Case-study: ebasoovitavate väidete käsitlemine — Ajurünnaku stuudio Loovusait - paneme ideed kasvama! Mõõdame tulemusi.\n5. november 2012,\nCase-study: ebasoovitavate väidete käsitlemine\nErinevalt valitsevast foonist (ja mõnedest minu enda varasematest väljaütlemistest) tahan ma seekord valitsuse juhtparteid tunnustada ja aidata.\nTahan neid tunnustada koolitusvaldkonda innovaatiliste lahenduste toomise eest - nad nimelt on suutnud muuta uudised loovmõtlemise ja väitlemise kiirkursusteks ning seeläbi aitavad teha pikka sammu teadmusühiskonna liikumise pikal teel. Väga praktiline!\nKuna aga nende koolitusel esitatakse teadmisi vaatajatele ainult läbi praktiliste näidete ning minu hinnangul ei avata nende kaasuste tausta piisavalt, siis kardan, et kohati võivad saadavad teadmised jääda vaataja jaoks lünklikuks.\nAga kus viga näed laita, seal tule ja aita! Just selle pärast kirjutan siin lühidalt lahti ühe eelmise nädala õppetunni tausta.\nPeaminister tõi selles ERRi vahendusel esitatud loengus näite kommenteerides Rein Raua tuntud arvamusartiklit nii:\n"Ma ei arva, et need inimesed räägivad kogu ühiskonna nimel. Kui rääkida ühiskonnast ja avalikust arvamusest, siis peaks aluseks võtma avaliku arvamuse küsitlused," rõhutas peaminister.\nTal oli varnast võtta ka värskeim Eurobaromeetri uuring, mille alusel hinnatakse riigi tegevust Euroopa Liidus kõige positiivsemalt Luksemburgis, järgnevad Saksamaa, Rootsi, Taani, Austria, Soome ja seitsmendana Eesti.\n"Ka küsitlused parlamendi, erakondade või valitsuse usaldusväärsuse kohta kinnitavad seda, et Eestis usaldatakse erakondi, kohalikke omavalitsusi, parlamenti ja valitsust märksa kõrgemalt kui Euroopa Liidus keskmisena," lisas Ansip.\n"Seega pole põhjendatud mõne isiku poolt väita midagi avaliku arvamuse või ühiskonna meelsuse kohta tuginemata konkreetsetele argumentidele," lausus Reformierakonna esimees.\nMida me siis usinate õpilastena peaksime siit kõrva taha panema?\nHarvardi professor John P Kotter, kes on aastakümneid tegelenud muudatuste juhtimise ning ideede müümise uurimisega, ütleb, et laias-laastus eksisteerib neli tüüpstrateegiat uute ideede või väidete maatasa tegemiseks:\nnaeruvääristamine või isiklik rünnak.\nPeaminister õpetas meile selles loengus just seda esimest võtet - segaduse külvamist. Kotter ütleb, et tavaliselt kasutatakse seda strateegiat väite, küsimuse või idee esitaja eksitamiseks. Üldjoontes on skeem hästi lihtne - tuleb esitada (soovitavalt suur hulk) asjasse otseselt mitte puutuvaid fakte või erinevaid alternatiive ja tekitada vastaspoole jaoks olukord, kus ta ei suuda olukorda jälgida, sest ta pole selle faktimaterjaliga eelnevalt tuttav.\nSeepeale mõned noogutavad ja kas lõpetavad edasise küsimuse kartes ennast lolliks teha või äärmisel juhul jätkavad vähem agressiivselt.\nEriti tõhusaks relvaks võib selles olukorras osutuda statistika - oskuslikul kasutamisel on see suurepärane vahend segaduse tekitamiseks, mitte asjade klaarimiseks, selgitab teoreetilist tausta professor Kotter.\nEt just statistika esitamise meistriklass see oligi, näitas nädala lõpus meile veenvalt TLÜ üldpolitoloogia lektor Mari-Liis Jakobson. Tsiteerin:\nAnsip jätab ütlemata kaks asja. Esiteks selle, et tegelikult on usaldus valitsuse vastu märkimisväärselt langenud. Kui veel 2011. aasta kevadel usaldas valitsust tervelt 56 protsenti ehk selgelt üle poole vastanutest, siis sügiseks oli see kahanenud pooleni vastanutest. Käesoleva aasta kevadel usaldas aga valitsust vaid 43 protsenti inimestest. Seega toimus kõigest aastaga tervelt 13 protsendipunkti suurune usalduse langus!\nVõiks öelda, et tegu on Eesti mõistes suisa usalduse madalseisuga, madalam on see viimase kaheksa aasta jooksul olnud vaid ühel korral, 2009. aasta kevadel, kui Eestit tabas majanduskriisi epitsenter.\nTeiseks, Ansip ei maini ka täpset küsitluse läbiviimise aega. Viimane avaldatud Eurobaromeetri uuring viidi Eestis läbi 12.-27. mail ehk enne rahastamisskandaali. Seega ei saa need andmed kuidagi näidata, et valitsus täna usalduskriisis pole.\nNiisiis - õppetund on suurepärane ja lektori poolt valitud näide esmaklassiline!\nUsun, et tehnika õppimisel on eelnev taustaselgitus veidi abiks ning hoiame üheskoos pöialt, et järgmistes loengutes oleks juba ka kaasuste taustad materjali esitaja poolt lahti seletatud. Nii õpime kõik üheskoos kiiremini!\nJärgmist õppetundi võib juba oodata täistunni ajal - siis kui raadios uudised algavad!\nP.S. Teistest strateegiatest saad lugeda raamatust "Ideemüük", millest kirjutasin mõni aeg tagasi siin.


Ideaalne kudum värskete ja värvikate rõivakomplektide loomiseks! Kaunis ja pehme pullover püüab pilku esiosal trooniva naiseliku intarsiastiilis žakaarmustriga. Alläärt täiendavad küljelõhikud. Väike püstkrae on soonikkoes. Seljaosa ja pikad varrukad on mustrita. Pikkus ca 65 cm. Pestav 30 °C juures. 100% akrüüli.\nPONTINE Hinda toodet, märkides vastava arvu tähekesi


Eesti esimene satelliit ESTCube: esmakordne eksperiment maailmas < Teadusuudised < Uudised < Uudised < Tallinna Tehnikaülikool - Sinu elustiil!\nEesti esimene satelliit ESTCube: esmakordne eksperiment maailmas\n24.01.13 @ 13.13\nViimati muudetud: Ragnar Tammeleht, 04.04.2016 13:50\nEesti esimene satelliit ESTCube on saanud valmis ja saadetud ära Prantsuse Guajaanasse. ESTCube on ehitatud TTÜ, Tartu Ülikooli, Eesti Lennuakadeemia ja Eesti Maaülikooli üliõpilaste poolt.\nEuroopa Kosmoseagentuuri kosmosekeskusest saadetakse ESTCube aprilli alguses VEGA raketiga orbiidile. Satelliidi eesmärk on testida esmakordselt maailmas elektrilise päikesepurje tehnoloogiat, mis võimaldaks kiiremat planeetidevahelist transporti.\nSatelliidi eksperimendi osa, ehk last on arendatud Soome Meteoroloogiainstituudi juhtimisel koostöös mitme Soome teadusasutuse ja German Aerospace Centeriga Saksamaal.\nTTÜ üliõpilaste poolt on arendatud satelliidi korpus, antennide avamise mehhanism ja kommunikatsioonisüsteem. Satelliidi ehitamisel osalesid TTÜ tootearenduse, mehhatroonika ja telekommunikatsiooni üliõpilased. Lisaks aitasid satelliidi arendamisele ja testimisele kaasa mitmed TTÜ allasutused.


Koalitsiooni sünd jääb tulevikku - Äripäev\nKoalitsiooni sünd jääb tulevikku\nSten-Aleks Pihlak 20. märts 2007, 00:00\n"Pigem on oluline ju see, et tuleks hea koalitsioon, mitte see, et seda tehtaks kiirustades," rääkis Reformierakonna peasekretär Kristen Michal.\nMillal täpselt leping sõlmitakse, ei osanud ta öelda. "Kõik oleneb sellest, kui kiiresti tuleb Riigikogu kokku ja kuidas protsess kulgeb, aga kindlasti ei juhtu see neljapäeval." Michali sõnul võiks allakirjutamisest rääkida järgmise nädala alguses.\nEile toimusid järjekordsed koalitsiooniläbirääkimised, kus püüti lahendust leida sporti, kultuuri, keelt ja ITd puudutavatele küsimustele.\nSotsiaaldemokraatliku Erakonna peasekretäri Randel Läntsi sõnul on enamik teemasid siiani lahenduseta. "Sisuliselt pole üheski teemas, peale maksunduse, midagi kokku lepitud," ütles ta. Läntsi sõnul on palju lahtisi otsi just tervise, sotsiaalpoliitika ja hariduse küsimustes. "Hariduse osas tahaksime meie võrdsustada kooliõpetajate ja lasteaiaõpetajate palgad."\n"Me pole rahul sellega, et pole jõutud kokkuleppele sülearvutite kasutusele andmise osas riigi poolt. Meie loeme seda üldprogrammi oluliseks osaks ja loodame, et see kajastuks ka koalitsioonileppes," ütles Mart Laar IRList eile õhtul koalitsiooniläbirääkimistel tehtud pausi ajal.\nErakondade erimeelsusi peab Michal aga loomulikuks. "Ega need erimeelsed seisukohad ja vaated ei erine ju palju sellest, mis oli enne valimisi. Kõigil on omad huvid."\nEestimaa Roheliste üks eestvedajaid Marek Strandberg on aga seisukohal, et suuri pusklemisi ei toimu. "Juba alguses sai kokku lepitud, et lähtutakse ühisosast, mitte erimeelsustest."\nMichali sõnul selguvad täpsed kokkulepped siiski kõige lõpus. "Mitte midagi ei ole kokku lepitud enne, kui midagi pole päriselt kokku lepitud."


Klooga lasteaed tähistas 50. juubelipäeva : Õpetajate Leht\nKlooga lasteaed tähistas 50. juubelipäeva\n4. dets. 2013 Malle Klamp ja Anne Saar Klooga lasteaia vanemõpetajad - Kommenteeri artiklit\n24. oktoobri päev oli täis toredaid tegemisi ja lasteaial käis palju külalisi. Esimesed neist saabusid koos kingitusega juba hommikul Paldiski lasteaiast Lepatriinude rühmast. Nemad on Klooga lasteaia Buratino rühma sõprusrühm. Üllatusena tuli külla Pipi, kes laulis ja tantsis koos lastega ning korraldas uhke mullišõu. Ei puudunud ka kommid. Päev jätkus ühiste mängudega lasteaia õuealal, kuniks külalised tuli saata rongile.\nÕhtuks oli Buratino rühm kaunistatud ja kaetud ning lapsed kandsid rahvariideid, et esineda külalistele piduliku kontserdiga. Külalisteks olid kutsetega tulnud endised lasteaia töötajad, ümberkaudsete haridusasutuste esindajad, Keila valla esindajad ning lapsevanemad. Peo ruum oli rahvast tulvil ja meeleolu elav.\nPeale pidulikku kontsertaktust jagasid külalised kingitusi ja kiidusõnu lasteaia eduka tegevuskäigu kohta. Lasteaia direktor Erika Ellisaar pidas meeles lasteaia staažikaid töötajaid ja premeeris neid kingitusega. Pärast tänusõnu ja kingitusi jätkus pidu külalistele kaetud suupistelaua taga.\nNagu iga pidu lõppeb kord, nii lõppes ka meie lasteaia 50. juubelipäev, mis oli täis rõõmu ja lusti ning toredaid ettevõtmisi. Saime juurde jõudu kiidusõnadest, et järgmised 50 aastat vastu pidada ja rõõmsalt edasi tegutseda.


KIK projekt 2013-2014 – Kurtna Kool\nKoolieelse lasteasutuse kulude vanema kaetava osa määr ja tasumise kord (jõustub 01.01.20)\nKODUÕPPE KORRALDAMISE PÕHIMÕTTED KURTNA KOOLIS\n< Jaanuar Märts >\nKurtna Kooli lasteaialaste veemaailma avastamine\n2013/2014 õppeaastal on Kurtna Kooli lasteaias käsil esimene Keskkonnainvesteeringute Keskuse (KIK) rahastatud projekt. Projekti eesmärgiks on õppeaasta raames korraldatavate ürituste kaudu parandada lasteaialaste keskkonnaalaseid teadmisi, tutvustada piirkonna veekogusid, avardada silmaringi.\nKuna eelnevatel õppeaastatel oleme süvendatult tegelenud õuesõppega ning looduslike objektide vaatlusega, siis veemaailma avastamise projekt on järgmine aste teadliku loodusvaatlemise ja tunnetamise teekonnal. Projekti elluviimisel toetub kogu tegevus lapse loomulikule huvile ja uudishimule. Tähtis on, et laps hakkaks ümbritsevat keskkonda mõistma kogedes seda selle loomulikus keskkonnas. Keskendumine ühele teemale – vesi ja veekogud – võimaldab õpitut omandada süvenenumalt ja terviklikumalt.\nProjekti raames on kavandatud erinevad õppekäigud veekogude äärde, et parandada ja suurendada teadmisi veest, veemaailmast ning laste keskkonnateadlikkust, mis eelkooliealiste laste jaoks tähendab eelkõige veekogude kallaste, veekoguäärse ja veekogu vee hoidmise puhtana ja rikkumata. Oluliseks peame edasi anda oskust veekogude ääres turvaliselt liikuda ja käituda. Pöörame tähelepanu vee säästmisele majapidamises ja üleliigse veekasutamise vältimist isikliku hügieeni tarbeks.\nKõik programmi tegevused on lõimitud igapäevasesse õppetöösse ja annavad suuna meie tegemistele aasta läbi. Kaasatud saavad kõik lasteaias käivad lapsed.\nKevadel toimub veeteemaline ühispidu vanematega. Projekt lõppeb kevadel lõpuürituse/väljasõiduga mere äärde, millest võtavad osa kõik rühmad ja õpetajad.


24.09.10223 (2010) Kodune ja kadunud kolgaranna kiel - Maavalla Koda\n24.09.10223 (2010) Kodune ja kadunud kolgaranna kiel\nMinu isapoolsed juured ulatuvad Lõuna-Eestisse. Lapsepõlvesuvede oodatuim reis oli nädalalõpusõit Võrumaale.\nKaks perekonda – neli täiskasvanut ja kolm last – mahutasid end vanasse Volgasse ja reis põhjast lõunasse võis alata. Seda, et mitmetunnise sõidu järel peatselt kohale jõudma hakkame, ennustasid meile, lastele, teeäärsed lehmakarjad. Mustavalgekirjud piimaandjad asendusid tasapisi punastega, kirjutas Maalehes Aive Sarjas.\nPunased lehmad ja võru keel\nVanatädi juures räägiti hoopis teistsugust keelt kui meil kodus. Aru saime justkui kyll, aga võõraid sõnu oli siiski palju ja rääkimisest ei tulnud midagi välja.\nYhel suvel otsustasin neid võõraid sõnu yles tähendama hakata, justkui sõnastikus: väits – nuga, pang – ämber jne. Kirjutasin sõnad paberilehele ja peitsin lehe koos pliiatsiga isa pintsakutaskusse. Mis koht veel kindlam võinukski olla!\nKui isa hiljem kätt taskusse pistes paberilehe avastas, oli täiskasvanutel nalja ja naeru kyllaga – näe, laps pyyab omal käel võru keelt õppida!\nMeeles on ka yhe sugulase abikaasa, kes oli tulnud Ida-Virumaalt, kuid rääkis kohalikku keelt paremini kui mõni Võrumaalt pärit inimene. Minu lapsemeelsele pärimisele, et kuis siis nii, vastas mees: selle maa keelt, kus sina elad, pead sina oskama!\nHiljuti, kui Juminda kyla kohta raamatut kokku panin, tulid need lapsepõlve keelelood mulle meelde. Raamatus on juttu ka meie ranna keelest – kolgarannast –, mida praegu enam keegi ei räägi. Tagakaanele said kirja pandud XX sajandi algul yles tähendatud laused, milles ka mõni rannakeelne sõna sees: Juminda on Kuusalu kihelkonda arvatud. Ta on yks poolsaar, mille peal ysna vaevast kuuse metsa kasvab. Põllumaa kohta, mis tema kylge arvatud, ei või sugugi kiitust anda, aga oma tööarmastaja rahva läbi teda just keige oonumate sekka ei või arvata.\nNo kyll ma mõtlesin, et mida see “oonum” või “oonumas” tähendab. Ei mõelnud välja, kysisin järele. Viletsam, selgus. Ehk siis siinset rahvast ei või mitte kõige viletsamate sekka arvata.\nMeie kyla raamatu seletava sõnastiku autor, naaberkylast Leesilt pärit Liina Paadimeister kirjutab sessamas raamatus, et “setu, võru, mulgi ja kihnu keelele pyhendatakse lausa riiklikku tähelepanu, Põhja-Eesti keel ja selle murded on aga täiesti unustusse jäänud”.\nKihnlastel on “Aabets”, võrukestel Uma Leht, setudel Setomaa ja kuningriik veel takkapihta. Vana kolgarannat mõistvaid inimesi võib aga yhe käe sõrmedel yles lugeda, “muutunud” rannakeelt ehk polavärnikut räägivad vaid vähesed.\nSamas, mu meelest on meil siiski lootust sõnu nagu auskar, ousud, nögutama, roodima või esityk igapäevases kõnepruugis kasutama hakata.\nKui mälu ei peta, elab maamunal veel vaid kaks liivi keelt emakeelena kõnelevat inimest. Iirlastele õpetati nende oma emakeel, mis vahepealsetel aastakymnetel inglise keele poolt ära tapeti, taas selgeks euroraha toel.\nMeil tuleb vaid tegutsema hakata. Sest kaua sa elad maal, mille keelt sa ei räägi! Vast on siis poole sajandi pärast meie maile kolinud inimestel põhjust öelda: Mess mul aitas, pidin purssima rannakieles, et tema aru sais.


Mis on “mahla tõstmine” ja kas ma peaksin vältima avalikke telefonilaadijaid? / kuidas | Parimad veebiarenduse õpetused.\nKoduleht » kuidas » Mis on “mahla tõstmine” ja kas ma peaksin vältima avalikke telefonilaadijaid?\nMis on “mahla tõstmine” ja kas ma peaksin vältima avalikke telefonilaadijaid?\nTeie nutitelefon vajab laadimist veel jälle ja olete miil kaugusel laadijast kodus; et avalik laadimiskiosk otsib üsna paljutõotavat - lihtsalt ühendage telefon ja hankige magus, magus energia. Mis vőib minna valesti, eks? Tänu mobiiltelefoni riist- ja tarkvaraprojektide ühistele tunnustele on lugeda veel mõningaid asju, et rohkem teada saada mahla laadimise ja selle vältimise kohta.\nMis täpselt on mahla tõstmine?\nSõltumata sellest, millist kaasaegset nutitelefoni teil on - olgu see siis Android-seade, iPhone või BlackBerry - on kõik ühised funktsioonid kõigis telefonides: toiteallikas ja andmevoog läbivad sama kaabli. Kas te kasutate nüüd standardseid USB miniB-ühendusi või Apple'i varalisi kaableid, on see sama olukord: telefonis aku laadimiseks kasutatav kaabel on sama kaabel, mida kasutate andmete edastamiseks ja sünkroonimiseks.\nSee häälestus, sama kaabli andmed / võimsus pakub lähenemise vektorit pahatahtlikule kasutajale, et saada laadimisprotsessi ajal teie telefonile juurdepääs; USB-andme- / toitekaabli kasutamine, et pääseda telefoni andmetele ebaseaduslikult ja / või seadmele pahatahtlikku koodi sisestada, on tuntud kui Juice Jacking.\nRünnak võib olla sama lihtne kui privaatsuse sissetung, kus teie telefonipaarid laadimiskioskis peidetud arvutiga ja sellised andmed nagu privaatsed fotod ja kontaktandmed edastatakse pahatahtlikku seadmesse. Rünnak võib olla sama invasiivne kui pahatahtliku koodi süstimine otse teie seadmesse. Selle aasta BlackHati turvakonverentsil tutvustavad turvateadlased Billy Lau, YeongJin Jang ja Chengyu laul „MACTANS: pahatahtliku tarkvara sissetungimine pahatahtlike laadijate kaudu iOS-i seadmetesse” ja siin on väljavõte nende esitluse abstraktist:\nSelles esitluses demonstreerime, kuidas iOS-i seadet võib kahjustada ühe minuti jooksul pärast seda, kui see on ühendatud pahatahtliku laadijaga. Kõigepealt uurime Apple'i olemasolevaid turvamehhanisme, et kaitsta meelevaldse tarkvara installeerimise eest, seejärel kirjeldame, kuidas USB-võimeid võimendada nende kaitsemehhanismide möödahiilimiseks. Tulemuseks oleva nakkuse püsivuse tagamiseks näitame, kuidas ründaja võib oma tarkvara varjata samal viisil nagu Apple peidab oma sisseehitatud rakendused.\nNende haavatavuste praktilise rakendamise demonstreerimiseks ehitasime BeagleBoardi kasutades tõendi tõrjuva laadija (Mactans) kohta. See riistvara valiti selleks, et näidata, kui lihtne on süütu väljanägemisega USB-laadijaid ehitada. Kuigi Mactans ehitati piiratud ajaga ja väikese eelarvega, kaalume ka lühidalt, mis motiveeritud ja hästi rahastatud vastased võiksid saavutada.\nKasutades odavaid riiuliväliseid riistvara ja silmatorkavat turvaaukust, said nad vähem kui minuti jooksul juurdepääsu praeguse põlvkonna iOS-seadmetele, vaatamata sellele, et Apple on rakendanud selliseid asju, et vältida sellist asja..\nSelline ekspluateerimine on aga vaevu turvaradaril uus löögisagedus. Kaks aastat tagasi 2011. aasta DEF CON turvakonverentsil ehitasid Aires Security, Brian Markuse, Joseph Mlodzianowski ja Robert Rowley uurijad laadimiskioski, et näidata spetsiaalselt mahla tungimise ohtusid ja hoiatama avalikkust, kui haavatavad nende telefonid olid, kui nad olid kioskiga ühendatud - kuvati ülaltoodud pilt kasutajatele pärast pahatahtliku kioski tungimist. Isegi seadmeid, mis olid instrueeritud mitte siduma või jagama andmeid, ohustati endiselt sageli Aires'i turvakeskuse kaudu.\nVeelgi enam murettekitav on see, et pahatahtliku kioski kokkupuude võib tekitada püsiva turvaprobleemi isegi ilma pahatahtliku koodi kohese süstimiseta. Viimasel teemal käsitletud teemal toob turvateadlane Jonathan Zdziarski esile, kuidas iOS-sidumise haavatavus jätkub ja võib pakkuda pahatahtlikele kasutajatele seadmele akna ka pärast seda, kui te pole enam kioskiga ühendust võtnud:\nKui te ei tunne, kuidas sidumine teie iPhone'is või iPadis toimib, on see tööriist, millega teie töölaud loob teie seadmega usaldusväärse suhte, nii et iTunes, Xcode või muud tööriistad saavad sellega rääkida. Kui töölaua masin on paaristatud, saab see seadmele juurde pääseda mitmetele isiklikele andmetele, sealhulgas aadressiraamatule, märkmetele, fotodele, muusikakogule, sms-andmebaasile, vahemälu kirjutamisele ja isegi telefoni täieliku varukoopia käivitamisele. Kui seade on paaristatud, pääseb see kõik ja rohkem juhtmevabalt igal ajal, sõltumata sellest, kas teil on WiFi-sünkroonimine sisse lülitatud. Sidumine kestab failisüsteemi eluea jooksul, see tähendab, et kui teie iPhone või iPad on ühendatud teise seadmega, kestab sidumise suhe seni, kuni telefoni tehaseseadmesse taastate.\nSee mehhanism, mille eesmärk on muuta iOS-seadme kasutamine valutuks ja nauditavaks, võib tegelikult luua üsna valuliku oleku: kiosk, mille iPhone'i laadisite, võib teoreetiliselt säilitada Wi-Fi nabanööri oma iOS-seadmega, et jätkata ligipääsu isegi pärast olete oma telefoni lahti ühendanud ja sattunud lähedalasuvasse lennujaama puhketoolisse, et mängida (või nelikümmend) Angry Birds'i.\nKui muretsema peaksin olema?\nMe pole midagi murettekitavat siin, How-To Geekis, ja me anname selle teile alati otse: praegu on mahla tõstmine suures osas teoreetiline oht ja võimalus, et teie kohaliku lennujaama kioski USB-laadimisportid on tegelikult saladus andmete siphoning ja pahavara-süstimise arvuti ees on väga madal. See ei tähenda siiski, et peaksite õlgadele õlgama ja unustama viivitamatult väga reaalse turvariski, mis põhjustab nutitelefoni või tahvelarvuti ühendamise tundmatu seadmega.\nMitu aastat tagasi, kui Firefoxi laiendus Firesheep oli linnade räägimine turvapiirkondades, oli just lihtsa brauseri laienduse suureks teoreetiliseks, kuid siiski väga reaalseks ohuks, mis võimaldab kasutajatel teiste kasutajate veebiserveri kasutaja sessioone kaaperdada kohaliku Wi-Fi sõlme, mis viis oluliste muudatusteni. Lõppkasutajad hakkasid oma sirvimisseansi turvalisust tõsiselt kasutama (kasutades selliseid tehnikaid nagu tunnelimine läbi koduvõrguühenduste või VPN-idega ühendamise) ja suuremad Interneti-ettevõtted tegid suuri turvamuutusi (näiteks kogu brauseri seansi krüptimine ja mitte ainult sisselogimine).\nJust sellisel moel vähendab kasutajate teadlikkust mahla tõstmise ohust nii, et inimesed saavad mahlajooksuks, ja suurendab survet ettevõtetele, et nad oma turvakorraldusi paremini hallaksid (näiteks on suurepärane, et teie iOS-seade paar nii kergesti ja muudab teie kasutaja kogemuse sujuvaks, kuid elueaga sidumise mõju 100% usaldusega seotud seadmesse on üsna tõsine).\nKuidas vältida mahlade kandmist?\nKuigi mahla üleandmine ei ole nii laialt levinud ohuks kui otsene telefonivargus või kokkupuude pahatahtlike viirustega ohustatud allalaadimiste kaudu, peaksite siiski kasutama tavapäraseid ettevaatusabinõusid, et vältida kokkupuudet süsteemidega, mis võivad teie isiklikke seadmeid pahatahtlikult kasutada. Pilt Exogearilt.\nKõige ilmsemad ettevaatusabinõud on keskse tähtsusega, muutes telefoni kasutamise kolmanda osapoole süsteemi abil tarbetuks:\nHoidke oma seadmed lahti: Kõige ilmsem ettevaatusabinõu on teie mobiilseadme laadimine. Tehke harjumus laadida oma telefoni oma kodus ja kontoris, kui te seda aktiivselt ei kasuta või istute oma töölaua juures. Mida vähem aega leiad end jõudes punase 3% patarei riba juurde, kui olete reisil või kodust eemal, seda parem.\nHoidke isiklikku laadijat: Laadijad on muutunud nii väikeseks ja kergeks, et nad vaevalt kaaluvad rohkem kui tegelik USB-kaabel. Viska laadija oma kottidesse, et saaksite oma telefoni laadida ja hallata andmete port.\nVarukoopia aku: Kas te valite täieliku varuaku (seadmete puhul, mis võimaldavad teil akut füüsiliselt vahetada) või välist reservakut (nagu see väike 2600 mAh üks), võite minna kauem ilma, et telefon oleks kioski või seinakontakti ühendatud.\nLisaks sellele, et teie telefon säilitaks täieliku aku, on olemas täiendavad tarkvaratehnikad, mida saate kasutada (kuigi, nagu te võite ette kujutada, on need vähem kui ideaalsed ja ei ole garanteeritud töötama, sest turvalisuse kasutamisel toimub pidevalt arenev relvavõitlus). Sellisena ei saa me tõepoolest toetada ühtegi neist tehnikatest tõeliselt tõhusaks, kuid nad on kindlasti tõhusamad kui mitte midagi teha.\nTelefoni lukustamine: Kui teie telefon on lukustatud, tõesti lukus ja ligipääsetav ilma PIN-koodi või samaväärse pääsukoodi sisestamiseta, ei tohiks telefon siduda sellega ühendatud seadmega. iOS-seadmed paaristuvad ainult lukustamata, kuid jälle, nagu me varem rõhutasime, toimub sidumine mõne sekundi jooksul, nii et teil oleks parem veenduda, et telefon on tõesti lukus.\nToite telefon alla: See meetod töötab telefonimudelil ainult telefonimudelil, kuna mõned telefonid on toite väljalülitamisest hoolimata võimelised kogu USB-ahelale ja võimaldavad juurdepääsu seadme mäluseadmele.\nKeela sidumine (ainult Jailbroken iOS-i seadmed): Artiklis varem mainitud Jonathan Zdziarski avaldas väikese rakenduse jailbroken iOS seadmetele, mis võimaldavad lõppkasutajal kontrollida seadme sidumist. Tema rakenduse PairLock leiate Cydia poest ja siit.\nÜks lõplik tehnika, mida saab kasutada, kuid mis on tõhus, kuid ebamugav, on kasutada USB-kaablit, mille andmejuhtmed on eemaldatud või lühikesed. Need kaablid on müüdud ainult toitejuhtmetena, need kaablid puuduvad kahest juhtmest, mis on vajalikud andmeedastamiseks ja millel on alles kaks elektritoitel olevat juhtmeid. Sellise kaabli kasutamise üks külgi on aga see, et teie seade laadib tavaliselt aeglasemalt, kuna tänapäevased laadijad kasutavad andmesidekanaleid seadmega suhtlemiseks ja seadistavad sobiva maksimaalse ülekandekünnise (ilma selleta, laadija laadib vaikimisi madalaim ohutu künnis).\nMis on kernel_task ja miks see töötab minu Mac'is?\nMis see on ja miks see on oluline?


Jutunurga järjekordne külaline - Valimisliit Südamega Saardes\nJutunurga järjekordne külaline\nHome » Jutunurga järjekordne külaline\n29. sept. 2021 29. sept. 2021\nby Eiko Tammist\nLototron on jällegi käima pandud, et selgitada välja meie saate järgmine külaline. See selgub veel enne nädalavahetust. Hoidke pilk peal ja saage osa mõnusast vestlusest.\nKohtumised valla inimestega on hoogu kogumas\n05. oktoobril kell 19.00 olete oodatud Surju rahvamajja, et…


Vero_nika profiil | bonga\nViimase sisselogimise aeg: 25.11.20 19:14:35\nKlõpsates nupul, tõstad Vero_nika esilehel 60 sekundiks esimesele kohale. Selle aja jooksul paistab modelli jututuba hästi silma ja kogub populaarsust! Teavitus sinu tegevuse kohta ilmub ka jutuaknas ning seda näevad modell ja teisedki vestluses osalejad. Vero_nika hindab seda väga ja on sulle kindlasti tohutult tänulik!\nOluline info kasutaja Vero_nika kohta\nKasutaja Vero_nika tööaeg\nKasutaja Vero_nika amatöörvideod


Kellele me aplodeerime – ligi 80 aastat hiljem? — Sirp\nKellele me aplodeerime – ligi 80 aastat hiljem?\n„Prozorovite majas“ tsiteeritakse „Kolme õde“ kohati üsna nutikalt. Tšehhovile dramaturgiliselt alla jääda pole häbiasi, pigem loogiline, koguni omamoodi väärikas.\nVene teatri „Prozorovite maja. 40 aastat hiljem“, autorid Filipp Loss, Polina Borodina ja Jaroslava Pulinovitš, lavastaja Filipp Loss, kunstnik Jekaterina Sedova, muusikaline kujundaja Aleksandr Žedeljov, valguskunstnik Anton Andrejuk. Mängivad Lidia Golovataja, Lilia Šinkarjova, Jelena Jakovleva, Tatjana Jegoruškina, Aleksandr Okunev, Dmitri Kosjakov, Ivan Aleksejev, Anna Markova, Julia Zozulja, Mihhail Paštšuk ja Deniss Volkov. Esietendus 12. IX Vene teatri väikeses saalis.\nTõesti ei mäleta, millal kogesin teatrisaalis nii halvavat ebamugavustunnet kui 12. septembril Vene teatri esietenduse „Prozorovite maja. 40 aastat hiljem“ lõpuhetkedel. Miks, põhjendan loo lõpus, aga finaali ülijõuline laeng laienes paratamatult kogu lavastusele.\nFilipp Lossi, Polina Borodina ja Jaroslava Pulinovitši näidend, kavalehe määratluse kohaselt tragikomöödia, seirab Anton Tšehhovi „Kolme õe“ tegelaskonda murrangulisel ja rängal 1941. aastal. „Prozorovite majas“ tsiteeritakse „Kolme õde“ kohati üsna nutikalt. Tšehhovile dramaturgiliselt alla jääda pole häbiasi, pigem loogiline, koguni omamoodi väärikas. Siiski jäi vaatamismulje, et lavastuse hõredus ja staatilisus lähtub suuresti tekstist. Tõsi, ka Tšehhovi näidendites ainult „juuakse teed ja aetakse juttu“. Igati kiiduväärt on lavastaja Filipp Lossi idee luua rollid kolmele kaunis eas naisnäitlejale. Kolme õe hingeilmad jäävad siiski võimalustevaesemaks, kui oleks igatsenud.\nEsimeses vaatuses domineerib õdede kolmikus Maša (Lilia Šinkarjova), kelle tragikoomiline tütarlapselikkus lähtub helgetest, omamoodi liigutavatest seniilsuspuhangutest. Lavastuse kaks vaatust on kontrastsed, pärast vaheaega on Vene NFSVs alanud Suur isamaasõda. Ka Maša on sõjaolukorras täiesti adekvaatne, mis paneb kahtlustama, et ta kandis varem süüdimatuse maski, et oleks mõnus noormeestega flirtida.\nKõige varjatuma sisemaailmaga õeks jääb Irina (Jelena Jakovleva), keda tahaks väga tundma õppida. Võimalik, et mul läks miski kõrvust mööda, aga jäi arusaamatuks, miks arreteeritakse (esimesena) just Irina. Ideoloogiliselt tunduks põhjendatum, kui see oleks elupõline õpetajanna Olga, aga repressioonide laviinis ei maksagi loogikat otsida. Kahtlemata on kõige tšehhovlikum õde Olga (Lidia Golovataja): haritud, tundlik, tõsine ja peenekoeline daam.\nTäpse kujundlikkusega pääseb mõjule Jekaterina Sedova stsenograafia: kohe püüavad pilku pahaendelised raudteeroopad, selge see, et peagi ei vii rongid enam õdede elukestvalt igatsetud „Moskvasse, Moskvasse!“, vaid tunduvalt kaugemale ja külmemale maale. Esimeses vaatuses meenutab õdede kodu nukumaja, pruun sameteesriie alumisel korrusel moodustaks justkui koduse näitelava. Teises vaatuses on eesriie armutult maha kistud, raudteeroopad kalgimad veel. Rännakuga haakuvad puust kohvrid, mis markeerivad mööblit, kuid seostuvad ka valmisolekuga kodunt lahkuda, mis ei tähenda head. Viivuks torkasid silma kirsimustriline pesukauss ja veekann, kerge vihje „Kirsiaiale“.\nKolm õde 40 aastat hiljem: Irina – Jelena Jakovleva, Olga – Lidia Golovataja, Maria – Lilia Šinkarjova.\nOmapäraselt edasi arendatud tegelased on keskmine põlvkond: kolme õe ainsa venna Andrei ja ta naise, kuuldavasti Protopopoviga plehku pannud Natalja Ivanovna võsukesed. Bobikust on sirgunud Boriss, antipaatne tüüp, keda Aleksandr Okunev kehastab rõhukalt võimuka mängujoonisega. Pealekasvava NKVD noore kaardiväe ees tuleb ent poolkohkudes taanduda isegi vana kooli võimuril Borissil. Huvitav on märkida, et esietenduse publik koosnes valdavalt omainimestest. Reaktsioon meenutas seetõttu kontrolletendust, kus kolleegide rollisooritustest vaimustutakse naerupuhangutega, mis ei haaku mõnel viivul üldse süžeega. Nii-öelda reaetendusel saab arvatavasti olema teisiti.\nKõige köitvam persoon tundus Sofake, keda Tatjana Jegoruškina kehastab paradoksaalse kibestumise ja lootusrikkuse kokkuneetimisega. Miski Sofakeses tõi meelde Maksim Gorki tegelaskujud, aga tema suhtumine töötegemisse sobiks Andrus Kiviräha loomekreedoga. Tšehhovi teoste refrääni „tuleb töötada“ kummutas Sofakese veendumus, et inimesed üldse või vähemasti tema ise ei ole loodud tööks, vaid puhkamiseks, hästi söömiseks, kasukate kandmiseks. Midagi on Sofake pärinud oma emalt ja 1941. aastal on ta kõvasti ajast ees.\nSümpaatne isik on Sofakest ujedalt piirav Ivan Petrovitš, Dmitri Kosjakovi delikaatselt mängitud arst. „Kolme õe“ Tšebutõkiniga pole tal muud ühisosa, kui et too vanamees lõhkus ära kella, õdedele kalli mälestuseseme; Ivan Petrovitš aga purustab kogemata kristallvaasi. See oli esimesest hetkest peale võluvalt etteaimatav: kui vaas on laval, peab see purunema. Miski Sofakese ja Ivanuška romansis võiks meenutada Varjakese tõmmet Lopahhini poole, ainult et pastelses Ivan Petrovitšis puudub Lopahhiniga ühisosa. Paralleeli võib vedada kiivas rühiga Sofakese ja oma elu leinava Maša vahele „Kajakas“. Erinevus on Sofakese ja Ivan Petrovitši tunnete vastastikkus. Isegi nagu kurb, et nende duetile pole raatsitud anda lüürilisemat tundehetke lähiplaanis, aga võib-olla see on hoopis kirjutajate kõige taktitundelisem tarkus. Üsnagi varjujäävaks tegelaseks kujuneb ka Ivani õde Aglaja Petrovna (Anna Markova): napis, kuid ilmekas lavaelus aimub Tšehhovi veidrikusarmiga üksiklasi, võib märgata kübekest „Kirsiaia“ Šarlottast või isegi „Onu Vanja“ Teleginist.\nKolmas ja noorim põlvkond tundub nii sile ja ilus: valges kleidis Nataša (Julia Zozulja) meenutab sünnipäevalapsena noorukest Irinat. Teda ja üksiti kolme õde kui vanaemakesi ümbritsevad pisut kohmaka galantsusega kolm noorukest sõjameest. Üks kannab perekonnanime Veršinin (Mihhail Paštšuk), teine on hoopistükkis Protassov (Deniss Volkov): Anton Pavlovitš kohtub Lev Nikolajevitšiga. Kolmas, see pärispeigmees, on lihtsalt Pjotr (Ivan Aleksejev). Kuid sümpaatne troika, kes õekeste karmi sõjaaja kiuste korraldatud jõulupeol ajakohase aplusega kartuleid, seeni ja hapukurki sööb ning po stakanu viina kurku kallab, moondub julma puändina tulevaseks NKVD löögirühmaks.\nJõulupeo pandimäng tuleb tuttav ette ja küllap ongi tsitaat „Pianoolast“, ent jõuluõhtu kipub muutuma paigalseisvaks, ehkki meeleolukaks luule- ja laulukavaks. Muu hulgas kõlab Vladimir Iljitši lemmiklaul. Ja kui jutt luulele läks, siis Pjotri ja Nataša sõjaärev dialoog tuletas meelde ühe propagandaluuletuse. Nimelt loevad noored ajalehest, kuidas fašistid piinasid Tanjat. Kohemaid hakkasid mälus kumisema ENSV koolis pioneerina deklameeritud read Nõukogude Liidu kangelasest Zoja Kosmodemjanskajast: „Tanjana sa vapralt kandsid valu. / Sõim ja pilked ümber kajasid. / Katkend särgikeses, paljajalu / külma õue nad su ajasid.“ Suudaksin lugeda peast veel kolm salmi, õnneks mitte tervet Margarita Aligeri poeemi August Sanga tõlkes.\nSiit on paras aeg jõuda finaališokini, mis lämmatas võimukalt kõik eelnenud tundevarjundid. Mitu lõppu on dramaturgilise nõrkuse märk, kuid seekord serveeriti vähemalt kolm lõppu ka muusikas. Muidugi sobib kohutava ajamärgilise paatosega kõlama Aleksandrovi ja Lebedev-Kumatši laul „Püha sõda“ („Idjot voina narodnaja …“), mille saatel videoekraanil noorte meeste hordid kahurilihana sõtta marsivad. Esietendusel tabasin sellal katarsise või ohutunde võimuses publiku asemel mitu kellavaatajat: et ju hakkab lõppema. Järgnenud minoorsem töötlus tasakaalustas meeleolu, aga siis tuli kummardamistseremoonia reipa plakatliku muusika saatel.\nKüll oleks tahtnud Gogoli „Revidendi“ vaimus hüüda: kellele te aplodeerite?! Esimesena ilmus püünele ju NKVD kolmik, siis riburada ülejäänud tegelased. Kõik istusid stoppkaadriks kohvritele, mistõttu varem lavastuses valuga läbi mängitud stseen „istume enne teeleminekut“ võimendus. Tekkis tunne, et meid kõiki ootab pikk tee. Milleski meenutas hirmutav publikuga manipuleerimine Ivar Põllu lavastust „BB ilmub öösel“ sarjast „Sajandi lugu“, ainult et seal oli mehhanism tunduvalt peenem ja keerulisem.\nFilipp Lossi lavastuse finaali tähendust kodeerida püüdes ei saanud ma järsku enam millestki aru. Kui see pidi tähistama hoiatavat ohudraama signaali – me kõik oleme kaasa läinud massipsühhoosiga minevikus, läheme praegu ja tulevikus ka, meid kõiki on küüditatud või asutakse peagi jälle küüditama –, olnuks inimlik reaktsioon püsti tõusta ja sirge seljaga saalist väljuda. Või tulnuks katsuda tooli alla peitu pugeda? Igal juhul mitte entusiastlikult muusika rütmis plaksutada, mida publik kuulekalt tegi. Seejuures tundus, et kui järgin oma südamehäält ja välja kõnnin, näevad seda ju kõik – kahjuks istusin täiesti keset saali – ja mu žesti oleks võidud tõlgendada põlgusena näitlejate suhtes. Nad ju ometi kummardasid, kas siiralt või eneseirooniaga, ei söanda oletada.\nKumb oleks üllam: kas ajaliku ja ajaülese manipulatsiooni vastu protesteerides ära minna või näitlejaid nende ausa töö eest tänada. Mõlemat korraga ei saa. Häbi hakkab nii või teisiti. Muidugi jube kahju, kui finaali hingelõhkuv piinlikkusetunne ongi ainus, mida „Prozorovite majast“ mäletama jään.


Vajan nõu leitud piltide kohta -\nVajan nõu leitud piltide kohta\nLiitunud: T Sept 29, 2015 11:16 am\nPostitusPostitas RPilt » T Okt 06, 2015 2:37 pm\nLugu järgmine. Tuttavad leidsid oma maja pööningult umbes 10 a tagasi peotäie vanu fotosid (100 ja natuke peale). Omaette lugu veel see, et leidsid need peale katuse põlengut ja tuletõrje aktsiooni, kusjuures fotod olid saepuru kihi sees ajakirja vahele peidetuna täiesti hea tervise juures.\nHiljuti tuli leitu teemaks ja asusin lähemalt uurima. On alust arvata, et pildid kuulusid Richard Rubachile - portreedel kirjas olevad pühendused, piltpostkaardid Eestist ja mujalt Richard Rubachi nimele. Kuidas siia pööningule sattunud, pole teada, vbla mõni sõber ses majas segastel aegadel elanud.\nRubachi taustaga pisut tutvununa näib talle kuuluvust toetavat ka paljude piltide teema suurtükiväe laagritest, PKP kursustest.\nJa nüüd, et mida nendega peale hakata? Esialgne arvamus, et sõjamuuseumile pakkuda ja portreefotod neil kujutatud inimeste järeltulijaile, kui selleks soovi (ja üks soovija siit foorumist juba olemaski). Midagi jääb ilmselt ka üle. Vist. Olen kontakteerunud tuttava tuttavaga, kes käis fotosid vaatamas ja lubas need skaneerida ning muuseumile toimetada. Suurtükivägedeteemalised fotod vbla rändavad siis Tapale.\nMa saan aru, et siin foorumis on kollektsionääre ja pildid on hästi säilinud ning olen saanud ka juba müügipakkumist. Aga minu (võibolla naiivseks) sooviks oleks see kupatus võimalikult tervikuna säilitada, et ajaloohuvilistel oleks midagi võimalik välja lugeda, vbla kedagi tuvastada või misiganes vanad fotod minevikupildi taastamise mõttes anda suudavad.\nNii et jah, milliseid samme peaks astuma. Tänud ette!\nRe: Vajan nõu leitud piltide kohta\nPostitusPostitas ivalO » T Okt 06, 2015 3:22 pm\nTapa muuseum paistab kellegi entusiasmi peal seisev, täna on...!\nPostitusPostitas skulmars » T Okt 06, 2015 8:06 pm\nErm või filmiarhiiv ja tervikuna...\nPostitusPostitas grahv » K Okt 07, 2015 12:17 pm\nKui sisse skanneeritud on siis vaataks hea meelega.\nPostitusPostitas RPilt » N Dets 07, 2017 12:51 am\nPildid vaadatavad nüüd. Suurema resolutsiooniga teha ei õnnestunud. Kui pöördel oli tekst, siis see järgneb fotole. Kahel identsel fotol olid pöördel erinevad aastad kirjas (ühe pildi järel seega 2 tagakülge).\nRühmitasin üsna meelevaldselt, palun andke teada kui mõni pilt ja tagakülg kohe kuidagi ei saa sobida (aasta poolest nt), võisin midagi segi ajada. Samuti oleks huvitav teada, kas Rubachi piltide hulgas midagi põnevamat ka leidub.\nNing kui keegi oskab öelda arhiivi kasutamisest- et kas igaüks võib küsida suvalist pilti ja kohapeal skaneerida lasta- siis tänud vastamast!\nPostitusPostitas ivalO » N Dets 07, 2017 1:11 pm\nVäga hea, et paljudel fotodel on pildistamise aasta taha märgitud.\nVäärt materjal Vabadussõja järgse vormi uurimisel.\nPostitusPostitas skulmars » R Dets 08, 2017 12:28 pm\nhttps://photos.google.com/share/AF1QipO ... xrb29lOXR3\nKarl Arnold Jalakas - https://www.geni.com/people/Karl-Arnold ... 7204959264\nParemal Leonhard Puksow - https://www.geni.com/people/Leonhard-Pu ... 9726537280\nHarry Busch https://www.geni.com/people/Harry-Busch ... 8987411643


Märgid & amp ;Sümptomid Troubled Teens - Tips for you - Tipsed.Com\nNoori läbima hulgaliselt füüsilisi ja vaimseid muutusi, sealhulgas transformatsiooni sees aju, märgib American Academy of Pediatrics veebilehel HealthChildren.org.Praeguses etapis, osad noored aju ei ole täielikult küpsenud, mistõttu on raske toime tulla surve suhtes, mis tulevad koos on teismeline.See on sinu töö, kui vanem teada hoiatussildid tahes mured oma teen on lasknud, siis võite teda toetada.\nMõned teismelised painama kehaga, mis võib põhjustada söömishäireid, nagu buliimia ja anoreksia .Kuni 10 100 noortel naistel on söömishäire USA, vastavalt American Academy of Lastepsühhiaatria kodulehel.\nBuliimia on siis, kui sundida ennast oksendama pärast söömist.Nähud on kohe läheb tualett pärast söömist ja kiire kaalulangus ilma muutused dieedis.\nAnoreksia on kinnisidee on õhuke, mis viib toidu piiramine.Sümptomiteks on muutused toitumisharjumusi ja märgatav kaalulangus.\nTeens söömishäired võivad saada abi lastearst, terapeut, kes t\negeleb söömishäiretega ja toitumisspetsialist.\nigaüks tunneb sinine mõnikord, kuid mõned teismelised võidelda depressioon .Depressioon ei ole lihtne tujukus;see saab täiesti häirida teismelise elu.\nMärgid depressioon hulka on motiveerimata, unehäired, liigne hoidmise, isolatsioon, kaalulangus või kaalutõus, tunded lootusetuse ja enesevigastamine.\nLeia, psühholoog või psühhiaater alustada raviplaani depressioon, mis võib sisaldada ravi, kasutamise, lõõgastus või ravimeid, siis TeensHealth kodulehel näitab.\nTeens võib katsetada tubaka, alkoholi ja narkootikumide, kuid ei saa aru, et see võib viia sõltuvuse ja ohtlikus narkootikumid.\nEmotsionaalne märke mõnuainete võib hõlmata muudatusi isiksus, ärrituvus, depressioon ja meeleolu muutused.Füüsiline sümptomid on ikka köha, tervise kaebusi, väsimus ja klaasitud üle silmade, märgib American Academy of Lastepsühhiaatria kodulehel.\nAita oma teismeliste ületada mõnuainete nõu oma arstiga ja noorukite psühhiaater.Mitte-eluruumi või elamu raviprogrammi võib olla vajalik.\nSurve kooli, kooliväliste tegevuste ja kohustused kodus võib põhjustada teie teen saada raskustes .\nStress võib põhjustada füüsilise haiguse, tühistamise, ärevus ja agressiivsus, märgib American Academy of Lastepsühhiaatria kodulehel.Mõned isegi alkoholi või narkootikumide toime tulla.\nOle oma teismeliste suurim cheerleader, teda aidata õppida hallata oma aega ja julgustada teda süüa regulaarselt, kasutamise, piirata kofeiini ja vältida tubaka, alkoholi ja narkootikume.\nTuhanded teismelised enesetappu USA igal aastal, vastavalt American Academy of Lastepsühhiaatria kodulehel.Aastal 5 kuni 14-aastased, see on kuues-surmapõhjus, ja 15- kuni 24-aastastest, et see on kolmanda surmapõhjus.\nMärgid suitsiidimõtete hulka isolatsiooni pere ja sõpradega, isiksuse muutused, peavalu, kõhuvalude, vägivald ja muutused magamiseks ja toitumisharjumusi.\nVõtke kommentaare enesetapu väga tõsiselt ja leida psühhiaatri abi.


firma Lotus Yarns lõng Moon night, 95 % villa, 5% kašmiiri\nNeljandik Teis 11 Märts 2014, 19:56\nKas keegi on sellest lõngast haapsalu salli kudunud. Veeretasin täna tükk aega poes seda lõnga peos, väga ilusad värvid ja hea pehme lõng aga ei julgenud osta kuna ei tea kas sellest kootud sall pärast ka vormi hoiab. Ehk on kellegil kogemus olemas?\nKudumisoskus : käib kah\nRe: firma Lotus Yarns lõng Moon night, 95 % villa, 5% kašmiiri\nlulla Teis 11 Märts 2014, 21:27\nMinul veel üks äärpits tarvis kududa ja siis viimistlus teha sellest lõngast, aga poes käis paar klienti kes väga kiitsid seda lõnga\nNeljandik Kolm 12 Märts 2014, 10:35\nOi kui tore, ole hea ja anna siis teada kuidas sall peale venitamist ja kandmist käitus.\nMammutis Nelj 20 Märts 2014, 17:13\nMinul on sellest kootud üks kolmnurkne rätik, peale venitust hoiab väga kenasti vormi, see ei tohiks küll probleem olla - seega ainult kiidusõnad ja soovitused minu poolt! Ja värvid on imelised...hmm, tahtsin siia tõestuseks ka pildi üles panna aga millegipärast on mul sellest "klõps" tegemata...läheb nüüd seepeale fotokat otsima...\n» Harutatud lõng\n» Lõngasoovid e. disaini oma lõng\n» Linochic - linane lõng\nbeebitekk jõulusalakas kaelus lõngapood MustrimaailmaKindaaasta2022 lanesplitter pitssokid heegeldatud MustrimaailmaKindaaasta vest laste sõrmikud eraldi_kannaga kampsun salakudumine kootud twined salakas sokid kuidas sall rahvuslik mustrid kirjatud kudumine lõng


loterii: Kelly Barnhill - Open the Door and the Light Pours Through (Dreadful Young Ladies and Other Stories, 2019)\nSee on niisugune tekst, mis teistkordsel lugemisel jätaks kindlasti hulga parema mulje, aga noh, ei hakka seda muljet parandama, sest … no ei taha aega kulutada (veidi piinlik on öelda: „ei viitsi“). Ja pole ammu ühtegi teksti kolmega hinnangud (viimati siiski augustis Zen Cho puhul).\nNii siis poeetiline ja eleegiline ja kaunis tekst veidi veidrast abielupaarist Teise maailmasõjaaegsel Inglismaal. Noored … noh, pole just konventsionaalsed. Neiu paistab nägevat vaime ja noormehe seksuaalsus pole ühemõtteliselt hetero. Ja nad ei saa kuidagi kokku, sest … no sõda käib ju. Ja kas nad seda väga tahavadki.\nEt siis niisugune nägemuslik tekst, esitatud noorte kirjavahetusena, mille vahel siis nende tegelikud tegevused, mis kirjades mainimata. Nagu öeldud, tegu võib olla hea tekstiga, aga lihtsalt ei kutsu üle lugema – kuigi seniloetu põhjal paistab Barnhill olevat päris hea jutukirjutaja. Aga ega siis kõigega ei saa ühel lainel olla.\nvaata lisaks: 3/10, abielu, fantaasia, jutt, Kelly Barnhill, kirgede torm, lgbt, teine maailmasõda, vaimud


Kanaseljanka – Noad-Kahvlid | Toidublogi | Britt Paju\nViimase aasta jooksul olen kuulnud palju meeleolukaid lauseid nagu “ema lööb maha, kui suppi ei söö” ja mingeid vihjeid ka vana supi ja selle üles soojendamise teooriate kohta. Peamiselt või siis loodetavasti just selle raamatu tõttu. Päriselt kiita olen samuti saanud. 🙂\nMa usun aga, et eks supp ongi juba ise üks igati vahva ja universaalne toit, mida saab kokku keeta pea kõigest söödavast ja vastavalt sellele, mida kapisisu või isu nõuab. Mõtle aga ainult välja, mis see parasjagu olla võiks. Jagamist väärt uudis on seepärast kindlasti see, et praegu on mu “100 suppi” Raamat24 kodulehel ka supihooaja kohta vägagi sõbraliku soodukaga -30% ning kes siiani pole tihanud seda endale köögiriiulisse soetada, siis nüüd tasub seda kindlasti teha!\nPistan siia ka ühe igati retrohõngulise ja argise raamatust pärit roa, mida ise hariliku seljanka asemel tihti teha armastan. Eriti kui eelmisest päevast on järele jäänud natuke ahjukana (või hoopis parti). Kanasüdamed annavad roale põnevama iseloomu ja neid ei tasuks peljata, aga supi saab valmis ka näiteks ainult kanajääke ja/või suitsutatud linnuliha või -sinki kasutades.\nHead isu ja olge terved!\nBritt Viimase aasta jooksul olen kuulnud palju meeleolukaid lauseid nagu “ema lööb maha, kui suppi ei söö” ja mingeid vihjeid ka vana supi ja selle üles soojendamise teooriate kohta. Peamiselt või… Prindi retsept\n100 g kanasüdameid\n100 g küpsetatud kana- või pardiliha\n50 g suitsukana\n1 sl väiksemaid kappareid\n7,5 dl kanapuljonit\nserveerimiseks hakitud peterselli, hapukoort\nKuivata kanasüdamed majapidamispaberiga, poolita ja puhasta vajadusel. Tükelda, maitsesta kergelt soola-pipraga ja pruunista pannil umbes 10 minutit. Tõsta kõrvale.\nKuumuta õhukesteks poolviiludeks lõigatud sibulat poti põhjas õli sees umbes 10 minutit või kuni see on pehme. Lisa tomatipasta ja kuumuta veel paar minutit. Lisa tükeldatud kurgid. Nii saad seljankapõhja.\nNüüd lisa tükeldatud kanalihad ja -südamed, kapparid ja viilutatud oliivid ning kuum puljong. Keeda umbes 10 minutit, kuni supp on kergelt tummine ja maitsestunud.\nServeeri hapukooresortsu ja hakitud peterselliga.\nKaie märts 15, 2020 - 10:59 e.l.\nKas retseptis on kogemata küpsetatud kanaliha ja suitsukana topelt kirjutatud? Ehk nende kogus peaks olema vastavalt 100 ja 50 g või siiski rohkem?\nBritt märts 15, 2020 - 11:24 e.l.\nSuur tänu märkamast, Kaie! Millegipärast oli tõesti mõnda komponenti topelt saanud. Nüüdseks parandused retseptis tehtud.


visioonid | Persona in fieri\nOodates saabumisel isikut\n01 mai 2014 12 kommentaari\nJuba aegade algusest saadik on püsinud kena tava kedagi oodata. Võib-olla pärineb see aegadest, kui jumalad lahkusid Maalt ning jätsid siinse rahva oma muredega üksi. Kaks aastatuhandet tagasi ootas juudi rahvas taevast saabuvat messiat. Yeshua Nazarethist saabumisel isiku kriteeriumitele juutide arvates ei vastanud ja nad lasid Rooma koloniaalvõimudel ta risti lüüa, kuid suur osa läänepoolsetest tsivilisatsioonidest võttis ta omaks. Kaks aastatuhandet hiljem ei ole suurt midagi muutunud ja Messiat, Nibirut või uut maailmakorda oodatakse rõõmsalt või vähemrõõmsalt edasi. Huviline kirjutab: “Saabumisel isik võib maailma kaardilt vaadata täis kindlat teadmist, meid liidab maa ja ajalugu sellel maalapil, mille säästlikusse kasutamisesse oleme alati tõsiselt suhtunud. Saabumisel isik, keda kunagi pole tulnud, omab vabadust puhtamaks poliitikaks, pannes gloobuse pöörlema, kus meie maalapp on suurem kui Euroopa Liit ja Venemaa kokku, sest omame midagi, mida teistel pole.” Loomulikult on tore oodata kedagi, kes toob kaasa puhtama poliitika, sest niikaua saame kerge südamega musta poliitikat edasi teha.\nOotus kõrgemale sekkumisele etendab mingil määral fatalistlikku maailmavaadet, mis toetub plaanimajanduslikule ettemääratusele. Lootus ideaalse maailma järele tekitab utoopiaid, kuid need utoopiad realiseeruvad päriselus antiutoopiatena. Ideaalne maailmakord tekib samasuguse tõenäosusega nagu lotovõit, kuid võib-olla tasub sellegipoolest sinna püüelda. Enamasti tekkib olukord, kui küll selgelt tajutakse, et vana maailmakord on end ammendunud, kuid kehtiva olukorra muutmiseks ei osata midagi ette võtta ning oodatakse välispidist sekkumist, et äkki tuleb keegi, kes päästab – Jehoova, Venemaa, Nibiru või keegi neljas, vastavalt igaühe maitsemeelele. Loomad, sealhulgas inimloomad, on olemuselt väga konservatiivsed ning sellepärast nõudis tsivilisatsioonide teke kindlasti välispidist tõuget. Ei maksa mööda vaadata, et tsivilisatsioonid tekkisid plahvatuslikult, mitte pikaajalise arengu tulemusena. Välispidiselt mõjutatud arenguhüpet toetab küll erinevate rahvaste mütoloogia, aga mitte dokumenteeritud allikad, mistõttu konservatiivne inimkond kipub seda eitama. Mida ei taheta näha, seda ei näha. Nii on see alati olnud.\nMessianistlikud ootused pole kadunud ka tänapäeval, kui inimtsivilisatsioon on lähenamas vältimatule lõpule, sest võõrtekkelise tsivilisatsiooni areng on saanud suurema kiirenduse, kui Maale paigutatud ressursid seda võimaldaksid. Kui ise enam hakkama ei saada, siis oodatakse päästjat ning prohvetiks loetakse seda, kes tema tulekut ette kuulutab. Keda kõike ei oodata! Iiri päritolu prantsuse kirjanik Samuel Beckett pani näitemängus mehed külatee äärde Godot’d ootama. Saabumisel isikut oodates möödus aeg kiiresti ja nii ei saanudki tänulik publik kunagi teada, kes oli salapärane Godot, keda kunagi ei ilmunudki. Me ei tea kunagi, kes me oleme, miks me oleme ning kui me ei oleks, siis mis oleks sellega muutunud. Nende kõrval, kes ootavad Godot’d või saabumisel isikut, keda kunagi ei tulnudki, on teisigi ootajaid, kes on end külateele puude alla üles rivistanud. Sinna on kogunenud ka need, kes ootavad koos ukraina-vene kirjaniku Nikolai Gogoliga Pealinnast saabuvat revidenti, kes pakub ootajatele paksu riiki, ordnungit ja vaikima sunnitud naabrijuhanit. Saabumisel revident külvab linna või ka riiki paanikat, sest kutsub ootajates esile ahnust, rumalust, silmakirjalikkust, väiklust, kadedust ja teisi seitsmest surmapatust lähtuvaid tundeid. Kui Godot oli rahulik möödakäija, kelle saabumisest või mittesaabumisest ei sõltunud suurt midagi, siis revidenti oodati kui kõrgeimat võimu, kes patustele viimsepäevakohtuna õigust mõistab.\nEesti rahvas on aastasadade jooksul olnud kibe ootaja, oodates juba Kalevi kojutulekut: “Aga ükskord algab aega, kus kõik pirrud kahel otsal lausa lähvad lõkendama; lausa tuleleeki lõikab käe kaljukammitsasta – küll siis Kalev jõuab koju oma lastel’ õnne tooma, Eesti põlve uueks looma.” Kalev jõudis aastate pärast küll kingitustega koju, aga kas tema lastel jätkub piisavalt tarkust, et neid kingitusi targalt kasutada? Suurte traditsioonidega on valge laeva ootamine ja seda juba prohvet Maltsveti aegadest. Raivo J. Raave loob paralleele hereetikutest manilastega, kelle pärimuse järgi jõuab hing taevasesse sadamasse valguse laeval, viidates kristlikule traditsioonile, kus valge laeva motiiv on üsnagi alternatiivne, kuigi maltsvetlased oli kahtlemata kristlik usulahk. Valge laeva motiivid võivad olla siiski kaugemad. Raave: “Sumeritel sümboliseeris paat oma kuju tõttu kuud ning laev oli Paabeli kaitsejumal Marduki sõiduk, mida kasutati ka riitustel.” Kas jumalad Nibirult tulid valge õhulaevaga? Väga palju kristlikke kujundeid on kujunenud ootuste allikateks, alates tuhandeaastasest rahuriigist kuni viimsepäevakohtuni. Veel hiljaaegu oodati ühel kuuendikul planeedist põlevil silmil kommunismi, mille tulek aasta aastalt edasi lükkus. Aastal 2012 pidi saabuma Nibiru, kes jällegi tulemata jäi.\nRohkem jalgadega või siis vähemalt rehvidega maisel pinnal ollakse burksiputka ees, kus oodati Anfissa Fjodorovnat, kes erinevalt paljudest teistest saabumisel isikutest ka tegelikult kohale saabus. Kas selle isiku saabumisest said murumängud burksiputka ees päikeselisema väljanägemise, teavad vaid asjaosalised. Messianistlikke ootusi on võimalik näha Vändra-Aveli ilmumises Solarise toidupoodi. Paljud Krimmi ja Ida-Ukraina elanikud ootavad messiana jumalaks kuulutatud Venemaad, kes juhib nad tagasi nende poolt õndsaks kuulutatud Nõukogude Liitu. Ilmselt peab ka Venemaa president Vladimir Putin ise end saabumisel isikuks, keda tõepoolest paljud nii siin kui sealpool ootavad, lootuses, et ta suudab olemasolevat maailmakorda reformida, kuid kas saabumisel isik tähendab tagasipöördumist minevikku? Kas saab ajaratast tagurpidi pöörama panna? Paljud ootavad sõda, et surra jumalikustatud Tõe nimel kangelassurma, teised aga lihtsalt sellepärast, et keerulises olukorras oma taskuid täita. Eesmärgid on sarnased, aga siiski nii erinevad. Probleem saabumisel isikuga on võib olla selles, et ta ei tule mitte siis, kui teda oodatakse, vaid siis kui ta tuleb. Ja oodatav isik ei pruugi olla üldsegi mitte see, keda oodatakse. Ratsionaalse lähenemise pinnalt on palju lihtsam vait olla ja edasi elada.\nPilt aadressilt: http://www.cartoonstock.com/lowres/literature-god-waiting_for_godot-samuel_beckett-play-wait-wpr0091l.jpg


Kommentaarid - Maainimesed protestivad riigiasutuste Tallinnast väljakolimise vastu - Maaleht\nMaainimesed protestivad riigiasutuste Tallinnast väljakolimise vastu - kommentaare 1-5\nMinisteerumid koondada 50% ja saata maakondadesse\nNeed pole maainimesed vaid kulturnikud. Täiesti ükskõik kas tehakse veel 100 savikoda või 10000.\nMis seisukoht?Tahavad komandeeringu nime all shoppamas käia?Ise eelistaks Tartu aasa Tallinna omale...Bussireis on küll kilulinna pisu mugavam!\nKahtlemata oleks kena tiksuda vaikselt edasi, paraku need kes virisevad võiksid meenutada, et enamik kultuurispetsialiste on just Viljandist omale hariduse saanud ja seda aega meenutan mina kui väga tegusat ja inspireerivat. Edu piiride murdmisel.\nVaadake eesti bussiliikluse graafikut. Saaremaalt on asi natukene parem. Aga Hiiumaalt ei ole võimalik saada otse mujale kui Tallinnasse. Isegi Pärnusse käib Haapsalust üks buss nädalas! Tartusse vist sama s\nseis. Mingi funktsiooni viimine Pärnusse või Viljandisse tähendaks paratamatult autoga liikumist, sest sõita Kärdla - Tallinn - Pärnu - Tallinn - Kärdla on absurd. "Tööpäeva" pikkusest rääkimata.\nVõiks lõpetada juba selle populistliku idiootsuse mida need kolimised on!


Eesti Linnajooksud 2022\nLinnajooksude sarjaga soovitakse jooksuharrastajaile pakkuda lisamotivatsiooni kogu jooksuhooajaks, hoogustada üleriigilist sporditurismi ja anda erinevates linnades toimuvatele jooksudele laiemat kõlapinda.\nEesti Linnajooksud sarjas osalemine on jõukohane igale jooksuharrastajale. Sarjas osalemiseks tuleb kogu sarja peale kokku koguda 100 või enam kilomeetrit või osaleda kõigi osavõistlustel. Distantsid saab iga osaleja endale sobivalt kokku kombineerida. 100+ rajal selgitatakse välja ka paremusjärjestus.\nÜhistregistreerimine kogu sarjale kestab 31. märtsini 2022. Sarjaga saab liituda kogu hooaja vältel, st registreerides igale soovitud etapile eraldi. Sarja tulemusi arvestatakse finišiprotokollide põhjal.\nMotiveerimaks jooksusõpru osalema kõikidel etappidel, autasustatakse kõigil kaheksal osavõistlusel osaluskorra kirja saanud jooksjaid, nagu ka 100+ arvestusse läinud võistlejaid, väärika medaliga ning auhindadega toetajatelt.\nSarja arvestus Kalender KKK Boonused


Mida peate teadma kauplemise eest elamiseks\nÜks regulaarselt küsitavatest küsimustest on, "Kas saate teha elukindlustusseltsi varusid?" See pole mingi üllatus, sest idee, et võite töölt lahkuda ja ise kauplemisportfellist endaga kaasa aidata, on enamiku inimeste jaoks põnev.\nSee tundub nagu fantaasia, midagi, mida oleks võimatu teha. Nii et võite ette kujutada oma šokki, kui ütlen neile, et on võimalik teha elava kauplemisvaru - kuid see on tõenäoline - see on tõeline küsimus.\nIgal aastal võtavad algajad investorid, kes on oma paberkauplemise edukusega pooldanud, uskuma ja otsustavad, et nad teenivad oma elu börsil. Mõned teevad seda, kuid valdav enamus lihtsalt lööb oma kontod üles.\nMa tean inimesi, kes teevad healoomulisi kauplemisvarusid ja kes on seda juba aastaid edukalt teinud. Ma olen näinud inimesi, kes sõna otseses mõttes istuvad troopilises rannas või Hollywoodi mägedes kõrgel asuvas mõisas, mis on relvastatud vaid sülearvuti ja Interneti-ühendusega ja kes saavad turult elatist välja tõmmata. Ja see, muidugi, on allure kauplemise eest elamiseks, vabaduseks.\nVabadus olla oma boss, töökoht, kus ja millal, kui soovite, ja olla rahaliselt turvaline. Kuid reaalsus on see, et kauplemine elamiseks on raske töö, see nõuab väga spetsiifilist oskuste kogumit ja riskitaluvust, mida enamikul inimestel lihtsalt ei ole.\nEduka kaubanduse suutlikkus tähendab tipptaseme saavutamist, mida enamik inimesi kunagi ei saavuta, olenemata sellest, millise karjääri nad valivad.\nSee erinevus on filmi lisavõistlus ja osakoori võitnud näitleja. Mängides pargis pick-up jalgpallimängu ja Superbowl MVP. Nädalavahetusel muusik ja rock-star.\nMa ütlen, et see on rohkem enamusele inimestele unistus kui reaalsus, ja kuigi ma ei laseks keegi oma unistust jätkata, on tähtis, et kui soovite jätkata kauplemist elamiseks, minna see teie juurde silmad pärani lahti.\nAlustuseks on teil vaja usaldusväärset kauplemismetoodikat, mis kasutab ära volatiilsust , kuid alati säilitab riskijuhtimise selle põhiprintsiibil. Ideaalis oleks seda metoodikat pidanud katsetama aja jooksul, kõigis turukeskkonna erinevustes ja tegelike rahadega.\nSeejärel soovite mõnda tõsiselt harjutatult harjutada kõike, mida saate kauplemisega seostada. See on tähtis seda rõhutada - soovite olla kaupleja, mitte investor - nii leiate parimaid raamatuid kauplemise kohta ja pange selleks vajalikud tunnid, et anda endale selge arusaam maailma kohta, kuhu te sisenete.\nMa pean alati rahaliselt mõtlema, et enne alustamist peaksite olema üheaastane sissetulekute väärtus. See ei ole pank, mida te kauplete, vaid raha, mida kasutad elamiskulude katmiseks. Sellise finantspolsteri kasutuselevõtt annab teile mõtteviisi, mis võimaldab teil alustada oma uut karjääri ilma, et peaksite kaubelda, et "rent teha".\nPsühholoogiliselt peate end terveks saama sissetulekute ebajärjekindluse eest, mis kindlasti kaasnevad teie kauplemise esimeste kuudega.\nEesmärgiks on elatistes kauplemisel loomulikult usaldusväärne ja järjepidev tuluvoog, kuid see võtab aega ja tulude igapäevane kõikumine võib olla psüühika jaoks raske, nii et selleks peaksite olema valmis.\nKuid lõppkokkuvõttes on suurim takistus, mida peate üle elama kauplemise varude saamiseks, on emotsionaalne.\nKauplemine oma olemuselt tähendab kaotust rohkem kui võitu. Edukas ettevõtja teab, et nad kaotavad väikese osa enam kui poolte hulgast, kuid nende võitnud tehingute kasum ületab nende kahjumit rohkem.\nSee on vastupidine meie inimese olemusele, kus me tahame nii palju kui võimalik "võita". Kui te ei jõua selle kontseptsiooni juurde, võib see teie emotsionaalse heaolu kaotada.\nNeed on vaid mõned asjad, mida peate teadma, kui kavatsete proovida elavat kauplemisvaru. Ja kuigi võistlused on teie edu vastu, kui olete üks neist vähestest, kes oskavad seda kunsti, siis tasub teid nii, et muud tööd või karjääri ei saa.


Postitatud: 26-03-2013 10:32\nei ole ka aastaid ostnud, või noh, tegelikult raamatuga "kuidas rännata ilma hirmuta" oli üks plaat kaasas küll. aga jah, kui on võimalust, siis mõningaid Eesti artiste toetan küll plaadi ostmisega, Indigolapsed jm. aga selleks peabki olema juhus, et esiteks lähen kontserdile ja teiseks, et mul on veel ka vaba raha, et ka plaat sealt osta.\nPostitatud: 26-12-2014 21:01\nei osta ja isegi ei tee piraatplaate...nüüdseks ajaks saab telefoni ühendaga juhtmega autos ja kõik lood kuulata selle abil\nPostitatud: 26-12-2014 21:12\nEi ole aastaid ostnud, kuulan telefonist ja vajadusel ühendan telefoni auto raadioga või muusikakeskusega kodus.\nPostitatud: 26-12-2014 21:48\nCD-sid ei osta ammu enam. Laste multika DVDsid küll. Polegi vist ise kunagi ühtegi cd-d ostnud :D\nPostitatud: 26-12-2014 22:34\nei osta ja piraatplaate ka ise ei tee, kuulan youtube'ist või spotifyst enamasti\nPostitatud: 26-12-2014 22:53


Tassid 'n Koogid ja kakao, Oh My!\nRedwoodVenturesi Smooshy Mushy Series 4 on kohal ja see on saah-wweeet! Smooshy lugu jätkub Smooshy Mushy Pets and Besties parimate kuumade kakao ja küpsetiste otsimisel Smooshyville'is!\nPakige aeglaselt välja sinise, lavendli või roosa pakendis saadaval olev kuum kakao to-go tass. Nagu te seda teete, näete tassi küljel olevast väikesest vaateakendest avatud lõhnavat lemmiklooma! Keerake kaas lahti ja leiate minisuuruse konteineri, nimesildi ja võtmehoidjad. Seejärel leiate ka lemmiklooma jaoks sobivaim Bestie.\n4. seerias on leida kaheksa Smooshy Mushies. Lemmikloomade tegelaste hulka kuuluvad tiiger, poni, hiir, öökull ja mops. Parimad toidud on koogikeste, lehttainaste, pirukate või neljakesi kujul.\nSmooshy lõhn lõhnab nagu šokolaad, kuid tundlike ninade jaoks on see mahe. Kuid patu väärilise lõhna ja vaimustava kondiitritoote vahel hoiatatakse teid, et võite hakata ihaldama midagi magusat! (Pole siiski muret - siin pole kaloreid!)\nKui paljastamine on lõppenud, saab Bestie, lemmiklooma või mini-to-go tassi muuta seljakoti või koti võluks. Suuremat to-go tassi saab kasutada kiddos lõbusate rollimängude jaoks. Mini-tass on ideaalne suurus 18-tollise nukumänguvõimaluste jaoks.


Uuring Aomens - Leia ülikoolide Aomen\nAvastades rahvusvaheliste haridusvõimalusi saab põnev aeg nooruk 's elu. Kuid mõned õpilased, läheb teiste lääneriikide lihtsalt ei piisa. Üliõpilane, kes otsib palju võimalusi muljet kultuuri ja elustiili peale oma elu, reisimine Macau oleks ideaalne valik. On võimalik, et õpilased, kes on saavutanud õige ülikooli tasemel hariduse või läbinud testimise teisiti registreeruda koolide siin. Kas sa ei soovi seda teha, kuigi, sõltub sellest, mida te otsite seda kogemust.\nMacau asub Aasias ja on üks kahest erihalduspiirkonnad Hiina. Teine koht on Hong Kong. Lihtsalt kogu Hong Kong, Macau istub Pearl River Delta. Külastajad ala on suur ja paljuski on see väga oluline, sest majanduse valdkonnas sõltub turismist. Riik oli kunagi Portugali koloonia.Tegelikult oli see üks viimaseid allesjäänud Euroopa kolooniad piirkonnas, olles teeninud oma vabadust 1999. See on väike riik, kuigi, ainult umbes 11 ruut miili, et helistada oma. Lisaks ainult umbes 568.000 inimest nimetame seda kodus.\nRiik 's subtroopiline kliima on väga palju kohal keegi, kes saabub siia. Niiskus kipub ulatuvad keskmiselt 75 kuni 90 protsenti regulaarselt. Monsoons on oluline osa suvel ja talvel ka. Lahedam kuu siin on jaanuar. Temperatuurid siis keskmiselt 58 kraadi F. ajal soojem kuu, mis on juuli, temperatuur tõuseb umbes 85 kraadi F keskmiselt.\nTuristid, kes külastavad seda ala leiavad, et see on väga külalislahke asukohta. Puhtad tänavad, madal elukallidus, ja üldine kaunis arhitektuur oleks väga soovitav koht elamiseks, mitte ainult õppida või külastada.On mitmeid kultuuripärandi piirkonnas esindatud, ja palju ajalooliselt tähtis kohas käia. Kesklinna piirkonnas on üks tihedama liiklusega piirkondades linna, sest see on koht, kus kõik poed, pangad ja apteegid asuvad. Piirkonnas on tugev moe ja luksust. Piirkond on tuntud oma rahumeelse eluviisi ka.\nÜks eripära on riik, kes on teinud populaarne turismisihtkoht, hiljuti on juuresolekul hasartmängude tööstusele. Tegelikult see on muutunud väga tugev osa riigi 's kultuuri. Kuid see ei ole määrdunud, kulunud mängukohta. Pigem inimesed siin on tuntud oma viisakas kombeid ja üldine õnnelik suhtumine.\nÜldiselt uuringus Macau saab silmapaistev võimalus uurida väga ainulaadne kultuur. See võib olla ka rahuldust pakkuv kogemus neile õpilastele lootes leida uue eluviisi Aasia kultuuri.\nRiigi Aomen koolid ja ülikoolid\nMSc kraadid Aomen


Tolokonnikova: vanglasüsteem on tegelikkuses Vene riigi mudel - Delfi\nTolokonnikova: vanglasüsteem on tegelikkuses Vene riigi mudel\nFoto: ILJA NAIMUŠIN, REUTERS\nEsmaspäeval vanglast vabanenud punkbändi Pussy Rito liige Nadežda Tolokonnikova kavatseb hakata tegelema poliitika ja kinnipeetavate õiguste kaitsega, ütles ta raadiojaamale Ehho Moskvõ.\nTolokonnikova sõnul ei kavatse ta lõpetada poliitilist tegevust või Venemaalt lahkuda. Ta lisas, et tunneb vastutust nende kinnipeetavate eest, kes jäävad trellide taha, ning kavatseb neid toetada koos Maria Aljohhinaga ühise inimõiguste kaitse projekti raames. Tolokonnikova teatas ka, et vanglasüsteem on tegelikkuses Vene riigi mudel, vahendab Lenta.ru.\nTolokonnikova teatas, et hakkab nõudma Venemaa föderaalse karistuste täideviimise teenistuse (FSIN) Mordva valitsuse juhi kindral Oleg Simtšenkovi ametist tagandamist, teatas Twitteris Tolokonnikova mees Pjotr Verzilov.\n„Meil on vaja kõrvaldada võimult FSIN-i Mordva valitsuse ülem kindral Simtšenkov. Teiste hulgas tegelen sellega mina,“ teatas Tolokonnikova, kelle sõnul ei muutu vastasel juhul Mordva kolooniates midagi ning inimesi tapetakse jätkuvalt nii moraalselt kui ka füüsiliselt, vahendab Lenta.ru.\nIntervjuus telekanalile Dožd ütles Tolokonnikova, et jutt käib FSIN-i mõnede ametnike eraldiseisvatest kuritegudest. Oma tööd ausalt tegevate ametnike vastu tal aga pretensioone ei ole.\nTolokonnikova tegi selle avalduse kohe peale väljumist Krasnojarski haiglast, kus ta viimasel ajal oma karistust kandis. Tolokonnikova üleviimine Krasnojarski kraisse oli seotud tema kaebustega Mordva koloonia juhtkonna peale. Üleviimine õnnestus Tolokonnikoval saavutada pikaaegse näljastreigi hinnaga, mille tõttu ta pärast tapiga Krasnojarskisse toomist ka haiglasse paigutati.\nTolokonnikova sõnul kestis tööpäev Mordva koloonias 16-17 tundi ja pooleteise kuu kohta oli üks puhkepäev. Koloonias oli Tolokonnikova sõnul ka mitteametlik karistuste süsteem ning koloonia asejuht ähvardas teda.


Prantsusmaal astuvad võistlustulle 14 Eesti noort meistrit - Maaleht\nFoto: Eesti meeskond Tallinna Lennujaamas enne võistlustele sõitu. Fotol vasakult esimeses reas Gristel Jaanus (trükkal) Roland Roman Puiestik (mehhatroonik), Martin Siilak (graafiline disainer), Diana Tšistjakova (restoraniteenindaja), Moonika Tohvri (flFoto Elina Malleus\nTäna algasid Prantsusmaal Lille linnas Euroopa kutsevõistlused EuroSkills 2014. Võistlustel osalevad rohkem kui nelisada õpilast 25 riigist, Eestit esindavad 14 noort meistrit.\nEuroopa kutsemeistrivõistlustel esindavad Eestit noored meistrid eri ametikoolidest. Võistlustulle astuvad kümne eriala kutseõppurid: floristid Moonika Tohvri ja Merlin Vaher (Räpina Aianduskool), veebidisainer Silver Mähar (Tartu Kutsehariduskeskus), graafiline disainer Martin Siilak (Kuressaare Ametikool), mehhatroonikud Roland Roman Puiestik ja Johan Arus (Tallinna Tööstushariduskeskus), plaatija Taimo Avloi (Kehtna Majandus- ja Tehnoloogiakool), kokk Merit Martin (Tallinna Teeninduskool), restoraniteenindaja Diana Tšistjakova (Eesti Hotelli- ja Turismikõrgkool), IT-meeskond Tauri Toel (Tallinna Polütehnikum), Tanel Peep (Viljandi Kutseõppekeskus), Tiina Ollemaa (IT Kolledž), ehitusviimistleja Elsa Pärna (Tallinna Ehituskool), trükkal: Gristel Jaanus (Tallinna Polütehnikum).\nEuroSkills on hea võimalus noortele, kes on edukalt osalenud Eesti kutsemeistrivõistlustel. Sel aastal on Eesti võistlustest osa võtnud enam kui 450 noort ning osalejate arv on iga aastaga kasvanud. Kutsemeistrivõistlustel osalemise populaarsus kasvab ka mujal maailmas, mis on noortele kindel märk, et kutseharidus annab eeldused edukaks karjääriks.\nVõistlemine annab elukogemust ja enesekindlust 29.09.2014\nTrükkalist neiu võistleb Euroopa parimatega 26.09.2014\nEesti noorte meistrite ja ühtlasi kutsehariduse üldine tase on tõusnud, mida näitavad ka saavutused varasematel Euroopa kutsemeistrivõistlustel. Seni on Eesti koondis EuroSkillsist osa võtnud kolmel korral ja koju on toodud 20 eri karva medalit.\nIga kahe aasta tagant toimuv EuroSkills on noortele üks tähtsaimaid kutseoskuste testimise ja näitamise kohti. Võistlused kestavad kolm päeva ning igal võistlusalal hinnatakse nii tehnilist sooritust, meeskonnatööd kui ka suhtlemist ja oskust projektidega töötada. Noorte treeninguid ja osavõttu üleilmsetel võistlustel korraldab SA Innove.\nIT-spetsialistil on lai tööpõld ja hea palk\nMees, kes oskab panna seina kipsi, laduda müüri, pottsepatöid ja krohvida\nKokk: köögis saad lasta inspiratsioonil lennata\nTöös peab olema põnevust!


Maaris Meier: rattasõidust saadavad emotsioonid ja adrenaliinilaks on põhiline – Ajakiri SPORT\nHomeAjakiri SPORTNr. 44 - 2018 septemberMaaris Meier: rattasõidust saadavad emotsioonid ja adrenaliinilaks on põhiline\n27/09/2018 Nr. 44 - 2018 september 0\nMaarise treeningud on igal aastaajal eri ülesehitusega. Talvel laob ta vormile põhja, kevadel ja suvel on käsil põhiline võistlushooaeg. Treeningud jaotuvad mahu-, tehnika- ja intervalltrennideks.\nPaar aastat tagasi Maarisele Eestis konkurente ei olnud, kuid nüüd kiidab ta pealekasvu, kelle seast on tallegi vastaseid tekkinud. Eesti meistritiitlit peab Maaris oluliseks ja tunnistab, et sinimustvalges särgis kodumaad esindada on tema jaoks alati atraktiivne. „Nüüd on hakkajaid naisi rohkem. Selle ala üks kurb pool ongi see, et kui ainult Eestis sõita, siis tegelikult ei saa teada, mis maastikusõit päriselt on. Mägesid ei ole ja siinne sõit on hoopis midagi muud kui väljaspool kodumaa piire.“\nEuroopa MV downhill’is\nVõistlejahingega Maariselgi on ette tulnud motivatsioonikriise, kui ta ei ole suurest tööst hoolimata soovitud tulemust saavutanud. „Pärast võistlust niisama metsa ja oma lemmikradadele sõitma minnes negatiivsed mõtted kaovad. Siis tunnen, et ükskõik, kuidas võistlus läks, on maastikusõit tore ja mulle väga meeldib looduses sõita. Ratta peal saadavad emotsioonid ja adrenaliinilaks on põhiline!“\nPortugali XCO karikasari\nIseenda parim treener\nMaastikurattaga mägedes sõitmine ei ole lapsemäng, ette võib tulla raskeid vigastusi ja saatuslikke kukkumisi. Maaris on õnnetustest enamasti pääsenud. 2003. aastal aga murdis ta rattaga trikitamise tagajärjel juhtunud kukkumise tõttu seljaluulüli jätku ja pidi kaks kuud voodis lamades taastuma. Kergemaid vigastusi tuleb aeg-ajalt ikka ette ja sportlane naljatleb, et vanuse tõttu võtab igast kukkumisest taastumine natukene kauem aega. „Enne eelmise aasta hooaja algust kukkusin downhill’i ratta pealt ja roided olid pikka aega valusad. Aga teisi vaadates olen ma siiski päris õnnelikult pääsenud.“\nTaastumise ja kõige selle juurde käiva, sh toitumise eest hoolitseb Maaris samuti ise. Aastate jooksul on ta kõike seda õppinud ja Šveitsi treeninglaagritest teadmisi juurde kogunud. Peaaegu ainsa abilisena on Maarisel füsioterapeut, kelle juures ta end viimastel aastatel regulaarselt turgutanud on.\nSpordist puhkamiseks jääb Maarisel tavaliselt novembrikuu. Siis sõidab ta rattaga eelkõige selleks, et hästi aega veeta. Rattaspordis seab ta uusi sihte iga aasta, sest iial ei tea, mis ette võib tulla. „Mäletan, et mingi aeg ütlesin, et sõidan Rio olümpiani. See on aga möödas ja ikka sõidan. Püstitan eesmärgid konkreetseks aastaks ja siis vaatan edasi, mis elu toob. Selle aasta üheks sihiks on Portugali Enduro karikasari, mis mul veel võitmata on,“ avaldab ta.\nPortugali DH karikasari\nEnda arengu ja järelkasvu nimel\nMaarise suurim soov praegu on see, et ka teised Eesti rattasporditüdrukud ja hobisõitjad saaksid tulla Portugali treeninglaagritesse ja sõita tõelistes mägedes. Sel aastal läbis ta esimese eestlasest naistreenerina Rahvusvahelise Jalgratturite Liidu UCI peakontoris Šveitsis koolituse, mis võimaldab tal end juhendaja rollis kindlamalt tunda. Koolituselt sai Maaris juurde teoreetilisi teadmisi ja avarama silmaringi, mille abil ta nii enda kui ka teiste treeninguid nüüd veidi teise pilguga vaatab.\nMaaris elab, treenib ja töötab Portugalis kaherattaliste pealinna rattaklubi juures. Kohalik kommuun on ta hästi vastu võtnud ja tekitanud varasemast suurema huvi enduro vastu. Maaris leiab, et on Portugalis märksa rohkem arenenud ja adrenaliini kogeda saanud kui varem. Portugali keele valdajana lõi ta oma ettevõtte MTBcamps, mille kaudu treeninguid ja laagreid läbi viib.\nIgal pool on hea\nTreeneriamet ja laagrite korraldamine aitab Maarisel paremini toime tulla, kuna sportlasena on ta pidanud end suures osas ise rahastama. Maastikurattasõidust teatakse iga aastaga rohkem, aga kui Maaris alustas, oli see pigem vähese toetusega ala. Portugali laagrites sai Maaris käima hakata tänu Saksa Automaatika sponsorlusele. Auhinnarahadest aga ära ei ela ja Maarise enda tegemistele lisaks aitavad teda kohalik klubi ja mõned teised sponsorid. „Klubi toetab võistluskulude katmisega ja saavutuste pealt. Nii palju kui on esikohti, nii palju saan toetust,“ lausub ta.\nMaaris armastab üle kõige rattasõitu Šveitsis ja Portugalis, aga leiab, et igal pool, kus on mäed ja kohalik toimiv rattakomuun, on tegelikult hea. Tagasi Eestisse ta niipea tulla ei plaani – kaks-kolm nädalat kodumaal on Maarise jaoks hea vaheldus, aga paraku ei ole kodumaal mägesid, kus ta rattasõitu nautida saaks.\nEesti esimene litsentseeritud naistreener ja -mehaanik rattasõidus\nSel aastal pööras maailma rattaspordi juhtorgan rohkem tähelepanu naiste suuremale osalusele rattaspordis. Aasta alguses toimunud UCI treenerikoolitusele oli piiratud arv kohti ja taotluse tulemusena sai Maaris ühe neist endale. Edukalt koolituse lõpetanuna on Maaris esimene eestlasest UCI litsentsiga treener ja ühtlasi pädev rattamehaanik. „Olen väga tänulik Eesti Jalgrattaliidule, kes mulle sellist võimalust pakkus. Kohal olles sain aimu, miks ma sinna sain – olen nii pikalt sportlane olnud ja nende eesmärk on, et sportlased saaksid ka oma kogemust jagada.“\nMaarisele meeldib kõik, mis maastikul toimub. Ta on osalenud nii downhill’i, enduro kui ka cross country sõitudel. Cross country jaguneb omakorda olümpiakrossiks ja maratoniks. „Sel aastal olin cross country Eesti meistrivõistlustel neljas ja võitsin endale kauni särgi downhill’is. Kindlasti saab mind nii sel kui ka järgmisel aastal mäest sinimustvalges laskumas näha. Sellega soovin inspireerida ka Eesti noori julgemaid valikuid tegema,“ ütleb rattur.\nOma praeguse lemmikuna nimetab Maaris just olümpiakrossi ja eelistus tuleneb eelkõige siledal maastikul sõitmise taustast. Teised valikud nõuavad tugevama ja tehnilisema sõidu kogemuste pagasit, mis iga aastaga kasvab. Viimastel aastatel eelistab Maaris rohkem teha just enduro ja downhill’i sõite.\nLoe rattaklasside kohta lisaks: ejl.ee/maastik\nMaarise tegemistest saad lugeda ka tema blogist: maarismeier.blogspot.com\nRattalaagrite kohta vaata lisa: mtbcamps.eu\nFotod: Greete Steinburg / Nelson Almeida / Portugali alaliit


Igapäevatöö, OÜtamine ja tööjõumaksud - Raamatupidaja\nIgapäevatöö, OÜtamine ja tööjõumaksud\nAdvokaadibüroo Vilgerts Loor maksuadvokaat Kaido Loor\nAdvokaadibüroo Vilgerts Loor maksuadvokaat Kaido Loor selgitab, mida on õppida eilsest juhtimisteenuse ja tööjõumaksude osas langetatud kohtuotsusest.\n6. oktoobril 2015 lubas Riigikohus Bauhofi otsusega Maksu- ja tolliametil ümber kvalifitseerida OÜ-delt saadud juhtimisteenuse ja konsultatsiooni füüsilistelt isikutelt saadud juhtimisteenuseks ja konsultatsiooniks. Riigikohus on pidanud ümberkvalifitseerimist võimalikuks, kuna teenusepakkujad väljastasid Bauhofile arveid iga kuu ja üldjuhul samas suuruses, OÜ-d pakkusid teenust ainult või valdavas osas Bauhofile. Bauhofile äriühingute nimel osutatud teenus oli nõustamine ülesannetes, mida äriühingute esindajad täitsid Bauhofi juhatuse liikmetena.\nHuvitaval kombel ei maininud Riigikohus siin töötajate osas alluvussuhet, juhatuse liikmete puhul ettevõtlusvabaduse realiseerimist, ning kaugenes oma varasemast praktikast, mille kohaselt teenus ka ühele kliendile on ettevõtlus (3-3-1-20-05, Regarde Grupp, p. 22). Siiski toob Riigikohus näiteid teenuse pakkumise lubatavusest äriühingu kaudu „kui on loodud äriühingute grupi haldamiseks eraldi valdusühing, mille töötajate tööülesannete hulka kuulub grupi liikmete juhtimine või nõustamine“, „kui juhatuse või nõukogu liikmed ei tegutse juhitavas ühingus igapäevaselt ning nende ametiülesannete täitmiseks vajalikud kulud katab ja töövahendid tagab teenust osutav äriühing“, „kui juhtorgani liige on ametisse nimetatud lühiajaliselt või ta pakub juhtimisteenust paljudele äriühingutele (eriti näiteks juhatust asendavate organite puhul, nagu likvideerija või pankrotihaldur).“\nTervitatav on Riigikohtu seletus, et maksueeliseks ei saa selle kaasuse asjaoludel pidada teenuse eest tasumisega tekkinud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust „lisandunud väärtuse maksu olemusest tulenevalt“. Riigikohus on samas lubanud EMTA-l mitme maksuotsuse tegemist samas asjas, isegi kui EMTA on ise oma esimese(d) maksotsuse(d) kehtetuks tunnistanud alusel, mida seadusest ei tulene. Maksumaksjat sedavõrd koormava menetluse puhul oleks loogilisem kui EMTA-l oleks ainult üks võimalus kvaliteetne maksuotsus teha, aga mitte seda lõputult parandada.\nArvestadas maikuist nn. Rubla „vahe-“otsust ja septembrikuist nn. Sirowa otsust on juhtimisteenuse maksuefektiivseks osutamiseks vajalik oluliselt põhjalikum planeerimine. Enne lõplike seisukohtade võtmist tuleks ära oodata nn. Rubla asja lõplik kohtulahend. Siiski annab Riigikohtu otsus juba praegu lootust juhatuse ja nõukogu liikmetele, kes ei tegutse juhitavas ühingus „igapäevaselt“.\nAutor: Kaido Loor, advokaadibüroo Vilgerts Loor


Koguja auto: ajalugu ja huvitavaid fakte\nSee ebatavaline transpordiliik juba kindlalt juurdunud elu venelased, vaatamata suhteliselt lühikese aja olemasolu spetsiaalne teenus, mis on vastutavad transpordi eest raha.Samal ajal tuleb märkida, et mitte iga kodaniku meie riigis on võimalik täpselt öelda, mida koguja auto erineb tavapärastest sõiduki.See artikkel selgitab mõningaid asju peidetud keskmine inimene.\nMõningatel juhtudel kasutanud neid spetsialiseeritud veokite?Koguja auto (pildil allpool) kasutatakse kogumise ja veo raha ühest struktuuriüksus teise ning erinevate ettevõtete ja majandusüksused.Lisaks sularaha erinevates valuutades, kollektsiooni bilansilise väärtuse, näiteks:\ndokumente erilist tähtsust.\nsoomustatud auto (sõiduki kogumiseks) on väga erinev sõjaväe sõidukid ja VIP-transport.Koguja auto - omamoodi "tööhobune", mis peab vastama erinõuetele.\npeamine kvaliteet soomustatud\nSuurenenud usaldusväärsus.Soomukid kasutatakse peaaegu kogu aeg, teha visiite erinevate marsruudid: kuidas linn ja naaberriikide linnades.\nkõrgetasemeline kaitse rünnakute vastu.Tänu spetsiaalsele reservatsiooni, masin on võimeline vastu pidama tõsine rünnak relvastatud ründajad, kaotamata võime liikumist.\nteatud tasemel mugavuse juht.Koguja auto ei nõua VIP-salongiseadmete, kuid hooldustöötajate üsna mugav, kui sõidad.\nväikese ajaloolise kõrvalepõike\najal kerkinud varem soomukid peetakse 20 aastat eelmisel sajandil.See oli siis, Chicago (USA), et kaitsta rünnakute bandiidid autod on muutunud tugevamaks lehtmetalli ja baarid.\nNõukogude ajal rünnak spetsialiseerunud autode veoks raha on haruldased.Nii broneerimiseks ei antud palju tähelepanu.Koguja auto Sberbank aeg - tavalised autod "Volga" sõnaga "Mail", rakendatakse esiklaas.\nRelease soomukite veoks raha hakkas ajal, mil riik hakkas lõi esimese kommertspangad.Mass ostes soomukid erinevate välisfirmadega, kuhu kuulusid ettevõtted, näiteks:\nO'Gara Security International (United States, Itaalia, Prantsusmaa, Mehhiko ja Brasiilia);\nArmet soomukite Inc.Ltd.(Kanada ja USA).\n1988. aastal otsustati luua Association "ROSINKAS", mida peetakse Vene ühendus kollektsioon.Samal ajal see aretati esimene standard, pakkudes erilist maali, samuti kasutatakse spetsiaalset signaale.\nesimene vene ettevõtetele, kes tegelevad tootmise ja auto broneerimine, ilmus 90ndate alguses.Selline "broneatele" töötas mudeleid kodumaise autotööstuse, samuti masinad alusel antud šassii välismaiste tootmist.\nPraegu siseturul tootmiseks erisõidukid kogumise esitas 20. bronirovschikami ettevõtted.Tuginedes vene autod on mudeleid, mis peetakse uue sõna tehnoloogia - mobiilne operatsioonisüsteem raha.Siiski on endiselt populaarne tehnika välismaised tootjad (Ford Transit, Mercedes Sprinter ja Volkswagen T5).\nolulise osa soomukid on rünnaku korral sissetungijate, hoolimata nende hirmuäratav välimus, ei eesmärk on kaitsta väärtuslikke lasti.Niipea kui võimalik lahkuda ohtlik koht - see on, mida ülesanne on täita koguja auto.\nTehnilisi lubada selliste sõidukite jääda muidugi tulekahju korral.Tire hõlmab enamiku koguja autod on eriline plastikust raami, mis võimaldab soomustatud auto mõnda aega hoida töökorras.\nKogujad Hoiupanga Venemaa hiljuti sain võimaluse omama ja rakendama lühendatud versioon Kalashnikov rünnak vintpüssi.Enne seda masin oli lubatud kanda ainult juhtide soomukid kes rahavoogusid.\nkoguja auto, mis on mitmetasandiline turvasüsteem on pika ja raske tee.Poolt täidetavad funktsioonid kaasaegne soomukid, aastast aastasse.Seega, lähitulevikus on oodata uusi arenguid valdkonnas selliseid masinaid.\nMis on bilansis?\nMemorandum Ltd asendatakse kokkuleppe loomine\nKõige vastuolulisem number numeroloogia


Sportlikud üritused - Jõhvi Vene Põhikool\nCategory: Sportlikud üritused\nSportlikud üritused / Uudised / Новости\nXXIX Jõhvi “Hüppaja päev”\nLigi 100 noort sportlast võttis osa Jõhvi “Hüppaja päev”-ast, mis põlvneb aastast 1986, mil oli esimest korda korraldatud võistlused Jõhvi Vene Põhikooli spordisaalis. Tol aastal toimusid need võitlused Jõhvi Spordikooli ja kergejõustikuklubi “VISA” toetusel....\nSportlikud üritused / Новости\nLaste IAAF kergejõustikuvõistlused\nAhtme Spordihallis toimusid traditsioonilised «Laste IAAF kergejõustikuvõistlused». Võitlustel osalesid Narva, Sillamäe, Kohtla-Järve ja Jõhvi võistkonnad. Võistlused toimusid kahes vanuserühmas: 2003-2004 ja 2005-2006 sünniaastased. Kokku oli 9 võistkonda. Kergejõustikuvõistluste programmis oli kaks teatejooksu, risthüpped, võistkondlik...\nSportlikud üritused / Uudised\n“Hüppaja päeva” võistlused\nJõulupühade ootel toimusid juba XXVII korda Jõhvi Vene Gümnaasiumi ja Jõhvi Spordikooli poolt korraldatud “Hüppaja päeva” võistlused. Need võistlused on traditsioonilised ning toimuvad alates 1986, aastast. On toimunud nii gümnaasiumi spordisaalis kui ka Jõhvi Spordihallis. Sellel...\nMeie gümnaasiumi tüdrukute võistkond (7-9 klass) edukalt osales Eesti kooliliiga regionaalsetes võistlustes võrkpallis. Võistkonna liikmed Polina Zussi, Darja Predbannikova, Angelina Bogan, Elizaveta Rumjantseva, Katrin Vool, Anastassia Jõesaar ja Sabrina Beilina koosseisus saavutas meie kool teise koha.


Tom Vitale on Ameerika ettevõtja, teleprodutsent ja Interneti-sensatsioon. Ta on rohkem tuntud kui Valerie Bertinelli abikaasa. Valerie on tuntud näitleja ja telesaatejuht. Praegu juhib ta Food Channelis kahte toidusaadet. Häälesta bio.\nTom Vitale vanus\nKui vana on Tom Vitale? Tema sünnipäev on 15. augustil 1963. Ta on 58-aastane. Tema sodiaagimärk on Lõvi. Ta sündis USA-s Californias. Tal on Ameerika kodakondsus ja ta kuulub segarahvusesse.\nTom Vitale pikkus ja kaal\nKui pikk on Tom Vitale? Praegu on Tom Vitale hinnanguliselt 6 jalga 2 tolli. Samuti on ta säilitanud keskmise kehakaaluga lihaselise keha. Tal on mustad silmad ja tema juuksevärv on samuti must.\nLoe ka: Paula Throckmorton (Fareed Zakaria naine) Wikipedia, biograafia, vanus, pikkus, kaal, mees, netoväärtus, faktid\nTegelik nimi Tom Vitale\nKuulus As Valerie Bertinelli abikaasa\nSünnipäev 15. august 1963\nLapsed Wolfgang Van Halen\nAbikaasa Valerie Bertinelli\nNetoväärtus u. 6 miljonit dollarit (USD)\nTom Vitale naine\nKes on Tom Vitale naine? Ta on abielus Valerie Bertinelliga. Paar oli alustanud suhet 2004. aastal. Nad abiellusid 1. jaanuaril 2011 Californias Malibus Bertinelliga, kes kandis disainer David Meisteri eritellimusel valmistatud kleiti. Abielust Vitalega on tal neli kasulast. Pulmas osalesid nii tema endine abikaasa Eddie Van Halen kui ka nende poeg Wolfgang Van Halen.\nTom Vitale puhasväärtus\nKui suur on Tom Vitale netoväärtus? Äri on tema peamine sissetulekuallikas. Tema netoväärtus on hinnanguliselt 6 miljonit dollarit (USD).\nTom Vitale faktid\nTom Vitale'i naine abiellus varem Bertinelliga 11. aprillil 1981 Eddie Van Haleniga.\nNeil oli poeg Wolfgang (sündinud 16. märtsil 1991).\nPaar läks lahku 2001. aastal ja lahutas 20. detsembril 2007.\nOma autobiograafias tõi Bertinelli välja oma lahutuse peamisteks põhjusteks tema abikaasa kokaiinisõltuvus ja suitsetamisest loobumise keeldumine vaatamata sellele, et tal diagnoositi suuvähk ja ta kaotas raviprotsessis kolmandiku oma keelest.\nKõige selle kõrval pole Tom Vitale sotsiaalmeedia platvormidel aktiivne.\nLoe ka: Steve Greener (Tamron Halli abikaasa) Wikipedia, biograafia, vanus, pikkus, kaal, naine, netoväärtus, faktid


vahepeal Taga talus...: ...on kätte jõudnud sügisese ilu tipphetked...\nkell oktoober 04, 2021\nFutu 4. oktoober 2021 13:11\nOioi, mis sa seal kõik juba korda oled saatnud! Puha must maa vaatab vahepeal vastu. :) Aga sügisvärvid on vapustavad. Kõik need pisipuukesed on ju suureks kasvanud ja püüavad juba üle heki pilku.\nTistou 7. oktoober 2021 13:09\nSelle aasta sügise värvid on kirkad ja tugevad! Väga rõõmus ja värviküllane aed ja aeg on Sul! ;)\nMann 12. oktoober 2021 09:48\nKõik see puude kooslus on imeline!\niirisesõber 9. november 2021 00:16\nImeilusad sügisvärvid!Üks vaade ilusam kui teine.\nOsad alad on kuidagi lagedaks jäänud,kas sügislõikus või on mingid uued mõtted?\nRahutu rahmeldaja 9. november 2021 08:39\nIkka sügislõikus. ma suuri uusi plaane enam ei tee või vähemalt veel ei tee :)


Malcolm's blog » Erik\nÜle mõne aja üks jutuke. Ei hakkagi pikemalt sisse juhatama. Head lugemist.\nKas te olete kunagi vaadanud otse taevasse, tähtede poole? Naelutanud oma pilgu lihtsalt mõneks hetkeks oma tavapärasest silmvaatepiirist ülespoole. Kui rahustav võib olla jälgida sinetavat kevadtaevast. Kui inspireeriv võib olla silmitseda tähtedega pikitud sügisöötaevast. Aga kui valusalt võib ümbritsev elu seda pilti rikkuda, end taas vaataja teele seada, temast üle rulluda. Kui suurel kiirusel võib tavapärane elu taas unistustesse tungida. Kiirusel kaheksakümmend viis kilomeetrit tunnis koguni – just nii kiirelt lähenes must Audi keset asfaltteed lamavale ja taevasse vaatavale Erikule.\nSee polnud esimene kord kui Erik niiviisi võlutult taevast vaatama jäi. Aga ta oli selle vahepeal unustanud. Polnud aastate jooksul kordagi oma pilku piisavalt tõstnud. Kui veider see talle nüüd näis. Tihti oli ta vaadanud taevasse lapsepõlves, vanavanemate talus. Millised suved tantsisklesid nüüd tema mälestustes, jagades kõigi tema aistingutega vahepeal ununenud värve, lõhnu, hääli. Erik oli pidevalt lamanud heinakuhja otsas, mõlemad silmad ainiti taevas, otsides mõnda langevat tähte. Igal õhtul, lõpetanud raamatute lugemise – luges ta kõike, mida suutis leida lennunduse kohta, sest piloodiks tahtis ta ju saada – ja lakas endale loodud väikeses töökojas tegutsemise – sest igal piloodil peab ju olema oma lennuk – oli ta jooksnud majast mõnisada meetrit eemale laiuvale põllule ja seadnud end naerda rõkates sisse sellesama heinakuhja otsas. Nähes taas langevat tähte, edastas ta taas ühe ja sama soovi – ma tahan lennata.\n„Mis pagana lennata?“ oli vanaisa alati küsinud, silmitsedes altkulmu Eriku töökojas valitsevat segadust, „lennata, hah, kui sa siin edasi oma masinatega jukerdad, siis su esimene ja viimane lendamine tuleb õhku lendamine.“\nErik ei vastanud. Mida pidanukski kaheksaastane poisiklutt vastama. Pealegi polnud tähtis, mis vanaisa arvab, ta oli alati olnud toriseja.\n„Ära nüüd tõrele lapsega,“ naeratas vanaema, manades näole lahke naeratuse.\n„Jah, muidugi, eit, sinu poolest saagu nad kõik neiks pagana kosmunautideks ja pilootideks ja mis need peened nimetused kõik on. Tööd on vaja teha, mitte kusagil kuu ja päikese vahel sõeluda,“ moraalitses vanaisa, „õhku lendad nende masinate ja ainetega jukerdades, ma ütlen, õhku lendad.“\nElu kuri iroonia oli see, et vanaisa oli see, kes õhku lendas. Tähistanud just oma kaheksakümnendat sünnipäeva, tegi ta garaažis suitsu, visates pärast koni ette vaatamata enda taga laiuvasse bensiiniloiku, mis oli levinud ka auto alla.\nPeale seda käis Erik maal vaid mõne üksiku korra. Rohkem ta seal ühtki suve ei veetnud. Ju kartsid vanemad, et last võib lähedase surmakoht traumeerida. Tihti kuulis Erik ema ja isa tülitsemas, mida vanaemaga teha. Üksi jäänuna ei saanud ta ju majapidamisega hakkama.\nEriku töökoda ei huvitanud kedagi. Ja miks pidanukski – küllap on iga laps kunagi midagi ehitanud, on siis vaja kõike säilitada. Aga Erik igatses sinna. Nagu igatses ta oma heinakuhja ja taevast selle kohal. Miskipärast ei suutnud ta enam üles vaadata – alati tundus talle, et see ei ole seesama taevas. Kusagil ei paistnud taevas nii ilusana kui Eriku heinakuhja otsast.\n„Rumal jutt,“ hakkas ema sõbralikult naerma, „taevas on igalpool ühesugune.“\n„Ei ole,“ oskas Erik vaid vastata. Ei hakanud ta tol päeval emale seletama, et too ei oska lihtsalt vaadata. Ega too kuulanukski. Erik oli rahul sellega, et sai mõned korrad suve jooksul taas vanaema juurede ja oma lemmikkohti külastada. Siis pandi vanaema vanadekodusse. Talusse ei jäänud kedagi.\n„Poiss on meil tubli. Täiskasvanulik. Ma ei oleks iialgi arvanud, et ta...oh, nad kasvavad tänapäeval nii kiiresti,“ mõtiskles ema voodil, pea isa süles, lamades.\nIsa tõmbas mõtlikult piipu, köhatas kergelt ja pidi nõustuma: „Erik on tõepoolest väga rahulikult üle elanud nii Rolandi surma kui talu müükipaneku.“ Nad kallistasid pikalt ja hellalt.\nKordagi ei nähtud Eriku näol pisaraid. Ta oskas neid varjata. Nuttis ta vaid õhtul, kui vanemad olid juba eemal, tuli kustutatud, hääled vaikinud. Ta nuttis vaikselt ja pikalt.\n„Tore kui elus ei oleks sellist asja nagu kool,“ sisistas Erik.\n„Aga mida sina siis teha tahaksid?“ küsis õpetaja Merivoo talle sõbralikult naeratades. Ega Erik ei osanudki midagi öelda. Tegelikult teadis ta väga hästi – ta tahtis teada, kas kõik vanaisad on torisejad ja tõredad. Ta tahtis teada, kas kõik vanaemad on leplikud. Ta tahtis teada, kas lapsevanemad nutavad. Ta tahtis teada, mitu tähte on taevas. Ja ta tahtis lennata. Lennata tahtis ta üle kõige.\n„Hohoho, lenduripoiss,“ naeris arst. See oli imelik naer. Erik jälgis väikesest peale inimeste naermist, ta arvas end eristavat südamest naermist, rõõmust naermist, naljast naermist, moe pärast naermist, naermise pärast naermist. Arst naeris aga tõsise näoga – lihtsalt naeris, ilma et midagi naljakat oleks olnud. Miks ta naeris, seda ei saanud Erik kunagi teada. Seda tahtnuks ta teada, aga vastust ei osanud anda ei ema ega isa ega õpetaja Merivoo. „Inimesed on väga erinevad,“ oli vanaema alati öelnud, „Jumal on meid kõiki erinevaks teinud. Seda tuleb hinnata. Kes neid ikka kõiki mõistaks, aga ära selle pärast veel hukka mõista.“\nErik ei mõistnudki hukka. Aga ei mõistnud ta ka, miks arst iga natukese aja tagant samasuguse naeru kuuldavale tõi. Tundus ta ju kurva inimesena, sest tema suunurgad olid pidevalt alla suunatud. Ja ka tema ametis ei olnud midagi naljakat.\nKa siis ei mõistnud Erik hukka, kui arst talle teatas, et piloodiks ta ei saa – silmad olevat Erikul kaasasündinult liialt nõrgad.\n„Aga tähti ma ju näen,“ venitas Erik, varjates klimpi kurgus.\nSeesama naer. Ja ei ühtki mõistlikku vastust.\nElu kurja irooniat mekkis Erik üsna varakult ja läbi aastate üha tihemini. Ei, tal ei õnnestunud näha mõnda pintsaklipslast kraapimas lotopiletist miljonivõitu, konstateerimas oma elu ilusaimat päeva, et siis samal ristmikul auto alla jääda, seda ei. Kuid ta märkas lootust ja pettumust pisiasjades. Eriti siis kui talle räägiti unistustest ja nende täitumisest.\nKord seletas naabermaja Joonas talle, et ka üksik park paneelelamute vahel sümboliseerib lootust ja puutumatust. Et see üksik tärkav lill tähistab uue elu algust. Ja tõepoolest, üks suur kollane õis ilmutas end maailmale, kinkides oma ilu kõigile, kes oskasid vaadata.\nAga see ei rõõmustanud Erikut. Emal ja isal oli ühes asjas õigus – ei ole head ilma halvata ja halba ilma heata. Nagu ka selles, et vahel ei ole midagi teha, tuleb eluga kaasa minna ja kõike ei saa, mida tahad. Erik tahtnuks mõelda midagi sama ilusat, nagu onu Joonas, kelle silmadest paistis lootust. Aga läbi pargi ehitati kahte maanteed ühendav vahesõlm, ühele poole parkla ja teisele kiirtoidurestoran. Onu Joonas sai rabanduse. Hiljem, halvatuna, kui ta ei saanud enam rääkida ega käsi-jalgu liigutada, kadus päev päevalt tema silmist lootusesära. Kuni seda enam polnud.\nAga kõik teadsid, et Erik on väga täiskasvanulik poiss. Polnud ju keegi teda kunagi nutmas ega isegi nuuksumas näinud.\nÜheksandaks klassiks oli selgeks saanud, et Eriku nägemine üha halveneb. Keegi teda prillide pärast ei narrinud, seega olid vanemate südamed rahulikud.\n„Maailm on sinu,“ tavatses isa kavalalt naeratades öelda.\nErikule meenus iga kord arsti naer. „Hohohoh, lendurpoiss.“ Kas isa üldse mäletas, et Erik tahtis lennata, lennata tähtede poole.\n„Nii on, nii jääb,“ oli öelnud Kerstin, Eriku tüdruksõber kaheksanda klassi lõpul, „ära üritagi, vanemad ei saa nagunii aru. Ma arvan, et tuleb teha, nagu enda süda ütleb.“ Kuid kes ikka saab aru, kui öelda neile, et tahad tähtede juurde. Või et ei alati ega vahel tule leppida asjadega, mis ei meeldi.\nKeegi poleks aimanud, et kümnes klass jääb Erikule viimaseks.\n„Õpilane Harakas, palun tahvlile etüüni kolm isomeeri,“ kuulutas keemiaõpetaja. Erik seisis pikalt tahvli ees ning joonistas siis sinna ühe suure taevatähe.\n„See on hea,“ ütles ta, „aga ma ei oska eriti joonistada. Järgmine võiks tahvlile veel midagi head joonistada“\nMilliseid emotsioone võinuks lugeda õpetaja punaselt näolt, nii enne kui peale seda kui ta Eriku klassist välja saatis. Keegi ei küsinud ega hoolinudki, et Kerstin oli Eriku samal nädalal maha jätnud. Võibolla polnud sel ka tähtsust. Aga kooli Erik rohkem oma jalga ei tõstnud. Ei lugenud ema nutmine ega isa karjumine.\nRohkem ei mõelnud Erik ei lendamisest ega tähtedest.\n„Töökäsi on meil alati vaja,“ oli ainus midagi lugev lause - selle ütles talle ühe väikese pealinnast väljas asuva pressvormitehase juhataja. Ja oma kätega Erik midagi teha oskas – polnud ta suurt osa oma lapsepõlvest vanavanemate talu lakas erinevaid asju konstrueerides ja leiutada püüdes ilmaasjata veetnud.\nAastad möödusid uskumatu kiirusega. Eriku päevad olid sarnased. Ta ärkas ühe töökaaslasega kahepaele üüritud korteris, sõitis tööle, tegi tööd, saatis õhtu mööda kodus lugedes, telekat vaadates või sõpradega mõnes pubis istudes ning läks magama. Lisaks oli ta märganud, et oli torisema hakanud. Seda oli Erik väikesena kõige vähem sallinud, nii isa kui vanaisa puhul.\nErik vaidles pidevalt töökaaslastega. Kord poliitikast, kord jalgpallist, kord muusikast. Aga see ei huvitanudki teda – lihtsalt aeg möödus nii rutem, oli võimalus end kuidagi rakendada. Ühe toreda tüdrukuga tutvus ta – Riinuga. Kui Erik oli arvama hakanud, et armastab toda, tuli välja, et Riinul oli ühes väikelinnas mees, kelle juurde ta peale pikka palumist ka tagasi läks. Elu kuri iroonia, mõtles Erik, esimest korda mitme aasta jooksul midagi kõigi lihaste ja luudega tundes – valusat kibestust ja pettumust.\nEma ja isaga kohtus Erik harva. Ema oli nukker, ka Erikut kallistades. Samuti oli isa tõsine, pettunud, isegi Erikule edu soovides.\nErikut see väga ei liigutanud. Miski ei liigutanud. Kergem oli mitte tunda. Pealegi, talle meeldis omaette isiklikke mõtteid vaagida. Polnud kellegi teise asi.\nKõige hullem oli ammendumine. Elu ammendumine. Elu, mida ta veel näinudki polnud. Kuid mida ta nii hästi tundis.\nÜhel õhtul oli Erik ainsana Reinu Pubisse jäänud. Üksi nurgalauas istudes ja viimast õlletoopi tühjendades tundis ta end üksikumana kui kunagi varem. Ta tahtis välja. Ainult välja, välja, välja. Hetk hiljem oksendas ta maja taga.\n„Paha olla?“ küsis käre hääl selja tagant. Erik ei vastanud. Tegu oli suvalise rekkajuhiga, kes nüüd väikest suitsupausi tegi.\n„Jõid liiga palju?“ kõlas uus küsimus. Erikule meenus, et ta oli joonud vaid paar toopi õlut.\n„Nojah. Veider, et sellisel õhtul siis nii paha hakkab. Ilm on soe. Kuula – rohutirtsude sirinat kostab. Ja milline taevas – vaata ainult - samumeie, ma olen õnnelik, et ostustasin siin pausi teha.“ Erik ei vaadanud ega kuulanud. Ta keeras selja ja läks eemale. Samasugune loll hülgemöla, mõtles ta, kõik olid talle sama juttu rääkinud. Et maailm on tema. Et kõik on hästi. Et tuhanded teed ja sajad võimalused. Ja lõpuks oli ainult vanaisal õigus olnud.\nErik tuigerdas lihtsalt eemale. Minema. Mööda teed. Kaugele. Ei tahtnud enam sinna jääda. Väiksena oli ta alati mõelnud, et kes on need inimesed, kes üksi kuhugi kõnnivad või millegi, iseenda või maailma eest põgenevad ning miks. Ega ta praegugi mõistnud, lihtsalt ängistav oli.\nErik kukkus. Tee peale. Valus ei olnud.\nTa avas silmad.\nSee polnud esimene kord kui Erik niiviisi võlutult taevast vaatama jäi. Aga ta oli selle vahepeal unustanud. Polnud aastate jooksul kordagi oma pilku piisavalt tõstnud. Kui veider see talle ikka näis. Need tähed... kui palju neid oli. Mis tähtsust sel oli, kui palju. Erik kaotas viimasegi mõttelõnga. Aga tal ei olnud enam paha olla. Talle kumasid alles hiljuti öeldud rekkajuhi sõnad: ja milline taevas – vaata ainult.\nAga kui valusalt võib ümbritsev elu seda pilti rikkuda, end taas vaataja teele seada, temast üle rulluda. Kui suurel kiirusel võib tavapärane elu taas unistustesse tungida. Kiirusel kaheksakümmend viis kilomeetrit tunnis koguni – just nii kiirelt lähenes must Audi keset asfaltteed lamavale ja taevasse vaatavale Erikule.\tErik seda ei märganud. Ta tajus valgust, siis tundis tuulevoogu, hetkeks kuulis mootorimürinat. Siis oli auto juba eemal – kihutas edasi.\nErik naeratas. Siis ta naeris. Südamest.\nUnistused on ju mõeldud vaid unistusteks.\nNende väljamõtlemine on loomulik, olemus puhas, jahtimine üllas, kättesaamine võimatu, kaotamine paratamatu.\nAga need üksikud hetked, nagu meie sõber Erik aru sai, võivad muuta need sama reaalseks kui Päike, Kuu ja George W.\nLahe lugu ainult Joonasest oli kahju.\nMinu meelest Sinu parim jutt üldse. Väga meeldis lõpp ja ka algus, kui Erik veel väike poisike oli. Poole lugemise pealt kujutasin ma ette, et Sa kirjutad kunagi raamatu sellest samast tegelasest nagu Väike Illimar vms. Enne lõppu oli mu hetkevaimustus juba kadumas aga õnneks tõi lõpp selle siiski tagasi.\nSuutsid mängida minu emotsioonidega, millega Sa varem vist toime ei ole tulnud.\nJoonas...Joonase surm oli naljakas ja millegipärast tundus mulle naeruväärne tema lootuse kaotus vahesõlme ehitamise pärast, kui need üldse kuidagi seotud olid.\nSee selleks...Sinu parim kirjutis ja minu positiivseim kommentaar.\nLisaksin veel, et Väikest Illimari ma lugenud pole, mistõttu ma vabandan, ku ma selle mainimisega väga ämbrisse astusin.