Sõjaeelse Eesti esseistika ja kirjanduskriitika » Blog Archive » Kultuur ja neuroos\nKultuur ja neuroos\n1. Vaimutervishoid ja ühiskond\nLääne-euroopalik kultuur on suutnud tõsta, tänu loodusteaduse ja seega ühtlasi tehnika jõudsale arengule, materiaalsete hüviste produktsiooni etteaimamatult kõrgele tasemele. Kuid sellega ühenduses olevat probleemi – nende hüviste jaotamine sotsiaalse õigluse alusel – pole tal teatavasti seni õnnestunud lahendada. Teaduse abil, mis Lääneeuroopa kultuurkonnas välja kujundatud, on suudetud inimkonda päästa väga paljudest haigustest ja tõvedest. Statistika näitab, et inimese keskmine eluiga viimase sajandi jooksul on tunduvalt tõusnud. See tõus on tingitud peamiselt lapse- ja noorusealiste suremuse tugevast vähenemisest. Seega näib, et meie kultuuris on häid eeldusi inimeste kehalise hüveolu rahuldamiseks ja korraldamiseks. Kuid kehaline tervis moodustab ainult ühe osa inimese kui kehalis-hingelise organismi hügieenist. Inimene vajab niihästi kehalist kui ka hingelist hügieeni. Ja kuidas on siis lugu inimese hingelise olukorraga?\nSelle küsimuse vastamine viib meid asjaolude avastamisele, mis hämmastavad niihästi arste kui ka psühholooge ja sotsiolooge. Ameerikas levib juba mõningaid aastaid liikumine, mis haarab ikka laiemaid ringkondi ja on levimas ka Euroopa maades. Ma mõtlen siin C. W. B e e r s’i poolt algatatud Mental Hygiene’i, mis seab endale järjest rohkem ülesandeid sotsiaalpoliitika, sotsiaaltervishoiu, moraali ja teistel aladel ja hõlmab praegu kogu vaimse elu tervishoidu. Alljärgnevates ridades ei taotleta anda ülevaadet selle liikumise alustest ja püüdmustest. Samuti ei taheta puudutada küsimust, kas ja kuipalju on õigustatud lootused sotsiaalse elu uuendamisel selle liikumise alustel. Meid huvitavad siinkohal ainult need eeldused, millede tõttu see vaimutervishoiu liikumine väärib tõsist tähelepanu. Need eeldused ilmnevad järgmistest asjaoludest.\nHoolimata tõhusast võitlusest kehaliste haiguste vastu, rahvast ja riiki kurnab rängalt närvi- ja vaimuhaiguste kohutavalt suur arv. Tuberkuloosile, difteeriale, tüüfusele jne. on suudetud võidukalt vastu astuda, kuid näib, et nende haiguste asemele on astumas mitmesugused hinge- ja vaimuhaigused. Ameerika ühendriikide vaimuhaiguste kliinikuis on 300.000 patsienti, millele lisandub 75.000 iga-aastastest külastajatest 10.000 püsiva ravi vajajat. Nende haigete ravi ja hoolekanne nõuab aastas 80 miljonit dollarit. 500.000 nõrgamõistuslikust on 50.000 avalikes raviasutistes. 400.000 last vajavad erilist abikooli, ühendriikides toimub aasias keskmiselt 150.000 enesetappu; arvatavasti on pool neist enesetapjaist anormaalses vaimuseisundis. Tegelikult on vaimselt ja hingeliselt haigestunute arv veelgi suurem. See statistika ei hõlma neurooside ali kannatavaid isikuid, kellede arvu üksi võib arvata mitmele sajatuhandeie. Ei saa jätta arvestamata ka vanglate, kasvatusmajade kodanikke ja kohtu laua ette sattunuid, kelledest umbes 60% on psühhopaate. Kuigi need arvud vajavad võibolla mõnevõrra korrigeerimist ja täpsustamist, ometi väljendavad nad küllalt selgesti seda koormust, mis Ameerika ühendriikide ühiskond peab kandma. Tohutuid rahasummasid tuleb ebaproduktiivselt kulutada hinge- ja vaimuhaigete ülalpidamiseks sellal, kui neid summasid hädaliselt vajatakse tervete inimeste kasvatamiseks ja jõudluste suurendamiseks ühiskonna hüveolu huvides. C. W. Beers’i andmeil on iga kahekümne teine inimene New Yorgi osariigis vaimuhaigete ravilas ja kogu Ameerika ühendriikides on haiglates ravimisel kaheksa korda rohkem nõdrameelseid ja vaimuhaigeid kui tiisikushaigeid. Paljudes osariikides ületab närvihaiglate patsientide arv kõigi teiste haiglate patsientide koguarvu.\nPeab küll möönma, et statistilised andmed vaimu- ja närvihaiguste leviku kohta jätavad palju soovida. Puuduvad nimelt usaldatavad suhtearvud eri riikidest ja võrdluseks vajalikud andmed eri ajavahemikkude kohta. Kuid üldiselt näib olevat põhjendatud väide vaimu- ja närvihaiguste suhtelise tõusu kohta ja oletused selle asjaoluga ühenduses olevate ühiskondlike ja kultuuriliste ohtude kohta. Paljud on avaldanud arvamust, et neurooside all kannatamine kuulub peaaegu samal määral endastmõistetavalt elu juurde, nagu kunagi varem mitmesuguste parasitaarsete nahahaiguste all kannatamine. Viimastest vabastas inimkonna õige etioloogiline teadmine, mis võimaldas tõhusat kaitset. Ent mis puutub neuroosidesse ja vaimuhaigustesse, siis peab küll ütlema, et etioloogiline teadmine neil aladel on veel kaugel sellest arenguastmest, mis võimaldaks tõhusat kaitset. Arstiteaduslikud tunnetused neurooside ja vaimuhaiguste (välja arvatud vahest ainult eksogeensed vaimuhaigused) põhjuste ja olemuse kohta on vägagi kasinad. Vaimuhaiguste anatoomiline uurimine pole andnud selliseid tulemusi, mida algul loodeti. Mis puutub hingeliste häirete seletusel pärilike tegurite kaudu, siis on küll kindel nende suur osatähtsus, kuid samuti on kindel, et hingelistel häiretel on veel teisigi põhjuseid.\nVaimutervishoid, seistes vastutusrikka ülesande ees, ei saa oodata, kuni arstiteadusel on õnnestunud tuua lõplikku selgust hingeliste häirete ja vaimuhaiguste loomusse. Seejuures on küsitav, kas arstiteadus üksinda üldse suudab seda teha. Arvatavasti on nende haiguste põhjuste ja loomuse selgitamisel öelda oma sõna ka psühholoogial. Arvestades asjaolude tõsidust, tuleb ülesande lahendusel rakendada kõiki võimalikke vahendeid, kasutada väga mitmesuguste teaduste koostööd ja avardada perspektiivi nähtuste uurimusel.\nSellises olukorras on arusaadav, kui vaimutervishoid hingeliste häirete ja kannatuste vaatlusel avardab oma perspektiivi nii, et ta küsib, kas nende hingeliste kannatuste üheks tähtsaks ja otseseks põhjuseks ei tule pidada üldist kultuurilist ja ühiskondlikku olukorda. Võibolla on tõesti õigus neil, kes väidavad, et hingelised häired ja vaimuhaigused on selleks hinnaks, mida inimkond maksab kultuuri ja tsivilisatsiooni eest. Vaimutervishoid kujuneb sellise küsimusseadega paratamatult kultuurikriitikaks, püüdes jälgida ühiskondlike vahekordade ja kultuuriliste ideoloogiate mõju inimeste hingelisele olukorrale. Seejuures on tal kasutada psühholoogilised (resp. sotsiaalpsühholoogilised), antropoloogilised ja sotsioloogilised uurimused.\nAlljärgnevad read seavad endale ülesandeks lühidalt puudutada üldise vaimutervishoiu alalt üht võrdlemisi tähtsat sektorit, ja nimelt kultuuri ja neuroosi vahekorda. Kuid ka selle sektori käsitlus saab sündida ainult piiratud ulatuses, kusjuures vaatluse alla on võetud valik eri küsimusi. Lühidalt peatunud hingelise konflikti ja neuroosi mõistel (pt. 2), puudutame veidi pikemalt psühhoanalüüsi käsitust kultuuri ja neuroosi vahekorrast (pt. 3). Võib kahelda, kas psühhoanalüüsi seisukohtade tähtsustamine käesolevas seoses on küllaldaselt põhjendatud. See kahtlus on teataval määral täiesti õigustatud. Freud’i psühholoogia asemel oleks võinud sama hästi mõne teise psühholoogi, näit. P, J a n e t’ vastavaid uurimusi käsitleda. Kuid näib, et psühhoanalüüsi käsitlemine on õigustatud eeskätt just probleemiseadete aktuaalsuse tõttu, kuigi tema seisukohtadega ei saa kaugeltki täielikult nõustuda. Erinevused psühhoanalüüsi seisukohtadest peaksid ilmnema, kui jälgida inimkäitumise „tsiviliseerumise” protsessi (pt. 4) ja aktuaalseid vastuolusid kultuurilistes ideoloogiates (pt. 5).\n2. Konflikt ja neuroos\nKui kaks võistlevat aktsioonidesüsteemi on asetatud valmisolekusse ja kumbki neist ei suuda teist võimalust välja suruda või keelata, siis on tulemuseks hingeline olukord, mida nimetame konfliktiks. Me ei saa siin peatuda selle konflikti füsioloogilisel küljel; see annaks kindlasti väga huvitavaid lisandeid hingelise konflikti olemuse mõistmiseks, kuid nõuaks ühtlasi hoopis avaramat ruumi, kui siinkohal ette nähtud. Ka konflikti mõistel peatume ainult niipalju, kui seda on vaja neuroosi olemuse mõistmiseks.\nVõistlevate aktsioonidesüsteemi taga seisab kas teadvuslik või alateadvuslik soov või tung. Hingelise konflikti puhul on erinevad soovid sattunud vastuollu või võistlusse, mille tagajärjeks on eriline hingeline erutus ja pinge. Seda konflikti mõistet võiks vahest avardada veel ses mõttes, et konflikt võib tekkida ka vastuoluna ühelt poolt teostatava soovi ja teiselt poolt nende ümbruse või ühiskonna poolt seatud restriktsioonide vahel, mis seotud selle soovi teostamisega. Sellise mõiste avardamise juures on meil siis tegemist konfliktiga ka juhul, kui inimeses on sattunud vastuollu ühelt poolt tema sisemad soovid ja teiselt poolt need soovid ja keelud, mida ta endast väljaspool peab tunnustama kehtivaks. Ka sel korral oleks tegemist võistlevate aktsioonidesüsteemiga. Ja kui ei õnnestu üht süsteemi võita, siis on selle tagajärjeks ebamugav hingeline pinge. Kui meie ei saa oma soove täita, või kui nad teostuvad ainult osaliselt või kitsendatud viisil, ka siis on meil tegemist sellise ebamugava hingelise pingega.\nKultuuriliselt arenenud ühiskonnas, kus paratamatult tuleb arvestada üksikisiku suurt sõltuvust ühiskonnast ja ühtlasi üksikisiku paljude soovide nurjumist ja kohaldamist, on konfliktide esinemine peaaegu enesestmõistetav, ühiskond reegeldab inimese käitumist nii seksuaalalal kui ka paljudel teistel aladel mitmesuguste tabudega. Inimene peab neid arvestama juba varasest lapsepõlvest alates. Paljud psühholoogid ning psühhiaatrid on arvamusel, et varase lapsepõlve konfliktid ja nende õnnestunud või ebaõnnestunud lahendused on määrava tähendusega inimese hingeelu arenemisel. Konfliktide esinemine on hingeelus loomulik nähtus ja isiksuse arenemisel moodustavad nad tarvilikud ja välditamatud tõukejõud. Oleks väär arvata, et konfliktid on igal juhul kahjulikud ja et neid tuleb vältida. Konfliktid võivad olla ka kasulikud ja ühiskonna arengut soodustavad, kui nad ergutavad inimest üha suurematele pingutustele ja loovatele tegevustele. Kuid teiselt poolt on muidugi tõsi, et hingelised konfliktid on ka aluseks inimese emotsionaalsuse desorganiseerumisele, mille tulemuseks võivad olla enam või vähem raskekujulised neuroosid.\nHingeline konfliktsituatsioon võib viia neurootiliste sümptomite kujunemisele ja närvilikule kokkuvarisemisele. Kuid see sünnib erilistel tingimustel ja eeskätt siis, kui ei suudeta jõuda kaalutletud valikule võimalike aktsioonide vahel. Sellises olukorras on näiteks naine, kel on parandamatult abielurikkuja mees, ja kes oma ahastuses katsetab korra nutmise, anumise ja lahutuse ähvardusega, siis püüdega mehele meeldida enam kui mehe armuke, siis jälle kadeduse äratamisega jne. Sellised katsetused hädaolukorrast väljapääsemiseks ähvardavad veelgi olukorra tõsidust hingelise tasakaalu kaotusega ja viivad lõppeks kokkuvarisemisele.\nKas ja kuivõrd suudetakse sooritada kaalutletud valikut võimalike aktsioonide vahel, see on sõltuv paljudest asjaoludest. Kaalutluse ja kavastuse võimet halvavad tugevad emotsionaalsuse hood. Need sunnivad inimest vahetusse ja plaanitusse toimingusse, kuna kaalutletud valikuks on vajalik just võimaluste vaba vaagimine ja vaba motivatsiooni loomine. Õige lahenduse leidmine nurjub, kui emotsionaalsuse puhangud kahjustavad situatsiooni läbimõtlemist. Ent ta võib ka nurjuda seetõttu, et emotsionaalne erutus pole küllalt tugev, et põhjustada endiste ja uues situatsioonis ebakohaseks osutunud harjumuste murdmist ning uuele situatsioonile vastava käitumise kujunemist. See viimane võimalus on kohaldatav ka eespool mainitud näitele naisest. Mehe käitumine põhjustab naises ahastust, kuid ei tekita temas niisugust ägestust, mis viiks lõppeks mingile kindlale otsustusele.\nKui tundmusaluse kehutatavus, mis on vajalik igale otsustusele ja aktsioonile, on puudulik, siis võib selle põhjuseks olla füsioloogilised asjaolud, nagu väsimus jm. Kuid selle põhjused võivad peituda ka psühholoogilises situatsioonis. Selleks, et seda mõista, olgu esitatud näide ühest eksperimendist koertega, mille korraldas Anrep (Londonis). Anrep treenis koeri sisse astuma uksest, mille kohale oli asetatud sõõri kuju. Kui koerad sisenesid uksest, leidsid nad ukse tagant toitu. Kuid samas ligidal oli teine uks, mille kohal oli ellipsi kuju, ja kui koerad katsusid astuda selle ukse kaudu, siis said nad tugeva elektrilöögi. Koerad õppisid lävima ust sõõri märgiga ja vältima ust, millel oli ellipsi kujutis. Anrep tegi siis ellipsi enam ja enam ümmarguseks ja varsti koerad leidsid end olukorras, kus nad ei suutnud otsustada. Peen vahetegemine osutus neile ülejõukäivaks; toidule liginemine ja löögi vältimine assotsieerusid sõõri kujutisega. Koerad muutusid erutatuiks, nõutuiks ja tujukaiks, ühe sõnaga osutasid ilmseid neurootilise käitumise sümptomeid.\nNagu mainitud, hingelised konfliktid on paratamatud ja ei tarvitse viia emotsionaalsuse desorganiseerumisele. Neurootilised sümptomid inimeses, mis järelduvad hingelistest konfliktidest, olenevad nende konfliktide sagedustest ja intensiivsusest ja mitmesugustest ümbruse olukordadest. Ka üldiselt terveteks peetavatel inimestel võime leida mitmesuguseid neurootilisi sümptomeid. Kuid need sümptomid üksikuina ei tarvitse kahjustada isiksuse integriteeti ja kohanemisvõimet; nad ei tarvitse kahjustada emotsionaalset tasakaalu ega põhjustada käitumist, mis märgatavalt erineks normaalsest käitumisest. Mis puutub viimasesse asjaolusse, siis osutub see neurooside mõiste määratlusel küllalt tähtsaks.\nNeurootilise iseloomu mõiste on ürgselt arstiteaduslik mõiste. Kuid selle olemuse määramisel ei saa mööda asjaoludest, mis on ligidalt ühenduses antropoloogiliste ja kultuuriliste nähtustega. India poissi me ei tarvitse veel iseenesest neurootiliseks või psühhootiliseks pidada, kui ta ütleb, et tal on olnud nägemusi, milledesse ta usub. India kultuuris peetakse visioonide ja hallutsinatsioonide nägemist eriliseks andeks, mis inimesele annab teiste silmis palju prestiiži ja seal peetakse läbikäimist esivanemate vaimudega tunnustatud võimaluseks.\nAmeerikas on veel indiaanlaste eri suguharusid, kelledel on kombeks enam-vähem tähtsate otsustuste eel magada. Magamisel ilmunud unenägude sisude põhjal tehakse siis otsus kas ühe või teise toimingu kasuks. Kellelgi ei tule mõttessegi sellist käitumist neurootiliseks lugeda. Kuid selle üliõpilase käitumine meie ühiskonnas, kes peab tarvilikuks lukustatud toas laskuda sügavasse meditatsiooni küsimuse puhul, kas minna kinno või mitte, viitab neurootilisele iseloomule.\nIga mõtlev inimene teab, et vaadetes selle kohta, mida tuleb pidadanormaalseks, on suuri erinevusi. See, mis on normaalne, muutub selle järgi, millise kultuuriga meil tegemist; ta muutub ka samas kultuuris aja vältel. Iga kultuur kaldub arvamusele, et tema piirkonnas esinevad tundmused ja tungid on „inimloomuse” normaalseks väljenduseks. Neurooside uurijad, nagu S. Freud ja teised, on teinud vea, et nad on võtnud aluseks käsituse mingist „üldisest inimloomusest” ja pole seejuures arvestanud asjaolu, et selles on võimalik leida palju elemente, mis osutuvad tingituiks teatud kultuuri eri olukordadest. Antropoloogiliste uurimuste põhjal selgub üha, et hämmastavalt palju mitmesuguseid tundmusi ja atitüüde inimese hingeelus on kujundatud eri kultuurilistel ja ühiskondlikel tingimustel ja et väiteid nn. üldise inimloomuse kohta tuleb võtta suure ettevaatusega. Me ei saa väita, et võistlustung, laste rivaliteet perekonnas, ligidane suhe poolehoiu ja seksuaalsuse vahel jne. moodustaksid universaalselt kehtivad jooned inimloomuses.\nPsühholoogia ja arstiteaduse praegusel tasemel on raske lühidalt ja selgesti väljendada, mis on konstitutiivne ja oluline neuroosile. Seejuures me ei tarvitse sugugi salata, et psühhopatoloogiline uurimistöö on teinud suuri edusamme eri psüühiliste häirete geneesi, struktuuri ja väljenduste alal. Ent niikaua, kui peame silmas nende häirete manifestset pilti, on raske leida tunnuseid, mis oleksid ühised kõigile neuroosidele. Foobiad, depressioonid näiteks ei saa olla kriteeriumiks neurooside tunnetamisel, sest nad võivad ka puududa. Igal juhul võime eeldada konflikte, kuid neile võib olla peale ehitatud läbitungimatult tihe elamustekiht. Ilma isiksuse struktuuri põhjalikuma tundmiseta võiks vahest kaht eriti silmatorkavat tunnust mainida: 1) isiku reaktsioonide paindumatus ja 2) diskrepants isiku võimete ja isiku jõudluste vahel. Kuid nii esimese kui ka teise puhul tuleb teravasti uurida objektiivset olukorda ja silmas pidada normaalsusest erinevust.\nMis puutub esimesse tunnusesse, siis olgu lisatud, et neurootiline isiksus on kaotanud võime erinevaile situatsioonidele erinevalt reageerida. Kui psüühiliselt terve inimene kahtlustab, siis võib ta esitada sellise käitumise objektiivselt arusaadavaid põhjusi, kuid neurootik kahtlustab, nägemata situatsiooni erinevusi.\nNeurooside olemust mainitud tunnused muidugi veel ei haara. Psühholoogiliste analüüside enam-vähem usaldatavate tulemuste põhjal võib öelda, et neurooside tuuma moodustab hirm, mis on siginud konfliktide alusel ja pesitseb teadvusetuse regioonis. See alateadvuslik hirm, mille mõju aegamööda laiub kogu hingelisele aparaadile, pole mitte hirm mingi konkreetse nähtuse või sündmuse ees. Mõisteliselt tuleb neurootilist hirmu eraldada kartusest. Kartus on hingeline reaktsioon, mille tugevus on proportsionaalne hädaohu suurusele. Neurootiline hirm on aga ilmselt ebaproportsionaalne hädaohule ja tal ei tarvitse vastata üldse mingit hädaohtu. Selline hirm põhjustab isiksuses väga mitmesuguseid kaitsereaktsioone, millede üksikasjad pole praeguse uurimistöö tasemel veel mitte täiesti läbinähtavad.\n3. Psühhoanalüüsi käsitus neuroosist ja kultuurist\nHiljuti surnud S. Freud’i poolt põhjendatud psühhoanalüüsi põhimõisted on tuttavad võrdlemisi laiades ringkondades. Vastavalt käesoleva kirjutise teemale ma puudutan ainult väga kokkuvõtlikult mõningaid neist. See käsitluse piiramine on seda enam lubatud, et meil eesti keeleski on ilmunud artikleid ja teoseid, mis võimaldavad omandada sellest küllaldaselt täielikku ülevaadet. Meie ei saa siin ka kuigi üksikasjalikult süveneda psühhoanalüüsi käsitlusse neuroosist. Meil on vaid tähtis näidata, mis laadi on see seos ja suhe, mida Freud leiab neuroosi ja kultuuri vahel. Ja et see suhe on omapärane, see ilmneb üsna selgesti psühhoanalüüsi neist teoreetilistest eeldustest, milledele on üles ehitatud tema käsitus inimloomusest.\nFreud’i psühhoanalüüsi üheks aluseks on käsitus, et hingelised nähtused on väga ligidalt seotud tungidega. Ta püüab seega psühholoogiat ligindada bioloogiale. Meie hingeelu sisaldab endas hoopis rohkem kui ainult seda, mida temas tajume või millest oleme teadvuslikud. Teadvuslikkusest suurem ja bioloogiliselt tähtsam on teadvusetuse osa. Geneetiliselt primaarne on meie hinges tungielu kiht, millest meie mitte teadvuslikud pole. Nii käsitletud laia hingelisuse ala on võimalik Freud’i järgi liigestada: 1) ebaisikuline „Tema” (sks. Es, lad. id), 2) mina (Ich, ego) ja 3) üle-mina (vt. E. Blum, „Akadeemia” 1938, lk. 238 jj.). „Tema” hõlmab niihästi teadvusetuse tungilisi erutusi kui ka seda, mis teadvusest välja tõrjutud. „Tema” vastandina võib eraldada „mina”, mis reguleerib teadvusetuse (tema) tungierutusi ja kohaldab hingeelu kohanemist välismaailma reaalsusele. Inimene on nii seest kui ka väljastpoolt alistatud ärritustele, mis võivad põhjustada tasakaaluhäireid. „Mina” ülesandeks on vältida neid tasakaaluhäireid. Kui see õnnestub, siis jääb inimene hingeliselt terveks.\nKuid „minast” tuleb eraldada iseseisva instantsina nn. „üle-mina” (über-lch, super-ego). See on see osa meie teadvusest, milles asetseb meie sisetunne. Tema ülesandeks on juhtida eemale tungierutusi nende ürgelisist eesmärkidest ja suunata neid kõrgemaile väärtusile (- protsess, mida me nimetame sublimeerimiseks -) või jälle põhjustada väljatõrjeid. Sisetundes elutsevad edasi vanemate, kasvatajate ja kogu inimkonna ideaalid, nõudlused, keelud ja käsklused. Reaalsuse nõudlused representeeruvad „üle-mina” kaudu „minale”. Hingelise tervise seisukohalt on tähtis, et see ,,üle-mina” oleks moodustatud normaalselt ja funktsioneeriks normaalselt. Kui ta on liialt range, siis võivad tekkida süütunded ja enda karistuse tendentsid. On aga „üle-mina” nõrgalt arenenud, siis inimene ei hooli reaalsuse ja ühiskonna nõudlusist ja andub kriitikata oma tungilisusele.\nLähtudes selliselt hingelisuse struktuuri käsituselt Freud jõuab järgmistele seisukohtadele konfliktides ja neuroosides peituva hirmu kohta. Konfliktid võivad olla kolme liiki: 1) konfliktid inimese ja ümbruse vahel – kuigi need konfliktid on aluseks teistele konfliktidele, ometigi nad pole neurooside suhtes spetsiifilised -, 2) konfliktid „mina” ja „fema” vahel – nende konfliktide tulemuseks on, et „mina” tunneb end hädaohustatud tungierutuste ülevõimu poolt; 3) konfliktid „mina” ja „üle-mina” vahel – mille tulemuseks on „mina” hirm „üle-mina” ees.\nLihtsustatud viisil võiks Freud’i käsitust neurootilistest konfliktidest väljendada järgmiselt: inimene satub oma tungielu pärandi tõttu paratamatult vastuollu oma ümbrusega; see konflikt inimese ja ümbruse vahel kandub inimesesse endasse ja jätkub siin konfliktina inimese ohjeldamatute tungide ja tema moraalsete arusaamade vahel.\nSeega tuleb neuroosi käsitada konfliktina „mina” ja teadvusetute tungierutuste vahel. Psühhoanalüütikute arvates näit. nn. ülekande neuroos (übertragungsneurose) tekib seetõttu, et „mina”, kes seisab reaalsuse ja „üle-mina” teenistuses, ei taha ,,temas” olemasolevaid tugevaid tungierutusi tunnustada ja motoorselt rahuldada või ei lase neid saavutada objekte, millele nad on sihitud. Sel korral „mina” võtab tarvitusele väljatõrjemehhanismi. Väljatõrjutu, mis sellise saatusega ei saa rahulduda, loob endale aseesituse – sümptomi – teid mööda, millede valitsemine ei allu „minale”. ,,Mina” leiab oma tervikluse selle sissetungija poolt ohustatud ja kahjustatud olevat ja hakkab võitlema sümptomi vastu, nagu ta enne võitles tungierutuse vastu. Kuid toimunud väljatõrje tõttu on ta kaotanud võimu selle häirettekitava sümptomi üle.\nEi ole siinkohal tarvidust loetlema hakata neid teeneid, mis on Freud’i teoorial nii üldise psühholoogia kui ka psühhopatoloogia alal. Neid teeneid on küllaldaselt selleks, et Freudi lugeda viimaste sajandite geniaalsemate psühholoogide hulka. Ta on avastanud teadvusetute protsesside tähtsust niihästi karakteri kui ka neurooside kujunemisel; ta on aga ka meid tõhusalt õpetanud nende protsesside dünaamikat mõistma; ta on õieti rõhutanud, et inimeste atitüüdide ja käitumiste motivatsioone tuleb otsida emotsionaalsetes jõududes ja et kui tahame mõista isiksuse struktuuri, siis peame tunnetama nende jõudude vastuolusid, konflikte.\nKuid kõigi nende teenete kõrval ei tohi muidugi salata, et Freud’i psühhoanalüüsil on mõningaid väga silmapaistvaid eeldusi, mis nii mitmeski küsimuses ei lase Freud’i näha tõsiasju nende täies ulatuses. Ka paljudele Freud’i truudele õpilastele pole need eeldused jäänud tähele panemata ja nad on osutanud püüdmist neist teadlikumaks saada ja neist vabaneda. Kuna need eeldused mõjutavad eriti seda küsimustekompleksi, mis meid siinkohal huvitab, ja nimelt suhet kultuuri ja neuroosi vahel, siis olgu lubatud neid eeldusi lühidalt puudutada.\nEsimeseks väärib mainimist asjaolu, et Freud’i mõtlemises ilmneb kõikjal tendents käsitada psüühilisi tegureid vastandite paaridena. Kõik instinktide teooriad, milliseid ta seni esitanud, püüavad hingelisi nähtusi mõistetavaks teha kahe teravalt eraldatava tungiderühma abil. Mõtlemine vastandites nähtub ka „tema” vastuseadmises „minale”. See dualistlik mõtlemisviis, nii näib mulle, on mitmeti ebasobiv väljendama Freud’i enda poolt loodud käsitust inimloomusest.\nFreudi inimloomuse käsitust, mis ju psüühiliselt dünaamiline, võib väljendada dialektilise mõtlemisviisiga kindlasti paremini kui selles, mis meelsasti opereerib dualismiga. Freud püüab hingeliste tegurite rühmi eraldada, üksteisest võõrutada ja üksteisele vastu seada, ühes rühmas ei tohi olla midagi, mis on teises. „Tema” sisaldab rahuldust nõudvaid emotsioone, „minal” on ülesandeks tsenseerida ja tõkestada, – kuigi tegelikult ka „mina” sisaldab endas jõudusid teatud eesmärkide poole. Dualistlik mõtlemine on kohane mehaanilistele süsteemidele. Kui on kaks teineteisega seostatud mehhanistlikku süsteemi, siis energia kulutamine ühes süsteemis vähendab energiat ka teises süsteemis. Kuid kas teiste inimeste armastamine tarvitseb kahjustada või vähendada endaarmastust?\nTeise eeldusena mainime Freud’i bioloogilist orientatsiooni. Selle orientatsiooniga on Freud muu seas tahtnud oma psühhoanalüüsile anda rohkem teaduslikku ilmet ja Freud on seda orientatsiooni pidanud ühtlasi tähtsamaks erinevuseks oma psühhoanalüüsi ja teiste poolt arendatud psühholoogia vahel. See orientatsioon põhjustab eeskätt asjaolu, et psühhoanalüüsis on määrava tähtsusega nn. instinktide ja nende arenemise küsimus. Instinktid on sisemised somaatilised stiimulid ja nad on ühendavaks lüliks orgaanilisuse ja hingelisuse vahel. Instinktide tähtsuse rõhutamine koos konstitutsiooniliste ja pärivuslike tegurite tähtsustamisega tekitavad paratamatult küsimuse, kas inimlik hingeelu ei kaota oma relatiivset iseseisvust ja omapära. See küsimus omandab veelgi rohkem teravust ja tähtsust ühenduses kolmanda eeldusega.\nKolmandaks eelduseks tuleb pidada tema mehhanistlik-evolutsionistlikku mõtlemisviisi. Evolutsiooniline mõtlemine lähtub eeldusest, et see, mis eksisteerib tänapäeval, pole sellisena eksisteerinud algusest peale, vaid on arenenud eelmistest vormidest. Need viimased võivad kuitahes palju erineda praegustest, kuid praeguste vormide olemasolu on mõeldamatu ilma eelmisteta. Selline evolutsionistlik mõtlemine teatavasti levis kõigile teadusaladele läinud sajandil ja ta haaras ka psühholoogiat.\nKuid see mõtlemisviis, mida nimetame mehhanistlik-evolutsionistlikuks ja mida kohtame Freud’il, on isepärane selle poolest, et siin praeguseid vorme peetakse arenenuiks eelmistest vormidest, kuid nad ei sisalda midagi reaalselt uut võrreldes sellega, mis olemas eelmistes staadiumides. Järgnevaid vorme tuleb käsitada ürgse ja muutumatu instinktide materjali redistributsioonidena. Kui vesi on muutunud auruks, siis sellest mehhanistlikust vaatekohast öeldakse, et aur pole muud, kui vesi teises vormis. Kuid näib, et selle vaatekoha kõrval osutub õigemaks teine vaatekoht, mille järgi aur on kvalitatiivselt erinev, mis alistub omapärastele seadustele. Kui juba anorgaanilise mateeria vormide alal seda vaatekohta rakendada võib, siis veel enam peaks olema võimalik seda teha hingeliste nähtuste juures, sest just siin näivad kvantiteedivahekorrad ilmselt muutuvat kvalitatiivseiks – just siin oleks raske kujutleda lihtsat nähtuste kordamist ja eelmiste staadiumide regressiooni.\nFreud’i psühhoanalüüsis on rakendatud evolutsionistlikke vaatekohti, kuid seda on tehtud mehhanistlikul kujul. See avaldub kas või selleski, et Freud’i arvates peale viiendat eluaastat ei toimu inimese arengus enam midagi uut, ja et hilisemaid reaktsioone ja kogemusi tuleb pidada varase lapseea elamuste kordamiseks. Ta püüab leida (näit.) esimesi hirmuavaldusi: sündimisel elatavat läbi esimene hirmu manifestatsioon ja järgmisi hirmuavaldusi tulevat pidada originaalse (ürgse) sünnihirmu kordamiseks jne.\nNeed kolm eeldust üksikult ja üheskoos näivad tingivat asjaolu, et Freud suudab arvestada hingeliste nähtuste ja ka neurooside selgitamisel ainult piiratud ulatuses kultuurilise ja sotsiaalse ümbruse tähtsust. Tema psühhoanalüüsis bioloogiline orientatsioon kahjustab sotsioloogilist analüüsi. Ta püüab sotsiaalseid nähtusi tuletada psüühilistest teguritest ja neid omakorda bioloogilisist teooriaist (libido teooriast). Selle menetluse puhul võib näiteks öelda, et sõjad on determineeritud inimloomuses peituva destruktsiooni instinkti poolt; et meie praegune majanduslik süsteem (kapitalism) on põhjendatud anaal-erootilistele tungidele ja et meie masina-ajastu ei saanud alata kakstuhat aastat tagasi, kuna see ajastu oli nartsistlik.\nKuna inimlik loomus olevat bioloogiliselt determineeritud, siis nad usuvad, et oraalsed, anaalsed, genitaalsed ja agressiivsed tungid eksisteerivad igas inimlikus olendis ligikaudu ühesuguses kvantiteedis. Inimeste karakteri erinevused, samuti nagu kultuuride erinevused on seletatavad ühel või teisel juhul nõutud surve intensiivsusega, kusjuures tuleb arvestada veel asjaolu, et surve võib osaks saada eri tungierutuste liikidele eri määral. Kultuuri tuleb käsitada bioloogiliste tungierutuste repressioonina või sublimatsioonina reaktsioonimoodustistena nende tungierutuste vastu. Mida täielikum nende allasurumine, seda kõrgem kultuuriline areng. Kuna sublimatsioonivõime on piiratud ja kuna primitiivsete tungierutuste allasurumine ilma sublimatsioonita viib neuroosile, siis kultuuri tõus paratamatult viib neuroosi juhtude suurenemisele. Neuroosid on hind mida inimkond maksab kultuuri eest. Nii umbes tuleb iseloomustada Freud’i psühhoanalüüsi käsitust suhtest kultuuri ja neuroosi vahel, mis on väljendatud tema paljudes teostes kaasa arvatud teosed, nagu ,,Das Unbehagen in der Kultur” ja Die Zukunft einer lllusion”.\nFreud’i käsitust inimloomusest võib õigusega pidada geneetiliseks. See geneetiline vaatlus võtab tal erilise kuju. Inimese hingeelu iseärasused hilisemal eluaastal loeb ta infantiilsete tungide ja reaktsioonide kordamiseks. Kuid see vahekord varajaste kogemuste ja hilisemate iseärasuste vahel näib siiski olevat keerulisem kui Freud seda kujutab. Ei saa ju olla isoleeritud kogemuste isoleeritud kordamist. Infantiilsete kogemuste terviklus loob teatud karakteri struktuuri ja selle struktuuri alusel kujunevad hilisemad raskused. Kuigi me ei taha eitada varase lapseea elamuste tähtsust karaktri struktuuri kujunemisel, ometi peab ütlema, et see infantiilsete kogemuste hulk on tarvilikuks eelduseks, aga mitte küllaldaseks eelduseks hilisemate raskuste tekkimisel. Kui Freud nii palju möönas, siis oleks küllalt sellest, et aktuaalset karaktri struktuuri teha tähelepanu keskuseks. Sel korral bioloogiline vaatlusviis leiaks omale tasakaalu sotsioloogilises vaatlusviisis ja inimeste sotsiaalsed vahekorrad leiaksid rohkem tähelepanu ka neurooside tekkeloo jälgimisel.\nSenisest psühhoanalüütilisest uurimistööst peame küll ütlema, et isiksuse loomuse selgitamine pole küllaldasel määral arvestanud sotsiaalseid mõjusid. Seda võib öelda paljude psühhoanalüütilise teooria põhiliste osade kohta. Nii ei saa nõustuda Freud’iga, kui ta oidipuse kompleksi esinemist peab üldiseks inimloomuse omaduseks. B. Malinowski, kes euroopaliku perekonnaelu kõrval on asjatundlikult uurinud ka matrilineaarseid perekondi (melaneeslasi), on leidnud, et oidipuse kompleks vastab oluliselt ainult indo-euroopalikule perekonnale, mis on patrilineaarne koos patria potestase traditsiooniga, ja mida toetavad rooma õigus ja kristlik moraal, ja mis on kindlustatud moodsa euroopaliku industrialismi jõuka kodanlusega. Nagu oidipuse kompleksi, nii ka teiste küsimuste puhul oleks tarvilik rohkem süstemaatiliselt uurida bioloogiliste ja sotsiaalsete nähtuste vastastikust mõju.\nSellelt seisukohalt vajavad selgitust näit. Freud’i vaated naiste psühholoogiale, eriti naiste masohistlike kalduvuste kohta, mis näivad olevat hoopis suuremas sõltuvuses kultuurilisest ja sotsiaalsetest teguritest, kui Freud tahab tunnustada. Sama maksab ka nartsismi ja destruktsioonitungi kohta. Niihästi psühhoanalüütikud ise (nagu E. Fromm, W. Reich j. t.) kui ka psühhiaatrid ning sotsioloogid on toonitanud tarvidust bioloogilisi ja sotsiaalseid mõjusid süstemaatiliselt uurida.\n4. Tsiviliseerumise protsessist\nMe võisime märkida, et Freud käsitab suhet kultuuri ja neuroosi vahel kvantitatiivselt. Mida kõrgem kultuur, seda rohkem väljatõrjeid ja seega neuroose. Ent selle Freudi seisukohaga saab vaevalt nõustuda. Freud näeb siin asju ühekülgselt. Just hingeelu on ala, kus kvantitatiivsed erinevused märgistavad ühtlasi kvalitatiivseid erinevusi. Psühhoanalüüsi teoreetilisi eeldusi meenutades on Freudi seisukoht selles küsimuses täiesti arusaadav. Freud ei käsita kultuuri mitte keerukate sotsiaalsete protsesside tulemusena, vaid eeskätt bioloogiliste tungierutuste protsesside väljendusena. Psühhoanalüüsi võib teatud määrani tarvitada näiteks nende psühholoogiate kohta, kus mõeldakse ebaajalooliselt, kus ollakse sihitud inimese psüühilise loomuse kindlaksmääramisele, mööda minnes ajaloost. Psühhoanalüüsist jääb kõigele vaatamata mulje, et siin põhjendamatult kaldutakse inimloomuse vaatlusel hingelisuse struktuurist kõige tähtsama osana esile tõstma ajalootuna (ajatuna) mõeldud ,,tema”. Seda muljet ei paranda ka asjaolu, et psühhoanalüütilises teraapias on tähtsaks peetud varase lapseea elamusi, sest neile ei saa üldise hingeelu, bioloogiliselt determineeritud, struktuuri seisukohalt vaadates ikkagi omistada olulist tähendust. Teadvusetutel tungierutustel on oma kuju ja struktuur, mis on sõltumatu sotsiaalsetest suheteseostest, nende kujust ja struktuurist. Psühhoanalüüs ei arvesta hingeloo alal küllaldasel määral ajaloolisi ja kultuurilisi implikatsioone. Olles sihitud inimloomuse üldiste struktuuride kindlaksmääramisele, ta ignoreerib inimkäitumise kujunemise konkreetseid seoseid.\nPsühhoanalüüsis peituvaist teoreetilistest konstruktsioonidest vabastab meid ainult selline psühholoogia, mis inimkäitumise psühhogeneesi jälgides arvestab ühtlasi selle sotsiogeneesi. Muutuste uurimine inimkäitumises teatud ajavahemiku jooksul nii psühhogeneetiliselt kui ka sotsiogeneetiliselt seisukohalt suudaksid heita eredat valgust ka kultuuri ja neuroosi probleemile.\nInimkäitumise kujunemise kirjeldus on raskendatud juba keelelise aparatuuri puudulikkuse tõttu. Kui võrrelda inimeste käitumise kujundamistegureid, näit. ühelt poolt 9. ja 10. sajandil ja teiselt poolt 16. ja 17. sajandil, siis on muidugi teatud mõttes õige öelda: inimeste käitumiste integratsioon on muutunud „täielikumaks”, tungiväljenduste seotus suuremaks”, inferdependents ,,tugevamaks”. Ent mis see tähendab: Me tarvitame kvantitatiivseid mõisteid, mis ainult materiaalse substantsi käsitlusele sobivad, nagu „suurem, tugevam” jne. Asjaolude õigeks käsitamiseks on vaja märkida, et iga inimestevaheliste seoste ja interdependentside „tugevamaks” muutumine tähendab õieti seda, et inimeste seosed üksteisega, nende sõltuvused üksteisest muutuvad teistsugusteks, kvalitatiivselt teistsugusteks. Me võime öelda seda, et tsivilisatsiooni protsess, kui teda käsitada inimeste käitumise ja inimeste tungide elu seisukohalt, seisneb kestvas seostumisprotsessis, ühiskondlike funktsioonide kestvas diferentseerumises, haaravamate (ulatuslikumate) interdependentside ja suuremate integratsiooniühikute moodustamises. Kõik need seosed muutuvad kindlasti kvantitatiivselt, aga ka kvalitatiivselt ja inimene on nendest sõltuv, vaatamata sellele, kas ta seda ise teab või mitte, ühiskonna struktuuri muutumine ja inimeste käitumiste ja tungide elu muutumine – need kaks asja on ainult ühe ja sama protsessi eri küljed. Meie teame, et Lääne-Euroopa ajaloo vanemaist algetest kuni tänapäevani ühiskondlikud funktsioonid on järjest enam diferentseerunud tugeva konkurentsi surve all. Ja mida enam nad diferentseeruvad, seda suuremaks kasvab nende funktsioonide ja nende inimeste arv, millest iga üksik inimene on sõltuv oma toiminguis, niihästi kõige argipäevasemates ja lihtsamates kui ka kõige keerulisemates ja harukordsemates. Järjest rohkem inimesi peab oma käitumist vastastikku kohaldama, aktsioonide põimendit peab täpsemalt ja rangemalt läbi organiseerima selleks, et iga üksik toiming võiks täita oma ühiskondlikku funktsiooni. Iga inimene on sunnitud oma käitumist diferentseerima, ühetasasemaks ja stabiilsemaks muutma. See reguleerimine ei tarvitse sündida teadlikult. Teadlikkuse tegur väheneb sedamööda, mida enam jätkuvas tsivilisatsiooni protsessis inimese käitumise diferentsimine ja reegeldamine muutub kasvatuse asjaks, mis inimestes võib kujundada peaaegu loendamatu hulga käitumise automatisme. See, mis esialgu tundub välispidise sunnina tungielu ja afekti väljenduste pidurdamisel, muutub aja jooksul endasunniks. Järjest suuremate inimrühmade interdependents ja võimumonopoli kujunemine teevad füüsilise vägivalla võimatuks ja sunnivad inimesi paratamatult hetkelisest endaväljendusest loobuma ja tegusid korraldama kauge ettenägelikkusega. See on objektiivsete, ebaisikuliste olukordade sund, mis mõjustab inimest kestvale ette- ja tagasivaatele ja mis viib inimest hingelise endakontrolli (osalt teadvusliku, osalt mitteteadvusliku) aparatuuri väljaarendamisele.\nTsivilisatsiooni areng pidurdab suuri võnfkumisi käitumises, üleminekuid tugevalt lõbult tugevale norule. Afektide väljendused ei kao, vaid leevenduvad, ühiskonnas, kus puudub tsentraliseeritud võimumonopol, on see mõistetavaks ja loomulikuks nähtuseks, et afektiivsed väljendused võtavad äärmusliku kuju. Keskaegsel rüütliajastul, tsentraliseeritud võimumonopoli puudumise tõttu kohtame ühelt poolt suuremat tungide vabadust ja teiselt poolt suurt hirmu kehaliste ähvarduste ees. Rüütlite elu, samuti nagu kõigi teistegi elu sellises ühiskonnas, on kestvalt ähvardatud vahetutest rünnakutest ja vägivalla aktidest. Siin on julgel, vapral ja sõjakal rüütlil erakorraliselt suur vabadus oma tundmuste ja kirgede väljenduseks ja hävitus- ja piinamistungide rahuldamiseks. Kuid sama sõjakas rüütel ise on ähvardatud teiste temast tugevamate võimu ja kirgede poolt – täieliku orjastamise ja piinamisega. On siis ka arusaadav, et inimeste hingeelu sellises ühiskonnas omandab erilise struktuuri. Hingelised avaldused liiguvad siin samaks jääva ja pidurdamatu intensiivsusega ühest äärmusest teise ja on vaja vaid väikesi muljeid, kontrollimatuid assotsiatsioone, et äratada kord hirmu ja kord selle vastandit – suurt lõbu, agressioonitungi rahuldust. Hollandi kultuuriajaloolane J. Huizingaon huvitavalt kirjeldanud keskaegset inimest tema äärmuslikes hingelistes situatsioonides. Huizinga näitab, kuivõrd tugevad ja intensiivsed olid selleaegsete inimeste tungi- ja afektiväljendused lõbu suunas. Kuid ka keelud olid tugevad, intensiivsed ja väga ranged ja hilisemail tsivilisatsiooniprotsessi astmeil me ei kohta enam sel määral tugevaid tendentse endapiinamisele ja askeesile, kui siin keskaja inimese juures. Näib just nagu oleks siin inimene samal ajal ohjeldamatult patune ja sügavalt jumalakartlik. Meil on siin tegemist pingega vastuoluliste äärmuste vahel, mis uue aja inimesele on vaevalt veel mõistetav.\nMe teame, et juba mõne sajandi jooksul, mil rüütlid muutusid õukondlasteks ja mil tsentraliseeritud võimumonopol ja ühtlasi seega inimeste interdependents tugevneb, aggressiooni avaldused pannakse järjekindlalt üha tugevama keelu alla. Need keelud ulatuvad aegamööda käitumiste väiksematesse peenustesse ja lauakommetesse. Kahvlit ja nuga tohib teisele laudkondlasele ulatada ainult nii, et pärapool ees on. Vastupidine toiming võiks patsifitseeritud ühiskonnale ebamugavalt meenutada vahetut agressioonitungi – sest nuga oli veel hiljuti relv.\nÜhiskondliku interdependentsi tugevnedes kujuneb ka sotsiogeenne psüühiline endakontrollaparatuur rohkem diferentseerituks ja stabiilseks. Tsentraliseeritud riiklik võimumonopol vabastab inimese igal hetkel varitsevast hädaohust, kuid sunnib inimest allutama ka oma tunde- ja tungipuhangud kontrollile, üksteisest sõltuvate aktsiooniahelate pikenemine tingib ette- ja tagasivaatavat reflektsiooni.\nühiskondliku struktuuri ja ühes sellega individuaalse hingestruktuuri muutus ei puuduta kunagi ainult üksikut käitumisviisi, vaid see haarab alati kogu hingelist struktuuri ja hoiakut, üleminek keskajast (9.-10. saj.) uude aega (16. ja 17. saj.) on märgistatud vahetute tungi- ja tundmuspuhangute leevendamise ja mahasurumisega. See on aga võimalik, kui hingelises struktuuris kujuneb instants, mis arvestab ühiskondlikke olukordi ning sundusi ja vormib ja allutab afekte ja tunge. Nii nagu ühiskonnas kujuneb tsentraliseeritud kontrollaparatuur, mis kindlustab järjest rohkem ühiskonna liikmete rahuliku elu alused, nii tugevneb ka hingelises struktuuris kontrollaparatuur, mis vastavalt esimesele kujuneb järjest diferentseeritumaks, mitmekülgsemaks ja stabiilsemaks. Nn. „üle-mina” funktsioneerimine, tema vahekorra kujunemine tungide tsentrumiga, ei toimu kaugeltki mitte alati valudeta ja sisemiste pingetega. On ilmne, et võib tekkida hingelisi häireid ja pingeid, mis põhjustavad kauakestvat rahutust ja rahulolematust. Tsivilisatsiooniprotsessis lüüakse inimesele haavu, millede armid kaovad alles aeglaselt või ei kao üldse. Osa tunge ja tungilisi kalduvusi tuleb paratamatult rahuldada kaudsel teel (fantaasias, päeva- ja ööunelmais).\nEi tarvitse eitada asjaolu, et tsiviliseerumisprotsessi jooksul hingelisi häireid võib tekkida üha suuremal määral. Mis siiski ei tähenda veel, et seega ühtlasi osutub õigeks Freud’i poolt esitatud ja paljude teiste poolt omaksvõetud kvantitatiivne suhe kultuuri ja neuroosi vahel. Hingeliste häirete tekkimist võib põhjustada see kvantitatiivne suhe, kuid neid võib põhjustada ka teised, kvalitatiivset laadi tegurid, näiteks individuaalsete konfliktide ja kultuuriliste raskuste erilaad. Kvantitatiivset suhet ei saa muidugi täielikult ignoreerida, kuid igal juhul fema osatähtsus ilmneb alles kogu ühiskondliku kultuurilise struktuuri taustal. Ja ei saa kuidagi juba ette kindel olla, kas häired ja konfliktid, mis algul arvati tekkinud olevat kvantitatiivse suhte põhjal, ei osutu hiljem põhjalikumal analüüsil tingituiks kultuuriliste olukordade erilaadist. Kuna ühiskondlik-kultuurilisel struktuuril on eriti suur tähtsus inimese „üle-mina” kujunemisel, siis võib põhjendatult väita, et „üle-mina” kui psüühilise kontrollinstantsi kvalitatiivne struktuur etendab vähemasti sama tähtsat osa kui mahasurutud tungierutuste kvantiteet. Inimeste teadlik ja mitteteadlik endakontroll võib jääda difuusseks, nii et ta laseb läbi isikule ja ühiskonnale mitte küllalt otstarbekohaselt vormitud tungienergiat. Või jälle „üle-mina” jääb lünklikuks ja tema funktsioneerimine võib kujuneda korratuks, nii et tungienergiad hakkavad häirima isiksuse hingelist tasakaalu. On olukordi, kus „üle-mina” ei saa kujuneda niivõrd ühtlaseks ja stabiilseks, et ta laitmatult korrespondeeruks ühiskonna struktuurile. Ja veel halvem on lugu, kui ühiskondlik-kultuuriline struktuur ise on hoogsalt muutumas. Ei saa nõuda käitumisvormide stabiilsust ajal, mil sotsiaalne elu on kaotanud selgepiirdelise struktuuri ja vaimne elu -kontuurid. Just sellised kriisiajad on hingeliste häirete ja neurooside taimelavadeks. Vanad käitumis- ja reaktsioonivormid, millistest vanade harjumuste põhjal kinni hoitakse, osutuvad puudulikeks ja uusi pole veel olemas. Ei ole siis ime, kui pika tsiviliseerumisprotsessi tagajärjel kujunenud ratsionaalne, ja pikemaajalisele ettenägelikkusele rajatud, käitumistraditsioon järsku näib asenduvat irratsionaalse käitumisega.\nLõppeks olgu tähelepanu juhitud veel ühele asjaolule. Sagedasti võib kohata arvamust, et hingeliste häirete, konfliktide ja isegi neurooside tekkimise üheks tähtsaks põhjuseks on traditsioonide rangus ja nende välditamatus. Sellist traditsioonide rangust võib endale selgitada, kui meenutada olukorda 17. ja 18. sajandil, kus inimeste elu oli relatiivselt kindlakujuliselt reguleeritud selle ühiskondliku rühmituse perekondlikest, kõlbelistest ja usulistest traditsioonidest, kuhu ta oma päritolult kuulus. Vastupidiselt mainitud arvamusele, võib väita, et just traditsioonide rangus ja välditamatus oli põhjuseks, et selles ühiskonnas esines võrdlemisi vähe neuroose. „Komplekse” oli muidugi väga mitmesuguseid ja väga palju, ja nad olid küllalt piinarikkad. Kuid nendega saadi hingeliselt ja kehaliselt hakkama. Nende pärast ei kujunenud veel haigustusi ja nimelt seetõttu, et eksistents oli kujutlematu traditsioonidest erineval kujul. Abielu on uues ühiskonnas just seetõttu saanud paljude neurooside tekkimiskohaks, et seda võib lahutada – see võimalus on kindlustatud seadustega ja ka ühiskonna moraal ei pane seda väga pahaks. Ja millal oli seksuaalalaga seotud neuroose rohkem, kas praegusel labiilse seksuaalmoraali ajastul või kuninganna Victoria ajastul?\n5. Kultuur ja neuroos\nNäib olevat küllaldaselt põhjust arvata, et kultuuri ja neuroosi suhe pole mitte niipalju kvantitatiivset, kui just kvalitatiivset laadi, nii et neurooside tekkimisel tuleks eeskätt arvestada individuaalsete konfliktide ja kultuuriliste eluraskuste erilaadi. Kuid sellise suhte üksikasjalik uurimine on raske eriti seetõttu, et probleemi mitmepalgelisus nõuab kompetentsust aladel, mis üksteisest väga erinevad. Sotsioloog annab andmeid ainult ühiskonna struktuuri kohta; ta ei tunne aga neuroosi struktuuri. Hingeliste häirete ravija ei tunne jälle ühiskonna struktuuri. Ainult paljude eriteadlaste koostöö võib nii siin kui ka paljude teiste eluliselt tähtsate probleemide asjaoludesse selgust tuua. Näib, et juba praegugi on küllalt häid eeldusi selliseks koostööks.\nMis puutub psühhiaatriasse, siis sotsioloogidele selt alalt pakub huvi küsimus, kas on olnud võimalik leida ühiseid jooni eri neuroose põhjustavais tingimusis ja neurootiliste konfliktide sisalduses. Seda küsimust on huvitavalt ja ühtlasi usaldavalt käsitlenud mitmes teoses K. H o r n e y. K. Horney kuulub nende psühhoanalüütikute hulka, kes pikaajalisel praktiseerimisel ja teoreetilisel süvenemisel on jõudnud veendumusele, et need teoreetilised eeldused, milledele on ehitatud psühhoanalüüs, ei osutu paikapidavaiks. Ta kuulub ühtlasi sotsioloogiliselt huvitatud psühhoanalüütikute hulka.\nHorney arvab, et kui pidurdada neurooside tundmaõppimisel Freud’i poolt esikohale tõstetud lapseea geneetilist analüüsi ja fikseerida enam aktuaalselt eksisteeruvaid alateadvuslikke tendentse, nende funktsioone ja nende interaktsioone teiste olemasolevate tendentsidega, nagu impulsid, hirmud ja kaitsemehhanismid, siis võivat tõepoolest neurooside diferentside kõrval leida silmatorkavaid ühiseid jooni. Neid ühiseid jooni neurootiliste isikute dünaamiliselt tsentraalseis konfliktides ja nende interrelatsioonides võidavat tema arvates tagasi viia sotsiaalsele ja kultuurilisele olustikule. Neurootiliste inimeste probleemid erinevad ainult kvantitatiivselt nendest probleemidest, milledega tuleb igaühel tegemist teha meie kultuurühiskonnas. Meie ühiskonna valdavam osa peab võitlema pidevalt ja karmilt äparduse kartusega, emotsionaalse isoleerimise, teiste usaldamatuse kartusega jne.\nMillised on siis need ühiskondlikud ja kultuurilised tingimused, mis soodustavad neurooside arengut ja milliseid saab vastutavaiks pidada neurootiliste konfliktide tekkimisel?\nInimese neurootiline areng on tagasi jälgitav endast võõrdumise, vaenulikkuse, hirmu ja vähendatud enda usalduse tundmustesse. Nende tundmuste põhjal tekkinud atitüüdid muidugi veel ei moodusta neuroose, kuid nad moodustavad soodsa pinna, millest võib neuroos areneda. Sest nende atitüüdide mitmekesine haardumine võib luua põhilise abituse tundmise ühiskonna suhtes, kusjuures ühiskonda käsitatakse potentsiaalselt vaenulikuna. Põhiline (basic) hirm (ligikaudselt sama, mida Freud nimetab „reaalseks” hirmuks – Freud viib selle õigustamata ühendusse hirmuga kastratsiooni eest) ja põhiline ebakindlus põhjustavad toonitatud püüdlusi kindluse ja rahulduse järele, millede vastuoluline loomus moodustabki neurooside tuuma. Me võiksime siis öelda, et neurooside suhtes tuleb tähtsaiks ja mõõduandvaiks pidada neid olukordi, mis põhjustavad emotsionaalset isolatsiooni, potentsiaalselt vaenulikku pinget inimeste vahel, ebakindlust ja kartust, individuaalse võimetuse tundmust jne.\nMeie ühiskonna ja kultuuri sotsioloogilisel analüüsil omalt poolt ei peaks olema raske viidata vähemasti üldjoonteski teguritele, mis paratamatult tingivad potentsiaalset vaenulikkust. Neist kõige tähtsamaks tuleb pidada kindlasti individuaalse võistluse printsiipi. Viimane läbib kõiki inimlikke vahekordi, põhjustades indiviidi võitlust teise vastu ja ergutades üht indiviidi ületama teist ja sagedasti on seejuures nõnda, et ühe edu tähendab teise ebaedu ja kahjustust. Sellise olukorra psüühiliseks resultaadiks on enam või vähem selge vaenulik pinge üksikute ühiskonna liikmete vahel, üks on teise reaalne või potentsiaalne võistleja. Võistlus esineb indiviidide vahel nii elukutsete alal kui ka teistel inimlikel aladel. Ta tungib vahekordadesse nii naiste vahel kui ka meeste ja naiste vahel. Olgu selle eesmärgiks kas populaarsus, või kuulsus, ta ometi kahjustab usaldatava sõpruse võimalusi. Võistlus etendab tähtsat osa laste hingelise hoiaku kujunemisel koolis. Kuid ta on tunginud ka perekonda ja lastesse istutatakse varakult kõik võistlusega kaasaskäivad atitüüdid. Võistlus isa ja poja, tütre ja ema, laste võistlus üksteisega, nagu see asjaolu väljendatud Freud’i poolt ka oidipuse kompleksi puhul ja tema teistes hüpoteesides, ei kuulu üldisse inimlikku loomusesse, vaid tekib ja püsib salgamatute kultuuriliste tegurite põhjal. Potentsiaalset vaenulikkust inimeste vahel põhjustavad omalt poolt ka suured ebavõrdsused omanduse alal ja võimaluste alal hariduse omandamisel ja tervise alalhoidmisel.\nPotentsiaalne vaenulikkus inimeste vahel loob arusaadaval viisil ebakindluse tunde, mida omalt poolt suurendab majanduslik ebastabiilsus. Edu puhul tekib kartus teiste kadestuse pärast. Kartust ja ängistust sisendab aga veel suuremal määral ebaedu, sest üldiselt on ebaedu šansid hoopis suuremad kui edu omad ja võistlevas ühiskonnas ebaeduga käivad kaasas väga reaalsed loobumised ja soovide nurjumised. Peale selle peab arvestama, et ebaedu halvab ohtlikul viisil meie enesehinnangut ja eneseusaldust. Maavärisemine, mille puhul tunneme võimetust, ei kahanda meie eneseusaldust. Kuid meie ebaedud ja ürituste nurjumised, olgu kutseelu või armastuse või ühiskondlikul alal, mida inimene paneb oma puuduste arvele, kahjustab meie eneseusaldust. Ja inimene peab paratamatult kõigi oma ebaedude ja nurjumiste põhjuseks isiklikke puudusi, eriti seetõttu, et ühiskonnas olemasoleva ideoloogia põhjal edu olevat sõltuv ainuüksi isiklikest võimetest. Tegelikult on aga edu sõltuv tervest reast tegureist, mis on väljaspool inimest, nagu olud, milledes inimene areneb, hoolimatus teiste vastu jne.\nMainitud kultuurilised olukorrad kahtlematult moodustavad soodsa pinna neurooside tekkimisel ja on tõenäoline, et suhe neurooside ja kultuuriliste olukordade vahel on hoopis ligidasem ja mitmekülgsem kui Freud ja paljud teised seda näha tahavad. Kui usaldada K. Horney jt. andmeid neurootiliste iseloomude kirjeldusel, on ka see pilt, mille neurootikud endist teistele ja endale esitavad, tagasiviidav olemsaolevatele kultuurilistele teguritele. Selles piltkujundis on domineeriv hirm teiste ees ja ihkamine väljapaistvuse järele. Me näeme selles siis kvaliteete, mis meie kultuuris väärivad erilist heakskiitu ja erilist esiletõstmist, nagu ebaisekus, altruism, ausus, endakontroll jne. Kui poleks näiteks kultuurilist ideoloogiat ebaisekusest, siis neurootiline iseloom ei tunneks end sunnitud olema näitama, et ta ei vaja midagi enda jaoks, ta ei näeks vajadust katta oma egotsentrilisust ja maha suruda oma loomulikke soove ja püüdlusi.\nMis puutub aktuaalsete konfliktide sisusse, siis vastav analüüs näitab, et vaatamata mitmekesistele erinevustele võime igas neuroosis leida vastuolulisi tendentse, mille ühendamisega heitleb neurootiline iseloom. Me leiame siin konflikte ühelt poolt hoolimata auahnuse ja teiselt poolt toonitatud kiindumuse vahel, me leiame ühelt poolt liialdatud nõudmist ja teisalt hirmu, et neid kunagi ei saa rahuldada; ühelt poolt sundi tagasihoidlik olla ja teiselt poolt soovi olla kangelane, või geenius jne. Kui neid keeldusid, soove ja püüdlusi, mis konstitueerivad neurootilisi konflikte, ligemalt vaadelda, siis tekib paratamatult küsimus, kas siin poletegemist samade vastuoluliste tendentsidega, milledega tuleb igal inimesel heidelda meie kultuuris. Normaalne inimene on võimeline nendega toime tulema, ilma oma isiksust kahjustamata, kuna neurootikule on need vastuolud muutunud nii intensiivseks, et pole enam võimalik mingi rahuldav lahendus. Millised on siis meie kultuuris peituvad vastuolud?\nEsimesena olgu mainitud vastuolu ühelt poolt võistluse ja edu ideoloogia ja teiselt poolt (kristlusest pärineva) ligemisarmastuse, humaansuse ja alandlikkuse ideoloogia vahel, ühelt poolt tehakse kõik, et ergutada edule, mis tegelikult võib kujuneda hoolimatuseks teiste vastu. Siis aga nõutakse alandlikkust ja järeleandlikkust – ja me pidavat pöörama teise põse, kui meid ühele on juba löödud.\nVastuoludega on meil tegemist ka seal, kus ühelt poolt järjekindlalt soodustatakse vajaduste kasvamist, kuid teiselt poolt ei hoolitseta nende vajaduste rahuldamisvõimaluste eest. Ühiskonna suuremale osale vajaduste tegelik rahuldamine on äärmiselt piiratud. Ja tulemuseks on kestev diskrepants soovide ja nende rahuldamise vahel.\nKolmanda vastuoluna olgu mainitud vastuolu inimese vabaduse kuulutuse ja selle vabaduse tegelike piiride vahel. Inimesele olevat antud vabadus, ta olevat sõltumata, elu olevat tema ees lahti ja ta võivat saavutada kõik, kui tal on selleks võimeid ja energiat. Kuid tegelikult on kõik. need võimalused suuremale ühiskonna osale väga piiratud.\nNeed võimalused on inimesel sama vähe vabad, kui võimalus endale ise vanemaid valida. Nagu me vanemaid endale valida ei saa, nii ei saa me valida endale ka elukutset, vaba aja veetmist, sõpra jne. Ja inimese suhtes on sel vastuolul ainult see tagajärg, et ta jääb hõljuma piiritu endamääramise vabaduse kujutelma ja täieliku võimetuse tundmuse vahel.\n« Tõsielulisi elemente Pedro Krusteni romaanis „Vehklemõisa aednik”.\nKõlbelisuskasvatusest koolis. »


Snowvember: Mis Põhjustab Ebamõistlikult Külma Ilmaga? - 2019 | Planeta Maa\nAvaldatud: Planeta Maa • Vaatamisi: 9273\nIlm on paljudes ameerika ühendriikide osades ebamõistlikult talvine, kuid kurikuulsa polaarvortex pole ainus ilm, mis süüdistatakse külma eest, väidavad eksperdid.\nSeda lugu uuendati kell 15.00. ET 4. detsembril.\nRohkem kui kuu aega enne talve ametlikku alustamist on Ameerika Ühendriikide osariikide elanikud lumega varustatud ja külma temperatuuga löönud. Eksperdid ütlevad, et kurikuulsa polaarse vortexiga, mis saatsid ameeriklasi eelmise aasta jaanuaris värisema, ei ole ainus ilmasüsteem, mis vastutab selle ebamõistlikult külma ilmaga.\nTalvine varajane puhkus on kogu riigis esinenud erineval viisil, Michigani osades lammutades rohkem kui 2 meetrit (0,6 meetrit) lumeid ja laskides temperatuuri langeda sellistes kohtades nagu Colorado. Isegi Lõuna-riike ei ole säästud. San Antonio, Texas elanikud on püsivad temperatuurid, mis on sellel aastaajal täis 20 kraadi keskmisest külmemad.\nSelle nina polaarvortexil on harjunud õhk, mis on tavaliselt Arktika kohal, mis aeg-ajalt lõunasse suundub, on lihtne nurjata. Kuid keerdus on vaid üks selle nädala külmakäelisi süüdlasi, ütles Tom Kines, AccuWeather vanem meteoroloog. [Kalmistu vihma tuulemürgiga: maailma kummaline ilm]\n"See aitas külma õhu kätte, kuid nn polaarvortex ei toimu USA-s päeva ja päeva pärast," ütles Kines WordsSideKick.com. Tegelikult on virvott siiani Kanadasse tagasi pöördunud, ütles ta.\nPõhjus, miks külm ilm ei lähe tagasi põhja poole, on polaarne pööris lihtne: midagi on oma teel. See on jet voog - tuulevool, mis tavaliselt asetseb umbes 20 000 jalga (6 100 m) või üle selle Maa pinnast ja mõjutab õhumasside ja ilmastikusüsteemide jaotumist.\n"Mitte ainult ei toimu jet õhuvoolu juhtimissüsteemid kogu riigis, vaid see eraldab ka sooja õhumassi lõunas nende põhja külma õhumassi," ütles Kines. "Kui jõuallikas on konkreetsest asukohast põhjaosas, kogeb see piirkond tavaliselt kerget ilmaga, sest [jet stream] on selline, mis blokeerib külma õhu."\nKuid nagu Michigani lumi loputanud inimesed juba teavad, ei ole reaktiivvoog paljude päevade jooksul külma. Jinevool on ujukust lõunasse, ütles Kines ja polaarvortexi poolt tekitatav külm õhk on selle järele.\n"See on selline, nagu avanevad veetorud: kui jõuülekanne lõi üles, siis ka seda külma õhku," ütles Kines.\nSeda konkreetset polaarse vortexit tugevdasid Alaska hiljutised ilmastikunäitajad - eriti nn Beringi mere pomm - rekordne madalsurve süsteem, mis moodustas Vaikse ookeani, kui Typhoon Nuri ühines ekstra troopilises süsteemis Ütles Siberis Roberto Mera, Kendalli teadusteadlaste liige, mittetulundusliku teadushariduse organisatsioon.\nBeringi mere pomm põhjustas reaktiivvoolu struktuuris tugevat painutamist, moodustades mingi slaidi, mille kaudu Arktika külm õhk võib ulatuda Rocki mägede idaosani (nagu Minnesota, Wisconsin ja Michigan), kirjutas Mera Blogi postitus huvitatud teadlaste liidus.\nJa riikidele, kes pole veel tunda polaarse vortexi jäiga hinge, on rohkem külma uudiseid.\n"Järgmisel nädalal lõpeb poolakate pöördega seotud Arktika õhu järsk tõus, mis tugevdab külma kogu USA põhjaosas," ütles Kines. Põhja-Kesk-riigid - need, kes on juba varjatud - tõenäoliselt tunnevad selle uue tõusu peamist esmajoones (17. novembril). Kuid siis külm tõuseb ida poole, jättes oma külmade sõrmejälgede üle kogu idapoolse osa teisipäevani (18. november) või kolmapäeval (19. novembril), ütles Kines.\nKuid Atlandi ookeani vete suhteline soojus muudab ebatõenäoliseks, et Kirde rannikualadel on raske lumesadu, ütles Kines. See tähendab, et inimestel, nagu New Yorgis ja Bostonis, ei tohiks veel oma kühveldada, kuid Kines märkis, kuid Kirde sisemised osad ja Appalachid võivad näha lunda.\nKui soovite otsida ülejäänud sügisel hooaega kuskilt soojas, võiksite minna Sunshine'i riigile. Florida sõnul on Kines üks ainus riikidest, kus järgmisel nädalal tõenäoliselt ei tundu külma ilmaga.\nToimetaja märkus: seda lugu värskendati, et kajastada artiklis viidatud ekspertide Roberto Mera õiget kuuluvust.


Aretustoetuseks makstakse 2017. aastal 4 miljonit eurot – Külauudised\nAretustoetuseks makstakse 2017. aastal 4 miljonit eurot\nJärgmisel aastal on põllumajandusloomade aretusühistutele toetuseks ette nähtud 4 miljonit eurot, sellest sigade aretuseks hinnanguliselt 2,3 miljonit eurot.\nAlates 2017. aastast hakatakse aretustoetust maksma uute põhimõtete alusel, et tagada toetuste maksmise suurem läbipaistvus ja selgus nii riigi kui ka aretusühistute jaoks. Aretustoetustoetust makstakse aretusühistule põllumajandusloomade tõuraamatu ja aretusregistri pidamise, jõudluskontrolli läbiviimise ning geneetilise väärtuse hindamise kulude hüvitamiseks.\nOlulisema muudatusena hakatakse tulevast aastast maksma aretustoetust kulupõhiselt. Seoses kriisiga seakasvatussektoris on valitsuskoalitsioon leppinud kokku senise aretustoetuseks eraldatud summa suurendamises.\nMäärusega on kehtestatud igale taotlejale maksimaalne toetuse summa, mida aasta jooksul on võimalik taotleda. Maksimaalse summa arvutamise aluseks on loomaliigipõhised ühikumäärad. Tegelik väljamakstav toetuse summa sõltub aretusühingu või jõudluskontrolli läbiviija poolt tehtud ning tõendatud kulutustest ja taotlejale arvestatud maksimaalsest toetuse määrast.\nAretustoetuse maksmise põhimõtete analüüsimiseks tellis maaeluministeerium 2015. aastal Eesti Maaülikooli majandus- ja sotsiaalinstituudist aretustoetuse ühikumäärade analüüsi. Uuringust selgus, et võrreldes ühikumäära-põhise maksmise korraga on kulupõhine toetuse maksmise kord selgem ning võtab paremal viisil arvesse aretusühingute ja jõudluskontrolli läbiviijate tegelikke vajadusi.\nPõllumajandusloomade aretuse eesmärk on leida paremate geenikombinatsioonidega loomi ja kasutada neid aretuses, et suurendada karja tootlikkust ja parandada karja vastupidavust.\nEestis on 16 veterinaar- ja toiduameti tegevusluba omavat aretusühingut, mis tegelevad hobuste, veiste, lammaste, lindude ja sigade aretustööga. Eesti Põllumajandusloomade Jõudluskontrolli AS tegeleb põllumajandusloomade jõudlusandmete kogumise ja analüüsimise ning geneetilise väärtuse hindamisega. Aretustoetust saab 2017. aastal taotleda 14 aretusühingut.\nMaaeluministri määrus “Põllumajandusloomade aretustoetuse saamiseks esitatavad nõuded ning toetuse taotlemise ja taotluse menetlemise kord“\nPostitatud 28/12/2016 28/12/2016 Autor Elina AllasRubriigid EestiSildid aretustoetus,põllumajandus,riigitoetus,tõuaretus\nEelmine Eelmine postitus: Sagadi metsamuuseumis saab imetleda üle 500 kuuseehte\nJärgmised Järgmine postitus: Sillamäe huvikool kogus heategevuskontserdiga TÜKi lastefondile ligi 900 eurot


Tartu Veeriku Selveri pakiautomaat on juulis ajutiselt suletud\nSeoses eesolevate Veeriku Selveri ehitustöödega sulgeme neljapäeval 7. juulil Tartu Veeriku Selveri pakiautomaadi (Vitamiini tänav 1, Tartu). Automaat jääb suletuks kuni 8. augustini.\nAlates neljapäevast ei ole enam võimalik pakiautomaati kasutada ning pakke saata. Juba varem automaati saadetud pakkide omanikega võetakse ühendust, et selgitada välja neile sobivaim lahendus paki kättesaamiseks.\n8. augustil, kui ehitustööd lõppevad, paigaldame Tartu Veeriku Selveri pakiautomaadi kaubanduskeskuse juurde tagasi, et kõik kauplusekülastajad saaksid taas mugavalt ja kiirelt ka kõik oma pakid kätte.\nPalume vabandust võimalike ebamugavuste pärast ning loodame klientide mõistvale suhtumisele.


Samara käigukasti demontaaz. - Eesti Ladaklubi\nSamara käigukasti demontaaz.\nPostitus Postitas logman » 05 Mär 2006 01:34\nKirjeldaks siin Samara käigukasti mahavõtmist kanalil.\nAlustame sellest ,et masin tuleks paigutada kanalile võimalikult paremale poole ,sest kast asub vasakul ja nii jääb endal rohkem ruumi auto all askeldamiseks.\nEsmalt vaatame ,mida saab kapoti all ära teha.\nLülitame välja masslüliti või eemaldame akult (-)klemmi.\nEemaldame (+)juhtme starteri tõmbereleelt ,peenema ,relee juhtimise juhtme samuti ja ÜSS-anduri sidurikojalt.\nIlma kanalisse ronimata saab lahti keerata ka spidomeetri trossi ,samuti ülemised sidurikoja ja mootori vahelised kinnituspoldid (2tk.).\nKeerame lahti siduritrossi reguleermutrid (pos.5 joonisel) ,tõmbame trossi kronshteini kahvli vahelt välja ning eemaldame trossi otsa (pos.7) siduri lülitushargist (pos.8).\nKeerame lahti starteri ülemise kinnituspoldi.\nSellega on kapotialune töö lõppenud ja võib asuda vasaku esiratta kallale.\nPostitus Postitas logman » 05 Mär 2006 02:26\nVõtame maha vasaku esiratta rummu katva kupli ja keerame lahti seal paistva suure mutri. Lõdvendame rattapoldid.\nTõstame tungrauaga üles auto vasaku esinurga ning toestame masina.\nRatas alt võetud ,saab ronida kanalisse.\nAll toimetamise ruumi saamiseks tuleb eemalada mootori ümber olevad porikaitseplekid. Samuti plekk ,mis kaitseb hooratast pori eest.\nSiis laseme välja käigukastist õli.\nKanalis on hea keerata lahti kahe poldiga kinnituv zarniirliigend ,misjärel võib tõmmata rummu pooltelje otsast maha.\nKui käigukastist enam õli ei tule ,saab pooltelje difri otsast samuti eemaldada. Heebel abiks ,kui muidu ei saa ja soovitan difriauku panna kaltsust pikk punn ,sest vastasel juhul võib difri satelliithammasratas lihtsalt omalt kohalt "ära kaduda" ehk k. kasti kukkuda ( http://www.ladaklubi.ee/foorum/viewthread.php?tid=22101 ).\nVõtsin maha ka õõtshoova koos torsoonile mineva väikese stabilisaatorvardaga ja eest tahapoole mineva pika reaktiivvarda. Sai juba palju ruumi juurde.\nÜhendame lahti tagurpikäigu tule anduri juhtmed.\nKeerame lahti ülejäänud starteri poldid ja võtame maha starteri.\nLaseme lõdvaks käiguhoovastikul oleva kammitsa (pos.10) ja saabki tõmmata hoovastiku kasti otsast lahti.\n[Muudetud: 6-2-2010 logman]\nPostitus Postitas logman » 05 Mär 2006 02:44\nNüüd peaks hüdraulilise tungrauaga toestama natuke mootori tagumist otsa ,et saaks hiljem ,kui on lahti keeratud käigukasti auto küljes hoidvad kronshteinid (pos. 9 ja 2) ,käigukasti sujuvalt allapoole lasta.\nTungraud alla lastud ,võib ära keerata viimase poldi (eespool) ja mutri (tagapool) ,mis hoidsid sidurikoda mootori küljes.\nOngi nagu kõik ,jääb veel vaid käigukast mootori küljest lahti kangutada. Erilist jõudu selleks ei rakendanud ,vaja oli aidata parempoolne pooltelg difrist heebliga välja.\nKui kast maas ,siis mootor jääb ilusti tasakaalu ja ka külgepidi ei kuku ta kuhugile ,sest tagantpoolt jääb õhupuhasti vastu torpeedoplekki kenasti kandma.\nKasti tagasi pannes kasutasin väheke abilist.\nTungraud sai nüüd pandud eesotsas oleva geneka rihmaratta alla ,et mootori tagumine ots kõvasti all pool oleks.\nSiis tõstsin käigukasti kanalil olevale lauale ja kahekesi ,üks eest ,teine tagantpoolt tõstes ,saime ta kenasti parempoolse pooltelje otsa nikerdatud. Rohkem võttis aega sidurivõlli ketta sisse saamine ,aga kui sain veel ühe tungrauaga käigukasti toestatud ,polnud abilist enam tarvis.\nKasti meelitasin mootori otsa kahe pika poldiga ülemistest kinnitusaukudest. Vahepeal pidin ka difrisse pistetud vasaku poolteljega proovima ,millal sidurivõll ketta nuutidesse hakkab hambuma.\nÜllatus oli ka varuks. Nimelt - ei tasu otsida väntvõlli tagaotsa laagrit... Seda pole olemas!\n[Muudetud: 17-1-2007 logman]\nPostitus Postitas karsson15 » 05 Mär 2006 23:02\nväga tubli töö oled ära teinud(y):o... väga mitmed asjad kõrvataha panna... kaua maha võtmisele-peale panekule aega läks...?\n(ilma vahepealsete käigukasti ennast puudutavate probleemi lahenduseta)\nPostitus Postitas logman » 06 Mär 2006 00:02\nMaha tuli kiirelt ,paar tundi vist "nullist sajani". Eks tuhnisin ka raamatus töö kõrvalt. Hea oligi ,sest peaaegu oleksin unustanud ÜSS-anduri külge. Ega teda nüüd otseselt muuks asjaks vaja olegi ,kui et diagn.pistikut saaks kasutada ,aga no las olla siis komplekne.\nTagasipanekuga oli rohkem pusismist ,sest ei viitsinud parempoolset pooltelge maha võtta. Kõva tunnike läks paljalt kasti paikasaamiseks. Poldid-mutrid uuesti määrida ka - kokku u. neli tundi.\nPostitus Postitas tuhajuhe » 06 Mär 2006 22:40\nvaatasin,et väga ilus vuuk on laotud kanali silikaati:o\nPostitus Postitas logman » 11 Mär 2006 00:30\nAlgselt postitas: tuhajuhe\nSee on mu vanamehe "käeharjutus". Õige vuuk on see siin.\nLasksin tal teha. Soe ja hää.\nMida tegin mina teistmoodi.\nPostitus Postitas motamees » 17 Mai 2006 00:28\nMinu töö käis tõstuki peal. Mootori toestasin pika latiga.\n...ja soovitan difriauku panna kaltsust pikk punn...\nKeerasin esimese kättejuhtuva papitüki rulli ja ajasin auku. Lahti lastes paisus papirull vajalikku mõõtu.\n...Keerame lahti siduritrossi reguleermutrid (pos.5 joonisel) ,tõmbame trossi kronshteini kahvli vahelt välja...\nTross jäi kronsteini külge. Eemaldasin kogu kronsteini käigukastilt (2 mutrit). Nii ei sega kronsa kasti mahavõtmist.\nNoolega näidatud korgist täidetakse pärast kast õliga.\nPostitus Postitas motamees » 17 Mai 2006 00:35\n...Laseme lõdvaks käiguhoovastikul oleva kammitsa (pos.10) ja saabki tõmmata hoovastiku kasti otsast lahti. ...\nKummikatte all on küljepealt sissekeeratav polt. Kui sealt lahti võtta, siis ei muutu hoovastiku reguleering.\nPostitus Postitas motamees » 17 Mai 2006 00:46\n...jääb veel vaid käigukast mootori küljest lahti kangutada. Erilist jõudu selleks ei rakendanud ,vaja oli aidata parempoolne pooltelg difrist heebliga välja. ...\nVõtsin ka parema pooltelje kohe küljest ära. Töötan üksi ja abilist kasti mahavõtmisel ja panemisel pole.\nLada pooltelje sisemise liigendi äär on väga kumer. Heebliga seal halb toimetada (libiseb ära). Parempoolse liigendi lõin välja vasest vahetükiga. Vasakpoolse peab siiski heebliga nikerdama.\nPostitus Postitas motamees » 17 Mai 2006 00:55\nPritsungiga masinal tuleb eemaldada ka õhupuhasi korpus ja õhuvoolik. Muidu ei pääse ülevalt poolt kastile üldse ligi. Spidoka trossi eemaldasin altpoolt. Pealtpoolt tundus asi võimatuna (isegi eemaldatud õhupuhastiga).\nPostitus Postitas tiit » 18 Mai 2006 09:28\nUuematel see kork puudub. Täiteava koos kummikorgi küljes oleva mõõtevardaga asub kasti peal. Mis aasta auto on? Või on pildid erinevatest autodest. Mul 96a. samara tundub sama GM pritsega mis pildil. Sellel igatahes täiteava peal. Samuti minu 2001 toodetud samaral\nPostitus Postitas motamees » 18 Mai 2006 19:34\nAastarvu kundelt ei küsinud. Vahetamist vajav sidur oli tal kaasas.\nPiltidel on üks masin. Pealpool korki küll ei olnud.\nPostitus Postitas tiit » 26 Mai 2006 10:46\nPeab ju oma jutule väikese tõestuse ka lisama et mitte niisama lahmida:lol\nPostitus Postitas tiit » 26 Mai 2006 10:48\nPostitus Postitas tiit » 11 Juun 2006 22:48\nMinupoolsed vabandused valeinfo levitamise pärast\n96 aasta isendil siiski kork kasti küljel, nagu mota pildilt näha. Ei olnud vahepeal minu käes see auto et kontrollida\nPostitus Postitas toni » 08 Aug 2006 08:09\nSamaari käigukasti vahetus võtab aega 20 minutit. Pooltelgi rummu küljest pole vaja lahti lasta... - eebel vahele ja kastist välja. Ratta juurest lased lahti ainult zarniiri 2 polti.\nÕli pange tagasi spidokatrossi augu kaudu ning 5-sesse kasti 3,7 liitirit ehk 0,3 liitrit rohkem, muidu jääb viies käik "kuivaks"...\nPostitus Postitas motamees » 08 Aug 2006 17:49\nMõla jutt. Sellises vanuses mehel peaks juba keksimise aeg möödas olema.\nAinult õli sissepanemiseks läheb sul 1/4 sinu antud ajast. 2minutit auto üles alla liigutamiseks. 13 minutiga ei ole võimalik isegi väga lohakalt tehes seda vahetada.\nSelliseid jutupaunikuid ennegi nähtud.\nEi ole mõtet panna siia meeskonnatööna tehtud ralliauto kasti vahetuse aega (eriti veel ilma vastava vihjeta). See tavaelus ei kehti.\nPostitus Postitas toni » 09 Aug 2006 08:59\nMöla? Ma arvan, et olen oma elus kordi rohkem samara kasti vahetanud, kui sina, seega hoia oma arvamus omale. Kui kõiki asju õieti teha, siis täpselt niikaua see aega võtab. Rinkameestel muide, kulub kasti vahetamiseks kahekesi 9 minutit. Samaari kastis kasutan tavalist mineraalmootoriõli, kui see sisse valada õieti vooliku ja lehtriga on see poole minuti küsimus...\nSeega, kui sul miskit asjalikku pole öelda, siis sinu vanuses mehelt sellist lolli ila ka ei ootaks.\nPealegi andsin lihtsalt nõu, kuidas asju lihtsam ja kiirem teha on, tainas.\nPostitus Postitas olaaf » 09 Aug 2006 11:03\nsm toni saab halvustava suhtumise eest, nimetades ladaklubi liiget tainaks, esimese hoiatuse...\nüleolev suhtumine pole kunagi kasuks kellelegi tulnud..\nsiinkohal pakun väikse variandi.\ntoni tuleb kuhugi kohale, võtab samara kasti alt ja paneb alla, klubi esindaja võtab samal ajal aega... jutt käib täisoriginaal samarast, karterikaitsme ja põhjakaitseplekiga..\nsüütemoodulid jne.. kõik kasti küljes kuna ka piltidel on pritsung samara...


PUNASE ANSAMBLI HAAGIS KÄTELE KIVIST PAKIB LÖÖGI - FILMID\nPunase ansambli haagis kätele kivipaketist ja mõned ülihead NSFW stseenid\nWeinsteini ettevõte avalikustas täna NSFW uue haagise, mis on mõeldud Jonathan Jakubowiczi peatsele spordipildile Hands of Stone.\nWeinsteini ettevõte on täna valgustanud Jonathan Jakubowiczi spordibiograafia uusimat treilerit Kivi käed , ja see avaneb täpselt nii, nagu arvata võis - rahvahulga kaadrid, millele järgnes kahe võitleja montaaž, kes valmistusid ringile astuma.\nPressikonverentsid, intensiivsed treeningud, kogenud treener (antud juhul Robert De Niro) - see kõik on olemas. Kuid võib-olla püüdes huvi äratada Kivi käed , suundub jupp otse R-kategooria territooriumile, tutvustades kõigepealt Roberto Duráni (Édgar Ramirez) ja Felicidad Iglesiasit (Ana de Armas) nagu küülikud, enne kui keskendutakse suhkru Ray Leonardi (Usher) ja Juanita (Jurnee) magamistoale Smollett-Bell).\nSee on pehmelt öeldes veidi järsk ja oleme mures, et tänane otsustav NSFW haagis on The Weinsteini ettevõtte viimane proov vallandada Kivi käed tähelepanu keskpunkti. Loodetavasti oleme siiski baasist eemal ja Jakubowiczi konto kuulsa Panama ikooni kohta osutub kompetentseks ja igakülgseks funktsiooniks.\nAmmu enne seda, kui Miles Teller õpib Vere selle eest , Jonathan Jakubowiczi enda spordibiograafia Kivi käed on kursusel teatrite valgustamiseks 26. augustil.\nKIVI KÄED jälgivad Roberto Durani (Edgar Ramirez), Panama võitleja elu, kes tegi oma profidebüüdi 1968. aastal 16-aastaselt ja läks pensionile 2002. aastal 50-aastaselt. 1980. aasta juunis alistas ta Sugar Ray Leonardi ( Usher Raymond) WBC poolkaalu tiitli hõivamiseks, kuid šokeeris poksimaailma, naastes novembri kordusmatšis oma nurka, öeldes kuulsalt sõnad no mas (no more).\nDisney ämblikmehe õiguste ostmiseks


Tallinna Linnatranspordi AS esitles uue kujundusega linnaliinibusse | MAN Bus Eesti\n02013-10-15 · Bussid\nTallinna Linnatranspordi AS esitles uue kujundusega linnaliinibusse\n9. oktoobri südapäeval andsid MAN Truck & Bus AG ja MAN importööri Keil M.A. OÜ esindajad Vabaduse väljakul Tallinna Linnatranspordi AS-le pidulikult üle esimese partii uusi linnaliinibusse. Aasta lõpuks jõuab MAN-i tehasest Tallinnasse kokku 40 uut linnaliinibussi, millest 20 on 3-ukselised normaalbussid ja 20 on 4-ukselised liigendbussid. Neljakümne bussi kogumaksumus on ligi 9 miljonit eurot.\nMAN Lion`s City GL liigendbuss on 18,75 meetrit pikk, 2,5 meetrit lai ja 2,98 meetrit kõrge. Bussis on kokku 166 reisijakohta, neist 122 seisu- ja 44 istekohta. Keskkonnasõbralikele bussidele on paigaldatud 320-hobujõulise võimsusega diiselmootor, mille heitenorm on EEV (enhanced environmentally friendly vehicle), ehk heitgaasid on puhtamad kui EURO V mootoritel.\nMAN Lion`s City LE on 12 meetri pikkune, 2,55 meetrit lai ning 3,15 meetri kõrgune. Bussis on kokku 84 reisijakohta, neist 29 iste- ja 55 seisukohta. Sõidukile on paigaldatud diiselmootor võimsusega 290-hobujõudu, mille heitenorm on samuti EURO V ning jõuallikad vastavad EEV nõuetele.\nBussidel on 6-käiguline ZF Ecolife automaatkäigukast, Põhjamaade kogemusel põhinev tõhus salongiküte, automaatne ventilatsioonisüsteem, külgkallutus ning invaramp.\nLoe Tallinna Linnatranspordi AS-i pressiteadet:\nKeil M.A. OÜ\nPeterburi tee 88\nTel: +372 605 2000\nMAN Eesti MAN Truck & Bus Company MAN Compliance & Integrity MAN Whistleblower System Töötamine


61. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nPole suurt hõisata, -0,2 läbi häda. Võtan uuel nädalal end tõsiselt kokku. Sel nädalal püüdsin ilma toidu kaalumise ja ülesmärkimiseta hakkama saada, aga ei tule sellest suurt midagi välja. Edu kõigile!\n62. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nSuutsin suure söömasööstu katkestada, tänuks sellel nädalal pool kilo eelmisest kergem\n63. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\n64. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nKas meie duell on lõppenud? Mul oleks vaja uuesti alustada! Kas keegi on nõus kampa tulema? Käisin reisil, n.Ö.rannapuhkusel. Lisaks tulnud 3 kg, kaalunumber on elu suurim. Help!!!\n65. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nMinuga on mingi jama juhtunud, ühe nädalaga praktiliselt +2,5. ise ka ei usu. Olen tagasi seal kus alustasin ja sipsu kaugemalgi veel. Sellega mida peeglist näen, olen rahul. aga riided on äkki kitsaks jäänud. motivatsioon toitumist jälgida on kadunud. 3xnädalas trenni ikka teen. Peab kurbusega tõdema jah, et mis kiirelt läinud, tuleb kuhjaga tagasi. Minu mandliopist tingitud kaalulangu\n66. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nJa minul ka ei edene kuidagi. Pean jälle tabelisse 0 kirjutama.\n67. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nminul jälle olid lapsed terve nädal haiged ja jätkavad veel tuleval nädalal, pole saanud isegi välja jalutama. Olen jube stressisööja, nii siis tulemuseks +1,0. Täna lubati tunniks välja suusatama - see oli maailma parim ettevõtmine, superilus päikseline talveilm ja söödud lisakilost ka palju jõudu. Kõiglile tiimikaaslastele aga soovin jätkuvat entusiasmi kaalulangetamisega jätka\n68. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nPühad seks korraks läbi ja kurk täiesti terve. Laste Jõulukommipakid on nüüd otsas. Kaaluiive +1.2 kg. Püüan uuel aastal uue hooga. Huviga ootan juba järgmist reedet, ehk siis õnnestub. Head uut aastat!\n69. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nTänud merekassile kiitva sõna eest, aga kiire kahanemisega on nüüd vist lõpp. Mul kurk korras ja saan neelata kõike! Just tekkis tohutu šokolaadi isu ja pistsin kinni pea 100 g. Päkapikud olid mu 3 pisikesele lapsele toonud kilode kaupa komme! Jube suur ahvatlus. Soovin kainet mõistust ja kindlameelsust teistele kaasvõitlejatele! Uusaastapidustused tuleb veel vastu pidada.\n70. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\n71. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nSelgitage palun, kuidas või kus on võimalik seda tabelit näha?\n72. Re: DETSEMBRIKUUMAD Duell detsembris alustajad\nTere! Tore oleks ka kellegagi koos võidelda, alguses olen küll ebaaus vastane, kuna taastun mandlite operatsioonist. Hetkel palju süüa ei saa, lihtsalt kole valus. Aga muidu olin enne seda nonstop sööja, hommikul alustasin ja õhtul lõpetasin näksimise. Kaal siis 2 päeva tagasi oli 88kg täna 86. Esialgne eesmärk saada 3 viimase sünnituseelsesse kaalu, mis on 78 kg. Pikkust mul 181 cm.


Harjutused suurendada peenise tiheneb ning seksuaalse liige Kuidas suurendada seksuaalset meessoost liiget\nJa kriisi ajal tehtud otsused võivad meid mõjutada veel pikalt. Siiski on toite, mis võivad mõjutada peenise verevoolu, mis võib suurendada peenise suurust. Nikotiin ja alkohol on negatiivne viisil mõjutab verevoolu reproduktiivse organile, kaasa veresoonte ahenemine ja suurendada kogu mürgistust.\nHarjutused peenise Paljud mehed ei mõtle nagu pump intiimseid lihaseid. Harjutused liikme aitavad suurendada suurus meeste väärikust ja mõjutada erektsioonivõime. Selline teraapia soodustab seksuaalset aktiivsust. Vaid 10 minutit harjutada päevas aitab säilitada meeste tervis. Erektsiooni mehhanismid. Kuidas oma peenist loomulikult suurendada Kuidas suurenda peenis: Peenis laienemine Guide ja saavutanud enneolematu seksuaalse võimekuse vähem kui 30 päevaga. Suurendada oma erektsioon ja rõõm: harjutused peenise laienemist.\nMaterjali tõlgendamise ja kasutamise eest vastutab lugeja. Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu juhatuse liige, Eesti Haigekassa nõukogu liige kuluarvestussüsteeme ja suurendada teenuseosutajate huvi haiglasisese tuleb rakendada skeemid ravitasandite omavaheliseks koordineerimiseks ning kasutada. Penirium — tõhusat lahendust probleemile liiga väikese liige Kogu maailmas on suur hulk mehi võitleb kompleksid punkti mitterahuldav peenise suurus. Väike peenis ei ole ainult maa madalama enesekindlust, kuid on ka reaalne mõju halvemaks seksuaalse funktsiooni mehed.\nEnne kui otsustada iga kord, pidage kindlasti nõu oma arstiga ja kaaluma kõik "poolt" ja "vastu". Kogu tõde suurenemisest peenise. Üldiselt arvatakse, et meeste väärikus peab olema täitmata. Kuid eelis peenise laienemise inimeste juhtimine on paranenud potentsi ja muude hetki meeste tervisele. See on üks külg. Omakorda on olemas spetsiaalsed harjutused ja teatud liiki massaaži.\nNende abil õige lähenemine liige võib tõesti suurendada. Sooda peetakse üks parimaid folk viise, kuidas suurendada liige. Seal on palju põhjust. Kindlasti tasub oma profiil põhjalikult ära täita ja ka sõnumeid kirjutades näidata, muidu saab liige olla ka tasuta, Airbnb kaudu.\nPumba kasutamine võimaldab pikendada suguelundit ja koguda läbimõõduga sentimeetreid. Sinu klientide keeruline finantsseis või keerulisem aeg majanduses paneb nad ühe teenusepakkuja juurest teise juurde liikuma.\nKuid kuidas teha nii, et lahkujaid oleks võimalikult vähe, ehk kuidas kasvatada oma klientide lojaalsust. Viimased neli aastat Keskerakonna esindajana Erakondade Rahastamise Järelevalve Komisjonis ERJK kaasa löönud riigikogu liikme Tõnis Mölderi sõnul on üdini vale senine olukord, kus erakonnad tegid ise järelevalvet enda rahastamise üle. Olukord, kus erakonnad ise enda rahastamist kontrollivad, on üdini. Kõige tõhusam viis, kuidas tegelikult suurendada liige — operatiivne sekkumine.\nJärgmine link. Praegu sõditakse enamikus Aafrika riikides. Kuidas austada rassi, kes klaarib arveid matšeetede ja Kalašnikovidega? Kuna must rass rõhub praegu läänemaade linnatänavatel märatsedes ajaloolise ebaõigluse peale ja nõuab valgetelt vabandamist, siis on paslik meenutada, et mustanahalisi müüsid orjadeks ennekõike nende orjapidajatest valitsejad. Kui saate sõnumi kauba vabastamise kohta, kes on ka juhatuse liige. Küsimus, kuidas suurendada kaltsiumi veres, muutub üha olulisemaks, kuna kaltsium on inimese dieedi üks olulisemaid elemente.\nÜks hõlmab seksuaalne kogemuste puudumine. Mõned mehed on alguses seksuaalne kogemus, et luua konditsioneeritud reaktsioon nt masturbating kiiresti ära hoida püütud vanemadmis püsib endiselt täiskasvanud seksuaalelu.\nKuidas suurendada oma seksuaalset liige. Väga tihti mehed ei ole rahul suurus oma peenise, kuidas suurendada peenise abil vaakum pumba kodus. Nõuandeid, kuidas on võimalik kodus ise kiiresti saavutada suurenenud pea pikkus ja paksus peenise ilma salvid, retseptid viis sooda. Kõik artiklid.\nEt mõista, kuidas suurendada naistel libiido kiiresti, peate tunnistama oma seisundi tõde ja pöörduma seksterapeudi poole, kes aitab seda rasket olukorda mõista. Mida varem seda tehakse, seda vähem ebameeldivaid tagajärgi ohustatakse ka tulevikus, sealhulgas tervisega.\nKuidas suurendada naistel libiido kiiresti. Me sageli ei mäleta, et meie peenise on lihaskoest puudumine kasutamine võiks aidata oma peenise kahanemine suurusega.\nTegelikult, vastavalt praeguse teadusuuringute, meestel võib kaotada nii suur kui 2 tolli välja oma erektsiooni, kui nad ei Masturboida või armatseda piisav, kuna see vähene füüsiline tegevus võivad põhjustada degeneratsioon. Kuidas kiiresti tõsta potentsi. Kui sa ei taha kuristikku enne tähtsat kohtumist ja teil on vaja kiiresti tõsta potentsi, siis seda saab juua naturaalset kohvi ilma lisaaineid.\nTeha seemneline vedeliku söö iga päev 30 g pähkleid ja mandleid. Lisaks sellele on väga oluline puhata ja magada, kuigi oleks lühiajaline, kuid sädelev.\nSuurendada oma erektsioon ja rõõm. Nüüd enamik teist olen kuulnud ja lugenud harjutused peenise laienemisemõju väiteid. Nad on kogu internet ja ajakirja Racks, kõikjal vaatad. Need väited vaieldamatu tõesti nagu sajandeid on tõendeid on võimalik pikergune oma peenise harjutuste õige rutiine ja need tavad on maailmas tuntust. Kuidas saab suurendada oma peenist Nõuandeid ja retsepte, kuidas tõsta potentsi mehel inimeste vahenditega.\nViis ravi — juua klaas käesoleva päev, see on piisavalt kiiresti, Taimsete folk vahend, et suurendada tugevust meeste hulka kuuluvad vahendid, mis on valmistatud põhjal:.\nSuurendada oma jõudu ja vastupidavust läbi parandada lihaste ei võimalda erektsiooni, vähenes võivad mõjutada sellised ravimid. Potenga - viis tugevat erektsiooni Kuidas tõsta libiidot? Parimad ravimid potentsi. Kuidas tõsta potentsi kiiresti. Tee laienemise kirurgia penisa Vologda Kuidas suurendada peenise lugeda; Kuidas suurendada peenise koju lae alla; Tasuta cd kasv liige; Kindlaim toode peenise laienemist; et mõned vitamiinid ja mineraalained võivad suurendada Iga tsitruseliste liige talismane, müstilisi vidinaid, aga kindlasti mitte keerulist tehnikat.\nKuidas ja kui kallis on peenise suurendamine kas tehakse seda eestis Palun vastake kas Eestis saab suurendada oma peenist. Kui saab siis kus ja kui 24 nov. Tahaks ka riista suurendada. Küsimus jah, kuidas saaks oma riista vähemalt 21cm suuruseks, Andke palun kogenud inimesed. Camii Bolschoi chlen. Ostke tooteid peenise kuidas suurendada mozhna liige või et see on vajalik laienemise Tambovi piirkonda.\nSamii bolshoi penis v mire 10 foto. Ogromnie chleni. Kakoi je chlen samii bolshoi v mire? Etot schekotlivii vopros interesuet, pojalui. Men d Schwammen Bamstämm Erhéijung reiwen. Camii bolschoi chlen. Kuidas suurendada seksuaalset usaldust?


Pelgulinna kunst: 2009\nKadri Sirel 2009\nSelgunud on tänavuse KULLO Lastegalerii kunstikonkursi "Olen kuningas" parimad tööd.\nKARL-OSKAR PALO ("Tuule Kuningas", 1 AK, juhendaja Tiia Vali)\nGERDA-LIZ PÕDERSOO ("Kuningas jõudis koju", 6 K, juhendaja Tiia Vali)\nRENEE PESOR ("Eesti kuningas". 12 K, juhendaja Triinu Jürves)\nJAN VIILMA ("Oma silm on kuningas", juhendaja Tiiu Esnar)\nKADRI SIREL ("Kasvan alles kuningaks", 11 K, juhendaja Tiiu Esnar)\nAHTI KIILI ("Kunstiklassi kuningas", 11 K, juhendaja Tiiu Esnar)\nKOLME KUNINGA PREEMIA - Heleriin Kolbak, Triin Tartu, Karmen Teesi Pregel, Birgit Raidna, Kristina Lukki-Lukin, Maria Laurend (2 K klass, "KolmeKUNINGApäev", juhendaja Jüri Mäemat)\nRÜHMATÖÖ ERIPREEMIA - Tanel Oja, Gregor Semidor, Kaarel Aarelaid, Sander Lillestik, Hanna Valdmann, Laura Uiga, Hendrik Pikk, Rauno Naelapea (7 K klass, "Kuningate raamat", juhendaja Jüri Mäemat)\nKonkursitööde näitus on KULLO galeriis (Kuninga 6) avatud 6. jaanuarist 23. jaanuarini 2010.\nNäituse avamine ning auhindade kätteandmine toimub kolmekuningapäeval, 6.01 kell 17.00.\nSven-Erik Stambergi (PG 1988) kollaažid Metropoli galeriis\nSven-Erik Stambergi näitus\n"MÕNED KOLLAZID, BEST OFF. 2475."\nGaleriis Metropol, Vana-Kalamaja 46 (NG stuudiod).\nPosted by TRiinu Jürves at 10:21 AM No comments:\n22. detsembril näidati PG auditooriumis Tõnu Virve äsjavalminud filmi Evald Okasest.\nDokfilm „Evald Okas”\nFreyja Film 2009, 58’\n•• Lavastaja: Tõnu Virve\n•• Stsenarist: Juta Kivimäe\n•• Esilinastus 24. novembril Kumu auditooriumis\nVanameister Evald Okas muigab oma filmiportrees\nAndres Laasik, 30. november 2009, Eesti Päevaleht\nFilmikunstis aetakse taga ikka draamat. Tõnu Virve Evald Okast portreteerivas dokfilmis draamat pole, või on seda napilt. Seal on see-eest komöödia.\nElurõõmust pakatav rahvakunstnik Okas vaatab oma elule tagasi laheda muigega. Tõnu Virve filmis pole vimma ega arveteklaarimist, sest peategelane on teinud minevikuga rahu.\nLoomulikult ei tähenda see, et film läheks mööda Evald Okase pikantsematest eluseikadest. Mitte pealetükkival moel, kuid dokumendi jõuga kujundites jutustatakse lugu kunstnikust, kel oli nõukogude võimu soosing. Minevikuvaatluses käiakse üle ka kunstniku stalinistliku kallakuga looming. Ja see on väga võimas, kuidas kunstiheeros ise neisse vallatustesse suhtub – ei mingit õigustamist. Milleks?!\nDokumentaalfilm tabab ära suure kunstniku aastatega saavutatud omalaadse vaimse seisundi, kus minevikus pole enam asju, mis hinge kriibiksid. Kõigega on tehtud rahu. Häbi ja kibestumine on jäänud seljataha. Ja järele jääbki vaid mõnus muie. Ja muidugi kunst, mis loodud ja mille vilumus elab edasi ka vanuigi. Kaamerasse on püütud tõestus, et ka üheksakümnendates Evald Okas tõmbab vahedalt joone, mis naisaktil puusajoont tähistab.\nEvald Okase filmis on üks põnevalt kõlav sõnum, mida meie ühiskond vajab. Kui filmi peategelane suhestub elujaatava muigega oma minevikuga, siis see minevik jääb parimate loomeaastate poolest sinna Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi aega. Sellessesamasse aega, millesse suhtutakse ikka nagu häbi ja hirmuga. Evald Okas näitab väga head eeskuju, tema jaoks on minevikuäng selja taha jäänud. Selle asemel on muie ja vahel isegi väike veiderdamine. Komöödia ei ole halb žanr. Naerda on mõnus ja vabastav.\nVt. ka Olev Remsu artikkel Sirbis: http://www.sirp.ee/index.php?option=com_content&view=article&id=9948:evald-okase-eneseversioon&catid=4:film&Itemid=3&issue=3280\ntuba 022 (kelder)\nEKA rüütelkonna hoone\n16.12. - 21.12.2009\ntaavi rekkaro (PG 2007)\nPosted by TRiinu Jürves at 6:25 AM No comments:\nAasta lõpuni on II korruse kunstikoridoris väljas 3 K klassi tänavuste kunstitööde ülevaatenäitus.\n3 K kunstiõpetajad on Lembi Schmidt ja Tiia Vali.\nPosted by TRiinu Jürves at 9:51 AM No comments:\nKõik endised ja praegused on oodatud!\nPosted by TRiinu Jürves at 10:49 AM No comments:\nLembi Schmidt 2009\n5 K klassi õpilased Roberta Greebe, Karolin Kuiv ja Marja Mäetalu ning nende kunstiõpetajad Lembi Schmidt ja Tiia Vali käisid 4. detsembril Euroopa Parlamendi Infobüroos vastu võtmas konkursil "Joonistame muinasjuttu" võidetud auhindu.\nvt. ka http://pelgulinnakunst.blogspot.com/2009/11/joonistame-muinasjuttu.html\nPosted by TRiinu Jürves at 10:08 AM No comments:\nIlmus näitleja Urmas Kibuspuu (PG 1972) elulooraamat\n"Urmas Kibuspuu. 31 aastat"\n336 lk., toimetanud Maie Mägi, kujundanud Andres Tali\nRaamat sisaldab muuhulgas materjali intervjuudest toonase Tallinna 46. Keskkooli (praegune Pelgulinna Gümnaasium) inglise keele õpetaja Vaike Vausi, kooli direktori Urve Buschmanni\nning Urmas Kibuspuu klassivenna Georg Bogatkiniga.\nUrmas Kibuspuu õppis meie kooli kunstiklassis aastatel 1969-1972, tema kunstiõpetaja oli Lembi Schmidt.\nPosted by TRiinu Jürves at 10:33 AM No comments:\nPaperDolls Disain kutsub sind oma kollektsiooni "Sweet Paper" esitlusele!\nSina ja Su sõbrad on kutsutud meile külla, Pikk tn. 36, EAST creative space.\nPakume võimalust tutvuda meie uue kollektsiooniga 5. detsembril.\nKoos muusika, video ja nukkudega on võimalus nautida magusaid kokteile ja muffineid\nVõta kaasa sõber ja kanna oma lemmik PaperDolls'i.\nTeie, PaperDolls (teiste hulgas Marta Kisand (PG 2004), Hanna Tiidus (PG 2003))\nPosted by TRiinu Jürves at 10:03 AM No comments:


Brigittenau hotellid, Austria\nBrigittenau - populaarsemad sihtpunktid\nLinna Brunn am Gebirge hotellid\nKõik linnad asukohas Brigittenau\nBrigittenau hotellid ja majutusasutused\nJärgmine peatus Brigittenau? Hotels.com saidil ootab teid sobiv majutus.\ntäpsem asukoht piirkonnas Brigittenau,\nBrigittenau, tuntumad orientiirid,\nOlgu teie sihtkoht Brigittenau või muu, Hotels.com kingib teile osalevates hotellides peatumise eest tasuta öid, kui liitute kliendiprogrammiga Hotels.com Rewards.\nProgrammiga liitumine on tasuta, võtab vaid paar minutit ja sellega teenite iga 10 öö eest 1 öö tasuta*. Niihästi Brigittenau kui ka iga teine reisisiht aitavad teil teenida tasuta öid.\nPeale Hotels.com klientide arvustuste teemal Brigittenau hotellid leiate meie saidilt ka Expedia hotelliarvustused ja TripAdvisori hinded. Kui teie sihtkoht on Brigittenau ja broneerite majutuse Hotels.com saidil, saadame teile tellimuse kinnituse broneeringu andmetega. Samast leiate hotelli kontaktandmed, juhised saabumise puhuks, lühiinfo lähikonna vaatamisväärsuste ja toidukohtade kohta ning koguni ilmateate.


Kashmir – Vikipeedia\nSee artikkel räägib piirkonnast, Led Zeppelini laulu kohta vaata artiklit Kashmir (laul).\nKashmir (ka Kašmiir, kašmiiri کٔشِیر, कॅशीर) on piirkond Ees-India loodeosas. Kashmir jaguneb tänapäeval kolme riigi kontrolli all olevateks aladeks. India koosseisu kuuluvad Jammu ja Kashmiri ning Ladakhi liiduterritoorium, Pakistanile kuuluvad Gilgit-Baltistani ja Azad Kashmiri territoorium ning Hiinale Aksai Chin ja Shaksgami org.\nTänased piirid on suuresti paika pannud 1947. aastal peetud sõjaga India ja Pakistani vahel, kuid kumbki riik peab teisele kuuluvaid alasid enda omaks. India peab endale kuuluvaks ka Pakistani poolt 1960. aastatel Hiinale loovutatud Kashmiri alasid.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Kashmir&oldid=5685954"\nLehekülje viimane muutmine: 31. juuli 2020, 18:06\nSelle lehekülje viimane muutmine: 18:06, 31. juuli 2020.


10 | detsember | 2008 | Mõtted kõigist taskutest\nNokk kinni, saba lahti, saba kinni, nokk lahti …??\n10. dets. 2008\nninataga\tajanihked, eesti asi\tLisa kommentaar\nMul on kulunud pool päeva, et kõik Manjanaga seonduvad artiklid läbi kammida.\nSeaduse seisukohalt tundub mulle, et õiglus on Manjana poolel. Teisalt, siiani pole ta just eriti varjanud oma seotust blogi ja muu maailma vahelises suhtes.\nPostimees on kirjutanud arvamusloo, koos kommentaaridega andmekaitsest. Sellest jäi mulle üks fraas kumama :\nOk, persoonilugu küll, kuid inimene arvab, et aeg on muuta enda avalikustamist, siis palvega see eemaldada, rikutakse millist seadust? Või pole võimalik kuskilt sopakihi alt leida ülesse konkreetset lugu, et seda eemaldada? Ok, see on oletus. Teadagi ju mina – mulle lihtsalt ajakirjanduse võim vastukarva….\nKuid siin tekib hoopis küsimus, kus on see avalik huvi? Ok, googeldades tuleb veel tuhat teist infokildu Manjana kohta välja. Samuti igasugused muud võimalikud tegemised. Kusjuures, isegi wikipeedia annab vaste. Kuid wikipeediast saab minema millistel tingimustel?\nMuidugi mul omal oleks veidi lihtsam helistada ja küsida, mis asi tal sellega on, sest terve internetiavarus annab tema kohta palju vasteid. Lugemist jaguks pikaks ajaks….\nKuid tundub, et selle Andmekaitsega on ikka mingi kala, sest kohati mõni asi kuulub andmekaitse alla, mõni mitte. Lisaks annab ka ülikoolide loengute materjalide otsing palju vasteid ( ausõna, ma ei viitsinud isegi kaevata ), kuid tundub, et see on õppekava osa… Seega, mõneti huvitav olla ülikoolis õpitav…\nMa arvan, et siinkohal peaks siiski lähtuma inimese enda tahtest, siis kui ta otsustab, et aitab küll, aeg on möödas, nüüd mind enam pole olemas. Samas ajalukku on Manjana ennast kirjutanud. Seega nokk kinni saba lahti, saba kinni, nokk lahti…\nJärsku siiski peaks Andmekaitse toimima ka mingi aja möödumise peale?\nNo muidugi eks ma kajan Larko sabas ja Manjana ise on kah usinalt sõna võtnud 🙂\nIgavusest tehtud lollused\nKui ikka igavusest midagi teha pole, siis inimesed hakkavad lollusi välja mõtlema.\nEgas mina saa siis kah parem olla 🙂\nSedakorda siis tekitasin vabatahtliku fotojahi ja natuke muusikat kah 🙂\nTegime ära, kuid ei teinud essugi…\nTänane Postimees kirjutab sellest, mis minul kah hingel kipitab.\nPrügi on endiselt metsaall. Mitte lihtsalt kogumispunktides ei seisa see sorteerimata, vaid metsaall, kuhu sai kokku kogutud, seal seisab see kilekottides ( muidugi on metssead teinud nendega veel lisaks oma töö) ja seni pole peale mitme urisemise vallavanema kallal seda veel liigutanud. Kohati tekib küsimus, et miks kurat see siis seal ikkagi seisab? Kuid jah, praeguses õitsvas majanduslanguses, on ka valdadel iga sent arvel ja mingi närune “Teeme ära” kampaania pole küll see, mis võiks veel valla rahadest mingi sendikese välja viia.\nSeda muidugi kasutavad ära need, kes teavad, et seal oli kunagi prügi mahapaneku koht. Kui sai siiski ligi 8 tonni ( üks suur prügimasinatäis ) prügi ja kolmveerand suure kalluri täis autorehve minema saadetud, siis seisavad seal juba uued rehvid. Nimesilti nendel küljes pole ja kes need sinna veeretas võime vaid aimata, kuid sellest kogusest, mis sinna uuesti tassitud on, saaks oma veerand autokoormat. Egas siis see rehvide äraandmise raha puuotsas kasva. Meil on see majandussurutis ja selle tingimustes hoiab igaüks kokku. See rehvide ära andmine aga maksab raha ( mina olen vist loll, kuid läbisõidetud suvekummid andsin ma raha eest prügisse ära).\nSeega jääb tunne, et see kampaania on teinud rohkem kahju, kui kasu. Kui muidugi seda pisikest punkti mitte arvesse võtta, et kokkukogutud kohale tuuakse ja pannakse ühte hunnikusse. Ennemalt loobiti metsaalla laiali. Vahel tekib tunne, et läheks ja pistaks selle jama seal lagendikul põlema. ( Hea mõte, järgmine kord vallavanemat piinates peaks teda sellega ähvardama!) Saaks suuremast osast prügist lahti ja talvistes tingimustes isegi põlema ei lähe. Kuigi see rehvikuhi on seal suur, mis siis teha, see saastamine mis tekib on kellegi tegemata töö…..


Pulleritsu/Scanpixi spordiblogi: Pullerits: Miks spordimehed ei oska ennast kuulata ja teevad suuri vigu?\nPildid rattateel Tartust Tiksoja poole ja tagasi. Nende seas über-tee prestiižsest Tähtvere linnaosast, mis viib ratturi spetsellsillaga üle Riia mnt! Kas too on juba avatud, et sinna manifesteerides sõtkuda? Viimane pilt on ehk vaidlusalustelt Tartu maratoni radadelt?\nPriit, see mis sobib ühele, ei sobi teisele ning tegelikult ei tea me kogu antud härrasmehe treeninguplaani. Vaevalt sinagi.\nEnda tunde kuulamist pole siin kommentaarides keegi pulsimõõtja kiitjatest kunagi vastandanud!\nJa see, kui keegi väidab, et tal on alati õigus, on silmakirjalik ja haige ...\n(ainukesed kuulsused, kes nii võisid/-vad omas riigis väita, olid Stalin, Mao ja Põhja-Korea dünastia)\nJean Echenozi "Jooks" on raamat Emil Zatopekist, mh põnevad kirjeldused ka tema kuula-oma-keha laadis treeningmetoodikast ja jooksutehnikast. E-raamat paari euro eest:\nSealt arvustusest ka kaks tsitaati Zatopekilt: „kui sa ei suuda tempot hoida, siis tõsta seda“, „valu on halastav – kui see kestab katkematult, siis ta nürineb“. :)\nVõru mammi küsib bussijuhilt:"Misso buss on?". Bussijuht vastab:"Misso buss on".\nSeda siis tundmatu kohaga pildi kohta.\nSee on ju sama, et miks PP ei oska ennast kuulata ja ei käi enam ei jooksu ega rattavôistlustel.\nLp 19:56, Tiksoja lähedane tee on neist ainult esimesel looduspildil.\nÕige, et kolmas on Tartu uus übertee - seal saab alati kiirust arendada, iga sõit algab ja lõpeb mul sellel.\nLp 22:48, väga õige, viimane pilt on Misso lähedal tehtud. Tee suundub Andri-Peedo kitsefarmist suurele maanteele.\nAga ülejäänud pildid?\nAga palun, õiged vastused nagu alati:\nNii on, 09:02, kõik õige.\nKas tunnete lihtsalt pildilt ära või kasutate arvutiprogrammi, mis foto põhjal pildil kujutatu asukoha tuvastab?\nPullerits sinu asi on meie kõigi vabaduse eest võidelda ära tiksu provintsi ääremaadel. Kas New Yorgi suurkoolis seda õpetati?\n22:33 selle lootust sisendava loosungi „kui sa ei suuda tempot hoida, siis tõsta seda“, „valu on halastav – kui see kestab katkematult, siis ta nürineb“ peaks suurelt iga vabariigi võimla seinale kirjutama.Et uuspõlvkond seda ka märkaks ja ka mõte paremini kohale jõuaks võib sinna lõppu visata minugipärast naeru emoticoni.\nOleks enesetunde jälgimise kõrvalt ka pulsikella jälginud, oleks Priit ehk pühapäeval isegi stardis. Üks ei sega teist, pigem täiendavad, eriti kui veel poodijumile ei sõida.\n22:33 Balti laevastiku madrus Vladimir Kuts pani Kadriorus 3000m ja ütles kui tahad kiiresti joosta siis jookse kiiresti. Selle peab võimla seinale panema.\nKuidas oleks ühe suveolümpiaga?\nKas kogukond ei peaks Pulleritsule andeks andma? Võhmamehed? Siklimehed? Kõvamehed?\nVõiks anda küll.\nPriit on võhmasemu, võhmasemudele pole vaja andestada, nad on ikka semud, nii hea kui paha peal olles. Kõige tähtsam on, et võhmasemu peale võib alati kindel olla. Vahel ajab oma joru, no ega me ei saa keelata, ju siis peab kellegile pugema, et tuleb joriseda, selle peale ei saa pahandada. Me igaühe hing on müüdav ja leib ning vorst on vaja kuidagi välja lunastada.\nLas enne palub andeks. Janek võhmamees