Web-käytettävyys: Liite A: Heuristinen arviointilista\nLiite A.1: Heuristisen arvioinnin muistilista - pitkä versio\nOhessa on tutkimuksessa käytetty heuristisen arvioinnin muistilista, jota on sovellettu web-käytettävyyden arviointiin alkuperäisestä Jakob Nielsenin heuristisesta muistilistasta. Alla oleva kymmenkohtainen muistilista on sovellettu Jakob Nielsenin heuristisen arvioinnin muistilistasta (Nielsen, 1994), hyödyntäen Keith Instonen www-palveluiden arviointiin muokattua samaista listaa (Instone, 1997).\nListaa on täydennetty esimerkkikysymyksillä, joiden tarkoituksena on valaista kutakin muistilistan kohtaa, joskaan ei antaa tyhjentävää kuvausta sen tarkoituksesta. Usein muistilistan jokainen otsikko on riittävä kimmoke mahdollisen ongelman tunnistamiseen ja luokitteluun.\nKäy pitkä lista läpi huolella ennen kuin aloitat palvelun selailun ja arvioinnin. Ota lyhyempi versio näkyviin joko ruudulle tai paperille tulostettuna arvioinnin ajaksi.\n1. Palvelun tilan näkyvyys\nKäyttäjän pitäisi aina pystyä nopeasti huomaamaan mikä on palvelun tila ja käyttäjän sijainti palvelussa.\nOnko palvelu pystyssä (ts. toimiiko se vielä)?\nOnko palvelu vastaanottanut syötteeni?\nMitä seuraavaksi on tapahtumassa?\nMissä päin palvelua olen?\nOlenko menossa oikeaan (haluamaani) suuntaan?\n2. Palvelun ja tosielämän vastaavuus\nPalvelun pitäisi käyttää tavallisesta elämästä tuttuja termejä, sanontoja ja käsitteitä mieluummin kuin palvelun omaa erikoistermistöä.\nOnko sanat ja lauserakenteet helposti ymmärrettävissä?\nKäytetäänkö käsitteitä samassa merkityksessä kuin tosielämässä?\nToimivatko metaforat loogisesti?\nOnko palvelun käyttö ristiriidassa muun maailman toimintaan?\nKäyttäjän pitäisi päästä nopeasti ja vaivatta takaisin kunkin vaiheen alkutilaan, tehtyään epätoivotun tai virheellisen valinnan. "Peru" ja "Tee uudestaan" toiminnot ovat suositeltavia. Palvelu ei myöskään saisi tehdä häiritseviä asioita käyttäjän tahtoa vasten tai tältä kysymättä.\nJoutuuko palvelua navigoimaan turhien hyppyjen kautta (ts. saman voisi tehdä paljon nopeammin pienellä muutoksella)?\nJoutuuko tietylle sivulle päästäksensä noudattamaan pakollisia ja hankalia reittejä?\nPääseekö kotisivulle ja tärkeimmille alasivuille takaisin helposti?\nVoiko virheellisen syötteen (esim. lomakkeessa) muuttaa vielä lähettämisen jälkeen?\nAvaako palvelu turhia ikkunoita, estää selainikkunan koon määrittelyn tai pakkosyöttää video- tai äänitiedostoja?\n4. Yhteneväisyys ja standardit\nViestien ja toimintojen pitäisi tarkoittaa yhteneväisesti aina samoja asioita (sanoja tai merkityksiä ei saisi vaihtaa lennossa). Olemassa olevia verkko- ja muita standardeja pitäisi hyödyntää yhteneväisyyteen pyrittäessä.\nOnko nimiä, värejä ja muita tunnisteita käytetty yhtenäisesti kaikilla sivuilla?\nOnko linkkejä, painikkeita, tunnisteita ja syötekenttiä käytetty yhtenäisesti läpi palvelun?\nOvatko navigointipalkit ja painikkeet tutuissa paikoissa?\nNäyttävätkö linkit, painikkeet ja syötekentät tutuilta (esim. väri ja muoto)?\nNoudatetaanko verkon suositeltuja (de jure) standardeja?\nHyödynnetäänkö verkon palveluiden genre-ilmaisua?\nPalvelun pitäisi tunnistaa mahdolliset virhetilanteet ja estää niiden toistuminen kertomalla käyttäjälle ennen virheen tapahtumista. Opastus pitäisi olla aina helposti saatavilla ja ymmärrettävissä.\nOnko kaavakkeissa hyödynnetty virheellisten syötteiden tarkistusta?\nAnnetaanko ongelmallisista syötteistä selkeä ja opastava ilmoitus ajoissa?\nOnko syöte- ja toimintotilanteissa saatavilla opastus?\n6. Tunnistaminen mieluummin kuin muistaminen\nAsioiden, toimintojen ja vaihtoehtojen pitäisi olla näkyvissä käyttöliittymässä. Käyttöliittymän painikkeiden ja syötteiden pitäisi liittyä palvelun toimintoihin loogisesti, niin että näiden vastaavuus on pääteltävissä helposti. Käyttäjää ei saisi pakottaa muistamaan asioita ruudulta toiselle siirryttäessä.\nOvatko tärkeimmät toiminnot näkyvissä aina niin, että niiden sijaintia toisella sivulla ei tarvitse muistaa?\nOvatko kaikki toimintoja aikaansaavat käyttöliittymäelementit merkitty niin, että ne ymmärtää painikkeiksi (tai syötekentiksi, tms.)?\nOvatko käyttöliittymän elementit sijoitettu niin, että niiden riippuvuus ja suhde muihin ruudun elementteihin on selvä?\nVoiko käyttäjä edetä sivulta toiselle, ilman että hänen täytyy muistaa ulkoa aikaisemmilla sivuilla näkemäänsä tietoa?\nOnko palvelun (ja sivun) URL pääteltävissä helpohkosti palvelun sisällöstä tai tarjoajasta?\nKäytön pitäisi olla joustavaa ja tehokasta sekä aloitteleville että edistyneille käyttäjille. Palvelun pitäisi tarjota pikavalintoja ja personointia usein käytettyihin toimintoihin. Käytön pitäisi olla myös joustavaa ja tehokasta käyttäjän laitteistosta ja yhteydestä riippumatta.\nOvatko yleisimmät toiminnot aina käytettävissä ja näkyvillä?\nVoiko monimutkaista tai laajasisältöistä liittymää muokata yksinkertaisemmaksi tarpeidensa mukaan?\nSkaalautuuko palvelu eri näytöille, selainversioille, kirjasintyypeille, väreille, konetyypeille, käyttöjärjestelmille ja yhteysnopeuksille?\nHankaloittavatko kehykset linkittämistä, selaamista tai tulostamista?\nVoiko usein käytettyihin sivuihin linkittää helposti?\nVoiko dynaamisesti tuotetut sivut saada helposti ladattua uudestaan (esim. kyselyt)?\nOnko pääsivulla käytetty meta-viittoja hakukonetulosten parantamiseksi?\nOnko monimutkaisista käyttöliittymistä tarjolla yksinkertaistettu versio aloittelijoille?\n8. Esteettinen ja minimalistinen design\nRuudulla pitäisi olla ne elementit, jotka ilmaisevat halutun tiedon, toiminnot, tunnelman ja tyylin, ei enempää. Ilmaisun ei pitäisi olla vaikeasti ymmärrettävää (ellei se ole palvelun kantava idea).\nOnko ruudulla käytetty rajoitetusti värisävyjä, valööriarvoja ja värikoodauksia (n. 1-3)?\nOnko kirjasintyyppejä ja kokoja käytetty rajoitetusti (n. 1-3)?\nOnko tyhjää tilaa hyödynnetty selkeyttämään näyttöjä?\nKiinnittyykö huomio tärkeimpiin elementteihin ensin?\nHallitseeko yksi (tai useampi) elementti koko näyttöä ja sen navigointia muiden kustannuksella?\nOnko teksti sopivan mittaista, tyylistä ja kokoista ruudulta luettavaksi?\n9. Virhetilanteiden tunnistaminen, ilmoittaminen ja korjaaminen\nVirheilmoitusten pitäisi kertoa selkokielellä mitä tapahtui, miksi näin kävi, miten asia voidaan korjata ja kuinka se voidaan välttää ensi kerralla.\nOnko virheilmoitus ymmärrettävissä?\nSelviääkö virheilmoituksesta mitä tapahtui, miksi ja miten korjata/välttää tilanne?\nOvatko virheilmoitukset kohteliaita ja välttävät syyttelyä?\nOvatko korjaavat toimintaohjeet helposti seurattavissa?\n10. Opastus ja ohjeistus\nVaikka käytön pitäisi tapahtua ilman opastusta ja ohjeita, ovat ne usein välttämättömiä käyttäjille. Näiden pitäisi olla helposti saatavilla, nopeasti etsittävissä, toimintaan ohjaavia, käyttötilannetta tukevia ja riittävän lyhyitä.\nAnnetaanko opastusta automaattisesti vaikeissa paikoissa?\nOvatko ohjeet aina saatavilla?\nOvatko ohjeet ja opastus tilanne- tai sivukohtaisia?\nOvatko ohjeet helposti ymmärrettävissä ja vaiheet toteutettavissa?\nOvatko ohjeet lyhyitä (lyhyisiin, mutta järkeviin kokonaisuuksiin pilkottuja)?\nViestien ja toimintojen pitäisi tarkoittaa yhteneväisesti aina samoja asioita (sanoja tai merkityksiä ei saisi vaihtaa lennossa). Olemassa olevia verkko- ja muita standardeja pitäisi hyödyntää yhteneväisyyden maksimoimisessa.\nJokainen arvioinnissa löydetty ongelma luokitellaan vakavuusasteikolla, joka kertoo asiantuntijan mielipiteen käytettävyysongelman vakavuudesta. Ongelman vakavuuden luokitus pitäisi nojata ainakin seuraavaan neljään seikkaan:\nEsiintymistiheys: kuinka usein potentiaaliseen ongelmatilanteeseen törmää? (usein/harvoin)\nVaikutukset käyttäjälle: onko ongelmatilanteesta helppo vai vaikea selvitä? (vaikea/helppo)\nToistuvuus: Onko ongelma helposti ohitettavissa, kun sen on kerran tunnistanut, vai vaivaako se jatkuvasti? (toistuva/ohitettava)\nMarkkinavaikutukset: tekeekö virhe palvelusta markkinoilla merkittävästi huonomman tai jopa käyttökelvottoman? (merkittävästi heikompi/ei vaikutusta)\nVakavuusluokka ilmaistaan numeroilla nollasta neljään seuraavasti:\n0 = En pidä ongelmaa käytettävyysongelmana\n1 = Kosmeettinen ongelma: korjataan kun ehditään\n2 = Pieni käytettävyysongelma: vaikeuttaa käyttö, korjataan\n3 = Suuri käytettvyysongelma: vaikeuttaa merkittävästi, korjataan heti\n4 = Katastrofaalinen ongelma: lähes käyttökelvoton palvelu, julkistusta täytyy (olisi täytynyt) lykätä kunnes virhe on korjattu\nKirjallisuus Liite A2: Lyhyt muistilista


Pelejä lapsille verkossa ilmaiseksi\nKoulutuspelit lapsille verkossa ovat loistava tilaisuus pitää pikku hermostuneisuus kiireessä jollain. Palapelit, värityskuvat, pukeudu lapsille suosikki sarjakuvahahmosi kanssa, erilaiset palapelit - löydät kaiken tämän ilmaiseksi lapsille tarkoitettujen pelien luokassa.\nNuorten Internet-käyttäjien määrä kasvaa päivittäin. Mitä he etsivät maailmanlaajuinen hämähäkinverkko? Tietenkin uusi osa viihdettä. Lasten pelit, jotka on esitelty ilmaiseksi verkkosivustollamme, auttavat sinua pitämään hauskaa ja hyödyllistä. Kaikki tämän osan pelit on suunniteltu lapsille ja nuorille, mikä tarkoittaa, ettei niissä ole julmuutta ja väkivaltaa. Tässä esitetään vain ystävällisiä ja hyviä pelejä ja hahmoja. Kaikkien lapsille tarkoitettujen online-pelien tarkoituksena on kehittää loogista ajattelua, muistia, huomiota ja reaktiota ja keskittyä siten lapsen monipuoliseen kehitykseen. Tietyn iän saakka visuaaliset kuvat ovat tärkein tietolähde lapselle. Lapset ymmärtävät piirustuksia, kuvia, värityskuvia ja vastaavia esineitä parhaiten. Koska ne vallitsevat lapsille tarkoitettujen opetuspelien luokassa, joihin kutsumme sinut pelaamaan. Täältä löydät myös palapelit, laatat ja muut palapelit. Lapsille on tarjolla opettavaisia pelejä, joista kannattaa tuoda esiin musiikkipelejä ja vieraiden kielten oppimiseen tarkoitettuja pelejä. Ja lasten online-osion pääbonuksena ovat parhaiden ja rakastetuimpien sarjakuvien ja lastenelokuvien hahmot ja sankarit. Verkkosivuiltamme löydät kaikki mahdolliset erilaiset pelit suosikkihahmojesi kanssa - ruoanlaittosta kilpailuun. Haluatko pelata satuhahmoina, osallistua uskomattomiin seikkailuihin? - Sitten kutsumme sinut pelaamaan pelejä lapsille ilmaiseksi!\nPaavo Paavo palapeli\nHuomaa ero: Rudy\nHyvää joulua liukumäki\nJoulun lumiukko palapeli\nMatematiikan maaginen taistelu


Palokunta ei enää täytä kylpytynnyreitä – lakimuutos lopetti vedenheittokeikat | Yle Uutiset | yle.fi\n22.12.2014 klo 13.30\nPalolaitosten vedenkuljetuspalvelu on jäänyt historiaan, kun veden kuljettaminen paloautolla yksityisille ihmisille loppui syksyllä lakimuutoksen myötä, kertoo asemamestari Paavo Karvinen Liperin paloasemalta.\n– Tilanne on nyt sellainen, että 10.9.2014 tämä palvelu pelastuslaitoksilta ja palokunnilta loppui lainsäädännöllisistä syistä, Karvinen sanoo.\nPelastusajoneuvoa ei ole voinut käyttää muihin kuin pelastustoimen tehtäviin ilman raskaan ajoneuvon ammattiajolupaa 10.9.2014 alkaen.\nKymmeniä keikkoja vuodessa\nEsimerkiksi Liperin paloasemalla vesikeikkoja on ollut vuositasolla noin kolmisenkymmentä. Palokunta on käynyt mm. avaamassa vesiosuuskuntien putkia paineella sekä täyttänyt kaivoja, uima-altaita ja kylpypaljuja.\nPalvelu pelastuslaitoksilta ja palokunnilta loppui lainsäädännöllisistä syistä.\n– Kesän mittaan uima-altaan ja paljujen täyttöjä on ollut noin viisitoista kertaa. Lisäksi on käyty vesiosuuskuntaa avustamassa, mutta nekin ovat nyt loppu.\nTuhansien järvien maassa vesi on halpaa, mutta palokaluston liikkuttamiselle sen sijaan on omat taksansa. Palokunta laskutti vedenkuljettamisesta 87 euroa.\nVaikka uimavesi tai kaivovesi täytyykin hankkia yksityisiltä firmoilta, ei pelastuslaitoksen apu lakkaa.\n– Jos on erittäin kuiva kesä ja vesi on loppu karjalta, niin kyllä pelastuslaitos hädän hetkellä auttaa. Tosin tilanteet arvioidaan, mikä sitten on hätätilanne, asemamestari Paavo Karvinen Liperin paloasemalta toteaa.\nKotimaapalokunnatkylpytynnyritpelastustoimiuima-altaattulipalotpelastustoimintakiinteät kalusteetkylpyhuonekalusteetUlkoasiain hallinto, maanpuolustus ja järjestystoimi


Verdun | Aila ja Juha\nAutomatka Espanjaan tarjoaa hyvän mahdollisuuden poimia matkan varrelle mielenkiintoisia pysähtymispaikkoja. Meille yksi tällainen jo monia vuosia katseltu paikka oli Verdun, ensimmäisen maailmansodan keskeinen taistelutanner.\nMatkamme jatkui kohti Espanjaa Saksan Boppardista Koblenzin mutkan kautta eteenpäin. Aamun sumu vaihtui kirkkaaseen kevätpäivään jo ennen kuin saavuimme Luxembourgiin, jossa pysähdyimme tankkaamaan läntisen Euroopan halvinta polttoainetta, kuten usein ennenkin. Dieselin hinta oli 1,101. Tankki täyteen.\nVerdunia lähestyessämme tämä idyllinen maalaistie ei mitenkään viitannut siihen historialliseen mylläkkään, mikä tällä seudulla oli tapahtunut.\nHistoriaa kirjoitetaan ja on kirjoitettu usein voittajien ja sotasaavutusten silmälasien läpi, ja inhimillinen kärsimys nähdään vain välttämättömänä sivujuonteena suuremman asian takana. Olemme käyneet toisen maailmansodan aikaisen Normandian maihinnousun sotakentillä Ranskassa ja Belgiassa ja niiden laajoilla hautausmailla ja vierailleet eri maiden keskitysleirien museoissa, mutta nyt ensimmäistä kertaa ensimmäisen maailmansodan taistelupaikoilla Ranskassa. Voi kun ”Ei koskaan enää” -lause olisi pysynyt poliitikkojen mielessä pitempään ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Nykyiset vahingossa valitut valtionpäämiehet voisivat kokoustaa räjähdysten aiheuttamissa kuopissa, katsella satoja tuhansia nuorten miesten ristejä ja miettiä, kannattaako jatkaa uhoamista.\nNäissä mietteissä ajoimme ensin sotakentän läpi. Siellä täällä oli linnoitusten raunioita, kuopille ammuttuja metsiköitä ja muistoksi säilytettyjä ampumapaikkoja.\nKaukaa näkyi myös jo ranskalaisten sotilaitten laajan hautausmaan muistomerkki.\nSitä ennen poikkesimme kuitenkin sotamuseoon.\nMuseo oli hämärästi valaistu ja asiayhteyteen sopivasti sokkeloisuudessaan jopa vähän ahdistavakin. Esillä oli ensimmäisen maailmansodan aikaista aseistusta, ajoneuvoja ja univormuja, mutta myös olosuhteita, joissa sotilaat joutuivat olemaan. Läpinäkyvän lattian alla näkyi mutainen ja vetinen maa, jossa lojui ruokailuvälineitä ja ammuksia.\nAulassa pyöri viiden minuutin video, jossa näytettiin havainnollisesti, mitkä maat taistelivat, ja miten rintamalinjat etenivät. Hyvä kertaus. Tässä kuvassa ollaan suunnilleen Verdunin seudulla. Ranskalaiset ja saksalaiset ovat vastakkain.\nMuseossa oli paljon esillä sota-ajan kalustoa, tykkejä, ajoneuvoja ja viestintävälineitä.\nTässä vitriinissä kulkevat rintamalta palaavat sotilaat.\nEnpä ollut ikinä tullut ajatelleeksi, että sotilaiden varustukseen kuuluisi myös perus ompelusetti.\nTämä kuva pysäytti. Seinällä oli sirpaleet, jotka syntyvät, kun kranaatti räjähtää. Isäni sai tuollaisen sirpaleen jalkaansa jatkosodassa ja eli koko elämänsä sotainvalidina. Katsoin tätä kauan.\nJuha taas pysähtyi tähän.\nEnnen langattomien puhelimien keksimistä piti vetää selässä kannettavista johtokeloista puhelinjohtoa komentopaikalta tuliasemaan. Vielä 1970 -luvun varusmiehillä Suomessa sama käytäntö.\nVoi tätä mitalien määrää! Pysähdyttävää tämäkin. Milloin mistäkin urheudesta annettiin mitali rintaan. Jokunen meillä on näitäkin isiemme jäljiltä.\nRintamalla oli myös luppoaikoja, asemasotaa, jonka aikana ei päiviin, viikkoihin tai kuukausiin tapahtunut mitään. Silloin tehtiin puhdetöitä. Kotiin tuotiin koriste-esineitä, taloustarvikkeita tai lapsille veisteltyjä leluja. Itse muistan lapsuudenkodistani terävän veitsen, jonka kahvassa luki ”Syväri”. En tiedä, oliko se isäni tekemä. Minulle ei koskaan selvinnyt, missä isäni oli taistellut tai ollut. Eivät isät kertoneet lapsilleen.\nSodassa tosiaankin tarvitaan myös niitä, jotka eivät kulje ase kädessä. Erilaisia sairaidenkuljetusyksiköitä ja lääkintä- ja sidontatukikohtia haavoittuneille. Näissäkin töissä oli valtava määrä ihmisiä.\nRintamalla oli 20 000 pappia moninaisissa tehtävissä. Tärkeintä oli kuunnella sotilaiden pelkoja ja auttaa. Moni rukoilee silloin, kun pelkää, vaikka muuten ei sitä muistaisikaan.\nSotamuseo oli rakennettu esineistön ja kuvien varaan. Mitään kovin raflaavaa tai sotaisaa siellä ei näkynyt, ei esim kuvia haavoittuneista tai taisteluista, joten tuntui ihan luontevalta kulkea siellä parinkin koululaisryhmän kanssa samaan aikaan. Lapset ihmettelivät varmaan eniten tykkejä ja ajoneuvoja ja saven seasta törröttäviä esineitä.\nMuseon ympäristö oli aiheeseen sopivasti karu. Mäntyjä ja isoja kivilohkareita. Ikään kuin se ei olisi kutsunut luokseen ollenkaan.\nItse rakennuskin oli pelkistetty ja lohkaremainen kuutio.\nTykki rakennuksen edessä oli ainoa sotaan viittaava.\nJatkoimme Douaumontin hautausmaalle ja muistomerkille, jonka olimme nähneet jo kaukaa.\nRakennuksen edessä oli laaja kenttä. Keskellä kenttää liehui tricolor-lippu.\nKävimme sisällä rakennuksessa. Kappeli ja sivukäytävän holvit sisälsivät kaatuneiden nimiä. Rauhallinen ja juhlallinen tunnelma sopi hyvin niille, jotka tulevat tänne muistelemaan sukunsa kaatuneita ja historiaa.\nMuslimeille on erillinen hautamuistomerkki.\nKaikki sotilaat on kuitenkin haudattu samalle alueelle. Kristittyjen kaatuneitten haudalla on risti, muslimeilla oma muistomerkkinsä.\nPysähdy seuraavan kuvan eteen hetkeksi. Tällä kentällä on 130 000 sotilaan hauta. 130 000 nuorta miestä, joiden elämä päättyi tähän. Mitä kaikkea muuta he olisivatkaan voineet ja halunneet tehdä näinä sodan vuosina? Mitä kaikkea olisivat voineet tehdä, jos olisivat saaneet elää? Tämä kuva on varmaan ihan liian siisti ja harkitusti auringon valon suunta huomioon ottaen otettu, että se edes pysähdyttäisi traagisuudellaan, mutta siitä huolimatta haluaisin tuoda tänne ja juuri tähän muutamankin itse tai vahingossa valitun hallitsijan ja kysyä, voisiko sen uhoamisen, varustelun ja sotateollisuuden jo lopettaa!\nHautausmaan lähiympäristöäkään ei ole siloiteltu. Kranaattien ja tykinammusten kuopat ovat jäljellä.\nAlueella on paljonkin erilaisia muistomerkkejä ja sodan jäänteitä. Niitä voisi hyvin kierrellä koko päivän.\nMeidän matkamme jatkui pienelle paikkakunnalle nimeltään Vauquois, josta olimme varanneet majapaikan. Paikka on itsessään vaikuttava sodan muistomerkki. Majapaikkamme vierestä lähtivät portaat kukkulalle, jonka päällä oli Vauquoisin kylän hävityksen muistomerkki.\nKokonainen kylä oli ammuttu maan tasalle ja kuopille. Muistomerkin vieressä oli kuva siitä, millainen rauhallinen kylä paikalla oli 1900-luvun alussa vielä ollut.\nItse otin kuvat niistä kuopista, jotka paikasta olivat jäljellä.\nKukkulan rinteeltä näkyi kauemmas nykyiseen maisemaan.\nAurinko laski päivämme päätteeksi upeana maiseman taakse.\nJa me palasimme majapaikkaamme, A la belle Carpeen, joka on tuo kaksikerroksinen rakennus kirkkoa vastapäätä.\nPieni punainen huone odotti meitä. Pieniä söpöjä punaisia koriste-esineitä oli sekä huoneessa ja oleskelutilassa että kylpyhuoneessa. Seuraavassa majapaikassa matkalaukkua avatessa huomasin, että yöpaitaan oli tarttunut jokin jännä itämainen aika voimakas tuoksu.\nAamiainen oli oikein hyvä. Juustoja, leikkeleitä, vihanneksia, hedelmiä, kahvia ja munakas.\nMeidän lisäksemme hotellissa oli toinenkin vieras.\nSuunnilleen ikäisemme saksalainen mies rupesi juttusille ja kuullessaan meidän olevan Suomesta, hän kertoi isänsä olleen Rovaniemellä 1945. Isä oli aina ollut vähän katkera suomalaisille, jotka olivat kääntäneet takkinsa. Ensin muka olleet taistelutovereita ja sitten ruvenneetkin sotimaan heitä vastaan ja ajaneet pois maastaan. Isä oli tullut takaisin Norjan kautta ja ryhmä oli koko ajan ollut vähän peloissaan ja traumaattisena takertunut toisiinsa. Kyllä hän periaatteessa oli myöhemmin ymmärtänyt, miksi suomalaiset olivat joutuneet näin toimimaan, mutta itse koetut tapahtumat olivat jääneet mieleen vaikeina. Mies kertoi myös, että hänen isoisänsä oli pahasti traumatisoitunut Ranskan ja Saksan välisellä rintamalla. Hän oli viimeiset kaksi viikkoa ennen sodan loppumista ollut rintamalla kaksi viikkoa vain kuljettamassa kaatuneita sotilaita pois. Uskon hyvin, että sellaista ei voi unohtaa ikinä ja isoisä oli kuolemaansa asti vihannut ranskalaisia. Tämä tapaamamme mies oli kuitenkin rakentamassa siltoja. Hän oli tutkimassa sodan aikaisia tunneleita ja varustuksia ja tekemässä niistä filmidokumenttia. Ryhmässä oli saksalaisten lisäksi myös ranskalaisia ja belgialaisia.\nVerdunin pysähdyksemme päättyi muistomerkkien jälkeen tähän mielenkiintoiseen tapaamiseen. Kaikki totesimme, että meidän isämme ja isoisämme eivät ole paljon yksityiskohtia sodasta meille kertoneet. Ymmärrän sen. Oma isäni sanoi joskus vihaisesti: ”Ryssä!” mistä aistin vihan, mutta muuta en tiedä. Toki ymmärrän, että myös teiniaikojeni ilmapiiri 1960- ja 1970-luvuilla oli sellainen, että sodassa olleet miehet joutuivat myös vähän häpeämään sitä, että olivat sotineet. Meidän nuori sukupolvi ei sitä ymmärtänyt silloin.\nKannoimme tavaramme alas jyrkkiä portaita ja jatkoimme matkaa Ranskan halki.\nTaas oli sumuinen aamu, mutta aurinko nousi ja sumu hälveni.\nLähtöselvitetty blogin Katja on kirjoittanut pari kuukautta sitten hyvän postauksen vierailusta Verdunissa ja Vauquoisissa lasten kanssa. Kirjoitus löytyy täältä:\nSuomesta Espanjaan osa 2 Verdun ja Vauquois: ensimmäisen maailmansodan jäljillä\nSuomesta Espanjaan osa 3 Ranskan halki Ranskan baskialueelle\nJulkaistu 7.3.2019 kategoriassa Yleinen avainsanoilla Verdun, kirjoittanut Aila ja Juha.\n← Juhlitaan! Espanjablogimme täyttää vuoden. Ranskan halki, Loiren laakson kautta Baskialueelle →\n4 ajatusta artikkelista “Verdun”\nJenni / Unelmatrippi 10.3.2019 17:02\nTällaiset paikat vetävät aina hiljaiseksi . Olemme todennäköisesti menossa kesällä Verduniin matkalla Luxemburgista Normandiaan, joten tämä kirjoitus tuli hyvään saumaan. Täytyy lähteä ajoissa liikkeelle, että ehditään katsella tuolla paikkoja ennen kuin täytyy jatkaa matkaa.\nespanjaan Kirjoittaja 10.3.2019 17:15\nNormandiassa on sitten lisää näitä hautojen kenttiä ja muistomerkkejä. Nämä ovat aina koskettavia. Siellä Normandiassa minut pysähdytti erityisesti saksalaissotilaitten hautausmaan portilla ollut taulu, jossa toivottiin rauhaa heillekin, jotka olivat siellä vastoin tahtoaan. Näiden Verdunin muistomerkkien lähellä on vielä Argonnessa amerikkalainen hautausmaa. Maailma liian täynnä näitä! Kiva, kun kävit kommentoimassa.\nPirkko / Meriharakka 13.3.2019 11:03\nMe olemme käyneet vain Normandiassa, emme täällä, mutta paljon samaa näissä näyttäisi olevan, niin hautausmaissa kuin museossakin. Ainakin Normandiassa museo kertoi hyvin sodan tarinaa alusta loppuun asti vaihe vaiheelta.\nespanjaan Kirjoittaja 13.3.2019 12:29\nOlet ihan oikeassa, samankaltaisuuttahan noissa sota-aikojen muistomerkeissä on paljon, oli sitten kysymys ensimmäisestä tai toisesta maailmansodasta. Noita toisen maailmansodan hautausmaita ja muistomerkkejä olen käynyt katsomassa Normandian lisäksi myös Flandersin kentillä ja Ypresissä, Belgiassa. Ja ensimmäisen maailmansodan muistomerkkejä esimerkiksi Ranskassa Sommessa ja Arrasissa. Belgiassa oli vielä enemmän maastonäkymiä. Pysäyttäviä ne ovat aina. Meidän sukupolvi kun on usein vielä kuullut omakohtaisiakin muistoja vanhempiemme sukupolvelta.\nVastaa käyttäjälle Jenni / Unelmatrippi Peruuta vastaus\nVantaa Valitse kategoria Andalusia (3) Espoo (1) Helsinki (8) Pyöräily (2) Yleinen (58) Yleinen (76)


Seppo Lampela / Steen1 - Tekstit: kesäkuuta 2006\n(Julkaistu lyhennettynä Voima -lehdessä 6/06\nMatkustin metrolla 12.5 Kulosaareen ja asemalla minut pysäytti kolme lipuntarkastajaa ja neljä vartijaa. Heidän seurassaan oli kolme henkilöä, jotka vartijat olivat poistaneet metrosta liputta matkustamisen ja häiriköinnin takia. Sadattelin huonoa tuuriani, koska ei minullakaan lippua ollut. Vartijat estivät minua poistumasta asematasanteelta kädet kyynelkaasupurkeillaan ja eihän siinä muua auttanut kuin ottaa kuudenkymmenen kuuden euron tarkastusmaksu vastaan. Henkilöpapereita minulla ei ollut, joten annoin tarkastajille henkilötietoni samalla kuunnellen kolmen muun häirikön protesteja vartijoiden toimista. Ennen henkilötietojeni tarkistamista en saanut poistua, joten jouduin tahtomattani mielenkiintoisen tapahtumasrajan todistajaksi.\nJoukkoliikennevälineissä tehtiin kevään aikan suurimittaisia häirikönpoisto -operaatioita ja se onkin toiminut lehdistön mukaan yli odotusten. Ennen kevättä ihmiset tunsivat pääsääntöisesti pelkoa ja turvattomuutta kulkiessaan yleisillä kulkuvälineillä. Kyllähän sen järkikin sanoo, että häiriköidessä matka katkeaa. Omissa silmissäni asia ei kuitenkaan ole ihan näin yksioikoinen. Nyt häiriköinnin vähennyttyä uskaltavat yksinäiset naiset, vanhukset ja lapsiperheet kulkea taas metroilla, sporilla ja lähijunilla. Näin äkkiä ajateltuna se on hieno juttu. Tähän väliin haluan kuitenkin heittää kysymyksen: Minne häiriköt menevät, kun heidät poistetaan kulkuvälineistä? Eiväthän ne katoa ilmaan, eivätkä muutu aineettomiksi. Näkemykseni mukaan ongelmat ainoastaan siirtyvät metroista asemille ja asemien lähiympäristöön. Onko matkustajalle turvallisempaa istua metrovaunussa häirikön kanssa vai kulkea hänen ohitseen illalla metroasema -alueen ulkopuolella, vartijoiden ulottumattomissa? Kumpikaan ei ole tietenkään hyvä vaihtoehto. Kuitenkin minulla on vahva olo siitä, ettei nytkään olla syvennytty perimmäiseen ongelmaan vaan välittömien oireiden kitkemiseen.\nSaatuani tarkastusmaksun, vartijat päästivät minut poistumaan asemalaiturilta. Uteliaana jäin kuitenkin tarkkailemaan kolmen muun herrasmiehen edesottamuksia. Nämä kolme lievästi päihtynyttä nuorta miestä olisivat haluneet kovasti jatkaa matkaa metrolla, koska heillä ei ollut Kulosaareen mitään asiaa. He olivat jo vastaanottaneet tarkastusmaksun, mutta heillä ei ollut rahaa lippuun. Aikani katsottuani painelin asemalaiturin portaita alas metroaseman eteen odottelemaan Parempaa Puoliskoani, jonka kanssa olin sopinut tapaamisen metroaseman ovien eteen. Hieman sen jälkeen perässäni seurasi kaksi kolmasosaa häirikkökolmikosta, he eivät olleet päässeet jatkamaan matkaa liputta. Hieman heidän perässään taas seurasi heidän ystävänsä rimpuillen vimmatusti kolmen vartijan otteessa alas portaita. Mies roikkui kaiteissa vartijoiden repiessä häntä kohti ulko -ovia. Tilanne oli mielestäni huvittava, mieshän todella HALUSI metroon!\nVartijat väänsivät hänet irti kaiteesta ja raahasivat hänet alas portaita. Yksi vartijoista otti käteensä kyynelkaasupullon ja yritti sumuttaa sillä sätkivää häirikköä. Huonosti kävi. Kaasusuihku osuikin vartijan huono -onnista kollegaa suoraan kasvoihin ja tämä kierähtikin alimmat porrasaskelmat kuin paraskin stuntmies. Tämän maatessa kyljellään ja pidellessään kasvojaan, vartijat taltuttivat häirikön ja laittoivat hänet maahan makaamaan kädet käsiraudoin selän taakse kiinnitettynä.\nVartiointitoimistot työskentelevät peruspalkan lisäksi myös provisiopalkalla. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että jokaisesta joukkoliikennevälineestä poistettu henkilöstä saa lisää rahaa palkkapussiinsa. Valitettavasti tämä houkuttimena toimiva lisäansio vääristää kuitenkin häirikkölukuja, koska vartijat saattavat poistaa vaunuista myös sellaisia ihmisiä, joita ei normaalitilanteessa poistettaisi. Olen keskustellut luotettavien silminnäkijöiden kanssa tapauksista, jolloin päihtynyt, mutta ei kuitenkaan häiritsevästi käyttäytyvä henkilö on poistettu metrovaunusta vartijoiden toimesta. Tietenkin tämänkaltaista toimintaa on vaikea valvoa, koska poliisi tuskin tuskin höristäisi korviaan asiakkaallle, joka on vain poistettu vaikkapa metrovaunusta. Uskoisin, että virkavallalla on parempaakin tekemistä. Useissa tapauksissa rike ei kuitenkaan ole vakava, vaan 'häirikkö' saakin jatkaa matkaansa seuraavalla metrolla. Kuitenkin kyseessä on laiton ja mielivaltainen toiminta, johon tulisi puuttua.\nKatselimme kaottiseksi revennyttä tilannetta epäuskoisina metroaseman ovilta: Yksi vartijoista makasi kaasutettuna kyljellään asemahallin lattialla, tarkastajarouvien kiikuttaessa hänelle vettä ja paperipyyhkeitä. Häirikkö makasi raudoissa maassa, jolloin toinen hänet taltuttaneista vartijoista kaivoi kyynelkaasupullon käteensä ja kysyi maassa makaavalta yhteiskunnan viholliselta jotain tyyliin: "Oliko hauskaa, hä? Katsotaan nyt, kuinka hauskaa sulla on!" Tokaisunsa jälkeen hän kaasutti raudoissa makaavaa asiakastaan lähietäisyydeltä suoraan kasvoihin. Kyynelkaasu on pirullista ainetta. Itse sitä vastentahtoisesti nauttineena tiedän, kuinka silmät ja hengitystiet ovat tulessa ja kipu on todella sietämätöntä. Kyynelkaasu saattaa aiheuttaa myös yliherkille hengitysteiden turpoamista, joka pahimmassa tapauksessa voi johtaa tukehtumiskuolemaan.\nMinä ja kaksi muuta asemalta poistettua aloimme huutamaan vartijalle ja olimme menossa aseman ovista sisään hakemaan kaasutettua pois asemahallista, jossa leijaili edelleen sankka kaasupilvi. Vartija vastasi tähän suikuttamalla reilusti kaasua aseman ovia kohti. Hyppäsimme tietenkin takaisin aseman ovien ulkopuolelle edelleen huutaen vartijalle loukkauksia ja kysellen, mitä vittua hän nyt tarkalleen ottaen oli tekemässä. Asemalle saapuneesta metrosta saapui naishenkilö, joka käveli hallin (ja kaasupilven) läpi ulos asemalta. Tietäähän mitä siinä käy, kun lähtee hortoilemaan kyynelkaasupilveen. Myös nainen sai annoksen kaasua kasvoihinsa. Onneksi pilvi oli jo haihtunut sen verran, ettei se aiheuttanut muuta kuin silmien vuotamista ja nuhaa.\nLähetin Seucritakselle sähköpostia ja kyselin 12. 5 illan tapahtumista. Vastaukseassa kerrottiin, ettei heidän reksteriinsä oltu kerrottu mitään Kulosaaressa tapahtuneesta välikohtauksesta. He tosin halusivat kovasti lisätietoja illan tapahtumista. Kehotin heitä katsomaan valvontakameroiden nauhat, mutta jostakin syystä sekin oli mahdotonta. Mielestäni on äärimmäisen kummallista, ettei tällaisesta välikohtauksesta jää yrityksen rekisteriin minkäänlaista merkintää. Tämä tarkoittaa sitä, erttä tuolloin vuorossa olleet vartijat voivat jatkaa toimintaansa rauhassa kenenkään sitä estämättä. Jos yrityksen johto on tämänkaltaisista väikohtauksista täysin tietämätön, niin mitä muuta tapahtuu heidän tietämättään? Ystäväni kehottivat minua tekemään tapahtumasta rikosilmoituksen, mutta ketä voisin siinä syyttää? Yritystä? Vartijoilla ei ollut nimilappua, eikä mitään muutakaan muuta tuntomerkkiä kuin kaljut päät ja Seucritaksen univormut. Tietenkin yrityksen johto tuomitsisi teot täysin ja "Tekisi kaikkensa asian selvittämiseksi" Tjsp. Todellisuudessa en uskoisi kuitenkaan mitään tapahtuvan. kehotankin nyt kaikkia niitä, joilla on kamera -tai nauhoittava kännykkä, käyttämään niitä vastaavanlaisessa tilanteessa ahkerasti. Nyt kun on ilmiselvää, ettei metroasemien valvontakamerat ole ihmisten, vaan vartijoiden turvaksi.\nTämän kaiken keskelle saapui myös vaimokkeeni, joka ihmetteli meininkiä. Hetken katseltuaan hän ehdotti, että käsiteltäisiin tämäkin välikohtaus myöhemmin ja mentäisiin nyt vaan metrolla kaupunkiin. Hän antoi minulle matkarahaa ja olimme menossa asemahalliin, mutta lipuntarkastajat ja vartijat estivät pääsymme. Kerroin heille, että vaimollani on kuukausikortti ja minulla rahat matkalippuun jonka voisin ostaa, jos arvon natsit voisivat vain siirtyä sivuun. Se ei käynyt päinsä, koska minä olin käyttäytynyt sopimattomasti, kuten myös juuri paikalle saapunut vaimoni. Aikamme tingittyämme päätimme ottaa taksin.\nValitettavasti siihen ei kaikilla ole varaa.\n- Steen1 :: 1:28 ap. 113 kommenttia


Jo kuusi kynttilöitä on käynyt kukkimaan - Luukku 22 - Sannin taikasaappaat Jo kuusi kynttilöitä on käynyt kukkimaan - Luukku 22 - Sannin taikasaappaat\nJo kuusi kynttilöitä on käynyt kukkimaan – Luukku 22\nJoko teillä on kuusi koristamassa olohuonetta? Itse matkustan tänään vasta kohti Suomea, ja huomenna on äidin kanssa suunnitelmissa lähteä kuusimetsälle. Koska äiti valitsisi ilman minua muuten ihan liian pienen kuusen! Sen pitää olla niin iso, että tähti vähintäänkin osuu kattoon. Mielelummin niin, että kuusen latva kallistuu vinosti kattoa pitkin.\nTiesittekös, että joulukuusikin on alunperin matkannut meille Suomeen Saksasta?\nJoulukuusen alkuperästä on tietekin monia eri versioita. Joidenkin mielestä perinne on Latviasta lähtöisin, toisen tarinan mukaan ensimmäinen joulukuusi puolestaan oli Virossa. Saksassa joulukuusia alettiin käyttää koristeena todennäköisesti jo 1500-luvulla, ja 1600-luvulta lähtien joulukuusta on jo voinut kutsua perinteeksi. Ikivihreä kuusi on elämän ja toivon symboli.\n1700-luvulla joulukuusi oli erityisesti kaupunkiasuntojen koristuksena. Prinssi Albert von Sachsen-Coburg und Gotha nai vuonna 1840 Englannin kuningatar Victorian, ja heidän myötään koristeltu joulukuusi levisi Iso-Britanniaan. Saksalaiset maastamuuttajat veivät joulukuusen myös Yhdysvaltoihin.\nSuomeen joulukuusi levisi Englannista ja muiden Pohjoismaiden kautta aluksi säätyläisten joulunviettoon ja myöhemmin talonpoikien keskuuteen. Kuitenkin vasta 1900-luvun alussa joulukuusiperinne levisi tavallisten ihmisten koteihin. Perinteen leviämistä tuki vahvasti kansakouluopettajien Jyväskylän seminaari, jossa järjestettiin kuusijuhlia joulun alla. Opettajien mukana joulukuusi levisi ympäri Suomea.\nJa huh, millaisia koristeita täyteen tumpattuja kuusia löysin, kun kuusen kuvaa googletin! Pitää sen kuusen sentään näkyä sieltä koristeiden alta. Tai no ainakin jos kuusi on aito! Tässä on ihan kiva kuusi:\nMitä mieltä olet, enemmän on enemmän kuusen koristeissa, vaiko eikö?\ntorstai, joulukuu 15, 2016


Kirkko maailmalla | Kuuntele Podplay:ssä\nTietoja podcastista Kirkko maailmalla\nSuomen Lähetysseura on kirkon kansainvälisen työn järjestö ja yksi Suomen suurimmista kehitysyhteistyöjärjestöistä. Kirkon sanoma toivosta, uskosta ja lähimmäisenrakkaudesta on ollut työmme lähtökohta jo 160 vuotta. Toimimme 30 maassa sadan kumppanikirkon ja -järjestön kanssa. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nKirkko maailmalla näytetään tässä palvelussa avoimen RSS-syötteen kautta. RSS-syötteen tiedostot, kuvaukset, kansikuvat ja muu metadata ovat podcastin omistajan omaisuutta, eivätkä ole yhteydessä Podplayn kanssa.\nDiakoniakeskus Marhaban auttaa maahanmuuttajia kotoutumaan Ranskaan\nMarhaban, tervetuloa! Lähetysseuran perustama Ranskan Marseillessa sijaitseva diakoniakeskus Marhaban toivottaa arabian kielellä tervetulleeksi maahanmuuttajat. Heille on tarjolla kielikursseja, keskusteluseuraa ja apua viranomaisten kanssa asioimiseen. Tuoreita kuulumisia Marhabanista tuo keskuksessa vapaaehtoistyössä ollut Kati Savela-Vilmari. Hän kertoo ihmisistä, joiden koko omaisuus on yhdessä repussa. Hän kertoo myös toivon pilkahduksista, joita pääsi seuraamaan. Toimittajana on Tarmo Ylhävuori. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nItä-Afrikassa teologia keskittyy ihmisiin\nKonteksti vaikuttaa teologiaan ja kristinuskoon kaikkialla maailmassa. Kuuntele tästä podcast-jaksosta, mitä tansanialaiset ajattelevat suomalaisesta kristinuskosta, ja mitä eroa maiden teologisilla tulkinnoilla on. Aiheesta kommentoi Lähetysseuran työntekijä Lotta Gammelin, joka viimeistelee väitöskirjaansa yhdestä Tansanian uuskarismaattisesta kirkosta, sekä Abednego Keshomshahara, joka on Tansanian luterilaisen kirkon piispa Bukobassa. Toimittajana on Virve Rissanen. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nIsoisoäidin rukous kantoi lähetystyöhön\nThaimaassa työskennellyt Suvimarja Rannankari-Norjanen tietää, että kristittynä eläminen ei ole helppoa maassa, jossa vain prosentti ihmisistä on kristittyjä. Sukulaisten ja perinteiden kunnioittaminen ja samaan aikaan oman uskon mukaan eläminen aiheuttaa usein hankalia tilanteita. Toimittajana on Mervi Ritokoski. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nKahden vuosikymmenen pesti päättyi Papua-Uudessa-Guineassa (lyhyt versio)\nHilkka Arminen palasi Suomeen eläkkeelle oltuaan 24 vuotta raamatunkäännöstyössä Papua-Uudessa-Guineassa. Millaista oli asua pienessä kylässä sademetsässä ja tehdä työtä uratin kieltä puhuvien ihmisten kanssa? Entä millaista oli matkustaa maassa, jossa ei ole juuri teitä? Toimittajana on Pirre Saario. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nKahden vuosikymmenen pesti päättyi Papua-Uudessa-Guineassa (pitkä versio)\nMiltä näyttää joulun aika Pyhällä maalla?\nMiltä Pyhän maan joulun aika näyttää noviisin ja konkarin silmissä? Lähetysseuran Felm-keskuksen toiminnanjohtaja Satu Haapanen viettää ensimmäistä kertaa joulun aikaa Israelissa ja Palestiinalaisalueilla. Sen sijaan diakoniatyöntekijä Sari-Johanna Kuittilo on kokenut siellä jo toistakymmentä joulua. Ohjelmassa liikutaan etenkin Jerusalemin ja Betlehemin tunnelmissa. Lähde mukaan! Toimittajana on Heli Vuohelainen. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nMaailma muuttuu, niin myös lähetystyö\nMiten maailman muuttuminen näkyy Lähetysseuran työssä? Sitä tässä podcast-jaksossa pohtii toiminnanjohtaja Rolf Steffansson. Pohdinnan lomassa ohjelmassa soitetaan tansanialaista hengellistä kuoromusiikkia. Toimittajana on Virve Rissanen. Kirkko maailmalla -podcastissa kerromme kuulumisia globaalista kirkosta, tarinoita kehitysmaiden ihmisten elämästä ja työstä paremman ja oikeudenmukaisemman maailman puolesta.\nMikä ihmeen resilienssi?\nResilienssi-termiin törmää nykyään monessa yhteydessä: termiä käytetään niin keskustelussa stressinhallinnasta kuin kehitysyhteistyöstä ja humanitaarisesta avusta. Resilienssi-termiä avaavat tässä podcastissa Lähetysseuran ilmastoasiantuntija Ruusa Gawaza ja humanitaarisen avun asiantuntija Miia Barrow. Lähetysseuran nepalilaisen kumppanijärjestön ilmastoasiantuntija Raju Jati kertoo konkreettisia esimerkkejä, jolla ihmisten resilienssiä ilmastonmuutosta vastaan on parannettu. Toimittajana on Minna Havunen. Tämän podcast-jakson tekemistä on tuettu Suomen kehitysyhteistyövaroin.


Mari Sillanpäästä Pirkanmaan Keskustanuorten uusi puheenjohtaja! - Keskustanuoret\nMari Sillanpäästä Pirkanmaan Keskustanuorten uusi puheenjohtaja!\nKeskustanuorten Pirkanmaan piirin syyskokous järjestettiin viime keskiviikkona 9.10. Bakery Caféssa Tampereella. Liittohallitusehdokkaiden grillaamisen sekä toimintasuunnitelman ja talousarvion lisäksi kokouksen asialistalta löytyi Pirkanmaan Keskustanuorten ensi vuoden hallituksen valinta.\nKokous valitsi Pirkanmaan Keskustanuorten piirin puheenjohtajaksi vuodelle 2020 kauppatieteiden opiskelijan Mari Sillanpään (22) Tampereelta. Sillanpää lähti mukaan Keskustanuorten toimintaan noin vuosi sitten ja on ollut kuluvana vuonna esimerkiksi Keskustanuorten Tampereen osaston hallituksessa. Väistyvä puheenjohtaja Joonas Soukkio ei hakenut jatkokautta.\n”Olen todella innoissani tulevasta vuodesta ja sen mukanaan tuomista haasteista! Vaalittomana vuotena pääsemme kehittämään järjestöä rauhassa ja keskittymään toivon mukaan erityisesti jäsenhankintaan. Tavoitteena on toki aloittaa myös nuorten kuntavaaliehdokkaiden etsintä”, Sillanpää kommentoi puheenjohtajuuttaan.\nVuoden 2020 varapuheenjohtajaksi valittiin Pirkanmaan Keskustanuorissa viime vuodesta lähtien aktiivisesti vaikuttanut Joni Takku. Johtokunnan jäseniksi valittiin Taru Kangas, Miina-Maija Simonen, Esa Toikkonen ja Antti Vartiainen sekä varajäseniksi Aino-Riikka Simula ja Joonas Soukkio.


HEDELMÄPUITA leikataan, jotta niiden sato saa enemmän valoa, ja vanhat oksat eivät pääse varjostamaan kehittyviä hedelmiä. Herukkapensaita voi parturoida melko surutta, mutta omenapuita kannattaa leikata vain vähän kerrallaan.\nPuista ja pensaista poistetaan ensisijaisesti kuivuneet ja kuolleet oksat. Lisäksi tulisi leikata maahan asti roikkuvat oksat, koska niissä hedelmät ja marjat pilaantuvat nopeimmin.\nOksista poistetaan myös ne, jotka hankautuvat toisiinsa ja kasvavat latvassa ristiin ja toisiaan varjostaen. Omenapuissa suositaan niitä oksia, jotka haaroittuvat rungosta mahdollisimman vertikaalisti.\nOksat, jotka kasvavat pystyyn ja kilpailevat varsinaisen rungon kanssa, leikataan joko pois, tai taivutetaan alemmas.\nPUUSTA halutaan matala ja leveä. Vanhan kansantarun mukaan puutarhuri oli leikannut puun sopivaksi, kun hän pystyi heittämään lakkinsa latvan läpi.\nMarjapensaista pyritään poistamaan ainakin osa vanhimmista oksista. Nuoret ja uudet oksat tuottavat jatkossa reippaammin satoa.\n– Helmi-maaliskuinen leikkausajankohta on kelvollinen, mutta käytännöllisempää on leikata puita heinä-, elo-, tai syyskuussa. Silloin myös harrastelija näkee helposti, mitkä oksat voivat huonosti ja tuottavat vain vähän satoa, kertoo puutarha-asiantuntija Henriikka Arlehttp://fw.iltasanomat.fi/henkilo/henriikka+arle.\nOMENAPUITA ei saa leikata liikaa kerrallaan ja oksat eivät mielellään saa mennä kovasti ristiin. Oksien tulisi taipua ulos ja alas. Nuorten puiden oksia on mahdollista ohjailla, vaikka painon avulla.\nOmenapuita leikataan oksasaksilla ja paksummat oksat sahataan. Ensin leikataan hieman alhaalla ja sitten sahataan haarakohdasta, mistä oksan pitäisikin katketa.\nLisää puutarha-asiaa voit lukea juuri ilmestyneestä Ilta-Sanomien Piha-erikoislehdestähttp://www.iltasanomat.fi/asuminen/art-1426671863190.html?pos=ksk-trm-asum-top. Katso myös IS-TV:n videolta oikea leikkaustyyli.\nÄäniä yhteensä 5296


Elisa Kassa-taustajärjestelmän välilehdeltä raportit voidaan aukaista haluttuun tapahtumaan liittyvän raportin. - PDF\nDownload "Elisa Kassa-taustajärjestelmän välilehdeltä raportit voidaan aukaista haluttuun tapahtumaan liittyvän raportin."\n1 Elisa Kassa Raportit Elisa Kassa tarjoaa oletusarvoisesti kymmeniä eri raportteja, jotka antavat informaatiota lähtien aina tuntikohtaisesta tapahtumien erittelystä, aina koko vuoden kattavaan tapahtumien erittelyyn. Elisa Kassa-taustajärjestelmän välilehdeltä raportit voidaan aukaista haluttuun tapahtumaan liittyvän raportin. Kassajärjestelmä kirjaa jokaisen tapahtuman, mikä saa hyväksytty tai tallennettu painalluksen ja nämä tapahtumat voidaan avata eri raporteissa tarkasteltavaksi.\n2 Tapahtumia voi avata raporteissa perustuen eri suodattimiin. Jakso määrittää seurantavälin, jonka käyttäjä voi valita halutun pituiseksi. Hakua voi täsmentää valiten jakson lisäksi muita haluttuja suodattimia. Suodattimet toimivat silloin, kun valittu tietue sijaitsee myös tuote tai asiakastiedoissa. Jos halutaan käyttää esimerkiksi toimittaja suodatinta, täytyy toimittaja listata tuotteen tietoihin. Yksittäiset raportit aukaistaan valitsemalla haluttu raportti suodattimen jakso lisäksi. Raportit ryhmittelevät informaatiota valitun painotuksen mukaisesti. Vihje : Yksityiskohtaisimman informaation myynnin tapahtumista tarjoaa Asiakirjoittain raportti. Kyseinen dokumentti kerää jokaisen myyntitapahtuman niin kortti-, käteis-, kuin laskumaksujen osalta.\n3 Myyntivoiton raportointi Hankintamenot raportit tuottavat näkymän myyntivoittoihin siinä tilanteessa, kun tuotteesta on kirjattu varastohinta (inventory registration price) ja varastomäärä (inventory registration quantity). Järjestelmä voi laskea näiden lukujen perusteella katteen ja raportoida sen. Suodattimet toimivat myyntivoiton raportoinnissa samalla tavalla, kuin myynninkin puolella. Kassat ja Maksut Kuukausittaiset raportit löytyvät Kassat ja Maksut alta. Maksut ajankohdan mukaan antaa kirjanpidollisen raportin, jossa on eriteltynä maksut eri tyyppien mukaan. Kassa ja maksuraportti antaa saman raportin kuin Kassa sovelluksen x-raportti nappi. Taustasovelluksessa voit tuottaa kyseisen raportin pidemmältä aikaväliltä, kun taas Kassa sovelluksen painike antaa ainoastaan voimassa olevan päivän raportin. Maksujen kokonaissumma antaa yhteenlasketun summan sisältäen pohjakassan muutokset ja päivien avaamiset / sulkemiset. Vihje : Maksut ajankohdan mukaan antaa perinteisen kuukausiraportin\n4 Erääntyneet laskut Erääntyneiden laskujen alta löytyy sekä auki olevien laskujen tilanne ja nykyisen asiakkaiden velkatilanteen Invoices and payments Invoices and payments listaa laskut ja niiden tilanteen halutulla aikavälillä\n5 Ostot Ostot raportit antaa tuottaa raportit jokaisesta tehdystä ostosta ja tilauksesta, joka on tehty Elisa Kassa järjestelmän kautta Inventointi Elisa Kassa tarjoaa mahdollisuuden fyysisen inventaarion tekemiseen esimerkiksi langattoman viivakoodin lukija ja mobiilipäätteen (kännykän) avulla.\n6 Tämän inventoinnin tulosta ja varaston käyttäytymistä voidaan seurata inventointiraporteista. Varastokirjaukset, Varastopoistot, Varastosiirrot Varaston tapahtumia pystyy seuraamaan eri varastoraporteista. Kaikissa kyseisissä raporteissa on samat suodattimet Provisio, Aikaleima Elisa Kassa tarjoaa työajan seurannan, joka aktivoituu, kun käyttäjä kirjaa itsensä järjestelmään\n7 Työntekijä syöttää käyttäjätunnuksensa ja salasanan tai pin-koodin, joka käynnistää kirjauksen. Työvuoron loputtua käyttäjän täytyy suorittaa uloskirjautuminen, jotta ajankirjaus pysähtyisi kyseiseltä päivältä. Kirjauksia voidaan seurata raporteista aikaleima kohdasta Työntekijän palkka voi koostua myynnin provisioista ja komissioista. Järjestelmään asetetaan esimerkiksi prosentuaalinen osuus jokaisesta myynnistä, joka kerryttää työntekijän saldoa. Tätä voidaan seurata provisio ja komissio raporteista. Jokaisen myyjän yksittäistä tulos raportoituu myynnit hoitajan mukaan\n8 Kupongit, lahjakortit Kuponkien ja lahjakorttien myynti eroaa normaalista tuotemyynnistä. Lahjakortit erotellaan verotettavan myynin osalta 0% alv alle ja tämä raportoidaan omana myyntinä. Järjestelmä kirjaa lahjakortin myynnin ja kyseisen lahjakortin lunastamisen erikseen. Asiakasrekisteri Asiakaskortin tiedot on mahdollista raportoida ja kerätä samalla logiikalla, kuin tuotetiedot. Asiakastietoja, esimerkiksi sähköpostiosoitteet voidaan kerätä yhteen Excel-tiedostoon ja käyttää hyväksi markkinoinnissa jne. Asiakasraportin alaosassa löytyy lataa CSV nappi, joka lataa tiedot Excel-ohjelmaan\n9 Omien raporttien tekeminen (Raportti generaattori) Elisa Kassa mahdollistaa myös omien raporttien luomisen. Avaamalla Laadi asiakasraportti, avautuu uudelle sivulle näkymä, josta valitsemalla Laadi raportti, päästään luomaan haluttu raporttipohja. Valitsemalla jokin raporttitietueen järjestelmä korostaa keltaisella laatikolla jokaisen yhdistettävän informaatiokentän. Valitsemalla kenttiä, saadaan raporttiin lisättyä haluttu informaatio Vihje : Perustiedot löytyvät myyntitosite ja myyntitosite rivi alta.\n10 1. Valitaan haluttu tietue, jonka informaatio tulee raporttiin 2. Voit ryhmitellä tietoa yhden tai kahden prioriteetin mukaan. Esim, jos valitaa päiväys ensimmäiseksi prioriteetiksi, järjestetään tieto ensisijaisesti päiväyksen mukaan. Jos mukaan otetaan toinenkin prioriteetti, on se toinen arvo, jonka mukaan tieto listataan. 3. Tietoa ryhmiteltäessa, mitä kyseisen sarakkeen informaatiolle tehdään. Esimerkissä myyntitositteet yhteensä rivien tieto lasketaan yhteen. 4. Haulle voidaan antaa rajoitteita (ehtoja, kuten pienempi kuin, suurempi kuin, yhtä kuin jne.) Esimerkissä päivämäärälle on annettu sallituissa rajoissa. Kyseinen valinta avaa mahdollisuuden käyttää tiettyjä päivämääriä haun kriteereiksi.


Białowieżan kansallispuisto Puolan itärajalla (ja Valko-Venäjän\nlänsirajalla) on ehdottomasti vierailun arvoinen. Turisteja houkutellaan luonnonsuojelualueelle żubrien eli visenttien avulla, mutta niiden näkeminen luonnossa vaatii melkoisen hyvää tuuria. Aarniometsä itsessään on kuitenkin niin hieno, ettei kannata pilata kokemusta harmittelemalla visenttien missaamista. Metsä on säilynyt sen suuremmalta ihmisen vaikutukselta lähemmäs 800 vuotta ja sellaisena se pyritään edelleen pitämään. Kansallispuiston sijainnin, koon ja muun tarkemman numeraalisen tiedon voi tarkistaa esimerkiksi kansallispuiston nettisivuilta.\nErityissuojellun alueen metsää\nSaavuin Białowieżan kylään perjantaina illalla ja lauantaina aamulla lähdin turstistipisteen kautta opastetulle kierrokselle erityissuojelualueelle, jolle ei ilman opasta pääse. Tämä tarkoittaa käytännössä myös sitä, että reitti on kuljettava muiden turistien kanssa, mutta siitä huolimatta tämä osa metsää on ehdottomasti vierailemisen arvoinen!\nSatuin infopisteelle yhtä aikaa vaihtariporukan kanssa, ja saimme englanninkielisen oppaan puolessa tunnissa paikalle. Seitsemän hengen ryhmässä kolmen tunnin opastus maksoi noin seitsemän euroa. Kierroksen voi myös sopia etukäteen, mikä kannattaa siinä tapauksessa, jos on liikkeellä kavereiden kanssa. Jos lähtisin uudestaan, yrittäisin koota ryhmän aamuneljäksi, jolloin on paremmat mahdollisuuden nähdä eläimiä.\nKohti erityissuojeltua aluetta\nErityissuojellun alueen reitti on vain seitsemän kilometriä pitkä. Meille sattui oikein asiantunteva opas, joka kertoi alueen historiasta, puista ja linnuista. Suojelualue on perustettu vuonna 1921, mutta suojelun eteen on senkin jälkeen pitänyt tehdä töitä. Esimerkiksi sotien aikaan oli lähellä, ettei metsän läpi vedetty rautatietä, mutta joku professori sai estettyä sen.\nSuomessa vanhat koskemattomat metsät ovat yleensä kuusimetsi. Białowieżassa taas kasvaa tammia, lehmuksia, jalavia, hasselpuita, koivuja, saarneja, leppiä, vaahteroita, pyökkejä ja raitoja ja myös muutamia mäntyjä ja kuusia. Siis ainakin kaikkia näitä samassa metsässä hyvinkin pienellä alueella! Lehtipuiden määrä ja laatu on suomalaiselle erikoinen kokemus. Metsän yleisilmeessä hämmästyttävää on myös maaston tasaisuus. Koska se on se on lähes täysin tasaista. Aluksi tuntui, kuin olisi kävellyt hienossa muinaisessa puistossa, jossa jalopuut ovat alkaneet pitää omia kekkereitään.\nTärkeää alueella on siis se, että kasvit saavat jäädä siihen, mihin sattuvat kaatumaan. Kosteikossa puut kasvoivat vanhojen runkojen päälle ja muodostiat uusien juurien kanssa pieniä saaria. Ohitimme paksuja tammia ja lehmuksia, jotka olivat kuorruttuneet sammaleella ja käävillä. Metsän ainoat kumpareet muodostuivatkin lähes lahonneista puiden rungoista.\nLehmuksen ruumis sikiää\nTänne on ehkä pakko palata joskus syksymmällä. Ruska on varmasti huikea ja joo, ne visentit. Mutta jos jotain on pakko valita, eniten olen innoissani sienistä! Nytkin pääsin näkemään kauniita kääpiä ja jännittäviä limasieniä. Puolassa kasvaa ja täällä myös kerätään, syödään ja myydään paljon ruokasieniä. Tällainen lahopuuparatiisi varmasti tarjoaisi myös kaikkea kiinnostavaa opittavaa, jos pääsisi jonkun sieniasiantuntijan matkaan. Erityissuojellulta alueelta ei tietenkään saa poimia sieniä, mutta minulle riittää pelkkä katseleminenkin.\nValkoinen möykky on joku limasieni\nLauantaina kävelin opastetun kierroksen jälkeen metsäpolun läpi reservaattiin, jossa pidetään paria visenttiä, villisikoja, ilvestä ja muutamaa muuta eläintä. Tarhan pääsymaksu on pari euroa ja siellä näkee varmasti isompia eläimiä, mutta käynti oli lievästi turha. Kaiken maailman kotieläintiloilla näkee vastaavaa. Onneksi kävelymatka tarhalle kulki läpi kauniin metsän, jonka polun varrella pysähdyin lukemaan infotauluja puista. Tarhaan menisin ehkä siinä tapauksessa, jos mukana on lapsia.\nObelix kävi vilvoittelemassa\nMetsä ympäröi Białowieżan kylää siis joka puolelta, ja kävelyreitit oli oikein hyvin merkattu. Reittien kunto vastasi suomalaista kaupungin lähellä sijaitsevaa huollettua lenkkipolkua. Lisäksi kaikkialla on tasaista. Helteellä ja kuivalla säällä pärjää siis tennareilla tai muilla mukavilla kävelykengillä. Kuulin oppaalta, että 20 kilometrin päässä kylästä kulkee myös hieno reitti, mutta sitä varten olisi pitänyt varata oma päivänsä. Eli jos turistittomampi metsäretki kiinnostaa, kannattaa vuokrata pyörä (niitä saa parista pisteestä kylästä) ja ajaa aamulla hieman kauemmas.\nSunnuntaina lähdin liikkeelle ennen viittä ja kävin kiertämässä kylän itäpuolella olevan lenkin. Herääminen kannatti, sillä linnut olivat äkeimmillään ja onnistuin säikäyttämään ja näkemään vilaukselta yhden villisian. Aamuvarhaisella metsässä on myös aivan omanlaisensa tunnelma. Kiikarit olisi tietysti aivan ehdoton juttu tällaiseen paikkaan lähdettäessä.\nMiksi tällaista metsää tarvitsee suojella niin tiukasti? Vietin viikonloppuni yksin, mutta muutamat ihmiskontaktit antoivat kysymykseen vastauksen. Opaskierroksella vaihtariryhmä esimerkiksi nosti rupikonnan käteensä, poimi polun varrelta valkosipulin lehden ja maasta katkenneita keppejä, joilla he mätkivät toisiaan. Ihan oikeasti. Opas sanoi jossain vaiheessa, että voisitteko olla käyttäytymättä kuin pienet lapset. Näiden urpojen käytös osoittaa sen, ettei aina riitä, jos luontoa suojellaan suoralta taloudellisen hyödyn tavoittelemiselta (rakentamiselta ja hakkuilta). Joskus on ihan hyvä rajoittaa myös ihmisten vapaata liikkumista.\nVisenttireservaatin portilla törmäsin keski-ikäisiin suomalaisiin. Siis sen alueen, jossa pidetään aitauksessa eläimiä, jotta niitä näkisi vähän todennäköisemmin. Heidän kommenttinsa tarhasta kertoo asenteesta, joka antaa hyvän syyn suojelulle: "Siis ei tuolla nähnyt mitään! Kymmenen vuotta sitten vierailtiin täällä ja sillon näki oikeasti eläimiä. Se on noitten EU-säädösten vika, että saa vaan pitää pari eläintä aitauksessa. Ennen sai olla enemmän."\nEttä sellaista. Jäin sanattomaksi.\nKansallispuistoon kannattaa lähteä jo siksi, että näkisi tämän kylän! Sympaattisempaa saa hakea. Kylässä on parituhatta asukasta, jotka toki siksi moikkailevat kaikille. Talot ovat puisia, matalia ja erivärisiä. Suomessa tällaisille taloille varattaisiin kullekin vähintään pari hehtaaria omaa pihaa, mutta tässä kylässä talot ovat vierivieressä, ikään kuin ympäröivältä valtaisalta metsältä olisi paremmin suojassa, kun naapuri on oikein lähellä. Sähkötolppien päissä oli haikaroiden pesiä.\nKävin syömässä kahdessa ravintolassa, jotka molemmat tarjosivat erinomaista ruokaa ja palvelua, mutta huomattavasti Varsovan hintatasoa halvemmalla (kyllä, se on näköjään mahdollista). Ensimmäisenä iltana söin Stoczekissa ja toisena Pokusassa, joista kummatkaan eivät olleet kovin kasvissyöjäystävällisiä, mutta taivuin kalaan ja riistaan. Joka paikasta saa tietysti Zubr-olutta ja Zubrowka-vodkaa, mutta niitä saa Varsovastakin, joten maistoin sekä valkovenäläistä että ukrainalaista olutta.\nTäältä ne lapset tulevat\nMatkustaminen Varsovasta Białowieżaan\nBiałowieżan kylä ja kansallispuisto sijaitsevat Itä-Puolassa aivan Valko-Venäjän rajan tuntumassa, ja metsä jatkuu naapurimaan puolelle. Kylään pääsee joustavasti Białystokin kaupungin kautta bussilla tai junalla. Juna maksaa noin 15 euroa, ja aikataulut voi tarkistaa täältä. Itse päädyin käyttämään Polski Bus -yhtiön linja-autoa, joka maksaa n. 7 euroa. Bussilippu kannattaa ostaa etukäteen, sillä bussit ovat erittäin suosittuja. Bussi Białystokiin lähtee Varsovan metron päätepysäkin, Młocinyn, bussiasemalta. Matka kestää kolme tuntia. Białystokista Białowieżaan menin Voyager-bussilla, jonka busseihin ei voi etukäteen ostaa lippuja. Bussi lähti samalta laiturilta, jolle Polski Bussi saapui. Täältä voi tarkistaa paikallisten bussifirmojen aikataulut. Bussi maksoi alle neljä euroa.\nBussien aikataulut ja saapuminen Białowieżaan kannattaa miettiä joten kuten etukäteen. on ihan kaunis kaupunki, jossa voi helposti viettää muutamien tuntien ruokailutauon, jos aikataulut eivät osu aivan nappiin. Keskusta on kävelymatkan päässä bussipysäkiltä, ja osa kansallispuiston turisteista viettääkin yönsä Białystokissa. Itse halusin lähteä luontoon jo aamuvarhaisella, joten oli kannattavaa viettää yö Białowieżassa.\nEn suunnitellut reissuani tarpeeksi hyvin etukäteen. Siksi päädyin majoittumaan kansallispuiston nettisivuilla tarjottavaan Guest Houseen. Yö yhden hengen huoneessa maksoi 25 euroa, mikä ei tietenkään ole kovin kallista, mutta paikka oli turhan kliininen ja tylsä minun makuuni. Olisi ollut sama maksaa kymmenen euroa enemmän ja mennä jompaan kumpaan kylän isommista hotelleista, joissa olisi varmaan saanut myös aamupalan ja uima-altaan. Tai sitten olisi kannattanut lukea netistä se, minkä havaitsi paikan päällä omin silmin: kylä on pullollaan uskomattoman söpöjä pieniä mökkejä, joista joka toinen tarjoaa majoitusta, kun vain kävelee sisään ja kysyy tarjousta. Useat mökeistä tarjoavat myös kotitekoista ruokaa. Suosittelen siis menemään paikan päälle ja valitsemaan sen majapaikan, joka vaikuttaa viihtyisimmältä.\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 15.29 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Białowieżan kansallispuisto, Białystok, majoittuminen Białowieżassa, matkustaminen Białowieżaan, metsien suojelu, Polskie Bus, Puolan luonto, visentti\nSängystä aamutoimien kautta hissiin 24 minuuttia\nKahviveden kiehuminen 13.12 minuuttia\nHissimatka kotiin 0.46 minuuttia\nKotiportaat alaspäin 1.13 minuuttia\nKotiportaat ylöspäin 1.09 minuuttia\nKävelymatka tavarataloon 16.34 minuuttia\nEräs ruokakauppahaahuilu 67.33 minuuttia\nMatka töihin aamulla 46.20 minuuttia\nZapiekankan grillaamisen odottelu lounastauolla 6.17 minuuttia\nMatka kotoa ratikkapysäkille 5.14 minuuttia\nMatka treeneistä kotiin 42.28 minuuttia\nHampaiden pesu 2 minuuttia\nTässä ei ole mitään statementtiä, koska en ole koskaan aiemmin kellottanut tekemisiäni.\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 16.05 Ei kommentteja:\nTunnisteet: aikoja, arki\nSyömistä ja suunnittelua\nNäinhän siinä käy, kun laiminlyö bloggaamisen. Asiaa on liikaa ja lopputulos ylipitkä lista satunnaisia poimintoja. Minulla on kuitenkin hyvä syy laiskuuteni! Viime viikonloppuna sain ensimmäisen vierailijan Suomesta. Nelipäiväinen turistielo opetti, että kaupungissa on vielä lukemattoman paljon nähtävää ja hengailupaikkoja.\nVaikka minusta on kiva pyöriä täällä yksinäni, oli todella virkistävää päästä saman tien päivittelemään asioita jollekin tutulle ihmiselle. Monet jo tutuksi käyneet asiat ihmetyttivät vierastani, jolloin tajusin itsekin hämmästellä niitä. Monet suurkaupungin ajanvietteet on myös suunniteltu sosiaalisesti nautittavaksi. Älkää käsittäkö väärin! Kyllä minulla kavereita on. Mutta he eivät ole täällä turisteina.\nIntouduin koristelemaan asuntoani, joka muuten soveltuu varsin hyvin vieraiden majoittamiseen. Tämä Sokrateshan on herran jestas virallisesti hotelli! Alhaalla on respa ja karkkiautomaatti, kuten asiaan kuuluu.\nVastaanotto ja emäntä\nParhaat elämykset saimme ruoasta ja puolalaisesta designista. Kävimme joka päivä kaksi kertaa syömässä ja joka kerta minulle entuudestaan tuntemattomassa paikassa. Ja aina tärppäsi! Siitä ei voi kuin päätellä, että kaupungissa on pakko olla vielä lisää hyviä (ja tietysti myös huonoja) ravintoloita. Tosin tärppäämisellä tarkoitan nyt sitä, että osasimme valita kulloiseenkin tilanteeseen täydellisesti sopivan paikan. Vieraallani ja minulla on onneksi varsin samankaltaiset mieltymykset ja sen lisäksi kyky joustaa ja neuvotella, joten olemisen organisointi oli ihanan mutkatonta.\nMinulla on sellainen määrä kuvia, että tästä saisi helposti ruokapornopostauksen. Yritän kuitenkin saada jossain vaiheessa aikaiseksi jutun, jossa keskityn nimenomaan ravintoloiden arvosteluun. Pitää kuitenkin puhua vähän myös ruoasta, koska se oli niin suuressa osassa viikonloppuamme. Jos kuulemani huhut puolalaisen ruoan "likaisuudesta" pitävät paikkaansa, se ei ainakaan vaikuta ruoan makuun. Täällä on ravintoloissa todella paljon parempaa ruokaa mitä Suomessa. Jos siis ei vain ole niin hölmö, että menee johonkin ketjuravintolaan. No toisaalta Suomessakin yleensä kaikki muut kuin ketjupaikat ovat jo ihan kelvollisia. Ongelma Suomessa on, että muita kuin ketjupaikkoja on usein hankala löytää.\nKävimme vieraani kanssa puolalaisessa, italialaisessa, thaimaalaisessa ja bulgarialaisessa ravintolassa sekä muutamissa, joita kutsutaan kai fuusiokeittiöksi. Kaikissa ruoka oli tuoretta ja juuri valmistettua tai jos ei ollut, sitä ei ainakaan huomannut. Slow food ja paikallisuus on muodissa, joten monissa ravintoloissa panostetaan laatuun. Tietysti kävimme myös kahviloissa ja baareissa. Baarien ja ravintoloiden välinen ero ei aina ole kovin suuri, sillä suurimmasta osasta kuppiloita saa myös vatsan täyttäviä ruoka-annoksia.\nSitten siitä designista. Designia näkee esimerkiksi ravintoloissa, joissa on usein todella persoonallinen sisustus! Täällä on myös paljon pieniä putiikkeja, joissa kaupataan Puolassa suunniteltuja ja valmistettuja vaatteita. Ne ovat todella huolellisesti tehtyjä, ja ompelija istuu yleensä itse tiskin takana ja voi kertoa tuotteista enemmän. Käväisimme myös pari kertaa isossa ostoskeskuksessa, mutta ei sieltä tehnyt mieli ostaa oikein mitään. Hintavampienkin ketjujen vaatteet tuntuivat päällä ihan roskalta, kun oli päässyt ensin kokemaan, miltä laadukas vaate tuntuu. Laadun lisäksi puolalaisessa suunnittelussa vallitseva tyyli sattui miellyttämään sekä minun että vierailijani makua. Muutamasta kaupasta olisi tehnyt mieli ostaa kaikki! Etenkin kun hinnat olivat varsin kohtuullisia suomalaiselle kukkarolle. En tosin halua nyt mennä siihen, kuinka paljon työn tekijälle jää rahaa käteen. Toivottavasti kuitenkin enemmän, mitä kiinalaiselle tehdastyöntekijälle.\nSyömisen ja shoppailun lomassa kävimme julistemuseossa (Wilnów Muzeum Plakatu), jossa oli parhaillaan esillä kansainvälinen julistebiennaali. Totesimme, että harvoissa taidenäyttelyissä lähes jokaisessa teoksessa on jotain kiinnostavaa - julisteissa on. Miinusta museo saa tosin siitä, että julisteiden esittelytekstit olivat vain puolaksi. Julisteisiin sisältyy kuitenkin yleensä jonkin jekku tai oivallus, jonka voi ymmärtää vain, jos tietää, minkä tapahtuman julisteesta on kysymys. Aina sitä ei voinut ulkomuodosta päätellä.\nWilnów Muzeum Plakatu\nYllätykseksemme museo sijaitsi Wilnówin kuninkaallisen palatsin alueella. Kyllähän se luki kartassa, mutta minulla ei ollut tietoa palatsista, joten tajusimme vasta paikan päällä, mistä palatsissa oli kysymys. Tai no, hieman se vaati googlettamista, sillä myös palatsin infot olivat vain puolaksi.\nPanoraamakuvat olivat hitti\nPalatsi oli kummallisen kirkkaan keltainen ja sitä koristivat patsaat, joissa yllättäen tuntui olevan joitain muita kuin uskonnollisia aiheita. Palatsi on valmistunut vuonna 1696 ja on ilmeisesti yksi harvoista sodista selvinneistä rakennuksista Varsovassa. Siellä on ehtinyt majailla monia kuninkaallisia. Sisäänpääsy oli sattumalta ilmainen, mutta sitä varten piti silti hankkia lippu, joka oikeutti vierailuun vain tiettyyn kellonaikaan. Hieman tuli juostua, mutta pääsimme kuitenkin sisälle. Pytinki oli vaikuttava.\nWilanowista jatkoimme matkaa keskustaan design-messuille, jossa ihailimme huonekaluja ja muuta sisustustavaraa. Yhteen rakennukseen oli kerääntyneenä kymmenittäin puolalaisia yrityksiä, jotka esittelivät tuoleja, hyllyjä, astioita, julisteita, kirjoja ja myös vaatteita. Huonekalujen hinnat olivat jo sellaisia, että pitäisi harkita, kannattaisiko rahdata niitä Suomeen. No ei tarvitse harkita: kyllä kannattaisi, jos vain olisi asunto, jota sisustaa. Ja ehkä vähän säännöllisemmät tulot.\nMessuilta olisi voinut ostaa huonekalujen lisäksi myös lattiat. Purpura-niminen yritys valmistaa erilaisia laattoja, joita voi käyttää sisäpintojen päällystämiseen. Firmalla on muutama eri kuvio, joihin voi itse valita haluamansa väriyhdistelmät.\nPitäisi lopettaa kuolaaminen, jos saisi tällaiset lattiat\nEräs päivä kävimme asuntoni vieressä sijaitsevassa basaarissa. Aaltopeltikojuista ja muista epäilyttävän näköisistä rötteilöistä muodostuva kuja on ehdottomasti paras paikka ostaa vihanneksia ja hedelmiä ja varmasti myös lihaa ja kalaa. Olen tajunnut asian vasta hiljattain, mutta basaarissa on halpaa ja HeVi on markettien tarjontaan verrattuna tuoreempaa. Onhan se vähän ällöttävää, kun kaikki ohikulkijat hipelöivät hedelmiä, mutta sama se toistuu kaupoissakin. Ja kaupoissa niitä hedelmiä käsitellään asiakkailta täysin piilossa! En halua tietää, mitä markettien takahuoneissa tapahtuu.\nAsiointi kojuilla pitää toki hoitaa puolaksi, mutta siinäpähän saa hyvää harjoitusta. Nyt kun minulla oli vieras mukana, uskaltauduin hypistelemään myös muiden kuin ruokakojujen tavaroita. Päädyin ostamaan kuuden euron rannekellon ja pari euron kukkamekon. Osaan puolaa jo sen verran, että osaan kysyä ja ymmärtää hintoja. Sillä pärjää jo aika hyvin!\nLiha kannattaisi varmaan hankkia täältä\nOmenoita on monta eri lajia\nViimeisenä iltana suuntasimme nettiselailun perusteella ravintolaan, josta sai hyvän ruoan lisäksi hauskoja drinkkejä. Omassani oli rosmariinin oksa ja chilipalko. Ravintolasta siirryimme Nowy Swiat -kadun takapihana tunnettuun baarikeskittymään, jossa on kymmeniä pieniä baareja vieri vierekkäin. Oli niin lämmin, että aluksi tarkenimme terassilla!\nJossain vaiheessa iltaa seuraamme liittyi joukko bulgarialaisia opiskeljoita, jotka olivat parhaillaan vaihdossa Ruotsissa, mutta käymässä Varsovassa. Hävetti hieman, kun tajusin tietäväni hyvin vähän mitään muuta Bulgariasta, kuin että siellä on halpoja aurinkorantoja. Ei se tietämys kauheasti illan aikana lisääntynyt, mutta menimme kuitenkin seuraavana päivänä vieraani kanssa bulgarialaiseen ravintolaan syömään - ihan jo siitäkin syystä, että Suomessa ei moisia rafloja taida juuri olla. Ruoka oli taivallista! Se muistutti makumaailmaltaan hieman kreikkalaista ruokaa. Kaiken lisäksi edellisen illan bulgarialainen seurue pölähti samaan ravintolaan juuri, kun olimme lähdössä pois. Se oli hauskaa!\nVieraani lähtöpäivänä tuli sitten hetkeksi kesä. Lämpötila kapusi yli kahdenkymmenen ja ulkona pystyi hengailemaan hihattomassa. Aikaa ei ollut paljoa, mutta kävimme piipahtamassa Lazienki-puistossa Chopinin muistomerkkipatsaan luona. Puisto sijaitsee keskustan tuntumassa ja on 76 hehtaarin kokoinen. Sitä on kehuttu monessa paikassa yhdeksi Varsovan ykkösnähtävyyksistä, ja päätinkin jo muuttaa puistoon asumaan, kunhan sää vielä vähän lämpenee.\nPieleen mennyt panoraama Chopinin muistomerkin edustalta\nEn millään saa sisällytettyä tähän kaikkea, mistä tekisi mieli kertoa! Nyt on tullut kuitenkin testattua, että kämppäni on sijainniltaan ihan kelvollinen majoittamiseen ja että tässä kaupungissa on niin paljon tekemistä, ettei täällä kämpässä tarvitse paljoa lojua.\nAlkuhärkä eli żubr\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 19.08 Ei kommentteja:\nTunnisteet: puolalainen design, puolalainen muoti, ruoan puhtaus, ruokakojut, torimyynti, vaatesuunnittelu, vaatteiden valmistus, Varsovan ravintolat, Wilanow Muzeum Plakatu\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 21.39 1 kommentti:\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 20.40 Ei kommentteja:\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 21.14 Ei kommentteja:\nLähettänyt Hilkka Paldanius klo 20.37 Ei kommentteja:\nTekstien ja merkitysten äärellä viihtyvä suomen kielen tohtorikoulutettava Jyväskylän yliopistossa. Erityisherkkuani ovat historian tekstitaidot, tieteellinen kirjoittaminen ja kaikenlainen asiallinen pohdiskelu.\nBiałowieżassa ei ole jokamiehenoikeuksia - onneksi...


sitruuna – Kokatessa roiskuu\nSitruunainen Not kot kot -pasta (vegaaninen)\n28/05/2020 KaisaH Jätä kommentti\nKoronteenissa on välillä suorastaan aikaa ajatella, ja niinpä olen pitkästä aikaa kehittänyt pari uuttakin ruokalajia. Tänään kokeilin tehdä kermaista pastakastiketta Vönerin Not kot kot -suikaleista. Tavoitteena oli tuhdin kermainen, mutta italialaisittain raikkaasti maustettu pasta. Varsin hyvää tuli, joskin puolison mielestä Vöner-suikaleet maistuivat enemmän pekonilta kuin kanalta.\nTässä reseptissä on hieman enemmän askartelemista kuin pastakastikeresepteissäni normaalisti, mutta kyllä tämänkin puolessa tunnissa pöytään saa, eli sopii arki-illan ruuaksi.\nSitruunainen Not kot kot -pasta\n3 pkt (600 g) Vöner Not kot kot -suikaleita\n6 dl kaurakermaa\nKuori ja silppua valkosipulinkynnet. Leikkaa Vöner-klöntit kuutioiksi. Kuumenna isolla paistinpannulla reilu loraus oliiviöljyä. Lisää valkosipulisilppu ja kuullota hetki. Lisää Vöner ja paista rapeaksi.\nLaita pastan keitinvesi kiehumaan samaan aikaan, kun lisäät Vönerin pannulle.\nPese sitruuna ja raasta sen kuori. Halkaise sitruuna ja purista mehu.\nKun Vöner on rapeaa, lisää pannulle kaurakerma, jugurtti, sitruunankuoriraaste, sitruunamehua, timjamia, suolaa ja mustapippuria. Sekoita. Silppua sekaan ruohosipulia ja basilikaa ja sekoita. Tarkista maku ja hauduta kannen alla miedolla lämmöllä, kunnes pasta on kypsää.\n14/04/2020 KaisaH Jätä kommentti\nKun päivät pitenevät ja valo lisääntyy, tekee erityisen paljon mieli risottoa – kepeää ja raikasta sellaista. Sitruuna ja parsa sopivat keväiseen ruokapöytään kuin nenä päähän, joten näistä lähtökohdista ryhdyin suunnittelemaan keväisen vapaapäivän ateriaa. Syntyi risotto, joka on todella herkullinen, mutta vaatii jonkin verran askartelua. Ei siis kiireisimpiin arki-iltoihin, mutta esimerkiksi sunnuntaipäivälliselle.\nn. 500 g kiinteää tofua (maustamatonta tai savustettua)\n1 l kasvislientä (1 l kiehuvaa vettä + 2 yrttiliemikuutiota)\nn. 2 dl paahdettuja cashewpähkinöitä\nLeikkaa tofu ohuiksi viipaleiksi. Asettele viipaleet lautaselle kahden talouspaperipalan päälle. Peitä tofuviipaleet kahdella talouspaperipalalla ja asettele päälle leikkuulauta ja sen päälle kirjoja painoksi.\nKuori ja pilko sipuli. Kuumenna isossa kattilassa reilu loraus oliiviöljyä. Kuullota sipuleita öljyssä hetken aikaa, lisää riisit kattilaan ja sekoita. Lisää valkoviini sekä sen verran kasvislientä, että riisit peittyvät. Kuumenna kiehuvaksi ja keitä miedolla lämmöllä, kunnes neste on imeytynyt riisiin. Lisää kasvislientä ja toista, kunnes kaikki kasvisliemi on käytetty. Lisää viimeisen kasvisliemierän mukana myös sitruunankuoriraaste ja sekoita hyvin.\nLaita korkean kattilan pohjalle muutaman sentin verran vettä sekä hieman suolaa. Huuhtele parsat ja leikkaa mahdolliset kuivettuneet osat pois. Laita kattilaan, kuumenna vesi kiehuvaksi ja keitä pari minuuttia. Kaada kuuma vesi pois ja laita tilalle kylmää vettä. Anna parsojen jäähtyä, kaada vesi pois ja palastele parsat.\nKuumenna isolla paistinpannulla reilusti rypsiöljyä. Paista tofuviipaleet rapeiksi kuumalla pannulla. Jos käytät maustamatonta tofua, mausta viipaleet savusuolalla. Kylmäsavustettua tofua ei tarvitse maustaa.\nKun riisi on valmista, lisää parsapalat, tofuviipaleet ja pähkinät riisin joukkoon ja sekoita hyvin. Mausta risotto mustallapippurilla sekä prosocianoraasteella. Tarjoile kuumana.\nRisotto säilyy muutaman päivän ajan jääkaapissa.\nMustikkajuustokakku (gluteeniton, vegaaninen)\n06/08/2018 KaisaH Jätä kommentti\nKesän juustokakkuputki sai jälleen jatkoa, kun ystävä piipahti kylään. Tällä kertaa tein mustikkajuustokakun, jossa on gluteeniton pohja – ystävä kun noudattaa gluteenitonta ruokavaliota.\nLopputulos oli mukavan raikas vaihtoehto perinteisemmille mustikkapiirakoille. Jos kuitenkin perinteisempi miellyttää enemmän, täältä löydät pehmeän mustikkapiirakan ja täältä muropohjaisen ohjeen.\nvalmistelut n. 20+30 min, hyydytys 1+3 h\n200 g vaaleita gluteenittomia keksejä, esim. Semper kolakakor\n5 dl (2 prk) soijavispiä\n3 pussia vegegel-jauhetta\n300 g (2 prk) maustamatonta På mackan -tuorejuustoa\n1 pss vegegel-jauhetta\nn. 3 dl mustikoita (jäisiä tai tuoreita)\n1. vaihe: Vispaa paksupohjaisessa kattilassa vegegel-jauhe soijavispikerman joukkoon. Kuumenna koko ajan vispaten, kunnes seos alkaa kuplia. Kaada seos kuumankestävään astiaan, peitä kannella ja laita jääkaappiin hyytymään n. tunniksi.\n2. vaihe: Kiinnitä leivinpaperi irtopohjavuuan (halkaisija 27 cm) pohjan ja reunan väliin.\nJauha pohjaa varten keksit tehosekoittimessa. Sekoita sulatettu margariini muruseoksen joukkoon. Painele massa kakkuvuuan pohjalle tasaiseksi levyksi. Laita jääkaappiin täytteen valmistamisen ajaksi.\nLaita isoon kulhoon hyydytetty soijavispi, sokeri ja vaniljasokeri. Vaahdota sähkövatkaimella kiinteäksi vaahdoksi. Lisää på mackan -juusto, sitruunamehu ja sitruunankuoriraaste ja vispaa tasaiseksi. Levitä täyte tasaisesti kakkuvuokaan, peitä kakku lautasella ja laita jääkaappiin mustikkakiilteen valmistuksen ajaksi.\nVispaa kattilassa vegegel-jauhe kylmään veteen. Lisää kiilteen muut ainekset. Kuumenna kiehuvaksi koko ajan vispaten. Kaada kuumankestävään astiaan ja laita jääkaappiin jäähtymään hetkeksi aikaa, kunnes kiille on hiukan paksuuntunut.\nLevitä mustikat kakun päälle ja levitä kiille mustikoiden päälle siten, että se peittää tasaisesti koko kakun. Peitä kakku lautasella ja laita jääkaappiin hyytymään 2–3 tunniksi.\nEnnen tarjoilua irrota irtopohjavuuan reuna varovasti kakun ympäriltä. Kakku kannattaa siirtää pois irtopohjavuuan pohjan päältä tarjoiluvadille tai lautaselle, niin sitä on helpompi leikata.\nKakku säilyy kylmässä useita päiviä.\nVegaaninen pasha, paranneltu versio (päivitetty)\n01/04/2018 17/04/2022 KaisaH Jätä kommentti\nResepti päivitetty 17.4.2022\nLapsuudenkodissani noudatettiin ortodoksisia pääsiäisperinteitä, joten meillä syötiin aina Valamon reseptillä Valamosta hankittuun hienoon puumuottiin tehtyä pashaa. Itse en ole ortodoksi, mutta pashaa rakastan.\nViime vuonna kokeilin tehdä perinnereseptistä vegaanisen version. Siitä tuli ihan hyvää, mutta hiukan liian hapanta, joten tänä vuonna läksin parantelemaan. Korvasin soijajugurtin soijavispillä, ja mausta tuli lempeämpi, sanalla sanoen pashamaisempi.\nTällä kertaa meillä on koko viisihenkinen perhe paikalla pashaa syömässä, joten tein ison satsin. Tästä riittää vaikka kymmenelle hengelle yhden aterian tarpeiksi. Reseptin puolittamalla saa kahden hengen pääsiäisateriointiin sopivan version.\nValmistelut n. 15 min, valutus 1–2 vrk\n400 g soijarahkaa (esim. Alpro Greek Style)\n2,5 dl soijavispiä\n200 g soijatuorejuustoa (esim. Sheese)\nVaahdota tuorejuusto ja sokerit. Vatkaa soijarahka seokseen. Lisää sitruunamehu ja sekoita tasaiseksi. Lisää raastettu sitruunankuori sekä rusinoita, mantelilastuja ja hillottua appelsiininkuorta maun mukaan. Vatkaa soijavispi tiiviiksi vaahdoksi ja nostele varovasti seokseen.\nVuoraa pashamuotti tai esimerkiksi iso pastalävikkö tai siivilä harsokankaalla. Kaada pashaseos harsokankaan päälle. Taittele kankaan liepeet pashaseoksen päälle ja laita päällimmäiseksi pieni paino, esimerkiksi pieni lautanen. Laita ”pashamuotti” syvälle kautaselle, kulhoon tms. laidalliseen astiaan ja laita jääkaappiin valumaan 1–2 vuorokaudeksi. Kun pasha on valmista, kumoa se tarjoilulautaselle. Tarjoile pääsiäisaterian jälkiruokana, kahvipöydässä – tai vaikkapa aamiaisella.\n17/04/2017 KaisaH 1 kommentti\nYksi pääsiäisen hyvistä puolista on, että voi syödä aamiaiseksi pashaa. Syömme sitä tänään varmaan myös lounaaksi ja päivälliseksi. Aah!\nTänä vuonna tein ensimmäistä kertaa vegaanista pashaa. Mukailin reseptin tästä Valamon luostarin perinteisestä ohjeesta, mutta lisäilin vähän omia mausteita. Tykkään nimittäin voimakkaasta sitruksen mausta ja siitä, että pashan seassa on paljon sattumia. Tuli oikein hyvää – juuri niin tuhtia ja rasvaista kuin pitääkin.\nTällä reseptillä syntyy aika pieni pasha, joka tuottaa iloa kahdelle hengelle muutamalla aterialla. Jos on koko suku ruokittavana, kannattaa tuplata ainekset.\n200 g soijarahkaa (esim. Alpro Go On)\n100 g pehmeää vegaanista margariinia (esim. Sunnuntai)\nn. 0,75 dl sitruunamehua\nVaahdota rasva ja sokerit. Vatkaa soijarahka seokseen. Lisää soijajugurtti ja sitruunamehu ja sekoita tasaiseksi. Lisää raastettu sitruunankuori sekä rusinoita, mantelilastuja ja hillottua appelsiininkuorta maun mukaan.\nVuoraa lävikkö tai esimerkiksi raastinrauta harsokankaalla. Kaada pashaseos harsokankaan päälle. Taittele kankaan liepeet pashaseoksen päälle ja laita päällimmäiseksi pieni paino, esimerkiksi pieni lautanen. Laita ”pashamuotti” syvälle kautaselle, kulhoon tms. laidalliseen astiaan ja laita jääkaappiin valumaan vuorokaudeksi. Kun pasha on valmista, kumoa se tarjoilulautaselle. Tarjoile pääsiäisaterian jälkiruokana, kahvipöydässä – tai vaikkapa aamiaisella.\nVegaaniset blinit ja sienisalaatti (myös gluteeniton)\n01/01/2017 KaisaH 5 kommenttia\nMoni toivottavasti on herännyt tänä aamuna vakaana aikomuksenaan osallistua tammikuun vegaanihaasteeseen. Jos tässä tilanteessa mieltä kaihertaa epäilys, että edessä on kuukausi mautonta tofua ja salaatinlehtiä järsien, voin vakuuttaa, että myös vegaanista ruokavaliota noudattaen on mahdollista vetää totaaliöverit rasvan, suolan ja sokerin kanssa.\nMeillä uutta vuotta otettiin vastaan blineistä nautiskellen, ja siinäpä onkin mainio esimerkki ei lainkaan kevyestä vegaanisapuskasta. Rasvaa tirsuvien tattarilettujen päälle ladattiin roppakaupalla kaurafraichea, sienisalaattia ja muuta ihanaa. Suosittelen!\nBlineistä saa helposti gluteenittomia käyttämällä maissijauhoa tai gluteenitonta jauhoseosta vehnäjauhojen sijaan.\nvalmistusaika: valmistelut n. 10 min, nostatus 2 h, paistaminen n. 30 min\n6 dl soijamaitoa\n1 dl vehnä- tai maissijauhoja\n4 rkl aquafabaa (paputölkin säilykelientä)\nLämmitä soijamaito hiukan kädenlämpöä lämpöisemmäksi. Sekoita kuivahiiva ja tattarijauhot keskenään ja lisää soijamaidon joukkoon. Lisää kaikki muut ainekset paitsi aquafaba ja sekoita tasaiseksi. Jos taikina tuntuu liian paksulta, lämmitä hiukan lisää soijamaitoa ja lisää taikinaan.\nKohota taikinaa kaksi tuntia.\nJuuri ennen paistamista vatkaa aquafaba kiinteäksi vaahdoksi ja lisää vatkaamisen aikana vaahtoon sitruunamehu. Sekoita vaahto varovasti taikinan joukkoon. Paista blinejä kuumalla pannulla runsaassa rasvassa (Sunnuntai leivontamargariini toimii hyvin). Tarjoa lämpiminä.\nMerileväkaviaari (Caviart), sipulisilppu ja kaurafraiche\nSienisalaatti (ks. alla)\nN. 300 g tuoreita herkkusieniä\nN. 2 dl silputtuja suolasieniä\n2 rkl vegaanista aiolia\n3 rkl kaurafraichea\nPuhdista ja silppua herkkusienet. Kuori ja pilko sipuli. Laita sipuli- ja sienisilppu kuumalle pannulle ja keitä kokoon, kunnes sienistä on neste haihtunut. Mausta soijakastikkeella.\nHuuhtele suolasienet huolellisesti ja painele ylimääräinen neste pois. Sekoita suolasienet ja herkkusieni-sipulisilppu keskenään. Lisää aioli ja kaurafraiche ja mausta mustapippurilla ja etikalla. Sekoita hyvin. Laita jääkaappiin maustumaan vähintään tunniksi ennen tarjoilua.\nTarjoile kylmänä blinien kanssa, lisäkkeenä tai vaikkapa paahtoleivän päällä.\n04/05/2016 02/05/2016 KaisaH Jätä kommentti\nTabbouleh-salaatti on itäisen Välimeren keittiön peruskiviä. Perinteisesti se valmistetaan bulgur-vehnärouheesta tai kuskusista, mutta gluteenittoman version saa kätevästi kvinoasta. Tabbouleh on oiva juhlaruoka, koska se vain paranee jääkaapissa seisottamisesta, joten sen voi valmistaa hyvissä ajoin etukäteen. Parhaiten se sopii erilaisten mezejen, kuten falafelien, hummuksen ja paistetun halloumijuuston kaveriksi, mutta toimii myös vaikkapa grilliruuan kyytipoikana.\nTämä ohje on n. parinkymmenen hengen juhlien buffetpöytään sopiva. Perheaterialle kannattaa tehdä puolet tai vähemmän.\n4 dl kvinoaa\n2 ruukullista tuoretta minttua\n2 ruukullista persiljaa\nKeitä kvinoa pakkauksen ohjeen mukaan. Lisää keitinveteen oliiviöljyä ja suolaa. Kun kvinoa on kypsää, anna sen jäähtyä.\nPilko tomaatit pieniksi kuutioiksi. Silppua yrtit. Sekoita kvinoa, yrtit ja tomaatit isossa kulhossa. Mausta oliiviöljyllä ja sitruunamehulla. Lisää suolaa tarpeen mukaan.\nAnna tabboulehin tekeytyä jääkaapissa ennen tarjoamista.\n24/01/2016 KaisaH 1 kommentti\nEn tiedä, tuliko tästä paras ikinä leipomani kakku, mutta kirkkaasti top 10:een se kyllä kuuluu. Aika lailla täydellinen makean, happaman ja kermaisen liitto. En oikein keksi muuta sanottavaa. Kokeile itse, niin tiedät.\n150 g perhmeää voita\nValmista pohja: Nypi voi ja sokeri yhteen. Lisää jauhot ja nypi tasaiseksi murumaiseksi seokseksi. Laita jääkaappiin vetäytymään.\nValmista juustotäyte: Vatkaa kaikki ainekset sähkövatkaimella tasaiseksi seokseksi.\nKiinnitä irtopohjavuuan pohjan ja reunan väliin leivinpaperi. Painele taikina tasaisesti vuuan pohjalle ja reunoille. Kaada juustotäyte pojan päälle. Paista 225 asteessa uunin keskiosassa n. 15 minuuttia, kunnes täyte on hyytynyt. Jäähdytä.\nValmista sitruunatahna: Mittaa kaikki ainekset kattilaan. Kuumenna koko ajan sekoittaen, kunnes seos sakeutuu. Levitä tasaisesti hieman jäähtyneen juustotäytteen päälle.\nJäähdytä kakku kunnolla ennen tarjoilua. Mmmmmm.\n26/12/2015 KaisaH Jätä kommentti\nMeillä on syöty joulupöydän pääruokana kalaa jo monen vuoden ajan. Viime vuonna keksimme sellaisenkin idean, että jaoimme jouluaterian kahtia: lounaalla syödään alkupalat eli blinejä mädin, graavilohen ja muiden kylmien herkkujen kanssa ja päivällisellä pääruoka eli laatikoita ja lämmintä kalaa. Tällä tavoin välttyy tuskalliselta joulupäivällisen ähkyltä ja pystyy nauttimaan kaikista ruokalajeista kunnolla.\nTänä vuonna lämmin kalaruoka oli uunissa paistettua siikaa porkkanapedillä kermaviilikastikkeen kera. Mausteina sitruunaa ja korianteria. Helppoa, maukasta ja raikasta – sopivaa vastapainoa ravaisille laatikoille.\n2 isohkoa, nahallista siikafilettä (yhteensä n. 800 g)\nsilputtua tuoretta korianteria\nKuori porkkanat ja paloittele viipaleiksi. Kuori sipuli ja leikkaa lohkoiksi. Asettele porkkana- ja sipulipalat tasaisesti uunivuokaan. Valele päälle oliiviöljyä ja mausta suolalla, pippurilla sekä tuoreella ja jauhetulla korianterilla. Laita uunin keskitasolle 200 asteeseen 10 minuutiksi.\nRipottele siikafileiden lihapuolelle hieman suolaa. Tee fileiden nahkapuolelle muutama poikittainen viilto. Asettele fileet nahkapuoli ylöspäin porkkana-sipuliseoksen päälle. Laita kalan nahan viiltoihin voinokareet. Pese sitruunan kuori huolellisesti kuumalla vedellä. Leikkaa sitruuna viipaleisi ja asettele viipaleet kalafileiden päälle.\nPaista uunin keskitasolla 200 asteessa n. 20 minuuttia, kunnes kalan nahka irtoaa helposti. Tarjoile heti joululaatikoiden ja kermaviilikastikkeen kanssa.\nSekoita kastikkeen ainekset keskenään ja anna maustua jääkaapissa parikymmentä minuuttia ennen tarjoilua.


Huippu-urheilija Henri Ruoste turkulaisen Ravintola Gustavon osakkaaksi | Visit Turku\nHuippu-urheilija Henri Ruoste turkulaisen Ravintola Gustavon osakkaaksi\nHuippuratsastaja ja kansainvälinen hevoskauppias Henri Ruoste on kiireinen mies, silti hymy on herkässä ja aina hetki aikaa yleisölle; eritoten, kun puhe kääntyy Turkuun, miehen vanhaan kotikaupunkiin. Nyt virneeseen on hyvä syy, sillä Henri Ruoste on tuore omistaja Turun jokirannassa sijaitsevassa Ravintola Gustavossa.\nMikä saa huippuratsastajan sijoittamaan turkulaiseen ravintola-bisnekseen?\n– Ystävät soittivat ja kysyivät, lähdenkö mukaan – nyt olisi kuulemma paikka auki, vaikka tiskarina, virnistää Ruoste, ennen kun vakavoituu.\nRuoste kertoo, että kaikkien maailmalla vietettyjen vuosien ajan ystävyyssuhteet ja vahva side kotikonnuille ovat säilyneet ja Turkuun on aina mukava palata. Ja aina kun sinne on viime vuosina palattu, on käyty illallisella miehen suosikkiravintolassa Gustavossa.\n– Kun eteen tuli mahdollisuus lähteä omistajaksi tällaiseen ravintolaan, jolla on kaikki edellytykset kasvaa ja menestyä, ei minun tarvinnut miettiä kahta kertaa, kertoo Ruoste, itsekin välimerellisen ruoan suurena ystävänä.\n– Kun eteen tuli mahdollisuus lähteä omistajaksi tällaiseen ravintolaan, jolla on kaikki edellytykset kasvaa ja menestyä, ei minun tarvinnut miettiä kahta kertaa.\nHenri Ruoste on kotikonnuilla ehkä suurelle yleisölle tuntematon nimi, mutta Keski-Euroopassa kouluratsastus- sekä kansainvälisen hevoskaupan piireissä hyvinkin tunnettu ja arvostettu mies. Maailmalle Ruoste lähti jo vuonna 2001. Ruosteen ensimmäisenä opinahjona oli hevoskauppaan erikoistunut ratsastuskeskus Saksassa. Sieltä hän siirtyi 2006 Englantiin, saattoi tradenomiopintonsa päätökseen ja työskenteli ratsuttajana suomalaisomisteisella hevostilalla. Ruoste palasi Saksaan 2011, missä hänellä on nykyään talliyritys avopuolisonsa Senta Kirchhoffin kanssa. Myös Kirchoff on kansainvälisesti menestynyt kouluratsastaja. Tänä päivänä Ruoste keskittyy hevosten kouluttamiseen, myyntiin, kilpailuttamiseen sekä valmentamiseen.\nMikä saa miehen palaamaan Aurajokirantaan juuri nyt lokakuussa 2018? Vastaus on tietysti ystävät, oma uusi ravintola sekä Suomen ainoa korkeantason kansainvälinen ratsastuskilpailu Helsinki International Horse Show. Edellisen kerran Ruoste kilpaili Helsinki Horse Showssa 2016 ja puhdisti nimiinsä kouluratsastuksen kärkisijat – muille oli tuolloin jaossa ainoastaan kakkossijasta eteenpäin olevia palkintoja. Jää nähtäväksi, kuinka käy tänä vuonna, kun kilpailu käydään ennätyksellisen kovalla kansainvälisellä tasolla. Se on varmaa, että kilpailujen jälkeen Ruoste kääntää auton nokan kohti Turkua ja omaa ravintolaansa Gustavoa.\n– Pakko saada herkutella vielä yksi Gustavon tryffelipizza ennen, kun palaan saksalaisen keittiön pariin kotiin Dortmundiin, paljastaa Ruoste tuttu virne kasvoillaan.\nHenri Ruoste, s. 1982, on Turusta kotoisin oleva kouluratsastaja. Hän on kilpaillut nuoresta asti niittäen menestystä SM- ja PM-tasolla aina poniluokista nuoriin ratsastajiin, mitaleita on kaikkia värejä. Seniorina hänellä on lukuisia kansainvälisiä Grand Prix -tason sijoituksia, arvokisaedustuksia ja kansainvälisiä voittoja useilla eri ratsuilla.\nRavintola Gustavo on vuonna 2016 Turun jokirantaan, osoitteeseen Linnankatu 1, auennut välimerellinen ravintola. Gustavon ravintoloitsijana ja keittiöpäällikkönä toimii monissa liemissä keitetty Markus Rautala. Omien sanojensa mukaan Gustavo luottaa hyviin raaka-aineisiin ja konstailettomiin välimerellisiin makuihin yhdistettynä bistromaiseen tunnelmaan ja taidokkaasti valittuihin viineihin.\nLisää Ravintola Gustavosta\nKuvassa (vasemmalta oikealle): Ravintola Gustavon omistajat Henri Ruoste, Markus Rautala & Marko Luoma


Muusikoiden.net - Keskustelu - Roland FP-7 virtapiuha/muuntaja?\nAihe: Roland FP-7 virtapiuha/muuntaja?\nMun täytyis hommata uus virtapiuha/muuntaja kyseiselle sähköpianolle. Teen thomannille isompaa tilausta ja olis tosi jees jos löytäisin sopivan muuntajan Thomannin valikoimasta, mutta en tiedä mikä on sopiva.\nNetistä yritin etsiä tietoo, niin jostain löysin että sopiva olis PSB-7u mallinen muuntaja. Mutta Thomannilta en löytäny kyseistä muuntajaa.\nSen sijaan sieltä löyty PSB-3u. Onko jollakulla tietoo, että onko PSB-3u sopiva muuntaja FP-7:lle? Tai vaihtoehtoisesti onko Thomannilla joku muu muuntaja, joka sopii varmasti kyseiselle soittimelle.\nErikoista oli, että PSB-7u sopii sekä FP-7 että FP-5 malliselle rolandin pianolle, mutta PSB-3u:n tiedoissa Thomannin sivuilla mainitaan vain FP-5. Lähinnä se tässä sekoittaa, että miten se nyt niin voi olla?\nVirran tarve lienee se ero. Ja senkin sanon vaikka tässä tuskin siitä taas on kyse että aina ei ole kauppiaioden sivulla kaikkea tietoa just katselin tuttua varten Rolandin digipianoja eräät tiedot löytyi maahantuojan sivulta muttei kaupan.\nBasboy: Tai vaihtoehtoisesti onko Thomannilla joku muu muuntaja, joka sopii varmasti kyseiselle soittimelle.\nTodennäköisesti, mutta varmasti kyseiselle soittimelle sopiva muuntaja löytyy myös lähimmästä Prismasta viidellä eurolla.\nOlisko kenties tähän prisma-ratkaisuun vähän kattavampaa infoo?\nTai vaihtoehtoisesti jos joku tietäis varmaks sanoo mikä thomannin muuntaja menee tohon FP-7 pianoon?\n18.04.2012 11:20:12 (muokattu 18.04.2012 11:20:31)\nBasboy: Olisko kenties tähän prisma-ratkaisuun vähän kattavampaa infoo?\nMenet prismaan elektroniikka-osastolle ja sanot myyjälle että "DC 12V" (Lausutaan: deesee kakstoist vee) niin se lyö sinulle muuntajan käteen. Maksat sen ja menet kotiin.\n18.04.2012 12:13:24 (muokattu 18.04.2012 12:17:24)\nMoi. Osta ns. Monitoimimuuntaja, esim. 5-18 vattinen. Maksaa sen 20-30 euroa ja istuu useampaan synaan. Ei tarvi olla ns. Oman lafkan muuntaja.\nRoland, Yamaha yms isot lafkat uhkailee aina tuotteidensa manuaaleissa että pitäisi aina vain käyttää oman lafkan muuntajia jne jne, mutta se on vain vale ja sitä että ei haluta tukea millään tapaa kilpailevia lafkoja. Nykyajan syniin istuu lähestulkoon mitkä tahansa supermarkettimuuntajat kuhan vattimäärä on oikea.\nMä olen käyttänyt yamahan muuntajia rolandin vermeissä ja vice versa.\nYhden tärkeän kokemuksen olen silti tehnyt: Älä osta casion 9 vatin muuntajia ikinä tai koskaan. Ne ovat n. 10-15 euroa ylihintaisia ja kärähtää yleensä seuraavan kahden vuoden sisällä. Olen todennut tämän ilmiön toistuvan kerta toisensa jälkeen ja en enään ikinä osta Casiolta muuntajia. Bossin muuntajat tai sitten nämä monitoimimuuntajat alan liikkeestä, ne kannattaa. Rolandi myy aina hyvää mutta Rolandilla on sitten kyllä aina hinnatkin 20-30 euroa korkeammalla "pienempienkin"/halvempien tuotteiden kohdalla = Pedalit, muuntajat, johdot jne jne\n18.04.2012 14:31:39 (muokattu 18.04.2012 20:19:32)\nPitäisi olla ensiksikin volteista huolissaan, ei wateista - jos voltteja on liikaa, soitin kärähtää. 12 V DC eli tasavirtaa on se mitä tarvitaan.\nSäädöllä varustettu muuntaja on siitä huono ajatus että jos siinä on säätö, joku kanssamusikantti säätää sitä kuitenkin -> piano kärähtää jälleen.\nToinen muuntajan kannalta tärkeäa asia on se että piano ei syö enempää virtaa kun mitä muuntaja antaa -> muuten muuntaja ylikuormittuu ja kärähtää. Meillä kolhoosin FP-3 toimii\nEDIT: 9 V 1,5 A tarvikemuuntajalla hyvin.\nKolmas asia on sitten fyysinen yhteennaittaminen eli DC-liittimen holkin sisä- ja ulkohalkaisja, se ei ole kaikissa sama.\nNeljäs asia: napaisuus eli se että plussa ja miinus on siinä liittimessä oikeinpäin. Muuten taas se piano kärähtää.\njysi: Neljäs asia: napaisuus eli se että plussa ja miinus on siinä liittimessä oikeinpäin. Muuten taas se piano kärähtää.\nTarvikemuuntajissahan on melkein aina mukana vaihtopäitä joilla saa napasuuden käännettyä eli eipä sitäkään niin hirveästi tartte siellä kaupassa murehtia.


Hevifestareille Liettuaan – no mikä ettei! – Metallia Matkassa\nHevifestareille Liettuaan – no mikä ettei!\nKäyttäjältä Anne | Julkaistu Blogiyhteistyö, Festarireissut, Liettua, Metallia matkassa\t| 5\nTällä hetkellä Helsingissä vihmoo vettä ja räntää, kadut täyttyvät loskasta ja aurinko on vain kaukainen muisto. Talvi on pitkä, märkä ja masentava, joten sen takia onkin hyvä olla jonkinlaista porkkanaa kesäkuukausilla odottelemassa, että jaksaa aamulla nousta pimeydessä töihin. Nyt onkin siis aika hyvä aika ruveta jo fiilistelemään tulevaa kesää ja erilaisia festarireissuja. Ensi kesälle on jo suunnitelmaa jos toistakin, mutta yhdeksi mainioksi vaihtoehdoksi rässiliivin kaapista kaivamiseen ja maiharien kiilottamiseen onkin Liettuassa heinäkuussa järjestettävä Devilstone-festivaali. Miltä kuulostaisi lähteä hevifestareille Liettuaan?\nNeljän päivän mittainen raskaampaan saundiin painoittuva festari Devilstone herätti jo nimensäkin puolesta kiinnostusnystyrät siihen malliin, että väliin ei sovi jättää. Metallifestarit Liettuassa! Jo on aikoihin eletty.\nDevilstone järjestetään Anykščiaissa, Liettuassa. Sijainti on sen verran skutassa, että jonkinlainen ratkaisu piti keksiä mestoille pääsemiseen. Löinkin siis viisaat päät yhteen Wannabe Toursin kanssa, joka on erikoistunut helvetillisiin seuramatkoihin eli musiikkikansan roudaamiseen bussilla Baltian läpi festareille ja bändirundeille. Syksyn asiaa pohdiskeltuamme laitoimme kasaan reissun, jolle sopii muidenkin kanssamielisten hevihirmujen ja rokkikukkojen lähteä yhdessä nautiskelemaan musiikista, mallasjuomasta ja hyvästä meiningistä. Olen mukana matkanjohtajana järjestämässä tätä perinteistä festaribussireissua halki Baltian, jonne oman paikkasi voit lunastaa Wannabe Toursin kautta. Pakataan bussi täyteen jengiä ja lähdetään mun ohjaamana kohti Liettuaa! Let’s METAL! \_m/\nFestarin aikana lauteille nousee bändejä kevyemmästä rokista örinämetalliin kaikenlaisen oheishärpäkkeen kuten muusikoille sopivien workshoppien, leffanäytösten, luentojen ja muun lomafiilistelyn siivittämänä. Aiempina vuosina festarikansaa viihdyttämässä ovat olleet mm. Arch Enemy, Vader, Enslaved, Shining, Vomitory, Goatwhore, Gama Bomb, Benediction, Mayhem, Grave, Tankard.. Eli vaikka mitä. Isompien nimien kyljessä lavoja valloittaa myös pienemmät ja ensiaskeliaan ottavat orkesterit, joten festari tarjoaa hyvän mahdollisuuden päästä tutustumaan uuteen musaan. Joskus ihan virkistävää, että pääesiintyjänä ei ole (todennäköisesti) Anthrax..\nMatkan ohjelma on seuraava: Heinäkuun 13. päivä reissu alkaa Helsingistä ylittämällä lätäkkö Tallinnaan, jossa bussi jo odotteleekin iloista festarikansaa saapuvaksi. Kuljetus käy ensin Latvian pääkaupunkiin Riiaan, jossa vietetään ensimmäinen yö ja käydään tutustumassa porukalla paikalliseen külttüüriin ja yöelämään. Kaupunki on itselle tuttu parin vuoden takaiselta pikavisiitiltä, kun olimme paluumatkalla Saksasta, niin ikään metallifestareilta. Seuraavana aamuna bussi lähtee liikenteeseen renkaat ulvoen, kaljatölkit sihahtaen ja hevitukat hulmuten kun edessä on 4 päivää taattua festarisekoiluamenoa Devilstonessa. Kun festarit on taputeltu ja toivottavasti selvitty koetuksesta hengissä, kotimatkalla otetaan vielä toinen rentoutumisstoppi Riiassa, ennen kuin kotimaa ja arki taas kutsuvat.\nMissasitko liput Wackeniin jälleen kerran? Alkaako kotimaan tarjonta kyllästyttää? Haluaisitko viettää viikon kesällä muiden haisevien hevareiden keskellä bussissa ja festareilla? Olet tullut oikeaan paikkaan – nimittäin klikkaamalla tästä pääset varaamaan ja tutustumaan tarkemmin Wannabe Toursin & Metallia Matkassa -blogin järjestämään festarimatkaan Devilstone-festareille Liettuaan 13.-18.7.2016. Matkan hinta alk. 279 € per hevilärvi eli halvalla lähtee, melkein kuin laittaisi rahaa pankkiin! Hinta sisältää tietysti kaiken oleellisen eli lauttamatkat Helsinki – Tallinna – Helsinki, kyydityksen Tallinnasta festareille Riian kautta ja takaisin omalla bussilla, festariliput + leirintä, 2 yön majoitus Riiassa hostellissa jaetuissa huoneissa sekä tietysti minun, eli erittäin heavy metal -henkisen, matkanjohtajan palvelukset koko reissun ajan. Matkavakuutukset, niskatuet ja juomarahat jokainen hoitaa omasta takaa. Vastuullisena matkanjärjestäjänä reissulla toimii Baltic Travel Group. Lisäinfoa reissusta saa kätevästi laittamalla sähköpostia anne@metalliamatkassa.com.\nOlen aiemmin toiminut matkanjohtajana Balkanin kiertomatkalla ja hevimestojen koluaminen alkaa olla jo verissä. Festarikokemuksia on kertynyt kotimaan lisäksi mm. Saksasta ja Kanadasta ja lisäksi hevikansaa houkuttelevia paikkoja on tullut nähtyä Suomesta aina Japaniin ja Nepaliinkin asti. Tutustu lisää meidän metalliteemaisiin matkoihin täällä.\nDevilstone-festarimatkan varausvahvistusta odotellessa kannattaa vaikka fiilistellä, miltä festarit ovat aiempina vuosina näyttäneet ja kuulostaneet:\nOnkos teillä jo ensi kesän festarireissut suunnitteilla?\nKuvat & videot: www.devilstone.net\ndevilstone, metallifestarit liettuassa, wannabe tours\nMetallifestareilla Sloveniassa – MetalDays 2017\nVuodenaika on jo kääntynyt pitkälle syksyyn, mutta kesän kohokohta eli MetalDays-festarireissu on jäänyt vielä täysin...\nFriedrichshain: Döneriä, olutta ja rokkibaareja\nBerliinin reissun päämäärä oli selkeä: ruoan ja juoman parissa vietetty rento kaupunkiloma talven päättymisen merkiksi....\nMetalDays 2017 – miten varautua festariviikkoon?\nKuukauden päästä se on taas edessä, kesän kohokohta – MetalDays! Ympäri Eurooppaa ja maailmaa hevikansaa...\nMetalDays 2016 – viikon heviloma Sloveniassa\nSloveniassa järjestettävä metallimusiikin festivaali MetalDays (aiemmin MetalCamp) kerää vuosittain yli 10 000 hevitukkaa viikoksi keskelle...\nVuoden festarikohokohta – Tuska Festival 2016\nVuosi toisensa jälkeen kesä-heinäkuun taitteessa Helsinkiin saapuu tummanpuhuvan kansan pyhiinvaellus. Pitkin viikkoa kaupungilla voi törmätä...\nHellsinki for Headbangers – metallimatkaajan opas uudistuu\nOma sivusto – uusi alkuViime vuonna julkaistu Helsinkiä hevimatkaajille esittelevä englanninkielinen matkaopas Hellsinki for Headbangers...\n02/02/2016 | Vastaa\nToivottavasti, tai siis TIETENKIN, teille on kyllä tulossa mahtava matka! Eikä hinta kyllä paljon päätä huimaa ja mun mielestä olisi kyllä aika superia matkustaa samanhenkisessä porukassa koko matka, nähä bändejä ja tutustua uusiin ihmisiin. Vau!\nNoniin, sit vaan kuule reissua buukkaamaan – leivotaan susta hevimuija! :D\nSiis mä oikeesti olisin voinut ihan tullakin messiin, oonhan aikoinaan uinut jossain Tampereen goottipiireissä (hyvin epäuskottavasti tietenkin) vuosia! :D Mut toi on heinäkuussa jolloin toivottavasti oma palvelus on alkanut niin heinäkuusta eteenpäin mulla ei ole vuoteen elämää :P\nHahaa, vanhana goottiernuna täähän olis just sopiva festari sulle! :D Putket vaan päähän ja PVC:llä verhoutumaan!\nFestarikesä 2016 – menovinkit ja suunnitelmat – Metallia Matkassa\n10/05/2016 | Vastaa\n[…] Liettuan Anyksciaita heinäkuussa. Olenkin kirjoitellut tapahtumasta jo aiemmin (lue juttu täältä!), sillä Metallia Matkassa on mukana toteuttamassa reissua festareille yhdessä Wannabe Toursin […]