36. nädala ultraheli – lõplik vastus, kas keiser ja viimane laps või loomulik sünnitus ja valikuvõimalus.\nPosted in Mõtted, Rasedus\tby Annika North\nKui mulle 20. nädalal looteanatoomia ultrahelis öeldi, et nad saadavad mu 28. nädalal uuesti ultrahelisse, et kontrollida emaka armi, olin tohutult õnnelik, et näen taas oma last. Näha oma pisikest ekraanil siputamas ja toimetas, on vapustav tunne ja sellest ei saa vist iial küllalt. Aga kui ma taas ultrahelisse läksin ja seal õigeid küsimusi küsima hakkasin, sain aimu tervikust pildist. Emakas on mul keisri tõttu armiga, aga kuna kahe raseduse vahele jäi kohustuslik 2 aastane paus, siis teadsin, et sellega on okei ja armi rebenemise ohtu ei ole. Mul on platsenta kinnitunud emaka eesseinale ja kuna see on armile väga lähedal, siis arvas arst, et tasuks jälgida, ega see raseduse edenedes läbi armi ei kasva. Uurisin, mis saab siis, kui see peaks juhtuma? Sain vastuseks, et seljuhul tehakse plaaniline keiser. Me ei ole Heikoga kindlad, et me piirdume ainult kahe lapsega. Ilmselt tahaksime kolmandat last ka, kui meil selleks soodsad võimalused on (ja võib-olla isegi neli, kes teab).\nOlen varasemalt kuulnud, et pärast kahte keisrit on kolmas alati plaaniline keiser. Pärast kolmandat, pannakse piltlikult käsi ette – neljas rasedus on liiga suure riskiga. Otsustasin arstilt selle kohta täpsemalt üle küsida.\nKogu maailm mu ümber peatus, kui arst vastas, et sellises olukorras nad ei taha riskida sellega, et mingi osa platsentast jääb armi sisse. Nad ei saa garanteerida ega kuidagi kontrollida kas nad said kõik kätte. Operatsiooni käigus eemaldatakse igaks juhuks kogu emakas!\nKui sa tead, et sa tahad veel lapsi ja su elus tehakse selline otsus/liigutus, siis see on üks tugev hoop makku, näkku ja südamesse! Jah, mul oleks kaks last olemas ja ma olen selle üle ütlemata tänulik, kuid… kui su süda on valmis armastama ja saama rohkem lapsi ning ühe hetkega see võimalus võetakse sult ära, jätmata kübetki lootust… seda tunnet ei saa sõnadesse panna.\nMa ei osanud enam midagi edasi küsida. Emaka eemaldamine on üsna lõplik, mida ma küsin? Sel korral oli kõik korras, kuid ta otsustas mulle panna uue aja 32. nädalaks, et arm ja platsenta uuesti üle vaadata. Platsenta kattis armi ja võimalus, et see kasvab läbi kudede pidi jääma kuni raseduse lõpuni. Sain 4 nädalat info seedimiseks ja oma vaimu valmis panemiseks, kui järgmisel ultraheli uuringul selgub, et platsenta on tunginud sinna, kuhu see kasvama ei peaks. Ma sain vastuseks, et “ei tundu, et oleks armist läbi kasvanud” ja sain uue aja 36. nädalaks. See on kohutav murekoorem mida endaga kaasas kanda. Kätte jõudis viimane ultraheli. Lõplik vastus.\nMa sain häid uudised ja halbu uudiseid. Tavaliselt keskendun positiivsele, kuid see rasedus on mind vaimselt nii läbi võtnud, et ma suhtun negatiivsesse ülima tundlikusega, minu tass voolab üle! Ma hoidsin hinge kinni ja muretsesin esimesed 16 nädalat (4 kuud), kuni enam-vähem regulaarsete liigutuste tundmiseni, kas kõik on korras ja kas see beebi ikka elab veel. Hiljem veel mitu nädalat loote anatoomia ultrahelini, et teada saada kas kõik on tegelikult ka korras (mis oli ühtlasi ka mu eelmise kõbubeebi eluiga, mistõttu oli mulle oluline selle verstaposti läbimine). Sellele lisandus mu minapildi lagunemine pidevate kommentaaride tõttu mu kõhu suuruse kohta (kirjutan sellest siin) ja vaimne terror ühe töökaaslase poolt kellega sain alati hästi läbi, kuid kes hakkas mind mu raseduse ajal vihkama ja kõikvõimalikes maailma hädades süüdistama. Siis sain teada, et antud rasedus ja laps võib jääda mu viimaseks, sest ma võin oma emakast ilma jääda. Nii umbes 35. nädala paiku tulid mulle meelde kõik lood mida ma kunagi kuulnud olen raseduse viimastel nädalatel/päevadel või sünnitusel surnud lastest ja ma jõudsin ringiga tagasi algusesse ning ootan iga järgmist liigutust, mis kinnitaks mulle, et mu laps ikka veel elab.\nTahan, et ta oleks juba mu kõhust väljas, mu valvsa pilgu all, sest kardan, et tal pole seal turvaline. Samas tean emana, et pärast lapse sündi ei kao hirmud, sest beebit varitsevad teised ohud mille üle muretseda.\nHea uudis – lapsega on kõik korras ja “ei tundu, et platsena oleks läbi armi kasvanud”.\nHalb uudis – Kuna laps on kosunud hästi, siis soovitab arst esilekutsumist 39. nädalal. Esilekutsumine on minu hirm nr.2 (hirm nr.1 on sünnitus ise). Elasin selle esimese sünnituse ajal läbi ja ei soovi seda rohkem korrata.\nTa andis mulle ise sünnitamiseks tõenäosuse 40%-50%, lisades, et väga võimalik, et sünnitus lõppeb taas erakorralise keisriga. Ma tahaks kas sünnitada või keisrit, palun-palun mitte mõlemat (st. tuhutamine + keiser).\nOlen sellele juba varem mõelnud, et mis siis saab, kui seekord on jälle esilekutsumine. Mõtlesin, et nõuan (loe: palun, lunin, moosin ja anun), et pärast oma rohtude saamist võin minna koju, et seal rahus ja privaatselt valutada ning tulen kohusetundlikult kohe tagasi kui vaja. Rääkisin sellest ka arstiga, aga ta arvas, et mul on armi tõttu liiga suur tõenäosus komplikatsioonideks ja ma peaksin ikkagi haiglas olema. Tekkis küsimus (enda peas), et kui mul on oht komplikatsioonideks ja tõenäosus, et ma lõpuks ise sünnitan 50% või isegi alla selle, siis milleks see esilekutsumine?\nMa saan aru muidugi, et beebile on loomulik sünnitus parem ja ma olen selleks valmis (no enam-vähem), aga kui ma kuulan neid agasid ja tõenäosusi iga punkti juures, siis on väga raske end sellest negatiivsusest välja raputada ja saavutada enda soovitud meeleseisundit sünnituseks.\nÜks osa mu sünnituseks ettevalmistuse juures on teiste sünnituslugude ignoreerimine. Ma ei kuula ega loe mitte ühtegi kogemust enne sünnitust. Aga mõni positiivne kogemus esilekutsumisega või esimene keiser ja teine positiivne loomulik sünnitus kuluks mulle praegu ära küll. Neid ma loeks meeleldi! :)\nRasedus\t1 kommentaar\nUus vanemahüvitise arvutamise seadus ja selle pimenurk – kuidas riik minu pealt 600€ kuus kokku hoiab.\nPosted in Mõtted\tby Annika North\nAntud postitus on kirjutatud detsembris, kuid ma jätsin selle mustanditesse küpsema. Plaanisin selle järgmisel nädalal postitada, aga kuulsin täna hommikul terevisioonis samateemalist nupukest – tundub, et antud teema on jõudnud päevakorda. Mul oli natuke kahju, sest ma ei tahtnud “kellegi järgi” samal teemal kirjutada. Otsustasin, et kui see postitus üldse kunagi ilmavalgust näeb, siis see on kohe praegu, sest hiljem, on liiga hilja!\nOlgu see mulle õppetunniks, et kui sa tahad midagi öelda – tee seda kohe!\nPostitust ennast ma muutma ei hakka, avaldan nii, nagu see mul detsembris kirjutatud oli.\nSee, kuidas detsembris rasedus- ja sünnituspuhkusele (nõuka slängi kasutades, dekreeti) jäänud naised riigile esialgu rohkem makse maksma pidid, teavad vast kõik. Õnneks sai see ebaõiglus meedias kisa ja kära saatel palju tähelepanu ja antud seadus sai vajalikud korrektuurid. Laste saamisega seoses, on veel üks ebaõnnestunud ja ebaõiglane seadus, mis ei ole minu hinnangul vajalikku tähelepanu saanud, kuid vääriks seda sama palju. Selleks seadsusemuudatuseks on jabur ja ebaloogiline arvutuskäik, mille järgi arvutatakse vanemahüvitis (ehk emapalk).\nNii nagu uue maksuseadusega kannatas teatud grupp inimesi, ehk aasta lõpus dekreeti minevad inimesed, siis uue vanemahüvitise arvutamise süsteemiga, jäävad seaduse hammasrataste vahele vanemad, kes saavad lapsed 2,5-3,5a vanusevahega.\nVana ja uue süsteemi erinevus on lihtsustatult selgitatuna järgnev:\nEmapalk arvutati välja dekreeti jäämise aastale eelnenud kalendriaasta tulude (sots. maksude) järgi. Seejärel maksab riik toetust järgnevad 1,5a. Selleks, et lapsehooldusel olev inimene teise lapse saamist rahalistel põhjustel edasi ei oleks sunnitud lükkama (et uuesti terve aasta tööd teha, mille sots. maksude pealt arvutataks uus vanemahüvitis), rakendati seadus mille järgi sai 2,5 aastase vanusevahega laste puhul sama vanemahüvitist mis esimese lapsega, hoolimata sellest, et vanem ei käinud teise lapse sünnile eelnenud aastal tööl, vaid kasvatas oma alla 1,5aastast last.\nEmapalk arvutatakse rasedaks jäämise kuule eelnevale aastale (näiteks august 2018-juuli 2019, sest rasedaks jäädi august 2019). Ka uue süsteemiga on kuni 2a6k vanusevahega laste puhul vanemahüvitis sama, mis esimese lapsega.\nSuur erinevus on selles, et antud seadusega on 2,5a vanusevahe pigem pastakast välja imetud number. See maagiline vanusevahe määrati ilmset eelmise seaduse järgi, endale aru andmata või välja arvutama, mida see vanusevahe, uue sedusega käsikäes praktikas täpsemalt tähendab – antud seadusega pole sellel numbril mingit erilist põhjendust. Kahe lapse vanusevahe võiks olla välja arvestatud vastavalt sellele, millal saab tasustatud hooldusleht läbi, ehk laps saab 1a6k ja on piisavalt vana, et minna sõimerühma. Kuna alla 1a6k vanuseid lapsi lasteaedadesse vastu ei võeta, on hoolduslehel olev vanem “kohustatud” lapsega kodus olema, ega saa varem tagasi tööle naaseda.\nSelleks, et pooleteiseaastane (18 kuud) hooldusleht ei vähendaks lapsevanema sissetulekut, mida ta on teeninud vähemalt 1 aasta (12kuud) enne rasestumist, mis peab eelnema sünnitusele (9 kuud), peaks uus kahe lapse vanusevahe olema 3a3k. (18kuud+12kuud+9kuud=39kuud/3a3k)\nSee võib tunduda hirmus suur vanusevahe piir, aga kui hüvitise arvutamise algusperioodiks on peaaegu 2a enne lapse sündi, on loomulik et ka laste vanusevahe piir nihkub.\nToon näite enda järgi:\nOlin lapsehoolduspuhkusel kuni august 2018 (k.a) ja tööle naasesin septembris 2018, ehk kohe kui laps sai 1a6k ja tasustatud lapsehoolduspuhkus läbi sai. Tööl käisin ma 1aasta ja 5 kuud ning siis algas mul teise lapse rasedus- ja sünnitusleht . Kogu selle aja olen ma maksnud riigile erinevaid makse, kuid see pole täna, mulle emapalga arvutamisel oluline.\nUus maksusüsteem näeb ette, et vanemahüvitise arvutamisel kasutatakse minu rasedusele eelnenud aastat, ehk mai 2018-aprill 2019\nSee, et selle perioodi sisse jääb aeg kui ma olin lapsehoolduspuhkusel, tähendab seda, et nende 5 kuu sissetulek tuleb uue vanemahüvitise arvutamisel välja jätta. Uurisin sotsiaalkindlustusametist, kuidas siis ülejäänud 7 kuu sissetulek vanemahüvitise arvutamisel jagatakse – kui lapsehooldus puhkusel olevat perioodi ei arvestata sissetulekuna (kuigi ka selle summa pealt maksin sots. maksu) kas siis ei arvestata ka sama perioodi kuid, kuu keskmise sissetuleku/sot.maksu arvutamisel?\nPaistab, et ametnikud on ise ka segaduses. Algul väitis teisel pool toru olev proua, et kui ma viibisin nö vanemahüvitise arvutamise perioodil lapsehoolduspuhkusel, siis ma saan vanemahüvitist samas summas mis esimese lapsega. Seejärel pidin ise prouale seletama kuidas uus süsteem toimib ja et sellega kaasneb ka pime nurk teatud vanusevahega laste saanud vanemate suhtes (Pole tänu väärt). Kui ta lõpuks aru sai, teatas ta, et minu sissetulekud jagatakse siiski terve aasta peale ja kahjuks olen mina erand, kes selles süsteemis kannatab.\nVana süsteemi järgi, oleks mu emapalk välja arvutatud minu 2019 aasta sissetulekute järgi, mil ma käisin ka tööl kõik 12 kuud.\nParatamatult tundub mulle kohutavalt ebaaus, et kuigi ma töötasin kahe hoolduslehe vahel 1 aaasta ja 5 kuud, võetakse emapalga arvutamisel arvesse ainult 7 kuud, mis omakorda jagatakse terve aasta vahel ära, muutes mu keskmise sissetuleku naeruväärselt väikeseks.\nSeadusemuudatus, millega kaasneb uus vanemahüvitise arvutamise süsteem, näitab selgelt, et lapsega kodus olemine ja uue EV kodaniku kasvatamine, tähendab riigile, et ma pole selle aja sees midagi kasulikku teinud. Võrdväärne töötuga, kes istub kodus ja töötukassalt toetusi saab.\nKuna rasestumise kuu arvutatakse lapse sünnikuupäeva järgi, siis minu näite puhul oleks päris õnnetu juhus, kui laps sünnib 2 kuud enneaegsena. Sellisel juhul arvestatakse mulle vaid 5 töötatud kuu sissetulek, mis jagatakse terve aastaga – lõpuks saaksin kätte kõigest miinimumi.\nVana süsteemi järgi, tähendas teise lapse saamine suurema vahusevahega kui 2a6k, seda, et sa oled jõudnud vahepeal tööl käia, kuid su sissetulekud ja maksud oleks läinud vanemahüvitise arvutamisel arvesse.\nTähtsad riigiisad võivad küll näppu viibutades öelda, et kui vanemahüvitis teile niivõrd oluline on, siis planeerige oma laste saamist vastavalt, kuid seljuhul peavad nad olema väga õnnelikud ja tänulikud, et neil on võimalus olla ignoratne teemal mis puudutab laste saamisega puudutavat valu.\nIga laps tuleb siia ilma siis, kui ta ise tahab, hoolimata oma vanemate plaanidest ja planeerimisest. Paarid näevad kuude kaupa vaeva, et naisel õnnestuks rasestuda. Inimesed käivad aastaid uuringutel ja viljatusravil, millega kaasnevad tihti unistuste ja lootuste purunemised, uued katsed ja järjekordsed südamevalud. Rasedused katkevad ja beebid surevad emaüsas või sünnitusel. Keegi meist ei planeeri seda, aga elu juhtub sinuga hoolimata sinu plaanidest. Ükskõik kui hoogsalt keegi oma näppu su suunas ei viibuta.\nTäna, teades täpselt, kuidas uus maksusüsteem töötab ja kui väike mu vanemahüvitis olema hakkab, otsustaksin ma ikka lapse saada nüüd, mitte aasta pärast kui õiglast vanemahüvitist saaksin. Me saame lapse, sest tahame teda enda ellu ja me ei jõua ära oodata, millal me teda lõpuks oma kätel hoida saame ja näha teda suureks kasvamas, hoolimata sellest kas ja kui palju mulle toetust makstakse. Ma ei suuda temaga kohtumist edasi lükata kaugemasse tulevukku parema (ja õiglase) sissetuleku nimel. Aga nähes, kuidas pimesi ja läbimõtlemata seadusemuudatus, võtab mult suure tüki minu tavapärasest sissetulekust ära, tundub lihtsalt ebaõiglane.\nLoodan, et kunagi saabub päev, kui lapse kaotanud perekonda ei karistata “halva planeerimisoskuse” eest ja toetust makstakse kõigile siiski samade põhimõtete järgi.\nEbaõnn, Eestimaa, Elu, Pettumus\tLisa kommentaar\nRiidest mähkmetest enne beebi sündi!\nPosted in Lapsed\tby Annika North\nOi, kui tohutult põnev teema! Mind on mõte riidest mähkmetest alati kõnetanud. Miski selle juures tundub nii õige. Juba esimest last oodates, mõtlesin nende kasutamise peale, aga mõningate miinuste ja valeinfo või isegi vähese info tõttu, jäi see mõte mul teostamata.\nTeise lapse saamine süstib sinusse aga enesekindlust, mida esimese lapsega veel pole. Sa tead milline ema sa oled/olla tahad, sul on selgem arusaam mida sa oma lapsele soovid, sul on enamus katsumisi ja õppetunde seljataga ja sul on mahti midagi veel oma kandikule juurde võtta – sa tead, et sa saad kõigega hakkama, sest sa oled ju ema! Täna, ei suuda ma välja mõelda ühtegi “vabandust” miks ma ei peaks kasutama riidest mähkmeid.\nPeamised põhjused, miks ma otsustasin riidest mähkmete kasuks:\nSa vähendad oma ökoloogilist jalajälge. Vastsündinud vajavad ca 15 mähkmevahetsust päevas, hiljem vähem, kuid esimene eluaasta siiski 10 ringis päevas ja seejärel kuni potil käimiseni läheb päevas mitmeid mähkmeid veel kuni täieliku mähkmevabaduseni. Selle aja sisse mahub tuhandeid mähkmeid. Kuude pikkuse uurimustöö käigus on mul silma jäänud väide või küsimus, kas mähkmete pesemine, ehk vee ja elektri kasutamine, on ikka oma jalajälje vähendamine – seal on mitu nüannsi, kuid tundub, et vastus on siiski jah. Isegi kui vastus on ei ning riidest mähkmete kasutamine on ühekordsete mähkete kasutamisega võrdväärse ökoloogilise jalajäljega, siis see on fakt, et esimene variant toodab vähem prügi. Kui oma riiete pesemine tundub meile kõigile eetiline, siis ma ei oska beebi mähkmete pesu teise pilguga vaadata!\nRiidest mähkmed on keemiavabad. Selleks ei pea olema “ökoemme”, et teada, et mähkmed sisaldavad palju keemilisi aineid, mis ei ole mõistagi su beebile head. Sa ei pea isegi suuremat sorti uurimustööd tegema, et aru saada, et see ei ole mustkunst või haldjatolm, mis su lapse pissi imab, vaid siiski vastavad keemilised ained. Kui mul on valida, kas ma lasen oma beebil selle keemia sees olla praktiliselt 24/7, aasta-kaks järjest või mitte, siis ma valin selle keemiavaba variandi – isegi siis, kui see oleks kallim või oluliselt raskem variant (mida see aga ei ole). Kui ma pean valima oma lapse heaolu ja enese mugavuse vahel, siis eelistan iga kell esimest varianti!\nLõppkokkuvõttes soodsam valik. Esimese hooga ei pruugi sa seda märgata, kuna kogu vajaminev kraam tuleks osta lühikese aja jooksul, et kõik vajalik enne beebi sündi olemas oleks (vs ühekordsed mähkmed, mida sa ostad ühe paki kaupa hajutades nii kogu neile kuluva summa 2+ aasta peale). Kui aga numbrid kokku lüüa, siis see kogusumma mis sa ühekordsetele- vs. korduvkasutatavatele mähkmetele kulutad, on mitmesaja euro väärtuses korduvkasutatavate kasuks. Kui sa peaksid veel kaks last järjestikku saama ja samasid mähkmeid kasutad, siis on sääst isegi suurem!\nHiljem on võimalik oma mähkmed järelturul maha müüa ja osa neisse investeeritud raha tagasi teenida.\nPüha jumal, kui ilusad need on. Kui hakata e-poodides mähkmeid valima, siis ostukorv täitub nii ruttu, sest mustreid leidub igale maitsele ja kes poodleb simadega, sel on pea võimatu neile vastu panna. Ma juba näen vaimusilmas ette kuidas mu beebi oma nunnude mähkmetega ringi roomab\nMilovia vastsündinu mähkmekatted.\nRiidest mähkmete miinused ja põhilised hirmud:\nNeed võivad lekkida. Jah, võivad küll. Siis tuleb lihtsalt üle vaadata kas jalakummid on korrektselt pandud ja üle vaadata, ega sa ei ole mähkmed liiga lõdvalt või vastupidi, liiga pingule kinnitanud. Võib-olla peab proovima muud mähkmetüüpi või -firmat või lihtsalt üle vaatama mähkemes olevad sisud ja midagi juurde panema või ära võtma. Sellised mured võivad aga tabada ka igat ühekordseid mähkmeid kasutavat lapsevanemat. Ka ühekordset mähet peab mõnikird paremini jalga panema, katsetama erinevaid brände, üle minema suuremale või väiksemale suurusele (eelmine pakk jääb tavaliselt siis avatult seisma ja on raisus). Mingil põhjusel ei loobuta sellistel puhkudel ühekordsete mähkete kasutamisest, vaid otsitakse sobivat nii kaua, kuni see leitakse.\nKakaseid mähkmeid peab pesema. Nii on. Mina isiklikult ei näe vahet, kas ma keeran kakase mähkme rulli ja viskan prügikasti, või võtan mähke seest sisu, lasen kraani alt läbi ja viskan spets pesukotti. See on piltlikult öeldes üsna sarnane protsess. Mähkmega pead sa tegelema niikuinii. Kui laps on suurem ja kaka tahkem, siis minu jaoks on kaka potist alla laskmine ja määrdunud mähkme pesukotti panemine võrdväärne sellega kui laps õhuvanni või potitreeningu ajal püksi kakab. Kakaga peab tegelema niikuinii ja määrdunud riided/diivan ei lähe prügikasti, vaid tuleb ära pesta. Paratamatult peab iga lapsevanem oma lapse kakaga kokku puutuma igaljuhul.\nKodust väljas olles tuleb kakast mähet endaga kaasas tassida. See oli punkt mis mind ennast kõige enam hirmutas. Tegelikkuses on nii, et sa ei pista seda mähet omale käekotti või seitsme kilekoti sisse, lootes, et hais sul järel ei hõlju. Sul on võimalik osta väike wetbag, mis on õhu- ja niiskuskindel – mitte mingit lekkimist ega haisu. Koti suuruse saad ise valida, tänu millele saad sinna mahutada just nii palju mähkmeid, kui sul tarvis on. Selliseid õnnetusi, kui laps kakab ennast varvastest kuni kuklani täis, juhtub ühekordsete mähkmetega tihti (õnneks küll, mitte ühe ja sama inimesega). Seljuhul tuleb emal kõik need kakased riided kuidagi koju transportida ja olgem ausad, sa ei ole tavaliselt selliseks olukorraks valmis. Kasutades riidest mähkmeid, kannad sa endaga alati wetbagi kaasas, mistõttu on sul kõva eelis igas ootamatus olukorras ning ükski kakastroof ei taba sind valusalt.\nTahaks öösel magada, mitte mähkmetega tegeleda. Usun, et kogenud kasutaja oskaks siinkohal hea nipi anda, kuid minu lahendus sellele on esialgu järgnev: Miks mitte riidest mähkmeid öösiti kasutama hakata siis, kui oled päeval katsetamisega teada saanud millised mähkmed, sisud jms teil lekkekindlad on. See, kas sa kasutad ühekordseid või taaskasutatavaid mähkmeid ei mängi öise mähkmevahetuse juures suurt rolli – vahetama pead sa neid niikuinii. Erinevus taaskord selles, et kas sa pead need viskama prügikasti või pesukotti… Sama vaev.\nMinu meelest on riidest mähkmete kasutamine kinni ainult tahtmises. Sa kas otsid vabandusi või lahendusi!\nMilovia vastsündinu mähkmekatted\nMinu esialgne mõte, kui ma otsustasin, et proovin riidest mähkmeid (enne kui nende kohta uurima hakkasin), oli see, et kasutan neid tavamähkmetega pooleks. Kodus korduvkasutatavad ja väljas ning võimalik, et ka öösiti ühekordsed. Pärast seda, kui olin enda jaoks vajalikud vastused saanud, olin valmis 100% peale minema. Otsustasin, et ühekordseid pole tarvis – ostan vajaliku koguse mähkmeid, sisusid, wetbagi, korduvkasutatavad pepulapid ja muu vajaliku.\nR. beebiriideid sorteerides selgus, et lisaks tema riietele, oli mul alles jäänud ka vastsündinute mähkmeid. Neid oli palju, nende tähtaeg endiselt kehtis, need olid suurus 1 ja 2 ehk kohe päris alguses kasutamiseks ja ma otsustasin toimida järgnevalt:\nKuna ma ei teadnud täpselt kui palju mähkmeid mul vaja läheb, otsustasin, et piirdun nende olemasoleva 8 mähkmega, mis ma olin juba ostnud ja püüan toime tulla ainult olemasoleva 8 mähkmega, kasutades kodus olevaid ühekordseid mähkmeid buffrina, kuni korduvkasutatavad pesus või kuivatusrestil on. Kohe kui olen korduvkasutatavad pesust kätte saanud, kasutan taas ainult neid, kuni kõik puhtad otsa saavad. Samal ajal saan jälgida kui palju ühekordseid mul kahe pesukorra vahel kulub ja selle järgi otsustada kui palju on vaja juurde osta. Võib-olla isegi jääda seda süsteemi kasutama kogu vastsündinu suuruses mähkete perioodil (kuna ta kasvab neist paari kuuga välja) ja soetada senikaua vajalik kogus OS (one size, mähkesuurus alates ca 6kg kuni mähkmeea lõpuni) mähkmeid. Juhtus aga nii, et märkamatult kogunes vastsündinu suuruses mähkmeid juurde – kui nägin järelturul mähkmeid mis olid ühtaegu imeilusad, kui ka imehea hinnaga, siis ma ei suutnud pakkumisest ilma jääda ja ostsin “paar tükki” juurde. Kuni neid sai 30tk ja ma taipasin, et nüüd on täiskomplekt koos ja rohkem lihtsalt pole vaja!\nSiin pildil ei ole veel kõiki mähkmeid. Hiljem suurusi võrreldes, tõstsin osad siit hunnikust suurema beebi mähkmete kasti ja uusi vastsündinu omasid tuli juurde!\nKuigi ma ise läksin mähkmete “stardikomplektiga” veidi hoogu, arvan siiani, et mu esialgne plaan oli päris hea. Algaja võikski osta endale ühe-kaks igast mähkmetüübist ja siis kasutamise käigus avastada millised mähkme- või kinnitustüübid talle meeldivad ning beebile sobivad ja seejärel oma lemmikuid juurde varuda. Ma ei paneks endale ka liiga suurt suvet alustada kohe 100% riidest mähketega, kui sa selleks valmis ei ole. Saan aru, et see mähkmemajandus vajab pisut avastamist ja mõningates olukordades võib ühekordne mähe stressi maha võtta, tänu millele ei tule ka käega löömine liiga ruttu. Kui sa siiski tunned suurt hirmu öise mähkevahetuse ees või selle ees, kuidas sa väljas olles hakkama saad, siis miks mitte (mõttest loobumise asemel) osta riidest- ja ühekordseid mähkmeid pooleks ja ajapikku vastavalt vajadusele korduvkasutatavaid juurde osta ja seejärel ühekordsetest loobuda.\nTihti näen ka seda, et emad panevad omale väga kõrged ootused ja tunnevad hiljem, et nad on läbikukkunud kui ei täida endale seatud eesmärki sajaprotsendiliselt. Kui sulle ei ole 100% riidestmähkete kasutamine mugav, siis sa võid ju neid jäädagi ühekordsetega pooleks kasutamagi. Pole mingit põhjust, miks sa ei võiks seda teha vaid poolenisti :) Jah, ideaalis võiks ju muidugi minna all-in, aga kui see pole võimalik, siis toota poole vähem prügi, hoida pool mähkmerahast kokku, lasta oma lapsel pool ajast olla keemiamähkme vaba (nii et ta diivanit ja muud ümbritsevat täis ei kaka) on ju pool võitu, mis on kahtlemata parem, kui mitte midagi :)\nSeda postitust kirjutama hakates, tahtsin ma kirja panna kõik oma teadmised, mis ma olen pika otsimise ja lugemise peale omandanud. Tahtsin teha ühe põhjaliku postituse, kust oleks huvilistel võimalik omandada kogu vajalik info – lahti seletada erinevad mähkmetüübid, kirjutada lisadest, mähkmepesust jms. Kuna antud valdkond on aga niivõrd spetsiifiline, siis on vaja hea ülevaate tarbeks olla ka põhjalik, mis omakorda teeks sellest postitusest lihtsalt liiiiga pika lugemise. Otsustasin, et ma ei hakka oma teoreetilisi teadmisi siia kirja panema, vaid kirjutan sellest juba siis, kui oleme saanud riidest mähkmeid mõnda aega kasutada ja saan lisada ka oma kasutajakogemuse. Selleks, et info oleks kergesti leitav, kasuta teemaviided “riidest mähkmed”.\nLoodan, et antud postitus tekitas sinus suurema huvi või võttis mõne hirmu vähemaks, riidest mähkete kasutamise suhtes. Kui soovid antud teemal siit edasi uurima hakata, siis vaata allkärgnevaid linke.\nHea koht, kust oma uurimustööga pihta hakata, nõu küsida ja mähkmete järelturuga tutvuda on facebooki grupp Riidest mähkmete KKK\nEesti e-poed, kust saab osta riidest mähkeid (ning veel veidi lisainfot):\nOstes jaanuaris mähkmed.ee lehelt mistahes tooteid, kasutades koodi “jaanuar” saate hinnast 10% alla.\nBeebitarbed, Riidest mähkmed\tLisa kommentaar\nPosted in Lapsed, Raamatud\tby Annika North\nMulle endale on raamatud alati meeldinud ja mulle meeldiks kui mu lapsedki oleksid raamatute lugejad. Usun sellesse, et kui laps on harjunud juba beebieast raamatuid “lugema” ja ta vanemad talle eeskujuks on ning raamatute lugemine positiivsete emotsioonidega seostub, õpib laps nende lugemist armastama.\nRaamatud on meie kodus paigutatud lapse suhtes mugavale kõrgusele, et tal oleks omal võimalik sealt raamat(ud) kätte saada. Nii saab ta ise märku anda, et ta sooviks nüüd raamatut lugeda (mitte ei oota millal see lapsevanemale meenub), ta saab ise valida millist lugu ta kuulata soovib, mitu raamatut ta kaasa võtab jms.\nRaamatute lugemine arendab väikelapse sotsiaalseid oskusi. Tema sõnavara, arusaamis- ja eneseväljendusoskus areneb märgatavalt. Vahel üllatab mind ennastki kui lai on Rupsu sõnavara ja silmaring 2,5aastaselt.\nSiinkohal pean väga tähtsaks raamatute valikut selleks, et laps nende lugemist naudiks. Raamat peab alati olema huvitav ja eakohane. Eakohaseks teeb raamatu nii selle sisu, sealne sõnavara, lausete arv lehekülje kohta, kui ka kogu raamatu pikkus. Raamatute puhul on oluline, et kõik eelnimetatud oleks lapsele arusaadav ja tekst paraja pikkusega, et tal jätkuks huvi kuulata.\nMinu jaoks on oluline, et raamatu sisu, moraal ja sealne tegevus ühtiks meie vaadete ja kasvatusmeetoditega. Vahel võib laps õppida mõne lolluse või mitte aksepteeritava käitumise just raamatust, sest vahel jääb vale tegu paremini meelde, kui selle tagajärg/õppetund. Samuti, ei taha ma, et raamatud õpetaksid talle hirmu (kollid, kummitused, lapsed kardavad pimedust või ämblikke). Vahetevahel on mõned raamatud väga jaburad, sisutühjad või liiga sürreaalsed – need raamatud meie lugemisriiulile ei jõua. Võimalusel loeme just neid raamatuid, mis lapsele ka midagi huvitavat õpetavad.\nKuigi meil on raamatuid kodus palju, ostan ma neid siiski pidevalt juurde. Mulle endale meeldivad raamatud ja erinevad lood nii väga, et ma ei suuda lihtsalt vastu panna! Lasteraamatutega on veel see, et kui raamat loetud saab, nõuab publik veel ja veel ja veel ja veel. Uued raamatud hoiavad mind ennast värskena ega lase lugemis-innul vaibuda. On loomulik, et lapsel tekivad lemmikraamatud mida ta palub lugeda korduvalt, lausa üleloomulikult palju kordi järjest ja seda päevast-päeva. Uued raamatud võivad saada uueks lemmikuks ning mõni muu raamat, saab minna riiulile puhkama. Nii saab lapsevanem ise avastada uusi teemasid mis lapsele huvi pakub, laiendada lapse silmaringi ja tema maailma.\nVeel täiendame oma lugemisvarusid raamatukogus käies. Nii jõuame läbi käia rohkem raamatuid, sest kõiki lasteraamatuid ma ju oma koju ei osta! Tihti näen just raamatukogust laenutatud raamatute pealt, milline raamatutest on “aegumatu hitt” ja tuleks omalegi soetada. Veel üheks põhjuseks miks me raamatukogus käime, on lapses harjumuse tekitamine. Sellest saab teha mõnusa protsessi ja traditsiooni, mida laps pikkisilmi ootab. Lisaboonuseks on ka see, et ühe raamatukoguskäiguga täidab ligi 3h oma päevast, vanema lapsega ehk kauemgi. See on minu meelest väga põnev käimine, kuigi natuke energiat nõudev. Mul on raamatutele teatud ootused (sisu, pikkus, pildid jms) ja sellest laiast valikust mis raamatukogus on, on raske leida neid õigeid raamatuid. Alla 3a lapsega on kohapeal ka toimetamist, sest uues ja võõras keskkonnas ei istu ta laua taga kaua, vaid hakkab varsti ringi uudistama ja siis peab jälgima, et ta seal suurt segadust ei korralda!\nKui tore oleks minna raamatukokku või -poodi raamatusoovituste nimekirjaga, mis oleksid ühtaegu huvitavad, harivad ja eakohased. Otsustasin justnimelt sellised nimekirjad koostada – nii endale, teise beebi tarvis, kui ka oma sõpradele kes tulevikus raamatusoovitusi vajavad. Hakkan tasapisi kirja panema meie lemmikuid, mida teistele lastelegi soovitame lugeda.\nSelleks piilu (veebruaris) teemaviiteid Laste raamatud või Raamatusoovitus.\nLaste raamatud, Raamatusoovitus\t1 kommentaar\nTulin täna kapist välja.\nPosted in Rasedus\tby Annika North\nMa hoidsin nii oma esimest, kui ka teist rasedust pikalt enda teada. Esialgu on need “ohtlikud” 12 nädalat, kui midagi võib juhtuda. Pärast seda julgesin mõnele lähedasele rääkida ja rõõmu jagada, aga sellegipoolest polnud mul sees soovi oma uudist “terve maailmaga” jagada. Kui ma oma teise raseduse kõhubeebi 20.rasedusnädalal kaotasin, siis minu jaoks oli suur kergendus, et neid inimesi, kes rasedusest teadsid, ei olnud palju. See andis mulle võimaluse rahus leinata. Ma sain keskenduda enda ja oma pere eest hoolitsemisele ja kokku lappimisele. Ma ei pidanud hakkama kolmandatele isikutele midagi selgitama või läbielatut hoopis maha vaikima ja lasta igaühel aja möödudes ise taibata mis juhtunud oli, justkui ma häbeneks oma kaotust.\nParatamatult tahtsin oma praeguse, kolmanda rasedusega, hoida madalat profiili. Mu sisetunne ütles, et midagi ei juhtu ja see beebi sünnib meie perre, kuid sellest hoolimata, ei arvanud ma, et pean oma rasedusest kõigile rääkima. Kusagil kuklas tikusus ka “…no, igaks-juhuks”. Täna sai mul täis 35 nädalat ja ühtlasi sain kätte meie fotograafi tehtud pildid. On aeg!\nTeadsin juba ammu, et kui saabub aeg, mil olen valmis oma rasedusest rääkida, tahan seda teha lihtsa fotoga – üks pilt ütleb rohkem kui tuhat sõna! Mõte, et Rupsu võiks olla see kes minu rasedusest “teavitab”, tundus mulle armas. Lasime selleks eraldi särgile trükkida “Vanem vend alates veebruar 2020”. Üleval on pilt mille ma täna facebookis ja instagramis postitasin.\nEnamus inimesi olid üsna üllatunud, nagu ikka. Võõrastele on beebiuudised alati pigem välk selgest taevast, sest keegi ei näe teiste pereellu. Mõni oli lausa nii üllatunud, et ei mõistnud kuidas ma sain seda nii kaua “saladuses hoida”. Kirjutasin just eelmises postituses, kuidas minu meelest ei ole ükski rasedus kolmandate inimeste asi, seega selline reaktsioon on minu jaoks natuke mõistmatu ja teeb kurvaks. Meil kõigil on omad põhjused, miks me teatud asju teeme, lihtsalt iga kord ei ole meie motiivid kõigile nähtavad.\nOn üsna hea kapist väljas olla :) Nüüd saan rahus tänaval käia ja facebookis tegutseda, kommenteerida müügigruppides, postitada ostukuulutusi, liituda mulle huvipakkuvate gruppidega, blogida asjadest nii nagu on jne.\nEgas ma ei tahtnudki öelda muud, kui lihtsalt oma rõõmu jagada :)\nElu, Rasedus\tLisa kommentaar\nRasedaga rääkimise käsiraamat.\nOlgu, käsiraamat see ei ole! Küll aga kuluks üks selline käsitaamat teatud protsendile elanikkonnast ära. Ma ei ole tavaliselt suur viriseja ja oma pahameele olen harjunud alla neelama, kuid ma tahan rääkida sellest, mis mulle ja paljudele rasedatele teiste inimeste käitumise ja kommentaaride juures närvidele käib.\nTihti on nii, et kui naine lapse saab, siis kaovad tema ümbert ära paljud inimesed. Põhjuseks eelarvamus, et ega värskel emal ei ole nüüd ju aega ja huvi sotsialiseeruda. Kuigi laps vajab palju tähelepanu ja muudab oma vanemate elu, on igal emal-isal võimalik siiski inimeseks jääda. Lihtsalt tuleb oma plaanid ja väljaskäimised kohandada vastavalt lapse vajadustele ja head sõbrad lähevad sellega kaasa. Minu sotsiaalelu ei ole tegelikult pärast lapse saamist surnud – on vaid muutunud mind ümbritsevate inimeste kvaliteet. Kahjuks pole raseduse ajal enamasti võimalik muuta millised inimesed sind ümbritsevad. Selgub, et paljud näevad naisi teisiti juba rasedusest teada saamisest saadik. Järsku pole rasedaga enam mitte millestki muust rääkida kui ainult rasedusest. Siit saavadki need lollakad kommentaarid alguse. Kui satud kokku inimesega, kellega pole eriti millestki rääkida, siis tavaliselt räägitakse “ilmast”, aga rasedaga räägitakse rasedusest, isegi siis kui pole selle kohta midagi tarka öelda või küsida.\nJärsku pole rase naine enam inimene. Kõik uurivad ainut kas sul on erinevaid tujusid, isusid, kas sul on paha olla või tugev lõhnataju, vaatavad kuidas su keha muutub ja võtavad endale voli seda kommenteerida. Kahjuks on nii, et rasedust pole võimalik lõpmatuseni varjata. Laps kasvab ja sellega koos muutub ka naise keha. See, et rasedus paistab välja ka kolmandatele isikutele, ei tähenda, et nad ennast sellesse protsessi kaasama peaksid. Lapse saamine on isiklik ja delikaatne teema. Oma sõprade ja lähedaste töökaaslastega võin ju seda arutada, tegu pole riigisaladusega. Aga kui iga kuller, kokatädi, raamatukoguhoidja, laopoiss või koristaja otsustab sõna võtta, siis tekib suur küsimus, et kuhu nemad selles võrrandis jäävad.\nRasedus on mulle alati tundunud nii maagiline aeg. Tõesti, õnnistatud olek. Mul oli elus periood, kui ma ei olnud veel valmis lapsi saama, kuid tahtsin olla rase (st. tunda, mis tunne on olla rase.) Tunda enda sees liigutusi, see armas rasedapunu ja kõik muu rasedusega kaasnev tundus lihtsat nii… nii ilus!\nSeetõttu ei ole ma kunagi mõistnud naisi, kes tunnevad raseduse ajal negatiivseid emotsioone. Seda vaid senikaua, kuni need emotsioonid minu enda omaks said.\nNaljakas, kuidas mu kaks rasedust on mulle vaimselt (ja füüsiliselt) nii erinevalt mõjunud.\nVahel ehmun, ülevalt kõhule vaadates, kui suureks see mul läinud on, unustades, et seal sees on keegi. Jõuan selle murdosa sekundi jooksul imestada, et kuidas ma varem ei märganud, et ma nii paksuks läinud olen ja miks ma omati midagi varem ette pole võtnud. Siis meenub mulle, et ma olen ju rase, kuid see tunne, kui paks ma olen, ei lähe üle. See, mida sa peeglist näed, teeb tohutult haiget ning sa tunned, et sul pole sinuga toimuva üle kontrolli… Kuidas ma sellise tundeni jõudsin, ma ei tea – võimalik, et selle emotsiooni on käivitanud inimeste arvamus ehk pidevad kommentaarid selle kohta kui suur mu kõht on. Usun, et enamus neist kommentaaridest ei ole olnud pahatahtlikud, kuid pidev tagasiside selle kohta kui suur ma olen, mõjub mu minapildile laastavalt. Arvasin alati, et keha muutumine on ainult saledate naiste probleem. Aga ei, vaalana saab ennast tunda ka naine, kel ei olnud enne rasedust ideaalne keha. Mul ei ole rasedusaegset depressiooni, kuid näen, kuidas selline pikaajaline torkimine võib raseda üle selle kuristiku lükata.\nMõned näited sellest, kuidas teiste heatahtlikud kommentaarid või küsimused mõjusid mulle kui “oi, kui suur kõht sul on”\n” Kui palju sul on juba, 8.kuu?” (Nii paari kuuga mööda panna näiteks)\n” Noh, sa ikka veel käid tööl?” (Sest mul on ilmselt 8.kuu juba)\n” Millal su beebi sünnib?” – “veebruaris” – “Aaaaa….” (sellise hääletooniga, et alles veebruaris, ma arvasin et homme)\n” Kindel, et sul ikka üks laps seal on?”\nPealtnäha ju väga süütud kommentaarid, aga tegelikkuses palju suurema kaaluga kui ütlejale või kõrvalseisjale tundub.\nKusagil maal tundsin, et minu karikas on täis!\nSamamoodi on taktitundetu öelda väikese kõhuga naisele, kui väike ta kõht on – ausalt, iga rase näeb ja tajub ise oma kõhu suurust ilma võõraste kommentaarideta. “Väike kõht” ei ole kompliment naise saleduse kohta, seda ei pea kommenteerima. Rasedus on tundlik ja isiklik teema igale naisele. See, et kõhu kasvamine on näha ka kolmandatele isikutele, ei tähenda, et nad ennast sellesse kaasama peaksid.\nOlgu jumal tänatud selle eest, et mind ei ümbritse inimesed, kes arvavad, et ainuüksi sellepärast, et mu sees teine inimene kasvab, on okei mu keha (kõhtu) katsuda. Rase ei ole ju inimene, me võime teda katsuda, siis kui ise tahame, me võime talle öelda mida iganes me tahame, tal ei ole tundeid, oma arvamust ja teda juhib “raseda aju”. Kui juhtub, et rasedal on julgust sind korrale kutsuda, et su käitumine või sõnad ei ole okei, siis ta reageerib lihtsalt üle, sest ta on rase ja noh, hormoonid…\nLisaks häirivad mind veel need rõvedad väljendid mida erinevad inimesed raseduse või sünnituse kohta kasutavad: “Millal sa pudenema hakkad?”, “Oled veel ühes tükis?” , “Titt” jms\nIlmselt on need ütlejate meelest väga lahedad väljendid aga minu silmis on tegu väga kergekäelise ja lugupidamatu suhtumisega antud teemal. Rasestumine, raseduse hoimine ja elusa või terve lapse sünnitamine ei ole miski, mis kõigil õnnestub. Minu ametlik arvamus on, et kõik ülejäänud, kellel sünnivad terved lapsed, ei tohiks seda õnnistust võtta kergekäeliselt. Ka endast samade sõnadega rääkimine näitab üles tänamatust, sest see kes saab terve ja kes saab haige või surnud lapse, ei olene alati vanematest ja nende geenidest või käitumisest raseduse ajal, vaid on puhas loterii. Vahel on elu lihtsalt ebaõiglane. Sina võitsid – ole tänulik!\nMa ei pudene – veed tulevad ära, sünnitan lapse ja platsenta, ilmselt kaotan verd ja muid kehavedelikke, aga sellest hoolimata, ei pudise mu küljest üksi asi ära.\nMa luban, et isegi kui ma rebenen sünnituse ajal või on ämmaemandad sunnitud mind lõikama, tulen ma haiglast tagasi ühes tükis, nii nagu sinna minneski. Minuga on kaasas ka mu laps, kuid me mõlemad oleme pärast sünnitust ühes tükis. Kui minu keha peaks olema pärast sünnitust rohkem, kui vaid ühes tükis, on tegu traagilise õnnetusega ja miski on läinud kohutavalt valesti…\nMa olen sel teemal teiste rasedatega rääkinud ja väga paljud saavad ikka täiesti tahumatuid kommentaare. Enamus neist on siiski tingitud sellest, et inimesed ei tea kust jookseb piir või ei oska oma sõnade tähendust mõista, kuid on ka neid kes tahavadki oma sõnadega liiga teha. Kuidas ikka miniale ära panna, kui mitte kasutada tema rasedust ta enda vastu? Ma olen need ütlemised kirja pannud ja ilmselt kogun neid mõnda aega veel. Kui sinulgi on meeles mõned krõbedad või nõmedad ütlemised, siis võid mulle kirjutada (näiteks meilile: annika.blogi(ät)gmail.com)\nMõned mõtted ja tarkuseterad kõrvataga, edu teile rasedatega suhtlemisega edaspidiseks.\nNutta või naerda?, Rasedus\tLisa kommentaar\nKäisime sel nädalavahetusel perega minipuhkusel. Mina tundsin, et vajan oma valutavale kerele ja väsinud vaimule väikest puhkust. Kuna kolmandal trimestril enam lennata ei saa, siis otsustasime siseturismi kasuks. Juhtumisi jäi mulle silma üks fotograaf, kelle fotod mulle meeldisid ja kes ise tundus armas ja soe, kuid tegutses Rakveres. Otsustasin need kaks mõtet omavahel ühendada ja sõitsime nädalavahetuseks Rakveresse.\nHakkasin otsima erinevaid meelelahutusasutusi mida külastada ja esmapilgul tundus, et Rakveres ei olegi kohti kuhu lapsega minna. Lõpuks leidsin päris mitu sihtpunkti ja tundus, et saame terve nädalavahetuse sisustatud. Kahjuks on meil kollektiivselt üks ühine miinus, milleks on laupäeva hommikuti uksest välja saamine (eriti kui sõidame linnast välja). Me lihtsalt ei ole head hommikul õigel ajal startijad (sel laupäeval isegi pakkisime ja otsisime veel hommikul asju ja hakkasime alles kell 13 liikuma). Viimasel hetkel (juba Rakveres olles) otsustasime ööbida ühe külalistemaja asemel Aqva SPAs, mistõttu muutus meie 2,5h veekeskuse külastus piiramatuks ja meie kalake Rupsu kümbles seal lausa 5 tundi! Käisime ka Põhjakeskuses, et mõned puuduolevad asjad pildistamisele juurde osta ning lõpuks jäi meil hoopis ajast puudu, et külastada teisi väljaotsitud kohti!\nMeile meeldis Aqva Spa väga, nii veekeskuse kui hotelli poolest ja otsustasime juba kohapeal olles, et läheme sinna suve lõpus või sügisel tagasi. Äärepealt oleksime sinna spontaanselt ka teiseks ööks jäänud, kuid mul oli vaja esmaspäeva hommikul vara linnas olla ja piirdusime seekord ühe ööga. Poisid läksid pärast hommikusööki veelkord ujuma ja mina suundusin kohaliku jumestaja ja juuksuri juurde ning seejärel käisime pildistamas. Mulle meeldis väga mõte, et mul oli võimalus viia Tallinnas teenitud raha Rakvere väikeettevõtjatele. Raha peab ikka liikuma! :) Eks me külastame iga aasta 3-5 erinevat Eesti linna, aga üks asi on tankida teises linnas või külastada kohalikku Selverit – raha jookseb ikka ühte kohta kokku, aga viia tulu otse kohalikule elanikule, tundus mulle väga toredana. Peab selle edaspidigi Eestimaal reisides eesmärgiks võtma ja teadlikult teha plaanid selliselt, et raha kuluks enamasti isetegijate ja väikeettevõtjate juures!\nIgatahes läks seekord nii, et laupäevane ja pühapäevane SPA ja fotograafi külastus väsitas Rupsu nõnda ära, et otsustasime pärast seda kodu poole sõita, et laps saaks autos magada ja meil oleks enne lasteaia päeva võimalus õhtu kodus veeta ja teineteise seltskonda rahulikult nautida.\nNüüd jään põnevusega meie järgmist Rakvere külastust ootama, et saaksime külastada ka neid kohti kuhu sel korral plaanis oli minna, kuid mis ajapuuduse tõttu jäävad järgmist korda ootama.\nEestimaa, Rakvere, Reisimine, Siseturism\nFollow Annika North on WordPress.com\nBeebi sünnitähtaeg:13. veebruar 2020\n23 päeva jäänud.\nSünnitus ilma vajaliku ettevalmistuseta?\nAasta, mil meid saab neli.\nJõulud, tänulikkus, elu.\nMinu kõige suurem õnnistus ja aare selles elus, on mu pere. Nii kindlalt ja järjepidevalt on meie teed põimunud üheks, et on raske meenutada aega, kui sammusime omapäi. Oleme alati saanud liikuda tuleviku suunas, nautides olevikku. Täna on raske ette kujutada, et elu saab veel ilusam olla, kuid tean, et loetud päevade pärast see on nii. Natukene veel ja meid ootab ees uus peatükk - varsti on meid neli!❤\nAbielu Aitamine Algus Appi! Beebid Beebitarbed Blogi Blogimine DIY Ebaõnn Eesti keel Eestimaa Eestlased Elamine välismaal Elu Enne ja pärast Esimene samm Halenaljakas Head mõtted Heietused Heiko Helsingi Hobid Huvid Imelik Inglise keel Jõulud Kaasmaalased Kaotus Kodu Koduigatsus Kodumaa Kolimine Kolimine välismaale Konkurss Korter Lapse kasvatamine Laste raamatud Ma olen ema Melanhoolia Mina Mälestused Mõttejõud Nutta või naerda? Optimism Pettumus Positiiv Praha Pulm Pulmad Päevamõte Raamatud Raamatusoovitus Rakvere Rasedus Reisimine Remont Review Riidest mähkmed Seiklemine Siseturism Sissejuhatus Sõbrad Tallinn Tulevik Tähtpäev Tänulikkus Töö Tšehhi keel Unistus Vanker Video Võistlus You're saying it wrong! Õnn


Ma ei ole kunagi suuremat sorti vabariigiaastapäeva tähistaja, sest mul on ausalt sellest suht suva. Vaba päev on küll tore, aga mingit pühalikku meeleolu meil igatahes küll pole. Hommikul tegin kiluvõileiba, sest noh… millal siis veel, aga muidu mingeid asju spets ei kokka ja lauda ei kata.\nKüll aga teeb seda minu ema absull iga aasta, seega lähme meie ka täna sinna, sest muidu tal üksi igav. Nimelt mu kasuisal on niru lugu – ta on kopsupõletikuga haiglas! Seega minu poolt tervised talle sinna ja ole tugev, proovi mitte pille kotti visata ja muud säärast.\nKuna ma hakkasin blogis uudistama, et mis ma eelmistel aastatel tegin, siis näiteks kolm aastat tagasi käisime me sõpradega Pirital jalutamas ja ma olin just hiljuti teada saanud, et ma olen rase. Sellest saab lugeda SIIN.\nKüll ma olin alles kunagi peenikene. Noh, ega mingi 6 nädalat rasedust vist mingit kõhtu nagunii ette tekita, aga praegu olen ma miljon korda suurem. Oh well, elu õied!\nJa kaks aastat tagasi juurdlesin ma blogs selle üle, et keda kurat huvitab presidendiball (SIIN). Mind näiteks ei huvita siiani 😀\nEelmisel aastal ma ei bloginudki 24dal, aga nagu ma loen, siis umbes tol ajal võõrutasime me kogemata Mari lutist. Seega on ta aasta ilma olnud. Hehe, räägiks nagu mingist anonüümsest alkohoolikust, aga no ta oli ikka suur lutisõber. Ta ühe alles hiljaaegu leidis, aga ta ei osanud sellega miskit enam teha. Õnneks.\nMis plaanid teil tänaseks?\nVasta\t:) 24. veebruar 2016 at 23:08\nTavaliselt ei ole see päev nagu midagi erilist,\naga tänavu oleme Tenerifel Kompassi vabariigi\naastapäeva peol 🙂 .\nVasta\tMallukas 24. veebruar 2016 at 23:09\nOOO, tervita Olavit!\nVasta\t-J- 24. veebruar 2016 at 22:56\nNii… Ja lutist saite vabaks kuidas? Mu oma saab mai\nkuus “2” ja mul pole ôrna aimugi kuidas seda teha, kuna\nkui ta lutti ei saa, siis karjub hûsteeriliselt nii, et\nlastekaitse tuleb ilmselt kohale ?\nVasta\tMallukas 24. veebruar 2016 at 23:03\nME lihtsalt ei leidnud üles 😀 Röökis jah nagu ratta peal, aga kuidagi jäi ilma lõunaunne. Ja ööuneks KA ei leidnud, kuidagi kannatasime selle röökimise ära ja siis kui jörgmine hommik üles leidsime, siis mõtlesime, et ok, niii kaua juba kannatatud. Sama päeva õhtuks oli juba normaalsem ja nädalaga unustatud. Ma arvasin ka, et never ei saa lahti 😀\nVasta\tSkorpaneiu 25. veebruar 2016 at 09:53\nMääri lutt sinepiga kokku ja kui ta\nselle uuesti suhu paneb, siis usu\nmind, et enam ta seda ei taha. Sama\ntaktikat võib ka siis kasutada, kui\nlast tahetakse rinnast võõrutada,\ntoimib hästi. 🙂\nVasta\tAbc 24. veebruar 2016 at 19:13\nPalun palun palun las haiglas kontrollitaks mrt või\nrõntgeniga kopse, mu vanaisa oli poole aasta jooksul 4\nkorda kopsupõletikuga haiglas üleeelmise aasta lõpus\nja nüüd paar nädalat tagasi suri ta kopsuvähki..\nLihtsalt las kontrollivad, mu vanaisal leiti see tänu\nsellele et ei kontollitud liiga hilja… III staadium.\nVasta\tR 24. veebruar 2016 at 21:47\nKle halloo, keegi ei hakka mrt tegema kopsupõletiku pärast lihtsalt kontrolliks. Ja kui kopsupõletikuga\nhaiglas on, siis röntgenpilt on ju ometi tehtud.\nVasta\tR 24. veebruar 2016 at 21:49\nJa mõttetu on siinkohal vähiga hakata hirmutama, sest kopsupõletik on iseenesest ju tavaline\nhaigus. Kui lühikese aja jooksul mitmeid kordi kordub, siis muidugi tehakse ka lisauuringuid.\nVasta\tmeow 24. veebruar 2016 at 18:41\nMeil ka alati piduroad sel päeval. Ahjupraad, hapukapsas,\nkiluleivad, kalamari, tort ja muud head-paremat. Ja alati\nvaatan ka kätlemist ja paraadi. Tore päev 🙂\nVasta\tSandra 24. veebruar 2016 at 18:32\nKokkasin praadi ja torti, kaunistasin kodu, vaatasin lipuheiskamist, pärgade asetamist Võidusamba jalamile jumalateenistust,\nparaadi, teenetemärkide jagamist, sõime, nüüd vaatame presidendi vastuvõttu. Praegu kõne. Vabariigi aastapäev on alati üks\naasta tähtsamaid päevi. Mind on lapsest peale niimoodi kasvatatud. Nt. pole iial vaatamata jätnud hommikul lipuheiskamist,\nparaadi või presidendi vastuvõttu.\nVasta\tA. 24. veebruar 2016 at 18:19\nMina pean ennast küllaltki patriootlikuks inimeseks ja mul on alati veidi kurb näha kui paljusid apsull ei huvita.\nTäna sai osaletud hommikul lipu heiskamisel ja hiljem paraadi vaadatud. Otseselt mingit pidu ei ole, aga ikka tore mõni päev\naastas mõelda isamaa peale.\nVasta\tk 24. veebruar 2016 at 18:14\nTäitsa tööl olen:) mängiks ka bingot aga jääb homsele kontrollile:)\nVasta\tBirgit 24. veebruar 2016 at 18:11\nSittagi ei tee, tavaline päev.\nVasta\tAndra 24. veebruar 2016 at 17:28\nBingo lotot mängida 😀\nVasta\tkristi 24. veebruar 2016 at 17:30\nminul sama bingo lotot mängida ehk tuleb jackpot ?\nVasta\tHellu 24. veebruar 2016 at 21:03\nMul samamoodi plaan lotomiljonäriks saada 🙂


Teise pilk | aa - andrus arvab\n« Pitcairni kroonikad – Suur tapatöö\nTeise pilk on su minateadvuse aluseks. Ta vaatab sind ja sina püüad ära arvata mida ta näeb. Sina vaatad teda, hindajat ja hindad omakorda teda. Hindad kui hindajat ja käitud vastavalt sellele. Püüad muljet jätta. Ehk oled sina ka tema jaoks arvaja. Kui ta sind sellisena väärtustab. Võimalik aga et tal on oma hindajad kes sinust vähimatki ei hooli ja on võimalik et, talle kui hindajale ei lähe sina vähimatki korda sest tal on need olemas kelle arvamusega ta tõesti ja tõeliselt arvestab. Sellest on parimini kirjutanud Dostojevski oma põrandaaluses inimeses. Temal kui hindajal on nende teistega mingid seletamatud ühisnimetajad mida tal sinuga ei ole. Tema vaatab sind ja ühtlasi hindab, hindab vastavalt sinu suhtele nendesse ja nende ühisnimetajatesse. Sa oled väljaspool nende gruppi ja selleks et sind sinna kutsutaks pead sa ennast tõestama, peab sinus olema midagi nende väärtustele vastavat jasiiski pead sa endale oma koha välja võitlema. Ja kindlasti pead sa tahtma. Pastor rääkis täna tiksujatest, öeldakse ka et keha ja ruumivõtja. Inimene ilma ambitsioonita on Lääne kultuuris täielik ebaõnnestuja. Luuser ja mõttetu mees. Ambitsioon on sisse ehitatud meisse. Kui sa pole ihaleja siis sa pole ka ihaldatav. Sus pole iha mida ihaleda ja ei siis toimu ka ihade konvergentsi üheksainsaks suureks tõmbe ja tõukejõuks sotsiaalses gravitatsioonis.Ikka ikka progressi poole kus me õnnemaa. Sest progressiusku oleme me viimselt üleni ja üdini. Ja pole vahet kas sa teed seda kasvõi üle reeglite nurkade lastes nii et sa oled ohus kaasust kaela saada aga ikkagi on see parem kui elada ilma ambitsioonita. Minu kangelased on viimasel ajal ellujääjad. Igatahes on mul heameel noid vaadata. Pikutada õhtuti lõkke ääres ja süüa tõuke ning nimetada seda ellujäämisharjutamiseks. See oleks vast ambitsioon.\nKui sul pole inimeste maailmas refentsgruppi oled sa samahästi kui sotsiaalselt surnud. On aga ka võimalik et su hobitegevus on näiteks põhitegevus sulle endale. Et sinu osaks ongi vaadelda ja mitte sekka lüüa. Teise pilk on seesama mida nimetakse ka k0lmnurgaks, olgu siis armastuse või niisama. Teine ei vaata sind kunagi niisama ja sina teda. Te hindate teineteist. Te kehastate väärtusi. Kusagil on alati kolmas osapool. Sootsium, kogukond ja väärtused millele teine viitab ja mida ta esindab ja kogukond ja väärtused mida sina selle teisega jagad. See on ikka ja alati threesome mis toimub. Tema vaatab ja kehastab oma iha ja oma gruppi. Kehastab ihaldatavat ja iha. Sina tead et ta ei vaata sind niisama vaid hindab ja sina hindad teda aga lisaks hindad sa teda veel ka kui hindajat. Ta kehastab väärtusi ja temal on referentsgrupp ja sellest lähtudes hindab ta sind. Hindab ennekõike sinu tõsiseltvõetavust. Mehed kes tõsimeeli ei sõdi nappide ressursside pärast ei ole tõsiseltvõetavad. Mehed kes ei loo russursside nappust ei ole tõsiseltvõetavad. Ennekõike hindame me inimesi endi ümber. Teise pilk on meie minateadvuse aluseks. Tema hindab seda kui tubli sa oled ja kui suur on su isikliku mina, ego ja ihalemise ruum üldise iha ja ihalemise sees.\nJa alles siis kui me oleme hinnanud võime me rääkida solidaarsusest ehk armastusest. Armastus on rivaliteediühiku sisene tunne. Aga naine aga vastassugupool – küsib tähelepanelik lugeja? Õige neid vaatame me teistmoodi aga samas ka sarnaselt. Neid vaatame valime ja võtame me lähtudes oma enesehinnangust ehk sellest kuidas me teiste hindamise alusel ise endid sisemiselt hindame. Ja seda kuis tema keda me hindame oma referentsgrupist välja paistab ja kuidas ta sinna paigutub. Ja toimub nivoode nivelleerumine nagu ikka. Aga kristlus oma universaalse armastuse nõudega – küsib tähelepanelik lugeja. Ei ole mingit vahet – grupisolidaarsus on tegelik määraja ja ka moraalinõuded alluvad sellele. Ja kui sa selle vastu eksid siis demoniseeritakse sind kiiresti ära ja mis iganes sa ka ei teeks, sul ei ole enam lootust. Pole emeriitõpetajal ega kellegi teisel. Nendekohane hinnang ei olene enam sellest mida nad teevad. Kas halb puu võib kanda head vilja? Ei, kui sind on liigitatud halvaks siis on sinuga jokk. Maha kantud, rebastele. On aga mõned kes liigitavad inimesi mingite suuremate ja üldisemate ühinimetajate alusel. On selliseidki inimesi olemas. Kes käivad samas vaimus nagu muiste kui Kristus tegi inimesi inimesteks kes varem üksteist inimesteks ei pidanud. Nemad päästavadki Kristuse ürituse viimselt, mitte kogukondlikud funktsionäärid. Nood tapavad kristluse nii nagu nad ka Kristuse tapsid.\nNii need kogukonnad toimivad. Paraku. Ja pole vaja valelootusi hellitada nonde suhtes. Minul näiteks aidati uues kogukonnas kiiresti ja efektiivselt õigete järelmiteni jõuda. Otsa peale n.ö. kaks mentorit määrati korraga. Ja saingi asja kiiresti selgeks ja viimne ürgusalduse residue mis veel oli kogukondade suhtes lakkas ja sai otsa. Ja pole hullu midagi. Ikka tiksume ja võtame ruumi. Ja pikutame tõuke süües lõkke ääres ja püüame ellu jääda.\nAga siis tuleb laps koju räägib oma järjekordsest elu avastusretkest. Ja siis ütleb Jeesus koju ja ütlerb et kes ei joo ega söö ei saa olla mu jünger. Hea et niigi on.\n0 Responses to “Teise pilk”


Kati tegemised: aprill 2020\nSuitsulõhe ja munapudruga croissant\nKes hommikuti köögis käib, see asjatult ei longi, sest teavad kõik, taramtaraa, just selleks hommik ongi...just selleks hommik ongi..\nKarupoeg Puhh laulis küll külas käimisest, aga hetkel isolatsiooniaegu võib selle vabalt ju muuta köögiks, sest ilmselt väga-väga paljud on sel ajal hakanud rohkem vaaritama-küpsetama-kokkama, leidma endas seda tippkokka. Siit üks mõnus hommikuamps, kus croissant on täidetud munapudru ja suistulõhega. Kruus kohvi kõrvale ja maitsvamat hommikut ei saakski olla.\ntiba soola, musta pipart\n50ml rõõska koort\nLõika esmalt croissant'id keskelt pooleks nii, et üks külg jääb läbi lõikamata. Rösti neid kuumal pannil, lõikepind allpool.\nSulata pannil veidi võid, klopi 6 muna läbi koos tiba soolaga, vala muna pannile ja kui segu hakkab kergelt läbi küpsema, vala juurde rõõsk koor ja veidi hakitud murulauku või rohelist sibulat. Sega ja küpseta pudruks. Kata röstitud saiad lõheviiludega ja täida munapudruga. Puista saiale musta pipart ja veidi hakitud murulauku või rohelist sibulat. Ja valmis see maitsev hommikusöök ongi. Naudi!\nImelihtne ja maitsev ning peaagu et ise valmiv struudel. Kui oleme tavapäraselt harjunud ehk et struudel on magus, siis sedapuhku hoopis soolane ja sisuks viinerid. Kuidagi ootamatu kooslus, aga maitse on väga hea ja ega palju pingutama peagi et õhtusöök lauale saaks.\n500g tavalist või pärmi-lehttainast\n2-3spl mahedamaitselist sinepit\n150g viilutatud marineeritud kurki\n1,5-2dl röstitud sibulahelbeid\nSulata vajadusel tainas. Kata ahjuplaat küpsetuspaberiga. Aseta taignaplaat kergelt jahusele lauale, vajadusel rulli õhemaks, tõsta küpsetuspaberile. Nüüd pööra pikem külg enda poole ja jaota mõtteliselt kolmeks. Laota keskmisele osale viinerid, nendele määri veidi sinepit, siis laota juustuviilud, siis marineeritud kurgi viilud ning seejärel puista kiht röstsibulaid. Tee külgmistele tainaosadele sisselõiked ning tõsta need vaheldumisi üle täidise, nii et saad väikese struudli. Pintselda pealt munaga ja soovi korral puista peale veidi ürdisegu. Küpseta 210kraadises (pöördõhuga 190C) ahjus u 20 minutit, kuni pirukas on kuldkollane ja läbi küpsenud. Lase veidi jahtuda, lõika viiludeks ja serveeri.\nPosted by Kati at 11:59 Kommentaare ei ole:\nLabels: pirukas, toit, viiner\nKohupiimatort valge sokolaadi ja mustikatega\nSelle koogi meisterdamisest on tegelikult juba üle kuu aja möödas, nimelt Vabariigi aastapäev ja kuidagi on jäänud siia lisatama. Aga tundsin, et täna on see päev, kuna on põhjust tähistada, meie uusim pereliige Rapu on saanud aastaseks. Tema küll sellest magusatükist osa ei saanud tookord ega ka edaspidi, aga meie küll koos heade sõpradega pingviinide paraadi vaadates ja maitses hea. Ülilihtne valmistada ja küpsetada ka pole vaja. Kultuurmustikad välismaalt aitasid ka kaunistamisele kaasa, kuidagi etem ja ilusam jäi kohe!\nSulata või ja purusta küpsised ning ühenda massid. Kata 22cm lahtikäiva tordivormi põhi küpsetuspaberiga ning suru küpsisesegu vormi põhja. Aseta täidise valmistamise ajaks külma.\nTäidise valmistamiseks pane želatiinilehed 10 minutiks külma vette likku, sega toasoe kohupiimapasta suhkrutega ning sulata valge sokolaad vesivannil. Vahusta koor pehmeks vahuks, vala hulka pisut jahtunud šokolaadi ning vahusta läbi ja sega nüüd hulka ka kohupiimapasta. Pigista zelatiinilehed kuivaks ja lahusta väheses kuumas vees, nirista täidise hulka samal ajal hoogsalt segades. Vala ¾ täidisest vormi ja puista peale u 200g mustikatest, tõsta seejärel mustikatele ülejäänud täidis ja tasanda. Pane kook vähemalt 4 tunniks kuni üleöö külmkappi tarretuma. Eemalda koogivormi äär ettevaatlikult koogi ümbert ja tõsta kook alusele. Puista peale ülejäänud marjad ja pane kaunistuseks ka näitseks mündilehti. Naudi!\nLabels: magustoit, marjad, toit\nPad Thai riisinuudlite ja krevettidega\nTäna tuleb ilmselt kõikidele erinevates feed'ides väga palju munapilte, siis otsustasin veidi eristuda ja jagada hoopis üht ülimaitsvat Tai tänavatoitu, kus kohustuslike osadena riisinuudlid ja muna, millele seekord kaaslaseks tiigerkrevetid. See kaste, mille sees kõike koos serveeritakse on lihtsalt jumalik. Jah, ilmselt igalühel neid eri sorti kastmeid kohe kodus kapist võtta pole, millest see kõik koosneb, aga kui aeg-ajalt ikka Aasia toite kodus valmistada, siis võiks need olemas olla. Ega nad nii kiirelt ka nüüd tähtaega ületa. Igatahes, kui teile meedivad krevetid, törts aasiapärast maitset, siis soovtan soojalt ette võtta. Meil juba mitmes kord lauale jõudmas.\n250g riisnuudleid (kasutasin riisijahust niitnuudleid)\n300g tiigerkrevetisabasid, puhastatuna\n50g maapähkleid, jämedalt hakituna\n1-2spl pruuni suhkrut\nValmista riisinuudlid vastavalt pakil olevale õpetusele.\nKastme valmistamiseks sega omavahel sojakaste, laimimahl, kalakaste, austrikaste, suhkur ja tšillihelbed.\nKuumuta pannil õli kuumaks ning prae krevetid kiirelt läbi, kuniks nad värvi muudavad. Väldi üleküpsetamist. Maitsesta soola-pipraga ja aseta kõrvale ootele. Kuumuta pannil täiendav kogus õli ja prae küüslauku (ära pruunista). Löö pannile seejärel munad, lase veidi küpseda ja seejärel sega läbi. Nüüd tõsta pannile eelnevalt valmistatud ja kurnatud riisinuudlid, kalla juurde kaste ning krevetid. Kuumuta kõik koos mõne minuti jooksul läbi. Serveerimisel puista peale rohelist sibulat ja pähkleid. Naudi!\nallikas: OmaMaitse märts 2020 (ThaiChoice reklaam)\nLabels: kaste, krevett, muna, nuudel, toit\nValge kala spinatikastmes\nNagu originaalretsept ütles, siis tegu justkui gurmeeroaga, mida väga lihtne valmistada ka kodus, siis nii täpselt ongi. Kui veel värske valge kalaga seda teha, seda parem ilmselt. Mina kasutasin külmutatud pangaasiust ja tulemus oli super. Kui keegi peaks hakkama nina krimpsutama spinati peale, siis asjatult, isegi meie mõlemad pole kodus just miskit spinati fännid, aga sinna see sobis ideaalselt. Igatahes valge kala retsept koos mõnusalt kreemja lisandiga, mida soovitan soojalt!\n400-500g pangaasiusefileed või mõnda muud valget kala (sügavkülmutatud kala sobib ka)\n150g värsket spinatit\n2spl lahjemat toorjuustu\n30g parmesani, riivitud\nMaitsesta esmalt väiksemateks tükkideks lõigatud kala soola ja sidrunipipraga. Prae pannil õli-võisegus mõlemalt poolt kuldpruuniks.\nTeise panni peal (või aseta siis kalad mujale selleks ajaks, kui soovid sama panni kasutada) prae hakitud küüslauk kuldpruuniks, lisa hakitud paprika ja siis spinat ning sega. Kui spinat muutub pehmemaks, pane juurde koor, toorjuust ning parmesan. Maitsesta soola-pipraga.\nServeerimisel aseta esmalt taldrikule spinatisegu ning peale aseta praetud valge kala. Naudi!\nallikas: OmaMaitse märts 2020\nPosted by Kati at 18:18 Kommentaare ei ole:\nLabels: aedviljad, juust, kala, toit\nImekaunis päikeseline ilm on õues, et seda päikest natuke ka tuppa meelitada, siis siit üks imehea saiakeste retsept. Kas mitte valmisküpsenud saiakesed ei näe ka vormis välja nagu üks suur päike. Sisu imeliselt kohev ning vaniljekreemine. Tass teed või kohvi, saiake taldrikul ning hops terrassile kevadet nautima.\n300g kohupiimapastat (naturaalset)\n75g toasooja toorjuustu\nSega kausis pärm, suhkur ja sool. Kuumuta piim potis käesoojaks ning lisa segades pärmisegule. Seejärel lisa jahu ja või ning sõtku korralikult ühtlaseks tainaks. Kata anum rätikuga ning kergita tainast 40 kraadises ahjus 40-50 minutit. Seejärel sõtku tainas läbi ning rulli jahusel pinnal lahti ristkülikuks.Taina kerkimise ajal valmista täidis - sulata pliidil või, lisa segades kohupiimapasta. Seejärel sega juurde toorjuust ja suhkrud. Kõige viimasena sega juurde vaniljepulber. Määri täidis lahtirullitud tainale ning rulli see siis pikemast küljest kokku. Lõika nüüd rullist umbes 4-5cm paksused viilud ning laota küpsetuspaberiga kaetud ahjuvormi. Jäta pisikesed vahed sisse, kuna tainas kerkib omajagu. Määri tainas pealt munaga ning küpseta pöördõhurežiimil 185 kraadi juures 25-35 minutit, vajadusel rohkem, kuniks veendud et tainas on küpse. Lase pisut jahtuda ning serveeri!\nSoovitus pühapäevaks. Üks äärmiselt lihtsa valmistusviisiga koogiretsept, mis maitselt mahe ja kui juhtub et hapukoort kena kogus külmkappi kogunenud, siis hea võimalus see ära kasutada. Ka järgmisel päeval veel äärmiselt õhuline.\nPõhja jaoks sega omavahel jahu, küpsetuspulber, sool ja suhkur. Lisa tükeldatud külm või ja lahtilöödud muna. Haki noaga segamini ja sõtku kätega kenaks tainapalliks. Rulli tainas jahusel laual lahti. Kata ahjuplaat küpsetuspaberiga ja tõsta tainas plaadile (u 35x25cm). Pane tunniks külmkappi.\nTäidise tarbeks eralda munakollased ja -valged. Vahusta munakollased tärklise, suhkru ja vanillisuhkruga ning sega juurde õrnalt hapukoor. Vahusta teises kausis munavalged tugevaks vahuks ja lisa seejärel ülejäänud täidisele. Sega kõik korralikult läbi ja kalla põhjale.\nKüpseta 180kraadises ahjus 45-60 minutit, kuni kook on pealt helekollane ja vormi liigutades vaid veidi võdiseb. Kui tundub, et kook hakkab pealt liiga kiiresti pruuniks minema, alanda natuke kuumust.\nEnne serveerimist lase jahtuda ning paku juurde nt maasikaid!\nPosted by Kati at 20:20 Kommentaare ei ole:\nVeidi kergema toidu lainel ka jätkan. Lihakraamiks kana, mis mõnusalt püherdanud panko-parmesanisegus ning kaaslaseks herne-avokaadotamp. Viimase osas mul oli veidi kõhklev tunne, kuna see on külm lisand, kuid kokku kogu kombo oli väga maitsev ja nagu anonüümne kriitik mainis, et suurepärane, väga hea:). Ja hulk rohelist taldrikul, see on justkui taas kevade märk, mis sest et hetkel tormab lund sadada akna taga.\nserveerimiseks sidrniviile, salatlehti ja tilli\nTambi kanafileed toidukile vahel lihahaamriga õhemaks, u 1 cm paksusteks laiadeks viiludeks. Maitsesta mõlemalt poolt soola-pipraga. Klopi ühes kausis munad lahti, lisa riivitud sidrunikoor ning teises sega panko riivitud parmesaniga. Kasta kananfileed esmalt munasegusse ja seejärel pankokaussi. Pruunista ükshaaval keskmise kuumusega pannil mõlemalt poolt umbes 2 minutit. Seejärel järelküpseta 200kraadises ahjus küpsetuspaberiga kaetud ahjuplaadil 8-10 minutit.\nTambi valmistamiseks vala külmutatud hernestele kuum vesi ja lase neil sulada. Suru avokaado kahvliga puruks ja lisa kurnatud hernestele (jäta paar supilusikat herneid kaunistamiseks). Pressi hulka küüslauguküüs, lisa till ja sidrunumahl ning maitseks soola-pipart. Püreesta segu osaliselt ja töötle ülejäänu kergelt kas kahvli või pudrunuiaga, et saaksid ühtlase, aga kergelt tükilise koostise. Maitsesta vajadusel korral veel soola-pipra ja sidrunimahlaga.\nSeejärel alusta serveerimist - pane taldrikule veidi salatit, hernetampi ning aseta kõige peale viiludeks lõigatud kanašnitsel. Lisa sidruniviil, kõrvale pandud herned ning soovi korral till. Naudi!\nPosted by Kati at 11:16 Kommentaare ei ole:\nKodujuustusalat peedi, muna ja seesamiseemnetega\nEsimesed soojad kevadilmad eelmisel nädalal otseloomulikult kutsusid grilli ära puhastama ning terrassihooaja avama. Kuna tundub et isolatsioonihooajal on inimesed rohkem sööma hakanud ja isegi olen köögis tavapärasest aktiivsem küpsetama, siis liha kõrvale otsustasin serveerida seekord ühe väga lihtsa salati, mis kiideti ka mõlema käega meespere poolt heaks.\n3tl röstitud seesamiseemneid\n3 peotäit rukolat\nKeeda munad kõvaks, koori ning lõika neljaks sektoriks. Pane taldrikule peotäis rukolat, selle peale kodujuustu ning sektoriteks lõigatud peet ja munad. Maitsesta soola-pipraga. Viimaks puista salatile seesamiseemned, hakitud sibulapealseid ning nirista peale veidi oliiviõli. Naudi!\nallikas: Oma Maitse märts 2020\nLabels: muna, peet, salat, toit\n▼ aprill 2020 (9)


Veel vanemahüvitist? Tänan, ei! - Äripäev\nVeel vanemahüvitist? Tänan, ei!\nElo Odres 21. mai 2007, 00:00\nHiljuti teatas valitsus, et järgmisest aastast pikeneb vanemahüvitise maksmise aeg 14 kuult 18 kuule. Tore uudis, ent siinkohal tahaksin ema ja naisena tänada lahkeid võõrustajaid eesotsas Reformierakonnaga ning öelda: "Aitäh, aga kõht on täis. Palun järgmine käik!"\nÄrge saage valesti aru, olen vanemapalga tulihingeline pooldaja. Saan vanemahüvitise tähtsusest aru seda enam, et mu enda kaks last sündisid enne selle aega.\nAga raha on isegi Eesti praeguse suhtelise jõukuse juures piiratud ressurss. Emana pean pooltteist aastat riigi poolt võimaldatud rahamuredeta kodusoleku aega piisavaks. Teisalt näen laste kasvatamisel mitmeid kitsaskohti, kus oleks raha rohkem vaja.\nKolmandaks tuleb küsida, kui pikaks võiks vanemahüvitise maksmise aja siis üldse venitada ja kuidas mõjub see naiste tööhõivele ning seisundile ühiskonnas? Kas on ikka vaja soodustada naiste kodukanadeks muutumist?\nOn teada-tuntud tõde, et edukas saab olla vaid hingelähedast tööd tehes. Naised, kellele nende töö meeldib ja pakub lisaks väärikale palganumbrile ka eneseteostusvõimalust, kipuvad reeglina tööle tagasi juba varemgi kui pooleteise aasta pikkune hüvitatav aeg. On siis vaja ahvatleda neid raha pärast kauem kodus istuma või riiki petma ja palka peitma?\nEraldi probleem on osalise koormusega töötamise võimalus, milleks seadusandja samuti praegu võimalusi ei jäta. Kui keegi soovib olla lapsega kodus kauem kui poolteist aastat, peaks olema head võimalused vanemahüvitisest selleks raha kõrvale panna. Minu kogemuse järgi tuleb kolmandik palgast reinvesteerida töölkäimisse: kontoririietus, väljas lõunatamine, transport tööle ja koju. Pluss veel õhtul pärast tööpäeva kulinaarialetist kiiruga ostetud kallid valmistoidud. Lapsega kodus olles neid kulutusi teha ei tule.\nNüüd tuleks peredele ette anda järgmine käik ehk vaadata, mida nende vanemapalga toel sündinud ja sündivate laste heaks edaspidi teha võiks.\nÜks variant on eelmise rahvastikuministri algatus arendada ja doteerida lapsehoiuteenust, sest alla 2aastast last hea meelega lasteaeda ei paneks. Teiseks võiks tõsta lasteaiakasvatajate ja õpetajate palkasid, kes meie kõige kallima varaga tegelevad vaata et suurema osa päevast kui me ise.


Mürgised taimed - mis need on, näited ja nimed - Üksikasjalikult - 2021\nAlamanda: mürgise taime näide\nMis nad on ja hoolivad\nMürgised taimed tekitavad toksiine, mis on võimelised tekitama inimeste ja koduloomade terviseprobleeme. Sõltuvalt inimesest ja taime toksilisuse astmest võivad reaktsioonid ulatuda lihtsast allergiast kuni surmani. Neid mürgiseid aineid võib esineda kõigis taimeosades või ainult selle osades (lehed, puuviljad, seemned, juured).\nOn väga oluline neid taimi hästi tunda, hoides neid eemal lastest ja lemmikloomadest. Lisaks allaneelamisele tuleks vältida nende füüsilist kontakti, et vältida nende toksiinidest põhjustatud reaktsioone.\nNäited mürgistest taimedest (populaarsed ja teaduslikud nimed):\n- minuga mitte keegi ei saa (Dieffenbachia picta)\n- Caladium (Bicolori kaalaadium)\n- riitsinus (Ricinus communis)\n- sarapuupähklid (Euphorbia tirucalli L.)\n- valge seelik (Datura suaveolens)\n- nõges (Fleurya suudmed)\n- padaNerium oleander)\n- Napoleoni müts (Thevetia peruviana)\n- piimakupp (Zantedeschia aethiopica)\n- papagoi nokk (Euphorbia pulcherrima)\n- Kristuse kroon (Euphorbia milii)\n- asalea (Rhododendron indicum)\n- sarapuupähklid (Euphorbia tirucalli)\n- lilla männipähkel (Jatropha curcas L)\n- Saint-George'i mõõk (Sansevieria trifasciata)\n- kassava-brava (Manihot utilissima)\n- Eriti laste ja lemmikloomade jaoks on enne siseruumidesse või aeda paigutamist oluline teada taime omadusi. Probleemide vältimiseks otsige Internetist või pöörduge spetsialisti (eelistatavalt botaaniku) poole, et veenduda, kas taim on mittetoksiline.\n- Õpetage noorelt lapsi mitte kunagi taimi või lilli suhu panema.\n- Ärge kunagi sööge tundmatuid taimi. Pidage meeles, et keetmine ei kõrvalda alati mürgist ainet taimest.\n- Mürgituse või kahtluse korral helistage viivitamatult Sinitoxile kettmürgituse korral: 0800 722 6001.\nLoomade inkubatsiooni aeg\nCopyright 2021 \_ Mürgised taimed...


Kas teadsid ? Raplamaa Rattamaratoni rajalood – Estonian Cup\nKas teadsid ? Raplamaa Rattamaratoni rajalood\nRaplamaa Rattamaraton. Sõidad lihtsalt metsaradu? Mitte päris.\nSee sõit teeb ringi peale ammuste esivanemate maadele ja tahame Sinuga sealseid lugusid jagada. Jälgi meie instagrami kontot ja suudad ehk võistluspäeval rajal olles tajuda kaugete aegade kaja ja esivanemate kunagisi pingutusi looduse taltsutamisel.\nAga väikese viivitusega täiendame ka seda postitust.\nStart on Laukataguse puhkekülast. Laucataux nimelist kohta mainib Taani hindamisraamat juba aastal 1241.\nTäna on siinses puhkekülas õdus mätaskatusega suitsusaun, küllap oli selline kasutuse ka aastasadu enne meid.\nNB! Seda on võistluspäeval võimalik oma tiimile või seltskonnale rentida, täpsem teave Laukataguse peremeestelt info ät laukataguse.ee\nMis on ühist Raplamaa Rattamaratonil ja Rocca Al Mare Vabaõhumuuseumil?\nLaukataguselt viib maratonirada mööda kitsast kruusast metsavahe teed Pasaaugu singlile.\nNimi pole laest võetud – nõnda hüüti rahvasuus kunagise Juuru kihelkonna Lau küla poodi, sest ta asus madalal alailma porisel kohal.\nÜsna tüüpilise põhiplaaniga poehoone ehitas 1914 Ingliste mõisa viinapõletaja Jaan Meinberg. 1934. aastast pidasid poodi Pauline Meinberg ja ta tütar Alice Tikerberg – Poe-Mamma ja Poe-Liisi. Umbes samal ajal vooderdati ja värviti maja ning pandi ukse kohale plekksilt kirjaga „Koloniaal-kauplus A. Tikerberg“.\nTolleaegses tüüpilises segapoes müüdi nii petrooli, soola-suhkrut, teed, kakaod, kohvi, rosinaid, riisi, maiustusi, heeringaid kui lõhnaseepe, niiti-nõelu-nööpe, lambiklaase ja -tahte, nõusid, tubakat-sigarette, köisi, hobuserakmeid, kingaviksi, hambapulbrit, postkaarte ning kangaidki. Vabaõhumuuseumisse toodi hoone 1999, külastajaile avatud 2012.\nSeega pasaaugule jõudes – mõelgem kangetele “koloniaal-kaupluse” pidajatele. Nemad on lahkunud mitme põlvkonna jagu meist seljataga, kuid nende pärand ja vaim on alles.\nNii Rocca al Mares kui Raplamaal Rattamaratonil.\nNii lookleb vana aed metsa all. Rohkem kui sajand tagasi laoti need üles kivi-kivi haaval.\nToona tähistasid aiad talumaade piire ja põllumaade vaheldumist metsaga. Pasaaugu singlile sisenetakse Kägiseva karjasulust ja kui hoolega jälgida, siis ületatakse ka üks kiviaed – Vana-Aseme ja Uue-Aseme talukohtade piiril.\nInimesed on siit ammu läinud, majadki kadunud – alles on vaid kiviaiad. Tummad tunnistajad kunagisele tööle ja vaevale.\nNõnda, et kui Pasaaugu tundub veidi raske, siis…..mõelge tagasi kunagistel eesminejatele.\n128 aastat tagasi oli tänasel trassil Ingliste vald ja tee käis Paidesse mööda Paluküla mägesid.\nTäna on olnud aegade tunnismeheks järel vaid kunagine arestikamber, kuhu kõik pahandusi teinud inimesed elu järele mõtlema toodi.\nPasaaugu singel tuleb sinna kõrvale välja ja poolmaratoni sõitjatele jääb see täpselt tee serva paremale äärde.\nViimased aastad on Raplamaa trass kulgenud Pasaaugust Nipernaadile ja siis justkui tagasi Kunilepa singlile. Sellel aastal on asi vastupidine – sellel suvisel metsatuka sees oleval ristmikul tuleb keerata kohe paremale ja poole kilomeetri pärast juba vasakule alla heinamaale. Kohe olemegi väljas Paluküla mägedes 😉\nNipernaadi põndaku keskmine osa – rajanooli pole peaaegu üldse vaja, sest kogu trass on niidukiga niidetud, eksimisvõimalust polegi. Aegu tagasi keeras rada alla paremale suurema tee peale. Mõnedel aastatel on rada teinud tiiru peale Nipernaadi küngaste otsas olnud kahele talukohale. Sellel aastal aga on trass uus – väisatakse mõlemat talukohta ning tagumise tagant pööratakse paremale kuusikusse – uus rajalõik viib otse Paluküla mägede alla.\nKui siit ülalt alla vaatan, üle terve Raplamaa. Nagu öeldud, Nipernaadi singlilt viib rada sellel aastal otse Paluküla mägede alla. 18ndal kilomeetri ette tiksudes peaks liidritel minema põnevaks, sest ees ootab SiS Mäefinish.\nSeekordne mäefinish on tõepoolest kõrgel…\nAga lohutuseks kõigile, kellele emakese maa gravitatsioon meelt mööda väga pole – kohe varsti on ka esimene SIS toitlustuspunkt. Saab taastada jõuvarud ja Sepa-Jüri rabasingli kaudu suunduda juba Ohekatku poole. Poolmaraton aga keerab tagasi kodu poole\nPaluküla mäed seljataga, toidupunktis varud taastatud ja suund Ohekatkule.\n1241 aastal siia ilma kirja pandud Odenkatke peidab endas 3 m suurust lamedat kivi.\nKalevipoja visatud. Kui aastavahetusel kell 12 kolm korda tagurpidi üle hüpata, pidi kulda leidma. Kel tahtmist, proovigu järele.\nOhekatku raudtee-ületuse esine on hea koht tiimijootjatele, sealt edasi ootavad ees Anikatsi singel, gaasitrass (mõelda vaid, kulgeda saab täpselt mööda energiatoru) ja Kuusemäe talu.\nJa see koht jätke endale meelde – mitte ainult pole seal võistluspäeval teine SiS toitluspunkt, vaid aastaläbi saab sealt imehead kitsepiima, toorjuustu ja jogurtit.


Mis on kasvuhooneefekt? - Encyclopedia vastused - World entsüklopeediline teadmisi\nküsimused :Mis on kasvuhooneefekt?\nKülaline (36.37.*.*)[Khmeeri ]\nTuntud ka kui "lillemaja efekt", on see atmosfääri isolatsiooni efekti üldnimetus.\nAtmosfäär võib panna päikese lühilainekiirguse maapinnale jõudma, kuid pärast pinna kuumutamist neelab atmosfäär suure hulga pikalainelisi soojuskiirguse kiirguskihte, nii et pind ja madal temperatuur sarnanevad põllukultuuride kasvatamiseks mõeldud kasvuhoonegaasidega, mistõttu seda nimetatakse kasvuhooneefektiks.\nPärast tööstusrevolutsiooni on aasta-aastalt suurenenud endotermilised kasvuhoonegaasid, näiteks inimeste atmosfääri paisatavad süsinikdioksiid, ja atmosfääri kasvuhooneefekt on ka põhjustanud mitmeid tõsiseid probleeme, näiteks globaalset soojenemist, mis on põhjustanud kogu maailmas Erinevate riikide mure.\n1824. aastal tegi Jean-Baptiste Joseph Fourier (prantsuse teadlane) esmakordselt ettepaneku kasvuhooneefekti kohta.\nGlobaalne soojenemine, merepinna tõus, ebaharilik kliima, maa kõrbestumine, hapnikuvaegus


Kas Obama administratsioon on loonud kodu ärivõimalused? | Kodu - 2019\nKas Obama administratsioon on loonud kodu ärivõimalused?\nAvaldatud: Kodu • Vaatamisi: 24322\nSee on ahvatlev öelda, et majandus ei ole obama administratsiooni ajal õitsenud, kui vaatate lihtsalt tööhõive numbreid.\nÜks parimaid ettevõtteid, kes koju sõidavad, on konsultatsioonifirma. Selle põhjuseks on see, et konsultant vajab just tööks arvutit, telefoni ja laua. Loomulikult vajavad nad eriala või asjatundlikkust. Kodus asuv konsultant saab oma kliente telefoni teel teenindada või neid isiklikult külastades. Seega on konsultatsioonifirma sageli ideaalne kontori jaoks.\nKas Obama administratsioon on loonud konsultatsiooniga ärivõimalused? Ma võin mõelda vähemalt kahele valdkonnale, mida konsultant võiks ettevõtet luua. Stimuleerivate vahendite jaotamine saatis föderaalfondid riikidele ja omavalitsustele. See lõi mitmeid konsultatsioonivõimalusi planeerimiseks ja disainiks eelkõige ehitusega seotud projektides. Need on praegu veel käimas. Võite minna sellesse veebisaiti, et näha, milliseid projekte teie riigis ja linnas anti.\nHiljutine tervishoiureform lõi tervishoiuteenuste ja meditsiinilise arvelduse paradigma. Suurem osa sellest muutusest ei toimu enne 2014. aastat. Kuid nüüdseks on palju võimalusi meditsiinilistele ärikonsultatsioonidele - näiteks aitamaks väiksematel meditsiiniasutustel oma piirkondades neid muudatusi ette valmistada ja kohandada.\nOn ahvatlev öelda, et majandus ei ole Obama administratsiooni ajal õitsenud, kui vaatate lihtsalt tööhõive numbreid. Kuid pidage meeles, et koduettevõte ei tähenda selles mõttes „töötamist”. Tegemist on uute võimaluste leidmisega ja alahindamata turgude avastamisega (ja seejärel nende teenindamisega). Aga sina? Kas teil on midagi lisada kodupõhiste ettevõtete kohta Obama administratsiooni all?\nKonkreetsed teema read aitavad oma e-kirju lugeda\nKas iga e-posti aadress on tasuta?\nToote hankimise ressurss\nBusiness EQ 101: sotsiaalne teadlikkus\n4 Loovaid viise brändi edu suurendamiseks\nSalvesta oma äri vähe dollareid\nLihtsalt vastake küsimusele!\nEBay andmepüük on rohkem halb\nKüsimus e-posti kastist - koduettevõtte alustamine\nKas Bing läheb lõpuks väljakutse Google'ile?