Ma ei armasta sind enam ehk tagasi Hollandisse (5.osa) | Kodust kaugele\nPosted on august 4, 2016 by 6armel\nNagu ma kahtlustasin, tekitas Hollandist mõtlemine, meenutamine, mälestuste jagamine minus masendust, mille tõttu proovisin vältida kirjutamist. Samas võis seda ärevust minust tekitada ka ülikoolidesse kandideerimine ning aastaga olen suure ringiga, mis läbis ka Hollandit, jõudnud ikka samasse puntki, kus ma olin peale gümnaasiumi lõpetamist. Ma ei tea, mida kuradit ma oma eluga küll peale hakkan. No teatud areng on olnud, näiteks minu suviste karjääridega. Enne Hollandisse minekut töötasin terve suve Tartu ühes kõige läbi käidavamas toidupoes, kus ma pidin tavaliselt päevas küsima tuhandelt inimeselt: „Kas te tšekki soovite?“. Nüüd olen ma tootmisettevõtte personaliosakonnas nö abis, kus mul on oma laud, arvuti ja isegi firma meil ehk areng missugune.\nLugesin mingit artiklit, kus üks kolmekümnendates mees tõi välja punktid, mida ta oleks juba oma kahekümnendates tahtnud teada ning kuna mul kuu pärast esinumber vanusel vahetub, siis lugesin ise ka seda artiklit igaks juhuks. Peamiselt oli seal kirjas, et ära tööta mingis firmas, mõtle välja oma mingi (business)idee, usalda inimesi, isegi siis kui saad haiget, ära ole naiivne ning punkt number 1 oli loomulikult reisimine. Kuna kõiki punkte ma läbisin neil paaril päeval Hollandi pealinnas, siis oleks nüüd viimane aeg alustada ka teise päeva kirjeldamisega Amsterdamis.\nEnne magama minemist leppisin kokku aruubalasega, et kui ma kell 9 üleval ei ole, siis toksaku ta mind voodist maha kuna tüüp pidi varem ärkama, et tööle minna. Ärkasin hoopis hiina poisi kilekoti krõbinamängu peale ülesse ning kui sööma läksin nägin, et aruubalane ikka veel magas. Hosteli sööklasse hiilisin ning hindasin ümbrust nagu mingi James Bond missioonil. Kui õhk oli puhas kiimasest brasiilia kääbusest jäin lahtise suuga ning oma uniste silmadega pakutavat vahtima. Ma ei tea, mida ma küll ootasin. Vist rootsi lauda, mida olen harjunud nägema teistes H-tähega algavates majutusasutustes, aga tegelikult ajas asja ära küll. Sai oma erinevatele saiadele või kuklikule määrida võid, moosi, mingit pruuni kreemi ning katta need vorsti või juustu viiluga. Kausi sai täis valada maisihelvestega, mida siis piima või jogurtiga alla kugistada. Klaase täita mingite mahladega ning kruuse kohvimasinast erinevate kohvijookidega. Ma sõin maisihelbeid jogurtiga, kuklit selle pruuni kreemiga ja jõin kohe mitu tassi cappucinot ning ära täitis küll mu tühja mao. Terve seal oleku aja hoidsin end valvsana, sest ma ei tahtnud oma päeva algust mingi kiimase kääbuse pärast rikkuda lasta.\nOma kodinad päevaseks Amsterdamiks valmis, lahkusin ma hostelitoast, kus hiina tüdruk oma alukaid riputas kuivama. Hosteli receptionis vaatasin voldikuid ning leidsin päris mitmeid kuponge, mida mõtlesin oma Amsterdami oleku ajal kasutada. Näiteks ühega sai 3 eurot soodsamalt Van Goghi muuseumis pileti osta, teisega 10% soodsamalt kanali paadisõidult, kolmandaga…… igatahes pataka ma neid kaasa võtsin. Niimoodi ma siis tasapisi astusingi minema hostelist linna poole, uudistades ringitatud kohti kaardil. Päike soojendas, tuul jahutas, nina täitsid erinevad aroomid pagariäridest ja lillepoodidest ning kõrvu kostusid erinevad helid.\nTegelikult oli see mu Haagi laul, aga ainsad sõnad selles laulu versioonis kirjeldavad väga hästi mu teist päeva Amsterdamis.\nTeel Museumpleini (muuseumiväljak, kus asuvad kolm peamist kunstimuuseumi Hollandis) külastasin ma turgu, kus ühe naise peaaegu surnuks ehmatasin, kõndisin vaese rotina vanas trammidepoos, kus asuvad nüüd luksuspoed, imetlesin saksa pensionäri paariga hobusetallis peeretavaid hobuseid ning palju muud. Mida lähemale ma kesklinnale jõudsin, seda õudsemaks läks. Selles mõttes, et tänaval asendusid jalgrattaga kihutajad ja popsutajad turistidega. Kes vehkis oma endlikepiga, kes lärmas üle teiste, kes vahtis suu ammuli ja oli nö keset sittumist ees ehk saate aru küll mida ma mõtlen. Museumpleinile kauemaks ma ei jäänud kui maaaluse WC külastamiseks ja banaani söömiseks, sest tahtsin kella kahesele tuurile ikka jõuda. Järgmiseks sihtkohaks oli mul Spui väljak ning kui sinna jõudsin, nägin, et kell on kohe kaks ja soovitud tuuri leht ei lasknud telefonis registreerida. Ilma oma Amsterdami tuurita ei tahtnud ma ka jääda, sest minu arust on just hea teha see linnatuur esimesel või kui õhtul jõuad, siis teisel päeval ära. Nii saab parema vaatepildi linnast, selle ajaloost ja omapäradest ning on parem nautida ka oma aega seal. Sellised tuurid on ka hea võimalus uute inimestega kohtumiseks, eriti “tasuta” tuuridel kuna seal käib igasugust rahvast alates vaesest eesti wannabe backpackerist kuni austraalia pensionäri paarini ning kõigest, mis sinna vahele jääb. Õnneks leidsin teise tuuripakkuja ja nendel hakkas tuur ka kell 16.00 ning seega oli mul kaks tundi aega nautimaks hilislõunat Amsterdami kesklinnas. Käisin mõnes H&Mis ning siis lõpuks jõudsin ka vabaduseväljakule, kus siis tuvide ja turistide keskel peesitasin päikese all.\n15 minutit enne nelja saabus pikk hollandlane koos valge vihmavarjuga oma pea kohal vabadussamba ette higistama ning tema ümber hakkasid inimesed tasapisi kogunema. 10 minutit hiljem hakkasin ka nende poole lonkima kuni mingi mees ja naine muu tee takistasid. Nimelt viisid nad läbi mingit küsitlust ja palusid viisakalt ka mul oma panus sellesse anda. Ma vaatasin korra toda higistavat hollandlast seal vihmavarju all ja siis nõustusin nende küsimustele vastama. Liigikaaslast peab ju ikka aitama ning tuuri alguseni oli veel mõned minutid aega. Kui olid nad oma jah sõna saanud, tõmbas mees taskust oma õuna ja asus mind filmima samal ajal kui vastasin ma mingitele küsimustel online shoppingu kohta, heites kahtlustavaid pilke kaamerasse. Paar vastust neile antud, lahkusin ma juba suurenenud grupi juurde ning jäin kuulama, kes minuga siis tuuril jõlkuma hakkavad. Lõpuks kui oli meid piisav arv kohal, kõndisime natuke edasi kuni oli see tutvustav ring, kus kõik ütlevad oma nime ja riigi, mida nad kodumaaks peavad. Kui saime oma kaaslastega tuttavaks, liikusime edasi kondoomipoe (jah, Amsterdamis on pood, mis on spetsialiseerunud ainult kondoomi müügile) ette, kus meie giid hakkas prostitutsiooniärist rääkima. Nüüd on see legaalne äri, kus naised on põhimõtteliselt ettevõtjad ja oma enda bossid. Ühe kähkuka eest küsitakse 50 eurot, tunni eest kuskil 150 eurot ja arvake ära kui palju kliente külastab ühe naise voodit tunnis? Keskmiselt kolm meest ehk kaheksa tunnise tööpäeva jooksul teenib Eesti keskmise kuupalga ära küll. Tavaliselt need naised peavadki oma ametit paar kuud, koguvad raha ja siis lähevad kõigi võimaluste maale, et siis seal näitleja või modellina läbi lüüa. Kui keegi on huvitatud mõne sellise teenusepakkuja külastamisest siis jätke üks asi meelde. Need aknad/uksed, kust paistab punane tuli, sealt leiab naise, aga kui sinine tuli, siis seal on naine mehe kehaosadega ehk igal ühel oma maitse….\nNii me seal siis käisimegi kaks tundi põhilisemad kohad läbi nagu punaste laternate tänavad, juudikvartal, Rembrandti muuseum jne ning mul pole väga mõtet kõike siia ülesse kirjutada. Kirjutan, mis mulle meelde on jäänud:\nPunaste laternate kvartalis on ka vana kirik. Amsterdami kui sajandite jooksul teada tuntud kaubavahetus punkti, külastas palju meremehi, kellel pikk merel olemine oli teatud isusi/vajadusi suurendanud, aga see oli ju patt olla võõra naisega ja veel eriti raha eest. Seega kavalad hollandlased mõtlesid, et ehitavad sinna kiriku, kus siis meremehed said, loomulikult raha eest, preestrile oma patud üles tunnistada ning jumala silmis taas puhta poisina koju naise juurde naasta. Aga kuna rohkem külastati neid võõraid naisi öösiti ja kirikud olid sel ajal kinni, siis leidsid hollandlased ka sellele lahenduse. Tule käi enne kirikust läbi. Räägi preestrile kõigist neist pattudest, mida kavatsed kohaliku naisega korda saata, ning Jumala silmis oled ikka lõpus puhas poiss.\nKui Amsterdami kaarti vaadata siis võib tähele panna, et kõik kanalid ümbritsevad vanalinna saart, kus asuvad ka punased laternad, nagu sibulakoored (ei oska paremini kirjeldada). See on sellepärast, et kui patustelt makse korjati, siis ehitati uus kanal, saare ümber, sest ega hollandlased ju kogu aeg ka rikkad polnud.\nAga milleks üldse nii palju kanaleid? Selleks, et kui kaup sadamasse jõudis, siis sai sealt paadiga otse omale maja ette selle sõidutada. Polnud vaja hobust ja ratsameest tüüdata.\nPea igalt poolt võib leida Amsterdamis kolm x. Nii maja seintelt, tänavalaternatelt kui ka teedelt. Ei, see ei sümboliseeri hollandlaste pornoarmastust ega midagi taolist. Tegelikult näitab see kolme õnnetust, mille Amsterdam on üle elanud: uputus, suur tulekahju, sest majad olid puust, ja must katk. Kõige ametlikum versioon on see, et need on püha Andrease (piiblitegelane) hõbedastest ristidest kujutatud, aga see selleks.\nHollandi üks kuulsaimaid maalikunstnikke Rembrandt, nagu ka kõik teised kunstnikud, suri vaesuses. Tema maja/ateljeest on tehtud muuseum, mida võib käia külastamas, kui kunst on südamelähedane. Seal lähedal on ka vist pea igapäev meie mõistes kirbuturg, kus siis hipsterid käivad endale ostmas kellegi kulunud pükse või mingi vanaema noorpõlve kleite. Loomulikult müüakse seal ka igasugust nänni eksinud turistidele nagu I love Amsterdam T-särke või Smoke weed everyday kohvikruuse.\nKõik Amsterdami vanalinnas asuvad majad on väga kitsad. See on sellepärast, et maalapp oli kallis ja seega prooviti võimalikult väheste ruutmeetritega hakkama saada. Kõige kitsam maja vanalinnas on natuke üle ühe meetri lai. Samas kehtis see ruutmeetriseadus ainult esimesele korrusele ja seepärast võib jalutades näha maju, mis iga korrusega laiemaks aina lähevad ja ka tänavale kalduvad.\nKus on palju kanaleid, seal ka palju sildu ning loomulikult on need sillad täis lukke, mida armunud ullikesed oma purunematu armastuse nimel sildade külge lukustavad. Kuna sildasi on teatud arv ja armulolle palju, siis iga nädal tulevad mehed suurte tangidega ning puhastavad sillad nendest lukkudest ära. Ikka selleks, et ka järgmistel armunutel oleks sillal koht, kuhu oma lukuke kinnitada.\nKanalitest soovitaks ma eemale hoida, eriti kui on tasakaalu hoidmisega probleeme. Aastas hukkub kuskil kakskümmend inimest kuna nad on kukkunud kanalisse, kus esimene meeter veepiirist on vesi ning ülejäänud muda ja jalgrattad, mida igapäevaselt sisse visatakse. Leian, et on paremaid viise suremiseks kui uppuda mudases kanalis, mida paljud kasutavad oma hädade rahuldamiseks.\nEga väga rohkem ma enam ei mäleta, millest giid rääkis, sest väga raske oli seal orienteeruda. Kõik kanalid ja majad nende kallastel on samasugused. Olgu, iga maja on unikaalne kuna omanik sai ise valida oma kujunduse, aga ehitusstiili poolest vajuvad nad ikka samasse kategooriasse. Samas olin ma ka väsinud juba, sest jalad tuikasid valust ja terve keha oli higiga kaetud, mida kuidagi delikaatselt grupilõpus lonkides proovisin ära aurutada. Tuuri ajal rääkisin kahe hollandlasega, kes olid mingist teisest linnast, millest ma kuulnud ei olnud, ning nad osalesid tuuril oma uurimuse eesmärgil. Nad tahtsid teada, kuidas ja miks inimestele sellised tuurid meeldivad ja seega nad siis pea meie kõigiga ka väikse intervjuu läbi viisid. Mingi kanali ääres tehti meist ka grupipilt, mille hollandlane lubas facebooki ülesse panna. Seni ma seda seal näinud ei ole ja arvatavasti on ka nii parem.\nTuuri lõpppunkt oli seal samas raeplatsil (Dam Square) ning kui sinna lähemale jõudsime mõtlesin oma peakeses, et kas alustada vestlust ameeriklasega, kes mu kõrval kõndis, või mitte. Samal ajal kui ma veel mõtlesin alustas tema minuga vestlust. Victoria oli pärit Pennsylvania osariigist, aga viimased kolm aastat oli ta elanud/töötanud Las Vegases ettekandjana kuna peale keskkooli lõppu ei teadnud ta, mida soovib oma eluga edasi teha. Ilma kraadideta ameeriklane tundus päris rahul enesega olevat ning algatas ka minu peas mõningaid mõtteid, mille üle arvatavasti kogu mu suguselts õnnelik ei oleks.\nRaeplatsis asuvat kuningapaleed kasutatakse ainult lihtrahavaga suhtlemisel, sest kuninglik perekond ei taha keset linna käramüra ju elada. Eriti veel siis kui purjus seksinäljased turistid urineerivad su akna all nii, et vundament laguneb. Hollandi teadlased olidki leiutanud sellise materjali, millega katta kinni sein vähemalt kaks meetrit maapinnast, ja kui keegi urineerib vastu seina, siis see pritsib pritsijale endale peale. Jutt otsas, pani giid peopesad kokku nagu kerjus ja rääkis kurva häälega, et nüüd on see ebamugav hetk, mil on aeg meil oma rahakotte talle tühjendada. Minu arust on see alati hästi ebameeldiv nii kellegile raha anda, et kõik vaatavad palju keegi annab ja ka rahasaaja ise saadab sind kas sooja naeratuse või külma pilguga minema. Selle suhtes meeldis mulle Riia beany tüüp kõige rohkem. Võttis mütsi peast, tõstis selle enda ette, sulges silmad ning ootas kuni kõik olid ta juures ära käinud peale, mida tegi meile suure kummarduse ning tänas nagu mingi lavatäht.\nKui see piinlik hetk oli möödas jäime osad kuidagi eksinud näoga samasse ringi seisma. Mõned minutid tagasi olime möödunud ühest iiri pubist ning ameeriklane pakkus, et me võiks sinna minna. Kuna ma tagasi hostelisse, kus oleks võinud kiimast brasiilia kääbust näha, minna ei tahtnud, ühinesin ka temaga. Iiri pubi oli täitsa mõnus. Sõin suuri friikaid, loputasin neid endale alla klaasi Guinnessi õllega ja kuulasin, kuidas äge iirlasest baarman, kes nägi päris hea välja, pani oma mõnusa iiri aktsendiga ameeriklase paika. Nimelt Victoria hädaldas, et kesklinnast kaugemal piirkondades on sildid ainult hollandi keeles.\n“Kuidas peaks mina ja paljud teised välismaalased aru saama?” küsis Victoria.\n“Sa arvatavasti kuulud nende ameeriklaste hulka, kes peavad inglise keelt ja USAd maailma nabaks ja kõik muu ei ole nagu mitte midagi!”\n“Loomulikult! Alati need iirlased panevad ameeriklasi paika!”, ütles kerge muigega Victoria mulle.\n“Mida sa õhtul plaanid teha?”\n“Erilisi plaane mul nagu ei ole. Ja sul?”\n“Üks kelner rääkis, et Paradiso on hea koht, kus kohalikud oma öid veedavad. Mõtlesin seda vaatama minna. Mis arvad? Tahad ühineda?”\nKuna Rotterdami öid ma klubi/baari sarnases asutuses nautida ei saanud, siis olin kohe nõus. Selle auks tahtis ta juua viina shoti mingi likööriga ja ka seepärast, et tal pea valututas. Ega ma põline kirde eurooplane saanud mingile ameeriklasele alla jääda ja seega võtsin ka endale selle shoti. Ega suurem asi see polnud. Lihtsal viin segatud mustikalikööriga. Kui ma olin veel ühe õlle joonud, mis oli palju parem kui Guinness, otsustasime Paradiso ees 22.30 kokku saada ja enne seda oma hostelitest läbi käia, kus siis end valmis seada. Arve maksmisel jäi mul karp nimega suu jälle pikaks ajaks lahti. 20 eurone arve oli natuke üllatav mulle, aga kui teisti mõelda, siis sain selle eest friikatest kõhu täis ning alla kulistatud kaks klaasi õlut ja mingi viina shoti. Loomulikult kodus tuleks see odavamalt, aga mis teha. Ei tahtnud ameeriklase ees vaese ida-eurooplase stereotüüpi kinnitada.\nErinevates suundades läksime kuna mina elasin läänes ja tema idas. Ilm oli ilus ja tuju hea seega otsustasin koju kõndida oma vaistu järgi. Lihtsalt pidin loojuva päikese suunas kõndima ja lõpuks oleks ikka õigesse kohta jõudnud. Sellist seiklust päris igale ühele ei soovitaks. Mulle tuleb kasuks väga hea orienteerumisvõime, suunataju ja kaardilugemise oskused. Endine skaut ikkagi siin. Selline kergelt sihitu kõndimine meeldib mulle väga, eriti välismaal, kus kõik on uus ja huvitav. Nii jäi mul tee peale ka mingi joogahütt, kus pidi toimuma vegepidu ja hipireiv ehk minusugusele veidrikule täitsa loodud. Telefoniaku oli tühi ja seega vaatasin bussipeatuste kaartidelt, kus ma täpselt asun. Lihtsalt igaks juhuks kuna ma pidin õhtul ikka inimesega kokku saama ja hilineda mulle ei meeldi. Tee peale jäi ka park, kus sain oma lähkri täita Amsterdami veega, mille maitse oli palju parem kui see, mis mu hosteli vannitoakraanist tuli. Lõpuks peale tunni ajast kõndimist jõudsin tagasi hostelisse. Kell oli kümme ning pooletunni pärast pidin juba ameeriklasega kohtuma. Õnneks tahtis ameeriklane 23.30 kokku saada ning ma olin õnnejunni seisundis, sest vajasin hädasti dušši.\nKeha puhas, juuksed kuivamas, kleit seljas asusin endale sukapükse jalga kangutama horisontaal asendis naril, sest alumistesse vooditesse olid mingid uued tüübid saabunud ja ma veider inimene, kes paljaste jalgadega käia ei saa. Kuna ma teadsin, et trammist hilineda ma ei tohi, lahkusin oma toast varem. Toa uks kinni ning lifti poole liikudes näen üht kogu seal ees seismas. Kogule lähemale jõudes tuvastas mu aju ka inimese ära ning loomulikult oli see eilne kiimane kääbuslane. Ütleme nii, et seekord nägin ma oma kleidiga parem välja kui pusa ja teksastega eelneval päeval. Täiskasvanud inimene oleks läinud sinna kõrval, öelnud tere või lihtsalt eiranud inimest, ning liftiga alla sõitnud nagu normaalne inimene. Aga mida mina tegin? Keerasin kohe ennast teises suunas, olin seina taga peidus ning kaalusin oma valikuvõimalusi, mille hulka kohe kindlasti ei kuulunud ühine lifti sõit. Kuna hirm trammist mahajäämise ees oli nii suur, siis ruttu tatsasin ümber nurga ning kihutasin treppidest alla, lootes, et jõuan kiiremini neljandalt esimesele kui tema liftiga. Esimesele korrusele jõudnud ei näinud ma teda ning olin rõõmus, et suutsin kiiremini treppidest alla lennata kui liftiga sõita. Kui möödusin liftist, siis avanesid uksed kust brasiilane välja astus. Sekundi ma seisin seal lolli näoga talle otsa vahtides kuni lihtsalt tormasin hostelist välja ilma taha vaatamata.\nTrammisõit hiljem leidsin end öömeelolus inimestega Amsterdami kesklinnast. Natuke ekslesin kuni leidsin oma tee läbi inimmasside Paradisio ette. Minutid möödusid ja Victoriat ei näinud ma kusagil. Akut oli mul ainult 5% ja seega proovisin kusagilt mingit wifit leida. Kohe kui olin ühenduses sain ka teate talt: “Ugh, mu peavalu ei lähe üldsegi ära.” Esimene mõte mu peas oli: “Kas ta tõesti ei tulegi? Ja mida ma nüüd teen? Kas sõidan tagasi hostelisse kiimase päkapiku juurde või lähen üksi klubisse?” Õnneks paanikaks ei olnud põhjust, sest peale minu küsimist vastas ta, et on juba trammis ja lihtsalt hilineb. Kümme minutit hiljem seisime juba järjekorras.\n“Hei! Kas te olete ühendriikidest?” küsib järsku Victoria kahelt meie ees seisvalt naiselt.\n“Oh jaa. Sa ka või?”\n“Jah, mis osariigist te olete?”\n“Oh jumal! Ma ka!”\n“See on väga haruldane kohata reisides kedagi teist oma osariigist” teatas Vicki mulle hariva häälega.\nMa ei hakkanud talle ütlema, et teise eestlase kohtamine (väga suurelt ümardades on meid äkki maailmas mingi 1,5 miljonit) on palju haruldasem kui mingi ühise USA osariigi kaaslase nägemine. Kolme ameeriklasega ma siis klubisse sisenesin. Nii öelda tantsusaalis vajus mul karp veelkord lahti. Peale meie oli seal kuskil ainult kümme inimest. Kas selline ongi siis Amsterdami ööelu neljapäevaõhtul? Kell 23.45 ehk 15 minutit peale avamist jah. Inimeste pilkude saatel tellisime endale juua. Mina võtsin sama, mida Vicki tellis ning see oli mingi viin, apelsinimahla ja veega ehk väga omanäoline jook… Nende nimesi ma ei mäleta, aga õed Pennsylvaniast jõid õlut ja erinesid üksteisest nagu must ja valge koer. Üks oli blond, peenike, ilus, nägu meigiga kaetud ja tantsuoskustega, mida klubis iga ühelt jalale teisele tatsaja kadestaks. Tema tumedapealine õde aga seisis tantsupõrandal, lürpas õlut, jälgis inimesi oma paksude prilliklaaside tagant ja tõmbas oma väikseks jäänud tagi kokku poole. Tema oli isegi varem kuulnud riigist nimega Estonia ning paari kuu pärast pidi ta oma kihlatuga abielluma. Võib-olla on nad nüüd juba abiellunud seega palju õnne neile!\nParadiso (sel ööl klubi, kus ma ameeriklastega tantsisin) on vana kirik, mille hipid kuuekümnendatel ära skvottisid, sest nad tahtsid, et selleks saaks mingi vabaaja keskus. Nüüd ta ka midagi taolist ongi. Enamik suuri muusikakujusid on seal esinenud ja on väga pop konserti koht oma akustika poolest. Kui vitraažaknad välja arvata, siis ega väga rohkem vanast kirikust sinna alles ei olnud jäänud. Sel ajal kui ma Vickit väljas ootasin, nägin, et paari nädala pärast oleks seal ka Garbage esinenud. Vot seda oleks küll tahtnud näha!\nSelline näeks Paradiso täismaja välja. Seda kahjuks ma ei näinud.\nKui mul ei olnud väljas midagi muud teha kui plakateid vaadata\nKeldrikorrusel oli väiksem baar ja vaiksem tantsupõrand, kus paar inimest tantsisid indie ja alternatiivse roki saatel, mida kaks hipsterit vaheldumisi mängisid. Teisel korrusel oli suitsuruum, kus ma paar korda selle Eestit teadva õega käisin suitsetamas ja korra ka selleks, et ta mingite tüüpide juurest ära tuua. Kui ma sinna jõudsin keeras ta mingitele brittidele joint’i ja selline tunne oli küll, et need kahtlased vennad võivad igasugu õudusi talle teha.\nTasapisi kogunes inimesi juurde, maos segunes veider viina jook odavaima Heinekeniga ja ühelt jalale teisele tatsamine asendus palju vabastavama tantsuga. Muusika oli vahelduv: alates hip hopist, pop muusika kuni väga vanade tantsulugudeni välja. Ühel hetkel pidin ma endalt lihtsalt küsima: “Kas ma tõesti tantsin Amsterdami kesklinnas ameeriklastega, keda ainult paar tundi tundnud, Justin Bieberi muusika saatel?” Kui mul oleks mingi väga originaalne checklist, mis sisaldaks selliseid punkte nagu ameeriklastega Justin Bieberi saatel tantsimist ja kiimase brasiilia kääbuse eest põgenemist, siis saaksin nende punktide ette küll linnukesed teha. Kui tundsin, et enam paremaks see päev minna ei saa, teatab Eestit tundev ameerika õde, et ta on väsinud ja tahab tagasi hostelisse minna. Tema õde nõustas ja Vicki otsustas ka koos nendega minna, sest esiteks elasid nad samas hostelis ja teiseks pidi ta järgmisel hommikul Pariisi minema. Otsustav hetk oli saabunud: kas jääda üksi Amsterdami kuulsaimasse klubisse, kus inimesed vahtisid üksteist näljaste nägudega, aga samas oli mul seal mõnus olla, või minna tagasi hostelisse järgmise hommikuni magama? Ma valisin teise variandi. Enda arust oli mul juba piisavalt huvitav ja tegude rohke päev olnud ning seega panin õhtule punkti Paradisiost lahkumisega.\nVana kiriku ees jätsin hüvasti toredate ameeriklastega, keda ma arvatavasti kunagi oma elus ei näe. Ma teadsin, et lähedal asuvast Leidsepleini bussipeatusest peaks ka ööbuss minu Bos en Lommeri linnaossa sõitma, aga kuna sealsetest bussipaviljonidest ei suutnud ma õiget leida ega ka bussiaegu näha, otsustasin jalgsi koju minna. Mis see tund aega kõndimist Amsterdami pimedatel tänavatel kell kaks öösel ära ole! Niigi tol päeval juba kaks korda sarnane teekond läbitud. Kuna mul oli telefoni aku tühi seisin mingis nurgas kaart käes, et endale sobivat marsruuti välja valida. Järsku küsib mingi tibi mult tuld. Viisaka inimena hakkasingi kottist oma välgumihklit otsima, aga mida ei ole seda ei ole. Tibi oli sõbralik ja ütles, et ma ei muretseks. Küll ta leiab mingi tüübi, kellel see on, ja kes teab missuguse eluarmastuse ta nii leida võib. Viisaka naeratuse saatel lahkusin tuld või siis hingesugulast otsiva tibi juurest ja kärarikas Leidseplein (peamine Amsterdami ööelu toimub seal) asendus vaiksete tänavatega kanali ääres. Eks mul oli kerge hirm küll kõndida üksi tagasi hostelisse ilma töötava telefonita kui vastu tulid alko-, narko- ja kes teab mille uimas inimesed. Tundsin end turvalisemalt kui panin pähe kõrvaklapid ja teise otsa lihtsalt kotti, et näeks mulje nagu ma kuulaks muusikat. Nii sain ma mängida nagu ma ei kuuleks midagi, oleks omas maailmas ja poleks vaja mind tüüdata. Selle tunni jooksul tuli mulle paar inimest vastu, kellest ainult üks proovis vestlust arendada. Minu kiirest sammust ja omas maailmas olevast silmapilgust läks see katse tal luhta.\nMitmed korrad jäin kellegi maja ees asuvatele pinkidele oma väsinud jalgu puhkama. Sel päeval olid nad mind kõnnitanud 25 km ulatuses ning tol hetkel olin Hollandis kõndinud juba üle 150km. Kui ma poleks seitsmel korral ühistransport kasutanud, algaks see number juba kahega. Lõpuks peale kolme jõudsin oma väsinud jalgadega tagasi hostelisse. Valust piineldes ronisin mööda redelit oma narile, kus ma siis puhkasin paar tundi enne eelviimast päeva Hollandis.\nKolmas päev oli plaanis veeta oma parimate sõprade Anna ja Kariemiga Amsterdamis, aga tegelikult kondasin üksi mööda Leideni tänavaid ja mossitasin hostelis. Kuidas mu parimad sõbrad mind Hollandis alt vedasid ja miks küll mind mingi kodutu Amsterdami kesklinnas paitas- sellest nagu ikka juba järgmises osas.\nMa ei armasta sind enam ehk tagasi Hollandisse (6.osa)


T, 01. nov. 2011, 00:00:00 +0000 20:00\njuhendab Eesti Humanitaarinstituudi Üliõpilasnõukogu\nNovembrikuust taasalgab senini Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi filosoofia osakonna poolt korraldatud filosoofiline Sümpoosion, mis on sellel aastal hüljanud boheemlasliku Kuku Klubi seinad ja salakavalalt end võimukeskusele lähemale nihutanud ning endale mõnusa pesa tekitanud hoopis Toompeal, Ptarmigani projektiruumis.\nSeega kuulge kõik kel kõrvad: sümpoosion tuleb taas, õhinapõhiselt, tugevalt ja järjekindlalt, kaks korda kuus, uute tegijate, laiema vaatenurga ja elava fantaasiaga. Tegijate hulgas on inimesi kõigilt EHI erialadelt.\nVõtkem käest kinni ja mingem üheskoos sõbralikult uitama mööda viljakaid mõttemaastikke ja otsima ahhaa-elamusi. Igal korral on reisijuhiks mõni teadmistega laetud erialaspetsialist või niisama huvitav inimene, kes esitab vabas vormis ettekande, millele järgneb avatud mõttevahetus.\nKõik huvilised on teretulnud, üritus on tasuta!


Toetused ettevõtjale | Pärnumaa Arenduskeskus\nEAS toetused ettevõtjale – Tiina Kalju\nAvasõnad – Sulev Alajõe\nPRIA toetused – Indrek Jürgenstein\nKIK toetused – Margit Nõmme\nEAS toetused – Sulev Alajõe\nEASi poolt pakutavad toetused ettevõtjale:\nAlustamine – Alustajaid toetades peame silmas eesmärke: rohkem alustavaid ettevõtjaid, ettevõtete suurem ellujäämismäär ja rohkem kiiresti kasvavaid ettevõtjaid.\nEttevõtte arendamine – Ettevõtte arendamise valdkond hõlmab mitmesuguseid otsetoetusi kui ka infoprogramme, millest osa seab selged piirangud ettevõtte tegevusalale ning osa on mõeldud väga laiale sihtgrupile.\nEksport – Ekspordi valdkonnas on EASi eesmärgiks Eesti ettevõtete suurem ekspordimaht, sh nii eksportivate ettevõtete arvu suurendamine kui ka ettevõtjate ekspordikäibe tõstmine.\nKontaktreisid – Kontaktreiside valdkonnas on EASi eesmärgiks leida ja korraldada Eesti ettevõtetele ärikohtumised sihtriigiettevõtetega, saavutada otsekontakt ning mõlemapoolne huvi koostööks.\nMessid – Messide valdkonnas korraldab EAS välismessidel riiklikke ühisstende, mis loovad ettevõtetele väga head võimalused uute kontaktide leidmiseks ning oma toodete ja teenuste otseturunduseks sihtturu edasimüüjatele ja tarbijatele.\nRahvusvahelistumine – Rahvusvahelistumise tegevuste sihtgrupiks on ettevõtted, kes on võimelised viima oma müügitegevust välismaale ja/või rakendama uusi tehnoloogilisi lahendusi või arendama uusi rahvusvahelisele turule mõeldud tooteid.\nInnovatsioon ja tootearendus – Innovatsiooni valdkonnas elluviidavad tegevused täidavad eesmärki suurendada ettevõtete tootearendus- ja tehnoloogilist võimekust, ent ka teadus- ja arendusasutuste võimekust pakkuda kommertsialiseeritavaid lahendusi.\nTurism – Turismivaldkonna toetuste eesmärgiks on suurendada Eesti kui reisisihi tuntust ning Eesti turismitoodete rahvusvahelist konkurentsivõimet.\nMuud toetused ettevõtjale\n• Eesti-Läti programm – toetab projekte, mis edendavad piirialade (Kurzeme, Vidzeme, Riia ja Pierīga regioonid Lätis ning Hiiu, Jõgeva, Lääne, Põlva, Pärnu, Saare, Tartu, Valga, Viljandi ja Võru maakonnad Eestis) omavahelist koostööd. Igasse projekti peab olema kaasatud vähemalt üks asutus või ettevõte Eestist ja üks Lätist. Oodatud on projektid, mis keskenduvad teemadele, mida on mõistlik lahendada piiriüleses koostöös.\n• Põhjamaade Ministrite Nõukogu (PMN) – eesmärk on tugevdada majanduskoostööd ja soodustada ettevõtlust, suurendada klastrite koostööd ja innovatiivseid koostööprojekte, äritegevuse ja -kultuuri parimate näidete jagamist. Toetuse saamiseks peavad ettevõtmises osalema vähemalt kolme riigi esindajad, seejuures peab üks neist olema Põhjamaa ja üks Balti riik (lisaks üks Balti või Põhjamaa riik).\n• Majandustegevuse mitmekesistamine maapiirkonnas (meede 3.1 PRIA) – taotlejaks saab olla maapiirkonnas või väikelinnas (alla 4000 elaniku) rohkem kui üks aasta tegutsenud mikroettevõte (alla 10 töötaja). Tänavu on sellest meetmest kavas suurprojektide voor, mis tähendab seda, et taotleja käive eelmisel aastal (2009) peab olema vähemalt 500 000 krooni ja majandustegevus kasumis. Toetuse suurus on 1,56 kuni 4,69 miljonit krooni, omafinantseering 50-60 protsenti. Toetatakse masinate ja seadmete ostmist, hoonete ehitamist ja rekonstrueerimist. Sellest meetmest ei toetata teatud tegevusi, suuremad mittetoetatavad valdkonnad on põllumajandus, metsandus, kalandus, veondus, ehitus. Eeldatavasti toimub järgmine taotlusvoor augustis.\n• Toiduainetööstuste investeeringutoetus (meede 1.6 PRIA) – taotlejaks saab olla äriregistrisse kantud ettevõtja, kes töötleb ja turustab põllumajandussaadusi ja neist valmistatud tooteid. Toetuse suurus on kuni 10 miljonit krooni, toetatakse masinate ja seadmete ostmist, hoonete rekonstrueerimist ja puhastusseadmete rajamist. Järgmine taotlusvoor on planeeritud augustisse.\n• LEADER toetusprogramm\nLeaderi toetusskeemi erinevus teiste toetustega võrreldes on see, et maapiirkondadele antakse võimalus kohapeal otsustada toetuste jagamise üle. Eestis on moodustatud 24 kohalikku tegevusgruppi, kes on koostanud piirkondlikud arengustrateegiad, ja nende elluviimiseks saabki toetusi taotleda.\nPärnumaal on kaks tegevusgruppi: Pärnu Lahe partnerluskogu ja Rohelise Jõemaa koostöökogu


Kui Kadri käis koosolekul ja sai uusi kasvatusvõtteid kuulda ja kohe ka kasutada,siis minu eileõhtune mulje oli kudagi hüplik ja haklik. Psühholoog esines meilegi nii 15 minutit ja rääkis eelteismelise raskest east. Küides sealjuures kas me juba lastele seksist oleme rääkinud ja kuidas on lood selgitustööga narkootikumide kirjust maailmast. Ma ei tea küll, kuidas teistel, aga meil said need teemnad käsitletud juba lastreaiaeas, seksist tekkisid küsimused siis, kui viimases rühmas oli üheks lapseks seksuoloogi /või psühholoogi/ poeg ja nüüd enam pole küsimusi esitatud. Psühholoog muidugi väitiski, et rääkida tuleb sellest, mida küsitakse ja mitte eriti rohkem. Aga õigete nimedega. Narkootikumide jutt oli ka samal ajal, seal käisid lasteaiaõues süstlaotsingud pidevalt. Ja nüüd kui me koos Pahasid tüdrukuid vaatame, üllatab tirts mind pidevalt mingite supertäiskasvanulike avaldustega narkotsi ja kuritegevuse teemadel.\nAga aeg on nii kaugele läiud, et selleks et laulda kooli mudilaskooris, peab õppima mõnda pilli või vähemalt Ellerheina solfedzotunnis käima. Ilma noodist laulmata ei võeta, ole sa kui ilusa häälega. Kordub minu stsenaarum, kes ma hirmsasti lulda tahtsin, aga nooditundmatuse tõttu ebaõnnstusin ja ei saanud suurt kunsti teha.Proovis võisin käia küll, aga vastutusrikkad esinemised toimusid ilma minu osavõtuta. Nüüd olen kibestunud.\nJa lüõngahoolik olen ka. Läksin nööpe ostma ja ostsin hoopis lõnga. Kollast.Mida mulüldse vaja pole, no mida ma sellega nüüd peale hakkan. Aga 100 gr oli 10 krooni (50% villa, 50 polüamiidi) ja seda ei saanud ju poodi jätta.\nMeile peetud loeng oli selline põnev aga tegelikult baasasjadest. Võibolla teised vanemad teavad neid asju niigi aga mulle tulid sellised väikesed nipid ja meeldetuletused küll õigel ajal - ikka kipun mõnikord tänitama ja mõnikord last kritiseerima käitumise kritiseerimise asemel ... Lahe on see, et kui teadlikult vältida esimest reaktsiooni, hingata viieni ja siis teadlikult kasutada õigeid võtteid asi toimib. No lihtsalt meeldetuletus endale.


Kultuuriministeerium kuulutab 2020. aasta digikultuuriaastaks - Uudis.eu Riik\nKultuuriministeeriumi eestvedamisel viiakse järgmine, 2020. aasta läbi digikultuuriaastana. Aasta korraldatakse eesmärgiga, et uued põlvkonnad võtaksid omaks meie oma elava kultuuri ja pärandi ning digilahendused oleksid sellele toeks. Teema-aasta eestvedaja on aastatega kujunenud tava kohaselt mõni valdkondlik organisatsioon, kellele tagatakse riigieelarvest lisarahastus 200 000 eurot. Selleks ootab Kultuuriministeerium 7. juuniks ideekavandeid oma haldusala asutustelt, kes on huvitatud iseseisvalt või koos partneritega digiaasta läbiviimisest. „Kultuur peab kõigile soovijatele olema eelkõige kättesaadav. Digilahenduste nutikusest sõltub suuresti see, kas uued põlvkonnad võtavad omaks meie oma elava kultuuri ja pärandi. Lisaks vahetule kultuurikogemusele, mis on jäädavalt tähtis, peidab digimaailm endas lahendusi, mis toetavad kultuuri levikut,“ põhjendas Kultuuriministeeriumi kantsler Tarvi Sits. Kultuuriministeerium on järjepidevalt teema-aastaid korraldanud alates 2005. aastast. Aegade jooksul on tähelepanu pööratud kunstile, raamatutele, filmile, aga ka näiteks kultuuripärandile ning lastele ja noortele. Käimasolev 2019. aasta väärtustab laulu- ja tantsupidude ajalugu ning vaatab ka pidude tulevikku. Vaata teema-aastate kohta lähemalt siit.\n16.05.2019 16:00 80\n4 kuud tagasi Justiitsministeerium 63 Link\n2 kuud tagasi Rahandusministeerium 24 Link\n3 kuud tagasi Rahandusministeerium 32 Link\n4 kuud tagasi Maaeluministeerium 61 Link\n4 kuud tagasi Rahandusministeerium 68 Link\n5 kuud tagasi Justiitsministeerium 54 Link


Kuidas Steamis mängu tagasi maksta? (Taotluse juhend) - Mängimine\nKas soovite Steamis mängu tagasi maksta?Noh, me oleme su tagasi saanud!Laadis alla mängu, mille kaas oli suurepärane, kuid osutus millekski, mida te ei oodanud?Ärge siis muretsege, saate mängu Steamis raha tagasi maksta. Oleme koostanud põhjaliku postituse, mis on kajastanud kõike vajalikku Steami tagasimakse saamiseks.\nSelles juhendis käsitletakse Steami tagasimakse saamiseks vajalikke samme, Steamis tagasimakse saamise õigust ja mõningaid teie abistamiseks mõeldud korduma kippuvaid küsimusi.Nii et lugege seda postitust, et teada saada kõike Steam Refundsi kohta.\nSteamiga seotud probleemid? Kontrollima Steam ei tööta Giid.\nSteamiga mängu tagasimaksmise sammud:\nMängu eest raha tagasi saamine on väga lihtne ja probleemideta ülesanne, kui te meiega kaasa lähete. Oleme iga sammu üksikasjalikult maininud, et saaksite Steami kaudu hõlpsasti tagasimakseid. Tagasimaksete saamiseks toimige järgmiselt.\nKäivitage Steam klõpsates siin . See on Steami tugisait, kust leiate palju valikuid oma konto kohta.\nKui olete Steami toe käivitanud, logige sisse oma Steami kontole.\nPärast sisselogimist viiakse teid oma konto seadetesse. Valige vahekaardil „Ostu“, mis viib teid tehtud ostude juurde.\nNüüd on teil ostetud mängude loend. Nüüd valige mäng, mille tagasimakset soovite algatada.\nKui olete mängu valinud, küsib Steam, miks soovite mängu tagasi maksta. Esitatud kahest loendist saate valida ühe põhjuse.\nNüüd küsib Steam teilt, kas soovite tagasimakset või lahendate tehnilise probleemi. Peate valima tagasimakse võimaluse. Nüüd suunatakse teid tagasimakse lehele, kus saate täita tagasimakse vormi.\nSellel lehel saate valida, kuhu soovite tagasimakset, kui soovite tagasimakset oma pangakontole või Steam Walletti. Steam on teile maksevalikute eest vastutanud. Võite valida makseviisi ja klõpsata ekraani vasakus alanurgas oleval nupul „Esita taotlus”.\nPärast kõigi nende sammude hoolikat järgimist saate oma mängu eest tagasilükkamata raha tagasi.\nVältige auru tagasimakse tagasilükkamist - tagasimakse saamise õigus\nTagasimakse saamiseks on mõned määrused. Enne tagasimakse taotlemist peate nende reeglite eest hoolt kandma, et teid ei saaks Steam Game'i tagasimaksest tagasi lükata. Siin on mõned tingimused, millega Steam peab tagasimakse vastu võtma.\nTagasimakse algatatakse ja võetakse vastu, kui mäng tagastatakse ja tagastatakse 14 päeva jooksul pärast mängu ostmist.\nMängu hüvitatakse ainult siis, kui olete mängu mänginud vähem kui 120 minutit. Kui mäng kulgeb isegi 121 minutiga, lükatakse teid tagasi.\nSteam'i tagasimaksmise tingimused on väga ranged ja järgivad neid reegleid iga kord. Nii et kaaluge neid asju enne tagasimakse taotlemist.\n1Q. Kui kaua Steami tagasimakse võtab?\nAastad:Pärast Steami tagasimakse aktsepteerimist võtab tagasimakse aega ainult umbes 2–3 tundi. Kui olete valinud rahvusvahelise rahaülekande, võib selleks kuluda 5–7 tööpäeva.\n2Q. Mis piir on Steami tagasimakse saamiseks?\nAastad:Steam ei ole määranud mingit piirangut, mainides kasutaja algatatud tagasimaksete arvu. Kuid kui proovite raha tagasi maksta iga ostetud mängu eest, võib Steam teid ajutiselt tagasimaksete eest blokeerida.\n3Q. Millised on mõned uued pealkirjad, mis on 2021. aastal Steamis tulemas?\nAastad:Järgmise Geni konsooliga, mis on mängimist muutnud, on mängud arenenud ka turul tugevaks püsimiseks. Siin on top 3 mängu, mis on tulemas 2021. aastal:\nKuri geenius 2.\nLoodame, et meie postitus on teie eesmärki täitnud ja aidanud teil mängu tagasi maksta. Kui teil on Steam GAme'i tagasimakse kohta mingeid mõtteid või küsimusi, saate selle alla lasta kommentaarikasti.\nkust vaadata 24 telesarja veebis\npopulaarseimad saidid tasuta filmide vaatamiseks\nveebisait, kus näidatakse tasuta filme\nsoovite kuulata tasuta muusikat\nvaadata kodus teatrifilme tasuta\nrobloxi muusikakood havannale


Järva hundi jutud: Mustvalgel kirjas- uus vallakeskus tuleb JÄRVA-JAANI\nMustvalgel kirjas- uus vallakeskus tuleb JÄRVA-JAANI\nPaneme aga blogiga taas minema. Kell on 22.31.\nTavaliselt kui uut kannet tegema hakkan, siis võtan lahti eelmise sissekande ja vaatan millal ma selle tegin ning kõrvale viskan lahti oma a4 suurusega märkmiku ning hakkan siis järjest minema.\nEelmise nädala kohtumistest siis natuke. Tsahknaga kohtumine oli huvitav. Rääkis oma ebapopulaarsusest seoses pensioniea tõsmise ideest. Lisaks IRL-i ideedest kuidas elu Eestis päästa. Plaan ikka KOVidele kohustusi juurde anda (ka neid, millega riik praegu hakkama ei saa). Hea idee on regionaalse maksustamisekoefitsendi rakendamine, kuid ilmselt see ei lähe selles valitsuse läbi. Mõte siis see, et kui Tallinna keskmine palk on ca 1300 eurot, siis KOV saab 11,6 % tulumaksust ning seal kus see on näiteks 1000 eurot, seal saavad KOVid suurema protsendi vastavalt mingile proportsioonile, näiteks 14%. See paneks KOVid võrdsemasse seisu sama teenusekvaliteedi osutamise osas, kuid kahtlen, et see läbi läheks. Jõudu.\nKoerus toimunud Eesti Vabariigi 100. sünnipäeva arutelu läks kenasti ja ideid sai päris palju kirja. Peagi tehakse koond.\nReedel õnnestus külastada Aravetel asuvat Terasmani tehast. Päris võimas tootmine ikka. ca 70 meest igapäevaselt terast painutamas, Palgad korralikud ning häid töökäsi on koguaeg vaja. Oli mida vaadata ja imetleda. 80 tonni kaaluvad elemendid pole seal haruldused.\nPealelõunal oli väike infopäev riigigümnaasiumi loomise osas, kus ministeerium rääkis Paidesse tehtava riigigümnaasiumi loomise ajakavast. Hetkeplaan on luua gümnaasiumi märtsis 2017 ning 2018 sügisel peaks esimesed õpilased kutsekooli hoonesse minema gümnaasiumi haridust nõudma. Ainuke mure on see, et õpilasi napib nii Paidel endal kui ka ülejäänud maakonnas. Paide koolides ja Türi puhtas gümnaasiumis käib peaaegu sama palju lapsi ehk mõlemas natuke üle 100. Meil käib praegu 25 statsionaarset+24 mittestatsionaarset õpilast ehk peaaegu 50. Koerus on alla 30 ning Aravetel alla 20 õpilase. Noomiti, et miks me küll oma koole juba kinni ei pane ja siis saaks Paide kenasti käima panna. Ma väljendasin maarahva tarkust, et esiteks vanasse kaevu enne ei sülitata kui uus on valmis. Lisaks ei pruugi kõik need õpilased minna Paidesse õppima kui siin kinni pannakse. Ja kui toodi ära number, et aastaks 2040 väheneb Järvamaa elanikkond 32.3 %, siis kõhutunde pealt võin öelda, et selliste käikudega on see number veel suurem.\nTäna käis meie kooli direktor Raigo Prants volikogus rääkimas uutest mõtetest ja suundadest ning hetkeseis ja edasine plaan tundus väga lootustandev. Järva Teataja peatoimetaja oli ka isiklikult kohal. Loodan, et teeb sellest ka ikka ühe positiivse loo, mis kutsub lugema juba pealkirja lugedes.\nEks näis mis siis rüügigümnast saab, aga ka Türi esindaja ütles, et neil pole plaaniski oma puhast gümnat kinni panna ja kui sealt otsust ei tule, siis ei päästa me ka oma õpilastega olukorda. Ju näis.\nReede õhtul sain osa tõelisest kinoõhtust. Nimelt pidas Järva-Jaani Kinomuuseum oma 10. sünnipäeva ühe tõelise nostalgilise õhtuga, kus müüdi 70 kopikaga pileteid (mul oli täpne raha), näidati nii dokfilme kui multikaid ning kust ei puudunud ka kapellimuusika ja tants. Igati äge oli. Palju õnne ning kellel võimalus külastada, siis tehke seda julgelt.\nPühapäeval toimunud tänujumalateenistus oli ilus ning valla 25. aastapäev sai kauni alguse.\nJalgpallis pidime Rakvere käest napi 2-3 kaotuse vastu võtma. Mäng oli tasavägine ning kuigi juhtisime 2-1, siis omade väike eksimus ning lisaks veel penalt kallutas võidu teisele poole. Nüüd jäänud veel kaks mängu ning laupäeval kell 12.00 toimub selle hooaja viimane kodumäng Kasekoplis. Tulgem kõik kaasa elama.\nSee nädal on läinud mõnusalt valla sünnipäeva tähe all. Soovitan kindlasti minna läbi Järva-Jaani raamatukogust, kus on väljas Järva-Jaanist ja Järva-Jaaniga seotud raamatute väljapanek. Siin pildil vaid üks osa sellest. Lugeda ja uudistada on kõvasti ja minulgi oli mitmeid üllatusi. Aitäh Merike ja Tiiu näituse korraldamise eest.\nPeale lõunat toimunud ettevõtete külastamisest võttis osa umbes 15 vallakodanikku ning tagasiside on positiivne. Kindlasti teeme tulevikus neid veel. Aitäh Arctic Finland Housele, E-Piimale ja Metstaguse Agrole.\nEdasi toimus Järva Arengu Partnerite üldkoosolek Sargveres, kus muudeti natuke rakenduskava ning tehti sisendeid järgmise aasta eelarvesse. Suuri arutelusid sel korral polnud.\nEsmaspäeva õhtu lõppes mõnusa matkaga lasteaed Jaanilille matkarajal Kasekopli ja järve vahel. Õppisime ning nautisime loodust. Soovitan kõigile minna ka omal käel, sest rada on kenasti märgitud ja üllatusi on ka seal. Emad-isad, lastega metsa. Aitäh Ülle&Co-le.\nTeisipäeval oli võimalus üheksandale klassile natuke kohalikust omavalitsusest rääkida ja selle toimimisest. Kuigi enamus neist peaks valima minema juba järgmisel aastal, siis tegelikult jääb ettevalmistus ikka natuke lühikeseks ning kardan, et võib tekkida selline noortega manipuleerimine. Loodan, et see on asjatu kartus ja aasta jooksul noored viivad ennast ka riigi ja KOV-valitsemisega kurssi.\nEile korraldas kool vahva spordivõistluse, kus lisaks õpilastele olid võistlema kutsutud õpetajad ning valla ja lasteaia töötajad. Napi, kuid samas õiglase võidu viis koju Lasteaed. Valla meeskond oli ka tubli mu meelest. Autasuks kott porgandit ja medal. Pilte ja emotsioone näeb SIIT.\nTäna sain teada, et kui näpp liigesest välja käib ja see sirgeks tõmmatakse, siis on normaalne, et paistetus läheb alla umbes poole aastaga. Ma olin juba natuke mures.\nLisaks sai natuke ettevalmistusi teha laupäevaseks tuleskulptuuride sündmuseks. Kui ikka ilm lubab. Suure tuulega pole efekti ja ohtlik ka. Loodame parimat ja et maru selleks ajaks ikka möödas. Kel idee, siis klopsige mingi äge puidust karkass kokku ning laupäeva päeval paneme põhu ümber järve ääres. Põhk meie poolt, Paistevälja abiga.\nVolikogu istung läks täna kenasti ja rahulikult. Võtsime vastu nii arengukava kui eelarvestrateegia. Samuti suunasime avalikustamisele "skandaalse" ühinemislepingu. Miks ma panin "skandaalse". Ikka tänase Järva Teataja esilehe pärast, kus suurelt pealkiri- Must valgel on kirjas: Järva valla halduskeskus tuleb Koeru. Õigem oleks olnud pealkiri, et "Koeru võib tulla halduskeskus", sest sinna lepingusse tehakse veel muudatusi ning samamoodi oleks võinud panna pealkirja ka Järva-Jaani või Peetri. Mis puudutab konkreetselt halduskeskust, siis kõik 7 ühinevat valda panevad praegu kolm varianti eelistusjärjekorda ning sealt tulenev üldjärjekord peakski saama lepingusse sisse. Kes viitsis artiklit edasi lugeda, see sellest ka aru sai, aga kes ainult JT digiversiooni vaatavad ja raha ei taha maksta, siis on valearvamus kiirelt tulema. Hetkel on 5 valda oma eelistusnimekirja juba paika pannud ning homme õhtuks peaks pilt selge olema, mis edasi saab. Loodan, et siis on lõplikult asi paigas, aga noh, ei julge siin midagi enam oletada.\nJa nüüd võiks võtta välja Järva-Jaani vallavolikogu eelmise istungi protokolli, kus on selgelt kirjas, et me eelistame Järva-Jaani alevit halduskeskusena ning nii ongi see info mustvalgel kirjas ja võiks suure pealkirja treida nagu ma blogile paningi täna.\nSiit mõttetera see, et kui miski tundub mustvalge, siis tuleb vaadata, et äkki vaatate seda mustvalgest telerist ja tegelik pilt on ikka värviline.\nTundub, et selle aasta sügis tuleb natuke teistsugune kui tavaliselt. Vaatame mida kostab riigikohus haldusreformi kohta ja katsume siis võtta välja parima.\nHomme on suur pidupäev. Päeval on kutsetega pidulik kontsertaktus, kus tunnustame tublisid vallakodanikke ning meenutame vanu aegu. Õhtul aga on suur tasuta rahvapidu, kus saab ansambel Vanaviisi saatel tantsu vihtuda ning on oodata ka üllatuskülalisi.\nLaupäeval jalgpall ja tuleskulptuurid. Lisaks toimub Rava farmis miskit kihvti. Nimelt on kell 14.00 seal Saku Mandoliinide kontsert ning seda ka täiesti tasuta. Tasub minna kindlasti.\nPühapäeva õhtul kell 19.00 aga on kultuurimaja glamuuri täis ja toimub KABAREE. See on harukordne võimalus oma laval näha Eesti tipptegijaid. Puudumine vaid tõendiga ning sõbrad tuleb ka kohale kutsuda.\nUus nädal algab JOL-i koostöökoolitusega, kus arutame organisatsiooni tulevikku ning viskame pilgu peale ka omavalitsusliitude olukorrale haldusreformi võtmes.\nEdasi esialgu suuri plaane pole. Mõned kohtumised on küll, aga mitte väga suuri ja üldrahvalikke veel. Kui midagi erka on, siis järgmisel korral annan ülevaate. Küll aga panen siia juba järgmise laupäeva võistluse kuulutuse, kuhu ka palavalt kõiki oodatakse. Ahjaa. Sel pühapäeval läheb Gümnaasiumist üle 20 jooksusõbra Paide-Türi jooksule. See selline meeldiv traditsioon juba. Oma osalust veel ei oska kinnitada ega ümber lükata. Äkki jõuangi. Tasuta pääse peaks kuskil olemas olema, sest toetasin ju Hooandjas Arvamusfestivali.\nJa et sissekandele väärikas punkt panna, siis tervitan Milvit Jalgsemalt, kes juba pikalt oodanud tänast sissekannet. Ühtlasi õnnitlen ka Bingo Loto "suurvõidu" puhul :)\nKõike kaunist. Kell on 0.11.\nHille 30. september 2016 18:22\nLaupäevane mandoliinide kontsert toimub Karinul, Reva farmis, ärge Ravale minge ;)\nBrüssel, Canberra, Peetri


Zidane: saan Hazardi olukorrast hästi aru - Hispaania liiga - Jalgpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nZidane: saan Hazardi olukorrast hästi aru\nMadridi Reali peatreener Zinedine Zidane usub, et klubi suurost Eden Hazard suudab peagi täita kõikide fännide ootused.\n«Ma tean, et ta lööb siin läbi. Tähtis on säilitada rahu ning teda toetada. Tean seda olukorda väga hästi. Kui Itaaliasse läksin, olin isegi hullemas seisus. Mul läks mitu kuud kohanemiseks. Madridi tulles kohanesin natukene kiiremini,» meenutas Zidane.\nMadridi Real maksis Hazardi eest Londoni Chelseale umbes 100 miljonit, kuid üleminekutasu võib sõltuvalt boonustest tõusta kuni 170 miljoni euroni.\n«Ma ei ole veel Galactico (superstaar – toim). Pean end tõestama, et selleks saada,» ütles number 7 kandev Hazard. «Eks me kõik tea, mis ajalugu sellel numbril on. Tahan tõestada, et suudan olla maailma parim. Mitte lihtsalt mängudes, vaid ka treeningutel.»\nHazard on enesekriitiline ning mõistab, et on enamaks suuteline. «Olukord pole ideaalne, aga oleme Hispaania liiga liidrid. Pariisis kaotasime (Meistrite liiga mängu), kuid võib-olla hoidis vigastus mind tagasi. Nüüd olen taas 100 protsenti terve.»\nMadridi Real ja Hazard kohtuvad täna Meistrite liiga teises alagrupimängus Club Brüggega. Kohtumine algab Madridis kell 19.55.


TOETAME ÜHESKOOS! Lastefond vajab annetajate abi lastekliinikule uudse aparaadi soetamisel – Heategu | GoodNews\nAvaleht Heategevus TOETAME ÜHESKOOS! Lastefond vajab annetajate abi lastekliinikule uudse aparaadi soetamisel\nTOETAME ÜHESKOOS! Lastefond vajab annetajate abi lastekliinikule uudse aparaadi soetamisel\nSA TÜ Kliinikumi Lastefond palub heade inimeste tuge, et soetada TÜ Kliinikumi lastekliinikule tipptehnoloogiline neurorehabilitatsiooniseade – puutetundlik laud Diamond Touch. Seade võimaldab uudse tehnoloogia abil treenida ning õpetada närvisüsteemi kahjustuse ja õpiraskustega lapsi olles esimene seesugune Eestis.\n„Diamond Touch puutetundlik laud on abiks näiteks õpiraskuste, tähelepanuhäirete, käitumis- ja suhtlemiseraskuste ja epilepsiaga laste treenimisel ja õpetamisel ning see on Eestis esimene võimalus laste sotsiaalse suhtlemise, koostöö ja kognitiivse poole ühtseks treeninguks,“ räägib dr Kolk. Treening, mis seisneb väljatöötatud mängude kaudu keeruliste situatsioonide ja raskete olukordade virtuaalses lahendamises, aitab lastel koguda sotsiaalseid oskuseid ning arendada koostööd ja planeerimisoskuseid.\n„Just tegevuse planeerimine ja jagamine ning sellel põhineva koostöö õppimine on neurorehabilitatsioonis leidnud aina olulisema koha, seda ka laste puhul. Nimetatud uus tehnoloogia ongi selleks arendatud ja välja töötatud. See võimaldab teaduspõhiselt treenida valdkonda, mis on seni puudulikult rehabiliteeritud ja jäänud tähelepanu alt välja,“ toonitab dr Kolk.\nLastefondi tegevjuht Sandra Liiv peab oluliseks annetajate abiga ka uudsemate aparaatide soetamist kliinikumile, et üheskoos aidata veelgi paremini ning efektiivsemalt kaasa laste ravile. “Tänapäeval, mil infotehnoloogial on meie elus niivõrd suur roll, tuleks leida võimalusi, et seda järjest enam ka inimeste abistamiseks ja toetamiseks kasutada. Ning seda me antud juhul teha püüamegi,” märgib ta.\nPuutetundlik laud Diamond Touch maksab pea 14 000 eurot, millest ligi 6000 eurot tasub TÜ Kliinikum. Ülejäänud 8000 euroga toetab uudse tipptehnoloogilise seadme soetamist Lastefond paludeski siinjuures abi headelt annetajatelt. Oma panuse andmiseks palub fond teha annetus Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondi annetuskontodele lisades selgitusse “Teemantlaud”:\neelmine TASUTA ASJADE TURG! Tallinna Puuetega Inimeste Kojas toimub tasuta asjade turg\njärgmine AITAME ÜHESKOOS! Lastefond aitab katta raske puudega poisi erilasteaia kulusid\nOleme ju vägevad! Iga teine inimene on viimase aasta jooksul osalenud vabatahtlikus tegevuses


Advokaadibüroo GLIMSTEDT panustas suurima üleeuroopalise andmakaitsealase infoplatvormi Cloud Privacy Check loomisesse, mis aitab Euroopa riikides tegutsevatel ettevõtjatel lihtsalt ja kiirelt saada ülevaate neile rakenduvatest andmekaitseseadustest ja säästa seeläbi tuhandeid eurosid.\nEesti ettevõtjad saavad nüüd tasuta veebikeskkonnas www.cloudprivacycheck.eu tutvuda nii Eesti kui ka 31 välisriigi andmekaitse regulatsioonidega ja neid omavahel võrrelda. Keerulised ja riigiti erinevad andmekaitseseadused on veebilehel visualiseeritud hästiloetavate infograafikutena, nii, et lihtsatele küsimustele vastates saab ettevõtja kiiresti aru, millised andmekaitse regulatsioonid puudutavad tema ettevõtet.\nEesti esindajana projektis osalenud advokaadibüroo GLIMSTEDT advokaadi Mari-Liis Orava sõnul on pilveteenuste kasutamine Eestis laialt levinud, ent teadmised andmekaitsest on veel lapsekingades. „See muudab Cloud Privacy Check lahenduse Eesti jaoks eriti oluliseks, võimaldades õigusalased reeglid anda edasi väga selgel ja lihtsal viisil. Usun, et see tööriist aitab oluliselt tõsta Eesti ettevõtjate teadlikkust andmekaitseseadustest,” lisas Orav.\nProjekti eestvedaja, Austriast pärit tunnustatud IT-projektide ja EuroCloudi nõustaja Dr Tobias Höllwarth leiab, et infoplatvorm võimaldab ettevõtjatel näha ette riskikohti ja säästa tuhandeid eurosid. „Lõime Euroopa suurima tasuta andmekaitsealase infoplatvormi ja jätkame selle arendamist, kohandades selle vastavaks ka 2018. aastast kohaldatava uue Euroopa Liidu isikuandmete kaitse üldmäärusega,” kinnitas Höllwarth.\nCloud Privacy Check on infoplatvorm, mille eesmärk on aidata pilveteenuse kasutajatel kiiresti ja lihtsalt aru saada, kas nende tegevus on kooskõlas isikuandmete kaitse regulatsiooniga rohkem kui 30-s riigis, sealhulgas Eestis. Lahenduse on loonud Austriast pärit IT-projektide nõustaja Tobias Höllwarthi eestvedamisel advokaadibüroo GLIMSTEDT ning rohkem kui 40 Euroopa juristi ja advokaati. Rohkem infot: www.cloudprivacycheck.eu.\nGLIMSTEDT on üks Baltikumi juhtivaid täisteenust pakkuvaid advokaadibüroosid, kus töötab kokku üle 250 juristi-advokaadi Tallinnas, Riias, Vilniuses ja erinevates Rootsi linnades. GLIMSTEDTi kohalolu kõikides Balti riikides võimaldab edukalt hallata suuremahulisi Baltikumiüleseid projekte.\nAdvokaadibüroo GLIMSTEDT '\nadvokaat ja andmekaitse ekspert\n+372 611 80 50


Kleepuvad võtmed on loodud! Logitech K310 pestav klaviatuur - Arvutamine\nKleepuvad võtmed on loodud! Logitech K310 pestav klaviatuur\nLogitech lasi välja oma esimese pestava klaviatuuri K310.\nMe ei räägi ka ainult 'pritsmekindlast' - võite võtta K310, sukeldada kuni 30 cm vette (12 tolli) ja anda sellele hea koorimise. Ainus piirang on see, et saate kasutada ainult tavalist pesuvedelikku - oh, ja Logitechi sõnul peaksite proovima ka USB-pistikut veest eemal hoida. Kui olete klaviatuuri pesnud, jätke see lihtsalt kuivama. Kasutusjuhendis öeldakse, et õhu käes kuivamine võtab kaheksa tundi ja et te ei tohiks kasutada fööni. Asjade kiirendamiseks on K310 tagaküljel tegelikult drenaažiavad.\nLisaks pesemisele, K310 on tavaline 104/105 võtmega USB-arvuti klaviatuur, läbimärgade kummist kuppelülititega (boo). Lülitite reiting on viis miljonit tsüklit (jah) ja klahvid lõigatakse laseriga, et tähed ei tuhmuks - kui riiete pesemine oleks nii lihtne. Spetsifikatsioonides ei loetleta Mac OS X-i kui toetatud operatsioonisüsteemi, kuid suure tõenäosusega töötab K310 suurepäraselt. Ärge proovige siiski Maci kraanikaussi panna - kui sellest on möödas vähemalt 9 kuud, on teil tõenäoliselt parem lihtsalt uus osta.\nLogitech on pestava klaviatuuripeoga tegelikult üsna hilja. HP-l, Kensingtonil ja Unotronil on mõnda aega olnud pestavaid klaviatuure turul - kuid üldiselt on need tuhmid, mustad, kohmakad üksused, mis tunduvad rohkem orienteeritud tööstus- ja meditsiiniasutustele. Samuti pole selge, kas need on vabaõhuüksused (nagu tavalised klaviatuurid) või kas need on suletud (nagu klaviatuurid, mida olete McDonald’sis näinud). Logitechi klaviatuur on seevastu üsna atraktiivne ja näeb välja nagu tavaline tarbijale suunatud klaviatuur.\nNii et teil on see olemas - kui lasete regulaarselt koksile või muudele kleepuvatele ja / või kleepuvatele vedelikele klaviatuuril või kui valate regulaarselt palju ihukarva (nagu mina), haarake Logitech K310. See tuleb müüki kuu lõpus hinnaga 40 dollarit. Kui te pole kunagi varem koksi oma klaviatuuril voolanud, on Logitech esitanud kasuliku ja tutvustava video:\nkas koerad võivad süüa sealiha ribisid\nglükoosamiin ja kondroitiin koertele\nkoer purustas anaalse näärme abstsessi\nandke koer lapsendamiseks