\nsoomukit tahad? mulle tuli just osta.ee uudiskiri.\nsaaks vene jalaväejao varustuse ja seersandiauastme pealekauba, ostaks ehk kyll. või liisiks. kaitseliitlane ostab oma varustuse ise.\nenne sõda oli muide Tallinna malevas ka yksik eskadron (seega ratsavägi) ja yks soomukiyksus. praegu on ainult meredivisjon ehk pisike laevastik.\noot, sa käisid ju autokoolis. mis kategooria lube soomukile vaja on?\nkusjuures selle ostmise ja eBays mahamyymisega saaks ehk isegi\nspekuleerida. turismiatraktsioon tooks kah sisse, aga sellega peab\nmmm, põle aimugi. kardetavasti kraad kangemaid kui B. või oot, see käib massi järgi. tuleks ära kaaluda.\na ARK teda nigunii ära ei registreeri, hirmutasid TV3 uudistes. :(\nno siis polegi muud teha kui edasi myya.\nkurat, see peaks ju olema juba regatud, kui sellega Eestis sõita\ntohtis. tyybikinnitus ja puha. ainult omanik vahetub.\noot, ma ei näinud selle asja enda kirjelduse viidet sinu kirjas. olen ma loll ja pime?\npyydsin sulle edasi saata, aga osta.ee pildid kadusid kuhugi. kaks hetke.\nniih, pilt on manuses ja link siin:\nPraeguse seisuga maksab transport rohkem kui soomuk.\nJa siis on veel kysimus, mis tingimustel seda millisele maale myya tohib.\nOksjoni lõpuni on muidugi seitse päeva, kyllap hind selle ajaga vähemalt yhe nulli juurde saab. Ei pea see spekulandi elu kah liiga kerge olema.\nSildid: kummaline maailm, reklaam, sõjardid


Kohtla-Järve mahajäetud kaevanduse šurfivaring suleti - Eesti - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt\nKohtla-Järve mahajäetud kaevanduse šurfivaring suleti\nKäva 2 kaevanduse suletav šurfiauk.\nFOTO: Faster OÜ\nKeskkonnaamet likvideeris Ida-Virumaal asunud endise Käva 2 kaevanduse sissevarisenud šurfiava, mis oli ohtlik piirkonnas liikuvatele inimestele ja loomadele.\nŠurfiks nimetatakse maapinnale avanevat väiksemat kaeveõõnt. Analoogseid šurfivaringuid on juhtunud ka varem, kuna vanasti suleti šurfisuue vaid palkidega, millele kuhjati läheduses leiduvat pinnast. Aja jooksul aga palgid pehastuvad ning šurf variseb sisse.\nKeskkonnaameti maapõuebüroo peaspetsialist Martin Nurme ütles, et keskkonnaametil oli varasem kogemus 2015. aastal Kohtla-Järve Lille 22 kinnistu augu sulgemisel, mistõttu Käva 2 kaevanduse šurfiava sulgemise ja korrastamise tööde korraldamine usaldati neile.\nKuna iga kaeveõõs on erinev nii oma dimensioonidelt kui ka varisemisastmelt, tuli keskkonnaameti teatel parima lahenduse saamiseks koostada kõigepealt sulgemisprojekt.\n«Oleme seisukohal, et endiste kaevanduste varingud vajavad kaardistamist ning ühtset korrastamise kava, mis on tunduvalt odavam ja otstarbekam varingute ühekaupa korrastamisest,» lausus Nurme.\nTTÜ on Nurme sõnul koostamas endiste põlevkivimaardlate varingute uuringut eesmärgiga koguda varem tehtud varingute uuringute andmed, mõõdistada ja kaardistada varingud ning analüüsida põlevkivikaevanduste ala kasutamist. «Teostatav uuring annab meile olulise sisendi kaevandamise tagajärjel maapinnal tekkinud varingute või vajumite korrastamiseks ja edasiste tegevuste planeerimiseks,» lisas ta. Samuti hinnatakse uuringu tulemuste põhjal, kuidas korrastada endiseid kaevandamisalasid edaspidi ning millised peavad olema tüüpprojektid.


Hugo Hermann Fürchtegott Treffner (1845-1912)\nKoolidirektor, õpetaja ja rahvusliku liikumise tegelane Hugo Treffner sündis 17. juulil 1845 Võrumaal Kanepi koguduse köstri peres. Algõpetuse sai kodus, õppis Kanepi kihelkonnakoolis, Tartu kubermangugümnaasiumis (1860–1863) ja Võrus Poeglaste Era Õppe- ja Kasvatusasutuses (u 1863−1865). 1865 tegi Tartu ülikooli juures ladina keele koduõpetaja eksami. Töötas koduõpetajana Poolas ja Tartus. 1868. Aastal sooritas Treffner gümnaasiumi lõpueksamid Tartu kubermangugümnaasiumis ja astus samal aastal Tartu Ülikooli ajaloo- ja filoloogiateaduskonda filoloogiat õppima, hiljem siirdus usuteaduskonda ja lõpetas selle 1880 gradueeritud üliõpilasena. Ettenähtud prooviaasta enne pastoriks saamist teenis ta Kursis. Kuigi Treffner taotles pastoriks valimist mitmetes kogudustes (Nõo, Otepää, Paistu, Tarvastu, Kroonlinn), kukutasid mõisnikud rahvusliku meelsusega C. R. Jakobsoni poolehoidja kandidatuuri läbi. Nõo kihelkonnas Treffner küll võitis esimesed valimised, ent jäi formaalsetel põhjustel ametisse kinnitamata. Kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi. Oli selle abipresident ning president (1887−1890), Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige (1882−1884), abikomiteede president ja kooli kuratooriumi liige. Eesti Üliõpilaste Seltsi asutajaliige ja esimees (1875), paljude Tartu seltside (tuletõrje-, karskus-, heategevusselts, Eesti Nooresoo Kasvatuse Selts, Eesti Kirjanduse Selts jt) liige. Oli juhtivalt tegev II ja III üldlaulupeol. On jätnud jälje eesti ajakirjandusse. Oli üks Eesti Postimehe väljaandjaid (1887−1893), ajakirja Linda vastutav toimetaja (1887−1888), ajakirja Oma Maa väljaandja ja vastutav toimetaja (1886−1891). Teffner suri 11. märtsil 1912 ja on maetud Tartu Uue-Jaani kalmistule.\nEt Treffner oli rohkem kõne- kui kirjamees, on temalt ilmunud väga vähe artikleid. Ajakirjas Oma Maa ilmus tema avasõna „Toimetuse poolt” ja üleskutse „Üles, Aleksandri kooli tööle!” (1886), „Isamaa Kalendris” (1895) artikkel „Mälestuse sõnad Eesti Kirjameeste Seltsi kohta”. Lisaks neile on tema nime all ilmunud rohkesti mitmesuguseid väiksemaid teateid Eesti Aleksandrikoolist ja Eesti Kirjameeste Seltsist, kooli reklaame ja kuulutusi. Kirjutanud ja tõlkinud laulude sõnu, üks esimesi deklamaatoreid (1887). Treffner oli 1880.–1890. aastatel eesti ühiskonna üks liidreid ja rahva hulgas väga populaarne.\nTreffneri tähtsaim töö on Hugo Treffneri gümnaasiumi asutamine (1883) ja sellest eragümnaasiumi (1907) loomine. Tegemist oli poiste progümnaasiumiga, kooli õppekeeleks oli saksa keel. Seal on saanud keskhariduse väga paljud talupojaseisusest eesti haritlased. Lisaks oma kooli juhtimisele õpetas usuõpetust Tartu Puškini Tütarlaste Gümnaasiumis. Tema pedagoogiline tegevus ja käitumine olid vastuolulised.\nTreffneri markantne isik inspireeris A. H. Tammsaaret looma Mauruse kuju romaanisarja „Tõde ja õigus” II osas.\nHugo Treffneri gümnaasiumi 50 aasta juubelialbum. Tartu, 1933.\nTreffoonia 110. Tartu, 1994.\nVello Paatsi, Hugo Treffner, „Eesti Hugo”. Treffoonia toimetised I. Lehekülgi ajaloost 1883−1990. − Tartu, 2005. Lk 56−81.\nHugo Treffneri teosed e-kataloogis Ester\nKM EKLA, A-37:3005\nKM EKLA, A-80:145\nKM EKLA, A-181:3442\nKM EKLA, A-181:3443\nKM EKLA, Alb-166:66\nKM EKLA, B-133:4\nKM EKLA, B-181:1763\nKM EKLA, C-37:1174\nKM EKLA, NegA-6:96b\nKM EKLA, NegA-6:97\nKM EKLA, NegA-6:98\nKM EKLA, NegA-6:99\nKM EKLA, E-98:2\nKM EKLA, H-19:4\nKM EKLA, B-104:174\nKM EKLA, B-104:175\nKM EKLA, C-37:1235\nKM EKLA, H-19:1\nKM EKLA, H-19:2\nKM EKLA, H-19:3\nKM EKLA, H-19:5\nKM EKLA, H-20:5\nKM EKLA, H-37:5\nKM EKLA, H-37:12\nKM EKLA, C-37:1342\nKM EKLA, A-37:1007\nKM EKLA, A-37:2273\nKM EKLA, Alb III-210:231\nKM EKLA, B-37:2777\nKM EKLA, B-31:12\nKM EKLA, A-4:123e\nKM EKLA, A-31:499\nKM EKLA, B-35:302\nMälestussammas Hugo Treffnerile


Piiratud verevooluga treening — Ortopeedid, füsioterapeudid ja spordiarstid\nPiiratud verevooluga treening\nLihasjõu langus ja lihasmassi kadu on paljude vigastuste puhul funktsiooni tugevad piirajad ning ennustavad ka suremust. (1,2) Lihasmassi- ja jõu kadumise ennetamiseks on parim meetod suurte raskustega jõutreening (3), kuid näiteks vigastuse akuutses faasis või vahetult peale operatsiooni pole selline treening lubatud. Piiratud verevooluga treening (PVT) on ohutu meetod, millega on võimalik lihasmassi- ja jõu säilitamine ja kasvatamine, kasutamata harilikult vajaminevaid suuri raskuseid.\nPVT on treeningmeetod, kus kasutatakse vererõhumansetile analoogset vahendit kas reiel või õlavarrel, mis piirab ajutiselt arteriaalase vere sissevoolu ja venoosset väljavoolu lihasest. Verevoolu piirates ja kerge raskusega harjutusi sooritades tekitame lihastesse ajutiselt metaboolse stressi ja lihaste pundumise, mis kutsuvad esile lihaste kasvamise.\nPVT erinevate efektide kohta on avaldatud sadu teaduslikke uuringuid, mille peamised tulemused on järgmised:\n· Suurem reielihaste lihasmassi ja jõu kasv võrreldes tavalise treeninguga peale eesmise ristatsideme taastamist või põlve artroskoopilist operatsiooni (4, 5, 6)\n· Aeroobse sooritusvõime paranemine ja lihasmassi kasv võrredes kontrollrühmaga, kasutades PVT’d lihtsalt kõndides (7,8)\n· Luukasvu metabolismi võimalik kiirenemine (9)\nNagu igal treeningul, on ka PVT’l teatavad kõrvalmõjud, kuid võrreldes klassikalise suuremate raskustega treeninguga pole need suuremad. (10) Enne PVT treeninguga alustamist palutakse patsiendil täita küsimustik, et tuvastada potentsiaalsed riskifaktorid kõrvalmõjudeks. PVT treening ilma juhendamiseta ei ole soovitatav.


Tiia Tiik, minu blogi: detsember 2021\nOsmussaare reisil oli juttu Kaiega, et veel on vabu kohti Türgi reisile. Võtsime aega paar päeva mõttesse ja mõte oli minna. Eks neid piiranguid ole olnud terve aasta ja nii sai ka Ulrika ja Andres ära räägitud ja õde Tiiu, uue tulijana lintantsijate seltskonnas. Arkot ma veenda ei suutnud ja tema ütles kindla ei. Maksime rahad ära ja jäime reisi ootama ja kohvreid pakkima. Reis ise toimus oktoobri lõpus. Otselend sai teoks 2 grupina. Olime Tiiuga ühes toad. Kõik sujus hästi. Lennukis kandsime maske. Kohapeal oli kõik hinnas. Rand lähedal ja meid võttis vastu Ozkar koos oma abikaasaga. Valisime mitmest reisist merereisi. Kokku organiseeris Kaie Seger Tallinnas lennuga Antalyasse 75 inimest. Nädala jooksul me sõime, jõime, puhkasime mere ääres ja basseini juures. Hotellist sai jalgsi randa aga mõnikord oli buss ees ja sõitsime tasuta hotelli bussiga randa. Tutvusime hotelli ümbrusega, käisime kohalikes poodides. Tantsisime ja käisime laevasõidul, kus saime ujuda, päevitada ja vahupidu nautida. Bussireis ja taksoga käisime Beleki ja Side linnas. Tegime pilte ja sisseoste. Igal õhtul tantsisime. Teised käisid veel kaiboistiilis mägedes, osalesid filmivõtetel ning paatidega kärestikus sõitmas. See nädal Türgis läks kiiresti. Kõht sai head paremat kuhjaga täis. Puhata ja tantsida oli tore. Samuti oli hea, et jäime terveks ja koroonasse ei haigestinud. Kui koju jõudsime, siis oli tunne, et väheks jäi ja tahaks veel puhata. Aitäh Kaie. Õe Tiiuga oli nii tore koos puhkusereisil olla, et läheks veel, kui võimalust on. Loodame ja unistame edasi.\n- detsember 31, 2021 Kommentaare ei ole:\nMeie reisiblogi - autoga Sitsiiliasse 12. Reisi lõpp.\n12.päev - 16.päev. 30.juuni kuni 5.juuli 2021.\nSõidame mööda ranniku äärt saapatallast kontsa poole. Plaan on teha peatuseid ja liikuda kodu suunas. Vahepeatuseid teeme ja puhkepauside ajal sirutame, jalutame, et siis jälle edasi sõita. Magame öösiti autos, sööme hommikusööki kas bensiinijaamades või Mc Donaldsis. Peatume lõunasöögiks Riminis ja sööme spagette ning janu kustutame õllega. Pärast randa ujuma ja siis liigume mägede suunas. Itaaliast Austriasse ja Tsehhist Poola. Piiri peal ostame vinjette ja sõidame rohkem kiirteedel. Sellegi poolest näeme mägesid, tunneleid ja orge. Kõik kulgeb viperusteta. Käime poes, Austrias sööme snitslit ja restoranis söömiseks küsitakse meilt esmakordselt koroonapassi. Siis saame oma coca colad kätte ja kõhud sööki täis. Poodides saan ka käia ja Poola teede suur remont ei üllata meid. Kulgeme 30 km alas pimedani ja venime kuni jääme lõpuks ööbima kiirtoidupoe parklasse. Pime on, sajab vihma. Läbisõidud kasvavad iga päevaga. Kokku oleme reisil 16 päeva. Jõuame ka toidupoodi ja siis teeme autopiknikku, keedame kohvi, seda korralikku purukohvi priimuse peal ja otse tassidesse. Trahvi maksma ei pidanud, politsei meid eraldi ei kontrollinud. Mõnes kohas ei lubatud enne invaparkimiskohale sõita kui parkimiskaarti näitasime. Siis võis. Politsei küsis isegi kaarti näha mootorratta pealt mere äärses linnakese sadamas. Nälga me ei tundnud, sest eks oma töö tegi palavus. Aga ilus oli ja tahaks veel reisida. Tulevikuplaanides on Türgi ja Horvaatia reiside mõtted. Palju on riike, kus pole autoga käinud veel. Eks kui koju jõuame, siis naudime Eesti suve ja 4 aastaaega. Külastasime lossi, turgu ja poode. Inimesed olid sõbralikud ja abivalmid. Tundsime ennast hästi. Ostsime kingitusi, veini jaa õlut kaasa. Öömajad olid täis üllatusi aga saime hakkama. Arkot häirisid isealgatuslikud prügimäed teede ääres aga mina vist harjunud sellega reisidel aga ise prügi maha ei viska. Põldude ääres võis näha isegi hotellide madratseid prügiga segamini hunnikutes. Arko suurim elamus oli Etna vulkaani eelne hotelli otsimine, mis oli pime elektrikatkestuse tõttu ja kuhu me minna ei saanud. Positiivne elamus oli suur pizza söömine, koobaste juures käimine. Minul Pompei, Templite org, Etna vulkaan ja meres ujumine. Aitäh Arko kannatliku meele j autoroolis vastupidamise eest. Ja põnevad toidud ja seiklused, mis ainult meile erilisi hetki meenutama jäävad. Ja Wifi paroolist tegin pilit mille salasõna oli nii pikk, et ei jätnud muigamata jätta. Et seda fantaasiarikkust itaallastel jagub. Veendusime korduvalt, et kuigi on ligipääsetavad hotellid, siis duššikabiinidesse isegi kallis hotellitos ratastooliga ei pääse. Ühes puhkekeskuses annulleeriti meie tellimus, mõisas vabandati, et pole ideaalseid tingimusi. Aga saime hakkama, mugavused on kodus. Reis on seiklus koos väljakutsetega.\n12. päeva läbisõit 539 km.\n13.päev 547 km. Maksame kiirrtee maksu 6.40 eurot.\n14.päev 721 km.\n15.päev 981 km.\n16.päev 1149 km.\nReisi lõpp. Kokku läbisime autoga 9311km, 16 päeva ja 8 riiki.\n- detsember 10, 2021 Kommentaare ei ole:\nMeie reisiblogi - autoga Sitsiiliasse 11


Kas Kanal 12 reporter lobises välja põneva võrkpallisaladuse? - Võrkpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nKas Kanal 12 reporter lobises välja põneva võrkpallisaladuse?\n12. aprill 2018, 19:36\nEesti võrkpalliliigas mängitakse põnevaid poolfinaalkohtumisi, ent mõni saladus hakkab juba uue hooaja eel välja tulema. Nimelt rääkis Kanal 12 reporter Kert Kärner otse-eetris, et Tartu napsab endale Pärnu noormängija Märt Tammearu. Just poolfinaalis ongi Tartu-Pärnu vastamisi.\nMäletatavasti tegi Tammearu Balti liiga poolfinaalis väga südi partii Jekabpilsi vastu, kui pidi asendama vigastada saanud Taavet Leppikut. 17-aastase noormängijaga oli Pärnu peatreeneril Avo Keelel pärast poolfinaalseeria avamängu ja 1:3 kaotust omajagu kana kitkuda.\n«Tähendab, kui teie, ajakirjanikud hakkate rääkima või kirjutama... ei saa nii olla, et üks mees mängib ühe ja siis äkki teise mängu ka, ja siis kuu aega enam ei mängi. Kuu aja pärast tuleb järgmine hea mäng ja asjad on korras? Ei ole need asjad nii lihtsad.\nNoor mees on tubli mees, püüab, teeb, ta on väga hea mängija treenerile, aga ei saa nii olla, et... kuidas ütelda? Et oleme maailmameistrid käes. Seekord ei vedanud välja, midagi teha ei ole. Taavet Leppik on vigastanud ja mul ei ole samaväärset vahetust,» arutles Keel.\n«Kui keegi viskab kossus ühes mängus 20+ sanga, ei ole ta veel über-über-über mängumees. Sinna läheb aega, ükskõik, kui valus seda kellelgi kuulata ei ole.»


25 aastat Vene vägede väljaviimisest Eestis | Välisministeerium\nAvaleht 25 aastat Vene vägede väljaviimisest Eestis\n25 aastat Vene vägede väljaviimisest Eestis\n31. augustil 1994 lahkusid Eestist viimased Vene väeüksused, millega viidi lõpule Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamise protsess. Juunis 1940 alanud okupatsioon oli sellega lõplikult möödas, Eesti tee stabiilsele arengule ning liitumisele NATO ja Euroopa Liiduga oli seeläbi avatud. Lennart Meri ja Boriss Jeltsini 1994. aastal allkirjastatud juulilepped ja sellele järgnenud Vene vägede väljaviimine oli Eesti diplomaatia suur võit meile avanenud ajalooaknas.\nVägede väljaviimise teemalised läbirääkimised Eesti Vabariigi ja Nõukogude Liidu vahel algasid vahetult pärast Eesti Vabariigi taastamist (20.08.1991) ehk juba 1991. aasta septembris ja kestsid kuni detsembrini 1991, kui NSVL lakkas olemast ja võõrvägede kontingendi jäägid Eesti pinnal kvalifitseerusid ümber Vene armeeks. Läbirääkimisi jätkati aprillist 1992 juba Vene Föderatsiooni esindajatega.\nLäbirääkimised ei kulgenud kergelt. 1992. aastal esitas Vene pool võimaliku tähtajana aastat 2002. Kuna Eesti pool ei saanud sellise ajakavaga kuidagi nõustuda, siis jätkuvate kohtumiste ja konsultatsioonide tulemusel jõuti Vene poole lubaduseni, teha seda aastaks 1997. Eesti jaoks oli aga äärmiselt oluline saavutada Vene vägede väljaviimine Eestist samas ajalises raamistikus kui toimus nende lahkumine ka mitmelt poolt mujal, sh eelkõige Saksamaalt, kus tähtajaks kujunes 31. august 1994. Eesti lähenemine leidis laia rahvusvahelist toetust ja mitmed lääneriigid astusid diplomaatilisi samme Venemaa veenmiseks, eriti nähtavalt Ameerika Ühendriigid ja Rootsi, kuid aktiivsed olid ka paljud muud riigid. Seetõttu tuli toetus ka mitmelt rahvusvaheliselt organisatsioonilt (ÜRO, OSCE, Euroopa Nõukogu).\n1994. aasta juulilepete allakirjutamise järel sattusid need Eestis sisepoliitilise vastasseisu objektiks. Riigis tekkis vaatamata lähenevatele valimistele siiski lai üksmeel edasise välispoliitilise kursi osas – integratsioon Läände ja teisalt Venemaa positiivne hõlvamine. Eesti nagu ka teised Balti riigid oli nüüd vaba oma valikutes ning tõsiselt võetav partner olukorras kus nii NATO kui Euroopa Liit olid liikumas idalaienemise suunas.\n1992-1994. aastatel oli välja kujunenud tegus välispoliitiline meeskond nii poliitikute kui ametnike tasemel, kes suutis edukalt kasutada Eestile avanenud ajalooakent, tegutseda nii kõneluste laua taga Venemaaga kui paljudes maailma pealinnades, ilmutades vajalikel hetkedel diplomaatilist otsustavust ning paindlikkust, seda eriti seoses 1994. aasta juulis lepete sõlmimisega.\n1994. aasta juulilepped olid Eesti diplomaatia suur võit, mida on võrreldud Vabadussõja lõpetanud Tartu rahulepingu sõlmimise ja Eesti iseseisvusele rahvusvahelise tunnustuse võitmisega.\nViimati uuendatud: 31. August 2019


Tänapäeval on saanud heaks tavaks enne külla tulekut ette helistada, et kas on sobiv aeg? Või vähemalt teavitatakse ette ja pannakse fakti ette, et nüüd kahe tunni pärast laekutakse, on siis sobiv aeg või mitte. Igati teretulnud komme minu arust.\nJõuad kärmelt kraanikaussi kogunenud nõud nõudepesumasinasse panna ning kokkupanemist ootavad pesuhunnikud magamistuppa koondada. Magamistuba on meil muideks selline salapärane püharuum, mida ootamatult lühikese etteteatamisajaga külalised mitte kunagi ei näe.\nKatu on meil turbokiirusel koristaja. Ta suudab lootusetult sassis kodu ära koristada enne kui ma põrandalt suudan maha vedelema jäänud sokid ülesse tõsta. Paraku tuleb see kiirus magamistoa arvelt. Ühesõnaga kõik vedelema jäänud asjad jõuavad ülehelikiirusel sellesse tuppa. Külaliste saabudes on magamistoa uksele pandud 34 erinevat hoiatavat silti stiilis “ÄÄRMISELT KURI MÕRTSUKKOER”, “MARUTAUDIS ÄMM”, “SISENEMINE TERRITOORIUMI VALDAJA LOAL JA SEDA LUBA SA EI SAA” jne. Lisaks on uksel veel ees mitu tabalukku. Pole miskit teha, Katul on selline kiiks, et kodu peab jätma puhta mulje. Seletused, et me elame kolme pisikese põnniga, kelle supervõimeks pole teps mitte turbokiirusel koristamine, vaid ultra turbokiirusel loomingulise kaose tekitamine, on Katule kui hane selga vesi.\nKui meil oli plikade toa remont käsil, paigutas Katu hoiatavad sildid magamistoa asemel välisukse taha. No selle segaduse kiirlikviteerimist poleks meie magamistuba üle elanud.\nTe peaksite Katu nägu nägema siis, kui tuleb kõne stiilis: “Hei, ma sattusin teie kanti ja hüppan paari mintsa pärast läbi!”. Kui see kõne on mulle, siis ma loomulikult vastan: “Ok kõlla, kui all! Teen ukse lahti!”. Samal ajal vehib Katu meeletult kätte ja jalgadega nagu oleks keset sääseparve sattunud. Seda siplemist saadavad üldjuhul summutatud pearaputused mõminaga “MKMMMM!!!!MMMKKKMMM!!!”. Mulle on see konkreetne märguanne, et pean miski hädavale välja mõtlema, et aega võita kergeks koduseks ilupuhastuseks.\nKõige hullem on lugu külalistega, kes lihtsalt välisuksele üks hetk koputavad ja sisse astuvad. Mul on südamest kahju nendest tegelastest, sest Katu on võimeline nad trepikotta tagasi suruma ja ukse pauguga nina eest kinni lööma. Seda isegi siis, kui kodu on korras. Refleks on lihtsalt nii tugev.\nNüüd on teil enam vähem pilt ees, kuidas Katu suhtub külalistesse, kes ei teavita enda tulekust ette. Kõigest sellest hoolimata pääses üks kutsumata külaline meile koju ja on ennast siin üpris mugavalt sisse seadnud. Täiesti nahhaalselt, ilma minutiki ette hoiatamata, saabus meie nunnusse korterisse tema kõrgeausus Eelpuberteet isiklikult. Nagu viimasest kahest nädalast näha on, ei näita ta mingeid märke lahkumisest.\nJust enne selle “külalise” tulekut istusime Katuga üks õhtu ja rääkisime, et jube mõnus on olnud viimasel ajal lastega. Nad on kuidagi nii normaalselt koostööd teinud ja igasuguseid suuremaid jagelemisi pole olnud. Nagu vanarahvas on rääkinud – ära kutsu kurja karja.\nJärgmisel päeval ärgates oli keegi öösel salaja meie üleni nunnu, sõbraliku, toreda esiklapse kaasa võtnud ja voodisse asemele pannud turtsuva, turris ebasõbraliku Merimee kehaga siili. Kujutasin ette, kuidas vaeseid siili vanemad ärgates avastasid harjumuspärase turtsuja asemel äärmiselt nunnu ja sõbraliku rõõmupalli. Võib olla istub siilipaps praegu oma pisikeses urus arvuti taga ja kirjutab blogi suurest hämmingust, kuhu ta normaalselt ebasõbralik turris laps kadunud on… nagu keegi oleks ära vahetanud.\nMõtttttettuuuuuu… Ah ma ei tea ise ka mis asi, aga igaljuhul mõttttetuuuuu!\nMerimee eelpuberteedi võlusid saab kõige rohkem mekkida Katu. Merrum paugub talle mõnuga vastu. Räägib äärmiselt ülbel moel. Kõik, mida ema palub, on kas mõttetu või igav. Ja kui need sõnad parasjagu meelde ei tule, peab igal juhul ema jutule vastu vaidlema. Nõnda on see siin vahelduva eduga meil nädal ja mingid päevad peale käinud. Kolmkümmend aastat tagasi oleks selline käitumine kiire ihunuhtlusega likvideeritud. Püksirihmaga üle turja ja kord jälle majas.\nPereteraapia ütleb, et isad armastavad tütreid ja emad kasvatavad tütreid. (selline lause kõnetas väga Ants Rootslase podcasti kuulates)\nÕnneks on meil olnud oidu, et läbida nii mõnedki vanemluskursused. Tänu neile kursustele teame, et see on tegelikult täiesti normaalne lapsekasvus faas. Õigemini Merimee puhul on tegemist hoopis kasvukriisiga. Need ilmuvad ikka lapse ellu erinevates vanustes. Näiteks hull kahene, kohutav kolmene ja võimatu viiene. Merimee jõudis oma arengus sinna tähtsasse punkti, kus hakkab peale suurem vastandumine emaga ja enese iseseisvuse avastamine. Sellest ka see Katu tümitamine ja pidev proovile panek.\nHahaa, varsti on minu kord kutsumata külaline segamini tuppa sisse lasta!\nKuidas sellele reageerida on nüüd oluline koht. Esimene asi, millest tuleb aru saada on see, et ega ta reaalselt ei tee seda meelega. Seda on tunda minu ja Merrumi õhtustes üks ühele vestlustes. Ta on mõni päev suisa väsinud enda jauramise pärast. Kohe kuidagi ei oska ta öelda, kus kohast need tunded tulevad.\nTeine asi, mida me jälgime, on piirid. Mingi maani laseme tal kõiki tundeid välja elada. Siis paneme selle protsessi stopi peale, et sellesse kohta piir tõmmata. Kui minna äärmustesse, võib asja totaalselt pekki keerata.\nÜheks äärmuseks on lapsel kogu see protsess lihtsalt alla suruda. Öelda: “Mida sa plika siin ülbitsed ja plõksid oma vanematega! Hoiad suu kinni ja ei vaidle vastu! Teed nii nagu mina ütlen ja korras!”. Sedasi käitudes võin endale öelda palju õnne papa Piltsberg. Väga suure tõenäosusega leiab su kenasti käituv tütreke endale täiskasvanuna alateadlikult just sellise mehe, kellena sa praegu käitusid. Türanni, kes surub vähimagi tema enda vaba tahte või soovi maha. Kui me Katuga mõlemad kõik Merimee tunded alla suruksime, oleks Merimee ise vägagi avatud natrsistlike loomujoonte tekkimisele. Kahjuks on mul olnud elus väga lähedalt kokkupuuteid nartsistlike tegelastega ja ma tean, mis kahju nad võivad teha. Rohkem varjatud nartsissismi kohta räägib Ants Rootslane. Soovitan kuulata.\nTeine äärmus on jälle lasta siis kõik välja elada. Näiteks lased lapsel ennast mõnitada kuskil avalikus kohas, ise lollakalt naeratades ja takka kiites, et kõik on hästi. Vot nii ka ei lähe, siis jälle laps saab trauma, et ta vanemaid üldse ei koti tema elu ja teda ei armastata. Selles loos on tasakaal oluline.\nOluline koht on seada piirid, kus maalt enam ei ole ok see uste paugutamine ja kui kärmelt tuleb ülbitsemine lõpetada. Õpetada last kuidas kontrollida oma tundeid. Meie Merrumiga näiteks hingame vahepeal, kui ikka väga tuliseks läheb. Tavaliselt on juba Katu selleks hetkeks teise tuppa jahtuma saadetud. Leiame kompromissi, selle asemel, et enda tahet peale suruda. See toimib siiani ikka päris kenasti, kui laseme Merrumil kokkuleppe ise sõnastada ja välja öelda. Siis on veel oluline väljendada enda tundeid ja kaardistada lapse omasid. Näidata siiralt, et ta on kuuldud ja teda proovitakse päriselt mõista.\n“Ärge üldse muretsega, neid kasvukriise tuleb mul veel :D!”\nKõik see värk nõuab kuradi palju aega ja energiat. Ja vot seda kogu aeg lihtsalt ei ole. Nendel hetkedel läheb madinaks. Õnneks käib vastandumise protsess rohkem ema ja tütre vahel. Nemad peavad omavahel võõrduma. See annab mulle suht neutraalse positsiooni. Kui asjad ikka väga tuliseks kisuvad, ilmun lahinguväljale valge lipuke lehvimas, diplomaadina vaherahu läbirääkimisi pidama.\nIgal juhul oleme me Katuga Merimeele super tänulikud selle intensiivkoolituse eest. Tal on oskus kuidagi eriti ehedalt neid teha. Tänu sellele on meil väiksemate plikadega nende kriise palju lebom läbida. Iga kriis on vajalik, et saaks alata täiesti uus eluperiood. Ma tean, et me pole üksi, seega soovin jõudu ja jaksu kõikidele, kellel hetkel külas kutsumata külaline puberteet!\nJa teate, mõni päev on meil juhe nii pagana koos, et hoiame lihtsalt kätega peast kinni ja pühime pisaraid, sest kõik meetodid on läbi proovitud…Aga siinkohal lohutab mõte, et ka see on MÖÖDUV ja et kunagi olime me samasugused tegelintskid oma vanematele!\n2 thoughts on “Jamame siin ühe tüütu kutsumata külalisega!”\nAitäh selle loo eest 🙂 meeldis see selgitus “edasi käitudes võin endale öelda palju õnne papa Piltsberg. Väga suure tõenäosusega leiab su kenasti käituv tütreke endale täiskasvanuna alateadlikult just sellise mehe, kellena sa praegu käitusid. Türanni, kes surub vähimagi tema enda vaba tahte või soovi maha.”\nJep. Me oleme esmaseks eeskujuks. Mina näiteks märkan oma kaasas neid iseloomu omadusi ja väärtusi mida mu ema kannab. Ehk me alateadlikult ikka ostime omale kaasad vanemate järgi.


Istu mu pingile, kiika mu aknasse: "Marie Underi Euroopa-reisid" Sirje Kiin\n"Marie Underi Euroopa-reisid" Sirje Kiin\nKuna eelmises raamatus jäi mind ikka see Underi tütarde teema veidi vaevama, siis tuli asja edasi vaadata. Tolle raamatu üldpildis oli tütreid vähevõitu ning ka autor mainis korduvalt jahedaid suhteid - aga milles see väljendus, jään hetkel juurdlema. Ikka vaja uuesti üle lugeda vist.\nSest võtsin ma siis selle eelmise raamatu kaasaegse, reisidelt tütardele saadetud kaardikesi sisaldava raamatu kätte. Ma mõistan, et tollal oli kirjavahetus igapäeva oluline osa, kirjad liikusid mitmed suunas ja tihedalt, reisidel seda enam, kuid kui tütred talle suurt poleks tähendanud, vaevalt Under oleks vaevunud nii usinasti kirjutama. Võib ju nii olla?\nNeed ei ole isegi äärmuslikult enesekesksed kaardikesed kui aus olla, kuigi ühest luuletajast võiks seda eeldada küll, teate isegi, alailma üks südamevalu ja loomekriis.\nAga ei, neis on küll juttu külastatud etendustest, käidud kohtadest, muljetest, kuid domineerima jääb hoopis lakkamatu mure tütarde pärast: raha kättetoimetamine, ühe ja teise haigused, mure korteri leidmise pärast, pikad kirjutamispausid.\nJah, J., näed nüüd, midagi ei ole muutunud - isegi Under on alailma oma kaartidel karjatanud, miks pole juba mitu aega vastust tulnud, mis toimub, mis on juhtunud :))))\nKirju/kaarte saades tundub alati, et need on liiga lühikesed, liiga napid, ütlemata jääb ikka rohkem kui öeldud saab. Teisalt aegu hiljem neid üle lugedes tuleb kaartide lakooniline sisu just nagu kasuks. Ma ilmselt ei viitsiks tänasel päeval lugeda aastatetaguseid eeposkirju, aga kõik need lühikesed teated ilmaolude, käidud paikade jms kohta pakuvad rohkem. Vähem on rohkem, just nimelt.\nTõmbasin peoga selle lugemise lõpetuseks isegi mõned kunagised kaardid. Just kunagised, sest seesuguseid eri paigust lühikesi teateid pole nagu viimastel aegadel saabunudki mu meelest.\nSellel, Stavangerist teele pandud kaardil üritati mind esimest korda "vahele tõmmata" - minu väited taani keele mitte muhvigi mõistmise kohta pandi proovile. Muidugi jäin ma haledalt vahele.\nNagu Ateena-kaardilt näha, kerkib esile üks omamoodi müsteerium, mis lahendamist vajab. Meie senine uskumine, et vanaemale nüüdsest igaveseks külge jäänud hellitusnimi "mummi" on sulaselgelt soome juurtega, täpsemalt pärit Isojoe mändide alt aastast 2008, siis ...? Tuhkagi! Kuidas tuli ta selle peale, et aastal 1995 kirja alla säärane nimi panna? Tema, kel soome keelega sooje suhteid pole kunagi olnud, polnud tol ajal tihedamaid kontaktegi ning suguvõsas hüüdnimena ringlemas hoopis teised nimed.\nTänasel päeval ta igatahes muud nime naljalt ei kuulegi.\nkirjutas Mae Lender at 21:24\nAnonüümne 2. mai 2014 22:40\nTänan Underi raamatuist kirjutamast. Siin kirjutan Underi ja tütarde suhetest lähemalt:\nvt sama ajakirjas Mari, september 2013 ka. Tervitades Sirje Kiin\nMae Lender 3. mai 2014 09:04\nAitäh linke jagamast, loen kindlasti! Aga ennekõike muidugi tänud lugemiselamust pakkumast!\n"Bonjour de Paris! - Tervitus Pariisist" Ene Rämme...\n"C’est la vie - Elu on selline" Ene Rämmeld\n"Halloo, valge viin! - Halloo, Chelsea!" Chelsea H...\nRing on täis\n"Õnn on otsuse küsimus, ehk need asjad, mida üks e...\n"Minu lustlik elu" Chelsea Handler\n9. mai Järveotsal\n"Talv Mallorcal" George Sand\n"Papagoi piprapuu otsas" Chris Stewart\n"Kole sõbranna" Mart Juur\n"Minu Hiina" Leslie Leino


Nii nad tapsidki Ferdinandi: Meie Eesti lõpetas muretsemise eestluse pärast ja laulab kiidulaulu lõimimisele - Uued Uudised\nEsilehele » Uudised » Eesti » Nii nad tapsidki Ferdinandi: Meie Eesti lõpetas muretsemise eestluse pärast ja laulab kiidulaulu lõimimisele\nMõne aja eest algasid rünnakud Postimehe rubriigi Meie Eesti vastu, mis ongi nüüd lõppenud rahvuskeskse käsitluse tapmisega – nüüd saavad sõna vaid liberaalid, kes on välja rookinud mure demograafilise olukorra halvenemise üle ja keskenduvad integratsiooniteemale.\nMeie Eestit asuti ründama rahvastikuprobleemide konservatiivse ja rahvuskeskse kajastuse tõttu, kusjuures rünnakuid looritati erapooliklikkuse süüdistusega. Või nagu kirjutas Eesti Päevaleht: “Pressinõukogule tuli mitmeid kaebusi selle kohta, et “Meie Eesti” rubriigi puhul ei ole tegemist ajakirjandusega.”\nVälja otsiti kaks “eksperti”, Ragne Kõuts ja Priit Pärnapuu, kes kirjutasid loos “Postimehe “Meie Eesti” rubriik esitab kindlat käsitlust” uduse süüdistuse: “Meie Eesti” tekstides raskendab seda tüüpi subjektiivsuse läbinägemist uuringuandmete ja statistika rohke kasutamine, mis iseenesest tekitab mulje teaduspõhisusest ja objektiivsusest.”\nHiljuti lahkus Meie Eestist toimetaja Lea Danilson-Järg, kes asus tööle siseministeeriumi, rahvastikuminister Riina Solmani käe alla. Tema lahkudes on kohe näha, kuidas artiklitest kaob mure demograafiliste protsesside pärast, asendudes lõimimisjuttudega. Nagu liberaalidele meeldibki – võtame aga võõraid vastu.\nNii kirjutab uus Meie Eesti toimetaja Aimar Ahtosaari kantseliitlikku kiidulugu: “Eestlased on pooleteise sajandi jooksul tõestanud, et meil on see (sisemine sidusus – toim.) olemas, muidu poleks jõutud oma riigini ja riigina maailma edukaimate kitsasse ringi. Et see ime jätkuks, tuleb avatud maailmas veel enam tähelepanu pöörata sidusa ja kestliku ühiskonna hoidmisele. /…/ Meie rahvastikuteadus on kõrgel tasemel ning tihedas koostöös kogu Euroopa teaduskeskustega, mistõttu on Eesti valitsuse ja poliitikute käeulatuses parim võimalik andmestik rahvastikupoliitiliste otsuste tegemiseks.”\nToivo Mängel jätkab kiidulaulu loos “Põhjamaade rahvastiku areng on teistest ees”, kus väidetakse, et “Skandinaaviamaade rahvastikuareng on olnud kõige eeskujulikum” ja “Eestil on mõistlik jälgida ja analüüsida ülemerenaabrite kogemusi”.\nTa lisab: “Põhjala on juba olnud aastakümneid esirinnas soolise võrdõiguslikkuse ja võrdsuse tagamisel. Hoolimata sellest tekkis eelmise sajandi viimasel kümnendil olukord, kus perioodsündimus (sünde kalendriaastas lapsesaamiseas naiste kohta) oli Euroopa riikidest suurim Põhjamaades.”\nSeega siis kiitus “euroopalikele väärtustele” – kogu loost ei tule aga välja, et vähemalt Soomes ja Rootsis kergitavad sündimust hoopiski sisserändajad, eriti moslemid, kelle seas pole mingit soolist võrdõiguslikkust meestega.\nMiks ei kajastu Mängeli loos isegi Postimehest läbi käinud faktid: “Soome rahvaarv on kasvanud vaid tänu immigratsioonile, kus edetabelit juhivad Somaalia, Maroko ja Kongo vastavalt keskmiselt 4, 3,9 ja 3,3 lapsega naise kohta. Edasi järgnevad Türgi, Iraak, endised Jugoslaavia riigid, Afganistan ja Etioopia. Soomes elavate eestlannade laste arv on keskmiselt naiste laste arv 1,7, soomlannadel endil 1,6”?\nSiit küsimus Mängelile: kas selline areng peakski meile eeskujuks olema ja kas just neid ülemerenaabrite kogemusi on mõistlik jälgida?\nKolmas Meie Eesti lugu tuleb Tallinna Ülikooli (!) Eesti demograafia keskuse vanemteadurilt ja juhilt, Euroopa rahvastikuinstituutide võrgustiku nõukoja ja Euroopa demograafia doktorikooli teadusnõukogu liikmelt Luule Sakkeuselt: “Meie rahvastiku arengu tagab suurem tolerantsus ja lõimimine.” Selline pealkiri ei vaja kommentaari.\nLiberaalid on alati marus, kui ajakirjanduses leidub nurgake, kus probleemide arutelud toimuvad neile ebameeldivas kajastuses. Postimehe Meie Eesti võeti ette ja nulliti ära, rahvusmeelsete asemele pandi globalistid – nüüd siis on tegu “õige ajakirjandusega”? Suunamuutus on väga kontrastselt näha ja Postimehest on kadunud üks asjalik erikülg, asendudes globalismipropagandaga.\nSeni rahvastikuprobleemi eesti rahva allesjäämise keskselt valgustanud Meie Eesti asemele on tulnud multikultuursust propageeriv “Our Estonia”.\nTeemad: Meie Eesti Postimees\n2 commentsOn Nii nad tapsidki Ferdinandi: Meie Eesti lõpetas muretsemise eestluse pärast ja laulab kiidulaulu lõimimisele\nEestlane ei oska olla peremees, ta ihkab tuua isandale susse ja naudib seda, kui teda kõrva tagant sügatakse ja kiidetakse


Kalev ja Andy — Sirp\nKalev Mark Kostabi saabus Eestisse „Klaaspärlimängu” korraldaja Peeter Vähi kutsel, et esitada klassikalise muusika festivali raames klaverikontsert. See toimuski 21. juulil Tartu ülikooli ajaloomuuseumi saalis Toomemäel. Publikut oli palju, plaksutati kaua, kontserdi lõpus kutsuti kunstnik kaks-kolm korda tagasi lisapala mängima. Isahakanud pianist ja helilooja, muide absoluutse kuulmisega, õppis muusikat Los Angelese eesti immigrantide peres oma emalt, kes oli klaveriõpetaja, ning isalt, kes oli puhkpillimeister. New Yorgis ja Roomas teeb ta jätkuvalt koostööd punkrokkmuusikust venna Indrek Paul Kostabiga, kellega on praguses reaalajas loodud väike profimuusikute bänd. Enne Tartut esineti Roomas Colosseumi prestiižikal tribüünil ja pärast Tartut on kontserdiseeria jätkunud üldpealkirja all „Uus modernism”. Niisiis võib öelda, et Colosseum on taltsutatud – see (kunsti)ajalooline võitlustribüün figureeris aastaid ka Kostabi tele-show’ ekraanipildil, et tähistada vapra gladiaatori võitlusi New Yorgi karmide kunstikriitikutega.\n„Klaaspärlimängu” festivali kohta on juba ilmunud Mart Jaansoni põhjalik arvustus kontsertide kaupa (Sirp 10. VIII). Kostabi erandlikkust festivali raames rõhutas kontserdi toimumise koht (mitte Jaani kirikus nagu teised kontserdid) ja Peeter Vähi kommentaar, et igal aastal on püütud festivali integreerida helilisi ootamatusi, näiteks 2002. aastal Nietzsche muusikat.\nMart Jaanson toob oma artiklis ära fakti, et kunstniku onu isa liinis Heino Kostabi (1921–1994) oli Nõukogude Eestis legendaarne muusikateooria õpetaja ning õpiku autor. On tavaline, et noorena on Heino Kostabi õpiku järgi eriala õppinud mitme põlvkonna profimuusikud, ka Peeter Vähi. Väljaspool eriala on fakt teadmata, ent see selgitab võib-olla asjaolu, miks Kostabil on Eestis kujunenud muusikutega soojemad suhted kui kunstimaailmaga. Esimesel Eesti reisil kohtus kunstnik ka Heino Kostabiga, kelle perega on kunstnik hiljemgi suhelnud.\nKontserdil esitatud palasid (kunstnik nimetas neid lauludeks) võiks nimetada Kostabi heliloomingu klassikaks, mitmed neist figureerivad tema DVD-l ja You Tube’is. Kõige kuulsam pala oli tema tele-show aastatepikkune tunnusmuusika. Kui see hakkas Toomemäel kõlama, tekkis tingrefleksina küsimus, kuhu jääb pildiline osa koos ruumis lendavate reaalsete dollaritega. Tartu akadeemilises õhkkonnas (praeguses kontserdisaalis on üliõpilased sooritanud muide suulisi eksameid) oli aga igavikuline muusika rangelt eraldatud päevapoliitilisest massimeediast.\nKostabi mängis valgel Estonia klaveril peaaegu ainult fortissimos, nii nagu on tehtud tema maalid. Seda võimendas üsna valjuks keeratud kõlar. Tema muusika on üles ehitatud meloodiale, mitte akordidele, on lihtne, visionaarne ning väikeste leidlike puäntidega. Kui kunstnikuna tundub Kostabi olevat ründevalmis postmodernist, kes on vajadusel „hambuni relvastunud” iroonia, kriitilisuse ja teravusega (paradoksaalselt on tema kõige kitšilikumail ja ses mõttes igavamail maalidel arendatud armastuse teemat, nii et kerkib taas küsimus, mismoodi rääkida nüüdisaegse kriitilise teooria valguses armastusest, et see oleks tõsiseltvõetav), siis muusikas oleks ta justkui vabastanud end kohustusest olla ründav. Siin demonstreerib Kostabi hingelisust, mis ulatub kohati valutegeva haavatavuseni, igatahes võib kuulaja end tabada tundelt, et muusika on teda puudutanud.\nAga võib-olla ongi kunsti- ja muusikamaailma väärtustel erinevad aktsendid? Turvalisi inimsuhteid on kergem kehtestada küpsete ja võrdsete inimeste bändikoostöö raames, mitte egomaniakaalsusele suunatud kunstimaailmas, kus madalama hierarhia maalijad allutavad oma töö ja inspiratsiooni maalitehase omanikule. Ning kus maalitehase omanik omakorda allub nii äri- kui kunstimaailma heaks- või halvakspanu muutlikele kriteeriumidele. Võib-olla hakkaski Kostabi muusikasse süvenema ajal, mil tema maalijakarjääri ohustas majanduslangus ning kunstituru muutunud esteetiline valik (1980ndate New Yorgis tegi ta noore kunstnikuna peadpööritava tähelennu, mida kajastab film „Con Artist”).\nKontserdi väljakuulutatud „üllatuseks” osutus muusikapalade vahel näidatud 1999. aasta video „Olemine ja mitteolemine Kostabi ateljees”, mis põhineb Peeter Vähi muusikal. Etenduses osalesid laulja Siiri Sisask, koreograaf Rene Nõmmik, operaator Jaanus Nõgisto jpt. Kui 1999. aastal tundus video liigse emotsionaalsuse tõttu veidi ülepakutuna, siis praegu sai mulje veelgi kinnitust: tegemist oleks justkui solistide kooriga, kus kõik püüavad üksteist üle trumbata, ent võidab see, kes valitseb visuaali. Praegu tundub video pigem arhiividokumendina või näitliku õppevahendina arvutiajastu saabumisest telemajja: operaator vaimustub uuest tehnoloogiast niivõrd, et tahab kõik pildi manipuleerimise nupud järele proovida, tekitades illusiooni, et on abstraktsionistist kunstnik.\nKostabi omakorda integreeris kerge improvisatsiooni korras oma muusikasse samal päeval kõlanud Peeter Vähi flöödikontserdi „Taevase järve laul” (1999) mõjutusi Glasperlenspiel Sinfonietta esitusest. Need olid veidi idamaise kõlaga ootamatud helid.\nParalleelselt Kostabi Eestis käiguga toimus retrospektiivselt New Yorgi poole viitavaid sündmusi ka siinses kunstielus. Ootamatult kerkis esile Warholi maania uus laine, tegelikult juba vähemalt kolmas, kui alustada Soup ’69 popkunstist. Teise laine noored kunstnikud tegid 1997. aastal neopoppi kuulutava näituse „Kõike korraga, palju ja kohe”, mis oli kantud riigipiiride avanemise ja poliitilise vabanemise ja tarbimiskultuuri avastamise rõõmust.\nSel suvel tähendas Warhol Tallinnas pigem midagi muud: teadlikku samastumist tema ja tema kaaskonnaga. Selles leidub kindlasti trenditeadlikkust ja maneeri ning võib-olla irooniat, aga võib-olla ka mitte eriti. Nimelt saatis New Yorgis elanud ja kunstnikuna tegutsenud Martin Saar laiali pressiteate, kus kutsus tuttavaid 1. augustil ateljeesse sõnadega: „Kohal on ka Andy Warhol isiklikult, kelle reinkarnatsioonijärgsed tegemised Eestis vändatakse reaalajas 2017. aastaks valmivaks täispikaks filmiks. Stuudiost on saanud võttepaik ning igal külastajal on harukordne võimalus osaleda filmi loomise protsessis.”\nFacebookis ringles lavastusfotosid Kiwast Warholina ja Martin Saare pruudist Marilyn Monroe’na. Mõned neist Tallinna linnaruumis poseeritud fotodest olid naljakad, eriti sellised, kus taustaks nõukogude progressiideed väljendavad hooned.\nMartin Saare ateljee avatud uste päevast inspireeritud Sandra Jõgeva käis kohapeal Tallinna TV reporterina. 2. augustil kirjutas ta blogisse pihtimusliku sissekande „Ühe armuloo lõpp”, mis annab võtme Sandra Jõgeva glamuurstiilile: „Kui ma olin 20 ja astusin EKAsse, oli mu suurimaks eeskujuks Andy Warhol. Ma jumaldasin ta biograafiat (autor: Victor Bokris), päevikuid, raamatut „Andy Warholi filosoofia. Ast Bni ja taas tagasi” („Philosophy of Andy Warhol. From A to B and back again”). Ma lugesin ja vaatasin kõike kättesaadavat Factory seltskonna kohta. Ma teadsin neist ikka väga palju. Mu eriline lemmik oli Brigid Berlin. Ma vaatasin isegi viletsa kvaliteediga VHSidelt väheseid siia jõudnud Warholi filme (ainult kõige kõrgema kaliibriga filmihullude kogudes!) ja kirjutasin oma filmiajaloo essee ”Mässavad naised” („Women in Revoltist”, http://parimadaastad.blogspot.com/2012/08/uhe-armuloo-lopp.html).”\nNaljakas on aga see, et vana Warholiga reaalselt kohtunud ja koos Warholiga fotodel figureeriva ja Warholi tehtud portreefotol jäädvustatud kunstniku vastu tundsid Eestis huvi pms muusikud ja muusikahuvilised ning artishok (http://artishok.blogspot.com/2012/08/kalev-mark-kostabi-klaverikontsert.html). Tähelepanu väärib seegi, et nii Tallinnas kui ka New Yorgis legitimeerivad Warholi-järgijad oma tegevust järgnevusega, mis meenutab apostellikku suksessiooni: püütakse oma tegevust igati seostada elavate Warholi kaaskondlaste või biograafide vms lähedalseisjatega.\nSiinkohal eelistan lihtsalt imestada Warholi jätkuva külgetõmbejõu üle, fenomeni põhjuste ja tausta


Allahindlus 12 komplekti/palju multifunktsionaalne pet vedaja õlakott, rakmed kass koer väljas veojõukontroll trossi seljakott neljas suuruses tasuta shipping ~ Parim / FactoryStock.news\n12 komplekti/palju Multifunktsionaalne Pet Vedaja õlakott, Rakmed Kass Koer Väljas Veojõukontroll Trossi Seljakott Neljas Suuruses Tasuta Shipping Allahinnatud\nseljakott tasuta shipping.\nbackpacking seljakott suurus.\nOdavad seljakott tasuta shipping.\nKõrge Kvaliteediga backpacking seljakott.\nHiina backpacking seljakott suurus Tarnijad.\nMultifunktsionaalne Pet Vedaja Õlakott, Rakmed Kass Koer Väljas Veojõukontroll Trossi Seljakott Neli Suurused\nKogus : 12 komplekti kohta palju . (4 tükki set ,iga suurus on üks tükk)\nSuurus Pikkus W idth Sobiks Lemmiklooma Kaal\nS 62.5 CM 14.5 cm 5-10KG\nM 75CM 17cm 10-25KG\nL 87CM 21cm 25-35KG\nXL 96CM 24cm 35-40KG\nToote Tüüp: pet vedaja\nPakendi Suurus: 10cm x 30cm x 20cm (3.94in x 11.81in x 7.87in)\nÜksuse Tüüp: palju (12 Komplekti/palju)


Kas teadsid? Neli fakti Margot Robbie uue krimipõneviku “Terminal” kohta - Kinoveeb\nKas teadsid? Neli fakti Margot Robbie uue krimipõneviku “Terminal” kohta\nFoto: TV3 Group\n2018. aastal ilmavalgust näinud “Terminal” on Vaughn Steini (“Z maailmasõda”) kirjutatud ja lavastatud neo-noir triller. Filmis kohtame tuntud nägusid nagu Margot Robbie (“Mina, Tonya”, “Wall Streeti hunt”), Simon Pegg (“Valusad võmmid”, “Paul”), armastatud sookoll Shrekile hääle andnud ja legendaarset salaagenti Austin Powersit mänginud Mike Myers jpt.\n“Terminal” leiab aset öises rongijaamas ning viib vaataja salapärasele retkele, kus ta kohtab tegelasi täiesti seinast seina: palgamõrvareid ja allilmabosse, aga ka õpetajaid, ettekandjaid ja koristajaid. Loole lisab vürtsi alaline müstikahõng ja kättemaksuiha.\nSel pühapäeval, 12. juulil kell 21.00 jõuab “Terminal” esmakordselt filmikanalile TV3 Film, mispuhuks otsisime hinnatud noir-trillerist põnevaid seiku, et filmi ümbritsevat saladuseloori veidi kergitada.\n1. Tihe koostöö - “Terminal” polnud mitmele näitlejale koos töötamiseks mitte esimene kord. Näiteks on Margot Robbie ja Katarina Cas kolleegid juba aastast 2013, mil ilmus nende ühisfilm “Wall Streeti hunt”. Samuti ilmusid käesolevas filmis osi täitnud Dexter Fletcher ja Nick Moran Suurbritannia 1998. aasta filmis “Lock, Stock and Two Smoking Barrels”. Lisaks on varasemalt koostööd teinud Dexter Fletcher ja Paul Reynolds.\n2. Orwell - Sööklastseenis, kus Annie ja Bill enesetapu üle arutlevad, võtab Annie välja pudeli “Victory Gini” (“Võidudžinn”). See on vihje suurkirjanik George Orwelli šedöövrile “1984”. Just sellenimelist jooki tarbivad tema raamatus niinimetatud proled ehk ühiskonna madalaim klass.\n3. Maailm on väike! - Max Irons kehastab filmis tegelast, kelle nimi on Alfred. Tema isa Jeremy Irons (“Visa hing 3”, “Lõvikuningas”) mängis DC koomiksiuniversumis Alfred Pennyworthi nimelist rolli. Samas filmis astus üles Margot Robbie (Harley Quinni rollis), nagu “Terminaliski”.\n4. “Alice imedemaal” - Trükil Lewis Carrolli “Alice imedemaal” raamatust on filmis oluline roll. Selgub, et tegemist on trükiga, mis koondab endas nii eelmainitud raamatut kui ka selle järge “Alice peeglitagusel maal”. Asjakohastel hetkedel tsiteerivad “Terminali” tegelased tihtipeale mõlemat teost. Samuti keerleb filmis nähtud stripiklubi temaatika raamatust tuntud tegelase, Valge jänese ümber.


Pakane kogub taas hoogu: uue nädala algus toob kohati 14 miinuskraadi - Uudised.tv3.ee\n14:11 19. jaanuar 2018\nIlmateenistuse prognoosi järgi kogub pakane taas hoogu ja uue nädala esimestel päevadel on kohati oodata kuni 14 miinuskraadi.\nPühapäeva öösel on pilves selgimistega ilm. Kohati sajab kerget lund, sadu on peamiselt põhjarannikul. Puhub põhjakaare tuul 2-7, rannikul puhanguti 10 m/s. Külma tuleb 4-9, kohati 12 kraadi. Päeval on pilves selgimistega ilm. Vähest lund sajab peamiselt põhjarannikul. Puhub põhjakaare tuul 2-7, rannikul puhanguti 10 m/s. Külma on 2-7 kraadi.\nEsmaspäeva öösel on pilves selgimistega ilm ja kohati sajab kerget lund. Puhub muutliku suunaga tuul 2-7 m/s. Külma on 5-11, kohati 14 kraadi. Päeval on pilves selgimistega ilm ja mitmel pool sajab kerget lund. Puhub muutliku suunaga tuul 2-7 m/s. Külma on 2-7 kraadi, saarte rannikul näitab termomeeter kohati 0 kraadi.\nTeisipäeva öösel on pilves selgimistega ilm ja kohati sajab kerget lund. Puhub läänekaare tuul 2-8 m/s. Külma on 5-11, kohati 14 kraadi, saarte rannikul on külma kuni 2 kraadi. Päeval on pilves selgimistega ilm ja kohati sajab kerget lund. Õhtul läheb pilvisemaks ning saartele jõuab lumesajuala. Lõuna- ja edelatuul tugevneb 5-12, rannikul puhanguti 14-18 m/s. Külma on 1-6 kraadi, saarte rannikul on kuni kraad sooja.


KAART: Lastekaitsepäeval on Sõpruse puiesteel liiklus suletud - Delfi Eesti\n27.mai 2016 10:10\nTuleva nädala kolmapäeval, 1. juunil on lastekaitsepäev. Sel puhul toimub Tallinna laste ja noorte lillepidu, kus lapsed istutavad tee äärde lilli. Sellega seoses on suuremal osal Sõpruse puiesteel kella 10 kuni 13 liiklus suletud.\nTallinna linnavalitsuse korraldusega lubatakse Tallinna keskkonnaametil ja Tallinna haridusametil piirata autoliiklust Kristiine ja Mustamäe linnaosas Sõpruse puiesteel 1. juunil 2016 toimuva Tallinna laste ja noorte lillepeo raames, kus lapsed aitavad 3464 ruutmeetrile istutada 3970 roosi, 420 põõsast ja 7130 püsilille.\nSõpruse puiesteel, Räägu tänava ja Ehitajate tee vahelisel lõigul keelatakse mootorsõidukite liiklus 1. juunil kella 10-st kuni kella 13-ni. Bussiliinid suunatakse ümbersõidule, trollibusside nr 3, 4 ja 9 liiklus suletakse kella 10.30-st 12.30-ni.\nTallinna keskkonnaamet ja Tallinna haridusamet korraldavad 1. juunil Kristiine ja Mustamäe linnaosade territooriumil Sõpruse puiesteel Tallinna laste ja noorte lillepeo. Sellega seoses suunatakse Sõpruse puiesteel liikuvad bussiliinid 1. juunil kella 10.30-st 12.30-ni ümbersõidule.\nLiini nr 10 autobussid suunatakse mõlemal liiklussuunal ümbersõidule Ehitajate tee, Keskuse tänav, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Ehitajate tee, A. H. Tammsaare tee.\nLiinide nr 17 ja 17A autobussid suunatakse ümbersõidule Retke tee, J. Sütiste tee, Retke tee, tehes lõpp-peatuse J. Sütiste tee algpeatuses.\nLiinide nr 24 ja 24A autobussid suunatakse mõlemal liiklussuunal ümbersõidule E. Vilde tee, J. Sütiste tee, Tervise tänav, Retke tee, Nõmme tee, Tulika tänav, Endla tänav.\nLiini nr 37 autobussid suunatakse mõlemal suunal ümbersõidule Keskuse tänav, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Ehitajate tee, A. H. Tammsaare tee.\nLiini nr 13 autobussid suunatakse mõlemal suunal ümbersõidule A. H. Tammsaare tee, Järvevana tee.\nLiinide nr 20 ja 20A autobussid suunatakse mõlemal liiklussuunal ümbersõidule A. H. Tammsaare tee, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Akadeemia tee.\nLiini nr 25 autobussid suunatakse mõlemal liiklussuunal ümbersõidule Keskuse tänav, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Akadeemia tee. Kõigis ümbersõidule jäävates ühistranspordipeatustes tehakse täiendavad peatused.\nKuna trolliliinide ümbersuunamine ei ole võimalik, peatatakse nimetatud ajaks liiklus trolliliinidel 3, 4 ja 9.\nLapsed aitavad lilli istutada\n1. juuni on rahvusvaheline lastekaitsepäev. Kaasates haljastuse rajamisele, rooside ja püsilillede istutamisele lapsi ja noori, seome nad paremini oma kodukohaga. Peole eelnevalt tutvustatakse Tallinna haljastust ja püsilillede-rooside istutamist koolides toimuvates tundides.\nTallinna keskkonnaametis on tellitud geoalused ja lahendatud Sõpruse puiestee sõidusuundi eraldavatele haljasaladele kokku 15 peenart 3464 ruutmeetril. Läbi on viidud riigihanked „Püsilillede ja lillesibulate ostmine“ ja „Sõpruse pst sõidutee eraldusriba haljasalale istikute istutamine ja nende hooldus“.\nVastavalt lahendusele on vaja istutada 3970 roosi, 420 põõsast, 7130 püsilille. Hankes sisaldub peenarde korrastamine, kastmine ja hooldus. Sügisel täiendatakse püsilillede ala 70 000 sibullillega. Asendusistutuse raames istutatakse roosipõõsad.\nMÄRKSÕNAD Tallinna haridusamet


Bermudagrass Vs.paelhirss - Tips for you - Tipsed.Com\nBermudagrass (Cynodon spp.) Ja paelhirss (Digitaria spp.) On nii kiire kasvatajad mis tülinorija ning üle jõu käivad teiste taimede kui jätta levida kontrollimatult.Mõnes USA, bermudagrass saab teha käituda ise toota paksu, atraktiivne turbast kui see hooldatakse õigesti.Paelhirss, kuigi kunagi soovitav haljasaladel, ei ole eriti raske kontrollida.\nBermudagrass on soe hooaja rohi, mis on Hardy USA põllumajandusministeeriumi taime vastupidavus tsoonid 7 kuni 10. See on tavaliselt kasutatakse haljasaladel muru lõuna Ameerika Ühendriigid, ja see onmõnikord ka kasvanud karjamaad kui sööta kariloomadele.\nkaks liiki paelhirss levinud USA (Digitaria sanguinalis ja Digitaria ischaemum), aga on üheaastaste ilma lunastava maastiku või kaubanduslikul otstarbel.Nad levivad kergesti ja vallutada haljasaladel muru, lillepeenarde, elamu aiad ja põllud, väljatõrjumine soovitav taimi.\nVälimus ja kasvulaadiga\nBermudagrass on madala kasvuga taim, m\nis levib stolons mis kasvavad maa peal ja risoomid, mis kasvavad maa;ta kasvab kiiresti ja täitke paljad laigud haljasaladel veidi julgustust.Selle haljasaladel muru, see on keskmise tekstuuriga ja sile lehed trahvi karvad lobus.Kõrgperioodil kasvuperioodi selle lehed on tumerohelised, kuid nad pruuniks pärast külma.\npaelhirss on ka madala kasvuga, kuid see levib kui sõlmede tema varred juurduvad, kus nad puhata pinnal mulda;see võib levida ka koos hajumist arvukate seemned.Mature taimedel on sile, tumerohelised lehed kuni 5 tolli pikk ja taimed kipuvad kasvama koos moodustavad suure, paksu tükke.\nAgressiivsus ja Invasiivsus\nMõlemad paelhirss ja bermudagrass on agressiivne kasvatusviisi ja nii võib olla probleemiks maastikul.Paelhirss õitseb isegi rasketes tingimustes, nii et see võib levida ka siis, kui teised taimed vaeva.Kuid tema seemned vajavad valgust idanema, nii et see võib olla raske saada loodud tihe muru või tihedalt istutatud voodit.\nTänu levib harjumus, bermudagrass võib olla ka invasiivne ning see levib muru voodiks ja sillutatud aladel, kui see ei ole kontrollitud kandid.Kui bermudagrass satub kohtades, kus see ei tahtnud eriti haljasaladel, mis koosneb teiste heintaimede ja peenarde, see on raske välja juurida, seega tuleb hoolikalt juhtima, kui ta on kasutada haljasaladel muru.\njuhtimine paelhirss in Bermudagrass Turf\nKui teil säilitada bermudagrass haljasaladel korralikult, haljasaladel muru saab tõhusalt konkureerida paelhirss ja paelhirss on raske saada tugipunkt.Niitmine haljasaladel nõuetekohase kõrgus aitab vältida paelhirss seemned idanemist;bermudagrass haljasaladel hübriidid nagu "Santa Ana" ja "Tifway II" puhul, mille kõrgus on 1/2 kuni 3/4 tolli ja "Tifgreen" tuleks niita kuni 1/4 ja 1/2 tolli.Bermudagrass on kõige võimelised tõrjuma välja paelhirss, kui ta saab vähemalt kuus tundi päikest päevas, nii et see on kõige haavatavamad varjuline laigud.


Bisnode Sihtgrupid üldtingimused\nÜldist. Käesolevate Bisnode Estonia AS (edaspidi Bisnode) veebilehtede sihtgrupid.ee ja targetgroups.eu (edaspidi Veebileht) kasutamise üldtingimustega (edaspidi üldtingimused) nõustudes kinnitab kasutaja, et on üldtingimustega tutvunud ning nõustub nendega.\nTasulised teenused. Bisnode’i tasulised teenused on veebilehelt alla laetavad ettevõtete andmebaasid csv ja txt vormingus (edaspidi andmebaas) mis on mõeldud turundustegevuseks. Nende teenuste tellimisel kasutaja poolt sõlmivad Bisnode ja kasutaja igakordselt andmebaasi genereerimiseks eraldi lepingu (edaspidi leping). Leping sõlmitakse makse laekumisel Bisnode’i kontole või tellimuse kinnitamisel kasutaja poolt kui kasutaja teeb tellimuse kasutades tema kasutajakontole laetud krediiti. Lepingule kohalduvad käesolevad üldtingimused..\nSihtgruppide tellimine. Tellimused vormistatakse veebilehel ühekordse tellimusena igakordse makse või kasutajakontol oleva krediidi eest. Enne sihtgrupi tellimist peab kasutaja sisestama või kinnitama oma andmed, v.a. kui raportid tellitakse sisselogitud kasutajakonto krediidi eest.\nTellimuse vormistamiseks peab kasutaja Bisnode’ile teenuse eest tasuma pangalingi kaudu, arvega või kasutades oma kasutajakontole laetud krediiti. Pärast lepingu sõlmimist muutub andmebaas kasutajale kättesaadavaks. Andmebaas jääb kasutaja kontole kättesaadavaks kui kasutaja oma kontoga sisse logib. Arvega tasumisel saadetakse andmebaas kasutaja e-posti aadressile kahe tööpäeva jooksul pärast makse laekumist Bisnode arvelduskontole.\nTasumine. Tellitud sihtgrupi eest maksab kasutaja Bisnode’le vastavalt kehtivale hinnakirjale ja valitud teenuse sisule. Sihtgruppide hinnad on toodud veebilehel. Lõplik hind koos võimalike kohalduvate maksudega kuvatakse kasutajale tellimuse vormistamise käigus ja enne tellimuse kinnitamist kasutaja poolt.\nTaganemisõigus. Bisnode’i tasulistes sihtgruppide teenustes ei kohaldu seadusest tulenev tarbija taganemisõigus, sest Bisnode täidab oma kohustused täielikult vahetult pärast lepingu sõlmimist.\nKasutajatel on muu hulgas keelatud ilma Bisnode’i eelneva kirjaliku loata kasutada ja avaldada Bisnode ärinime, domeeninime, registreeritud ja registreerimata kaubamärke, Bisnode AAA reitingu logo.\nVastutuse piirang. Bisnode kogub ja saab teenuste esemeks olevad andmed riiklikest andmekogudest, ametlikest registritest ja Bisnode’ga lepingulises suhtes olevatelt kolmandatelt isikutelt, mistõttu Bisnode ei vastuta talle edastatud andmete õigsuse, täpsuse ja ajakohasuse eest ning andmete kasutamisest tingitud mistahes kahju eest (sh saamata jäänud tulu). Bisnode ei vastuta teabe õigsuse eest ega otsuste eest, mida kasutaja on teinud tuginedes andmebaasis esitatud informatsioonile. Kasutaja kinnitab, et on Bisnode’i teenuste kasutamisel teadlik ning arvestab sellega, et mistahes teenuse käigus osutatud teave ja andmed võivad muutuda oluliselt igal ajahetkel ja eelteavituseta sõltumata Bisnode’st.


Sinu lapsele - pesu- ja kehahooldustooted emmedele (Turvalised makseviisid PayPal, Swedbank, SEB, saatmine kõikjale Euroopasse!) - Relaxmom\nClippasafe turvavärav 73-96cm-valge\nReguleeritav vahemikus 73-95,9cm. Kõrgus 76,5cm. Turvaväravat on võimalik seadistada avanema mõlemas või ainult ühes suunas. Pikendatav kuni 132cm koos eraldi saadaval olevate 18cm pikendustega. Lähemalt\nDeryan Reisivoodi Luxe - Gold (Limited edition) laste telk\nLaste reisivoodi (hüpik telt) kaaluga 2 kg. Ideaalne lahendus ja asendus raskele matkavoodile. Lisaks kergele kaalule pakub see ka täiendavat kaitset päikese, sääskede ja muude putukate eest. Hea kaasa võtta, kui külastate oma vanemaid, perekonda või sõpru ja soovite, et laps magaks rahulikult oma voodis. Telk sobib ideaalselt ka rannakülastuseks, kasutamiseks oma tagaaias või puhkusel. Teie lapsel on alati kaasas oma puhas voodi. Lähemalt\nDeryan Reisivoodi / telk beebile\nImiku beebitelk/voodi on kompaktne hüpikaknaga avatav ja kaalub vaid 0,8 kg. Avamine võtab aega kaks sekundit! Väga lihtne kaasa võtta, kuhu iganes soovite minna! Ideaalne lahendus ja asendus suurtele ja rasketele reisivooditele või matkavooditele. DERYAN beebi voodi/telk ei ole mitte ainult eriti kerge, vaid kaitseb teie last ka putukate eest. Ava on ülaosas ja selle saab katta kaasasoleva sääsevõrguga. Selle sääsevõrgu läbimõõt on alla 1 mm, mis tagab teie lapsele kaitse putukate eest. Ideaalne võimalus, kui soovite külastada oma sõpru või vanemaid. Telki on hea kaasa võtta ka randa.Täispuhutav madrats 2cm (palun ärge õhku madratsisse puhuge). Täitub ise õhuga. Imiku beebi voodi võtab vähe ruumi ja on eriti kerge. Telk kaitseb kuumuse, putukate ja päikese eest. Samuti ventileerib voodi tänu puuvillasele kangale. Sääsevastane võrk 1mm Puuvillane magamismatt Avamine 2 sekundi jooksul Kokkupandud: 32 x 32 x 8 cm Voltimata formaat: 98 x 60 x 32 cm Sobib lastele alates sünnist kuni 1,5 aastani Kaal: umbes 0,8 kg Lähemalt\nDigitaalselt programmeeritav pudelisoojendaja piima ja lapse toidu soojendamiseks. Soojendab toitu 1 minuti ja 15 sekundiga. Automaatne väljalülitamise funktsioon programmi lõppedes. Hoiab toitu soojas vajalikul temperatuuril. Steriliseerimise funktsioon 100 ⁰C juures, komplektis spetsiaalne steriliseerimiskate. Komplektis: pudelisoojendaja korpus, rõngas, pudeli- ja purgikorv, steriliseerimiskate, eemaldatav toitekaabel. Lähemalt\nLASTETOA MÖÖBEL (2)\nTurvatoolid, lastekärud (2)