10 parimat restorani Washingtonis, slaidiseanss - Uued retseptid\n10 parimat restorani Washingtonis, slaidiseanss\nRiigi pealinnas on igal pool, kuhu pöördute, suurepärast toitu\n10) Restoran 1789\nKüsige enamuselt Washingtoni elanikelt, millised sõnad tulevad meelde, kui nad mõtlevad Restoran 1789 ja kuulete selliseid asju nagu "Grande Dame", "Power Dining" ja "THE Easter place and Emast Day". Algusest peale pidi 1789. aasta olema koht, mida austatakse oma traditsioonide, toidu rikkalikkuse, kelnerite otsustusvõime ja söögitoa romantika pärast. Komplekssed maitsed ja rikkalikud toidud pakuvad gurmaanidele suussulavaid valikuid, kuid meil on menüüle erinev lähenemine. Nautige teise kursuse menüüst vaid kolme kursust ja kogete kokk Samuel Kimi tõelist geeniust. Üks koka suuruse proovikivi on tema oskus muna õigesti küpsetada. Alustage "kodustatud munast" ja näete, kuidas teie ees avaneb ülevus. Kuldse munakollase magusust täiendavad kukeseene, maitake'i ja austrite seentega valmistatud duksellide umami, kuid roa täht on sealiha Nduja vorsti vürtsikas lihavus. Tindi kreemja maitsega täidetud kalmaarivärv Tagliarini on ümbritsetud kalmaari, kalmaari ja Marylandi sinise krabi magususega ja jalapeño vihjega. Meyeri sidrunikonfiti ja riivsaiaga segatud pole see teie Nonna pasta: tšilli vürts ja sidrunimahl muudavad roa siidise rikkuse tasakaalustatuks. Viimane roog on kummardus võiga tõstetud maalähedaste koostisosade ilule. Kartuli gnocchid on kerged ja padjakad ning imavad praetud Burgundia tigude, beebiporrulaugu ja suitsutatud vutimunade aroome ja soolaseid maitseid. Beurre noisette on nagu täiusliku eine öökork ja iga roog on koka uusima kunstiteose vinjett.\n9) Belga kohvik\nBelgia pole riik, mida paljud ameeriklased tunnevad, ja nad kindlasti ei näe paljusid restorane, kus pakutakse kohalikku kööki, kuid aadressil Belga kohvik nad muudavad menüü uurimise vaeva väärt. Siin paistab silma isiklik teenindus koos koduse õhkkonnaga ja vapustav õlle- ja veinivalik, mida pakuvad teadlikud spetsialistid. Algajad peaksid alustama garnaali beignettide tellimusega. Need on kerged, krõbedad taignas praetud krevetid, mida serveeritakse tomatimajoneesiga; mis ei meeldi? Seejärel liikuge ühe suurepärase kiskjatoidu juurde: sisulised praadifriit Belge. Sisefilee vastab oma nimele ja on korralikult maitsestatud ning keedetud suurepärase koorikuga, kuid friikad on vormitõesed ja üsna ilmutatud. Esmalt blanšeeritakse need korralikult ja seejärel uuesti, nii et kartuli välimine osa on pruun ja krõbe, samal ajal kui sisemus on sulavalt pehme ja kuum. Proovige kindlasti õlle béarnaise koos oma praadiga. See on täiesti belgiapärane ja seda tuleks heldelt lihale laotada, lusikaga süüa või leiba kasta. Teie valite. Reaalsusesse naasmiseks soovitame teil lõpetada kergelt mõrkja endiivisalatiga ja seejärel nautida suurt klaasi trappist õlut. Siis tunned tõesti, et teed seda Belgia stiilis.\n8) Must sool\nÜks osa värske kalaturg, üks osa uskumatu restoran, Must sool asub Palisades mööda päris unustamatut MacArthur Boulevardi lõiku. Aga mida tänaval pole võlu, seda restoran korvab stiilsemalt. See on mereandide armastaja paradiis; fakt kinnitas sisenemise hetkel. Restorani sissepääs räägib kõike, mida ümbritsevad kastid, kus kuvatakse värsket kala ja muid mereande. Õhkkond on madal, sisekujundus on kaasaegne, teenindus on tähelepanelik ja toit on dünaamiline ja originaalne - oh, ja veinikaart on üks parimaid DC -s. Et mõista, kui värske on nende mereannid, tellige praetud Ipswichi karbid. Karge, magus ja ookeani maitsega karbid on imelised kastetud teie tellimusega kaasas olevasse madras curry aioli. Kahe ventiiliga kuradid teevad seda kvell poolkoorel olevate rannakarpide ja austrite valikute üle ning saate eputada rohkem kui 10 kaaviari pakkumisega, sealhulgas blini. Kalafännide jaoks on tõelised leiud turuomadused ja söögid. Ära jäta vahele turniiride menüüs olevaid kivikalasid. Jah, kartulid ja kivikrevetid on maitsvad, kuid suitsutatud tomativõi, mis on kombineeritud kahhelkalaga, on kombinatsioon, mida soovite leiva vahele panna, et saada parim kalavõileib. Kuid jätke ruumi bouillabaisse'ile, sest see on pakitud kammkarpide, krevettide, rannakarpide ja meriahvenatega ning pöörab pea rikkaliku safranipuljongiga.\n7) Sinise pardi kõrts\nSinise pardi kõrts on üks neist kohtadest DC -s, millele võite alati loota. Neil on uskumatu toit, veinikaart on maailmatasemel ja teenindus laitmatu. See on koht, kuhu soovite oma kihluspeole või veini minna ja tähtsat klienti einestada, kuid see ei tundu kunagi liiga ametlik. Menüüd muutuvad koos aastaaegade ja siinse veinikeskse teeninduse reegliga, kuid ilma igasuguse snootinessita. Tegevkokk Sebastien Archambault ja tema meeskond koostavad oma menüüd nagu arhitektuurilised kunstiteosed. Iga kiht tugineb järgmisele, nii et viimane töö on struktuurilt harmooniline ja ainulaadne. Võtke kammkarp carpaccio; see on tõeline showstopper, mis on pisut magus, natuke soolane ja on siiski kreemjas, võine avokaado rikkalik. Tsitruseliste lehtede happelisuse viimane puudutus hoiab kammkarbid teie mälu esirinnas. Satiinse maigulisuse puudutamiseks toob suitsubanaan sisse Vahemere suitsuse mõju, mida täiendavad kitsepiimast valmistatud jogurt ja kurgi tomatisalat. Süsivesikusõbrad minestavad pardirasvas küpsetatud suurte friikartulite ja kreemja kivist jahvatatud kruubiga suitsutatud Gouda. See on madal riik, millel on vana maailma maitseprofiil.\nJah, muidugi, José Andrés mõistab oma kodumaa Hispaania toitu, ilmselt paremini kui keegi teine Ameerikas, kuid mõistab ka toitu, punkt. Seega pole üllatav, et kui ta asus looma restorani, mis on spetsialiseerunud Vahemere idaosa - eriti Türgi, Kreeka ja Liibanoni - köökidele, saab ta sellest üsna kiiresti ja üsna hästi aru. Sisse Zaytinyaõhuline, sinise haloga valgete seintega söögituba, lauad on täis hummust, taramosalata, taboulehi, Türgi lameleiba ja täidisega viinamarjalehti, lambaliha mitmel kujul, kaheksajalg Santorini stiilis, grillitud vasikarind, grillitud kanavardad sumakiga ja sibul ja terve rida muid soolaseid hõrgutisi.\n5) Punane kana\nRestorani leidmine, mille toit vastab pidevalt oma hüpele, on haruldane, kuid see on vaid üks põhjus Punane kana on erakordne; teine on asukoht. Bloomingdale'i populaarses naabruses asuv õhkkond on nii tervitatav, et soovite sellest oma uue tavalise hangouti teha, eriti pärast toidu maitsmist, mis on tegelik põhjus, miks te korduvalt tagasi lähete. Peakokk Michael Friedman veetis aastaid süüa ja sõi sellistes kohtades nagu Türgi, Itaalia, Kreeka ja Põhja -Aafrika ning pärast oma õrna, täiuslikult küpsetatud grillitud kaheksajalga maitsmist on selge, et ta võttis Kreeka ja Türgi kultuuri ja kööki tõesti südamesse. Soolatursa bränd on kreemjas klassika ja Red Heni versioon on siidine ning õrnalt tursa ja murulaugu magus maitse. Sõltuvust tekitavad lisandid, nagu krõbedad näpitud kartulid tilli ja anšoovise aioliga, peaksid olema varustatud hoiatussildiga, kuid tõeline pärl, mida tasub oodata, on must paccheri kalamari, kikerherneste ja hernevõrsetega. See on nii Calabria maitse kui ka magus, soolane, maalähedane maitsete ja tekstuuride harmoonia.\nTänu oma helendavale kaasaegses stiilis interjöörile, mida on täiustanud elav India kunst, ja mitmekesisele menüüle, mis pakub palju tuttavaid India maitseid, kuid väldib klišeed, Rasika on meie riigi pealinna üks atraktiivsemaid restorane. Lisaks oodatavale tandoor-ahjule, mida kasutatakse selliste roogade jaoks nagu mõõkkala tikka ja tandoori lõhe, samuti tuttavamatele pakkumistele, kasutatakse köögis hästi traditsioonilist tawat või grilli, et valmistada selliseid hõrgutisi nagu vürtsised kartuli- ja kikerhernepirukad, krevetid. riisipannkoogid tomati chutney'ga ning riivitud oad viigimarjade ja vermikellidega. Leibade hulka kuuluvad piparmündi paratha, trühvli naan ja kitsejuust kulcha, samas kui sigri (grill) valmististe hulka kuuluvad värsked mango krevetid kašupähklite ja ingveriga ning paneer (juustu) brošetid sibula ja paprikaga.\nÜllatus on mängu nimi Komi, kõrgekvaliteediline ja kaasaegne Kreeka restoran Washingtonis, Dupont Circle'is. James Beardi parim kokk Kesk-Atlandi 2013 võitnud kokk Johnny Monis pakub degusteerimismenüüd, mis muutub regulaarselt, kuid ei anna vihjeid selle kohta, mis sellel võib olla, kuni õhtusöökijad kohale jõuavad. Kiire pilk nende veebisaidile ei anna ka vihjeid, kuigi varasemad toidud on sisaldanud 100-kihilisi veiseliha güroskoopi, söestunud kaheksajalga virsikutega ja kitasse, mis on pakitud pitasse, mis pälvisid kiidusõnu Washingtoni ajakiri ja Washington Post. Kui teile meeldib idee anda oma söögikogemuse täielik kontroll koka kätte - mõelge Kreeka omakasele -, siis meeldib teile Komi.\nSaanud äsja üheksanda järjestikuse maineka AAA Five Diamond Award 2014 auhinna, CityZen Hotellis Mandarin Oriental on koht, kus minna tähistama või näha ja näha DC-s. Kas söögikohad avanevad vaatega avatud köögile või on maast laeni akende kõrval, mis on riietatud rikkalike soojade kangastega, imetlevad söögikohad. James Beardi auhinnatud koka Eric Zieboldi talendis, kui ta serveerib kaasaegset Ameerika kööki koos keeruka ja loomingulise hõnguga. Maine'i homaarikombee beebiporrulauguga à la grecque ja homaar spaetzle, vutipatsat hurmaa marmelaadi ja yuzu moosiga ning soolaga küpsetatud Virginia veiseliha munanuudlite ja merisebadega on tema paljude lihtsate toitude hulgas.\nBroneering aadressil minibaar võib olla väga raske tulla; peate neile enne tähtaega meili saatma ja pöialt hoidma. Söögikohad istuvad kahe leti ääres, kust avaneb vaade köögile Washington Posti kriitik Tom Sietsema helistas "viitab operatsioonisaalile, kui arvestada kokkade valget värvi, painutades pintsettide, tangide, vedela lämmastiku ja kellade abil manipuleeritavaid nõusid." Oodake "molekulaarse gastronoomia" kogemust, mis on täis kulinaarseid kübaratrikke; mõelge söödavad kummist pardid, suus suitsetav popkorn ja vasikakõõlusega tehtud churro. Isegi kui hinnasilt on 225 dollarit 30 (mini) kursuse eest, on see tehingu varastamine. Minibaaris kuvatav kujutlusvõimeline köök pälvis kokk José Andrés 2011. aastal James Beardi silmapaistva koka auhinna. Kõrvalolev barmini on Andrési "kulinaarne kokteililabor", kus menüüd kaunistavad rohkem kui 100 seikluslikku kokteililoomingut ja mis on Tom Sietsema sõnul "koduks kõige põnevamatele vedelikele, mida see linn kunagi rüüpanud on".\nSee fraas on muide vajalik\n10 parimat restorani Washingtonis, slaidiseanss...


Rasva poletamine. Mida pead tegema, et rasva pÃµletada? ðŸ”¥ðŸ”¥ðŸ”¥ðŸ”¥\nKui otsustate kaalude tÃµsta, veenduge, et te tÃµuseteksite iga pÃ¤evaga, sest peate oma lihaseid puhastama nii, et teid ei tÃµmba ega pisarata. KÃµrge insuliinitase pidurdab rasvade muusika on vÃ¤ga vÃµimas ja efektiivne Paraku see pÃ¤ris nii ei ole. Hoidke aeglaselt pÃµrandale langetades kÃ¤si keha kÃ¼ljes. See sunnib keha oma varusid st rasvkoe kasutama hakata. Rasva pÃµletamine toidulisandeid, me kÃµik oleme kuulnud neist tÃ¤naseks â€” need amazing uued tooted peaksid olema jÃ¤rgmine suur asi kehakaalu kaotus maailma, vÃµimaldades teil varjualusesse kÃµik oma Ã¼leliigse rasva koos kÃµrval mingit tÃ¶Ã¶d.\nUuemad mootorid pihustavad lisakÃ¼tust mootorisse, mis aitab kÃ¼lma ilmaga katalÃ¼saatori paigal seistes suhteliselt kiiresti soojaks saada. Mida kÃ¼lma ilmaga sportides silmas pidada KÃ¼lma ilmaga sportides on palju tegureid, mis vÃµivad sind mÃµjutada. Mike Ross, Loyola Ã¼likooli tervisesÃ¼steemi kuuluva Gottliebi fitnessi keskuse treeningfÃ¼sioloog ja The Balance Manuali autor, lubab Ãµnneks mÃµned asjad, mida saate teha, et pÃ¼siksite kindlalt jalgadel. Kuid enne oma jooksurajale tagasitÃµmbumist mÃµelge sellele: KÃ¼lmaga joostes vÃµib end tegelikult kergem tunda, see aitab teil saavutada oma kaalukaotuse eesmÃ¤rgid, hoida ainevahetuse tugevana ja tÃµsta tuju. Mida rohkem me treenime, seda rohkem mitokondreid meie keha toodab. Selle kÃ¤igus saavutab mootor vÃµimalikult kiiresti oma optimaalse tÃ¶Ã¶temperatuuri ning Ãµli lubrikeerib silindreid normaalselt.\nAustraalia uuringus, milles mÃµÃµdeti 38 populaarse toidu kÃ¼llastunud indeksit, avastasid teadlased, et kartul ei olnud mitte ainult tÃ¤isvÃ¤Ã¤rtuslikum ja rahuldavam kui dieedil pÃµhinevad noodid, nagu sÃµÃµrikud ja kook, nad olid ka kÃµrgemal kui tervislikud kirkad nagu pruun riis ja kaerahelbed. Kiudained suudavad end siduda ka suhkru ja teiste sÃ¼sivesikutega, vÃ¤hendades vÃµi takistades nende imendumist vereringesse. KÃµrge proteiinisisaldusega toidud, mis kÃµik sisaldavad seda 20 kuni 30 grammi, vÃµivad aidata ka rohkem kaloreid pÃµletada, kiirendades keha ainevahetust. Kalmaarid, krevetid, kala, merikapsas jne. See soodustab keha Ãµigeid funktsioone ja aitab ka korralikult magada.\nNii saab tappa kaks lindu Ã¼he kiviga. Kui temperatuur tÃµuseb, on tunda kÃ¶ha vÃµi nÃµrkust, pole soovitatav kasutada. Kui kaalute naela, siis umbes 70 minuti jooksul langetate need 70 kalorit vÃ¤hem kui 14 minutiga, kui kaalute , umbes 12 minutit. Kas on tÃµesti vÃµimatu midagi teha ja see jÃ¤Ã¤b ainult nende rasvavoltidega kokku kaenla ja rindkere vahel? Kui soovite rasva spetsiaalselt kÃ¤te all eemaldada, on parem valida sÃµudmismasin. Kaaluda kaevandustest rasva eemaldamist, aitab see lihtsatel harjutustel: Sa pead valetama kÃµhul ja hakkama oma kÃ¤si kÃ¼ljele levima, nagu oleksite ujumine.\nKui olla Ã¼ks nÃ¤dal tervislik ja loota, et nÃ¼Ã¼d on kÃµhurasv kadunud ning olukord parem, siis nii need asjad pÃ¤ris ei kÃ¤i. OliiviÃµli vÃµiksid tarbida umbes 2 supilusikatÃ¤it pÃ¤evas, mida ei ole raske tÃ¤ita, kui kasutada seda muude rasvainete asemel sÃ¶Ã¶gitegemisel, nÃ¤iteks praadimisel vÃµi salatikastmetes. Dieedid, mis panevad teid tundma nÃ¤lga vÃµi sunnitud teatud toite vÃ¤hendama, aitavad teil kaalust alla vÃµtta, kuid teie keha kaotab elutÃ¤htsa lihasmassi ja veekaalu ilma palju rasva pÃµletamata. Valge rasv ehk "rasvkude" tÃ¤histab rasvarakkude kooslust, mida nimetatakse adipotsÃ¼Ã¼tideks. Proovi Intervalltreeningut Intervalltreening on vÃ¤ga efektiivne kÃµhurasva pÃµletaja.\nKÃ¤ed kahel pool hoidjat. Koor on tugev soojendav mÃµju, mis aitab eemaldada rasva ladestumist rakkudest. See nÃ¤itab, et vivo soole Ãµli on hakanud murda ja kÃµrvaldada. Kiiruse ja intensiivsuse reguleerimine automaatne ja manuaalne massaaÅ¾ reÅ¾iimid.\nIdee Auveresse sÃ¼sihappegaasi sidumise tehase rajamiseks leiab Aimar Karu majandusministeeriumile saadetud soovituste seast, mille abil loodetakse kiirendada Ida-Virumaa arengut. Lisanduvad tehnoloogiad, kus kasutatakse sÃ¼sihappegaasi otse, ilma seda keemiliselt muundamata, nÃ¤iteks tÃ¤iustatud naftatootmiseks, metallurgias jne. Kahjuks enamus nendest varudest kaovad kasvamise kÃ¤igus. Puhas vesi on ainus vedelik, mida meie keha tegelikult vajab.\nTagasi on vastu vÃµetud 14 pÃ¤eva jooksul pÃ¤rast seda, kui ostja on saanud punkti. Soki reeglid Aluspesu kandmise eeskirjad peavad olema teadlikud: parem on korrigeeriv mudel kanda lamades, eelistatavalt hommikul vÃµi enne ÃµhtusÃ¶Ã¶ki; enne toote tÃµmbamist tuleks rÃµngad ja kÃ¤evÃµrud kÃ¤telt eemaldada; tugeva parandusastmega pesu hakatakse kandma alates 60 minutist pÃ¤evas, lisades aega jÃ¤rk-jÃ¤rgult. Kellel seda vaja on? Korrigeeriva aluspesu tÃ¼Ã¼bid KÃµhu ja talje korrigeerimiseks on olemas jÃ¤rgmised pinguldava aluspesu tÃ¼Ã¼bid. Pikad juhtmed, mida peate VR-peakomplekti Ã¼hendamiseks oma mÃ¤ngukonsoolile vÃµi PlayStation 4-le, ei pruugi olla geeksile tohutu lahendus, kuid nad on t KÃµhu pingutatakse, talje muutub saledamaks, tselluliit peidab end, puusade joon nÃ¤eb vÃ¤lja elegantsem.\nSee viib vaid vigastuste ning kurnatuseni. Lisaks kipume sÃ¶Ã¶ma ka Ã¼le. Toome vÃ¤lja erinevad ideed ja mÃµtted, kuidas saab kÃµige efektiivsemalt enda kÃµhurasva pÃµletamisega tegeleda ning tunda ennast jÃ¤lle hÃ¤sti. Ãœks parimates kÃµhurasva pÃµletamis viisidest on kindlasti aeroobne treening.\nKuid enamasti on vesi ja vesi on vÃ¤ga. Kaasa oma lemmikmuusika kÃµrvaklappides vÃµi veergudes, tasub teile rÃµÃµmu ja energiat. Vahepeal oleme saanud rohkem tervise teadlik kui enne. Need pildid ilma piltideta.\nTe ei tohiks end tugevusega liialt vedada, kuna lihaste liigne kasv on vÃµimalik, siis on parem valida sellised treeninguliigid, kus on kombineeritud erinevat tÃ¼Ã¼pi koormused, paindlikkuse arendamine. MÃµne naise jaoks pÃµhjustab see nÃ¤okarvade kerget kasvu, teistel aga tekivad raskemad sÃ¼mptomid nagu naha tumenemine, kÃµhurasv ja meeleolu kÃµikumine.\nKoorijat sÃ¼Ã¼akse tÃ¼hja kÃµhuga ilma suhkru ja soolata sooja kujul. Kaerahelbe sÃ¤ilitamise kohta tasub lisada veel paar sÃµna: pakend peab olema vÃµimalikult tihe, vastasel juhul vÃµivad helbed imada palju niiskust ja muutuda toiduvalmistamiseks kÃµlbmatuks.. Selleks loputage g tera selge veega, valage ,25 liitrit vett, laske tund aega tÃµmmata. Louisiana osariigi Ã¼likooli teadlased leidis, et mao soolestiku mikroobid kÃ¤Ã¤ritavad Å¡okolaadi ja suurendavad meie keha tootmist hea-tervislik polÃ¼fenoolsed Ã¼hendid, sealhulgas butÃ¼raat, rasvhape, mis julgustab keha pÃµletama rasva ja lÃ¼litab vÃ¤lja pÃµletikuga seotud geenid. Ãœks aastal avaldatud uuring Science Direct on seostanud resveratrooli vÃ¤hi ennetamisega kolorektaalsetes rakkudes.\nTeil on vaja lihtsalt natuke pÃ¼hendumist. Nad treenivad kÃµvasti ja nende raske tÃ¶Ã¶ Ã¼ks eelis on toonuses jalad. Nagu lubatud, siis kirjutan meie jÃ¤rjekordsest sÃ¼nnipÃ¤evareisist. Ekspressdieedid On Ã¼sna selge, et nÃ¤ljastreigid, madala kalorsusega dieet ja monodieedid pole viis puusa piirkonnas kaalu langetamiseks, vaid hoopis jÃ¤rjekordne provokatsioon kehale. Ãœks jÃ¤rgmistest Ãµige toitumise vÃµimalustest aitab konnade piirkonnas soovitud tulemusi saavutada: Keefirieet - seda toitumispÃµhimÃµtet on kodus vÃ¤ga lihtne jÃ¤rgida. Lihtsaim, kuid vÃ¤ga tÃµhus kaalulangusvarustus!\nTselluliidivastaseid massaaÅ¾e on mitut tÃ¼Ã¼pi: LÃ¼mfidrenaaÅ¾. Vedeliku stagnatsioon, nahaaluse koe turse ja pÃµletik - nende tarbimise vÃ¤ltimatu tulemus. Vihkatud tselluliidist vabanemiseks on mitmeid viise.\nNeed vÃµivad aidata leevendada kÃµrgusehaigusega seotud peavalusid. Tegelikult joovad ameeriklased keskmiselt pisut rohkem kui neli klaasi pÃ¤evas, mis on tilk Ã¤mbrisse. Selle pÃµhjuseks on asjaolu, et teil vÃµib olla erinev veevajadus kui teie kÃµrval oleval jooksulindil oleval naisel. Harjutage head hÃ¼gieeni.\nSee tunne, et sina lood mingit vÃ¤Ã¤rtust, annad iseendale ja teistele tÃ¶Ã¶d, oled oma klientide ja partnerite hulgas tunnustatud inimene â€” see kÃµik teeb elu nauditavaks ja tunned end Ãµnnelikuna. Sest kui palju talente on Venemaal maetud erinevate loominguliste ametite tÃ¶Ã¶kodadesse. Medvedevi helilÃµik Peab pÃ¼hendama suurt tÃ¤helepanu novaatorliku ja eksperimentaalse kunsti toetamisele. Mida enamat meil vaja ongi, kui lihtsalt vÃ¤ikest mÃµtte muutust, et oma eesmÃ¤rki saavutada. Andke meile kindlasti teada, kui soovite mÃµne veebivÃµimaluse kasutamisel abi vÃµi tahate mÃµnd head ideed vÃ¤lja pakkuda. See aitab tÃµhustada otsuste vastuvÃµtmist paljudes uutes valdkondades ning edendada Euroopa Parlamendi ja rahvuslike parlamentide rolli.\nEt hoida sÃ¶ed kuumana, pead sÃ¶Ã¶ma iga tunni jÃ¤rel kogu pÃ¤eva vÃ¤ltel. Lihtsalt kuidas rasva pÃµletamine Energeetiline koostisosa ravimi seondub beeta retseptorite 2.\nOleme juba rÃ¤Ã¤kinud pÃµhjustest, mis pÃµhjustavad naha all silma vajumist. Protseduur viiakse lÃ¤bi laserkiire abil. Naha hea seisundi sÃ¤ilitamiseks vÃµtke spetsiaalseid vitamiinide ja mineraalide komplekse. Tehke neid regulaarselt ja varsti mÃ¤rkate selgeid muutusi paremaks..\nErinevalt rasvadest ja sÃ¼sivesikutest ei ole valgud peamine energiaallikas vÃ¤lja arvatud juhul, kui olete karnivoor. Maal on sadu aminohappeid, kuid elusate taimede ja loomade valkude ehitamiseks kasutatakse ainult kakskÃ¼mmend Ã¼hte. Aminohappeid eristatakse nende sabade jÃ¤rgi, mis on alati sÃ¼siniku, vesiniku ja hapniku aatomite mingi konfiguratsioon. Kui sÃ¶Ã¶me valku rohkem kui vaja, muudetakse liigsed aminohapped karbamiidiks ja vÃ¤ljutatakse uriiniga. Seega on esialgne sÃµel, mis kasutab kahe antikeha PMS2 ja MSH6 paneeli, vÃµrdselt sama efektiivne kui tavaline nelja antikeha paneel patsientide puhul, kes kannavad tuumoreid mittevastavate parandusvalkude kÃµrvalekalletega ja kellele tuleks tÃ¤iendavalt hinnata Lynchi sÃ¼ndroomi vÃµimalust.


A-Tolliagentuur - Ettevõttest - suurim aruanne vormistaja Eestis\nEttevõttest A-Tolliagentuur on pikaajalise kogemusega ja suurim rahvusvahelise kaubavahetusega seotud aruandluse vormistaja Eestis.\nA-Tolliagentuur OÜ osutab oma klientidele seadustest ja määrustest tulenevate dokumentide vormistamise ja koostamise teenust.\nMe tahame olla ja ka oleme oma valdkonnas alati sammuvõrra ees – meie tulevik on täna.\nOleme aruandluse ja tollivormistuse valdkonnas tegutsenud üle 20 aasta. Jätkuva arengu ja edu on kindlustanud suhtlemisavatus, meie ekspertide kõrged kompetentsid, pühendumus klientide konsulteerimisele ja nende teadlikkuse tõstmisele, keskendumine eetiliste ja arukate aruannete loomisele.\nA-Tolliagentuur teenindab nii era- kui avaliku sektori ettevõtteid, meie kliendibaasis on üle 500 lepingulise kliendi erinevatest ärisektoritest – omavalitsused, äriühingud, transpordifirmad, logistikakeskused, raamatupidamisfirmad, seltsid, klubid ja eraisikud.\nTollibüroo OÜ on loodud aastal 1998 lisastruktuurina ja on spetsialiseerunud probleemtoodete aruannete vormistamisele ja tollivormistusele.\nMeie aruannete lahendused on arukad ja usaldusväärsed.\nA-Tolliagentuur loob kliendile lisaväärtuseid ja annab kindlustunde!\nMe rõõmustame iga külastaja üle. Koos Teiega saame luua hea ja asjakohase info keskkonna.\nElektroonikaaruanne ja probleemtooted\naruandlus eksportdeklaratsioon elektroonikaaruanne elektroonikaromuaruanne importdeklaratsioon Intrastat intrastat küsimustik kaupade klassifitseerimine Pakendiaktsiis pakendiaktsiisi arvestus Pakendiaruande vormistamine pakendiaruandlus pakendiaruanne pakendiarvestus pakendiaudit pakendiregister pakendiseadus pakendi sisekorra eeskirjad probleemtooted probleemtooteregister PROTO rühmapakend statistikaamet taaskasutusorganisatsioon TKO tollideklaratsioon tollimaksud tollivormistus tootjavastutus tootjavastutusorganisatsioon TVO


Fundamentaalsed küsimused — Sirp\nANNA-STINA TREUMUNDI ja LAURA KUUSE näitus „Varsti” Tallinna Linnagaleriis 9. I – 25. I, näitus „DOINGS OR NOT. Eesti versioon” Hobusepea galeriis 21. I – 2. II . Anna-Stina Treumundi ja Laura Kuuse näitus on mõlema kunstniku esimene suurem näituseprojekt, samuti nende esimene koostööprojekt. Nad on korduvalt üles astunud grupinäitustel EKKMis ja mujal. Tegu on tervikliku näitusega, kus kunstnikel on õnnestunud kombekal ja visuaalselt tasakaalustatud moel vastastikku kohaneda.\nParema puudumisel võib Tallinna Linnagaleriis näidatavat projektnäitust nimetada poeetiliseks. See on kahe noore naise enesekohane ühisnäitus, mis väljendab nende mingil ajahetkel jagatud vaimset ruumi. Selleks on selline punkt varajases täiskasvanupõlves, kus rõõmus ootus on asendunud hillitsetud rahulolematusega: idealism on lahtunud, kuid alles on veel lootus, et varsti hakkavad asjad liikuma. Ootesaali ambientmuusika taustal loetud rahulolematuse fraasid peidavad hetkelised ebakõlad tüüne asjalikkuse taha ning lasevad noortel naistel haarata kinni oma kinnistunud lapserollist. Kuni asjade seis on veel üsna ebaturvaline, mängib Laura Kuusk oma kollase mänguhobusega ja Anna-Stina Treumund on pimeduse varjus kiikuv unistav printsess.\nTahaks kangesti näitust freudistlikult tõlgendada – tiba lolitalikkust, tiba korda ning turvatunnet loovat isafiguuri –, aga kollektiivne autorsus teeb psühhologiseerimise keerukaks. See puhastab muidu üsna isikliku ja intiimse temaatika individuaalsusest ja abstraheerib jutustuse üldisemale tasemele. Kuid liialt lahata ei olegi mõtet. Poeetilisus on see, mis ta on, ja seletamine saab ainult pinda kraapida. Margit Säde ja Laura Kuuse kureeritud näitus „Doings or Not. Eesti versioon” taaslavastab selle, mis toimus natuke teisel kujul pool aastat tagasi Ljubljana Linnamuuseumi galeriis. Tegu on pikema Sloveenia-Eesti kunstitudengite ühisprojektiga, mille raames lisaks näitustele leidis augusti lõpus aset ka aruteluja praktikanädal Muhus.\nNäituse teema on kunstniku positsioon ja enesekuvand – igavene ja lõppematu teema. Kunstnike liigne enesekesksus võib olla tüütu, aga eneserefleksioon on iga mõtleva inimese kohustus ja vastavasisuline näitus seega põhjendatud. Esitletud tööd on vahvad ja esitavad kunstniku rolli eneseteadlikult iroonilises võtmes. Marge Monkolt on seeria töid, kus ta surub galeriitöötajatel kätt madalapalgalise naistöötaja solidaarsusžestina. Põllutöö kui vaimutöö metafoorika ja vabriku automatiseeritud tootmislaadi on sidunud Taaniel Raudsepp, kellelt on pärit reaalajas arvutis monteeritav agraarstseen. Johnson ja Johnson eksponeerivad oma suhestumatust klassikalise muuseumikunstiga. Anna Škodenko paneb vaataja detektiivioskused proovile videoga, kus näidatakse enda teadmata täiesti ümberpööratud positsiooni sattunud õppejõudude dialoogi eneserefleksiivse kunsti üle. Karel Koplimets esitleb pimedasse transportkasti suletud oigavat kunstnikku, kes on sattunud esinduskaubana rahvusvaheliste suhete teenistusse.\nNäidetest vahest piisab, et saada aimu näituse rõhuasetusest. See on inimestest, kellele kunst on oluline ja kunstnik olla tähendab midagi. Lisaks sellele, et „Doings or not” on meeldejääv pealkiri, on tegemine või mittetegemine ka sisuliselt fundamentaalne küsimus, mis kindlasti ei piirdu ainult kunstiga. Need kunstnikud on oma vastuse andnud. Järgmine samm viib ilmselt juba sisuni ja see on vaidlus, millest tasub osa võtta.


Ilmus album sündmusfotodega, mis maalib ainulaadse pildi Tallinna ajaloost - Uudised - Apollo Raamatuportaal\nIlmus album sündmusfotodega, mis maalib ainulaadse pildi Tallinna ajaloost\n13. detsember 2019, 13:37\nKaanefoto: Ivan Teterin. Reval (Tallinn) – Peeter I ausamba avamise pidustusteks ehitud Pikk tänav 1910. aasta sügisel. Fotopostkaart. Fotomuuseum, TLM F 63.\n13. detsembril kell 15.00 esitlevad Tallinna Linnamuuseum ja kirjastus Tänapäev Neitsitornis raamatut «Pildile püütud. Sündmusfotod 1856–1990 Tallinna Linnamuuseumi Fotomuuseumi kogust». Raamatu koostaja Merilis Roosalu tutvustab samas Tallinna Linnamuuseumi pildikogude kasutamisvõimalusi Eesti muuseumide veebivärava (muis.ee) vahendusel.\nAlbumist leiab ülesvõtteid raudteeühenduse algusaegadest Revali ja Peterburi vahel, Vene tsaaririigi võimusümboli, Peeter I mälestusmärgi avamisest 1910 ning mahavõtmisest 1922 Heinaturul ehk Vabaduse väljakul. Jäädvustusi on Eesti Vabariigi 1930. aastate plahvatuslikust ehitustegevusest, Teisest maailmasõjast ja selle hävitustööst,1980. aasta olümpiapalavikust ja taas sinimustvalget trikoloori lehvitanud vabaduse tuultest Tallinnas.\nSellisena sobib Tallinna Linnamuuseumi fotokogu 1856.–1990. aasta sündmusfotode pildialbum nii tallinlaste mälukildude peegeldajaks kui ka linna ajalugu tutvustavaks kingituseks väliskülalisele.\nRaamatu koostaja, muuseumi fotokogu hoidja Merilis Roosalu tutvustab lühidalt pildikogude kasutusvõimalusi Eesti muuseumide veebivärava (muis.ee) vahendusel. Jagatakse ka juhiseid orienteerumaks piltide varalistes ja mittevaralistes autoriõigustes ja kasutustingimustes.\n«Pildile püütud. Sündmusfotod 1856–1990 Tallinna Linnamuuseumi Fotomuuseumi kogust»


Vabatahtlik singlite hooldaja/ehitaja - velo.clubbers.ee\nVabatahtlik singlite hooldaja/ehitaja\nPostitus Postitas M785 » 17. 09. 2014. 16:56\nTervist, mina olen Hendrik, 11nda klassi õpilane Tallinna Inglise Kolledžist ning olen innukas MTB sõitja. See aasta läksin ma üle teise õppekava peale, nimega International Baccalaureate. Selle õppeprogrammi kuulub selline asi nimega CAS, mis on lühidalt Creativity, Activity and Service ja kohustuslik. Põhimõtteliselt pean ma tegema kord nädalas midagi loovat, füüsilist liigutamist ja pakkuma vabatahtlikku abi/tööd. Tuli idee, et saaksin teha Tallinna ümbruses singlite korras hoidmist/korrastamist (kakumäe, nõmme, männiku, pirita jne), ja lahedate radade juurde ehitust (kuhu võimalik). Saaksin sellega kõik 3 nõudlust korraga nimekirjast maha ja endal oleks ka lõbus, samuti arvan et paljud singlite sõitjad oleksid ka õnnelikud. Nüüd sooviks ma teie abi, kallid kaasfoorumlased. Ma sooviks teada kas võin sellist asja ikka teha, ilma et seadustega pahuksisse satuksin? Samuti kus võiksin käia ja hooldada/ehitada? Kõik kriitika ja kommentaarid on teretulnud.\nRe: Vabatahtlik singlite hooldaja/ehitaja\nPostitus Postitas raikzz » 17. 09. 2014. 17:15\nKorrastada ikka võib , idee järgi on igast juurde ehituste juurdeehitamine keelatud aga kas seda ka reaalselt keegi kontrollib , ei oska öelda\nPostitus Postitas M785 » 17. 09. 2014. 18:15\nraikzz kirjutas: Korrastada ikka võib , idee järgi on igast juurde ehituste juurdeehitamine keelatud aga kas seda ka reaalselt keegi kontrollib , ei oska öelda\nArvan et juurdeehitustega piirneks ainult kerge kaevamine, aka mingi kurvi mugavaks tegemine, hüpekas jne\nPostitus Postitas Jaagu » 17. 09. 2014. 19:17\nPäris niisama lihtsalt see ei käi, et võtan labida ja teen "kerge kaevamise" kohas kus ise heaks arvan. Sul võivad head kavatsused olla, aga omapead kuhugi kaevama, puid langetama jne. minna ei saa. Alusta maaomanikust, kas tema nõus on?\nPostitus Postitas Viljar V » 17. 09. 2014. 20:23\nKroodile ja Ülgase rajale oleks rajakorrastaja igati abiks\nPostitus Postitas M785 » 17. 09. 2014. 21:02\nAga riigi poolt omatud maale? Kuidas sellega reeglid välja näevad? Eramaale loomulikult oma nägemise järgi ei saa midagi korraldama hakata.\nPostitus Postitas Jaagu » 17. 09. 2014. 21:19\nM785 kirjutas: Aga riigi poolt omatud maale? Kuidas sellega reeglid välja näevad? Eramaale loomulikult oma nägemise järgi ei saa midagi korraldama hakata.\nIgal nö. riigimaal on samuti omanik. Kohalik omavalitsus näiteks.\nPostitus Postitas arnea » 17. 09. 2014. 21:36\nvilts100 kirjutas: Kroodile ja Ülgase rajale oleks rajakorrastaja igati abiks\nMul tuli seda lugedes kohe "Suvi" silme ette. Mine Flashi juurde õpipoisiks. Ta saadab su kohe kesapõllule kive kangutama. Pärast matate koos maha.\nPostitus Postitas SL » 17. 09. 2014. 21:49\nMa arvan, et igati asjalik ja kiiduväärt ettevõtmine, kui Sa võtad ja viitsid midagi korralikult teha.\nSeaduslikkusega on nii, et võin lahjat mürki võtta, et kui Sa jõuad maastikukaitsealade (Nõmme ja Pirita näiteks) haldajateni / Keskkonna-ametini, siis Sa ei või seal MITTE MIDAGI teha. Kui siis vaid olemasolevaid radu rikkuda ja nende arust nö loodust taastada, et seal enam ei sõidetaks.\nNad on kindlalt nö püsivate MTB radade ehitamise vastu. Samas on nad võimetud midagi kontrollima, keelama, piirdeid rajama jne. Ehk kokkuvõttes on selline olukord, et selle bürokraatia ja absurdsuse tõttu kannatab loodus kõige enam. Kahjuks on meie seas ka tõepoolest lolle, kes rajavadki pidevalt uusi laskumisi otse nö samblale, tekitades sellega loodusele otsest kahju. Selleasemel võiks olemasolevad rajad viia sellise täiuslikkuseni, et need oleks aastaringselt sõidetavad, kindlustatud ning vajalikud dropid ja muud tehnilised osad sisse ehitatud. Aga pole, kes seda organiseeritult teeks. Bike Park on sellise asja nimi. Euroopas on neid palju ja need on ülilahedad.\nKeskkonnaameti arust võiksid sõita kõik ratturid aga rivis nö valgetel kruusateedel ja bulrooseritega metsa rajatud suusaradadel (mis on ju absurd!!!) ning iga singel on sisuliselt ebaseaduslik, kus sõita ei tohiks. Erosioon ja muud sellised sõnad on need, mida sealt tihti kuulma hakkad. Tean seda asja, sest olin Nõmmel Tallinna Sadama GP üks korraldajaid kuni selle võistluse keelamiseni.\nAga soovin jõudu ikkagi. Ehk on kergem vaadata välja maastikukaitseala täpsed piirid (Harku mets minuteada pole enam) ning sinna midagi korralikku ehitada). See oleks lubavam algus.\nPostitus Postitas Mati » 17. 09. 2014. 21:49\nMitte omanik vaid valdaja/valitseja ja selleks on mõni riigiasutus/amet.\nFakt on see, et niisama möllata ei ole korrektne kuskil! Liigne agarus on ogarus Muuhulgas võite teha karuteene ka kolmapäevakute korraldajatele.\nPostitus Postitas Indreq » 18. 09. 2014. 08:30\nMuidu ma ütleks et kui midagi "rajatiseks" kvalifitseeruvat ei ehita ja kaitsealal ei toimeta, siis anna minna. Tallinna ümbruse metsades on palju jubedamaid inimtegevuse jälgi küll ja enam kui need mõned rattarajad.\nParaku jah see võib hiljem võistluste korraldajatele kurvalt kätte maksta... Variant nr 2 oleks see et võta Jõelähtme Singli rahvaga ühendust, nemad oma koduradadel oskavad kindlasti juhatada sind kohta kus on olemasoleva raja jaoks midagi võimalik ära teha, ehk panevad ka ise käe külge? Või kui see teema foorumis piisava kandepinna kogub, ehk tekib siin oktoobris näiteks üks rattarahva talgupäev sealsete radade korrastamiseks. Selle üle peaks ka kohalik omavalitsus ainult rõõmus olema ja juhul kui see uudiskünnise ületab, siis ehk aitab ka ratturite maine parandamisele kaasa.\nSuvel sattusin Siguldasse, kus kaitsealuses Gauja jõe orus (st selle nõlvadel) oli täiesti pädev rattarada koos inimtekkeliste hüpekate ja droppidega. Kui oleks mõni tuttav lätlane siis võiks googeldada et kas nemad seal on oma ametnikega paremal läbisaamisel või mitte (ebaseaduslik arendus ehk oleks läti ajakirjandusest läbi käinud - nagu meie Viljandi poiste rada).\nPostitus Postitas meetodimees » 18. 09. 2014. 08:47\nLasnamäe "Pank trail" on singel, kus alati on midagi korrastada. Vähese kasutuse ja koormuse puudumise tõttu kaob mõnes kohas rada heina ja võssa ära, piisab kui natuke trimmerdada ja kirvega oksi eemaldada. Üks võimalus oleks rada tähistada, näiteks lintidega, et uued ja vanad sõitjad õiged teeotsad üles leiaks. Potensiaali on sellel singlil küllaga! Võin tulla teejuhiks, kui saab pundi selle piirkonna rattureid kokku, kes on valmis oma aega panustama ja natukese tööd tegema.\nPS: Loodust ümber kujundada ja midagi kapitaalset ehitada ei ole mõistlik ja pole vaja ka.\nPostitus Postitas tarmo » 18. 09. 2014. 11:17\nmeetodimees kirjutas: Üks võimalus oleks rada tähistada, näiteks lintidega,\nÄrge palun lintidega tehke püsitähistust. Lindid on mõeldud ajutiseks raja tähistamiseks. Pühapäeval korjasin Keila kolmapäevaku raja koristamise käigus radadelt ära suure musta prügikotitäie Nutrendi kirjadega linte, mis olid vedelenud seal ilmselt juba paar aastat. Suur osa vedeles neist rajal ja raja kõrval põõsastel, enamus olid rebenenud ja pleekinud, täielik häbiplekk ilusatel radadel. Mõned olid lastud klambripüstoliga suuremate puude külge, neid ei saanudki päris lõpuni kätte. Kui teha püsitähistust, siis ikka püsivamate materjalidega. Muidugi "Pank Traili" tähistus võib seal piirkonnas saada kiirelt lõkkematerjaliks. Või kui Etsi pilt ka peale panna, siis ehk päästab.\nPostitus Postitas meetodimees » 18. 09. 2014. 11:31\nÄrge palun lintidega tehke püsitähistust.\nJah mõistlik mõte, piisab ka kui lasta spray´ga värvitäpid puudele.\nPostitus Postitas M785 » 18. 09. 2014. 15:06\nOlen lõplikult aru saanud et ise midagi uut juurde ehitada ei tohiks ja omavolilist kaevamist ette võtta, aga kui käiksin singleid puhastamas mahalangenud puudest ja muust sodist/prahist ja mingeid lõike märgistaks ära (spray paint kõlab hästi), oleks kõik hästi???\nPostitus Postitas AndreK » 18. 09. 2014. 15:10\nPirital ei tohi sa isegi mahalangenuid puid puutuda....\nPostitus Postitas M785 » 18. 09. 2014. 16:15\nAndreK kirjutas: Pirital ei tohi sa isegi mahalangenuid puid puutuda....\nPiritale vist isegi kunagi ei satuks, pigem Nõmmepoolne osa Tallinnast\nPostitus Postitas Mati » 18. 09. 2014. 16:32\nKüsimus ei ole Piritas vaid maastikukaitsealas, mida leidub ka Nõmmel. Tundub, et teatud asjaolud ei ole ikka veel kohale jõudnud ...\nPostitus Postitas M785 » 18. 09. 2014. 17:03\nHästi, kirjutan üles et loodus ja maastikukaitsealasid ei puutu\nPostitus Postitas Prommar » 18. 09. 2014. 22:10\nHarku metsas kaitseala pole, aga see on nii aktiivselt kasutatav ala, et tundub kahtlane kas sinu töökaid käsi seal väga vajatakse. Siin foorumis on isegi kirutud tüüpe kes seal oma äranägemise järgi juurikaid eemaldavad.\nKüsimus on selles, kas prioriteet on tõesti midagi kasulikku teha või endale mugavalt arvestus kirja saada. Esimese variandi puhul oleks eespool vihjatud Kroodi ja Ülgase kindlasti parem. Võib aru saada, et gümnasistil transpordiga keeruline jne, aga kui oled ikka aktivist, siis saad hakkama ja ehk teenid ära tõeliste MTB-huntide respekti.\nPostitus Postitas marguss7 » 18. 09. 2014. 22:34\nKui ametlikult midagi teha, siis äkki kontakteerud RMK-ga, neil Harjumaal igasuguseid radu, vt http://loodusegakoos.ee/kuhuminna/voimaluste-otsing Harjumaa alt\nPostitus Postitas mart » 18. 09. 2014. 22:50\nmarguss7-ga nõus, kui küsida RMK-lt ametlikult luba, siis saab ka koolis vormistada ametlikult tehtud tööd.\nOlen kunagi teemaalgatajaga koos Harku singleid sõitnud ja juttu ajanud. Tegu persooniga, kes tõepoolest mtb-d fännab. Saata poiss teispoole Tallinnat ühistranspordiga Maardu taha kive tassima on liigkauge ja mõttetult ajakulukas. Las jääb kodu lähedale miskit sellist tegema, millest ka ta ise rõõmu tunneb. Teemas hakkavad välja kooruma ilusad põhitõed, mida mitte mingil juhul radadega teha ei tohi, kuid riigimetsa murdund puude ja sildade teema on kui kuum kartul.


Aruheina sõprade selts liigub Rae valla mängude üldvõidu suunas\nrae valla mängud, teatejooks, vibu\nTraditsioonide kohaselt toimusid Jüripäeval Jüris kaks Rae valla mängude ala. Kuigi paljud võistkonnad on viinud käesoleval hooajal oma ettevalmistuse uuele tasemele, jäid vibulaskmise ja teatejooksu tulemused millegipärast mullustest tagasihoidlikemaks.\nSuureks erandiks oli vibulaskmises esikoha pälvinud Järveküla, kes parandas eelmise aasta skoori koguni 91 silma võrra ja kogus viie võistleja 15 võistluslasu kogusummaks 461 punkti. Järveküla parimana individuaalarvestuses kolmandaks tulnud Meelis Lepikult ütles, et eelnevalt tehti kolm-neli ühistreeningut ning kuna võistelda soovis kümmekond inimest, korraldati terade sõkaldest eraldamiseks ka katsevõistlused.\nJüri Gümnaasium valitseb teatejooksu\n„Võistkonda kuulusid oma küla mehed ja keegi eelnevalt vibulaskmises võistelnud polnud,“ kinnitas Lepikult, kelle eestvedamisel osaleb Järveküla Rae valla mängudel teist aastat. „Võtame sel hooajal asja tõsisemalt. Oleme eelnevalt iga ala harjutanud ja enamikel kordadel ka katsevõistlusi teinud. Eelmisel aastal tuli ette olukordi, kui sai võistluspäeva hommikul naabrimehel kraest kinni võetud, et koosseisu kokku saaks. Minu tutvusringkond on kahe aasta jooksul märgatavalt suurenenud ja spordialade lõikes oleme Järvekülast üksikuid pärle leidnud.“\nJärveküla, kelle koosseisu kuulusid veel Aimar Arak, Kaido Kuus, Kristi Kõll ja Nele Krebes, võidule lisab vürtsi teadmine, et enamik vibulaskmisest osa võtnud inimesi elab Vibu ja Noole teel. Enne hooaega seadis Järveküla eesmärgiks jõuda üldarvestuses esikolmikusse ja tõusta parimaks külaks. Sellel kursil praegu ka seilatakse.\n27 võistkonna ja 135 laskuri osavõtul toimunud vibulaskmises kindlustasid individuaalarvestuses Aruheina sõprade seltsile kaksikvõidu Kaido Jõgi ja Olle Strik. Nimetatud mehed tegid tänavuse esimese tõsise treeningu päev enne võistlust, kui sihtimist harjutamas käisid. „Arvan, et meile tõigi edu oskus sihtida. Kui see oskus käpas on, pole hea tulemuse saavutamine kuigi keeruline,“ lisas Jõgi, kes oleks aasta tagasi 115 silmaga alles seitsmenda koha saanud. Parimaks naiseks kerkis Deisi Viimne (Tiim Vaida).\nVibulaskmisele Jüri kirikupargis järgnenud teatejooksu võitis viiendat aastat järjest Jüri Gümnaasium ajaga 3.20,7, mis oli kolm sekundit rohkem kui aasta tagasi. Esikoha saanud võistkonda kuulusid Helen Loik, Agne-Reete Abel, Georg Allemann, Johannes Ingmar Jakson, Robin Alexander Veskus ja Vladimir Rogožin. Osales 25 võistkonda.\nHooaja lõpetamine 19. mail\nKokkuvõttes kindlustas liidrikohta Aruheina sõprade selts, kes edestab suhteliselt kindlalt Järveküla ja Lagedi SporT-i. Tuleb aga arvestada, et hooaja lõpus lähevad kahe kehvema ala punktid maha. „Julgen öelda, et jääme üldvõidust ilma vaid juhul, kui kahel viimasel alal totaalselt ebaõnnestume,“ märkis Kaido Jõgi Aruheina sõprade seltsist.\nRae valla mängude 11. ala, Hekoteki orienteerumine toimub 9. mail Rae valla spordikeskuse staadionil. Viimane ala BMX-kross peetakse 19. mail Spot of Tallinnas algusega kell 15.30. Samal päeval ja samas kohas orienteerivalt kell 18.30 toimub ka hooaja lõpetamine.\nVõsukese lasteaia direktor Margery Lilienthal julgustab uusi võistkondi kahest viimasest alast osa võtma. „Esimesel hooajal käisime ka meie üksikutel aladel, nüüd on sellest saanud tore harjumus. Meile on kõige tähtsam osalemisrõõm. Lahe on vanemas eas uusi alasid proovida,“ rääkis Lilienthal.\nVõistkondlik arvestus: 1. Jüri Gümnaasium 3.20,7, 2. Rae koss/Hansaviimistlus 3.22,6, 3. Lagedi SporT 3.27,3, 4. Tähed 3.34,1, 5. Järveküla 3.35,7.\nIndividuaalne arvestus: 1. Kaido Jõgi (Aruheina sõprade selts) 115, 2. Olle Strik (Aruheina sõprade selts) 109, 3. Meelis Lepikult (Järveküla) 107, 4. Aimar Arak (Järveküla), 5. Kaido Kuus (Järveküla) 91.\nVõistkondlik arvestus: 1. Järveküla 461, 2. Aruheina sõprade selts 355, 3. Jyrto 348, 4. Tähed 343, 5. Rae Spordikeskus 312.\nÜldarvestus: 1. Aruheina sõprade selts 446,6 punkti, 2. Järveküla 424,4, 3. Lagedi SporT 414,7, 4. Peetri Lasteaed/Põhikool 412,6, 5. ABB Spordiklubi 383,5.\nKülad: 1. Järveküla 424,4, 2. Lagedi SporT 414,7, 3. Patika 359,3.\nEttevõtted: 1. Peetri Lasteaed/Põhikool 412,6, 2. ABB Spordiklubi 383,5, 3. Tallinna Vangla 381,6.


Matkarada EL 2012/02\nTõnu Jürgensoniga Koiva männikutesse\nEesti on omapärane maa. Selle loodust, kauneid naisi, kultuuri ja muudki on paljud ülistanud. Mina seda tohutut vaimustust ei jaga. Olen näinud kõrgemaid mägesid, laiemaid jõgesid, suuremaid metsi ja paksemat lund. Siiski on Eestimaa sedavõrd huvitav ja nauditav, et veeta võimalikult palju aega looduses ning oma emotsioone teistega jagada.\nUues artiklisarjas kirjutab kogenud matkajuht Tõnu Jürgenson matkamisest ja põnevatest rännakupaikadest Eestis. Tõnu Jürgenson on looduses toimetulekust kirjutanud rohkesti artikleid ja raamatu “Matkates neljal aastaajal”, jaganud saates „Osoon” ja Vikerraadio „Huvitaja” eetris nõuandeid, korraldanud arvukalt kursusi huvirühmadele, lastele, koolinoortele ning koolitanud tulevasi noorsootöötajaid ja EMÜ-s neli aastat loodusturismi üliõpilasi. Hiljuti hakkas koolitama vaegnägijaid, õpetades neile matkamist ja looduses hakkamasaamist.\nIgal aastal teeb Tõnu Jürgenson mitu matka põhjamaadesse. Need on tavaliselt tublisti üle saja kilomeetri pikkused pikamaa-matkad, mis kestavad nädal kuni paar ning kogu varustus tuleb ise kaasa vedada. Eriliselt on teda võlunud tundra, nii lihtsalt lage tundra, metsatundra kui ka mägitundra. Sellistes kohtades võib vabalt liikuda nädala, enne kui mõnd teist seljakotiga matkaselli kohtab.\nSiinses artiklis tutvustab matkamees pisut iseennast ja viib lugeja esimesele retkele Koiva männikutesse.\nKunagi üheksakümnendate teisel poolel hakkas mind köitma sõpradega looduses käimine. See muutus tavaks: igal nädalavahetusel läksin metsa. Üsna varsti ei rahuldanud mind enam kusagil metsaservas jõe ääres lõkketegemine ega grillimine. Loodus tundus nii põnev, et tahtsin seal veeta kõik vabad päevad.\nKuna olin mõnda aega olnud elukutseline sõjaväelane ja kuulunud Kaitseliidu ridadesse, siis oli mul looduses toimetulekuks küllaltki palju kogemusi ja oskusi: õppuste ajal olin veetnud hulk päevi metsade keskel ja nii mõnegi toimetulekunipi selgeks saanud. Aastaid käisin metsas nii, et ehitasin endale Saksa sõjaväe telkmantlist varjualuse ja ööbisin selle all, suu ja silmad kõikvõimalikke putukaid täis.\nKui oli selgeks saanud, et ei ole kehva ilma, vaid puudulik varustus, hakkasin oma matkavarustust täiendama. Peagi oli minu seljakott täis kõike vajalikku, millega võis loodusesse minna, tundmata hirmu ilmataadi vingerpusside ees. Minus tärkas soov end üha uuesti proovile panna ja avastada uusi kohti.\nSeni olin võtnud ette lühemaid retki ja teinud laagri ümbruses ainult mõne kilomeetri pikkuseid ringe. Nüüd tahtsin enamat, tahtsin matkata. Matk tähendas mulle rännakut, kus tuli paar korda väljas ööbida ja kui võimalik, siis laagrikohta vahetada. Peagi ei piisanud enam puhkepäevadest, tuli ka reedene päev appi võtta. Püstitasin eesmärgi minna juba vähemalt reede õhtul loodusesse ning laupäeval ja pühapäeval ringi liikuda. Edaspidi tegin põhimõttelise otsuse, et kasutan reedest päeva enda jaoks, mitte mammona teenimiseks.\nAastate jooksul sai matkamisest elustiil. Seadsin sihiks põhjalikult kogu Eestimaa läbi matkata ja läbi uurida. Hakkasin järjekindlalt, Regio maanteeatlase järgi läbi käima kõiki kaitsealuseid piirkondi. Kui regulaarühendusega saartel käidud, tahtsin uurida Eesti väikesaari ja rannajoont. Suhtlesin paadiomanikega, kes mind lahkelt saartele viisid, võimaluse korral kasutasin süsta, et ise kohale sõuda. Seda avastamisrõõmu on õnneks jagunud tänini.\nVõimalust mööda matkasin ka kanuuga jõgedel, aga veematkadest ei kujunenud minu lemmikretki. Seljakotiga matkamine köitis rohkem. Nii hakkasin ette võtma pikemaid rännakuid Eesti suurematele kaitsealadele, kus liikusin kolm kuni seitse päeva järjest ringi, valdavalt sügisel, talvel ja kevadel. Suvised retked jäid mere lähedale ja muudel aastaaegadel sisemaale.\nSuvine matkamine tundus mulle keeruline, kurnav ja tüütu, sest pidi pingsalt mõtlema toidule, puhtale joogiveele ja putukatele. Sügisel, talvel ja kevadel saab joogiveena kasutada telkmantlisse kogunenud vihmavett ning jaheda ilmaga saab kaasa võtta hoopis suurema valiku sööki kui kuumadel suvepäevadel.\nKuna matkasin aasta ringi, siis märkasin eri aastaaegade võlusid looduses ja muutuste kulgu. Loodust saabki minu arust tundma õppida kahte moodi. Üks võimalus on õppida ja omandada looduse kohta akadeemilised teadmised, teine moodus on minna looduse keskele ja püüda mõista loodust tunnetuslikult. Kindlasti ei välista üks teist: koos toimivad need kõige paremini.\nOlen juba kolmteist aastat pidanud arvestust oma käikude üle. Igal aastal veedan looduses matkates ja seal ööbides 160–190 päeva.\nMinu matkakursused ei ole ellujäämise kursused, vaid ettevalmistus looduses toimetulekuks. Ellujäämist looduses pean toimetulekuoskuse vastandiks. Ellujäämisoskust on vaja siis, kui inimene on looduses meelevaldselt, vastu oma tahtmist ja ilma vajalike vahenditeta. Toimetulek looduses on oskus, mis kulub ära vabatahtlikul rännakul, kus on olemas kõik vajalik selles keskkonnas viibimiseks.\nLoengutel räägin, kuidas õigesti magamiskotti kasutada või mis on kihiline riietumine jne. Kõigil neljal aastaajal saab mis tahes ilmaga muuta looduses olemist nauditavaks, vaja on teadmisi, kuidas seda teha.\nKuigi mulle meeldib talvel matkata ja looduses ööbida, ei ole ma üliinimene: külmus, palavus, niiskus ja tuul mõjutavad mindki. Olen ööbinud välioludes 34-kraadise pakasega, ilma et oleks hakanud külm. Seda peab julgema proovida ja teadma mõningaid nippe.\nTegelikult kardan külma sedavõrd, et väldin kuumast leiliruumist lumme sukeldumist, aga ka külma dušši. Kuid ma tean, mida ja kuidas tuleb teha, et ennast ka külmas keskkonnas hästi tunda.\nMõni pikem talvine nädalavahetus tasuks veeta Lõuna-Eestis kauni Koiva jõe lähedal, kus asuvad Eestimaa ühed kaunimad männikud: Koiva ja Oore männikud. RMK on sinna rajanud mitu laagriplatsi, kus kindlasti tasuks ilusa talveilmaga peatuda ja lõket teha. Piirkonda tasuks minna mitmeks päevaks, et saada sealsest loodusest põhjalikum ülevaade.\nKoiva ja Oore männikute piirkonnas on otstarbekate vahedega mitu telkimiskohta, mille vahel liikudes saab teha mõnusa paaripäevase matka kolmnurgas Tellingumäe, Kõrgeperve ja Alumati. Laagripaiku ei ole keeruline leida, sest mitmesse kohta on pandud suunavaid silte.\nTellingumäe plats on avar ja valge. Kes ei viitsi telki püstitada, võib öö mööda saata puukuuri lakapealsel. Künkal asub kõrge vaatetorn, kust avaneb suursugune vaade Lõuna-Eestile ja Põhja-Lätile. Eri aastaaegadel on huvitav vaadata, kuidas muutub Mustjõe lammiala, mil moel vesi koguneb ja kaob vana jõe sängidest, millised värvid looduses vahelduvad jne.\nTelkimiskoha lähedalt metsast võib leida jälgi vanadest kaevikutest ja punkritest. Need on üsna hästi säilinud, kuna tegelikke lahinguid siin ei peetud. Laagripaigas on katusealune laud, nõnda saab seal keha kinnitada ka kerge vihma korral, kui pole külgtuult. Kohti, kus saab lõket teha, on mitu; üks võimas lõkkesõõr on kohane jaani- või volbritule tegemiseks.\nMustjõeni on laagriplatsilt mõnisada meetrit. Siinsamas on kahekilomeetrine tähistatud jalgrada, mis teeb tiiru ümber Tellingumäe, nõnda saab tutvuda mitme pärandkultuuriobjektiga, nagu Taheva mõisa heinaküüni vare ja jahilasketiir, kikkapuu istandik, põlised ja vaigutatud männid .\nAlumati lõkkepaika jõuab matkaja, liikudes Tellingumäe telkimiskohast mööda metsateid loode poole. See romantiline laagriplats asub samanimelise väikese metsajärve ääres, kuid paika on keeruline leida, kuna künkad varjavad hästi laagripaika ja järve ennast.\nSiinses laagripaigas suuremale telgile naljalt tasast kohta ei ole, sest maapind on kõikjal kaldu. Sellepärast on siia ehitatud korralik palkidest puukuur, mille lakapealsele mahub neli inimest ilusasti magama. Lõkkease on üsna järve kalda lähedal kõrgema künka varjus, seega tuleb arvestada, et vähimagi tuulevirve korral keerutab suits kogu aeg ringiratast, otsides endale uut ohvrit, kelle silmad kibedaks teha.\nLõkkepaiga eraldatuse tõttu ei satu siia juhuslikke inimesi. Nii saab siin näha rohkesti linde, eriti meeldivad üllatajad on õhtusel ajal kakud. Kakulised on üsna uudishimulikud: nii mõnigi kord on mõni kakk end lähedal seisva puu oksale sisse seadnud ja tükk aega vaikselt lõkke ääres toimetavat matkaseltskonda jälginud.\nAlumati lõkkekohta ilmestab maaliline valgusrikas mets. Lumega kahjuks seda ilu ei märka. Sügisesel ajal saavad korilased siilt kindlasti rikkaliku seenesaagi.\nAlumatilt on hea liikuda Kõrgeperve lõkkepaika. Metsateed on äärmiselt ilusad, valgusrohked ja metsaalune kaetud imeilusa samblavaibaga. Olen püüdnud teadlikult vältida kauni samblavaiba peal kõndimist, kuna see jätab paratamatult jälje pikaks ajaks.\nKõrgeperve lõkkekoht asub otse Koiva jõe kõrgel kaldal. Kuna paik asub jõekäänakus, kulutab vesi pidevalt kallast. Esimest korda käisin seal 2001. aastal ja siis oli kallas praegusega võrreldes ligikaudu viis-kuus meetrit Lätile lähemal. Samuti on olnud huvitav jälgida, kuidas eri aastaaegadel muutub jõe veetase. Kevadise suurvee ajal on vesi ühel korral tõusnud isegi nii palju, et jõudis lõkkekohani, ent suvel on kalda kõrgus veepinnast mitu meetrit.\nKõrgeperve lõkkekoht on samuti valgusrohke ja avar ning ümbrus väga maaliline. Seal on mõnus istuda ja vaadata, kuidas Koiva voolab. Kui liikuda allavoolu, siis natuke vähem kui kilomeetri pärast jõuab jalutaja järgmise lõkkepaigani, mis peaks olema valla rajatud. Videvikus võib siingi kohtuda mõne kakuga ja muljeid vahetada. Arvukalt elab siin ka rähne, kes ei lase end samuti matkajatest häirida ja tulevad tihtilugu üsna lähedale toksima.\nEhkki Kõrgeperve laagripaik asub üsna metsatee ääres, on liiklejaid vähe. Nii mõnedki möödujad tulevad lõkkepaika nautima kaunist vaadet Koivale, ent nende uudistajatega ega ka samal platsil grillijate ja laagrilistega pole mul olnud ühtegi ebameeldivat vahejuhtumit.\nKaitseala ja haruldused. Kõrgeperve laagrikoht ning kogu Koiva jõe kallas ja Mustjõe alamjooks, sh. Tellingumäe telkimiskoht, jäävad Koiva-Mustjõe maastikukaitseala territooriumile. Kaitseala keskmes on Koiva jõgi ja Mustjõgi oma arvukate lisaojadega. Paljud kaitsealused liigid, nagu rukkirääk, rohunepp, jäälind, hink, võldas, jõesilm, paksukojaline jõekarp, rabakiil, eremiitpõrnikas jt., on siin leidnud elupaiga.\nEremiitpõrnika levila põhjapiir kulgeb huvitaval kombel üsna täpselt piki Eesti–Läti piiri ning ainus koht, kus seda omalaadset mardikat Eestis leida võib, ongi Koiva jõgikonna puisniidud . Koiva puisniitudelt pärinevad ka harvad männisinelase, reliktse mardika leiud . See putukas on taigaliik, elutseb eelkõige vanades männikutes ja puisniitude vanadel puudel.\nKõrgemäelt Tellingumäeni, ehkki küll vastupidises suunas, kulgeb kaks tähistatud matkarada: lühem, 18-kilomeetrine on jalgrattaring, mis algab ja lõpeb Tellingumäe lõkkepaiga lähedalt. Rattarada kulgeb samamoodi eeskätt Koiva männikutes, mööda vanu teid, teeb põike mitme pärandkultuuriobjekti juurde, nagu Taheva mõisa hooned ja metsakuivenduskraavid.\nTeine, pikem rada, on nn. Läti–Eesti ühisrada, mis tutvustab piiriäärse ala pärandkultuuriobjekte. See 60-kilomeetrine rada algab Tellingumäe parklast, kulgeb piki Koiva jõe põhjakallast ja lõpeb Olinase külas Lätimaal. Mõlema pärandkultuuriraja kohta saab põhjalikumalt lugeda Eesti Looduse 2011. aasta jaanuarinumbrist .\nMaastikutõukeratta- ja tõukekelguhuvilisena olen Koiva männikutes tihti kasutanud just neid liikumisvahendeid. Talvel on tõukekelguga päris huvitav mööda Koiva jääd ja sealseid metsateid sõita. Plaanides minna jõele sõitma, tuleb veenduda jää kandvuses, et jääl liikumisest üllatuslikult allveeorienteerumine ei saaks. Tegevust Koiva männikutes igatahes jagub, tasub vaid loovus appi võtta.\nKuidas kohale jõuda? Otstarbekas on jätta auto Tellingumäele ja siis Kõrgepervelt sinna otse mööda metsateed tagasi jalutada. Bussiga sõitjad peaksid Valga–Võru liinil väljuma Laanemetsa või Taheva peatuses ja suunduma lõuna poole.\nKasuks tuleb ka piirkonna kaart. Selle saab printida näiteks RMK kodulehelt. Häid kaarte, kus on isegi metsasihid peal, müüakse ka raamatupoodides. Abi on koguni maanteede atlasest. Kohalejõudmise juhendid ja täpsema info leiab huviline RMK kodulehelt.\n1. Kusmin, Jürgen 2011.Vana Liivimaa pärandkultuur Koiva kallastel. – Eesti Loodus 62 (1): 40–43.\n2. Süda, Ilmar 2006. Männisinelane. – Eesti Loodus 58 (2): 86–88.\n3. Süda, Ilmar 2006. Eremiitpõrnikas – kas Eestis tõesti Koiva-kandi erak? – Eesti Loodus 57 (11): 582–584.\nTõnu Jürgenson (1974) on matkajuht ja koolitaja.


Uus aasta toob muudatusi veterinaartõendite osas - Saarte Hääl\n1. jaanuarist on veterinaar- ja toiduamet (VTA) otsustanud kõik seni volitatud veterinaararstide poolt tehtud kontrollitoimingud (karjade kontrollid, järelevalve tapamajades ja tõendite väljastamine) anda täies mahus üle järelevalveametnikele.\nSee tähendab, et nüüdsest saavad loomapidajad vastavat teenust VTA kohalikest veterinaarkeskustest.\nVolitatud veterinaararstidelt tellib VTA tuleval aastal töödena ainult riiklike loomatauditõrje programmide põhiseid karjade monitooringuid ja diagnostilisi uuringuid.\nNimetatud veterinaaridega sõlmib halduslepingu VTA keskasutus.\nToorpiima veterinaartõendi muudatus\nVTA otsustas, et alates 1. jaanuarist toorpiima veterinaartõendit 8P loomapidajale piimatööstusele esitamiseks enam ei väljastata. Toorpiima veterinaartõendi olemasolu ei tõenda turustatava toorpiima nõuetekohasust müügihetkel, kuna hinnang antakse eelnevalt võetud piimaproovide tulemuste alusel. Piimatööstus saab varutud toorpiima nõuetekohasusest teada Eesti põllumajandusloomade jõudluskontrolli (EPJ) piimalaborisse saadetud piimaproovide tulemustest. Dokumentideks on EPJ piimalabori väljastatud tõendusdokumendid.\nMittenõuetekohase toorpiima varumisest on käitlejal endal kohustus VTA-d teavitada. Samuti on VTA kindel, et veterinaarkeskuste veterinaarjärelevalveametnikel on võimalus andmekogusid kasutades veenduda piimakarjadele teostatud RLTTP rakenduskava alusel tehtud profülaktiliste menetluste ja diagnostiliste uuringute nõuetekohasuses.\nKitsendused karjadele edastatakse loomapidajale veterinaarjärelevalveametnike poolt ja sellest informeeritakse kõiki asjassepuutuvaid (sh piimatööstusi). Toorpiima turustamisel loomapidaja poolt otse tarbijale või jaekaubandusettevõtjale jäävad kehtima senised nõuded ja veterinaartõendi 8P väljastab edaspidi vastava maakonna järelevalveametnik.\nLoomapartiide veterinaartõendi muudatus\nVTA otsustas, et alates 1. jaanuarist ei väljastata enam kogumiskeskusesse saadetavatele kitsendusteta karjast pärit loomapartiidele veterinaartõendit 7E. Seoses volitatud veterinaararstide töö ümberkorraldusega on VTA jõudnud järeldusele, et kogumiskeskuste veterinaarjärelevalveametnikel on võimalus andmekogusid kasutades veenduda kogutavatele karjadele teostatud RLTTP rakenduskava alusel teostatud profülaktiliste menetluste ja diagnostiliste uuringute nõuetekohasuses. Samuti omavad veterinaarjärelevalveametnikud infot kitsendustega karjadest.\nLähtudes eeltoodust ei ole enam vajalik päritoluettevõttest kogumiskeskusesse lähetatavatele loomadele väljastada veterinaartõendit (veterinaartõend 7E), mis kinnitab loomade tervishoiualast staatust ning loomadele teostatud RLTTP raames nõutud profülaktilisi menetlusi ja diagnostilisi uuringuid.\nKogumiskeskuse veterinaarjärelevalveametnik teostab loomapartiile kõik vajalikud kontrollprotseduurid kogumiskeskuses ja väljastab EÜ Nõukogu direktiivi 64/432/EMÜ lisas F toodud näidisele vastava loomatervisesertifikaadi. Antud otsusest on VTA informeerinud kõiki Eestis paiknevaid kogumiskeskusi.\nVTA otsustas, et alates 1. jaanuarist hukkunud looma saatmisel käitlemisettevõttesse veterinaartõendit 5T enam ei väljastata. Ajavahemikul 1. jaanuar 2018 kuni 30. juuni 2018 asendab veterinaartõendi vormi “Kaubadokument”, mille loomapidaja täidab ise ja annab koos korjusega loomsete kõrvalsaaduste käitlejale kaasa.\nKaubadokumendi” vorme saab loomapidaja maakondlikust veterinaarkeskusest. Alates 1. juulist 2018 on PRIA valmis üleminekuks uuele elektroonilisele utiliseerimise andmete esitamise protsessile. Saaremaa veterinaarkeskuse kontaktid on saadaval VTA koduleheküljel.


hoidised | laualamp\nCompotée tomates cerises et vanille\nSellest tuleb nüüd üks veidi teistmoodi postitus, lihtsalt sellepärast, et kolm päeva olen ma mingeid mõtteräbalaid edasi-tagasi veeretanud ja pole nagu saanud kätte seda õiget otsa, et korralik postitus (selline kus on ikka sissejuhatus ja erinevad osad oma vahel seostatud) kirjutada. Mõtlesin siis, et teeks hoopiski nii, et traagelniidid jäävad ikka kõigile näha. Esimene lõik, mis inspireeritud pealkirjast sai selline:\nEI. Ma ei teinud kompotti ehk siis hoidist. Sest ma üldse ei taha see aasta hoidistada. Kuigi hapukurki peaks ehk siiski veidi panema külmkappi… Ja suvikõrvitast ma vist ka ei pääse… Ja nats mahla nii kui nii juba sai tehtud…\nNüüd tekkis dilemma, kas lisada kohe pilt või jahuda edasi. Ah-ei, tundub et võib edasi lasta.\nAga kuna see kompott ei olegi tegelikult nagu kompott ning kõik on järjekordselt väga piinlikult lihtne siis käsi kibeleb ja mõte kiheleb, et peaks ruumitäiteks ja muidu rahva lõbustamiseks midagi veel kirjutama. Aga mis see olla võiks? Midagi põrutavat pole nagu juhtunud. Eelmisel nädalal, kuna ma vahepeal tundsin end suhteliselt väsinuna* ja lisaks olen selline no life‘ar, süvenesin Youtube’i staaride ellu. Kui ma lisaks veel, et tegin kontentanalüüsi vms, kõlaks see ehk isegi mõistliku tegevusena aga tegelikult ma lihtsalt vahtisin mingeid populaarsemaid kanaleid. Ja ma ei oskagi kohe seisukohta võtta, see on ikka mingi alternatiivne maailm. Või äkki on praeguseks tegemist juba mainstream maailmaga?\nOookei, ilmselgelt ma jõudisin mingisse kohta kust edasi minna on suht keeruline. Hajutaks tähelepanu ühe pildiga, liigendab teksti ja on natuke “põnevam”.\nEelmist lõiku kirjutades oli mul mingi hägune idee kuhu ma välja tahtsin jõuda. Ühesõnaga, kohati vaatasin hämmastusega, kohati imetlusega ja kohati ikka väga kohtlaselt. Ja mul on vist kaks pointi. a) Kas neil inimestel privaatsust ka on? Näiteks on popid fallow me around videod ja toatuurid jne. Aga äkki muidugi ongi seegi seal kõik näivus ja make belief. b)….\nPunkt b oli mingi kobin huumori kohta. Selle kohta kuidas on ikka imelikku ja kuidas mu endagi huumorimeel on imelik ja viimasel ajal paistab, et jääb ette nii mulle endale kui teistelegi (28 Daria tsitaati igaks elujuhtumiks). Aga mul läks meelest ära mis ma tahtsin öelda. Nii et hoopis – tomatid!\nKirsstomatid. Ja üks väike kollane tšilli\nOstsin 1,3 kilo kirsstomateid Tartu turult. Oleks keegi mulle veel paar aastat tagasi öelnud, et meie avaturult on võimalik osta mingitki tomati peale sordi “punane”, ma oleks arvanud, et mingi rõlge nali. Aga kujuta sa vaid ette, elu ikka läheb paremaks.\nSee väike kollane tšilli mis ülemisel pildil – see on ostetud ühe habetununud vanamehe nässi käest, kes müüb ka erinevaid tomateid. Ja mis ma oskan öelda, ma tegin sellega ühe paprikaplödi (sellest tootest kuhu seda vaja oli ma kirjutan kunagi hiljem vast) ja kuigi ma röstisin teda ning seemneid ei kasutanud siis väikeste tuleneelaja lapsukeste aadresse oleks tarvis küll 🙂\nKirsstomatid vaniljega (Rachel Khoo, The Little Paris Kitchen, lk 265)\n3 spl suhkrut (pärast muidugi mõistsin, et oleks võinud ehk ka mesi olla)\nMa kaldusin veidi kõrvale originaaljuhendist aga igaks juhuks toon selle ära, sest minu meelest olid tegevused veidi vales järjekorras – mina paneks kõigepealt ahju soojenema, siis segaks õli kokku ja siis poolitaks tomateid. Aga originaal on selline:\nTomatid tuleks poolitada ja laduda ahjuplaadile lõikepool üleval. Siis puistata peale sool ja suhkur ning jätta nii kauaks toatemperatuurile seisma kui õliga tegeled. Pane õli väiksesse kaussi, lisa vaniljekaunast välja kraabitud seemned, sega. Lisa ka kaun ja lase 15 seista (infuse). Eelkuumuta ahi 120°C.\nVala õli tomatitele ja küpseta 50-60 minutit (mul läks isegi 80 vist kokku).\nServeeri soojalt või külmalt, püsib külmkapis paar päeva ja sobib väga hästi mõne Juustukuningate poest pärit vanema juustuga. Neid ma olen valmis reklaamima kohe heast südamest, aga ka suurest hirmust. Kõrvalolev veinipood juba pandi kinni ja ma ei taha juustupoest ilma jääda, sealne kraam on ikka päris, mitte nagu enamik seda kummi supermarketis.\nJuust muideks on viimane jupp ühest Dubrovnikust pärit kitsejuustust.\nPostituse lõpp pidi tulema sellest, et huvitaval kombel näitab blogi statistika, et viimasel kahel päeval on väga aktiivselt rünnatud Kodukokkade lehe kaudu** (täpsemalt hoidiste alajaotusest) hoopis mu kahte kurgihoidist. Üle viiekümne kliki minigile vanale asjale minu tagasihoidlikus koerablogis on päris palju ja sunnib küsima – on’s kuskil mõni suurem kurgikoorem randa uhutud?\nJa veel päris viimase nätaka tahtsin anda süsteemiadminnidele – paistab, et keegi näeb kõvasti vaeva neist gif’e vorpides. Sellisel puhul takib mul ikka küsimus kas üks omade seast või pigem nagu Estonian Moments’i puhul, et mingi välkar.\nHa-haa, ja ma saingi jälle postitusega maha!\n*Seda on raske kirjeldada selle va haiguse väsimus on veitsa teistsugune kui eemm, noh, normaalne väsimus. Ja ega ma pihta täpselt ei saa veel millest see oleneb ja kas nüüd on hoog või magnettormid Päikesel aga ma püüan. Ja tegelikult on see teema suhteliselt ebahuvitav, nii et ma rohkem eriti ei peatukski sellel.\n**Lisaks oli eile mingi suht aktiivne FB päev.\nPosted in Mis süüa on? and tagged hoidised, tomatid on 13/08/2013 by laualamp. Lisa kommentaar\nMarineerisime vennakesega kõvasti kurke, tervelt 16 purki on nüüd. Aga osad kurgid olid suht ülekasvanud marineerimiseks. Nii et siis hapendasin kuhja ja tegin salatiks. Peab ütlema, et mõlemad salatid said väga head. Need on nüüd külmkapi hoidised.\nMa ütleks, et pigem sibulane kui küüslaugune\nKüüslaugune kurgisalat (inspiratsioon Suitsu-Virkus-Kang, “Hoidised”)\nMõned sibulad, viilutada õhukeselt\nKüüslauku, viilutada õhukeselt\nMariaadi ained tuleks kokku segada, maitse järgi. Valada viilutatud kurkidel-sibulatele-küülaugule, segada. Lasta natuke seista ja jälle segada. Mul ei taht vesi kurgist kuidagi välja tulla, seega ma lisasin tilga Värskat. Siis tuleks salat üleöö külmkapis hoida. Järgmisel päeval purkidesse suruga ning külmkapis säilitada.\nOli tõesti krõmps\nVärska kurgi salat (enam-vähem sama mis Veronika Nuter, 76 isemoodi hoidist)\nTilli ja tilliõisikuid\n(Punane) paprika või kaks\nVärska gaseeritud mineraalvett\nsinepiseemneid jahvatatud musta pipart\nSega marinaadiained tsuti Värskaga, siis lisa ülejäänud Värska, nii et saaks piisavalt marinaadi. Vala marinaad teistele koostisosadele ja sega. Seda salatit võib hoida esimese päeva toatemperatuuril, siis tuleks aga purkidesse panna ning külmkapis säilitada.\nNatuke päikest Narva-Jõesuust\nPosted in Mis süüa on? and tagged hoidised, kurgid on 26/08/2012 by laualamp. 1 kommentaar\nKirisimoos mandlilaastude ja Amarettoga\nKirsse on veel. Linnukesed küll sõid ka, aga sellist padurünnakud nagu eelmine aasta, minu meelest ei ole olnud. Ainult see puhastamine on on ilgelt tüütu.\nSellel pildil oleks just kui kompa paigast. Aga võib olla nagu pole ka. Aga mulle meeldib. Eriti see, et kirsil on peal on peegeldus 🙂\nPosted in Mis süüa on?, Suvaline (pilt) and tagged hoidised on 14/07/2010 by laualamp. Lisa kommentaar\nKülmad ilmad on tinginud selle, et tahaks süüa midagi toekamat. Ja juba mõndaaega liigub ringi rillette(s?), veel näiteks siin, ja siin, ja siin, ja võib teha ka lõhest näiteks.\nTuleb tunnistada, et seda soolaga külmkapis hoidmise osa ma seekord teha ei saanud. Põhjuseks tõsiasi, et pildil olev purgike pidi hommikul juba Tallinnasse rändama hakkama ja niiviisi poleks see lihtsalt valmis saanud.\nEga siin mingit erilist kunsttükki ei ole. Meenutab veidi süldi keetmist 🙂\nPosted in Mis süüa on? and tagged hoidised, siga on 23/01/2010 by laualamp. Lisa kommentaar\nÜks imelik moos\nJuhtus jälle nii, et keegi hea inimene ostis midagi ja siis ei söönud neid ära vaid jättis paremat aega ootama. Seekord oli tegemist paki kiividega. Ja nagu arvata on ei saa nende paremat aega kuigi kaua oodata. Ühesõnaga kui ma Taanist tagasi jõudsin oli olukord juba üsna kriitiline. Need mis veel kõlbasid said õuntega moosiks keedetud. Kuna ma pole kunagi varem kiivimoosist kuulnud, siis ma arvan, et see on imelik moos. Kuigi maitses hästi, just need seemned olid mõnusad. Nii et mine tea, äkki polegi imelik…\nTegelikult ei tahaks ma üldse moosi keeta. Pigem teeks midagi toredat.\nMa ei tea miks see pilt nii karvane täna on, enne kui ma teda lõikasin oli täitsa ok…\nPosted in Mis süüa on? and tagged hoidised on 29/10/2009 by laualamp. Lisa kommentaar\nUusi populaarseid hoidiseid\nTegelikult praegu ainult üks – kukeseened veinimarinaadis. Üldiselt on siin peres olnud vist hoiak, et kukeseen tuleb ikka kohe ära süüa kui metsast koju toodud. Et nii ikka kõige parem. Tegelikult, üks lora puha!\nRetsepti au ja kuulsus kuulub jällegi sellele blogile siin. Ma tegin ainult paar tillukest muudatust – pipart mõned terad rohkem, kaneel pulbrina ja veel vist midagi oli. Aga põhimõtteliselt – kukekad said suurepärased. Kahju, et ma alles kukeseene hooaja lõpus nende hoidistamiseni jõudsin. Ehh, eks siis järgmine aasta ole targem.\nPosted in Mis süüa on? and tagged hoidised on 28/09/2009 by laualamp. Lisa kommentaar\nObviously this is oh-so boring… aga kahjuks ei ole ma arooniatest veel pääsenud.\nEt asjad ikka tasakaalus oleks siis tänast siirupit sai villitud Saku pudelisse.\nPosted in Eksperimentaalaed, Elu ja ilm and tagged hoidised on 24/08/2009 by laualamp. Lisa kommentaar


Kunstnik Enda Bardell meenutab lapsepõlve ning räägib oma elust ja loomingust - Estonian World Review\nKunstnik Enda Bardell meenutab lapsepõlve ning räägib oma elust ja loomingust\nEnda Bardell (neiuna Raudsepp) sündis 1939.a. Eestis, kust ta väikese lapsena koos vanematega lahkus. Ta on elanud Rootsis ja Kanadas, töötanud mitmes ametis, kuid talle on kõige südamelähedasem maalimine, mida ta teeb oma kodus Vancouveris ja osaleb igal aastal rohketel näitustel. Enda Bardelli loomingus on tähtsal kohal loodus, aga ka sünnimaa Eesti, kust ta on saanud inspiratsiooni paljude kaunite maalide loomiseks.\nEnda Bardell tänavu märtsis oma soolonäitusel Meie Kodu saalis Vancouveris.Ema õetütar Silvi Korp Eestist kudus talle seelikukanga ja õmbles pluusi.\nAlljärgnev intervjuu sündis e-maili ja telefoni teel.\nPalun rääkige natuke oma lapsepõlvest. Millised on teie kõige eredamad mälestused Eestist?\nKasvasin üles Varblas, Läänemaal, kuhu isa August ehitas väikese maja, mis asus umbes kilomeeter mere äärest. Isa oli pärit samast kandist, ema Hilda (sünd. Helingu) natuke kaugemalt. Nad abiellusid 1938.a.\nMul on palju lapsepõlvemälestusi juba alates kolmandast eluaastast, enne õe sündimist.\nKõige eredamad mälestused on, kui läksin üksinda isapoolse vanaema juurde, kuhu oli kodunt 3/4 kilomeetrit väikese kruusatee kaudu. See tee tundus tollal nii pikk, aga alles eelmisel aastal sain teada selle tegeliku pikkuse. Kui tatsasin sinna 3—4-aastaselt, tundsin ennast nii targa ja täiskasvanuna, sest teadsin teed, kuhu minna. Tookord polnud ka midagi karta, ümbruskond oli ohutu ja last võis üksinda välja lubada.\nSeal oli kolm onupoega, 9—14 aastased, kes alati mind narrisid. Aga vanaema mõtles, et olen üsna tark ja tubli, sest teadsin, kus minu ork oli söögi ajal. See oli pliidi taga seinapalkide prao vahel. Kahvlit mulle ei antud.\nEma õpetas mind lugema, kui olin 3-aastane. Onu tõi linnast raamatuid ja kompvekke. Kui lugesin raamatu läbi, siis võisin võtta sahtlist ühe kompveki autasuks. Ema hirmutas, et kui ei oska lugeda, siis jään sigade karjaseks, mis minu, väikese meelest ei olnud just hea asi. Mõtlesin, et peaks nüüd ruttu sigadega sõbraks saama, sest lugemine ei läinud mul nii hästi. Siis käisingi sealaudas põrsastega mängimas ja sõbrustamas. Meie lähedal lapsi ei olnud. Olid ainult need vallatud poisid vanaema juures.\nVeel üks meenutus minu armsast vanaemast. Kord kuulsin, et vanaema oli väga haige. Olime kõik tema voodi ümber, kui ta magas, silmad kinni. Öeldi, et ta on väga haige ja vajab rohtu. Läksin õue, kitkusin peotäie rohtu ja viisin tuppa, panin vanaema padja peale ja ootasin, kuidas ta seda sööma hakkab! Küsiti, miks ma seda tegin ja ma ütlesin, et te ju rääkisite, et vanaemal on rohtu vaja. Kõik hakkasid naerma. Ma ei olnud arstirohust enne kuulnud!\nJa üsna varsti tuli kodumaalt lahkumine…\nMäletan, kui peitsime end metsas enne põgenemist. Olime kuskil heinapööningul, kui sõdurid tulid põgenikke otsima. Talu omanikud ütlesid sõduritele, et minge, otsige talu läbi, kui tahate. Sõdurid tulid redeli kaudu üles, torkisid hanguga heinast läbi. Terve perega, neljakesi peitsime end taga nurgas. Õde Õrne oli 15-kuune. Ema pani ta rinna peale, et ta oleks vaikne. Ise olin ka nii hirmunud, sest tundsin isa ja ema hirmu. Keegi meist ei liigutanud ja meid ei leitud ka.\nOn ka meeles põgenemine. Elasime metsas paar nädalat, sõitsime öösel hobuse ja vankriga ühest kohast teise. Siis 22. septembril 1944 hakkasime isa väikese paadiga inimesi vedama 65-jalasele purjelaevale. Sinna tulid umbes 85 meest, naist ja last. Olime kõik magamas õlgede peal laeva keres. Olin uudishimulik, ronisin üles laevateki peale. Saksa laevad olid paistmas. Mind võeti kohe sülle ja tõsteti alla, sest sellel laeval ei tohtinud lapsi olla — nagu mina, väikene oma erepunases kampsunis.\nMissugused olid esimesed mälestused Rootsist?\nKui jõudsime Rootsi, oli esimene soe toit, mis ma kahe nädala jooksul sain, kaeratangupudru. Sõin kaks suurt kausitäit.\nMinu sünnipäev on 19. oktoobril. See oli ühe Rootsi printsessi nimepäev. Meie, põgenikud olime kiriku keldris, kui toimus suur pühitsemine. Kui rootslased said teada, et on minu sünnipäev, andsid nad mulle torti, ja mina hakkasin nutma, sest tahtsin tagasi koju minna ja vanaemale ka torti anda. Olin sellest rändamisest tüdinud. Kõik põgenikud seal hakkasid nutma. Küll oli kurb.\nMillal hakkasite maalima?\nHakkasin joonistama, kui olin 6-aastane. Seal Rootsis oli üks 13-aastane tüdruk, kes oli väga hea joonistaja, tahtsin ka samamoodi osata. Ema õpetas, et pean harjutama, harjutasingi ja sain üsna heaks. Kui olin 10-aastane, elasime Rootsis Oskarshamnis. Ema töötas paberivabrikus, kust sain paberit vabalt. Siis joonistasin ja värvisin paberist nukkusid, mis andsin Rootsi kooliõdedele, et nendega sõbraks saada. Seal, kus meie elasime, paljud rootslased ei lubanud oma lastel põgenike lastega mängida. Olin tihtipeale ilma sõpradeta. Paberist nukkudega sain endale sõpru muretseda. Need nukud olid eest ja tagant riietatud.\nHakkasin tõsiselt maalima, kui olin umbes 13-aastane.\nMillal saabusite Kanadasse ja kuidas kulges siinne elu?\nKanadasse saabusime 8. detsembril 1950. Esialgu elasime ühe aasta Winnipegis, seejärel oli valida mitme linna vahel, millest vanemad valisid Vancouveri, kuna armastasid mere lähedust.\nTahtsin siin ruttu integreeruda — Rootsis ei võetud mind omaks ja tundsin end justkui väljaspool. Ega algus kerge ei olnud: tuli hakata õppima kolmandat keelt. Tahtsin teha kõiki asju hästi, mis ette võtsin. Ja olingi tubli: hea õpilane koolis, lisaks tegelesin mitmete muude asjadega. Väga meeldis ujumine, mida armastan siiamaani.\nAbiellusin noorelt, sündisid lapsed. Ülikoolis ma ei käinud, aga sain mitmetelt kursustelt sertifikaate ja töötasin mitmetel erialadel.\nMillega olete tegelenud ja mis on olnud kõige südamelähedasem?\nTöötasin pangas, samuti olin Vancouveri filmitööstuses garderoobi disainer. Hiljem asutasin oma äri Enda B. Fashion Limited, kus müüsin loomulikust materjalist — linasest ja puuvillasest riideid. Pidasin seda äri aastatel 1978—84, läks väga hästi, aga nõudis palju aega. Nii otsustasin lõpetada ja läksin kinnisvaratööle, kus töötasin aastatel 1984—99.\nOlin alati väga reisida tahtnud. Kinnisvaratööl olles oli rohkem aega, ka lapsed olid suured ja sain oma unistuse teoks teha. Olen 36 riiki läbi reisinud.\nKõige südamelähedasem tegevus on mulle olnud maalimine. Lõpetasin kinnisvaratöö ära, kui nägin ilusaid maale majades ja tahtsin jälle maalima hakata. Pühendusingi sellele täielikult.\nKus te õppisite kunsti?\nOlen võtnud mõned kursused Vancouveris —Vancouver School of Art ja Emily Carr Institute for Arts. Aga kõige rohkem Federation of Canadian Artists’i asutatud kunstnike klasside kaudu, mille aktiivne liige ma olen. See organisatsioon asutati Group of Seven’i liikme Lawren Harris’e poolt.\nÜks minu suuremaid loomingulisi mõjutajaid on olnud kuulus Kanada kunstnik Toni Onley — ta on olnud mulle mentoriks ja õpetajaks, kelle moodi olen maalida igatsenud.\nNagu on kirjas teie website’il, on teil olnud igal aastal rohkesti näitusi. Kas maalite iga päev?\nJah, maalin enamasti iga päev umbes 2—4 tundi, mõni päev vähem, mõni päev rohkem. Siis on ka teisi maalimistöid, mis võtavad umbes 2—3 tundi päevas, nii et maalimist tuleb kõik kokku umbes 35—40 tundi nädalas.\nPalun rääkige natuke oma perekonnast.\nMul on üks poeg ja üks tütar, neli lapselast. Kõik elavad meie lähedal. Abikaasal on kaks lapselast, nii et kokku on meil kuus lapselast. Kõik on üksteisega sõbrad ja kõik lapsed kutsuvad mind eesti keeles vanaema.\nÜks meie pere traditsioone on kokkusaamine detsembrikuu alguses, kus teeme kõik koos jõuluehteid ja mina valmistan eesti toitusid, mida terve pere väga naudib.\nVanemad on surnud, isa 1989 ja ema 1993.a. Minu jaoks on väga tähtis, et ema pani enne surma kirja oma eluloo. Samuti laulis ta 98 eesti laulu, mis tal peas olid, kassettide peale. Ükskord ema küsis, mida ma jõulukingiks soovin, ning nii ta need laulud lindistaski. See on väga oluline mälestus.\nMis on teie järgmise aasta plaanid?\nJärgmisel aastal on praeguste plaanide järgi neli soolonäitust, kaks nelja kunstniku näitust, üks kahe kunstniku näitus ja üks grupinäitus. Need on kõik juried shows, kus kunstnikud valivad, mis sobib või ei kuskil galeriis näitamiseks. Siis on veel Federation of Canadian Artists zhüriinäitused. Neid tuleb umbes 6—8.\nVeel üks suurem plaan on aga järgmise aasta 22. septembril, minu kodumaalt lahkumise 65. aastapäeval istuda Läänemere rannas, kust meie lahkusime ja meenutada, mis mõtted tulevad veel meelde sellest lühikesest elust, viiest aastast Eestis. Tahan ka isa sugulaste elulugu kuulda ja kirja panna, mis on võimalik veel kuulda nendelt, kes on elus. Isa oli 3-aastane, kui tema isa suri. Kõik tema vennad ja õed olid vanemad, nii et minu isapoolsed sugulased on vanemad ja surnud. Ema poole sugupuu on kirjutatud üles aastast 1711.\nSee reis oleks minu 70. sünnipäeva kingitus endale.\nKes on huvitatud tutvuma kunstnik Enda Bardelli loominguga lähemalt, võivad külastada tema website’i: www.endabardell.com\nEnda Bardelli maal Tallinna vanalinnast: Standing Proud/Uhkelt seisab.\nEnda Bardelli maal Pärnust: Pärnu City House/Pärnu linna maja.\nEnda Bardelli maal Vancouveri maastikust: Exposed.


Mitmekesisuse päev 2018 organisatsioonides – Eesti Inimõiguste Keskus\nEsileht / Uudised / Mitmekesisuse päev 2018 organisatsioonides\nMitmekesisuse päev 2018 organisatsioonides\nSiit võid lugeda, mida ettevõtted ja organisatsioonid 2018. aasta mitmekesisuse päeval ette võtsid. Ettevõtmised on tavaliselt suunatud organisatsiooni töötajatele ja klientidele, kuid leidub ka avalikke üritusi.\nAddenda ja Advokaadibüroo LINDEBERG\nMitmekesisuse päeva puhul korraldavad Addenda ja Advokaadibüroo LINDEBERG veebiseminari, mis on kõigile osalejatele tasuta (osalejate piirarv on 200 inimest). Veebiseminaril tutvustatakse tööalase diskrimineerimise õiguslikku regulatsiooni ning kohtupraktikat ja jagatakse praktilisi soovitusi, et vähendada töösuhetes diskrimineerimise süüdistuse saamise võimalust. Lisainfo\nEesti Pagulasabi kaudu tuleb mitmekesisuse päeva puhul külla üks Süüria pagulaspere, et Astangul abikokaks õppijatega oma kohalikke magustoite valmistada ning lõuna ajal on võimalik kõigil õppijatel ja töötajatel nende tehtut proovida.\nDPD tähistab mitmekesisuse päeva koos naabritega tänavatoitu mekkides! Toiduauto nimega Hungry Karl pakub 11:00–14:00 DPD hoovil tänavatoitu.\nRuumides on üleval plakatid ning toimub vähemusrahvuste katusorganisatsiooni kultuurpäev.\nThe Global Gaming Diversity Potluck: tähistame mitmekesisust jagades üksteisega kaasatoodud rahvustoite! Iga töötaja on lahkelt oodatud tööle kaasa võtma mõne omapärase rahvustoidu ning seda lühidalt tutvustama, lisades mõned vähetuntud faktid enda riigi kohta. Keegi ei pea olema Michelini-tärni kokk! Peamine on jagamine, hoolimine ja lõbus meeleolu. Ja et olemine oleks veel mõnusam, mängib taustaks tiimiliikmete kodumaadelt pärit muusika! Lisainfo\nAS Hoolekandeteenused tegeleb psüühilise erivajadusega inimestele teenuse pakkumisega. Nad kutsusid mitmekesisuse päeva puhul oma kodudesse esinema rahvusvähemuste kultuuriseltse, kõik üritused ei toimu küll samal päeval, kuid samu väärtusi peetakse meeles ikka. 25.04 esineb Vändras Ukraina Selts Vitšisna ja ansambel Vene Laul, 26.04 esineb Erasveres Tartu Marilaste Liit, 02.05 esineb Uuemõisas Ukraina Rahvamuusikaansambel Dibrova.\nPärast paljude koostöövõimaluste leidmist organisatsioonide ja kultuuriseltside vahel leiab ka INSA aega mitmekesisusele mõelda – mis sest, et nädal hiljem. 02.05 külastab Integratsiooni Sihtasutus Ukraina Kultuurikeskust. Programmis on mänguasjade ja paberi valmistamise, kalligraafia töötoad. Mitmekesisuse päeval veab INSA koos Kultuuriministeeriumiga eest kampaaniat#julgeollaerinev, mis kutsub üles panema jalga erinevat värvi sokid ja sellega näitama mitmekesisust.\nISS tähistab Mitmekesisuse päeva sel aastal Töökeskkonna päevana. Asutuses toimub sel päeval keha koostise (KMI) mõõtmine ja tagasiside jagamine, vererõhu ja vere hapnikutaseme mõõtmine ja soovituste jagamine. Külas on pimemassöör töötajatele. Toimub viktoriin nii töötajate kui Facebooki külastajate hulgas, sellele eelneb avalik uuring ettevõtte Facebooki jälgijate hulgas teemal toit. Lisaks viiakse läbi organisatsioonisisene uuring oma töötajate toitumisharjumustest. Kontorite koridorides on üleval ohuolukordade (near miss), tööstressi ja mitmekesisuse postrid, tubades toimub virgutusvõimlemine. Toidu teemast innustatuna pakutakse kontoris kodumaiseid juurvilju ja kutsuti sel puhul toitlustama Shereen ja Mustafa süüria toitu pakkuvast Damascus Foodist.\nErinevad loengud, tegevused ja kohtumised toimuvad kogu päeva jooksul nii Tallinnas kui Tartus. Näiteks õpitakse maalima matrjoškasid, õpitakse tundma flamenko maailma, jagatakse omavahel rahvusköökide retsepte, kuulatakse loengut vanausuliste kultuurist ja mängitakse mängu “Minu pilt, sinu silt”.\nMitmekesisusele tähelepanu juhtiv mäng ja viktoriin. Viktoriini küsimused saadavad kõik organisatsiooni töötajad lähtudes oma enda erinevusest/erilisusest. Tehakse üleskutse 25.04 minna lõunat sööma tavapärasest teistsugusesse söögikohta ja saata sellest organisatsiooni kontaktisikule pilt. Facebooki postitusega juhitakse tähelepanu organisatsioonis töötavatele välispraktikantidele.\nKodanikuühiskonna Sihtkapital tähistab mitmekesisuse päeva sündmusega, mille eesmärk on nautida erinevaid toitude maitseid, märgata maailma mitmekesisust ja saada teada põnevaid teadmisi. Iga töötaja tutvustab fotode ja faktidega riiki, mida ta külastanud on. Samuti pakub just sellele riigile omaseid toite, mida ka üheskoos degusteerime. Sündmuse lõpetame temaatilise filmi vaatamise ja vestlusega.\nKoduekstra mõttetalgud – kas stereotüübid loovad selgust? Mitmekesisuse päeval toimuvad kõigis 26-s Koduekstra kaupluses üle terve Eesti mõttetalgud. Tuletatakse meelde ja pannakse kirja juhtumeid, kus esmamulje ja eelarvamus kauplusesse tulnud kliendist ei pidanud paika. s.t vaatamata väliselt sarnasele “kestale”, on kõik inimsed s.h kliendid kõik väga erinevad. Meenunud juhtumid kogutakse kokku ja sellest saab tore ühistöö.\nKultuuriministeerium tähistab mitmekesisuse päeva Eesti Aserbaidžaani Kultuurikeskusega Ajdan. Programmis loeng Aserbaidžaanist, rahvatants ja aseri suupisted. Lisaks veab Kultuuriministeerium koos Integratsiooni Sihtasutusega kampaaniat #julgeollaerinev, mis kutsub üles panema jalga erinevat värvi sokid ja sellega näitama mitmekesisust.\nÜle maja toimuvad mitmekesisuse päevaga seotud üritused ja viktoriinid. Samuti kaunistatakse maja õhupallidega ja tehakse tuju rõõmsaks mitmekesisuse päeva kommidega.\nSel päeval kaunistame oma kontori mitmekesisuse päeva logoga õhupallidega ning jagame külastajatele kommi, et jagada neilegi infot selle kohta, et tähistame mitmekesisuse päeva. Loomulikult on seintel ka plakatid, kust võib samuti sõnumeid lugeda.\nMitmekesisuse päeva puhul on külas Ukraina Organisatsioonide Assotsiatsioon Eestis. Programmis on loeng Ukrainast, banduristide trio kontsert.\nMitmekesisuse päval viiakse töötajate seas läbi viktoriin.\nPärnus kultuurikeskuses Rüütli 23 toimub 29. aprillil kell 14 mitmekesisuse päevale mõeldes luuleõhtu, kus esitatakse luulet eri rahvuste emakeeles.\nMitmekesisuse päeva tähistamiseks on Tornimäe kontoris võimalik 25.04 ajavahemikus 11-13 ja 15-17 viipekeele tõlgi abiga kasutada pangateenuseid nii eesti- kui ka venekeelsetel kuulmispuudega klientidel. Üle Eesti jagavad pangakontorid klientidele mitmekesisuse päeva tähistamiseks kommi. Töötajad saavad testida oma teadmisi ja võita toredaid auhindu võttes osa viktoriinist. Küsimustele on võimalik vastata 26.04 päeva lõpuni. Võitjatega võetakse ühendust auhindade kättesaamiseks 27.04. Kutsume ka kõiki töötajaid üles väljendama selle päeva väärtusi näiteks riietuses, pakkudes oma kolleegidele huvitavaid toiduelamusi erinevatest rahvusköökidest või jagades oma reisimuljeid erinevatest kultuuridest. Ka Tornimäe Rahva Toit tähistab mitmekesisuse päeva lõunapakkumistega.\nMitmekesisuse päeval esineb Siseministeeriumis MTÜ Mustlastantsu ansambel “Al Sol” oma tantsudega.\nMitmekesisuse päeval viiakse läbi päev MITMEKESINE TOIT. Hommikul toimub loeng tervislikust kuid mitmekesisest kontoritoidust, lõuna ajal tuleb toiduauto müüma tervislikku kontoritoitu ning pärast lõunat toimub väike minilaat Eesti toidutootjatelt, kes teevad erinevaid kodumaiseid tooteid. Infot jagatakse ka klientidele.\nMitmekesisuse päeval kell 10 avatakse Suu ja Jalaga Maalivate Kunstnike näitus “Jalaga maalitud maailma värvid” Liivalaia 8 pangakontoris (kliendisaalis, jääb avatuks kaheks nädalaks). Kell 11 toimub aga Kari Käsperi loeng “Kultuuriliste erinevuste roll rahvusvahelises organisatsioonis”, millest tehakse FB lehel ka live-ülekanne.\nPärnu kollektiiv tähistab mitmekesisuse päeva 22. aprillil avatud uste päevaga, mille teema on slaavi rahvatants.\nTieto Estonia AS Mitmekesisuse Päeva Cook-Off: My National Kitchen Rules. Tieto viiel erineval rahvusgrupil on eelarve valmistada ette oma rahvusköögi suupisteid. Ülejäänud saavad maitsta ja hinnata ning päeva lõpus kuulutatakse välja töötajatele enim meeldinud (maitsenud) rahvusköök. Võidumeeskonnale teeb Tieto välja õhtusöögi valitud restoranis.\nMitmekesisuse päeval kaunistatakse kontor mitmekesisuse päeva sõnumeid kandvate plakatitega ning korraldatakse töötajatele viktoriin.\nJoonistame koos Tallinna, Jõhvi, Tartu ja Pärnu Tööinspektsiooni kontoris. Võtame kodust kaasa ühe pliiatsi: pliiats võib olla harilik või värviline, pikk või lühike, terav või nürivõitu. Joonistame koos nende erinevate pliiatsitega erivärvilist ühispilti. Pliiatsi võib hiljem kontorisse jätta, et külla tulnud töötajate lastel oleks millega joonistada. Samuti kokkame koos igal pool: teeme roogasid kartulist ja teeme neist siseveebi jaoks pildi. Saame koos vaadata, kui erinevad road valmivad ühest ja samast toiduainest. Soovi korral võib võtta mitmekesisuse päeval kartuliroa tööle kaasa ja pakkuda kolleegidele!\nKontorites üle Eesti on väljas õhupallid ja kommid, et päev oleks nähtav nii töötajatele kui klientidele. Samuti on kontorites väljas plakatid. Lisaks teeme Töötukassas ühise mitmekesise hommikusöömingu, kus igaüks tutvustab, miks tema toodud toit on tema jaoks eriline. Lisaks plaanime tekitada igasse osakonda ühe seina, kuhu igaüks saab kirjutada, mille poolest just tema on mitmekesine ja valime iga osakonna kõige mitmekesisema töötaja. Pildistame võimalikult palju üles ja jagame enda töötajatega ja parimaid palu ka Töötukassa Facebooki lehel.\nVene Rahvakultuurikeskus Bereginja\n25. aprillil kell 10-16 toimub Vene Rahvakultuurikeskus Bereginja Haapsalus avatud uste päev. Üleval on näitus ning toimub kaitsenuku „Jumala silm“ valmistamise töötuba.


LG tulevikutelefonide konkursi võitjad teada! - LG Electronics\nLG tulevikutelefonide konkursi võitjad teada!\nHiljuti kirjutasime LG Electronicsi iga-aastasest USAs toimuvast konkursist Design the Future, kus osalesid kõige helgemad pead ja andekamad kujundajad, et näidata oma nägemust sellest, millised näevad mobiiltelefonid välja tulevikus. Kokku laekus 800 ideed, millest LG auhindas 40 parimat.\nEsikoha omanik viis koju 20 000, teise koha saanud 10 000 ja kolmanda koha saanu 5 000 dollarit. Esimese ja kolmanda koha väärilised tööd lähevad tootmisesse, neljanda koha tööd on aga võimalik järgmisel suvel näha mõnes Hollywoodi kassahitis. Loe lähemalt LG kodulehelt.\nKategooriad: Disain, LG Electronics, LG uudised


16 | juuni | 2007 | Väike nõiateemaja\nArchive for juuni 16, 2007\nAvasta endas tibi, olematu modelliandega\nTahad teada, kuidas muidu normaalsest inimesest megatibi ja peaaegu riidepuu saab? See käib lihtsalt.\nAvasta, et su molu toimetajaveeru all on püsinud nii kaua, et ajab endagi igavusest oksele. Mõista, et sul on vaja uut pilti (eriti, kui on täiega uus makett ja puha). “Rõõmusta”, sest sa ju jälestad sellist paraadpildistamist.\nOtsi kiiruga kapist mingit kleiti. Avasta, et mingil kuradi põhjusel oled sa põhjalikult alla võtnud ja kõik viisakad hilbud on suured. Märka, et unustasid (loe: ei jaksanud) õhtul pead pesta. Kraba selle varjamiseks suur suvekübar (mis ta muidu kapis seisab, eksole). Jookse töömajja sisenedes kokku fotograafiga ja küsi, kas ikka ta mäletab, et pildiga on kiire. Kuule vastuseks, et helistame. Noh, OK.\nViie tunni pärast taipa, et fotograaf on su põhjalikult ära unustanud. Võta kujundaja, nuta ta rinna najal, sest lõpuks, tema on ka fotograafiat õppinud, või mis. Lase kujundajal lisaks piltnikukalduvuste äratamisele muutuda ka sadist-stilistiks. Sadism seisab selles, et sulle tehakse pähe räige meik, millega võiks minna loomaaeda papagoiks või tööle teatavatesse majadesse. Ja ära vaidle, kui sulle juukselakiga mingi plastmass pähe tehakse.\nMine nõndaviisi, silmad kirjud ja kübar peas, parki Olümpia hotelli ja välisministeeriumi vahel. Arutle endamisi, kas sind vaatavad imelikumalt turistid või lastega emmed. Murra parema valguse huvides sisse laste mänguväljakule (nüüd küll vaatavad emad imelikult). Vaata päikesesse. Meenuta, kuidas fotograaf, seesama, kes kadunud on, rääkis, kuidas ta kord raanal neiut pildistas, kunstpäiksega. Ja kuidas piiga, nii kui silmad avas ja kogu selle valguse näkku sai, valust röögatas. Täna jumalaema ja kõiki pühakuid, et teil ei ole parasjagu ühtki kunstpäikest. Aitab tavalisestki. Piinle veel natuke. Võta poose. Tunne, et sa oled jabur ja vales kohas.\nMine tükis oma kübaraga koju ja avasta, et sa miskipärast huvitad kaaskodanikke. Isegi väga.\nEi hakkagi rääkima neist mehepoegadest, kes niisama juttu teha ja tervitada üritavad. Aga üks keskealine onu tuleb Nunne tänaval ja jääb konkreetselt mu kõrvale seisma, suu ammuli, käed külgedel töllakil. Ja siis tulevad kaks soomekeelset tädi ning jäävad mu seljataga seisma. Üle õla jõllima ka, nagu ma kiire pilguga tuvastan.\nOn`s kübaraga naisterahvas tänapäeval tõesti nii haruldane? Mine tea. Vanamees igatahes arvab, et nüüd nad räägivad, et nägid linnas Inglismaa kuningannat.Täitsa üksi jalutas.\nAhjaa, kui nüüd kedagi huvitab, mis selle kõige tulemus on, siis …\n.. siin üks ilusmina …\n…ja siin üks poolsurnud\njuuni 16, 2007 at 3:55 p.l. 7 kommentaari


TimberHall 135 – Timberhall\nVIILHALLI EHITUSMATERJALID – liimpuidust kandekonstruktsioon tihendatud killustikul ja raudbetoonkannudel, katuse- ja seinakate on sandwich-paneelid, soojustatus soklipaneelid ja raudbetoonpõrand. Avatäideteks 2 x klaaspaketi ja plastikraamiga aknad ning soojustatud metallist tõstand- ja käiguuksed. Viilhallide kõiki gabariite, pikkust, laiust, räästa- ja harja kõrgust on võimalik muuta.\nTimberhalli hoonetel on võimalik kõiki välis- ja sisegabariite, värvilahendusi ning kattematerjale muuta. Sisekujundudes on võimalik kasutada kaasaegseid lahendusi. Antud projekti on 7 päeva jooksul külastatud 561 korda.


Kriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus (kriminaalmenetluse seadustiku revisjon)\nKriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus (kriminaalmenetluse seadustiku revisjon) 367 SE\nMuudatusettepanekute tähtaeg: 19.05.2021 / 16:00\nKriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse (kriminaalmenetluse seadustiku revisjon) eesmärgid on järgmised. Võimaldada üleminek täisdigitaalsele kriminaalmenetlusele ning väärteomenetlusele. Laiendada menetleja võimalusi süüteomenetlust mitte alustada või see lõpetada olukordades, kus puudub avalik huvi või perspektiivikus süüdlase karistamiseks. Kõrvaldada seaduse nõuded, mis kohustasid menetlejaid sama tõendi kogumisel ja vormistamisel tegema dubleerivaid tegevusi. Selleks lihtsustatakse menetlustoimingute protokollimise nõudeid ning soodustatakse heli- ja audio-videosalvestiste tegemist (salvestis võrdsustatakse üldjuhul protokolliga), samuti võimaldatakse isikutel anda kriminaalmenetluses ütlusi menetleja juurde kohale tulemata. Muuta selgemaks kohtu roll kohtueelses ja täitemenetluses ning teha paindlikumaks kohtukorraldust. Seadusest kaotatakse eeluurimiskohtuniku ja täitmiskohtuniku mõisted ning täpsustatakse kohtuniku taandumise aluseid. Laiendada kriminaalmenetlust tagavate meetmete kataloogi uute ja paindlike meetmetega (näiteks e-postkasti kontrollimise kohustuse või liikumiskeelu kohaldamisega).\n367 SE Eelnõu menetluskäik\nOtsus: Teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks 19.05.2021 16:00\nDr iur Priit Pikamäe arvamus kriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse (kriminaalmenetluse seadustiku revisjon) eelnõu 367 SE kohta\nEesti Advokatuuri põhiõiguste kaitse komisjoni arvamus Kriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse (kriminaalmenetluse seadustiku revisjon) eelnõu 367 SE kohta\nRiigikohtu arvamus kriminaalmenetluse seadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse (kriminaalmenetluse seadustiku revisjon) eelnõu 367 SE kohta


Urve Tiidus jälle teles\nUrve Tiidus jälle teles (66)\nKuressaare kesklinnas ja linnuse juures mere ääres püüdsid üleeile uudistajate pilke ringi askeldavad kaameramehed ja tuttavad telenäod.\n“Saaremaale tulek on üpris proosaline, teeme siin “Tähelaeva” salvestust, täpsemini võtame üles videomaterjali. Saate külaliseks ei ole keegi muu kui linnapea Urve Tiidus,” ütles ETV saatejuht Reet Linna.\n“Oleme temaga aastakümneid tuttavad ja ühiselt teleleiba söönud. Urve on põnev inimene. Temaga saate tegemine on olnud üks mu ammuseid unistusi,” rääkis Linna.\n“Võtame üles video, mida kasutame “tähe” tutvustamise juures. Käisime just mere ääres, sest Urvele on meri Saaremaast rääkides ääretult oluline. Tuli ette mitmeid emotsionaalseid hetki, kui ta meenutas oma lapsepõlve.”\nLinna rääkis, et alati, kui asi jõudis niikaugele, et pidi hakkama Urvest saade sündima, tuli midagi vahele. “Ega ta endale väga lähedale lase. Kerge ei saa intervjueerimine olema, loodan igal juhul huvitavaid seiku teada saada, et vaatajal oleks põnev jälgida.”\nSaaremaal salvestati ka mitmeid intervjuusid, mida Tiidus kuuleb alles siis, kui juba mugavalt stuudio tugitoolis istub.\n“Tähelaeva” Kuressaare linnapea Urve Tiidusega näeb ETV vaataja jõulukuu esimesel poolel.\nLisatud: 07.12.2009 / 10:42\nNo nii. Saade nähtud. Nii viletsat, lausa uskumatult halli Tähelaeva tõesti ei mäletagi. Kõige säravam persoon saates oli Helga Nurmekann, kõige parema mulje suutist endast jätta Tõnis Kipper. Ülejäänud olid koos saatejuhiga kuidagi krampis – kas siis kartlikult kõheldes või ülepingutatult poosetades. Võib-olla Merle Karusoo oleks sellest materjalist midagi tõeliselt huvitavat lavastanud. Reet Linna jäi igatahes jänni.\nLisatud: 07.12.2009 / 11:36\nArvan ka,et Urve Tiidus on üks paras intrigant,kes sattus oma riugastega Tallinnast nagu imemaale,kus võib karistamatult sama elustiili jätkata.Saarlased elavad tagasihoidlikku elu ja ei ole harjunud sellise eneseimetluse ja upitamisega.Millised on siis selle Urve saavutused Kuressaares?Tiigi tänavale mingite x teenete eest saadud elamuühistu krunt müüdi mingitel kahtlastel asjaoludel maha.Samas valatakse sitaga üle inimesed,kes on end pühendanud teiste aitamisele.Juhtud veel oma aastakümneid ehitatud kodu pättide eest kaitsma,siis loed kellegi “lugeja” kommentaari,et seda inimest tuleb ignoreerida.Linnapea sulest ei oskaks seda nagu arvata.Tahes tahtmatult tuleb pähe mõte,et inimene on ennast kunagi koos karvadega kellegile maha müünud ja nüüd sipleb ühes suures porimüllkas. Ka Simmil soovitati minna poliitikasse…See haipimine näitab,et oma tõelise riigini on astuda veel üks pikk samm.\nLisatud: 07.12.2009 / 11:49\nOli see vast üks omamoodi tähelaev küll. Kaks vananevat tädi püüdsid taas ekraanile saada. Nagu Reet ees, nii Urve takka. Kui inimesed ikka aru ei saa, et neis ei ole sisu, siis võiks ju pigem rahulikult kodus istuda ja sokke kududa. Või ei oska tädid sedagi teha.\nLisatud: 08.12.2009 / 00:30\nSoovin edu ja jaksu Urvele. Ta on austusväärne Linnapea, kes on enamasti igal pool sõnavõttudega linnakodanikke tervitamas. Õhtust ja vabast päevast hoolimata on ta alati olemas ja see vahetu kontakt linnarahvaga tõi talle ka mäekõrguse valimisvõidu. Tehke järgi, kes suudab!\nJätkuvat edu. Meil on ilus linn\nLisatud: 07.12.2009 / 13:29\nKoomikud nagu ikka nutulauluga: “bää-ää, mis tähelaev “jne. Oligi päriselt nii, et suruti relvataoline ese oimukohale ja otse sunniti vaatama ?\nNo kui telekapulti kasutada ei oska, oma viga.\nLisatud: 07.12.2009 / 13:32\nKas oled Kallemäe kooli vilistlane? Sinu eneseväljendamise oskuse järgi võib seda arvata küll.\nLisatud: 07.12.2009 / 14:22\nUrve ja Reet olid nii kaunid ja head tähelaeva saates. Mina sooviksin, et Urve ja Reet oleksid teles vähemalt kord nädalas. Milline rahu ja soojus minusse valgus neid helendaval ekraanil nähes ja kuuldes. Milline õndsus valdaks mind veel siis kui saaksin nendega koos kohvetada. Tuleks ometi see aeg rutam. Aamen!!\nLisatud: 08.12.2009 / 08:50\nUrve siin, Urve seal, Urve peldiku uksepeal.\nKõikjal figureerib Urve, täitsa tuntav on ta surve.\nKõike asju tema teab, sammud Kopenhaagenisse seab.\n“Eesti asja” tema ajab, rahvalt sajatusi sajab.\nAga see ei häiri Urvet, tema tugevdab veel survet.\nUrve, Surve, Urve, Surve-sirgeks triigib tema kurve.\nSurve tõmbleb siin kuni 2011.a. valimisteni.Siis on kadunud nagu sitt soojast ihust ja linn on oma 100 miljoni krooniga võlgades nagu lits lapsega.\nLisatud: 08.12.2009 / 13:04\nxxx kribas: “Kole oli vaadata ,et linna palgatud töötajad ei korista linnavalitsuse esist -suured sodid olid linnapea kõrval maas,kui teda küsitleti!?”\nHuvitav. Mul oli piinlik pigem nagu Kuressaare kodanike pärast, kes oma paska prügikasti ei mõista poetada, sul aga linnavalitsuse ametnike pärast. Vaat kui erinevad on inimesed.\nLisatud: 08.12.2009 / 13:13\nOn, on, inimesi on vägagi erinevaid. Võtame või meie armsa Eestimaa erakondlased. Neis on olemas nii rahahimulisi oravaid kui venesõbralikke kesikuid kui sõdakuulutavaid irl’lasi kui pugejalikke sotse kui loodustreostavaid rohelisi kui sahkerdajatest rahvaliitlasi kui muidu igasugu aferiste. Kuid samas on neis ka eesrindlikke oravaid kui naistevahetajatest kesikuid kui isamaalisi (väga vähe) irl’lasi kui õiglustundega sotse kui hülgeidkaitsvaid rohelisi kui ka mõni üksik aus rahvaliitlane. Näete siis, kõike on selle sooja-ja valgustandva päikese all, isegi padulolle poliitikuid (ja mitte vähe)\nLisatud: 08.12.2009 / 13:23\nJälgi tähelepanelikumalt,et päevasel ajal viivad täiskuhjunud prügikastidest sodi laiali linnud\nLisatud: 08.12.2009 / 14:33\nUrveke, ää mine veel siit kommentaariumist ää.\nMIKS NII VARA OLI VAJA SEDA VALIMISKAMPAANIAT ALUSTADA\nLisatud: 09.12.2009 / 09:00\nKui Urve nüüd veel esineks saates “Tantsud tähtedega”, siis oleks minu õnn täiuslik. Kahjuks ei püsinud teine minu suur lemmik Linna Reet seal kuigi kaua. Tema puhul sai saatuslikuks see, et memmed-taadid kes teda küll jumaldavad, ei saanud oma häält anda lihtsalt sellrepärast, et neil ei olnud raha. Urve puhul sellist probleemi ei tekiks, tema ju rikkurite hääletoru siin Kuressaares ja Eestiski. Ja ega nende vaeste töötute ja muidu luuserite hääli meiesugustele väljavalitutele vaja olegi. Au ja kiitus Urvele! Aamen!!\nLisatud: 09.12.2009 / 09:15\nJah, olen isiklikult paarile linnukesele isegi märkuse teinud kui tühjakssöödud krõpsupakk või koolapurk sillutisele on lennanud.