Mis vahe on pistikupesa ja TCP / IP-ühenduse vahel?\nTCP / IP on Internetis kõige levinum protokollide pinu. See täpsustab, kuidas andmeid tuleks sihtpunktis adresseerida, edastada, suunata ja vastu võtta. Sellel on 4 kihti: rakenduskiht, transpordikiht, Interneti-kiht ja lingikiht.\nÜks olulisemaid protokolle selles virnas on TCP. TCP on ühendusele orienteeritud, otsast lõpuni usaldusväärne protokoll, mis on loodud sobima mitme võrguga rakendusi toetavate protokollide kihilisse hierarhiasse. TCP tagab usaldusväärse ühenduse kahe võrguga ühendatud arvuti hostide paari vahel. TCP-ühendust määratlevad kaks lõpp-punkti ehk pistikupesa.\nPistikupesa tähistab arvutivõrgus kahe programmi vahelise ühenduse lõpp-punkte. Suhtlemiseks peame arvuti tuvastama IP-aadressi abil ja määrama programmi pordi numbri abil.\nTCP-pistikupesa kohta lisateabe saamiseks lugege seda RFK: RFC 793 - edastuse juhtimisprotokoll\nKontrollige võrgu pistikupesa - pistikupesal on vähemalt 2 erinevat tähendust.\nSocket API-d on mõeldud IPC (protsessidevahelise kommunikatsiooni) tegemiseks, nagu Marcelo ütles. Nad abstraheerivad täpselt kasutatud protokolli. Neid saab kasutada protsesside vaheliseks suhtlemiseks isegi samas masinas. Me nimetame seda asukoha läbipaistvuseks: protsessid suhtlevad protsesside võrgus, olenemata nende füüsilisest asukohast.\nLisaks on teil unix-pistikupesad, mis on nagu nimetatud torud. Liiklus on kohalik, tegemist on lihtsalt unix-toruga, nii on ka otsemälule juurdepääsuga (jagatud mälu kommunikatsioon), mis on kiirem kui TCP-ga tagasihelistamisel.\npistikupesad on võrgurakenduste jaoks kasutatav üldine API.\nSeda saab kasutada koos TCP / UDP / SPX / IPX / NETBIOS / ...\nTCP on IP-võrkude peamine transpordiprotokoll.\nTavaliselt kasutate TCP-d pistikupesade kaudu.\nMulle kvoorumis sellised põhiküsimused ei meeldi. Selle jaoks on vikipeedia mõeldud. Enne siin küsimuste esitamist otsige vikipeediast.\nMis vahe on religioonil, vaimsusel ja kultustel?Kas on vahet digitaalse turunduse ja e-kaubanduse vahel?Mis vahe on ümberpööramisel ja mitte-ümberpööramisel op-ampritel ja kuidas need kõik toimivad?Mis vahe on lubjakivil, marmoril ja kriidil?Mis vahe on lühikese püssiga (SBR) ja karabiinil?Mis vahe on natsismil ja fašismil?Mis vahe on õlu, ale ja mõdu? Kumb tehti esimesena ja millal?


Eesti kirjanduse tähetund Moskvas - Keel ja Kirjandus\nViimatimainitud kogumik põhjustas lisaks retsensioonidele (vt näiteks Avrora, nr 10) terve diskussiooni ajakirjas Družba narodov…. (Rogov 1998).\nMäletan, et mul oli Moskvas huvitav kuulata, kui tõsiselt suhtuti sellesse raamatusse. Täpselt nagu on öelnud Tjuttšev: me ei suuda iialgi ette aimata, kuidas meie sõna vastu kajab… Raamat valmis väga kiiresti, mingiks nõupidamiseks, keegi ei osanud mõelda, millise resonantsi ta saab. Aga resonants tuli vägev (Vestlusring 2014).\nLugejat ootab pettumus, kui ta, sattudes eesti noore proosa maailma, loodab siit leida sügavalt individualiseeritud karaktereid. Noore proosa kunstilise maailma reaalne ruum ei ole individualiseeritud, vaid on skemaatiline mudel. Sageli paistab novelli või jutustuse reaalne ruum silma erakordse fragmentaarsusega. Lugeja ei leia eesti lühiproosast ka karakteri tavapärast psühholoogilist analüüsi. [---] …nad [st eesti noored kirjanikud] ei taotlegi inimpsüühikas peituva kordumatu sügavat analüüsi (Ülevaade 1979: 243–244).\nKirjandusteadlane tundub mõistvat, et konkreetsuse puudumine ruumi ja aja kujutamisel noorte eesti proosakirjanike loomingus („…kõikjal toimub asi valdavalt kusagil ja kellegagi” – Ülevaade 1979: 246) on protest kirjeldava, pealiskaudse elukujutamise vastu. Kuid selline protesti väljendamise viis ei sobi Urnovile:\nUrnovi teise tõsise etteheite – „kogumikus on 11 autorit, kuid tundub, et peaaegu kõik tekstid on kirjutanud üks ja sama inimene” (Ülevaade 1979: 246) – lükkab ümber Anatoli Botšarov, kes rõhutas eriliselt kogumiku paljunäolisust, monotoonsuse puudumist: „kogumik on erakordselt vaheldusrikas…. [---] Ja see loominguliste otsingute, loomemaneeride mitmekesisus paistab silma algusest peale” (Ülevaade 1979: 253).\n…kunstis on õhuke piir „kunstlikkuse” kujutamise ja kunstlikkuse kui sellise vahel, sellesama konstruktiivse teeskluse vahel, millest on kirjutanud minu eesti kolleeg Kalle Kurg (Ülevaade 1979: 247).(9)\nNäiteks Valtoni otsingud seostuvad Otar Tšiladze filosoofilise proosa otsingutega. Mari Saadi, väga peenejoonelise „Koopa” autori loomingus on samuti tuntavad paralleelid Rustam Ibragimbekovi loominguga (kes, muide, on samuti kirjutanud jutustuse „Koobas”). Ukrainas on kirjanik Drozd, kes on kirjutanud tingliku filosoofilise jutustuse „Irij”,(10) mis on laadilt lähedane eestlaste loomingule… (Ülevaade 1979: 258).\nJa muidugi peame me tajuma selle juubeli, millele on pühendatud meie ümarlaud, teravat ideoloogilist tähendust…. Viimasel neljakümnel aastal toimunud kirjanduse arengu kogemus kõneleb sotsialismi kasuks: leedu, läti ja eesti kirjandus on sotsialismi pinnasel vaimselt ja esteetiliselt ennenägematult rikastunud, ja ma mõtlen, et marksistidest kriitikud peavad seda asjaolu tingimata meeles pidama meie professionaalsete jutuajamiste ajal. [---] Ühinemisel üleliidulise kirjandusliku kogemusega, orgaanilisel liitumisel üleliidulisse kirjandusprotsessi koos selle kirjandussidemete süsteemiga oli tohutu ja positiivne roll Baltimaade kirjanduste uuenemisel (Arutelu 1980: 241–242).\nMina ei ole selle raamatu koostaja ja väljendan siinkohal pigem oma oletust kui kindlat teadmist: see oli võimalus avaldada vene keeles Valtoni loomingut. Teist võimalust ei oleks olnud, aga siin oli kollektiivne kogumik, mis tuli väga kiiresti välja anda… See võimalus võis töötada ja töötaski (Vestlusring 2014).\n…armas mänglemine on muutunud julmaks mänguks… juba ei ole ei armastust, ei ustavust ega huvi üksteise vastu, neid ühendab ainult mingi kunstlik, teeseldud vaimustus, nad elustavad kogu jõust möödunut, häbenedes tunnistada, et see on neile kõigile juba vastikuks muutunud (Dedkov 1981: 233).\nMa saan aru, et ka Arvo Valton… tahab mind hirmutada ja et selle taga ei ole väljamõeldud motiivid. Neid motiive ma kardan, kuid novelli ennast – üldse mitte! Nii et mispärast siis „ei ole hirmus”? (Ülevaade 1979: 247).\nOn hästi näha, kuidas ja millest nad ei soovi kirjutada…. Nad ei soovi ilmselt tiražeerida, kinnitada sõnades seda, mis nende arvates ei kuulu kõige väärikamate „lõbustuste” hulka, vaid hoopis igavate formaalsuste hulka, selle hulka, mis on ilma jäetud tõelisest ja elavast elust – ettearvamatusest, ootamatusest…. Kas mitte sellepärast ei ole eestlaste juttudes rohkesti kummalist ja harjumatut? Kummalisus – see on see, mis ei ole ette nähtud ja on ootamatu, see on elu sõnum oma ammendamatuse ja rikkuse kohta; see on kirjanduse sõnum oma võime kohta näha seda ammendamatust ja rikkust (Dedkov 1981: 228).\nMa ei kujuta ette, et minu tekstid oleksid võitnud, kui ma oleksin kõik viimseni välja öelnud – see on nii, aga see on hoopis naa. Vastupidi, mul on selline tunne, et see näiline täielikkus ähvardaks mind (ja mitte ainult mind!) publitsistikaks muutumisega. [---] Me arvame, et see on meie aja tunnus: glasnost, hurraa! Nüüd tulebki kõigest kirjutada. Aga mujal maailmas on see juba toimunud. Ja mitte ühel korral. Et informatsioon on muutunud olulisemaks kui esteetika. Aga minul töötab enesealalhoiuinstinkt: et kui ma hakkan rääkima adekvaatselt, informatiivselt, üks ühele… siis see ei ole looming. Sellega peavad tegelema teise elukutsega inimesed. Asi ei ole mitte selles, on see siis parem või halvem kui kunstniku tegevus. Aga kui ma hakkan otse kajastama tegelikkust, on see lõpp. [---] Usun, et dokumentalistid valetavad rohkem kui muinasjutuvestjad. Iga kord, kui tekib silmanähtav, üks ühele historism või kui öeldakse: „kõik see oli just nii”, tekib mul kahtlus: „Kurat võtku, sa valetad!” Sulle, kirjanikule, ei ole lugu vajalik, sina kasutad ju kunstivahendeid (Saluri 1989).\n…nõukogude kultuuritekstis olid eestlased vajalikud just nimelt eestlastena, tean seda omaenda tunnete põhjal, tegelesin nelikümmend aastat eesti kirjanduse oksaga nõukogude paljurahvuselise kirjanduse puul; mitte mingist ametlikust imperiaalsest pealisülesandest ei tahtnud ma teadagi, ma teadsin muud: Baltikum on tuluke Peetri raiutud aknas, ainus meile kättesaadav Euroopa, läänelik orientiir Euraasia lagendikul (Anninski 2000: 210).\nEesti noor proosa 1978 = Эстонская молодая проза. Tallin: |sti raamat, 1978.\nVt näiteks tema hinnangut „Metropoli” kohta (almanahh, kus ilmusid teosed, mida nõukogude tsensuur ei olnud lubanud avaldada): „Meie kirjandusel on alati olnud moraalne lävend…, mida ei tohi unustada, sest kui see kaob, võib see tähendada kasvava põlvkonna kõlvatule teele juhtimist ja noorte ajudesse segaduse külvamist” (vt ka Peremõšlev).


Määratlus Lillede osad. Mida Tähendab Sõna Lillede osad?\nPõhiline / teadus / Määratlus Lillede osad\nMääratlus Lillede osad\nLill on modifitseeritud lehtede kogum . Tema funktsioon on paljunemisvõime, mistõttu ta asub taime paljunemisosades (meessoost ja naissoost).\nReproduktiivsed osad vastutavad seemnete moodustavate puuviljade moodustumise eest, mis tekitavad uusi taimi.\nTäielikuks peetav lill on jagatud: jalgade ja õie verticiloseks (androecium, gynoecium, chalice ja corolla). Tutvuge nende osadega paremini.\nJaga Tweet Tweet Tweet Täieliku õitsemise osad.\nJalg on varre liik, mis vastutab lille toetamise eest ja selle ühendamise eest lillega varre külge. Kaelakaitse kaitseb ka lilli sees olevaid mune.\nNööri ülemist osa nimetatakse õie mahutiks, see on lilleline, et lill säilib.\nLillevärvid on lille erinevad osad, mis kõik on moodustatud modifitseeritud lehtede komplektidest. Täielikul lillel on neli verticilot: androecium ja gynoecium, chalice ja corolla . Iga hobune vastutab taimede paljunemisprotsessi erineva funktsiooni eest.\nLilled, millel on nii emasloomad kui ka isasloomad, nimetatakse hermafrodiitideks või monoaksideks. Kui lillel on ainult üks suguelunditest, nimetatakse seda kahekojasteks .\nAndroecium on lille isane osa, meessoost reproduktiivorgan. Androceutic funktsiooniks on õietolmu tekitamine, mida tolmeldajad transpordivad ja mida kasutatakse seemnete viljastamiseks.\nAndroecium on moodustunud hulkade hulgast, mida omakorda moodustavad anther ja filee. Need on isaste sugurakkude (õietolm) tootvad tolmused. Õietolmu moodustavad väikesed terad, millel on reproduktiivne funktsioon. Nad värskendavad muna ja tekitavad vilju ja seemneid.\nAntera : see on tolmude ülemine osa, seal hoitakse õietolmu terasid.\nFilee : filee on tolmude põhjas (pikem), see teeb androceu toetuseks.\nJagage Tweet Tweet Androceu, mille moodustavad tolmud (anthers ja fileed).\nSee on lillede naissoost osa, naissoost reproduktiivorgan. See koosneb mitmest osast, mis kõik on seotud taime paljundamisega.\nCarpelo : on koht, kus õietolmu ladestatakse väetamisprotsessi alustamiseks.\nPistil : moodustub modifitseeritud lehtedest, mis annavad päritolu munasarjale ja stületile.\nMunasarja : munasarjas hoitakse munad, mis pärast viljastamist tekitavad seemned.\nStigma : Stigma asub klapi ülaosas, selle funktsioon on toota õietolmu teravilja hoidev aine, mis ei võimalda neid enne muna viljastamist raisata.\nStiletto : See on selline toru, mis ühendab munasarja häbimärgistusega.\nHalli moodustab väike kogum muudetud lehti, mida nimetatakse sepalseks . Enamikul lilledest on sepals rohelised või rohekad.\nKoori ülesanne on teha lille tugi jalgadele.\nKorolla moodustavad ka modifitseeritud lehed, mida nimetatakse kroonlehtedeks. Need võivad olla erinevat värvi, seetõttu on lillede värvid väga erinevad.\nKorolla toodetakse nektarit, magusat ainet, mis meelitab ligi selliseid loomi nagu putukad ja kolibid. Nektari poolt meelitatuna kannavad need loomad õietolmu, mis toimib lillede paljunemisel. Õietolmu vedavaid loomi nimetatakse tolmeldajateks.\nTeame ka lillede tähendusi: apelsini-, päevalille-, kirsiõie-, daisy-, võilill-, cilantro- ja passion-lille.


Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna magistrandide näitus Okupatsioonide muuseumis, TALLINNA 6. RAKENDUSKUNSTI TRIENNAAL — Sirp\nEesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna magistrandide näitus Okupatsioonide muuseumis, TALLINNA 6. RAKENDUSKUNSTI TRIENNAAL\nOlete oodatud 22. novembril kl 17:00 Okupatsioonide muuseumis avatavale Tallinna 6. Rakenduskunsti Triennaali satelliitnäitusele “KOGUMISE KUNST. JAGAMISE KUNST”.\nNäitusel eksponeeritakse töid Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna magistrandidelt: Andra Jõgis, Anne Reinberg, Anneli Metsmaa, Birgit Pählapuu, Hans-Otto Ojaste, Heleri-Alexsandra Sits, Karin Kallas, Katarina Kotselainen, Kaupo Holmberg, Külli Nidermann, Liina Lõõbas, Marika Jylhä, Merle Visak, Niina-Anneli Kaarnamo, Pille Kaleviste, Rainer Kaasik-Aaslav, Sandra Allemann, Tatjana Kuusik, Urmas Lüüs, Veronika Anders.\nProjektis osalesid üliõpilased tootedisaini, naha, tekstiili, keraamika, klaasi ning ehte- ja sepakunsti osakondadest. Näituse idee on välja kasvanud rakenduskunsti triennaali teemast „Kogumise kunst” (kuraator Love Jönsson) ja seda on laiendatud kogumisega vastassuunalise, ent tihedalt seotud jagamise teemaga.\n“Kogumises on ilmselgelt midagi üldinimlikku. Enamus meist on vähemasti kunagi midagi kogunud. Kui täiskasvanud inimene midagi kogub, siis on selleks ratsionaalne või emotsionaalne, aga üldjuhul loogiliselt seletatav põhjus.\nKogumise teema muutub intrigeerivamaks siis kui hästiseletatava põhjuse leidmine selles tegevuses osutub keeruliseks. Kõrvaltvaatajale arusaamatu kogumises on salapära, selles võib avalduda koguja varjatud osa või salakirg. Kogumisega seonduvate kummaliste ning varjatud aspektide käsitlemine on üks üliõpilastele enim huvi pakkunud teemasid.\nJagamise kui kogumisega vastassuunalise tegevuse kaudu saab kollektsioneerimist kui nähtust paremini mõista. Jagamisele mõeldes on hõlpsam lahti harutada konkreetsete kogude tähendust. Ka jagamises on peidus palju tahke. Selles võib avalduda soov midagi meeldivat suurendada, osasaamist laiendada, samuti midagi ära anda või kinkida, millestki loobuda, midagi jäädavalt unustada.\nProjekti käigus valminud tööd tõstatavad ja harutavad lahti nii mõnegi teemassepuutuva küsimuse, ent sageli tuleb tõdeda, et kogu(mise) sõnum on peidetud tõlgendusvõimaluste kirevusse,” kirjutab kuraator Tiina Sarapu näituse kataloogis.\nNäituse kuraator on EKA klaasikunsti osakonna dotsent Tiina Sarapu\nNäituse kujundaja on tootedisaini magistrant Sylvia-Johanna Annus\nNäitus jääb avatuks 2. detsembrini. Okupatsioonide muuseum on avatud T-P 11:00-17:00, Toompea 8, Tallinn\nÜritus Facebookis: http://www.facebook.com/events/174025926070633/\nTallinna rakenduskunsti triennaali eesmärk on pakkuda uut, aktuaalset ja ootamatut fookust, mille abil lähemalt vaadelda nüüdisaegseid tarbekunsti- ja disainipraktikaid võimalikult laial sklaalal. Triennaal rahvusvahelise kunstisündmusena elavdab ja hoiab värskena ka kohalikku kunstipilti.\nIgal triennaalil on uus formaat ja teema. Põhinäituse laiendusena toimub teema lahtimõtestamiseks ja selgitamiseks hulgaliselt lisaüritusi.\nTallinna rakenduskunsti triennaali alguseks võib pidada 1979. aastat, mil sai alguse tollases suletud ühiskonnas oluline Baltimaade ühiste tarbekunstitriennaalide traditsioon. Alates 1997. aastast on triennaal rahvusvaheline, tarbekunsti ja disaini tutvustamisele keskendunud kunstisündmus. Tänavu toimub triennaal 6. korda.\nTriennaali programmi kohta vaata lähemalt: http://trtr.ee/et/programm12


Seeder seab endiselt kahtluse alla õiguskantsleri ränderaamistikule antud hinnangu - Poliitika - Postimees.ee\nSeeder seab endiselt kahtluse alla õiguskantsleri ränderaamistikule antud hinnangu\nIsamaa esimees Helir-Valdor Seeder rääkis ETV saates «Esimene stuudio», et erakond lähtub rändeleppe üle otsustades oma põhimõtetest ja väärtustest ega ürita sellega oma reitingut päästa. Seederi hinnangul manipuleerib aga SDE nii parlamendi kui ka valitsusega.\nSeeder ütles saates, et Isamaa reiting on pikka aega madal olnud. «Meil ei ole mingeid dramaatilisi muudatusi toimunud, et me peaksime just nüüd selle teemaga tulema üles.» Et kõik ÜRO ränderaamistikuga seonduv on nüüd eskaleerunud, tuleneb Seederi sõnul kõige rohkem detsembri algul ees seisvast kohtumisest Marrakechis.\nVastates küsimusele, miks Seeder ei usu õiguskantsler Ülle Madise hinnangut, et ÜRO ränderaamistik pole õiguslikult siduv, ütles Isamaa esimees, et dokumenti võib mitmeti tõlgendada ja sealt leiab vastuolusid. «Me usume erinevaid eksperte kogumina, me oleme ise vaadanud ja võtnud aluseks justiitsministeeriumi tellitud õigusanalüüsi. Lähtume tervikuna, mitte ei võta arvesse ühe institutsiooni avamust ja mõtleme sealjuures ka oma peaga.»\nSDE esimehe Jevgeni Ossinovski asemel saatesse tulnud Marina Kaljurand rõhutas, et dokumenti ennast tuleb võtta tervikuna.\nKaljurand tunnistas saates, et ränderaamistiku tõlke oleks võinud varem inimeste informeerimiseks üles panna. «Jah, see protsess oleks võinud olla teistsugune arutelu algatamisel, selgitamisel,» sõnas ta. «Aga pole mõtet enam surkida eilses päevas. Nüüd peame vaatama, kuidas me sellest välja tuleme.»\nSeeder ütles, et see, kui koalitsioonipartnerid on eri meelt, ei tähenda, et koalitsiooni ei ole. «Selles saate veenduda homme, kui on riigieelarve teine lugemine ja valitsuskoalitsioon on seal ühtne.»\nKaljuranna hinnangul on toetus rändeleppele riigikogus suur.\nSeeder märkis aga, et Isamaa ja Keskerakonna koalitsioonipartner Sotsiaaldemokraatlik Erakond (SDE) manipuleerib nii parlamendi kui valitsusega. «Kõigepealt püüti mööda minna arutelust parlamendis. Veel natuke rohkem kui nädalapäevad tagasi välisminister Sven Mikser ütles, et selle teemaga parlamenti minna on äraspidine ja täiesti vale. Siis, kui valitsuses arutelude järel jäime erimeelsusele, sotsid otsustasid, et lõpetame nüüd arutelu valitsuses ja püüame valitsuse arutelust mööda minna nii, et läheme parlamenti,» rääkis ta.\nKas Isamaa lahkub koalitsioonist, kui riigikogu otsustab rändeleppega ühinemist toetada? «Meil ei ole küll kuhugi tagasi astuda,» sõnas Seeder. «Kuhu meil minna on? Kas heidaksime ühte Reformierakonnaga, kes juhtiva opositsioonierakonnana on välja öelnud, et nad toetavad ka pakti?» küsis ta. «Selles riigikogu koosseisus ei ole võimalik moodustada enamuskoalitsiooni, mis oleks rändepakti vastu.»\nSamas tuleb märkida, et Reformierakond toetab ränderaamistikku vaid siis, kui valitsus võtab ränderaamistiku osas seisukoha.\nRääkides sellest, et rändeleppega ühinemist ei kiitnud heaks teiste seas Ameerika ja Austraalia, ütles Kaljurand, et need riigid võivad seda endale lubada, Eesti aga mitte. «Vaadates seda, kus me asume, kas me saame endale lubada, et lõikame end ära muust maailmast?» küsis Kaljurand. «Kui meid võrreldakse Poola ja Ungariga, võtan seda pigem negatiivsena.»\n«Mina ei oleks nii üleolev,» vastas Seeder. Tema hinnangul lisandub loetellu riike, kes leppega ei liitu, veelgi juurde.


Saksa prokuratuur lubab viimaks kohtusse pöörduda : Madeleine McCann mõrvati saksa pedofiili poolt - Delfi\nSaksa prokuratuur lubab viimaks kohtusse pöörduda : Madeleine McCann mõrvati saksa pedofiili poolt\nSaksa prokutuur on kogunud aastast 2017 tõendeid, et esitada süüdistus Christian Brückneri vastu, keda kahtlustatakse 2007. aastal kaduma läinud inglise tüdruk Madeleine McCanni tapmises. Viimaks teatas prokurör, et kohtusse pöördutakse uue aasta alguses.\nSaksa uurijad on tõendite kogumise käigus jõudnud 100-protsendilisele järeldusele, et pedofiil Christian Brückner tappis 2007. aastal Portugalis Algarve piirkonnas kaduma läinud toona kolme aastase Madeleine'i.\nSaksa uurijad avalikustasid 2017. aastal, et kahtlustavad Brückneri Madeleine'i tapmises, avades mõrvauurimise. Britid on samal ajal käsitlenud seda kadumisjuhtumina.\nBrückneri vastu on tõendite kogumine käinud juba aastaid. Kuna mees pole tegu tunnistanud ning keeldub ütlusi andmast, soovib prokuratuur kohtule esitada vettpidavad tõendid, mille järgi saaks meest karistada võimalikult karmi karistusega. Uurijate töö pole olnud ka kiirustatud, sest Brückner istub juba vangis - mees vägistas 2005. aastal Portugalis 72-aastase ameeriklanna ning varastas tema kodust esemeid.\nToona viis politsei Brückneri kannule ameeriklase kodust leitud juuksekarv.\nOn teada, et Brückner elas aastatel 1999-2007 Algarve piirkonnas. Samuti oli nähtud mehe kirjeldusele vastavat inimest luusimas kadumise päeval hotelli ümbruses, kus McCannid peatusid.\nNeli aastat hiljem on sakslased leidnud Brückneri süüdimõistmiseks väidetavalt uusi vettpidavaid tõendeid.\nProkurör Hans Christian Wolters ütles ÜK Mirrorile, et neil on 100-protsendiline kindlus, et 44-aastane Brückner Madeleine'i tappis. "Asi ei ole vaid kahtlustuse esitamises kohtule - me tahame, et meil oleks olemas kõige paremad võimalikud tõendid. Kui meil on veel küsimusi, oleks ebaotstarbekas enne kohtusse pöörduda, kui meil kõik niidiotsad veel lahendatud ei ole. Seetõttu uurime me nii kaua kuni vähegi uut informatsiooni veel leida õnnestub. Kuna Brückner on juba vangis, on meil ka aega."\nWolters nentis aga ka, et neil pole aimugi, kuidas Madeleine'i suri ning samuti pole neil DNA tõendeid, mis Brückneri sündmuskohale paigutavad.\n"Meil pole surnukeha ega DNA-d, aga meil on olemas teised tõendid. Siiski saame nende põhjal teha vaid ühe järelduse," lõpetas prokurör.\nMadeleine kadus perepuhkusel Portugalis Praia da Luzis 2007. aastal, vaid mõned päevad enne oma neljandat sünnipäeva. Tüdruk pandi koos oma kaksikvenna ja õega hotellitoas magama, vanemad läksid samas hotellis asuvasse basseiniäärsesse restorani õhtust sööma. Naastes oli tüdruk kadunud.\nBrückneri süüdistatakse veel 2004. aastal Algarves Iiri päritolu naisterahva vägistamises ning liputamises alaealistele, mistõttu plaanitakse samaaegselt Saksamaale esitada mehele süüdistus ka Portugalis.\nMadeleine'i McCanni kadumine on lähiajaloo kõige enam kajastatud kadumisjuhtum, mida on jälginud inimesed üle terve maailma. Juhtumiga on kaasas käinud ohtralt vandenõuteooriaid ning kahtlusaluste ring on aastate jooksul olnud suur.


PGA: Kuchar võitis RBC Heritage’i viimasel rajal chip-in’iga | Eesti Golfiportaal\nPGA: Kuchar võitis RBC Heritage’i viimasel rajal chip-in’iga\nMatt Kuchar, alustades viimast päeva olles võitjast neli lööki tagapool, suutis ennast esimeseks rebida, tehes 18. rajal bunkrist suurepärase chip-in saades tulemuseks 64 ning tagades võidu.\nKuchar oli viimast päeva alustades Luke Donald’ist neli lööki maas, kuid tegi selle esimese 10 rajaga tasa, tehes seitse birdie’t. 17-ndal tehes kolme puti bogey, langes ta jagama esikohta.\nViimasel rajal oli Kuchar suuremas hädas bunkris, kuid suutis ikkagi sealt sisse lüüa ning saades seitsmenda PGA Tuuri võidu. Kuchar lõpetas tulemusega 273 (-11) võites 1,044 million dollarit.\nKuchar on võidelnud kuu aega viimaste võistluspäevadega, kuid alati on väiksemaid eksimusi sisse tulnud. Texas Open’il jäi ta võitjast kahe löögiga maha, järgmisel nädalal kaotas playoff’i esimesel rajal Matt Jones’i vastu ning Augustas tegi neljandal rajal neli putti, mis tagas talle jagatud viienda koha.\nBen Martin, kes hakkas 2010. aastal Pro’ks, lõpetas tulemusega -9 koos John Huh’iga. Kuchar oli sellel nädalal kõrgeima ranking’uga osaleja, kui samal ajal enamus tippmängijatest puhkavad eelmise nädala major’ist. Pühapäev tõi viimasel võistluspäeval ka päikese välja, mis pehmendas green’id eelmiste päevade niiskusest ning pakkudes paremaid birdie võimalusi.\nDonald lausus, et väljaku kitsad fairway’id ning väikesed green’id olid tema jaoks parim variant, kuna ta ei ole just kõige pikemate löökidega mängija.\nDonald lõi kuuendal rajal avalöögi vasakule out of bounds’i saades seal double-bogey. Tehes seitsmendal ja üheksandal birdie’d, lõi avalöögi kümnendal vette ning saades tulemuseks bogey.\nBen Martini võiduvõimalus lõppes 15. rajal, kui ta avalöögi palmide juurde lõi ning järgmist lööki nende vahelt läbi ei saanud. Sellelt rajal sai ta bogey, mis ta liidrist kahe löögiga kaugemale viskas.\nTõlkinud: Egeti Liiv


Lugeja noorte rehabilitatsioonikeskusest: vanemad eiravad enda probleeme, tehes noorimast ja patuoina - DELFI\nLugeja noorte rehabilitatsioonikeskusest: vanemad eiravad enda probleeme, tehes noorimast ja patuoina\nSotsiaaltöötaja Kadri-Ann Lee tahab Kanada eeskujul paari aasta jooksul ka Eestis käivitada programmi, mis annaks 14–18-aastastele uimastitarvitajatele võimaluse elada vabatahtlikult pool aastat spetsiaalses rehabilitatsioonikeskuses võõrutusravil. Delfi lugeja arvates näitab aeg, kas selline programm on tõhus variant noorte abistamiseks.\n14-18 on päris mõjutatav iga. Mõnel juhul pole tegemist sõltuvuse, vaid ulja noore maksimalismiga - proovin kõike korra. Mõni kasvab sellest välja, suudab aja jooksul keelduda/loobuda. Samuti on tegu haavatava eaga, kus mistahes sündmus väljaspool isiku kontrolli (nt lähedase surm) mõjutab sügavalt ning ainete tarvitamine on üks ajutistest "lahendustest". Sellisel juhul on toetus samasuguse asja läbi elanud isikute grupilt vajalik. Minu teada on olemas temaatilised laagrid. 14-18 on juba sobivas vanuses olemaks iseendast noorematele toeks.\nEestis on ka sõltumatuid sõltlaste tugigruppe, mida võib proovida. Nii-öelda eneseabi rühmad. Samuti võib abi olla kogemusnõustajast.\n14-18 aastane on veel suure tõenäosusega vanemate tiiva all. Laps (kuigi nad end selleks loomulikult ei pea) on perekonnas toimuva peegel. Sõltuvuse puhul on haige terve pere, tarvitamisel võib olla ajalugu jne. Tegemist pole teismelise mässuga, et vanemad lihtsalt kiusavad, vaid vanemad ka tegelikult eiravad enda probleeme, tehes noorimast patuoina. See võib olla peidetud oi kui kauni fassaadi alla...\nLugeja: näen, kuidas noored end maru optimistlikult tapavad (6) 25.07.2016\nLäbi aegade on joomahullust asendatud ka usuhullusega, kuid see pärsib suure tõenäosusega isiksuse arengut, reaalsuse taju ning ei sobi tänapäeva ühiskonnas hakkamasaamiseks. Religioosne ajupesu on aga tihti vaestele, ühiskonna alamkihile ainus võimalik variant. Sõltuvusest vabadena jätkavad nad tihtipeale oma väikestes, suletud ringkondades edasi tegutsema, kuid ei rehabiliteeru ühiskonda tagasi.\nSubjektiivse vaatlejana leian, et Eestis on sõltuvusel halb maik juures, tegemist on justkui tabuteemaga, asjast lõigatakse mastaapselt kasu. Narkomaane käsitletakse kurjategijatena, eksides põhjuse ning tagajärjega.\nOma eluga p****s olev inimene on igal juhul kellelegi kuskil kasu(m)lik. Lisaks on meil hunnik n-ö high functioning alkohoolikuid/narkomaane, kes elavad samuti eituses, et ained on nende isiksuse degradeerinud. Miljon häda ja utoopiat ei kusagil. Eks aeg näita projekti tõhusust.\nLugeja: noored ei peagi teadma, mida tulevikult tahta!\nLauslollus või seaduste kadalipp?!


Reoveeuuring näitab koroonaviiruse taandumist - Lääne Elu\nAvakülg Artikkel Reoveeuuring näitab koroonaviiruse taandumist\n3. detsember 2021 09:23\nHaapsalus ja Lihulas levib reoveeuuringu järgi koroonaviirus mõõdukalt ehk mõlemad kohad on kaardil märgitud kollasega\nPea kõigi Eesti suuremate asulate reoveeproovides on viirusekogus kahanenud mõõdukale tasemele. Olukord on tuntavalt paranenud ka veel nädala eest rohke viirusekogusega silma paistnud Põlvas ja Tõrvas. Päris viirusevabu piirkondi kuskil siiski veel pole. Uuringu juhi, Tartu ülikooli antimikroobsete ainete tehnoloogia professori Tanel Tensoni sõnul võib nüüd üsna julgelt öelda, et kolmas, valdavalt deltatüvest põhjustatud nakkuslaine on taandumas. „Sellele viitab tõsiasi, et näeme viirusekoguse järsku langust üle Eesti, nii suuremates kui ka väiksemates asulates. Esimesi viirusekoguse vähenemise märke oli näha umbes nelja nädala eest. Võimalik, et seejuures mängis olulist rolli umbes samal ajal koolides alanud massiline testimine, mis aitas nakkuse levikule piiri panna,“ rääkis Tenson. Samuti rõhutas ta vaktsineerimise tähtsust viiruse leviku pidurdamisel.\nEelmine artikkelEn Garde’i noored tõid Tartust kaks hõbemedalit\nJärgmine artikkelPäästjad kutsuti luiki päästma


Sarapuu väidetav varifirma kaotas kohtus prügivaidluse - Linnavõim - Tallinn City\n29. august 2017 12:44\nTallinna linnavalitsuse allasutus Tallinna Jäätmekeskus ostis viis uut prügiautot. Pildil abilinnapea Arvo Sarapuu. | FOTO: Sander Ilvest\nKeskkonnainspektsioon määras BWMile juulis 12 000 euro suuruse trahvi, sest firma vedas Nõmmel märtsis kolm nädalat prügi ilma jäätmeveo loata. Prügivedaja vaidlustas trahvi kohtus, nõudes trahvi vähendamist, kuna firma süü ei ole suur ja avalik menetlushuvi puudub.\nKohus sellega ei nõustunud ja jättis kaebuse rahuldamata. Otsust saab vaidlustada 30 päeva jooksul juba riigikohtus.\nPraegu kuriteokahtlustusega prokuratuuri uurimise all olev Tallinna endine abilinnapea Arvo Sarapuu on eitanud igasugust avalikku või varjatud osalust prügifirmas BWM – kõik vastupidised väited on tema sõnutsi valed ja eksitava sisuga.\nKahtlustuse kohaselt leppis Arvo Sarapuu talle lähedalseisva ATKO Grupi omanikeringi kuuluva mehega kokku, et ATKO Grupp AS ja selle tütarettevõtted osalevad Tallinna keskkonnaameti avaldatud jäätmeveo teenuse riigihangetel variühingu kaudu. Selleks asutati variisiku kaudu OÜ Baltic Waste Management (BWM), mis allub majandustegevuse korraldamisel vahetult täna kahtlustuse saanud mehele, kes omakorda allub vahetult ATKO Grupp nõukogule.\nBWM Harju Maakohus Keskkonnainspektsioon


Maailmakoristuspäeval puhastatakse Pirita jõge - Kõik\nKogunemine laupäeval, 19. septembril kell 10 Pirita jõe suudmes Pirita aerutamisklubi lähistel.\nMaailmakoristuspäeval puhastatakse Pirita jõge\n“Sel aastal keskendub Maailmakoristuspäev väikeprügile nagu suitsukonid, pudelikorgid, kiletükid, klaasikillud. Väikeprügi on ohtlikumgi kui näiteks “diivan metsas”, sest me sageli ei pane seda tähele. Väikeprügi on ohtlik nii inimestele, loomadele kui ka lindudele ja seda eriti veekogudes. See on põhjus, miks Maailmakoristuspäeval puhastame Pirita jõge,” sõnas Pirita linnaosa vanem Tõnis Liinat. Ta lisas, et Pirita jõe kaldaid on prahist roogitud igal kevadel, nii ka tänavu ning jõe suudmeala on sel aastal kaks korda koristatud ka pilliroo lõikamise käigus. “Aga kahjuks leiab ikka prügi nii jõe kallastelt kui ka veest taimede vahelt. Just väikeprügi lähemegi laupäeva hommikul Pirita jõelt ja jõe kallastelt kokku korjama ja kutsume liituma kõiki, kes hoolivad puhtast Piritast ja Pirita jõest,” kutsus linnaosavanem, kes ka ise homme jõge koristama läheb.\nTänavu kasutatakse jõe koristamisel kajakke, mis lihtsustavad prügi kogumist jõest ja kaldaäärsetelt aladelt.\nKogunemine laupäeval, 19. septembril, kell 10 Pirita jõe suudmes, Pirita aerutamisklubi lähistel (Rummu tee 3). Kogunemiskohal jagatakse osalejatele prügikotid, kindad, prügikorjamise tarvikud, päästevestid, aerud ja muu vajalik.\nOsalejatel on võimalus minna kajakiga vee peale jõeääri koristama või jalgsi jõeümbrust koristama. Kajakke pannakse välja 20 (ühe kajaki peale mahub 2 täiskasvanut + soovi korral üks laps) ning nendega vee peale minek toimub põhimõttel – kes ees, see mees.\nOsalejatel palume selga panna ilmale ja eesmärgile sobivad mugavad riided, vajadusel ka vihmakeep. Ürituse orienteeruv lõpp on kell 14.\nRohkem infot: marian@taheoutdoors.com, tel 5781 0729.


Charlie Hebdo läks üle piiri? Aylan Kurdit kujutati naisteahistajast põgenikuna - Kirev elu - Elu24 - Eesti kõige menukam veebitabloid\n14. jaanuar 2016, 13:14\nAylan Kurdi surnukeha Türgi Bodrumi rannal\nCharlie Hebdost sai pärast seda sõnavabaduse sümbol, kuid nüüd arvatakse, et see väljaanne läks oma satiiriga üle piiri, edastab mirror.co.uk.\nHiljutises numbris käsitletakse kuulsa Süüria poisi Aylan Kurdi juhtumit. Türgi politsei leidis kolmeaastase poisi surnukeha möödunud aastal Bodrumi rannalt ning temast sai Lähis-Ida põgenike karmi saatuse ja põgenikekriisi sümbol.\nAylan Kurdi, ta vend ja vanemad tahtsid Türgist paadiga minna Kreekasse, kuid sattusid tormi, mis võttis paljudelt elu. Perest jäi ellu vaid isa.\nCharlie Hebdo karikatuuris on Aylan Kurdit kujutatud põgenikust naisteahistajana Saksamaal.\nKriitikute sõnul ei ole selles karikatuuris sõnumit ja see ei ole naljakas.\nKarikaturistid viitavad selle karikatuuriga Saksamaal Kölnis aastavahetusel aset leidnud sadadele naiste seksuaalse ahistamise juhtumitele, mille taga olid Lähis-Idast ja Aafrikast sisserännanud mehed.\nCharlie Hebdo karikatuur väidab, et kui Aylan Kurdi oleks ellu jäänud ja näiteks Saksamaal üles kasvanud, siis ka temast oleks võinud saada ahistaja.\nKui pärast Charlie Hebdo toimetuses aset leidnud rünnakut avaldati väljaandele toetust sõnumiga «Je Suis Charlie» (Olen Charlie), siis nüüd protestitakse karikaturistide vastu sõnumiga « Je Ne Suis Pas Charlie» (Ma ei ole Charlie).\nMöödunud nädalal ilmus Charlie Hebdo erinumber, millega mälestati terrorirünnakus hukkunud karikaturiste. Selle esikaanel on Kalašnikovi relvaga jumal, kelle käed on verised ja juures tekst «L’Assassin court roujous» (Tapja on ikka vabaduses).


Tugiisiku roll sünnitusel on tähtis - suur tänu, et meiega enda kogemusi jagasite! - Võistlused - Emmede Klubi\nTugiisiku roll sünnitusel on tähtis - suur tänu, et meiega enda kogemusi jagasite!\n17. Jan 2014, 12:00 Emmede Klubi\nKutsusime teid üles jagama enda kogemusi tugiisiku rollist sünnitusel. Palusime teil rääkida, kuidas sai tugiisik teid aidata ja kui tähtis see oli? Kas see oli pigem emotsionaalne või füüsiline tugi?\nSiin on meie lehe kasutajate kogemused:\nJuba raseduse alguses tahtsin, et mees tuleks kaasa ning lõikaks nabanööri läbi. Eelkõige tahtsin ma, et ta näeks mismoodi naised peavad kannatama.\nKui olin valudes, aitas ta mul neid leevendada. Käis dušši all kaasas ja lasi vett seljale. Sünnitustoas oli ta koguaeg ning üritas rahustada. Kuna olin magamata ja suurtes alaseljavaludes, ajasin suust totaalselt iba välja ning ei osanud kuidagi valudega toime tulla. Tema aga tegi veidi kurjemat häält ning ütles, et kõik on hakkama saanud, saan mina ka. Aitas ka tema nimmepiirkonna massaž meeletult hästi. Kui sünnitamiseks läks, surus tema minu pead rinnale ja andis hapnikku seni kuni arstid kolmekesi minu jalgade ja alaosaga tegelesid. Kui laps oli sündinud hakkas mees nutma ning tegi mõnusa musi. Seejärel lõikas nabanööri läbi oma värisevate kätega ja läks korraks palatist välja. Tagasitulles anti talle laps ning hakati mind kokku lappima. Tema aga läks lapsega koridori peale selleks ajaks. Järgmisel päeval haiglasse tulles tõi korralikku süüa-juua sest haigla hommikusöögid olid tõsiselt vastikud. Alati meid vaatama tulles võttis lapse ja tegeles temaga. Praeguseks on nii, et kui laps viril ja anda isa kätte, on kohe vaikus majas. Kindlasti võtan ta ka järgmisele sünnitusele tulevikus kaasa.\nMinul oli sünnitusel kaasas abikaasa. Ta oli toeks mulle nii vaimselt kui füüsiliselt. Mul oli kohe algusest peale soov, et keegi kaasas oleks. Keegi , kes toetaks mind ja aitaks mul hirmudest üle olla. Abikaasa sai sellega väga hästi hakkama, KIITUS !\nMeile mõlemale oli see esimene kogemus.\nAbikaasa oli väga toetav. Mulle meeldis temaga vestelda, vesteldes viisime tähelepanu valult ära. Lisaks rahulikult olles, leidsin õige hingamis rütmi, mis väga palju kaasa aitas. Pinges olles poleks ma seda valu üle elanud. Me tegime nalja ja nautisime seda aega.\nKahetsen seda, et palusin väljutusperioodiks abikaasal välja minna. Olime selle juba kodus kokku leppinud. Arvasin , et see osa on nii jube , et ei mina ega abikaasa ei peaks vastu Eksisin , kahetsen siiralt. Igapäev mõtlen, et kui armas oleks olnud , kui abikaasa oleks nabanööri läbi lõiganud . Abikaasa on ise ka hiljem öelnud, et oleks võinud...aga jah...hilja juba.\nNüüd tean, et kui meie pere peaks veel perelisa saama, siis abikaasa on koguaeg minu kõrval ja ma ei lase teda kuhugile\nSiit ka soovitus teistele sünnitajatele. Võtke oma kallis abikaasa sünnitusele kaasa, kui võimalik. See on kogemus kogu perele ja hea hiljem meelde tuletada seda omavahel olles\nNing kauneid hetki uue pereliikmega !! Hoidke kaamera koguaeg ligi ja jäädvustage ilusaid hetki\nMinul oli sünnitusel kaasas elukaaslane. Kuna sünnitamine oli mulle võõras ja täiesti uus kogemus, oli väga vajalik ja lausa kohustuslik, et ta mu kõrval sellel hetkel oleks. Eelkõige oli ta mulle toeks sünnitamisel vaimselt. Pidevate tuhude ajal ja valude ajal sain ma vähemalt kellegagi rääkida, et mitte mõelda valudele ja teistele hirmudele. Elukaaslane oli ise ka natuke mures, sest meie mõlema jaoks oli see uus kogemus.\nElukaaslane oli minuga kogu see aeg. Ma lihtsalt ei tahtnud, et ta minu kõrvalt lahkuks. Kartsin end tunda selles olukorras üksinda. Ta oli väga palju mulle toeks., vesteldes minuga ja rahustades mind. Järgmisele sünnitusele (Ilmselt Aprillis) soovin ma samuti oma elukaaslast endale toeks. Kahekesi on palju kergem see läbi elada ja nagu öeldakse "Jagatud mure on pool mure" .\nSoovitan kõigil sünnitajatel võtta kaasa just elukaaslane või siis keegi väga lähedane isik. Koos on alati kergem!\nMinul ei olnud sünnitusel kedagi kaasas, otstasin tol hetkel millegipärast minna üksi. Tagantjärele mõeldes ooli see väga vale otsus. Kui peaksin uuesti sünnitama võtaksin kindlasti kellegi lähedase kaasa, kuid ei ole arvamusel, et see peaks just lapse isa /abikaasa olema.\nMinul oli sünnitusel kaasas mees. Juba raseduse ajal teadsin, et ta tuleb minuga kaasa. Sest tahtsin, et ka tema saaks sellest tähtsast sündmusest osa, kui sünnib meie poja. Muidugi tahtsin teda kaasa ka selleks, et see oli täiesti uus ja võõras kogemus. Kuna see oli uus ka mehele, siis eks mees ka ikka pabistas kas suudab ikka lõpuni mu kõrval olla, aga kõik läks hästi ja ta sai ka läbi lõigata nabanööri\nTa aitas mind väga palju just oma sõnade ja kohalolekuga.\nKindlasti tuleb ta ka siis kaasa, kui ees on ootamas uus sünnitus\nEsimesel sünnitusel oli minu kõrval minu esimese lapse isa ehk siis toonane abikaasa. Pidas ilusti vastu ja toetas mind väga, sünnitus oli tiba pikk ja raske minule kuna laps käis edasi -tagasi sünnitusteedes ja kuidagi ei soovinud välja tulla. Mees hoidis mul pärast üht jalga kinni millega ma arsti ribidesse togisin -muidugi tahtmatult, jalg lihtsalt hakkas valust tõmblema. Kõige armsam oli see hetk kui ta nabanööri läbi lõikas, kõikse aeg oli ta minu kõrval, pärast ka mitu päeva ühispalatis. Tegeles lapsega palju, tõi süüa meile ja käis ka mähkmeid vahetamas. Kuna mind lõigati palju siis oli mul raske liikuda. Hea oli,et ta mul toona kaasas oli.\nMinu teisel sünnitusel olin ma üksinda. Oli päris lihtne ja üsnagi kiire sünnitus,arvestades esimese sünnitusega ja ühtegi arsti ma jalaga seekord ei toginud\nNüüd on tulemas kolmas sünnitus, kindlasti võtan kaasa lapse isa ehk oma abikaasa.Kuna meie elu on alles värske ja uus siis kohe raseduse alguses leppisime kokku,et ta on minu kõrval ja lõikab nabanööri läbi. Sünnitustähtaja kuupäeval on tal küll tööpäev, aga ta juba hoiatas ülemust pikalt ette,et kui see päev peaks saabuma mil ma haiglasse minema pean siis saab ta töölt minema ,et olla mulle toeks ja minu kõrval Kiitus mehele kes tahab minu ja meie ühise lapse sünni juures viibida ning kiitus mehe tööandjale,et ta lubab mehel minu kõrval olla sel tähtsal päeval.\nNüüd vaja vaid selleks ajaks lapsehoidja leida kes suuremaid lapsi vaataks see aeg kui mina haiglas vennat ilmale toon Lapsed väga väga ootavad millal venna sünniks. Tütar lubas oma kassast enda raha võtta ja minna poodi vennakesele vankrit ostma\nLapsed on nii armsad ja siirad oma mõtlemisega\nMeil oli plaanis, et mees tuleb sünnitusele kaasa. Isegi, kui selgus, et lähen plaanilisele keisrilõikele, tahtis elukaaslane kõrval olla. Juhtus aga nii, et opipäeval oli mees nohune ja seetõttu operatsioonisaali polnud hea mõte tulla. Tagantjärele olen rõõmus, et teda seal polnud. Kuna midagi ilusat selles väljalõikamises polnud ja minu algset hirmu poleks mees saanud leevendada, hästi oskas mind lohutada hoopis anestesioloog, kes täpselt kõik ette rääkis, mis juhtuma hakkab ja üllatusi seetõttu polnud. Mees sai ukse tagant laste häält kuulda ja nendega koos olla, kui mind õmmeldi. Olin selle korraldusega väga rahul\nHuggies ® Newborn - vastsündinu esimesed mähkmed koos niiskusindikaatori ja spetsiaalse taskuga!\nSelle saab endale - pesukaru\nPalju õnne - saada enda andmed ( smartposti asukoht ja mobiilinumber, või selle puudumisel postiaadress) meiliaadressil: greetel@emmedeklubi.ee\nAitäh kõigile, kes oma kogemusi jagasid!\nHuggies Huggies® Huggies®-Newborn Sünnitus Sünnituslood Vastsündinu-esimesed-12-nädalat Võistlused


Feminismi vestlusring – #erandkorrasainultmehed | Müürileht\nKas te nimetate ennast feministideks? Kui jah, siis mida see teie jaoks tähendab?\nJaanus Vogelberg: Muidugi ma defineerin ennast feministina, aga ma ei afišeeri seda rolli üle. Ütleme nii, et see pole minu identiteedi põhiosa, nagu see on seda paljude naiste puhul. Kui sa oled mees, on feminism suunatud peaasjalikult n-ö naiste abistamisse. See, et mehed feminismiteemadel sõna võtavad, on lihtsalt mingi kõrvalnähtus.\nJoonas Ojap: Feministitiitel tuleb mängu siis, kui tõstatuvad soopoliitilised küsimused. Sellisel juhul peab paratamatult seda terminit kasutama, kas või juba seepärast, et on väga suur seltskond, kes vastandab ennast feminismile. See annab võimaluse näidata, et feministid on need, kellega ma üldiselt nõustun, ja nendega, kes feminismile vastanduvad, ma enamasti nõus ei ole. Nii lihtne see ongi.\nKas te tajute meestena, et peate defineerima feminismi teistmoodi kui naised, kuna see teema ei puuduta teid nii otseselt ja naudite paratamatult patriarhaalse maailma privileege?\nJ.V.: Mina ei naudi mingeid privileege. Ma olen näinud ennast alati patriarhaadile vastandumas. Mingis mõttes teenib feminism ka minu huve. Kui see klassikalisi soorolle murendab, läheb ka minul elu lihtsamaks. Minu jaoks pole lihtne vastata stereotüüpsetele mehe standarditele, järelikult võimestab feminism ka mind.\nPriit Tohver: Kuna mul on meditsiinitaust, mis on üsna patriarhaalne, siis olen tõepoolest privilegeeritud seisus. Minule on rohkem uksi avatud kui sarnase motivatsiooniga naiskaaslastele. See aga ei tähenda, et ma mulle osaks langevaid privileege naudin. See on ka põhjus, miks ma olen nõus defineerima ennast feministina. Ebaausas võitluses kellegi edestamine ei ole mingi nauding, vaid kogu aeg närib kahtlus, et kas ma olen reaalselt seda väärt või olen ma selle ära teeninud lihtsalt seepärast, et mul on teistsugused kromosoomid. Pigem on mehena lihtsam feminist olla, sest keegi ei näe mind oma agendat ajamas, kuigi ma olen nõus, et mul on feminismi kaudu võita päris palju. Ma ei samastu kindlasti klassikalise mehekuvandiga. Ma näeksin hea meelega olukorda, kus ei ole selliseid klassikalisi pilte ja ma ei tunne survet, et pean näiteks suusatamist vaatama.\nÜhe arusaama järgi on meesfeministid mehed, kes pole ise piisavalt maskuliinsed, on kogenud kiusamist või vägivalda, st nad on ise meeste domineeritava maailma ohvrid. Mida te arvate, kas heteronormatiivsel valgel kõrgemast keskklassist pärit sportlikul ja tervel mehel, kes on olnud kogu oma elu privilegeeritud positsioonis, on üldse võimalik hakata ühtäkki feministiks? Kas feministiks saamisele peab eelnema negatiivne kogemus?\nJ.V.: Ma olen kogenud koolikiusamist ja kindlasti on see mingil määral minu vaateid mõjutanud. Alfade keskkond tõepoolest ei sobi mulle. Kui mees on kasvanud üles väga privilegeeritud keskkonnas ja sooküsimus talle endale muret ei tekita, siis tal on väga raske leida teed feminismini.\nP.T.: Raske, kuid võimalik. Mina näiteks pole kunagi kiusamise ohvriks langenud. Pigem olen ma see, keda on peetud alati alfade liikmeks. Jah, sa võid tunda ennast ühiskonnast väljatõugatuna, kuid päris palju määravad ära eeskujud. Minul oli kasvades palju naissoost eeskujusid nii koolis kui ka perekonnas. See paneb kindlasti maailma hoopis teisest nurgast vaatama ning ka elukaaslane on minu vaateid selles valdkonnas oluliselt täiendanud.\nJ.O.: Võib-olla on hoopis feministiks olemine teatav kultuuriline privileeg, mis on välja arenenud? Ma näen tihtipeale inimesi, kes pole üldse võimelised soolises keskkonnas „korralikud” mehed või naised olema. Nad jäävad elu lõpuni suletud ringi ja üritavad forsseerida ennast mingite soostereotüüpide maksimeerimise kaudu, püüdes olla tõelised mehed või naised.\nMida te ütlete neile, kes väidavad, et feministitiitli võtmine on meeste jaoks indulgents, sest see annab võimaluse kritiseerida mugavalt süsteemi, mille võimusuhetest saadakse ise kasu?\nP.T.: Ma näen, et on võimalik, et sa võtad endale sellise tiitli, kuid ei muuda midagi oma elus. Kui vaadata aga Eestit tervikuna, siis enda avalikult feministina defineerimine teeb elu pigem keerulisemaks kui lihtsamaks.\nJ.V.: Mina olen läinud paljude inimestega tülli ja olen tulistesse vaidlustesse laskudes kindlasti ka karjäärivõimalusi ära rikkunud. Kui sa oled mugavusfeminist, kes ei ütle vastuolulisi asju, siis see on tõesti mugavuspositsioon.\nTe olete kõik peaaegu ühe aastakäigu ja kahtlemata ühe generatsiooni esindajad. Ma ei usu eriti, et teie vanaisad, isad ja võib-olla ka emad kasutavad enda kirjeldamiseks mõistet „feminist”. Kas meeste osalemine feministlikus liikumises on Y-generatsiooni fenomen ning mis põhjustel on see just nüüd tärganud?\nJ.V.: Nii välismaal kui ka Eestis on palju neid, kes on hakanud feminismi moeküsimusena võtma. Ennast nimetatakse feministiks selleks, et näidata naistele oma hoolivust ja mõistvust. Tahetakse olla arenenud mehed. Nüüd on cool olla feminist! Mind häirib, kui minust võidakse niiviisi arvata. Kuna olen terve elu vasakpoolne olnud, siis mingis mõttes on see mu vasakpoolsuse edasiarendus. Ma leian, et kõik vasakpoolsed peaksid igal juhul koostööd tegema ja feminism on osa laiemast sfäärist.\nJ.O.: Minu arust tuleks vaadata laiemat poliitilist konteksti. Kui mõelda, mis on poliitikas üldiselt juhtunud, siis paljud inimesed kiikavad nišiasjade poole, sest klassikalised poliitilised ideoloogiad ei paku enam suurt midagi. See ongi inimesed feminismi juurde toonud.\nP.T.: Puhtalt juba see, et me räägime neist teemadest rohkem, et meil on lavastused, mis käsitlevad naiste probleeme, kokkupuude lääne meediaga, aitab feministlike ideede levikule kaasa. Minu ema ilmselt ei ütleks, et ta on feminist, aga ta arvatavasti jagab feministlikke väärtusi. Minu isa on võib-olla poole peal. Ma ei tea, kui palju nende ajal üldse räägiti sellistest teemadest, näiteks sellest, et soopõhine ebavõrdsus ühiskonnas on probleem. Sellest on viimasel ajal väga palju juttu olnud ning siinkohal tuleb anda au nendele naistele ja meestele, kes on kõigest hoolimata neist teemadest rääkinud, kohati ka näkku hüpates. Hiljutine näide on Feministeerium, aga seda, mida nad teevad, on tehtud juba 10–15 aastat. Kahtlase-radikaalse naiskarjuja kuvandi asemel on feminism arenenud ühiskondlikuks debatiks. Ühesõnaga, see pole otseselt omane Y-generatsioonile, vaid Eesti praegusele arengule üldiselt.\nJ.V.: Kunagi oli feminism nišivärk – Tartu Ülikoolis tehti soouuringuid ja teemat käsitleti moodsas kunstis, kuid nüüdseks on see liikunud meedia peavoolu.\nOkei, te defineerite ennast feministidena. Mida see teie elus muudab? Kas see paneb teid kuidagi teistmoodi käituma?\nJ.V.: Kindlasti paneb ja ennekõike igapäevastes suhetes naistega. Samuti tuleb feministina reageerida, kui kusagil seltskonnas hakatakse šovinistlikku juttu rääkima. Nii ka ei saa, et võtan näiteks Virginia Woolfi (VW) grupis sõna, aga muul ajal teen head nägu.\nJ.O.: Minul ilmselt väljendub nii, et ma tüütan oma igapäevases suhtluses naisi soodebatiga ära. Ühesõnaga, mitte kõige positiivsem väljendus (naerab). Aga šovinistlikele märkustele reageerimine tuli enne, kui mingid mõtted selle kohta, kas ma peaks ennast feministiks tituleerima. See võiks olla iga inimese elu loomulik osa.\nP.T.: Kindlasti on sellel liikumisel mõju minu meelerahule – sellele, kui häiritud ma olen iga päev. Oluliselt lihtsam oli paljusid teemasid ignoreerida. Kui tuua näiteks Tartu Ülikooli seksistlik reklaam, siis palju kergem oleks elada mõttemalliga, kus ma lihtsalt naeraksin selle peale. Aga raske on seda naljana võtta, kui näed selle kõige taga süstemaatilist repressiooni. Seda ei saa niisama jätta, kui oled need asjad läbi mõelnud ja saad aru, et ebavõrdsus on probleem, mis vajab lahendamist. Minu elukaaslane on öelnud, et kurat, feminism on kõik ära rikkunud – isegi naerda ei saa! Kohati ma tunnen seda ise ka.\nJ.V.: Mulle on minu huumorimeel väga tähtis ja kuna mul on sõpru, kes teevad väga misogüünseid nalju, siis ma teadlikult eksponeerin ennast sellistele asjadele. Ma võin vaadata mingeid stand-up-koomikuid, kelle naljad on just sellised. Väga tähtis on oma meelerahu hoidmine, et iga jumala asi närvi ei ajaks.\nVäidetavalt teeb feminism mehi ärevaks, sest see ründab midagi sellist nagu meheks olemise identiteedi tuum. Kas feminism teeb teid mehena tugevamaks või nõrgemaks, kuigi ma ilmselt kasutan siin väga stereotüüpseid kategooriaid?\nP.T.: Siin tuleks kohe alguses ära öelda, et ma eitan sellist asja nagu meheks olemise tuum. Pigem näen ma inimese tuuma sellisena, et sul on mugav olla see, kes sa oled, ja teha seda, mida sa teed. Seda mugavust on feminism mulle oluliselt juurde andnud. Ma ei pea represseerima mingisuguseid tundeid, mis pole traditsiooniliselt mehelikud. Ma võin neid välja lasta, ma võin neid välja elada. Ma arvan, et see on jube vahva ning on mu elule palju juurde andnud.\nJ.V.: Ma olen kuulnud palju sellist väidet, et mehed peavad olema nüüd justkui kaks asja korraga: sa pead olema tugev mees, mis oli vana ideaal, ja nüüd peaks sellele lisanduma justkui uued ootused. Tegelikult ei pea inimene mingeid rolle täitma, kui ta ei taha. Paljude meeste puhul olen aga täheldanud väga valulikku reaktsiooni, et see on justkui mingi koorem, mis neile peale pannakse.\nJ.O.: Kui me hakkame rääkima essentsialistlikke termineid kasutades, siis asi ei ole üldse selles, et meestele oleks ebaloomulik roll peale surutud, vaid väga palju on liikumisi, mis omistavad meestele ebaloomulikke kvaliteete. Selles mõttes teeb feminism meest tugevamaks, sest ta saab neist loobuda.\nMiks tunnevad mehed feministide ees siiski pigem hirmu?\nJ.V.: Paljud mehed kardavad a priori tugevaid naisi. Need naised, kes on Eestis avalikult feministid, on üsna tugevad natuurid – neil on olnud karm karastus. Ma näen, et joostakse kokku selliste naistega suheldes. Kohtan seda tihti VW grupis, kus mõned meessoost liikmed räägivad positsioonilt, mis eeldab allumist. Nad ütlevad midagi resoluutse tooniga, olles harjunud, et naised taanduvad, aga kui nad kogevad seal grupis karmi vastuargumentatsiooni, siis nad ei oska enam midagi teha. Nad ei ole harjunud sellega.\nKas te ise muudate seal grupis osaledes või teiste feministidega suheldes oma suhtlusstiili, püüdes olla ehk vähem domineeriv kui tavaelus?\nJ.V.: Mingil määral pead sa mehena alati feministlikus grupis olles oma häält vaos hoidma, et sa ei hakkaks üle rääkima.\nJ.O.: Küsimus on selles, millal sinu hääl on oodatud. Kui see siin oleks lihtsalt feministide vestlusring, siis ma võib-olla ei ronikski siia, sest ma eeldaks, et ehk mõni naine saab siis rääkida. Igas suhtlemissituatsioonis võiks aru saada sellest, kas sinu hääl on oluline.\nP.T.: Jah, ka mina pole teatud teemadel sõna võtnud, kui olen tundnud, et minu kogemus ei ole selles debatis osalemiseks adekvaatne.\nMillised on need teemad, mille puhul te meestena tajute, et teie hääl pole antud juhul oodatud? Või teemad, mille puhul te ei saa meestena aru, milles täpselt probleem seisneb?\nJ.V.: Ma näen, et väga palju fookust pannakse sellistele asjadele, mida ei saa kuidagi muuta, näiteks Naine24 või Elu24 uudiste kritiseerimine. Samas ma saan aru, et mind kui meest ei puuduta see nii otseselt. Ma ei taju, kui häiriv võib üleseksualiseeritud piltide nägemine olla naiste jaoks. Ma ise aga mõtlen vahel, et ehk kuluks rohkem konstruktiivsust ära. Vähem meediaanalüüsi ja rohkem organiseerumist ja initsiatiivi võtmist.\nP.T.: Kõige keerulisem teema, milles mehel on praegu raske sõna võtta, on minu arvates burkakeeld, sest on arusaadav, miks mõned naised on selle poolt, mõned aga vastu. Ma ei taha ennast sinna vahele visata.\nJ.V.: Teine selline teema on prostitutsioon. Kõige hullem vaidlus läheb lahti lõimedes, kus see jutuks tuleb, sest teatud hulk naisi on kehalise autonoomia poolt, kuid teised on moraalsetel põhjustel selle vastu.\nKas feminism üldse vajab mehi?\nP.T.: Ma arvan, et feminism vajab mehi täpselt samamoodi, nagu LGBT-liikumine vajab heteroid. Feministe on käsitletud kui kitsast gruppi naisi, kellel on olnud minevikus mingi probleem ja nüüd nad on radikaalsed, ajavad ainult oma agendat taga. Kui liikumisega liituvad inimesed, kellel ei ole sellest nii palju võita – kuigi me oleme siin arutanud, et meestel on feminismist võita küll –, näitab see seda, et liikumisel on laiem eesmärk, millesse uskumiseks ei pea olema naine ega isegi mitte naiselik. Ilmselt võib näiteks ka noorematel poistel olla lihtsam võtta omaks nendega samast soost inimeste arvamusi.\nJ.O.: Avaliku diskussiooni iseloom on üleüldse selline, et kui seda hakkab pidama mingi kindel inimgrupp, siis see ei olegi enam avalik diskussioon. Siin peaksid naised kindlasti meeste tehtud otsuseid läbi vaatama ja vastupidi, et oleks ikka diskussioonielement sees.\nKuidas teised feministid teie osalust näevad? Kas nad pigem toetavad või olete kogenud ka tõrjuvat hoiakut?\nJ.V.: Kusjuures tõrjuvat hoiakut ei ole vist kordagi olnud. Ma olen isegi üllatunud, kui hästi mind vastu võeti selles grupis.\nP.T.: Ma tunnen kohati hoopis, et mind on ebavõrdselt hoitud.\nJ.V.: Eks see ole muidugi ka see, et iga meesliitlane on hinnas.\nEhk kuna meesfeministe on kogukonnas võrdlemisi vähe, siis on tajutav teatav privilegeeritus?\nJ.O.: Näiteks VW grupis tuleb oma koht leida. See pole päris nii, et kui tituleerid ennast feministiks, siis kõik naisfeministid kuulavad su arvamust suu ammuli.\nP.T.: Oleneb ka sellest, mida sa arvad. Kui su arvamus on selline, millega paljud nõustuvad, siis kohati on isegi rõhutatud: „Oh, kui tore, et mees nii arvab!”\nKuna naised on tegelenud sooküsimustega nii pikalt, siis võib väita, et nad on selle teema monopoliseerinud, valitseb matriarhaat. Kas teie tegevuses on ka teatud soov see teema naiste käest tagasi võita?\nJ.V.: Meesõiguslaste liikumine on minu meelest küllaltki absurdne. Kui mees tahab tegeleda sooküsimustega, siis framework, milles seda teha, on feminism. Igasugused katsed uusi sõnu, nagu „võrdõiguslus”, leiutada on teoorias toredad, aga praktikas muutub asi alati väga koomiliseks. Kunagi kauges tulevikus, kui meil on kõik teised probleemid lahendatud, võime hakata sellist abstraktset õigust taga ajama, et kõik mehed peavad võrdselt sõna saama sel teemal.\nJ.O.: Sooküsimustega saab mees väga hästi tegeleda. Probleem on tihtipeale selles, et kui mehed hakkavad seda tegema, siis tegelikult nad ei taha käsitleda mitte meeste probleeme, vaid üritavad põimida sinna sisse mingit antifeministlikku elementi, ilma et nad oleksid läbi mõelnud, mida see sisuliselt tähendab. Kui sa võtad omaks vaatenurga, et feministid on mingisugune ideoloogiline jõud, mis tuleb Euroopa Liidust, et juhtida meie ühiskonda, siis sul ei ole võimalik soouuringutes väga kaugele jõuda.\nJ.V.: Harimatus, mis vohab, on metsik ja ei saada aru oma harimatuse ulatusest. Tihtipeale tullakse mütsiga lööma – inimene on lugenud Vikipeediast läbi kaks artiklit feminismi kohta ja peab ennast juba eksperdiks.\nP.T.: Vahel võetakse mingi äärmusesse jääv feministlik autor, seletatakse tema seisukohti ning küsitakse, kuidas sa saad selle asja osa olla. Siin tulebki selgitada, et kui sa defineerid end feministina, siis see ei tähenda, et sa nõustud iga inimesega, kes ennast samamoodi defineerib.\nJ.V.: Feministidelt nõutakse aeg-ajalt, et nad peavad monoliitsed olema – õige feminist peab kõigi voolude eest rääkima. Minu meelest on see väga tore, et feminismis pole siiamaani konsensust tekkinud ja kõik ajavad väga erinevat asja. See pole mingiks ideoloogiaks kristalliseerunud õnneks.\nKas te leiate, et eesti meesfeministid peaksid rohkem organiseeruma või selgema kampaaniasõnumiga välja tulema, näitamaks, et ka mees saab olla feminist?\nJ.O.: Miks selliseid soolisi eristusi tõmmata? Kogukonnas ei ole nii, et on naisfeministid ja meesfeministid, kes räägivad täiesti erinevatest asjadest.\nJ.V.: Praegu on meesfeministid suhteliselt nähtamatud. Ma ei kujuta suurusjärku isegi ette.\nP.T.: Eestis on Mehed Vägivalla Vastu, aga ega see väga nähtav ei ole. See oleks tõsine mugavustsoonist väljatulek, kui peaks sellist liikumist organiseerima hakkama. Oleneb, kui suure massi selle taha saaks. Ma kardan, et see ei saavutaks väga kriitilisi numbreid.\nJ.V.: Pigem tekitaks see just kahju, kui liiga vähe mehi liikumisega liitub.\nP.T.: Täpselt sama hirm oli ka LGBT-liikumistega. Kui me lõime kampaania „Aitäh, aga minu traditsiooniline perekond ei vaja kaitset”, siis kogu aeg oli hirm, et mis saab siis, kui me saame ainult 500 meeldimist. Aga loodi ja paugupealt oli neid 18 000. Võib-olla oleks meesfeministidega sama lugu, aga praegu ma pigem kahtlen selles.\nSanna Kartau, TLÜ sotsioloogiatudeng\nPaljud (peamiselt angloameerika kultuuriruumi) meesstaarid on tulnud hiljuti kapist välja radikaalse uskumusega, et naiste positsiooniga ühiskonnas on midagi valesti, ressursikaalud on meeste poole kaldu ja selle suhtes võiks midagi ette võtta. Mees, kes end avalikult feministina defineerib, astub sellega jõulise sammu, kuna võimupositsioonilt rõhutud grupi probleemide legitimeerimine ütleb laiemale ühiskonnale, et need probleemid on reaalsed ja nendega tuleb tegeleda.\nEhkki pealiskaudselt võib tunduda, et feminism kui poliitiline liikumine või akadeemiline distsipliin käsitleb meest kui süüdlast, on kriitika objekt pigem patriarhaatlik ühiskonnakorraldus, millest mehed enam kasu saavad kui naised. Mehed, kes soovivad patriarhaati lammutada, asuvad seega keerulisele teele. Üks olulisimaid nüüdisaegseid sooteoreetikuid, praeguseks naisena elav Raewyn Connell alustas enda karjääri mehena ning teoses „Gender and Power: Society, the Person and Sexual Politics” (1987) kirjutab ta heteromeestest kui keerukaimast ühiskonnagrupist, keda feministlikusse liikumisse kaasata, kuna nende huvides on eksisteeriva süsteemi kaitsmine, mis tekitab vaimse barjääri feministlike argumentide tõsiseltvõetavuse ja nende vahele.\nFacebooki grupis Virginia Woolf Sind Ei Karda!, Eesti populaarseimas feministlikus foorumis, näeb diskussioonides meeste aktiivset kohalolu. Isiklik huvi viis akadeemilise huvini, mis viis omakorda nende meeste intervjueerimiseni, et saada teada, millised eluloolised aspektid nende ilmavaadete kujunemisel olulised on ning kuidas nad enda identiteeti neid lugusid kasutades konstrueerivad. Akadeemilistes ringkondades on tekkinud huvitav diskussioon selle üle, kuidas neid mehi määratlema peaks – on nad feministid või mitte? Oma töös nimetan neid profeministideks, tuginedes arusaamale, et feministlik olemine lähtub rõhumisega suhestumisest isikliku kogemuse kaudu, mehed on liitlase rollis.\nKvantitatiivne analüüs 2013. aasta soolise võrdõiguslikkuse monitooringu andmetest näitas, et profeministlikud on pigem eesti keelt kõnelevad, kõrgema sissetulekuga ja kõrgelt haritud mehed, kelle vanus jääb vahemikku 20–39. Ehkki väiksest arvust minu tehtud intervjuudest üldpopulatsiooni kohta järeldusi teha ei saa, püstitan praeguste tulemuste alusel hüpoteesi, et paljude profeministlike meeste taga seisab nende endi avatud meel ja mõni väsimatu feminist.\nVestlevad Jaanus Vogelberg\nJoonas Ojap ja Priit Tohver\nküsis Henri Kõiv\nMiks ta kannab jänesemaski ehk Kui radikaalne on eesti feminist?\nSisemiselt polariseerunud, elitaarne ja killustunud, kuid sellele vaatamata järjest laiemat kandepinda omandav – selline võiks olla eesti feminismi diagnoos anno 2016.\n— Evelin Tamm


Juku-Kalle Raid hindab Aasmäe mõttelendu - Äripäev\nAnne Oja 01. aprill 2011, 13:41\nNii Hardo Aasmäed kui ka akadeemik Anto Raukast hästi tundev ajalehe KesKus peatoimetaja Juku-Kalle Raid väärtustab Aasmäe mõttelendu ja oskust ajas seitse sammu ette mõelda.\nJärgneb Juku-Kalle Raidi kommentaar Hardo Aasmäe viimaste aastate tegemistele.\nKui TEA hakkas tegema paberentsüklopeediat, mõtles Arts (Aasmäe – toim) juba seitse sammu ette ja ütles, et tuleks teha hoopis e-entsüklopeediat. E-entsüklopeedia on magus ja jätkusuutlik ka. Must Lesk (TEA Kirjastuse juhi Silva Tominga hüüdnimi kirjastusringkondades, must lesk on üks mürgiämbliku liik – toim) oli igal juhul väga tige, kui e-entsüklopeedia toetamine koalitsioonileppesse läks.\nMida ma aga kohe ütlen, e-entsüklopeedias on juba praegu 60 000 märksõna üksnes Eesti kohta: muusika, teater, sport, rahvakultuur, maakondade raamatud jne. Pean normaalseks, et kogu selline teave on veebist kättesaadav. Selline e-entsüklopeedia on e-riigi oluline osa ja valitsus peabki seda toetama.\nOlgu, ta (Aasmäe – toim) on lohakas, ta oleks kindlasti võinud seda puhvetit paremini juhtida ning inimesi õigel ajal koondada. No terve maja peal oli näiteks neli küljendajat! Miks nii palju?!! Tööd tehti aeglaselt, nõukogude stiilis, ja anti välja kaks-kolm raamatut aastas. Sellega ei majanda tänapäeval enam ära. Kirjastus oli ikka paksult üle rahvastatud, aga nagu sa ise tead, kus rahvast on palju ja üks valitakse (e-entsüklopeediat tegema – toim), läheb suureks kähmluseks.\nMa ei ütleks, et endised töötajad poleks üldse palka kätte saanud. Kui ta (Aasmäe – toim) raha saab, maksab osade kaupa võlgu ära. Selle pärast, kuhu ta on tahtnud raha suunata, on jah, madistamist olnud. Ta külmutas näiteks uute raamatute avaldamise ja suunas kogu raha e-entsüklopeedia tegemisele.\nKeelitas inimesed palgata tööle 12\nJüri Ott: kirjastuse nõukogu märkas minu panust 3\nTEA juht peab konkurendi raskuste põhjuseks kohanemisraskusi 4\nHardo Aasmäele meeldib käia Tallinna söögikohtades 1\nTeatmeteoste lipulaeva uputasid tülid ja raha laristamine 20\n04. April 2011, 13:01


8 viisi, kuidas pääseda tüütuks turistiks 2019 | lifeforaforest\n8 viisi, kuidas pääseda tüütuks turistiks\nKuidas käituda järgmisel puhkusel\nKasvasin üles väga turistlikus kohas, mis asub Horvaatia lõunarannikul. Igal suvel kubiseb kogu piirkond turistidest.\nKuigi enamik kohalikke elanikke teenib suurema osa sissetulekutest välismaiste kulutajate poolt, ärritub neid alati turismi kohalolu.\nÕige vanuseni jõudes hakkasin ka ringi reisima - temast sai turist.\nKuna ma naudin uute kohtade uurimise kogemust, tean, et enamikes olukordades on järgitav eeskiri.\n1. Ära sööda hulkuvaid loomi väga turistlikes kohtades\nSee kehtib eriti peaväljakute ning kasside ja tuvide söötmise kohta. Kui sööte Veneetsias Piazza San Marco juures, ärge söödake tuvisid. Nad on vaprad, sest võivad saada süüa. Linnud võivad lennata otsekohe restoranidesse ja rikkuda teiste sööki.\n2. Austage ajalugu\nTeie terve mõistus ütleks teile, et see on iseenesestmõistetav, kuid te oleksite üllatunud, kui palju turiste on nende külastatavate paikade ajaloost unarusse jäänud. Suurepärane näide on koonduslaagri mälestuspiltidest. Need kohad austavad holokausti ohvreid. Nende sünget ajalugu pole veel ühe duckface'i Instagrami postituse jaoks.\n3. Ärge astuge teele\nMa olin see tüüp nii mitu korda; seda kirjutada on ebamugav. Alguses olin pahane, et teised mind pahandasid, et mul oli raskusi teatud kohtades kõndimise nuputamisega. Siis, kui sain liiklussüsteemist aru, hakkasid teised turistid mulle närvidele käima. See on nõiaring. Kui viibite Amsterdamis, Londonis või Kopenhaagenis, siis jälgige, kas teie ümbruskond oleks veelgi parem. Te oleksite üllatunud, kui paljud inimesed käivad teadmatuses ringi jalutamas, ilma et nende ees asuvat piirkonda uurida võiks. Veel kord, kui mitte, astuksid need poisid ja vankrid jalgrattateedele nagu jalakäijate kõnniteed. See käitumine on ohtlik nii jalgrattaga sõitvale inimesele kui ka sellele, kellele tahetakse üle sõita. Vaata ette!\n4. Riietuge sobivalt\nMinu kodulinnas Splitis kehtib poliitika alasti või poolpaljalt ajalooliste paikade ümber kõndimise kohta. Restauraatoritesse ja mugavatesse kauplustesse sisenedes peaksite kandma ka oma särki ning mingisuguseid pükse või seelikuid. See tundub jälle üsna mõistlik, kas pole? Arvake ära, enamik inimesi kõnnib ikkagi peaaegu ilma keha katmiseta. See on põhjus, miks politsei asus selliste pisikuritegude eest karistusi täitma. Sobivate rõivaste kandmisest keeldumise korral võite Horvaatias kergesti saada 100 dollarit trahvi. Teistes riikides on erinevad trahvid, kuid reeglid on üsna samad. See kehtib ka templite ja usuliste kohtade külastamise kohta. Riietu sobivalt. Keegi ei soovi, et teie lisanahk oleks.\n5. Olge oma ümbrusega ettevaatlik\nMida ma mõtlen selle all, ei tohi surra. Palun mitte. Kui saaksite oma turismireisi ajal elus püsida ja lõbutseda, oleksid kõik kohalikud kohalikud elanikud tänulikud. Ärge võtke kaljude servadest selfisid. Ärge proovige ujuda massiivsete jugade ümber. Ärge proovige oma süsta aerutada lähedalasuvatele saartele. Tehke oma matkadel täiendavaid ettevaatusabinõusid. Igal suvel leiaks mu kodulinnas surnud turiste, kes hõljuksid vetes. Need inimesed alustaksid naeruväärset katset ujuda lähedal asuvatele saartele. Ma ei saa enne nende ohtlike ettevõtmiste tegemist aru, mis neil peas käis. See ei lõpe kunagi hästi. Vihje; isegi kui näete saart ja see asub otse teie ees, ei tähenda see, et saaksite üle kanali ujuda.\n6. Ära ole pahatahtlikult vali\nIga rahvus on süüdi selles, et ta oli reisi ajal mingil hetkel äärmiselt ebameeldiv, kuid Briti inimesed arendasid selle välja kunstivormiks. Seal on ainulaadne Briti tšavide elanikkonnarühm. Saate neid märgata miili kaugusel. Nad ei saa oma häälepaelasid kontrollida, seega teavad terved tänavad oma eraettevõttest. Kui olete välismaalane, ärge hüüdke. See kehtib kõigi avalike kohtade kohta, eriti kui teie sisemus on. Pidage ainult meeles, et teistel inimestel on kõrvad ja nad võiksid kasutada neid meeli erinevate helide nautimiseks.\n7. Ärritavad fotod ja neid pildistavad inimesed\nMa vihkan üldistada, kuid see läheb Aasia turistidele. Igaüks võib olla häiriv vajadusega haarata see täiuslik raam, kuid asiaadid on seal ja nad ei hooli teistest. Tavaliselt liiguvad nad suurtes rühmades, kandes kaameraid kaela ümber. Ma tean, et see on tavaline Aasia stereotüüp, kuid see sai tavaliseks, kuna teo taga on liiga palju inimesi. On kõik korras, kui turistid teevad fotosid suvalistes kohtades. Nad pole pärit siit ja võib-olla pole kodumaal pagariärisid - kes teab? Kuid võite olla tähelepanelik, et mitte fotosid tehes teisi häirida. Ärge haarake oma kaameraid templitesse, kui see on keelatud, ja olge mõistlik teistele, kes soovivad teatud vaatamisväärsusi nautida.\n8. Näpunäide jumala pärast\nMa tean, et teie riigis teete asju teistmoodi. Aga arvake mis? Saite seda seekord. Sa pole kodus. Mõnes maailma piirkonnas on serverid alamakstud ja need välja arvatud näpunäited ellujäämiseks. Ka osades USA osades maksavad serverid makse selle eest, mida valitsus arvutas näpunäidete alusel, mitte nende saadud näpunäidete järgi. See tähendab, et kui te ei vii otsa, peavad serverid teie teenistuses olemise eest tasku maksma. Kui hakkate kurtma, kuidas nad üldse palka saavad, pidage meeles, et need inimesed võivad lõppeda kahetsusega, et astusite kunagi restorani.\nIga turist, kaasa arvatud mina, on süüdi võõrastes maades ebameeldivuses. Nii lihtsalt läheb; maailm on keeruline ja mõtlemapanev koht. Enamasti ei suuda me isegi ära tunda, kui suhtume teistesse lugupidamatult.\nOleks palju vaja minna, kui peatuksite ja uuriksite külastatavat kultuuri. Parim viis selleks on kohalikega rääkimine. Tavaliselt investeerivad nad aega kõigi toredate näpunäidete jagamiseks. Kohtute väljaspool seda maailma isiksusi.\nSeda öeldes, laske fantastiline teekond!\nKuidas leinata surma, kui olete 2500 miili kaugusel3 peamist näpunäidet, et saada enim hinnatud reisijuhiksEemalt, lähedal.Reisimine Lääne-VenemaalMiks on Erasmus plussi projektid üks parimaid viise odavalt ringi reisimiseks?


Huvitav nišiteenus: veebis leidub kohtingusaite klounidele, meie leidsime kaks! - Forte\nHuvitav nišiteenus: veebis leidub kohtingusaite klounidele, meie leidsime kaks!\nMõne meelest on klounid mingid anakronistlikud veidrused, millele tänapäevases maailmas enam kohta pole. Kui, siis ehk õudusfilmis, sest klounihirm on osade jaoks reaalne tunne.\nPaljud eelnevaga siiski ilmselt ei nõustu, sest veebiavarustes kolades leidsime koguni kaks ingliskeelset kohtingukeskkonda spetsiaalselt just klounidele. Need on clowndating.com ja clownpassions.com.\nKõlab intrigeerivalt, eks. Kes üldse liituvad sellised kohtingusaidiga? Kui palju neil kasutajaid on – tuhandetes, miljonites...? Kuidas nad üksteist leiavad? Forte otsustas lähemalt uurida.\nClown Dating ei nõua isegi registreerumist ega sisselogimist. Suundud aadressile clowndating.com ning võid kohe esilehel partneriotsingutele pühenduda.\nOtsinda saab kolme kriteeriumi põhjal: vanus, sugu (mees või naine, uusi moekaid valikuid pole), riik (USA, Austraalia, Ühendkuningriik, Lõuna-Aafrika vabariik, Uus-Meremaa, Kanada).\nValisin naljaviluks otsinguks 25-35 aastased naised Ühendkuningriigist, teiseks sama USA-st. Paraku on tulemused ebaveenvad – suvalised naised, kelle fotod ega lühikirjeldused ei paista kuidagi seletavat nende soovi kuuluda just klounisaidi kasutajaskonda.\nÄkki on klouninduse subkultuuris viisakas klouniarmastus ja/või klouniks olemine alles siis jutuks võtta, kui esmane tutvus juba sõlmitud?\nTeine ja usutavam variant on, et veebikoht on oma algse funktsionaalsuse juba kaotanud ning nüüd mingi tarkvara paneb lihtsalt otsijatele midagi suht suvalist kokku.\nOlukord ei parane ka kasutajaks registreerudes ja saidile sisse logides. Otsitulemused on ikka suvalised ja ilmselt on ka näopildid ja isikuandmed suvaliselt koostatud.\nSest kuigi otsida saab ainult kuue ülalmainitud riigi kasutajate seast, on kuvatud vastused kõik miskipärast naised, kelle asukohaks on märgitud midagi otsija asukohale lähedast, minu puhul siis Estonia (Eesti).\nJa enamik pilte on võimatult udused, nagu keegi oleks teinud need kaugelt ja telefoni digisuumi kasutades. Tuleb tunnistada, et see kõik meenutab meiliaadresside ja isikuandmete kogumise petuskeemi.\nSama jutt kehtib Clown Passionsi kohta. Vasted on suvalised, petuskeemi-hõng võrdselt tugev.\nKui lõpetada positiivsel noodil, siis Clown Passions kuulub nišikohtingusaitide võrku Passions, mis pakub ka tutvumisvõimalusi näiteks Star Treki fännide, kaugsõiduveoautojuhtide, goth’ide, pensionäride ja teiste... kindla identiteediga gruppide esindajatega.\nPassionsi võrgus on eraldi sektsioon „edulugudega”, kus muljetavad need, kes on nišikohtingusaidil oma ellu kedagi erilist leidnud. Ükski noist edulugudest ei pärine just klounisaidilt... aga see ei tähenda, et just sinust ei võiks saada esimene edulugu, armas klouni-fiil!


alates 294 Eur\nPealeht / Kataloog / Egiptus / Lisaks (Infolehed (reisid Tallinnast))\nTERE TULEMAST PUHKUSEREISILE EGIPTUSESSE!\nReisi õnnestumisele aitavad nõu ja jõuga kaasa TEZ Touri kohalik, vene ja vähesel määral inglise keelt kõnelev meeskond.\nTEZ Tour Egiptus 24h infotelefon * (suhtluskeel vene/inglise): +20 69 362 0999 (võimalik ühendust võtta nii helistades, kui ka WhatsApp või Viber äpiga sõnumit saates). Eestikeelne esindaja HURGHADA regioonis - TRIIN +20 111 005 9550\n* TEZ World Tour pakett ei sisalda TEZ esindajat sihtkohas, lugege juhiseid alapunkt TEZ WORLD TOUR PAKETT\nEgiptuse maakood on +20, ent kohapeal valides tuleb alustada 0-ga. Eestist helistades tuleb valida täielik number. Reisiesindajad on Teie jaoks olemas iga päev ajavahemikus 08:00-21:00. Õhtul peale kella üheksat ja hommikul enne kella kaheksat palume neile helistada ainult hädavajadusel. Samuti võite oma hotellis küsimustega ning abi saamiseks pöörduda kõigi TEZ Touri vormi kandvate giidide poole (vene või inglise keeles) ning hotelliteenuseid puudutavates küsimuste hotelli administraatori poole.\nAlates 12. eluaastast on kõigil, kes soovivad riiki siseneda kohustus esitada üks kahest dokumendist:\n- kehtiv reisikindlustuspoliis (kohustuslik)\nSeoses omikrontüve laia levikuga Eestis, Euroopas ja ka mujal maailmas lõpeb alates 7. jaanuarist täiendav testimiskohustuse nõue lennujaamas Egiptusest tulnud inimestele.\nVaktsineerimata või COVID-19 haigust viimase kuue kuu jooksul mitte läbi põdenud reisijad, peavad reisilt tulles jääma eneseisolatsiooni 7 päevaks. Isolatsiooniaega testiga lühendada ei saa.\nKui alaealine saabub Eestisse Egiptusest koos lapsevanema, hooldaja või volitatud saatjaga, kes on vaktsineerimata või pole COVID-19 läbi põdenud, tuleb kuni 19-aastastel koolis käivatel lastel ja noortel teha eneseisolatsiooni nõudest vabanemiseks neljandal päeval pärast saabumist koroonaviiruse PCR-test. Kui selle tulemus on negatiivne, tohib järgmisel kolmel päeval käia koolis, huviringis või osaleda noorsootöös. See on nn lihtsustatud eneseisolatsioon, mille jooksul ei tohi laps ega noor sel ajal osaleda muudes tegevustes väljaspool kodu, näiteks ei tohi käia teatris, kohvikus, kinos.\nSuveajal on Egiptusega ajavahe -1 tund. Talveajal 31.10.21-27.03.22 on Egiptuses Eestiga sama aeg.\nTEZ Tour kasutab oma reisidel lennukompanii „SmartLynx Airlines" lennukeid Airbus A320. Kõikidel lendudel on reisija- ja pagasiveoteenus turistiklassis. Lend kestab orienteeruvalt 5,5 tundi. Maski kandmine lennukis on kohustuslik.\nTeenindus pardal on eesti-, inglise- ja venekeelne, toitlustamine pardal ei ole hinnas. Pardal pakutavad söögid ja joogid on piiratud koguses. Toitu on võimalik lennule ette tellida, hiljemalt 48 tundi enne väljalendu lennukompanii toitlustaja FLYDINNER kodulehelt või online check-in lehel (72h-48h enne reisi). Pardal saab tasuda sularahas EUR-ides ja pangakaardiga.\nKõik terariistad (küünekäärid, taskunoad jms.) tuleb pakkida ära antavasse pagasisse. Käsipagasist võetakse need ära. Lennukisalongi saab kaasa võtta vaid piiratud koguses vedelikke (ka kreemid ja šampoonid), mis ei tohi olla suuremates kui 100 ml purkides või pudelites, pakituna omakorda 1 liitrises suletavas kilekotis (saab osta lennujaamast).\nSaabudes Egiptusesse peate kõigepealt ostma viisa, mille eest saab tasuda ainult sularahas USA dollarites. "Halli passiga" reisijatel peab olema eelnevalt vormistatud viisa ning saadetud passi numbrid reisikorraldajale enne reisi, vastasel juhul võivad tekkida piiril probleemid. Kõik piiril viisa vormistanud reisijad peavad väljuma lennujaamast ja minema transfeerile. Juhul kui "halli passi" numberid pole piirile ette saadetud ning piiril läheb seetõttu kauem aega, tuleb kliendil ise tasuda eraldi transfeeri eest.\nTransfeeride kestus Hurghada ja Sharm el Sheiki hotellidesse kestab maksimaalselt 1 tund, teistesse kuurortidesse kuni 2 tundi. Pakettreisi hinnas on grupitransfeer s.t sõit lennujaamast hotelli ja hotellist lennujaama toimub ühise turismibussiga, milles on optimaalne arv sama kuurorti hotellides majutuvaid reisijaid. Vähema ajakuluga mugavamaks reisimiseks on võimalik tellida individuaalne otsetransfeer, täpsem info reisikonsultandilt. Transfeere saadavad kohalikud, vene ja vähesel määral inglise keelt kõnelevad TEZ Touri töötajad, kes teavitavad transfeeril infotundide toimumise ajad.\nHotelli sisseregistreerimine toimub iseseisvalt, reisivoucheri ja passi alusel. Vastavalt rahvusvahelistele hotellireeglitele saab hotellitoad saabumise päeval alates kella 14:00st vaatamata saabumise ajast. Lahkumispäeval tuleb hotellitoad loovutada vastavalt ostetud hotelliöödele kell 12:00, olenemata tagasilennu ajast. Peale tubade loovutust saab pagasi paigutada pagasihoidlasse ning aega edasi veeta hotelli territooriumil kuni transfeerini. Kliendid, kes soovivad tuba pikendada kuni hilise ärasõiduni ehk late check-out´i, tuleb see ise kohapeal hotelliga kokku leppida. Kui hotellil on võimalik tuba pikendada, siis antud teenus on tasuline ja maksmine toimub kohapeal vastavalt hotelli hinnakirjale. Late check-out on võimalik ka ette osta, hind vastavalt päringule. Kindlasti soovitame lisaöö ette tellida lastega klientidele, kuna kõrghooajal ei ole late check-out hotellis reeglina suure koormuse tõttu võimalik.\nEgiptuse hotellides on reeglina Standard tubades DBL+2CHD majutuse puhul vaid üks lisavoodi, mugavaks majutuseks soovitame peretuba. Alla 16 eluaasta vanustel lastel ei ole reeglina lubatud kasutada hotellide spaa- ja tervisekeskuse teenuseid (massaaz, saun, mullivann jne.). Surfivarustust ei ole lubatud hoida hotellitoas vaid ainult surfikeskuses (lisatasu eest). Juhime tähelepanu, hotellikirjeldustes esitatud teave on tõene koostamise hetkel, samas tuleb arvestada, et hotellidel on õigus igal ajal pakutavaid teenuseid hooaja keskel TEZ Tourile ette teatamata muuta või teenuste kättesaadavust ajutiselt piirata.\nPõhjalikuma ülevaate oma vaba aja sisustamise võimalustest saate infotundide ajal (suhtluskeel vene, vähesel määral ka inglise). Infotundide toimumisajad teatatakse teel hotelli. Võimaluse korral palume Teid osaleda infotunnis, et TEZ Touri reisijuht saaks vastata teid huvitavatele küsimustele ja aidata Teil oma puhkust paremini planeerida.\nTeavet ekskursioonide ja muude väljasõitude kohta saate infotunnis. Eestikeelsete ekskursioonide toimumise eelduseks Hurghadas on 15-20 inimest, sõltuvalt retkest. Kui soovijaid koguneb vähem, on võimalik osaleda venekeelsetel väljasõitudel. Sharm el Sheikhis eestikeelseid eksursioone ei ole, ekskursioonid on vaid venekeelsed. Müük toimub infotunni ajal. Tasumine kohapeal ainult sularahas USA dollarites. Eurodesse arvutatakse hind päevakursi alusel. Soovitame koheselt oma puhkusenädal ära planeerida ning soovitud ekskursioonid infotunnis ära osta. Täielikku ekskursiooniprogrammi eesti või vene keeles küsige infotunnis meie esindaja käest!\nTEZ WORLD TOUR PAKETT\nTEZ World Tour on kombineeritud teenustega individuaalne pakett, mis ei sisalda TEZ Tour reisiesindaja teenust sihtkohas. Klientidel tuleb majutuse ja transfeeri kohta käivate küsimuste ja probleemide korral kontakteeruda teenuse voucheril olevatel teenusepakkuja kontaktidega. Hotelliteenuseid puudutavate küsimustega tuleb iseseisvalt pöörduda hotelli vastuvõtulauda. Hotellis ei ole TEZ Tour´i esindajat ning infotunde ei toimu. Transfeeriteenuse osutaja ootab lennujaamas nimesildiga, tagasisõidu transfeeri detailid on kirjas teenuse voucheril.\nEgiptuse rahaühik on Egiptuse nael. Kõige väiksem rahatäht on 0,25 naela ehk 25 piastrit. Hiljuti on käibele tulnud 1-naelased ja 50-piastrised mündid. Üldiselt aktsepteeritakse ka dollareid ja eurosid, ent hinnad on siis pisut kallimad tänu kõrgemale kursile ning tagasi antakse enamasti egiptuse naelades. Kasulikum on alati omada väikeseid rahatähti.\nReisides Egiptusesse soovitame kindlasti vormistada kindlustusfirmade poolt pakutav reisi meditsiinikindlustus, kuna Eesti Haigekassa Egiptuses ei kehti. Kui vajate arstiabi, siis soovitame alati kõigepealt pöörduda meie esindaja poole, kes saab Teid assisteerida ja juhendada ning kutsuda arsti, kes aktsepteerib Euroopa kindlustuspoliise. Akuutsete juhtumite korral paluge abi igalt TEZ Touri vormi kandvalt inimeselt ning viimasena kasutage hotelli vastuvõtu abi, sest nende lepinguline doktor ei pruugi aktsepteerida meie kindlustusi ja rahaline väljaminek võib olla vägagi suur.\nEestisse helistamine mobiiltelefoniga on suhteliselt kallis, helistamine meie esindajatele on tunduvalt taskukohasem. Neile helistades tuleb alustada numbrist 0, vajadusel Eestist helistades tuleb ette valida + 20. Rahvusvaheliste kõnede tegemiseks ja välismaal mobiilsideteenuste kasutamiseks peab eelnevalt oma mobiilioperaatorilt tellima rahvusvahelise teenuse. Roaming hinnad on vastavalt mobiilioperaatori hinnakirjale. Nutitelefonide omanikel soovitame eelnevalt tutvuda mobiilioperaatori internetimahu reeglite ja hindadega.\nKõikides hotellides on TEZ Touri infostend, millele ilmub ka teie ärasõidupäeva eelõhtul hiljemalt kell 20:00 info transfeeri aja kohta. Info saadetakse hotelli peakontorist, vajadusel kontakteeruge reisiesindajaga. Soovi korral tutvustab esindaja Teile infotunnis selle lehe ülesehitust ning õpetab leidma vajalikku teavet. Tuletame meelde, et lahkumispäeval tuleb toad vabastada kl 12:00. Võimalus kasutada hotelli territooriumi ja teenuseid kuni lennujaama viiva transfeerini on hotelliti erinev ning selgub kohapeal. Lennujaamas läheb lennule registreerimisel kindlasti vaja passi ning voucherit! Palun kontrollige nende olemasolu juba hotellist lahkudes.\nKui Jumal tahab/ Tänu Jumalale - Inšallah\n1 - Uahed 6 - Seta\n2 - Etniin 7 - Saba\n3 - Deleeta 8 - Damania\n4 - Arbaa 9 - Desa\n5 - Hamsa 10 – Ašara\nSOOVIME TEILE MEELDIVAT VIIBIMIST EGIPTUSES!


Tartu ambitsioon: tõusta Põhjamaade idufirmade tippkeskuseks - Uudised - Tehnika\nTartu ambitsioon: tõusta Põhjamaade idufirmade tippkeskuseks\n29. oktoober 2017, 12:07\nTartul on järjest rahvusvahelisema ülikooliseltskonna ja tormiliselt areneva teadustöö toel tekkinud kõik eeldused tõusta alustava ettevõtluse säravaks keskuseks kogu Põhjamaade piirkonnas – ning tartlaste silmad säravad ja elu idufirmade potis keeb.\nHuvitaval kombel on peaaegu kõik asutused, mis idufirmandusega suuremal või vähemalt tegelevad, koondunud umbes kilomeetrise diameetriga perimeetriga Tartu südalinna ümber ning kõigi nende keskel asuvad kaks sümboolset tulipunkti: ülikool ja StartUP Hub.\nPostimees käis selle ringi ühe päevaga läbi ja nägi elu koos tegijatega seestpoolt. Kõiki neid seob ka üks detsembris aset leidev suursündmus sTARTUp Day – üha võimsamaks muutuv nähtus, mis kuidagi enam ühe päeva sisse ära mahtuda ei taha ja millele kõik ühiselt õla alla on pannud.\nTartu ülikooli peahoone FOTO: Aivar Pau\nJa mida me nägime: selge suund on võetud sellele, et ükski ülikooli keldrisügavustes ja laboratooriumites sündiv teadlaste leiutis ei jääks pelgalt teoreetiliseks põnevuseks, vaid kaalutaks läbi ka ärilisest vaatevinklist.\nSee on keeruline, aga teostatav. Ning paljud Eesti idufirmanduse edulood – alates Fortumost ja lõpetades Skeletoniga – on ülikoolilinnast maailma jaoks välja kasvanud just sel viisil. Nägime hämmastavat koostöötahet, ühes suunas mõtlemist ja asjadest sarnast arusaamist – isegi Ärinõuandla juht kannab tööl käies seljas sTARTUp Day T-särki.\nPEATUS 1: Tartu Ülikool: Tehnoloogiasiirde talitus ja Ideelabor\n«Kui meie teadlased leiavad midagi põnevat ja lahedat, millest oleks ühiskonnale kasu, siis tuleb see ka ühiskonda siirata,» oli Tartu Ülikooli tehnoloogiasiirde talituse juhataja Kristel Reim usutluses Postimehele konkreetne.\nKristel Reim FOTO: Aivar Pau\nReim tõdes samas, et teadlased on väga erinevad – osa teadusrühmi ainult sellest mõtlebki, kuidas nende leiutistest maailmale kasu võiks olla, teisi tuleb aga aidata ja nendega koos mõelda.\n«Mida me teeme, on vee pidev tilgutamine kivile – teeme süstemaatilist otsingut instituutides ja proovime teadlasi suunata tundma end ärimaailmas mugavalt, samas toome ettevõtteid nende lahendamist vajavate probleemidega ülikooli, et neile lahendusi leida. Näitame, et üks ei ole koll ja teine ei ole koll,» sõnas Reim.\nTulemus: Tartu Ülikoolist on hetkel välja kasvanud või kasvamas ligi 50 nn spin-off-firmat. Väga erinevas skaalas, mõni neist on tänaseks kasvanud vägagi suureks ettevõtteks – olgu või Regio. Kaugele on jõudnud juba sellised ettevõtted nagu Asper Biogene ja Captain Corrosion ning oma maailmavallutuse teekonna alguses on näiteks Ergoway ja Synlab.\nÜlikool ise iduettevõtja eriti olla ei taha ega ka saa. Kas või riskide tõttu. Osalust ei võeta reeglina kas või seetõttu, et ainuüksi nimi spin-off mõjub otsekohe punase rätikuna EASi toetustele – need ettevõtted ei kvalifitseeru, kuna riik telliks siis justkui iseendalt ehk ülikoolilt teadusarendustegevust.\nÜlikool ise kinnitab, et tal majanduslikku huvi neis väljakasvanud ettevõtteis pole, ja kui ka oleks, siis jääb arusaamatuks, mis oleks teadussaavutuste ühiskonda viimise ühises rahastamises halba.\nÜlikooli juures tegutseb lisaks ka Ideelabori nimeline üksus, mille eesmärgiks on panna kokku meeskondi just üliõpilastest ja nende ideid ning ärimudeleid mentorite abil edasi arendada aidata.\nLabori juhataja Maret Ahoneni sõnul on eesmärgiks pakkuda eelinkubatsiooni tuge kogu ülikoolile ja ka teiste astmete koolidele tegelikult üle Eesti. «Meie eesmärgiks on aidata ideedel muutuda ärimudeliteni, miks mitte ka esimeste müükideni,» märkis ta.\nIdeelaborist käib igas semestris läbi mitusada noort, osa neist läbib tiimidena eelinkubatsiooni programmi ja osa on lihtsalt huvilised, kes on tulnud kuulama seminare või osalema ideelabori üritustel.\nIdeelabori kõige positiivsem külg seisneb selles, et on avatud erinevate erialade tudengitele ja õppuritele. Erinevate distsipliinide kokkupuutumisel tekib sünergia.\nEelinkubatsioon tähendab seda, et Ideelabor on taimelava inkubaatoritele – Teaduspargile, Biotehnoloogia pargile ja teistele ettevõtlustugiorganisatsioonidele, kellega tehakse tihedat koostööd.\nSamas ei ole eesmärgiks iga hinna eest kõigist ettevõtjaid teha. Ideelaboris toimub ikkagi eelkõige õppeprotsess, mille käigus õpitakse ennast tundma ja arendatakse ettevõtlikkust toetavaid oskusi: meeskonnatööd, probleemide nägemise ja lahendamise oskust jmt, mis tulevad kasuks ka palgatöötaja või teadlasena.\nIga semestri lõpus ehk kaks korda aastas toimub ideelabori korraldatav äriideede võistlus «Kaleidoskoop», mille lõppvõistlusele saab ca 10 paremat tudengitiimi. Detsembrikuine kaleidoskoop toimub nüüd sTARTUp Day käigus.\nPEATUS 2: Ülikooli arvutiteaduse «me kõik oleme rakkes» instituut\nAga teadlasi on Tartus palju, ideid on palju, valdkondi on palju. Pole kahtlust, et kõige enam rakendust leiavad idufirmade juures arvutiteaduste instituudiga seotud inimesed – valdava osa ja ka kõige keerulisema teadusliku taustaga idufirmade sisemiseks mootoriks on ikkagi kõrgtasemel IT ja väljundiks äpp.\n«Vaadake siit Toomemäelt alla jõeni ja paarkümmend meetrit üle selle, siis ainuüksi sellel alas töötab 2500–3000 IT-töötajat,» tõdes instituudi juht Jaak Vilo.\nVeelgi enam – igal professoril, igal teaduril on isiklikud ettevõtlussuhted, mõningatel juhtudel ka oma ettevõtted.\nTehisintellekt, tark- ja riistvara, infoturve - ained informaatika õppekavas FOTO: Aivar Pau\n«Ma ise olen 90. aastate alguses teinud Eesti esimest interneti sissehelistamise teenust Teleporti, mis kasvas üle esimeseks www-värgiks Meediamaaks. Ma olen teinud Keelevara, ma tulin Eestisse tööle ühte esimesse siinsesse start-up'i EGeeni. Ma ei hakka kõiki ette lugemagi,» sõnas Vilo. «Ei maksa korrutada müüti, nagu oleksid teadlased klaastornides ega tea, mis maailmas toimub.»\nKuid loomulikult ei ole ülikooli eesmärgiks kõik teadlased ärimeesteks kasvatada, tegelikult on ju oluline see, et teadus ja teadlased annaksid ettevõtlusele sisendit. Eriti hea on, kui sellise sisendi andjaks on ka välismaa päritolu tudengid.\n«Loomulikult me tahame, et meie lõpetajad jääksid. Üks väga hea näide: üks meie tarkvaramagistri omandanud ladinaameeriklane kolis USAsse New Yorki, pani püsti firma SaleMove ning selle firma arendustegevus käib justnimelt Tartus ja pakub omakorda praktikavõimalust uutele tudengitele,» tõi Jaak Vilo näite.\nÜks väga suur murre, mis on toimunud, on see, et arvutiteaduste magistrantuuri võeti sel sügisel rohkem tudengeid kui bakalaureuseõppesse. Vilo sõnul näitab see õppijate selget soovi spetsialiseeruda. Kusjuures üle poole neist on pärit välismaalt.\nÜle 300 kandidaadi 50 kohale kogus aga IT-erialale ümberõppesse vastuvõtt – see on Tartu ülikooli populaarseim eriala üldse. Kõik, kes IT-osakonna bakalaureuseõppesse soovivad astuda, kõik ka vastu võetakse – see on Eesti poliitika.\nPEATUS 3: Ettevõtlus algab juba koolieast – Tartu Ärinõuandla\n«Meilt saab tasuta teenust,» nii vastab Tartu Ärinõuandla juhataja Jan Lätt küsimusele, kui palju tema äsja loetletud pakkumiste rivi ettevõtjaile maksma võiks minna. Ärinõuandla on omavalitsuste omandis, peamiseks tegevuseks nii startivate kui ka juba tegutsevate ettevõtjate vaatevinklist on investeeringute toomine ja nõustamine.\nJan Lätt FOTO: Aivar Pau\nMis näib selle asutuse puhul eriline, on see, et ettevõtlikkust süstitakse juba koolieas lastele. 1465 – see on number, kui palju käib Tartumaa lapsi aastas läbi just neile mõeldud ettevõtlusürituste. Tulemus: võistlustele esitatud äriplaanidest kasvavad juba koolide juures välja reaalsed õpilasfirmad – alates taaskäitluslahendustest ja mahlakuubikutest ning lõpetades puidust käekellade valmistamisega.\nMis puutub juba idufirmade staadiumisse, siis Tartu Ärinõuandlasse jõuavad nad Builditi inkubaatori kaudu, loomemajanduskeskusest, ülikooli juurest, teaduspargist ja ideelaborist. «Meie juurde jõuavad nad sellises staadiumis, kus soovitakse saada juba konkreetselt toetust,» ütles Lätt.\nSeega Tartu iduettevõtlusringi oluline punkt: koht, kust saab nõu näiteks EASilt raha taotlemisel või miks mitte ka välisinvesteeringute kaasamisel ja ärikontaktide leidmisel. Just ärinõuandla on see, kellelt EAS on lausa tellinud alustavate ettevõtete nõustamist. Starditoetust saab aastas umbes 30 nõuandla klienti. Oluline lüli kogu ketis.\nPEATUS 4: Tartu teaduspark ja SPARK\nLiigun edasi järgmise olulise sihtpunkti – kui idee teostamiseks meeskond koos ja algusrahad käes, siis peaks ju kuskil ka reaalselt toimetama hakata. Jõuan Narva maantee alguses asuvasse hoonesse nimega SPARK, kus tegutseb nii Tartu Teaduspark kui ka näiteks Taxify, Starshipi ja Sprayprinteri kohalik kontor ja kohe on võtta ka investorid ukse taga, millel silt Buildit.\nAlustuseks paarikümne töötajaga Teaduspargist – selle põhiline eesmärk on viia teadus ja ettevõtlus juba reaalselt kokku, teadus- ja tehnoloogiamahukas ettevõtlus on saanud siin oma kodu, teaduspark tegeleb selgelt ettevõtlusega. Tartu Ülikool on üks selle asutajatest ning loomulikult ka nõukogu liige.\nRaimond Tamm FOTO: Aivar Pau\n«Meie toimetame nende iduettevõtetega, kes on juba olemas, kellel on inkubatsiooniperiood sisuliselt läbitud. Meie võtame valmis oleva meeskonna ja idee ning aitame neil jõuda järgmisele tasemele,» selgitas teaduspargi juht Raimond Tamm.\nTeaduspargis tegutseb mitmel pinnal kokku ligi 80 ettevõtet. Neile pakutakse muu hulgas näiteks pooltööstuslikke laboreid – Protolabi-nimelist prototüüpimise laborit ja Nanolabi puhasruumi teenust materjalide testimiseks.\nMis puutub sisulisse külge, siis ettevõtete aitamise osas sõltub teaduspark suuresti välisest rahastusest. EAS on inkubatsioonirahasid tublisti näiteks tagasi tõmmanud.\nKõige suurema hoo saab 7. novembril sisse aga just kosmosevaldkonna ideede toetamine. Süütenöörina mõjus sellele pooleteistaastase töö tulemusel koostööleping Tartu ja Tallinna teadusparkide, Tartu linna ja Euroopa kosmoseagentuuri vahel, mille tulemusel sünnib just kosmosevaldkonna äriinkubatsioonikeskus.\n«Väga konkreetne näide inkubatsioonivaldkonnast – suunatud sellele, et satelliitide abil igapäevaselt toodetud andmestikud leiaksid rakenduse maapealsetes rakendustes inimestele igapäevaste toodete ja teenuste loomiseks,» märkis Tamm.\nAga tulles SPARKi maja kui terviku juurde tagasi, teaduspargi show-ruum on vaid selle üks osa. SPARK Hubis tegutseb lisaks 5–6 idufirmat ja veel 20 muud ettevõtet – kokku üle 300 inimese.\nÄritänav SPARKis FOTO: Aivar Üau\nMuu hulgas tegutseb seal ka äritänav, kus mängulises keskkonnas saavad lapsed proovida ettevõtteid juhtida, palka tasuda ja aru saada, milleks on hea makse maksta.\nPEATUS 5: ärikiirendi Buildit\nÄrikiirendi eesmärk on muidugi arenevas ettevõttes juba osaluse võtmine ning otsese investeeringu ja toetavate tegevuste – näiteks väga intensiivse koolitusprogrammi – kaudu nende kasvatamine. Kiirendi on vaid osaks kogu investeerimisfondi tegevusest. Builditi fookuses on riistvaralahendused ja portfellis on hetkel üle 40 ettevõtte, nende hulgas näiteks Spraysprinter.\nAleksander Tõnisson FOTO: Aivar Pau\n«Meie kliendid jagunevad üldjoontes kolmeks: paljud meeskonnad saavad aru vajadusest oma tegevus kiiresti lõpetada, paljud liiguvad edasi teistesse riikidesse lähedale rahale ja klientidele ja paljudesse – meie arvates tippudesse – otsime ise aktiivselt investeeringuid ja investeerime ka ise,» kirjeldas Builditi eestvedaja Aleksander Tõnisson.\nReeglina on Buildit ettevõttes esimene investor ning valikus on meeskonnad, mille liikmed saavad end jäägitult oma ettevõttesse pühendada – puuduvad kõrvalettevõtmised või õpingud. Ideaaleesmärk on kõigist ärikiirendis olevatest ettevõtetest kasumlikult väljuda ning tavaliselt kulub selleks viis kuni seitse aastat. Kasumlikem väljumine on seni olnud indialaste iduettevõttest Velmenni, mis paneb interneti liikuma üle nähtava valguskiirguse.\nAga peateemat arvestades on huvitav just asjaolu, et hetkel on kiirendis näiteks koguni 17 riigi esindajatest koosnevad idufirmad. Idufirmad on küll registreeritud valdavalt Eestis, kuid tegutsema minnakse tihti ka välismaale – koju.\n«Kummaline on vaid see, et just Tallinna meeskondi on keeruline saada Tartusse neljakuulisse programmi. Isegi keerulisem kui näiteks India, Hiina, Pakistani omasid,» märkis Tõnisson. «Tunneme jätkuvalt Tallinna-Tartu polariseeritust, Tallinna arvates oleme jätkuvalt liiga kaugel.»\nKui võrrelda Tallinnas ja Tartus sündivate iduideede arvu, siis peaks neid pealinnas sündima neli korda rohkem, tegelik suhe Builditi portfellis jaguneb aga pooleks. Raha ja kvalifitseeritud tööjõudu on Tallinnas muidugi rohkem, pealinn on ka logistiliselt ligipääsetavam.\n«Aga Tartus on lood tegelikult päris hästi. Ainuüksi oskusliku tööjõu puudus näitab, et neid vajavad ideid sünnib palju,» arvas Tõnisson.\nPeatus 6: Tartu Biotehnoloogia Park\nTartu ja tegelikult kogu Eesti biotehnoloogia ettevõtluse olulisemad tegijad on samuti üsna loogiliselt kogunenud ülikoolilinna Tiigi tänavale Tartu Biotehnoloogia Keskusesse.\nKeskuse arendusjuhi Piia Vettik-Leemeti sõnul tegeleb keskus lisaks kinnisvara rentimisele ka biotehnoloogiaettevõtete inkubatsiooniga, millega liitub aastas keskeltläbi 15 ettevõtet – igaüks neist jääb keskusega seotuks vähemalt kolmeks aastaks. Üheks heaks sisendiks iduideede osas on just Tartu Ülikooli Ideelabor.\nNii on näiteks sellest keskusest alguse saanud selgest tõusvas joones liikuv ja rahvusvahelise turule pürgiv looduskosmeetika sari LUMIderm. Kõva töö käib näiteks vähiravimite väljatöötamisel iduettevõttes ToxInvent.\nLõpp-peatus: Tartu sTARTUp Hub\nKõige kuumem koht Tartu start-up-kogukonnas. Siin tegutseb kümneid idufirmasid, siin on koostöötamise alad ajutistest töötundideks, siin käiakse koos, siin toimuvad sarnaselt SPARKiga reaalselt idufirmade inkubatsiooniprogrammid.\n«Ülikooli lähedus on tunnetatav, sisuliselt kõik inimesed tulevad läbi ülikooli. Teiseks muidugi koostöö – praegugi on käivitatud Kookoni-nimelise idufirmade programm koostöös ülikooliga,» rääkis Hubi omanikfirma Contriber juht Rein Lemberpuu, kes on ühtlasi äriinglite assotsiatsiooni EstBAN president.\nsTARTUp Hub Tartu südames FOTO: Internet\nTa loodab, et koostöö jõuab uuele tasandile ka ülikooli laboritest sündivate spinn-off’ide arendamisel. sTARTUp Day on üks hea praktiline näide, kus teadus- ja ärimaailm ühe eesmärgi nimel kokku saavad.\nEelviidatud idufirmade suursündmus sTARTUp Day lõi juba eelmisel aastal aktiivsuse ja osavõtuga pahviks paljud selles valdkonnas tegutsejad, kuid sel aastal on plaanid veelgi suuremad. Üritus on nüüd kasvanud juba kolmepäevaseks ning selle korraldamise on ühiselt enda peale võtnud nii ülikool, Biopark, Teaduspark kui ka paljud teised – enam ei korralda igaüks killustatult oma väiksemaid üritusi.\n«Kuna koostöö on niikuinii aktiivne, siis leidsime, et miks mitte korraldada üks suur ühine üritus. Näidata kogu meie ökosüsteemi ja ka seda, kui lihtne on tegelikult Tartus kompaktsuse mõttes jõuda oma ideega laiale ringile ja saada kõikidelt nendelt organisatsioonidelt abi, astuda esimesed sammud,» ütles ürituse peakorraldaja Ermo Tikk Tartu Ülikoolist.\nKui eelmisel aastal oli korraldajate eesmärk saada üritusele 500–1000 inimest ja teha tagasihoidlikum konverents, siis näitas juba esimene katsetus, et see kasvas kordades suuremaks – osalejaid tuli 2800.\n«Me ei taha enam olla vaid nähtus start-up’idele, vaid tutvustada kogu oma ettevõtluskeskkonda – traditsioonilisi ettevõtteid, idufirmasid, teaduspõhist äri, investoreid. Toome kõik need inimesed kokku,» sõnas Tikk.\nNii ongi lisaks põhipäevale saanud sel aastal oma koha hulk eel- ja järelüritusi. Pole üldse välistatud, et juba lähiaastatel näeme Tartut sTARTUp Weeki või Festivali sündmuskohana. Ürituse taga olevaid korraldajaid on juba sel aastal kümme – igaüks neist annab oma ressursi, omad üritused.\nIdeid ja ressurssi on Tartul kui tudengilinnal meeletult. Tartu idufirmade keskkond tahab kasvada veelgi rahvusvahelisemaks.\n«Me oleme alles väga alguses, et kasutada ära kas või ülikoolis välistudengite ja õppejõudude näol olevaid võimalusi. Meil on olemas palju suurem võimekus kaasata neid start-up-ökosüsteemi,» ütles Rein Lemberpuu.\nKOMMENTAAR: sTARTUp day väljamõtleja, ülikooli turundusõppejõud Andres Kuusik\nTäna nägid vundamendiplokke, millele ettevõtluse arendamine siin Tartu linnas toetub. Aga see ei ole kõige tähtsam. Kõige tähtsam on koostöö, mis nende organisatsioonide vahel toimub.\nTartu on maailmas kahes mõttes unikaalne: ainus linn, mille nimi sisaldub sõnas start-up ja ainus linn, kus ülikool, linnavalitsus ja kohalik ettevõtluskogukond nii tihedalt koostööd teevad.\nLinn kutsub osapooled kokku neli korda aastas kas õppereisi või ümarlaudade näol. Lisaks sellele kohtuvad kõigi osapoolte võtmetegelased kord kuus mitteformaalselt – toimub ettevõtlussaun, kus ühiselt luuakse visiooni, et Tartust saaks idufirmade keskus. Kõige tipuks kohtuvad ca 20 inimest kõigist organisatsioonidest igal reedel, et organiseerida ühist suurüritust sTARTUp Day.\nTänu kõigele sellele tunnevad kõik Tartus ettevõtluse arendamisega vähegi seotud inimesed üksteist nägu- ja nimepidi ja info liigub vabalt. Koostöö on kui liim, mis need vundamendiplokid tervikuks seob ja meie suurel visioonil tõeks saada võimaldab.