Freelance or translation agency? – Elmenta – Translation Services\nYou are here: Home / Blogi ja uudised / Uncategorized @et / Freelance or translation agency?\nMajandusliku otsuse langetamine – see on alati valiku võimalus. See on suuna valik, selliste tegurite ja kvaliteetide kombinatsiooni valik , mis võib anda parima tulemuse, seejuures mitte ainult parima absoluutses väärtuses, vaid konkreetseks situatsiooniks. Analüütilise mõtlemise võime on just see, mis eristab juhatajat tavalisest töötajast. Majandusliku otsustamise klassikaline määratlus – see on ressursside ratsionaalne jaotamine nende piiratud tingimustes.\nMilliseid ressursse peetakse silmas just probleemide juures, mis tekivad tõlgete tegemisel? Eelkõige on need rahalised kulutused, edasi tuleb kvaliteet, seejärel tellimuse tähtaeg ja tõlkija usaldusväärsus. Igas konkreetses situatsioonis võib kerkida mõni just globaalne vääramatu jõud – tõlkija haigus, vastutustundetus, mitte esitada tellijale õigeaegselt tehtud tõlget. Kuid vaatamata näilisele võimetusele kõike seda ette näha ja vältida soovimatuid mõjusid, lasta sündmustel kulgeda omasoodu – see on lubamatu. Kuid tõsta tehingu eduka sooritamise korral protsenti kui on kogemusi on see küllalt lihtne.\nNiisiis, seatud ülesandes seisab ees valik kahe alternatiivse otsuse vahel – sooritada tõlkeid üksinda liikudes vabakutselisena veebilehtedel või teha koostööd professionaalse tõlkefirmaga.\nRahalised kulutused on professionaalse firmaga töötades vaieldamatult suuremad. Kuidsee on vaid üks teguritest ja elementide kogumist. See, et meistri ja professionaali töö maksab rohkem kui algaja käsitöölise oma või mingi teise spetsialisti poolt tehtav õhtunehobi ei kuulu kahtlemiseks.\nTehtud töö kvaliteet on suure tõenäosusega kõrgem tõlkebüroodes. Vajadust pöörduda nende teenuste poole on enam jaolt seotud tehniliste, dokumentaalsete ja erialaste tekstide tõlkimisega. Tõlkefirmade eelis seisneb selles, et kaastöötajaid võib olla selles kümneid ja sadu, kes on erinevate valdkondade tõlgid, kes suudavad vahet teha veski, purusti ja freesi vahel lähtuvalt tekstist. Firma lihtsalt suunab Teie tellimuse vastava profiiliga spetsialistile.\nSeega suudab firma pakkuda ka küllalt sobivaid tähtaegu tellimuste täitmiseks, kuna tuttavat sõnavara ja tehnoloogilist protsessi tundev spetsialist ei pea hakkama õppima kümnetes sõnastikes ja saitides antud teemat. Tal ei ole vaja helistada oma paljudele tuttavatele, et leida õiget formuleeringut või terminite tähendusi. Tal on juba olemas õige vastus ja see asub juba tema operatiivses töömälus.\nTöö teostaja usaldusväärsus – see on isiklikku laadi juhuslikkuse mõjude likvideerimine töös. Kui tõlkefirmas juhtub kaastöötajaga midagi ootamatut ja tellimuse tähtaeg on ohus, suunatakse pooleliolev ja valmis töö teisele kaastöötajale. Tellijal ei vaja kulutada oma aegaja hinnalist rahu, üritades helistada, koputada ning, et veenda … Ta lihtsalt saab õigeaegselt oma tellimuse kätte. Ei tasu unustada ka seda, et firmat võib usaldada dokumentide tõlkimisel, tekstide osas, mis on seotud oskusteabega, et olla kindel selles, et need ei ilmu välja natuke hiljem kellegi konkurendi juures või lihtsalt interneti avarustes.\nKuigi vabakutseline tõlk töötab ilma lepinguta, mis on vaieldamatult kiirem tehing ja võib olla ka mugavam, kuid sellega välistatakse garantii mitte ainult tõlkijale vaid ka Teile tellija. Teie ja ainult Teie vastutate selle eest, et lepingus on ebatäpne formuleering, mis läheb maksma topelt kulusid kui selle järgi ei tollita lahti kogu kaubapartiid, jääb saamata tähtajaks valmiskaup, Teie partnerite rahulolematus, tühistatud viisa jne.\nLangetada otsust teha koostööd tõlkefirmaga võib üks kord aastate jooksul. See annab garantii kvaliteedile, ühesusele ja enesekindlusele. Toetudes maailmas väljakujunenud dünaamikale ei saa eirata aega, mis on väga tähtis ressurss, mis aitab Teie firmal hoida kokku professionaalseid tõlke.\nhttps://elmenta.com/wp-content/uploads/2013/04/elmenta-logo-web-final.png 0 0 admin https://elmenta.com/wp-content/uploads/2013/04/elmenta-logo-web-final.png admin2014-03-20 17:22:092014-03-20 17:22:09Freelance or translation agency?


Kuus kümnest maailma parimast linnast, kuhu kolida, asuvad USA-s\nAvaleht » Viimased uudiste artiklid » Erinevad uudised » Kuus kümnest maailma parimast linnast, kuhu kolida, asuvad USA-s\nEuroopa uudised • Rahvusvahelised uudised • Reisiuudised • Ärireis • Kui see on teie pressiteade, klõpsake siin! • Kulinaarne • kultuur • haridus • meelelahutus • Mood Uudised • Valitsuse uudised • Tervis Uudised • Hospitality Industry • Uudised • Inimesed • Vastutav • ohutus • ostud • sport • Säästva arengu uudised • Tehnoloogia • turism • vedu • Reisisihtkoha värskendus • Reisijuhtme uudised • Praegu populaarsed • USA uusimad uudised • Erinevad uudised\nKuus kümnest maailma parimast linnast, kuhu kolida, asuvad USA-s.\nUuringus analüüsiti tegureid, mida sageli ümberasumise otsustamisel arvesse võetakse, sealhulgas eluasemehinnad, elamiskulud, keskmine palk, ilmastikutingimused, restoranide ja haljasalade arv, interneti kiirus ja oodatav eluiga.\nKõige soodsam ümberpaigutamise sihtkoht on Istanbul, Türgi, kus keskmine aastane elamiskulu on vaid 17,124 XNUMX dollarit.\nBasel, Šveits on kõige kallim linn, kuhu kolida, kuna aastane elukallidus on 72,169 XNUMX dollarit.\nDubai on parim ümberpaigutamise sihtkoht, kui soovite parema ilma saamiseks kolida, sest see sai suurepärase 10 punkti.\nUued uuringud on paljastas maailma parimad kohad, kuhu kolida, ja kuus USA linna on 10 parima hulgas.\nAustin, Texas on nimetatud ümberpaigutamise kohaks number üks, Charlestoni ja Los Angeles samuti esiviisikus.\n10 parimat kohta maailmas, kuhu kolida\nauaste Linn Keskmine temperatuur (°C) Maja keskmine m2 hind Keskmine kuupalk Elukallidus kuus (neljaliikmeline pere) Restoranide arv Haljasalade arv Interneti kiirus (Mbps) Oodatav eluiga Skoor / 10\n2 Tokyo, Jaapan 15.2 $ 9,486 $ 3,532 $ 4,187 101,493 538 17.74 84 5.98\n4 Dubai, AÜE 28.2 $ 2,871 $ 3,171 $ 3,219 11,869 80 2.53 78 5.67\n6 Abu Dhabi, AÜE 27.9 $ 2,841 $ 3,225 $ 2,813 2,796 10 2.70 78 5.52\n8 Muscat, Omaan 27.3 $ 1,867 $ 1,899 $ 2,326 566 2 0.99 78 5.40\nMaailma parim linn, kuhu kolida, on Austin, TX, USA. Austinis on edetabelis kõigist linnadest suuruselt kolmas Interneti-kiirus, 87.5 Mbps. Lisaks saavutab linn kõrgeid tulemusi keskmise temperatuuri (20.4 °C) ja kõrgete keskmiste kuupalkade (5,350 dollari) poolest.\nKui mõtlete USA-st väljapoole kolimisele, on skooride arvult teine linn Tokyo Jaapanis. Tokyo on oma restoranide ja rohealade poolest head. Lisaks on sellel parim keskmine eluiga, mille elanikud elavad kuni 84 aastat.\nCharleston, Lõuna-Carolina on maailmas suuruselt kolmas linn, kuhu ümber asuda. Üks tegur, mille poolest see ületas, on Interneti-kiirus, keskmine on 106.5 Mbps, mis tähendab, et see on nimekirjas olevate linnade seas ülekaalukalt kiireim.\nVaatamata sellele, et San Francisco nimetati 9. parimaks ümberpaigutamiskohaks, leiti, et San Francisco on ka 6. kõige kallim linn maailmas, järgides New Yorki 5. kohal. Aastane elukallidus San Franciscos on 54,499 60,525 dollarit, New Yorgis aga XNUMX XNUMX dollarit.\nKui rannikuäärne ümberpaigutamine on rohkem teie meeleolu, on Daytona Beach parim koht USA-s ümberasumiseks ja 6. parim koht maailmas, millele järgneb tihedalt Miami.\nBasel, Šveits on kõige kallim linn, kuhu kolida, kuna aastane elukallidus on 72,169 33,568 dollarit, mis on üle 38,558 XNUMX dollari võrra rohkem kui keskmine aastane elamiskulud XNUMX XNUMX dollarit.\nKõige taskukohasem ümberpaigutamise sihtkoht on Istanbul, kus keskmine aastane elamiskulu on vaid 17,124 55,045 dollarit. See on 21,434 XNUMX dollarit aastas vähem kui Baselisse kolimine ja XNUMX XNUMX dollarit vähem kui keskmine.\nDubai on parim ümberpaigutamise sihtkoht, kui soovite parema ilma saamiseks kolida, sest see sai suurepärase tulemuse 10. Dubai keskmine temperatuur on 28.2 kraadi Celsiuse järgi ja aastas sajab 68 mm sademeid.\nKatari linn Doha on rannajoonel asuv populaarseim ümberpaigutamise sihtkoht, selle linna hindeks oli 7.53/10. Veetemperatuur on Dohas keskmiselt 24.83 kraadi, seal on ka kõrged palgad 55,096 XNUMX dollarit.\nMichael Roberts ütleb:\nNovember 17, 2021 kell 01: 10\nMa pole kindel, kes selle uurimistöö läbi viis, kuid minu kogemuse põhjal välismaalasest austraallasena, kes on juba mitu aastat välismaal elanud, on see täielik jama ja läheb vastuollu kõigi teiste selleteemaliste uurimustega! Ilmselgelt ei seganud teadlased Kagu-Aasia, Austraalia ega Uus-Meremaaga.


- Üldiselt tähistab teine täht SIPP koodis uste arvu. Näiteks "C" tähistab uste arvuks 2-4 ust, mis võib tähendada, et saate auto kas kahe või neljaukselisena. Kui Te teate, et 2-ukseline auto võib Teile ebamugavust põhjustada, siis soovitame valida autot, mille SIPP koodi tähises teine täht on "D", mis kindlustab Teile 4-ukselise auto.\n- Oluline on ka jälgida viimast tähe, mis tähistab kütust ja kliimaseadme olemasolu. Jällegi on rohkem kasutuses tähed "R" ja "N". Jättes kõrvale kliimaseadme olemasolu või puudumise, tähistab see ka kütust. Sellisel juhul on võrdne võimalus saada nii diisel- kui ka bensiinimootoril töötava auto. I\n- Viimane asi- väga tihti on juhtunud, et rendifirma annab Teile kasutada kõrgema klassi autot selle eest lisatasu küsimata. Kui see tundub veider, siis ärge olge üllatunud- see on tavapärane praktika.


Sel reedel Sirbis sotsiaalsest võrdsusest ja ebavõrdsusest.\nMajandusteadust ei saa lahutada ajaloost ja ideoloogiast – ARO VELMETI intervjuu THOMAS PIKETTYGA.\nHENT KALMO: Piketty ja rikkuse pahupool\nVERONIKA VALK: Ühe arutelu stenogramm\nJAAK LÕHMUS: Kelle oma on „Laenatud naene?”\nTihti küsitakse, kui palju peab uudises olema meelelahutust, või nagu kunagi üteldi – kõmu. Et uudis „müüks”. „Mees hammustas peni” ja need teised näited, ning sinna juurde igavene õpetus fakti ja kommentaari lahus hoidmisest ja selle lahus hoidmise kunsti vähesest valdamisest.\nTUUL SEPP, ELIN SILD: Monogaamia evolutsioonist\nAasta puitehitis 2014\nFestivalid „Klaver” ja „IDeeJazz”\nKenzaburō Ōe, „Sajandi mäng”\nMargus Maidla, „Teaduste Akadeemia – Eesti kollektiivne aju”\nEKKMi rändnäitus „Kohatu” Kuressaare s\nYxus Ensembele’i Stockhausen\n„(T)öö klubis” Factory Clubis\nNäitus „Can’t go on, must go on” ehk „Võimatu minna, kindlasti minna” Tallinna Kunstihoones\nCzesław Miłosz, „Valitud luuletused”\nKamille Saabre näitus „Tutti frutti”\nAado Lintrop, „Imeline koda”\nKalju Rahu, „Roobaka mälestused”\nUgala „Hirm sööb hinge seest”,\nEMTA sümfooniaorkestri „Ilves 100”


Uidumõtteid ja Juhtumisi: Ronimine, lõpuks ometi jälle seinal.\nLa Sportiva Tarantulace algaja ronimiskingad\nSobivat suurepäraselt kuni V2 või 5.10 radadele\nPaus kahe ronimise vahel kippus nii kuradi pikaks venima, et endalgi tekkis kahtlus kas ikka see aasta jõuan uuesti. Ausalt öeldes oli üheks põhjuseks asjaolu, et mu esimene ronimise postitus nii positiivset vastukaja tekitas. Piinlik oleks kõigi netiavaruste kaasaelajate ja virtuaalsete plaksutajate ees boulderdamine vaikselt unustuse hõlma lasta. Kui midagi ette võtan, siis kas või kiusu pärast ei jäta pooleli, no vähemalt raske koha peal. Seda kipub küll juhtuma, et suuremad projektid jäävad toppama kui enamus keerulisest ja suurt vaeva nõudvast osast läbi. Koera saba ületamine tundub alati nii tühine, et pole vaja kohe teha ja lõpuks jääbki vaikselt oma aega ootama, eriti kui pidevalt silma ei torgi või kaasa ei nurise. Ronimise puhul olin piltlikult öeldes alles ettevaatlikult koera esimese käpa peale astunud. Samas on endal ikka tahtmist ka, ronimine alati põnevust pakkunud. Seega tegin pühapäeval järgmise triki: läksin ostsin ronimisekingad. Tagamõtteks teadmine, et oma kitsiduse juures tunneksin äärmiselt sandisti, kui olen raha kulutanud asjale, mida ei kasuta - sisuliselt siis maha visanud.\nPaar päeva tegin teoreetilist ettevalmistustööd, lugesin netiarvustusi, blogisõprade soovitusi ja uurisin mida ning kus Toronto kandis saada. Üle neti ostmist isegi ei kaalunud, minu jala kuju juures oleks tegu lotovõiduga kui sobiv suurus tõepoolest mugavaks osutuks. Selge oli, et määravaks kolm komponenti tähtsuse järjekorras: sobivus jalas, algajaile või veidi edasijõudnuile mõeldud mudel ja hind. Värvi või esteetilise disaini peale ei kavatsenud aega kulutada (ok, no vist oleks ikka natuke aega kaalunud enne kui roosad või kuldsed jalga sikutanud 😝) Laupäeval põrutasin peale tööd ronimisvarustuse poode väisama. Viiest proovitud mudelist sobisid enam-vähem kaks, paraku mõnusama puhul polnud minu suurust. Ainult La Sportiva Tarantulace jäi veel proovimata. Pühapäev peale tööd sõitsin kesklinna, kus pidime Balti100 üritusest osa võtma. Paraku hüppasid kaasa ja lapsed alt ära. Kuna olin niigi hiljaks jäänud ja üksi ei viitsinud minna kasutasin võimalust, et lähedal asuvas MEC poes ronimiskingi proovida. Auto parkimine kesklinnas on igavene peavalu, õnneks leidsin koha pankrotti läinud pisipoe ees.\nEsimesena saigi eelnimetatud La Sportivad jalga aetud. Personal oli siin oluliselt teadlikum kui mujal, tegu kooperatiivi tüüpi spets spordipoega, mis outdoors fanaatikute meeliskoht poodlemiseks. Pead olema ühistu liige, et miskit osta või laenutada. Number 44 paar oli liiga väike, tahtsin proovida 45 aga neil polnud seda, tõid 44.5. Algul tundus igalt poolt kübekene kitsas, paraku on teada et kandes venivad. Kui olin 10 minti jalas hoidnud ning poe seina peal proovinud tundusid päris head. Kusagilt ei pigistanud nii, et otseselt valus oleks, varbad kindlalt ninas. Isegi mu mõnevõrra suurem vasak jalg tundis end normaalselt. Selline seniteadmata asümmeetria selgus eelnevaid mudeleid proovides kui kõigil oli vasak papu kitsam. Olin sunnitud tunnistama oma jalgade erinevat suurust veidi tõenäosemana teooriana võrreldes kahtlusega kõigi tootjate salaliidus, mis valmistab meelega väiksemaid vasakuid jalatseid. Klienditeenindaja väitel pikkupidi ei pidanud rohkem kui kolmandiku numbrit järgi andma, laiupidi polnud probleemi, sest paeltega saad reguleerida just nii tihedaks kui tahad. Olid teised 95CAD (65 EUR) eest soodusmüügis. Seega rahuldasid minu kõiki kolme tingimust. Oranzh värv nagu kübe ere selles vanuses, aga kaasa ronimas ei käi, nii et loodetavasti ei kaota ma tema silmis stiilipunkte. Ta mul sihuke esteet, käskis viimane kord teatrisse minnes vana ja armsa kergelt luitunud ning ainult kahe auguga t-särgi viisakama nööpidega pluusi vastu vahetada😒\nSeda ronimist vaadates võisin tõdeda, et tütar mul päris süldist polegi 👍\nKodus ei saanud rahu, kibelesin kangesti proovima vastseid papusid. Ronima tulid seekord ka kaks karatesõpra, seltsis lõbusam. Päevapilet maksab koos maksudega 26CAD aga soodukate kohta uurides selgus, et poolteist tundi peale avamist ja enne sulgemist saad poole hinnaga. Esimesest kogemusest teadsin, et üle selle aja ei jaksa ma niikuinii järjest ronida. Lisaks pakuti spetsiaalselt algajatele mõeldud soodsat programmi erinevate tehnikate õppimiseks nii sees kui väljas turnimiseks. Täitsa kaalumist väärt mõte ehkki väljas ronimise hooaega pole palju järgi jäänud.\nAlgasend valgel rajal\nSikutasin tuliuued papud peale ning tegin soenduseks mõned algajate rajad. Need on muidugi suht lihtsalt ronitavad aga just head selleks, et liigesed ja musklid käima saada. Spets soendusharjutustega ei viitsinud jännata, niikuinii sihukestele radadele ei kipu, mis eeldavad hullu jõudu või paindumist. Olen ka piisavalt soliidses eas, et pole piinlik alla potsatada kui enam kinni ei jaksa hoida.\nLäksin edasi V0 ja V1 peale. Kurb lollust tunnistada, aga minu probleemiks on endiselt mõtlemisoskus. Vaatan rada ja mõne aja pärast nagu saan aru kuidas võiks ronida. Rajal olles selgub, et teooria ja praktika on kaks ise asja. Vahel muidugi vaatan kui vasikas ja üritan väita tütrele, et seda V0 rada pole võimalik ronida 😬, kindlasti on mingi nukk ära kukkunud. Lobisemise asemel astub laps seina juurde ja libiseb sellest lõdvalt üle. Ahsoo, nojah, ma ei mõelnud et selle nuki peale võib ka astuda 😝Sihukesi AHAA! momente kipub pea iga raja juures rohkem kui üks olema. Ega miskit muud kui nõuab kogemust ja teiste ronijate vaatamist,\nPane vasak jalg ülemisele nukile\nEt nagu päriselt või ??? 😧\nNaerulagin, ei sellele kus käsi 😂\nKurat, natu selgemaid juhendeid paluks\nToda rada ei jaksanud ikka teha, millelt esimene kord alla sadasin. Ainus vabandus, et selleks ajaks olid käed juba veits väsinud kui proovima läksin. Tütar läks suht ludinal üles vaatamata libastumisega seotud ripnema jäämisele.\nKui mitme raja juures tuli tunnistada enda oskamatust ja jaksu puudust siis ligi hiilima hakkavat frustratsiooni aitas peletada paar õnnestumist. Märkimisväärseimateks ühe V2 raja ronimine esimese raksuga, millega tütar hakkama ei saanud. Mind aitasid kaks asjaolu, käte suur haarderaadius ja pikkus. Viimase peale sirutades ulatasin tipunukist kahe käega kinni võtma. Teine saavutus oli ilma märgistuseta rada, mille kallal paljud kurja vaeva nägid.\nIsegi osavad ronijad potsatasid korra alla enne kui üles said. Mul võttis 4 katsetust kui stardinukkidelt kukkumisi mitte arvestada. Tollel rajal võisin jällekord veenduda tõsiasjas, et tähtis pole mitte jõud ja isegi painduvus vaid oskus enda keha õieti paigutada ja nukkidest õigest kohast õige nurga all kinni võtta jalgade sättimisest rääkimata. Tõenduseks fakt, et neljandal katsel edukalt rada läbides ei tundunud see sugugi raske ja vaatamata väsimusele oleksin võinud edukalt viiendal korral kiireminigi minna. Vasakul ülemisel pildil enne seljalt rinnale pööramist. Parempoolsed kaks pilti näitavad kuidas valesti (ülemine) ja kuidas lihtsalt õieti (alumine) pööret teha - keha kaugus seinast äärmiselt oluline.\nTargema ja kogenuma õpetuse all on ikka palju lihtsam ronida.\nHinge jäi kripeldama V1 rada, mis tegelt suht lihtsalt ronitav kui õigeid võtteid kasutada. Üks täiesti normaalses tavakodaniku vormis neiu tegi selle teisel katsel kenasti ära. Ilmselgelt oli tal kätes vähem jõudu aga jalgade töö ja kehahoid kompenseerisid käemuskleid rohkem kui küllaga. Hiljem nägin teda turnimas mitmel raskemalgi rajal kuhu mul momendil asja pole. Tütar ju kah tegelt jõu poolest minuga ei konkureeri aga samas murrab edukalt V4'de ja vist isegi mõne V5 peal. Vigastustest vaid venitatud jalalaba (hüppasin liiga kõrgelt alla) ja murdunud küüneots. Lihaseid oskasin seekord paremini hoida, vasak käsi annab veits tunda aga käevarre sisekülje lihased ainult natu valusad, nagu näha saan edukalt juba järgmisel päeval arvuti taga klaviatuuril toksida. Korra küll viimasel ronimisel kiskus käsi krampi, aga veidikese raputamise peale (mida ka videolt näha) sain edasi minna.\nMul tekkis küsimus kuidas ja mille alusel radade raskust määratakse. Googeldasin: oops, olen avanud Pandora laeka. Reitingu süsteeme nii hullult palju, jääb mulje nagu iga piirkond kasutaks oma. Mingid võrdlustabelid olid antud, kopeerisin siia kergema otsa mõlemast: paremal bouldering ja all üleüldine. Põnev teada mille alusel reiting antakse, mulle näiteks tundus, et osasid madalama numbriga radasid hõlpsam ronida kui mõnda teist kõrgemini märgistatut. Saan aru, et tegu subjektiivse hinnanguga ja seosega erinevate inimeste tugevate ja nõrkade külgedega, aga ikka oleks huvitav teada. Tundub, et ronijate hulgas (vähemalt algajate) sama värk mis karates (millise raja oled roninud, mis värvi vöö saanud). Alles kogenuna mõistad, et vöö värvist on palju olulisemaid näitajaid. Ah jaa, oleks peaaegu unustanud, nii 20 kg vähem kaaludes võiks vist isegi V4 rada proovida😝\nLabels: laps, ronimine\nRents Tuesday, 25 September, 2018\nSportiva kipub ca nädala ajaga ühe numbri jagu venima ja paari kuuga ehk suisa kaks - mul on muud sussid nr 37/36, Sportivad nr 35, esimesed nädal aega ebamugavad, aga siis istuvad kenasti. Kusjuures minu esimesed sussid olid just Tarantulace, mida sina ei tahtnud, nii et eks igaühele oma. :D\nAga selle järgi muidugi hinnatakse küll. Enamasti päris otse küsima ei tulda, aga näiteks kohe torkab silma, kui on näha, et inimene on laenusussidega, aga tehnika on olemas, ja siis küll küsitakse ääri-veeri, kust sa pärit oled, sest eks kõrvalt on ju näha, kas inimene on trennis esimest korda või ilmselgelt paar aastat asjaga tegelenud (nagu sina saad aru, kas inimene on varem ka tatamile astunud). No ja kui pikemalt jutule saad, siis ikka küsitakse, mis su flashtase ja projektimistase on (st mis taseme tavaliselt esimese katsega ära teed ja mille välja võidelda suudad).\nAga täitsa ägedad videod, lahe vaadata.\nTT Tuesday, 25 September, 2018\nOot, ma vist kusagil väljendusin uduselt, sest tegelt ostsin just need pildil olevad oranzhid La Sportiva Tarantulaced. Esimese ronimise põhjal otsustades vist liiga mugavad, mida väljendas asjaolu, et 3 tunni jooksul ei pidanudki jalast võtma :P Tütar sikutas enda oma aasta vanad iga paari ronimise vahel maha, et jalg puhkaks.\nKui nad nüüd nii hullult venivad (ehkki ma hästi ei kujuta ette kuidas üle varvaste ja kandade ühes tükis täiskummist tald saaks pikemaks venida) siis pean vist kuu aja pärast susse ja villaseid sokke all kandma hakkama ning papud teibiga jala külge kleepima :D Aga pole hullu, mugavus on ka miskit väärt ;)\nVideot teen lootuses, et kunagi saab neid kerge muigega vaadata kui muuseas ainult käte abil fläshin Vee kaheksat nagu üks palja ülakerega Tarzani sugulane kõigile soovijaile demonstreeris. OK, see oli nali, ma ei hakka eesmärki seadma. Ronin rohkem enda lõbuks, aga ei saa salata, et mingi uue numbri saavutamine kõdistaks enesetunnet ;)\nRents Wednesday, 26 September, 2018\nAh, ma ei ühendanud üldse ära, sest minu omad olid teist värvi. Ma leian, et esimesed sussid võivadki mugavad olla, peaasi, et jalas ei loksu.\nAga sa tuletasid meelde, et mul on ka juutuubis paari aasta tagused ronimisvideod ka, pean minema vaatama, kas võtavad näo krimpsu. Endal on hetkel tunne, et kuna paar viimast aastat on areng pigem aeglane olnud, siis ilmselt mitte.\nAga eks uued numbrid on alati kenad ja salaeesmärgid alati tekivad. Ja teine asi in see, et enda jaoks on nii nauditav see heas votmis olemine, kui suudad järjest ära teha mitu liigutust, mis alles eelmisel nädalal rasked olid.\nTT Wednesday, 26 September, 2018\nLugesin su postitusest, et kahjuks oled vanadest videotest ilma jäänud. Võrdluseks on alati hea vaadata, endal näiteks 10 aasta vanuste karate või suusatamise videote puhul tuleb hea tunne, et ka selles vanuses võib areng toimuda, ei maksa veel meest maha matta :P\nTõsi jah, vormis olek tekitab mõnusa surina. Isegi õhtul peegli ees ei pea hambaid pestes pilku üle püksivärli punnitava kõhu pealt ära keerama :D\nRents Thursday, 27 September, 2018\nSee on muidugi ka kena, kui vaatad iseennast peeglist ihaldavalt nagu Johnny Bravo, aga hetkel mõtlesin ma siiski seda head ronivormi, kui lähed seinale ja asi, mis eelmisel nädalal oli raske, tuleb seekord mängleva kergusega. Mul on hetkel näiteks üks projekt (mida ma kahjuks ilmselt ei saavuta, sest homme viimane kord proovida sellel seinal, enne kui uued rajad peale tulevad), kus esimene kord ei saanud algasenditki normaalselt voetud, teisel korral jõudsin keskele, eile (kolmandal korral) aga mõtlesin kõik liigutused peale ühe välja. Ja see on megahea tunne, kui pusid ja pusid ning esiteks suudad iseenda jaoks õige beeta välja mõelda ning teiseks ka selle ellu viia.\nTT Thursday, 27 September, 2018\nPeegli lause taga oli :D Aga tõsi, et lahe tunne kui peale mitut proovimist raja ära ronid. Ma sain maitse suhu selsamal rajal mis videol. No näed kui pisikesest asjast võib palju rõõmu olla. Justkui lapsel kes esimest korda ulatab laualt tassi maha ajada :P


RochestersMovieFest - tumedal fööniksilõpul pole tulevase mineviku päevade tõttu mõtet - kinokunst\nPime Phoenixi lõpp pole tuleviku mineviku päevade tõttu mõtet\nHoiatus: SPOILERID Tume Phoenix on ees!\nOma peaaegu kahe aastakümne jooksul onoli täis kõrgemaid ja madalamaid tasemeid ning üheks viimase kategooria õigusrikkujaks oli järjepidevuse puudumine. Alates nendes filmides eksisteerivatest sama tegelase mitmetest versioonidest kuni teatud sündmuste ja keerutusteni, mis jäävad seletamatuks, ei olnud see mutantidega täidetud sari kunagi sirge ja sidusa narratiivi rada.\nÜks katse seda probleemi lahendada tuli 2014. aastal, mis nägi Wolverine'i reisimist 1973. aastasse ja frantsiisi ajaskaala muutmist. Tõsi, järgida oli veel mõningaid järjepidevuse küsimusi, kuid vähemalt selles muudetud ajaskaalal olid X-Meni asjad 2023. aastal rahumeelsed, selle asemel, et neid Sentinels jahtis.Kokkuvõtteks on uskumatult raske üles seada, kuidas sündmused sellest lõpust helgemaks lähevad Tuleviku mineviku päevadeeldame, et see on tulevik Logantoimub eraldi ajajoonel).\nUuendatud X-Men'i ajaskaalal, mis pidi olema aasta lõpus X-Men: tulevase mineviku päevad, Xavieri andekate noorte kool töötab siiani, kusjuures Storm, Beast, Kitty Pryde ja Colossus õpetavad kõiki noori mutante ning Wolverine sai teada, et ta on ajaloo juhendaja. Professor X on endiselt kooli direktor ja suurim üllatus oli see, et Cyclops ja Jean Gray olid veel elus.\nNüüd läheme edasi Tume Phoenix, mis lõppes Jean Gray võtmisega, kosmosesse ja tulnuka tapmine, kui ta taasimmutas varastatud Phoenixi jõu. Seejärel kadus Jean oma täieliku potentsiaali vallandudes tulises kuulsuses, kuigi filmi viimasel minutil ilmus taevasse leegitsev fööniks.\nX-Men'i konflikti tagajärjel Jeaniga ja D'Bariga Mutant Container Unit rongi pardal nimetati professor X kool ümber andekate noorte Jean Gray kooliks ja Charles ise loobus lõpuks mutantide õiguste eest võitlemast ja liitus oma vanaga sõber Erik Lensherr ehk Magneto Prantsusmaal malemängu eest. Koolis tagasi võttis koolijuhina üle ametnik Hank McCoy, teise nimega metsaline, rolli, mida ta kõigi nende Xavieri poolt veedetud aastate jooksul rohkem kui väärib.\nIlmselt tähendas muudetud ajaskaala seda, et sündmused ei arene samamoodi. See oli kohe ilmne, kui Cyclops ja Jean Gray olid aasta lõpus tagasi Tuleviku mineviku päevadja ilmselgelt Tume PhoenixAinuüksi olemasolu kinnitab, et kuna Jean Grey korruptsioon on seekord palju teistsugune kui aastal X-Men: viimane seismine .\nSellegipoolest on isegi nende muutunud sündmuste korral loogiliselt võttes uskumatult raske seda uskuda Tume Phoenixlõpeb, oleme endiselt selle tuleviku suunas, mida näidatakse aasta lõpus X-Men: tulevase mineviku päevad. Kooli ümbernimetamine ei ole probleem, kuna aastal 2023 ei näidatud kunagi hoone väliskülge ning seal ei õpeta ka Beast ja Storm. Ei, probleem on selles, kuhu professor X ja Jean Gray jäetakse Tume Phoenix.\nAlustame Jeanist. On selge, millal Tume Phoenixkinnitab, et tema kolleegid X-Men usuvad, et ta on surnud, kuid selle leegitseva fööniksi nägemine pole sugugi nii peen indikaator, nagu ta ikka veel elab. Ja see on kursuse koomiksite jutustamise jaoks sama; enamasti ei jää tegelased kunagi lõplikult surnuks.\nKuid kui konkreetselt leiab Jean X-Meeste ellu tagasi tee? Kas tema taasilmumine oli mõeldud teiseks suureks sündmuseks või tuleb ta lihtsalt tagasi X-Mansioni, öeldes: 'Hei, kutid, ma olen tagasi ja kindlasti ei tunne ma enam mõrva-y' ja kõik läheb tagasi normaalseks? Fantaasiale on jäänud palju, mis ausalt öeldes oleks\nMis puutub professor X-sse, siis see, et ta loobus mutantide elu parandamise nimel töötamisest, lendab silmitsi sellega, et ta õpetas endiselt praeguses Jean Grey andekate noorte koolis aastal Tuleviku mineviku päevad. Miks peaksime nägema Xavieri otsust loobuda pärast kõigi vigade tunnistamist, mida ta tegi tegelase kasvuna, kui teame, et ta jõuab lõpuks tagasi oma tavapärase rutiini juurde. Eeldades etliitub X-Meniga selle muudetud ajaskaalal endiselt umbes samal ajal, kui ta tegi seda algsel ajaskaalal (s.o umbes 2000), siis tähendab see, et Xavier on umbes 10 aasta jooksul tagasi mutantsete superkangelaste meeskonna järelevalve all.\nTõsi, kolme aastakümne jooksul võib juhtuda palju. Võib-olla otsustas professor X, et pensionile jäämine pole tema jaoks, ja otsustas naasta mutantide elu parandamise juurde. Ja ma võiksin seda uskuda ... kui me tõesti näeksime seda juhtuvat.\nSama kehtib ka Jean Gray kohta; oleks lihtsam teda X-meestega ühineda, kui näeksime rohkem tema lunastavat kaarti. Jah, ta päästis meeskonnakaaslased aasta lõpus Tume Phoenix, kuid normaalse elu lähedase taastamise suunas on ta veel kaugel, eriti kui tegemist on Phoenixi väega.\nKõik see sunnib mind seda uskuma, hoolimata sellest, mida Simon Kinberg ja teised on selle kohta öelnud Tume Phoenixoli alati(ei arvestata Uued mutandid, mis on endiselt plaanis välja anda), oli algselt plaanitud, et film saaks järje, sellise, kus Jean’i Phoenixi kaar oleks korralikult lõpule viidud ja professor X oleks taas tegutsema asunud. Kuid kui Disney Foxi ost oli lõpule viidud, visati need plaanid aknast välja, kuna Marvel peaks selle vara taaskäivitama.\nMis jätab meid siia, kus tuleb teha palju vaimset jalatööd, et näha, kuidas uus X-Men'i ajaskaala saab edasi liikuda Tume Phoenixaastal tulevikku X-Men: tulevase mineviku päevad. Vaatamata sellele Tume Phoenixolemine, Oleksin tervitanud jätkamist, kus kõik tükid olid selle tuleviku jaoks korralikult paigas, mida nägime 2014. aastal. Teisest küljest oleks võib-olla olnud parem, kui see frantsiis oleks just lõppenud.\nAndke meile teada oma mõtetest Tume Phoenixallpool toodud kommentaarides ja olge kursis kõigi värskendustega selle kohta, mida MCU kavatseb teha. Ärge unustage planeerida oma teatrireise ka hiljem sel aastal vastavalt meie.\nBatman v Supermani koduväljaanne annab suure au\nGran Turismo 6 graafika on Gran Turismo 5 versioonilt vanemale versioonile üle viidud\nImelik troonide mäng Naljakas Emilia Clarke mängis minus enne sind\nEmma Stone peab jänkuga oma uues filmis agressiivseks muutuma\nPete draakon: mida me seni teame\nVeel ühel originaalsel Mary Poppinsi näitlejal on üllatus Cameo Mary Poppins naaseb


5. Antud nõuanded lamedamaks magu – AskWomenOnline\nHome » Health » 5. Antud nõuanded lamedamaks magu\nMe kõik teame, puhitus tunneb ebamugav ja me ei ole nii põnevil, kuidas tundub either..so mida saab teha umbes kõhule, sõrmed, pahkluude ja mis tunduvad saada kaks või enam riided suurused üleöö? Hea uudis? See on ainult ajutine!\nNeed 5 lihtsad nõuanded aitavad lamedamaks magu alates tänasest\nSool on kasulik ja vajalik osa tervislikke eluviise. Siiski, kui te sööte liiaga soola, siis jääb vee ja mis võib viia tasakaalust soola ja vee kehas ja see on sünonüüm oma “mitte nii lemmik” viis kirja sõna: Paistetama. Kui te ei söö töödeldud toidud nagu külmutatud õhtusööke, kiire toit, suupisted jne, siis on kõige tõenäolisem, võttes üle naatriumi. Soolamine kõik oma toit on teine märge te võtate liiga palju naatriumi. Salvestatud süsivesikuid hoidke kolm korda vee, et valk ei, nii et kui te sööte liiaga pasta, teravili jne ,, järgmine kord vähendada süsivesikuid ja lisada rohkem valku oma koht.\nJoogivee väljaanded salvestatud rakulise vedeliku ja see tähendab lamedam kõht! Kui me oleme kergelt kuivatatud, keha hüüab vee. Sinu keha neeeeds et vett iga protsessi inimese body..so tal peale seda, sest ta ei tea, kui see on piisavalt uuesti. Joogivee kiiresti taastada oma korter kõht välimus kui te ei ole joonud oma H20. Joo vähemalt poole oma kehakaalust untsi. Kui te kaalu 120 naela, joo vähemalt 60 untsi päevas.\nNärimiskumm julgustab sind neelama õhku ja siis arvata, mida? Sa arvasid. Sa täites oma kõhupiirkonda üles õhku nagu siis kui sa olid puhub kuni ballooni. Ja kui igeme te närimine on suhkruvaba närimiskummi? see on kahekordselt. Vaata allpool postitust Fake Sugar.\nKui tegemist on kõht paistetama, karboniseerumisest on kuningas. Need süütu väike mullid otsustada asuda elama oma seedekulgla ja siis kinni kiiluda ja gaasi koguneb. Kui kõht paistetama on issue..your parim (ja super tervislik valik) liikuda on kõrvaldada kõik limonaadid – toitumine ka.\nOtse Fake Sugar\nKunstlikult magustatud tooteid närimiskummi, dieet limonaadid ja maiustuste valgubatoonide, sisaldavad suhkruasendajad, suhkrualkoholid või isegi looduslikest saadustest, mis toovad endaga üleliigne õhk (ja isegi tõsiseid seedetrakti distress). Üks terve arvatud (et liigne, on kerge potentsiaali luua seedimise küsimused): suhkuralkoholil ksülitool (hääldatakse: Zi-Li-Tol). Ksülitool on tervislik teile, sest see on minimaalne mõju veresuhkru ja mitte ühelgi insuliini tase\nNeed lihtsad nõuanded aitavad teil tühjenevad et ülespuhutud kõht algab täna.\nPrevious Previous post: Kui Rasedad kasutamise?\nNext Next post: Kas see on ohutu võtta valuvaigisteid imetamise ajal?


Eestlastest ja itaallastest | SICILIA\nMul on Facebook’i sõbralistis mitu Eesti sõpra-tuttavat. Mõned on siia lihtsalt sattunud tänu Agnes Kallit’i tegemistele. Teised on need, kellega ma olen koos koolis käinud, tööalaselt kokku puutunud jne. Neid viimaseid on 50 ringis.\nViimase viie aasta jooksul olen nende viimastega reaalselt kohtunud maksimaalselt kuueteistkümnega. Sellest kuueteistkümnest kaheksaga olen kohtunud korraks tänaval ja lihtsalt tervitanud. Teise kaheksaga ka pikemalt suhelnud (sealhulgas Riina ja Hans-Karol! Omapereliikmed!). Sellel esimesel kaheksal oli kiire või midaiganes! Kõik tormavad kuhugi. Aeg on raha ja raha on vähe!\nKui teha eestlastele, ettepanek, et teeks ühe koosviibimise, tulge meile külla, siis vastused on sarjast: Vaatame, mul on kiire, nii palju on teha, kuule tööl olen, ei saa, naisega peab arutama jne. ÕUDNE!!!\nTerrasini’l (Itaalia, Sicilia, Palermo) pidasime Riina 33ndat sünnipäeva, kedagi ei kutsunud, terve tänava (via Ungheria) inimesed tulid ise kohale!! Söögid-joogid olid nende poolt, meie poolt oli tort!\nKa muud koosviibimised toimuvad rahva osavõtul. Mitte, et palud tulla, vaid tullakse ise!\nKüsimusele, et kuidas läheb?? On eesti vastusevariandid: Normaalselt, töiselt, enam-vähem, võiks paremini, tavaliselt, ah käib kah jne. Kas siinmaal kellelgi hästi ka üldse läheb??? Vastust “väga hästi!”, ma enam ei loodagi. Sellele “kuidas-läheb?” küsimusele eksisteerib Eestis isegi vastusvariant “Mis-see-sinu-asi-on?” Sind see ju ei huvita! Hallooo!!??\nItaliano vastust antud küsimusele alla “Io bene! E tu come stai?” ehk siis maakeeli “Mul läheb hästi, kuidas sul läheb?”, ei leia!! Isegi siis kui tegelikult sitasti läheb! See küsimus ei ole nii isiklik, et peaks hakkama oma muresid ja probleeme lahkama. Mõni vastab isegi: “Troppu buonu!” ehk siis “Liiga hästi!” Ja tavaliselt jõuavad nemad esimesena küsida.\nSee on lihtsalt elementaarne viisakus.\n„Come stai?“ küsimust võib ühe italiano suust kuulda mitu korda päevas. 5-minutiliste vahedega. Olukord ju muutub, eks ole! Või siis ei muutu. Aga ka see on huvitav, eks ole.\nPoodi (mis iganes kauplusesse) või ükskõik kuhu minnes, on valdav enamus (mitte kõik!) eesti inimesi selliste nägudega nagu oleks matustelt tulnud või hakkaksid kohe-kohe surema. Inimesed on väsinud, tigedad, õelad ja nii edasi. Kuidas on “ärapanemine” itaalia keeles? Teate ju küll, mis on eestlase lemmiktoit?? Aga itaallase?\nEdelaraudtee rongis täituvad istepingid kõigepealt üksikute inimestega. Siis alles, häda sunnil, istutakse võõra kõrvale. Kas tohib? Ja kas koht on vaba? Seda viisakust on Eestis harva.\nTrenitalia’s on üks vagun rahvast täis, ülejäänud vagunid loksuvad niisama kaasa ja kõigil on lõbus ja huvitav! “Posso? Permesso? Tohin?” ei kõla ühistranspordis mitte ainult siis, kui tahetakse kellegi juurde istuda, vaid ka kui soovitakse kellegist mööda minna või väljuda. Ootamatult selga trügida ei oska Itaalias keegi! Sõnad on need, milledega antakse märku oma kavatsustest, mitte näppimise ja nihelemisega või selgatormamisega. Ja kui kogemata ka peaks itaallane kedagi teist müksama või vastu minema, siis “Scusi!” on kiire tulema.\nEestlased, aga trügivad läbi ja selga, nihelevad pinkidel ja näpivad midagi. Vabanduste ja küsimuste asemel on kurjad pilgud, et mis sa, jobu, kakerdad ees! Ma tahan maha minna! Aru ei saa või?\nEestlane hakkab alles siis suhtlema, kui 100 grammi on sees. Ilma justkui ei saakski. Miks muidu Euroopas teised??\nMulle tundub, et eestlasel puudub soojus, hoolivus, elurõõm, tahe suhelda, kokkuhoiduvustunne. Saate aru ju küll, mida ma mõtlen. Kõik ootavad midagi, aga vastu ei taheta anda mitte midagi. Isegi mitte naeratust!! Kindlasti on eestlaste hulgas ka erandeid.\nFacebookis oli siin vahel Alo kommentaar, mis rääkis suu kõrvuni olemisest ja et matustel on eestlased rõõmsamad ning, et itaallased on pealetükkivamad.\nEi, suu mul kindlasti kogu aeg kõrvuni ei ole ja ega italianodel ka ei ole kogu aeg suu kõrvuni, aga suheldes naeratab keskmine italiano kindlasti rohkem, kui keskmine eestlane!\nMatustel?? No ma ei tea! Katoliiklus Itaalias ja Sitsiilias ikka uskumatult levinud. 99% siciliano’dest on ristitud. 90% käib regulaarselt kirikus. Seega nad teavad, kuhu lahkunu hing läheb! Ja las nad siis arvavad niimoodi!\nPealetükkivus ja sõbralikkus?? Oled sa Itaalias käinud? Mulle isiklikult tundub, et need, kes on pealetükkivad, on eestlased! Sest siis kui nad arvavad, et nad on sõbralikud, siis on nad tavaliselt juua täis! Ja selliseid on uskumatult palju! Ja kuidas alkoholijoobes eestlane ennast üleval peab, seda teame me kõik!\nSitsiilias, selle aja jooksul, mis me oleme siin olnud (ja olgu Jumal ning fotod selle tunnistajaks: seda on ikka päris palju!!), ei ole me näinud mitte ühtegi purupurjus inimest!! (ok, üks rumeenlane oli, kuid see selleks). Kuid mitte ühtegi itaallast, kellel oleks esisillavedu!! Aga sellest hoolimata oskavad nad suhelda!! Ja oskavad jutuajamisi ka lõpetada. A la mamma ootab sööma ja hilineda ei tohi!! Või, too heledapäine poisiklutt läks teiste tumedapäistega balcone’le või parco da giochi’sse jalgpalli mängima. Ciao!\nNemad alustavad tekstiga ja lõpetavad.\nKõigilt võib küsida. Ükskõik mida! Miks buss hilines või kui kaua võtab aega, et kuhugi jõuda? Keegi ei kärata küsimusega, et kas mina selles süüdi olen või kust mina seda tean? Keegi ei jookse küsija eest ära ka. Suhtlemist täiesti võõrastega ei karda Itaalias keegi, sest see on igapäevane.\nNende abivalmidus – see on hämmastav!! Et mitte öelda- lausa uskumatu. Näidete toomine läheks pikale!\nJah, ka neil on omad vead! Alates sellest, et pahatihti unustavad nad asjad ära. Keskmise itaallase mälu kestab kaks sekundit. Mis selle ajakünnise ületab, vajub unustusehõlma!! (l’acqua passata) Näiteks, Riina sõidab siiamaani Giova mootorrattaga! Ja juustupoodi oleme me ikka veel teel. Kui Melinda ütleb, et homme LÄHME juustupoodi, siis usun mina teda 100% – meie LÄHME, tema ei tule!. Hea, et Montepellegrinole ise läksime.\nNad on oma traditsioonides ikka hullult kinni. Perekonnad elavad põlvkondade kaupa koos, koos süüakse sama toitu, valmistatud retseptide alusel, mis pärinevad nähtavasti juba vanavanavanaemalt või veelgi kaugemalt). Uut nad üle ei võta! E’ cosi! E Vabbe! Nii on ja nii ongi hea!\nLisaks on itaallased väga emotsionaalsed. Nii heas, kui halvas mõttes! Halb karjutakse kohe välja ja kes siis ette jääb! Aga, kogu sitt (vabandust väljenduse eest, aga mõte jääb samaks) lastakse wc-potist korraga alla. Dario’ga suudame päeva jooksul üksteist ma-ei-tea-mitu-korda vaffanculo saata, aga mõne aja pärast oleme jälle maailma parimad sõbrad, kes teevad asju koos ja ajavad ühist rida. Eestis aga korrutatakse taolisi situatsioone ka 10 aastat hiljem. (Või oli see nüüd 50 aastat??) Kumbki pool ei oska järgi anda, sest siis ollakse ju loll. Ja eestlane ei ole ju loll? Ega ju? Põhimõtteliselt kestab vihapidamine ja kättemaks siinmaal surmatunnini. See on justkui “Eestlaseks olemise käsiraamatu” peatükk, mida ei saa vältida.\nEestlase jaoks on italiano’d kindlasti jube lärmakad ja loomulikult vehitakse arutul kombel kätega, mis mulle, kui kuuldeaparaadi kasutajale, sobib! Vähemalt ei podiseta oma nina alla nii, et keegi ei kuule!! Mina veel eriti! Suu lahti teha ja rääkida inimesena, vaadata teisele silma, seda oskavad eestlastest vähesed! Veel vähem osatakse olla oma jutus siiras ja aus, samas ka otsekohene, emotsionaalne ja mitte tuimalt ükskõikne ja egoistlik. Aga eestlase jutt ja pilk käivad ikka ülevalt alla. Vaat, kus mul on ja kus ma ikka olen tegija!\nJah, ma olen eestlane!! Aga ma olen eestlane, kes saab italiano’dega väga hästi läbi, kuna ma oskan itaalia keelt ja enamus nende elustiilist mulle lihtsalt sobib. Ja eks Sitsiilia ole üht-teist õpetanud ka.\nKüllap ma ajan eestlaste jaoks lolli juttu! Et, mis Itaalia ja Itaalia ja veelkord Itaalia!! See on ju maffia ja makaronid. Seda korrutas ka üks mu tuttav, seni kuni ta Itaalias ära käis. Nüüd läheb sügisel uuesti!!\nMa ei räägi sellest, et Eesti ja eestlased on halvad, ma räägin sellest, et mulle ja mu perele sobib Itaalia rohkem. E’ cosi! E vabbe! Nii on ja nähtavasti nii ongi parem! Ma arvan, et kõigile. Nii eestlastele kui ka itaallastele.\n11 risposte a Eestlastest ja itaallastest\nReet Margaret ha detto:\n31 agosto 2010 alle 10:41 pm\nLugesin kord erinevusest kirjutatud Daniele Monticelli poolt, Italia Il belpaese leehekülgedel veebis..Seal oli lahatud sotsiaalse käitumise erinevusi, mis aja jooksul kujunenud. Näited sinu ja tema tekstis samastusid; ronginäide üksi ja koos istumisest..Kuigi paljud noorema põlve eestlased on kindlasti avatumad.\nTore oli lugeda!\n1 settembre 2010 alle 9:39 am\nKa mina olen lugenud Daniele Monticelli teksti sotsiaalse käitumise erinevustest Eesti ja Itaalia vahel. Veelgi enam, mul on au tunda Daniele’t isiklikult. Oli ta ju Ülar Ploomi kõrval minu itaalia keele õpetaja. Aga see selleks.\nMinu tekstist. Vastureaktsioone on olnud erinevaid. Seinast seina.\nÜhed, kes ütlevad, et see tekst on jama ja et autor s.o. siis mina, on Eesti ühiskonnas kibestunud.\nTeised arvavad, et jah, läheb täppi küll. Võib-olla, et joodikuid on nii siin kui sealpool. Võimalik. Ma ei tea, mina ei ole seda täheldanud, et neid seal nii massiliselt oleks. Hans-Karol ei taha Eestis õue minna, sest siin on joodikud. Sitsiilias ta mujal ei olegi kui ainult õues. Teiste lastega koos. Keegi neid ei sega. Või kui segatakse, siis on see see, et tulge sööma.\nItaallaste suhtlemisoskus ja olemine võivad tunduda imelikud, kentsakad. Aga kui asju mitte keeruliseks ajada, siis on see väga lihtne. Näitena toon Rosario. Eestis oleks ta kindlasti naerualune. Inimesed irvitaksid selle ilu peale, mida tema näeb ja välja ütleb. Tean, et ka eestlane näeb seda ilu ja seesmiselt naudib seda samamoodi, aga mingil põhjusel ei julge ta seda väljendada. Muideks, hooligan Dario ja bel Rosario saavad omavahel väga hästi läbi. Eestis oleks selline kombinatsioon välistatud.\nHakkasin eile hommikul konkreetsemalt mõtlema vastust ühe inimese kirjale, et mis on see miks, et me Eestist Itaaliasse ära tahame? Siis helistas Giova! Oli tööl. Midagi ei tahtnud. Lihtsalt tundis huvi, et kuidas meil läheb ja et millal laps sünnib?\nJah, just see lihtsus, millega tema ja teised sitsiillased on meid üllatanud, see on see, mida siin ei ole. See abivalmidus, see üksteisega koosolemine, koostegemine. Valmidus alati suhelda, öelda hea sõna või lihtsalt tunda huvi teise inimese vastu. Jah, ma olen nõus, see võib tunduda pealiskaudne, aga Eestis ei ole sedagi.\nAhjaa, tuttavatest ja sugulastest ei ole keegi niisama helistanud ja küsinud, millal meil laps sünnib…!!??\nSee ongi see vahe! Lihtne!\n24 settembre 2010 alle 6:14 pm\nSinu kirjutise võiks avaldada eesti ajakirjanduses, aga nagunii on hulk inimesi kes selle sisust iialgi aru ei saa.\nMulle tuli mõnda aega tagasi kõne..” tore rahvas see eesti rahvas! tule vaata ,mis Piazza di Spagna” l toimub!!” ei tahtnud näha ja uurisin milles on asi….Neli maani purjus eesti noort ujusid La Barcaccia purskkaevus….\nViimasel ajal olen loobunud oma töös jutustama sellest, millest kirjutasid..lihtsalt ei viitsi enam. Makaronide jutt ajab iiveldama ja trattoriade koduköögi suhtes ninakirtsutamine ajab juba närvi.Aga ma järjekindlalt viin inimesi nendesse kohtadesse sööma, et suruda kõik vägisi siinsesse igapäevaellu. Jaburatest eelarvamustest on villand ja kui algselt mind need häirisid,siis nüüd naeran sopra.- mõtlen isekeskis -VOLEVATE LA BICICLETTA! -MO PEDALATEVE!\nEraklientidega on lihtsam, sest nendega saab vahetumalt suhelda ja edasi anda selle maa hingeelu.\nEestlased tihti arvavad, et itaallased on lapsed…aga pagana pärast ..lapsemeelsust ei tohigi kunagi kaotada…Päike on ka see, mis annab tohutult energiat ja faktis et eestis on mure talvekütte ja porisaabaste pärast ei ole itaallased ju süüdi. Tuleks omada vaid oskust lihtsus ja vahetus siit kaasa võtta, aga neid jooni nimetatakse millegipärast tihti naeruväärseteks ja alahinnatakse kui mingi tobeda pealiskaudsuslikkuseni.\nÜkskord Roomas arvati eestlaste poolt et ega neil kohalikel ikka raha pole–vaadake kui väikeste autodega nad sõidavad…\nNädal tagasi Sitsiilias rääkides peretunnetusest mainisin muuseas, et pole ehk õige arvata nagu tegu oleks kolmanda maailmaga, sest öösel Tallina tänavate ringkäivad purjus noortekampasi vaadates võiksime endeile ehk esitada mõne küsimuse.Selle peale bussis olnud tuntud Eesti poliitik tuli minu juurde ütledes et ma olen femminist ja et tal oli piinlik kuulata minu juttu…..hehee . .TI CREDO, et oli piinlik. aga ta ei saanud ju minu jutu ivast mitte midagi aru ja vüib olla just tema oli see , kes siinkohal piinlikkust pidi tundma…\nRooms näitasin inimestele kuidas kohalikud söövad pitsat, mille peale tuli reisibüroosse protestikiri sisuga” MUL ON KAHEKORDNE KõRGHARIDUS JA MEIE GIID TULI MULLE ÕPETAMA KUIDAS PITSAT SÜÜAKSE!!!!”\n…ega haridus matsi muuda…mis mul ütelda…\n..sellistest “pärlitest ” võiks raamatu kirjutada…kui ehk kunagi pensile jään ja kui selleks ajaks meie rahva mentaliteet avatumaks ei ole muutunud.\n25 settembre 2010 alle 4:51 pm\nMa arvan, et see tekst ei sobi ajakirjanduses avaldamiseks tingitud asjaolust, et teksti ülesehitus on nii nagu ta on. Aga see on rohkem selline tehniline pool. Alati saab ju paremini, eks ole!\nIdee, või need kahe rahva erinevused, see vajaks kindlasti kirjapanemist ja avaldamist laiemale ringkonnale kui seda on antud blogi lugejaskond. Kuigi, nagu ka sinu mõte oli: “Vaevalt neid arusaajaid nii väga….!”\nIseenesest peaks nendest erinevustest kirjutama ja selle siis avaldama keegi itaallastest… Aga siis on jälle see, et “mis te tulete meie õue peale kaklema?”\nKeegi ei saa nagu aru, millest jutt käib. Senikaua kindlasti mitte, kui ise ei ole Itaalias ära käinud. Või mis veel parem – Sitsiilias. Ja mitte see, et turistigrupiga nädalaks ajaks, vaid eladki nendega koos. Mitu kuud!\nArvan, et see on see võimalus. Aga eestlaste jaoks on Itaalia… vot, mina enam ei oska teistpidi kirjutada.\nÜhesõnaga – palermitano ja sellega rahul.\nOlen ise lugenud ühe eestlase kirjutist ajakirjanduses, milles ta esitas oma horvaadist sõbra arvamust eestlaste ja horvaatide ellusuhtumise erinevustest. Hea lugemine oli.\nninataga ha detto:\n17 aprile 2011 alle 10:43 am\nEile tööle sõites oli mul kaasa mu oma pubekas. Tee ääres bussipeatuses oli üks piiga, kes hääletas.. kuid ta oli nii kurja näoga, et kui pube ütles, et võta peale see piiga, siis ma keeldusin. Ma ei taha kurja nägu vaadata. Tahtsin öelda, et kui sa juba hääletad, siis ole positiivne, sest muidu ei taha sind oma autosse. Endal on kah juba selline kevadväsimus, et kuidagi ei jäksa võõraste tuju üleval hoida ja see kasin positiivsus mis alles, selle raiskan parem oma töö tegemisele…\nSeega, meie kliimas on raske ( eriti kevadel) olla nägu naerul. Kevadväsimus on võtmesõna ja mis peamine .. kui rongide teemat arendada.. Eesti on elanud üle mitu katku ja muud epideemiat ja ellu jäänud just sellele, et võõraste kõrvale rongis ei istuta…\nRahvuslik omapära .. sa võid sellega leppida või siis ka mitte..\n17 aprile 2011 alle 11:12 am\nEesti on tõepoolest olnud ajalooliste mängude tallermaa. Ränk minevik. Nõus! Aga Eesti ei ole ainuke maa, kus võõrad tallamas on käinud. Ka Sitsiiliast on üle käinud erinevate vallutajate hordid – araablased ja normannid, prantslased ja hispaania kuningad ning kes kõik veel….. Kuid milleks seda ajalugu kasutada tänapäeva mossis ja tigedate nägude põhjendamiseks? See ei tundu loogiline. Ja kas ei ole mitte nii, et lükka selg sirgu, naerata ja maailm naeratab sulle vastu? Muidugi, roosad prillid tuleb eest ära võtta ja igaühte sõbraks nimetada oleks ka tobe, kuid sõbralikkus – just see, mida sina välja annad – see toob sinu juurde sõbralikud inimesed. Ja vot siis hakkavadki imelised asjad juhtuma. Sarnane tõmbab sarnast.\nRahvuslik eripära? Minu meelest ei ole point selles, et kas sellega leppida või mitte, vaid hoopis: Se ti non conviene, vattene via! Kui ei sobi, mine ära. Lihtne.\nMugsu ha detto:\n5 novembre 2011 alle 4:48 pm\nKui minna Tallinnast Sitsiiliasse, siis see vahe on muidugi suur. Kui minna Tallinnast Võrumaa väikekülla, või ükskõik millisesse Eesti ‘päriskülla’, siis on kontrast sarnane. Minu õde läks aga Eesti külast Rooma ja ma võin öelda, et võrdlus tuleks vastupidine, eriti mis puudutab rongisõitu, mida olen ise mitmel korral Põhja-Itaalia linnades kogenud… Lõuna-Itaalia ja Põhja-Itaalia on ikka kaks täiesti erinevat maailma. Ka on alati igas riigis erinev see, kuidas elatakse maal ja kuidas suurlinnas. Eestis peab olema lihtsalt rohkem kannatust, et need ‘õiged’ inimesed üles leida. Itaalia on lihtsalt niipalju suurem ja võimalusterohkem.\nAga jah, iga kell tuleks uuesti mõnel talvel Palermosse 20 kraadist ilma ja puuviljarohkeid turge nautima.\n5 novembre 2011 alle 11:04 pm\nJust käesoleval nädalal rääkisin ma Pinoga Põhja- ja Lõuna-Itaalia erinevustest. Pino ütles, et vaata, Janek, Milanot ja Palermot lahutab umbes 1800 km. Aga mis juhtuks siis, kui 1800 km Palermost veel lõuna poole minna? Kas seal oleks sama kultuur, mis Lõuna-Itaalias? Või kui nüüd Eestimaist näidet kasutada, siis kas 1800 km Tallinnast idasse oleks kultuur eestimaine?\n7 novembre 2011 alle 12:51 pm\nLihtsalt istun, loen ning nàol on suur-suur muie 😀\nLiis ha detto:\n10 novembre 2011 alle 9:39 pm\nTere Janek!!! Mina võiks sinuga peaaegu kõiges nõus olla seniks kuni elasin väiksemas Puglia linnas või kui käisin ämma juures,kes elab nii öelda külas aga nüüd viimased 6 aastat olen Roomas elanud ja pean ütlema, et siin on hoopis teine muusika..palju rahvast, palju rahvusi, erinevad kombed, greisi igapäevane tormamine… Kellegil pole kellegi jaoks aega ega huvi. Näen ja kuulen iga päev palju razzismi.inimesed Ei Ole lahked.. Sõbralikud… Mitte, et kõik oleks kole aga see mis sul ja sinu perel on see on tõeline TESORO!!!\nMe ise tahtsime alguses minna Palermosse elama, kuid Giovanni, ettenägeliku mehena kamandas meid Terrasinile. Väiksem koht ja vähem ignorantsust. Et juhul kui peaks midagi juhtuma ja abi vaja on, siis inimesed aitavad, sest nad teavad, kes me oleme. Palermos oleksime olnud neljakesi miljoni seas. Tagantjärele ise ka tark olles, siis Giovanni was damned right.


21. nov 02:33\nHispaania kohus jõudis järeldusele, et Ryanair ei tohi kuni 10 kg kaaluva käsipagasi eest eraldi lisatasu küsida ning nimetas odavlennufirma pagasipoliitikat "solvavaks". Selline otsus sündis, kui reisija kaebas Ryanairi kohtusse pärast seda, kui ta oli sunnitud reisil Madriidist Brüsselisse maksma 10 kg kaalunud käsipagasi pardale võtmise eest lisatasu 20 eurot.\nKohtuotsuse kohaselt peab Ryanair need 20 eurot koos intressiga reisijale tagastama, kuid kohus lükkas tagasi reisija nõude täiendavaks kompensatsiooniks 10 euro ulatuses. Ühtlasi kohustati Ryanairi käsipagasi maksustamine kui kehtetu reisijateveo lepingust kõrvaldama. Teatavasti lubab Ryanair tasuta pardale vaid ühe väikse isikliku eseme, kuni 10 kg kaaluva käsipagasi saab pardale võtta eraldi tasu eest või samuti tasulise priority boardingu paketi osana.\nHispaania kohus toetus oma otsuses Euroopa Liidu õhutransporditeenuseid reguleerivale määrusele 100/2008 (keegi leiab selle eestikeelse versiooni?), leides, et käsipagasi pardalevõtmine on õhutranspordi lahutamatu osa ning ei saa seetõttu olla täiendava maksu objekt.\nRyanair on omakorda teatanud, et ei kavatse oma pagasipoliitikat muuta, sest odavlennufirma arvates on kohus määrust valesti tõlgendanud.\nRyanairile pole see esimene kord tõestada oma õigust käsipagasi pardalevõtmise eest eraldi tasu küsida. 2019. aasta alguses trahvis Itaalia Konkurentsiamet Ryanairi ja Wizz Airi ebaõiglase ja läbipaistmatu pagasipoliitika eest kahe peale 4 miljoni euroga, kuid odavlennufirmad kaebasid otsuse edasi ning hiljem trahvid tühistati.\nSeekord kohtuotsust edasi kaevata pole võimalik. Näis siis, kuidas see pagasiteema seekord laheneb.\n21. nov 05:27\neesti keeles https://eur-lex.europa.eu/legal-content/ET/TXT/PDF/?uri=CELEX:32008R1008&qid=1574306777553&from=EN


Rainer Vakra: Kaotame karistusmaksu ja investeerime tervisesse! - DELFI\nRainer Vakra: Kaotame karistusmaksu ja investeerime tervisesse!\n08.mai 2012 14:59\nTänane riigi maksupoliitika karistab neid tööandjaid, kes panustavad töötaja tervisesse ja töövõime suurendamisse.\nKui maksude kehtestamise eesmärk on tagada riigi toimimine, siis erisoodustusmaks on pikas perspektiivis pärssiv, sest just terve inimene tagab kokkuhoiu riigi sotsiaalkuludelt. Sellel nädalal tuleb riigikogus arutlusele seaduse muudatus, et vabastada liikumisharrastusega seotud kulud erisoodustusmaksust.\nKui maksu kehtestaja – riik – lähtuks maksupoliitika kujundamisel kaugematest eesmärkidest, siis erisoodustuse kaotamine on kindlasti meede, mis tulevikus aitab hoida kokku riigi sotsiaalkuludelt.\nLihtsustatult ei ole täna võimalik tööandjal ilma lisamakse tasumata töötaja kulutusi tervisele katta. Kui tööandja seda teeb, käsitletakse kulutust erisoodustusena ning see läheb maksustamisele. Siia alla kuuluvad eeskätt üldised tervise heaks tehtavad kulutused, näiteks spordirajatiste kasutamisega seotud kulud (piletid ja saalirent), harrastus- ja tervisespordivõistluste osalemistasu või spordiürituste korraldamisega seotud kulud.\nPikemas perspektiivis oleks maksuvabastuse tõttu saamata jääv erisoodustusmaks kindlasti väiksem kui saavutatav kokkuhoid otsestelt ravikuludelt. Keskmiselt vähendab kehv tervis töötundide arvu nädalas meestel enam kui 12 tunni võrra ja naistel enam kui 8 tunni võrra.\nMaailma Terviseorganisatsiooni hinnangul jääb Eestil rahva kehva tervise tõttu saamata kuni 15 protsenti SKTst. Skeptikute peamine argument on, et selle arvelt hakatakse vähendama või optimeerima palgakulusid. Tegelikkuses kannatavad just ausad ettevõtted. Igasugu nii-öelda kavalad optimeerijad maksavad juba praegu ümbrikupalka, teevad reklaami- või koolitusarveid, et maksudest kõrvale hiilida. Hirm, et tulevikus hakkaks tööandjad töötajatele palka maksma ujulapääsmetes või aeroobikatundides, on põhjendamatu ja küüniline.\nNäiteks kehalise kasvatuse pedagoogid saavad oma kooli sportimisvõimalusi kasutada tasuta. Kuid tegelikult näpuga järge ajades peaks kool käsitlema seda erisoodustusena ja maksma sellelt nii tulu- kui ka sotsiaalmaksu. Samuti peaksid erisoodustusmaksu tasuma rahvasporti spondeerivad ettevõtjad, kes tihti saavad vastutasuks oma töötajatele teatud arvu nii-öelda tasuta osalejaid.\nMaksu kogumine oleks ebamõistlik\nHeaks näiteks on Eesti suurim omavalitsus ehk Tallinna linn. Arvestades asjaolu, et linnavalitsuse süsteemis töötab umbes 16 000 inimest, on enam kui tõenäoline, et spordiklubide ja liikumisharrastuste toetustest saavad kaudselt osa mõned linnateenistujad. Ehkki korrektne oleks ka sellistel juhtudel erisoodustusmaksu tasuda, tuleb märkida, et võimaliku maksukohustuse väljaselgitamine oleks selgelt ebamõistlik, kuna sellele kuluv administratiivne ressurss oleks tasutava maksuga võrreldes ebaproportsionaalselt suur.\nEesti maksukorraldus on vabastanud ettevõtted tulumaksust, kui nad investeerivad oma tulu ettevõtlusega seotud seadmetesse, hoonetesse jne. Samal ajal on erisoodustusmaksuga koormatud tööandja poolt töötajatele võimaldatavad hüved terviseedenduseks ja eneseharimiseks. Mida varem napi tööjõuressursiga Eesti seda mõistab, seda parem meile kõigile – töötajatele, ettevõtetele ja kokkuvõttes tervele Eestile.\nSeetõttu toetab Demokraatide ühendus seaduse muutmist, et võimaldada tööandjatel teha 500 euro ulatuses töötaja kohta kalendriaasta jooksul kulutusi oma töötajate liikumisharrastusele ja nende tervise parandamisele ilma maksukohustuseta. Loodan, et sel korral suudame teha riigikogus parteideülest koostööd.\n(Autor on Riigikogu liige ja Demokraatide ühenduse esimees.)


Vooremaa Võit või lühiajaline vaikus?\nVõit või lühiajaline vaikus?\nEile avaldas terviseamet, et ööpäeva jooksul lisandus kaheksa positiivset koroonaviiruse testi. Muist neist olid seotud ka ühe peetud sünnipäevaga. Nii sai kaheteistkümnest peokülalisest viiruse viis.\nMaakonna kõige suurem üritus, Paunvere väljanäitus ja laat, jääb sel aastal ära. Selleks, et kaitsta enda ja teiste tervist ning mitte tekitada nakkuskollet. Maakonna jaoks on see kindlasti ütlemata suur kaotus, sest just suure väljanäituse ja laada ajal liikus Jõgevamaal lausa paarkümmend tuhat inimest. Nüüd jäävad need külalised olemata. Samuti on suure küsimärgi all küüslaugufestivali toimumine.\nValitsuse vastakad sõnumid ja viimaks eile tulnud otsus, et 15. juulist võib avalikel siseruumi üritustel osaleda 1500 inimest, väliüritustel 2000. Jätkuvalt tuleb jälgida 50 protsendi täituvust ja hajutamise nõuet. Lisaks eeldab riik, et avalike ürituste korraldajad küsivad nõu ka terviseametilt. Kuid täna tehtud otsused on juba tehtud ning isegi kui piirangud veelgi leeveneks, ei ole ürituste korraldajatel enam muid võimalusi kui lootagi paremale uuele aastale.\nTäna ei tea veel keegi, kas tegemist on võiduga viiruse leviku üle või lühiajalise vaikusega. Maailma praktika näitab paraku seda teist. Näitavad ju perepeod sedagi, et oht pole kaugeltki möödas. Ka lõdvenenud piirangud annavad signaali, et võibki vabamalt võtta, unustada pikivahe ja soovituse mitte lähikontaktis olla. Tegelikult tuleks siiski kaks korda mõelda ning alles siis tegutseda.


Bao-dimsum aurutaja Metos BS460-EU | Metos AS – Suurköögiseadmed\nKöögiseadmed ja tarvikud / Rahvusvaheline köök / Bao-dimsum aurutaja Metos BS460-EU\nBao-dimsum aurutaja Metos BS460-EU\n5 001,00 € ilma KM\nTootekood: 4000959 Kategooriad: Köögiseadmed ja tarvikud, Rahvusvaheline köök Allalaaditavad dokumendid:\nMetos Bao -dimsum aurutaja hoiab kuklid ühtlasel temperatuuril ja vajaliku niiskusega.\nKumer esiklaas ja küljeklaasid, mis võimaldab toitu vaadelda igast küljest.\nSisemine veenõu eraldab niisket auru, mida juhitakse elektroonika abil. Seadmel on 3 turvaelementi ülekuumenemise kaitseks.\nSeadmel on topeltklaasiga esiklaas, digitaalne ekraan ja luminofoorlamp ning 5 riiulit 5-kraadise kaldenurga all.\n– kasutatakse eelnevalt aurutatud toidule (nt kuklid)\n– kandevõime 1,5 kg x 5 riiulit = 8 kg\n– 180-kraadise nähtavusega esiklaas, küljeklaasid\n– restriiuli suurus 383 x 364 mm\n– digitaalne ekraan\n– kergesti puhastatav veepaak\n– riiuli stopperid\n– töötemperatuur +75 ºC, uuesti soojendamine +85 ºC\n– luminofoorlamp 30W\n– komplektis tihendite puhastushari\n465 × 531 × 825 mm\n90 liitrit/ 45 kuklit


LIPSUKLAMBRID | STIILNE SIDEMEGA AKSESSUAAR | MEESTE STIILINIPID - MÜTSID\nLõhnaaineTätoveerimine Ja AugustamineEhtedKõik VideodKuidas Rmrs Raha TeenibKleit Igaks Juhuks / Ametiks\nHome/Mütsid/Lipsuklambrid | Stiilne sidemega aksessuaar | Meeste stiilinipid\nOma esimese lipsuklambri soetasin teadmata, mis see on.\nOlin äsja tellitud 2. leitnant ja ostsin just uue ohvitseripaki Quanticos asuvas Marine Shopis.\nKaasas oli veel umbes sada vormiriietust, mille ostsin komplektina, ja võin kokku lugeda, mitu korda ma seda klambrit ühest küljest kasutasin - jah, seda ei kasutatud eriti, kuna ma kandsin lennuülikonda ja kallistasin tohutut enamuse ajast.\nViisteist aastat hiljem küll Mulle on meeldinud see vana EGA klipp - selles unustatud, kuid kasulikus meeste aksessuaaris on midagi, mis mulle selle meeldib.\nMida - te ei tea lipsuklambritest midagi?\nNo parandame selle!\nLipsude klipi ajalugu\nThe lipsuklamber (nimetatakse ka lipsukangiks ja lipsuliuguks) on meeste ehe, mis pärineb umbes 20. sajandi vahetusest.\nEnne seda olid meeste lipsud volditud konstruktsioonid, mille keerukus varieerus üsna sirgjoonelisest kuni otse arhitektuurini.\nMõnda stiili tuli paigal hoida sirgete tihvtidega, mille juveliirid kaunistasid otsad, luues esimese meeste lipsudega ehte - 'lipsunõela'.\nKui mood sirutas meeste lipsud sirgeks üles-alla kuju, mis on meile täna tuttav, muutusid pikad, vertikaalsed lipsunõelad vähem kasulikuks.\nUmbes samal ajal hakkasid suundumused kalduma väga peeneks kootud siidide ja sarnaste materjalide poole, mille habras kudumine hakkaks lahti harutama, kui te neid liiga mitu korda tihvtiga kinni pistaksite.\nThe lipsukang või lipsuklamber oli sirgjooneline disainilahendus. Kangast sisse ja tagasi libiseva tihvti asemel painutati tasane metalltükk tihedaks U-kujuliseks ja libises otse lipsu ümber mõlemalt poolt.\nSeda võiks teha lipsu kahe saba lihtsalt koos hoidmiseks, kuid mehed hakkasid seda kohe lipsu kinnitamiseks kinnitama ka oma särgi esiosa külge, hoides ära selle kehast eemale liikumise.\nNii kasutame ka tänapäeval lipsuklambreid. Need on lihtsad ja praktilised tükid kõigile, kes ei taha teda lips kõigub rinnast liiga kaugel.\nSee võib olla ettevaatusabinõu - näiteks reisiva müügiesindaja jaoks, kes satub aeg-ajalt vabriku põrandatele või muudele rasketehnika aladele - või lihtsalt ohutusnõue söögikohale, kes on oma lipsu kastmesse kastnud liiga palju.\nLipsuklambrite stiilid ja moed\nLipsuklambri päritolu langeb kokku dekadentse ja keeruka riietumisperioodiga. Sõjaeelses Euroopas kehtisid intensiivselt hierarhilised moereeglid ja paljud selle perioodi varased lipsukangid on valmistatud väärismetallist ja hoolikalt ehetega inkrusteeritud.\nEsimese maailmasõja järgsed või „Röökivad kahekümnendad“ klipid on enamasti kunstipärasemad ja vähem rõvedad. Paljud tähistasid kuulumist kindlasse rühma või klubisse, eriti sõjarügemendid sõjast ja härrasmeeste klubid (algses tähenduses, mitte postitantsijatega) linnalises Inglismaal.\nSee oli ka siis, kui uudsete aksessuaaride idee hakkas popkultuuris tõepoolest võimust võtma.\nTänapäeval võite ehtsa Hollywoodi lipsuklambri eest (mis sageli kujutab mõnda eksootilist motiivi, näiteks ninast sabani seisvad kaamelid) maksta tuhat dollarit kahekümnendatest, kuid tol ajal olid need häbematult kommertslikud reklaamikampaaniad, mitte sugugi erinevalt täna logo kandvad kaitserauakleepsud või pastapliiatsid.\nLipsuklambrid leiate peaaegu igas stiilis, mis teile meeldib. Ettevõtte jaoks on kõige sobivamad väikesed, vaoshoitud tükid ühte värvi metallist, tavaliselt kas kuldse või hõbedase tooniga. Vabaajarõivaste jaoks saab toimima kõik, alates ülalnimetatud vintage Hollywoodi tchotchkidest kuni abstraktsete kaasaegsete kunstistiilideni.\nLipsuklambrid on üks neist asjadest, mis pole kunagi moest väljas - need on alati kasulikud ja neil on alati ka fännid -, kuid praegu on nad kindlasti moes, eriti nooremate meestega.\nKäsitsi valmistatud, meisterdatud, vintage ja DIY stiilid ilmuvad koos kõigi teiste hipsterite subkultuuri sobimatute meesteriietega - ja peavooluga, mis laenab seda vaoshoitumalt.\nKui teil on lipsuklamber, peaks selle kasutamine olema üsna iseenesestmõistetav: libistage klambri kaks külge ümber oma lipsukese saba ja särgikoti serva, asetades kõik klambri sisse. Lükake, kuni klambri U-paind on tihedalt vastu teie lipsu külge. Bam, sa oled valmis.\nEt sellest veidi täpsemalt rääkida: peaksite tavaliselt minema paremalt poolt vasakule.\nKui lähete teistmoodi, saate lipsu kleepida, kuid mitte tavalise rihma meeste kleidisärk (kus aukudega külg, vasak pool, nagu te seda kannate, asub nuppudega külje peal või parem pool, kui te seda kannate).\nKust lipsu klammerdate, on teie otsustada, kuid hoidke seda vähemalt paar tolli kaugusel ülemisest või alumisest osast.\nHea vaikeväärtus on särgi esiosa keskmise nupu kohal (või paarisarvu korral kahe keskmise nupu vahel).\nTavalised mittemehaanilised klambrid kipuvad aja jooksul pisut settima, tavaliselt peatuvad nad nupul, nii et sageli on kõige lihtsam alustada kõigepealt nupu kohale.\nKõik nupud on teie peidetud lips igatahes, nii et see ei tundu segane ja see aitab hoida latti aja jooksul nurga all kallutamata.\nKui teil on probleeme lipsuklambri avanemisega, on paind tõenäoliselt kangast, mida proovite selle sisse mahutada, veidi liiga väike. Võite klambrit väga ettevaatlikult veidi laiemaks painutada või lihtsalt õhemate sidemetega kanda.\nHingedega lipsuklambritel on natuke rohkem 'hammustust', mis sobib suurepäraselt selleks, et hoida kõike kindlalt paigal, kuid võib liiga tiheda vedru või hinge korral lipsu pinda veidi mõlkida. Kasutage veidi ettevaatust, kuid ärge muretsege selle pärast liiga palju - lipsu külge on see ikkagi lihtsam kui tihvt.\nTõelised harrastajad katsetavad kahtlemata muid seotud esemeid, nagu lipsukett või kleep, kuid iga mees saab nautida lihtsat ja stiilset lipsuriba. FYI - kui soovite näha, et noormees tõmbaks lipsuklambrit maha, minge kindlasti välja Sabir at Meeste stiil Pro.\nKust osta lipsuklambrit?\nTutvuge mu sõpradega aadressil JoJo & Sofia - nad teevad vintage inspireeritud lipsuklambrid moodsa keerdkäiguga, mis paistab silma rahvahulgast. Mulle meeldib ka mis Kevin Coss teeb siin Etsys.\nNeid leiate hõlpsasti ka enamikust vintage-, säästu- ja antiigikauplustest.