73. Suomalaisetko maailman onnellisin kansa? – Maailmanparantajan madonluvut\nAri Ojapelto 23.9.2020 17.08\nMitä ihmiset tavoittelevat eniten maailmassa? Juuri kukaan ei kehtaa sanoa tavoittelevansa rahaa, valtaa ja menestystä. Silti maailmaa johtavat nykyään juuri nämä ahneet kellokkaat kuten diktaattorit, miljardöörit, pankkiirit, oligarkit jne.\nKaikki kuitenkin kehtaavat sanoa tavoittelevansa onnellisuutta. Onnellisia ihmisiä on etsitty jopa Amazonin viidakoista mutta yksi sellainen yhteisö on löydetty Himalajalta. Sen onnellisuuskriteerit tosin ovat hieman erilaiset kuin länsimaissa.\nBhutan on erityksissä oleva köyhä maa, jonne vieraileva turisti joutuu maksamaan 200 dollaria päivästä.\nBhutanin onnellisuusindeksi koostuu yhdeksästä muuttujasta. Niiden joukossa on vanhoja tuttuja käsitteitä kuten terveys, koulutus ja elintaso. Mutta bhutanilaiset mittaavat myös luonnon tilaa, kulttuurin monimuotoisuutta ja psykologista hyvinvointia.\nMittareiden painopiste on ennemminkin ei-materiaalisissa kuin materiaalisissa arvoissa. Buddhalaisen uskonnon keskeinen pyrkimys mielenrauhaan heijastuu selkeästi onnellisuusindeksin muuttujissa.\nPaikalliset onnellisuustutkijat painottavat, että tavoitteena ei ole mitata sitä, miten onnelliseksi joku tuntee itsensä jollakin hetkellä. Kyse on pikemminkin siitä, miten hyvin valtio on onnistunut luomaan mahdollisuudet onnellisuuden saavuttamiseksi.\nNyt viralliset onnellisuutta tutkivat laitokset ovat jo pitkään rankanneet Suomen ”maailman onnellisemmaksi maaksi”. Hehkutus alkoi jo 10 vuotta sitten. Tuolloin EVAn kansallinen arvo- ja asennetutkimus alkoi (v. 2011) otsikolla: ”Maailman paras maa”.\nSilloinen laitoksen johtaja Matti Apunen kirjoitti tutkimuksen esipuheessa: ”Kun amerikkalainen aikakauslehti Newsweek syksyllä 2010 julisti Suomen ”maailman parhaaksi maaksi”, monet näkivät sen todistuksena pohjoismais-suomalaisen yhteiskuntamallin ylivoimasta, toiset pitivät sitä turhana viihteenä”.\nApunen on myöhemmin käyttänyt tätä onnellisuus-argumenttia todisteena, että Suomessa on kaikki hyvin ja markkinatalous näyttänyt ylivoimansa. Kaikki työelämän kritisoijat ovat turhia ”nillittäjiä”.\nSiirtyessään nyt EVA:n lobbarista ”työelämäprofessoriksi” ja veronmaksajien riesaksi, hän vaatii heti kansalaisilta työelämässä ”ruikutuksen seis”, niin kuin entisen EK:n edustajan pitääkin.\nMyös valtamedia Hesari on usean pääkirjoittajan voimin pitänyt yllä mielikuvaa ”maailman onnellisimmasta (parhaimmasta?) maasta. Viimeksi päätoimittaja Anu Ubaud kirjoitti kolumnissaan huippuosaajien saamiseksi Suomeen: ”Etsimme huippuosaajia maailman onnellisimpaan maahan”.\nOnnellisessa maassa työelämässäkin kaikki on hyvin.\nSuomi on maailman onnellisin maa jo kolmannen kerran peräkkäin käy ilmi YK:n onnellisuusraportista. Raportin mukaan suomalaisten onnellisuutta lisäävät valtiolliset laitokset.\nTanska piti kakkossijan toisena vuonna peräkkäin, ja kolmossijalle nousi Sveitsi. Kaikki Pohjoismaat mahtuvat seitsemän parhaan joukkoon, kun taas esimerkiksi Yhdysvallat on sijalla 18.\nKaikkiaan raportissa listattiin 153 valtiota. Suomen pisteluku mittauksessa on 7 809, kun toiselle sijalle tulleen Tanskan pisteluku on 7 646. Viimeistä sijaa pitävän Afganistanin lukema on 2 567.\nOnnellisuusraportti ”The World Happiness Report” perustuu vuosina 2017–2019 tehtyjen kyselyjen keskiarvoon. Onnellisuutta mitataan tarkastelemalla erilaisia hyvinvointiin vaikuttavia tekijöitä. Raportti huomioi bruttokansantuotteen ja korruption sekä ihmisten sosiaaliset tukiverkostot, terveyden, anteliaisuuden ja vapauden tehdä valintoja.\nTämä lista nostaa suomalaisten itsetuntoa ja antaa kuvan, että kaikki on hyvin.\nOvatko tällaiset onnellisuuslistat sitten uskottavia ja tarpeellisia. Pitäisikö olla onnellisia jos niissä menestytään – vai ovatko ne pelkkää viihdettä? Taloustieteilijä Ha-Joon Chang on analysoinut onnellisuustutkimuksia ansiokkaasti kirjassaan ”Taloustiede -käyttäjän opas” (2018) seuraavasti:\nMiten ja miksi onnellisuutta mitataan? Koska rahamääräiset tulot mittaavat elintasoa vaillinaisesti, jotkut taloustieteilijät kysyvät kansalaisilta suoraan, miten onnellisia he ovat.\nTällaisten onnellisuustutkimusten avulla voidaan kiertää monia elintason mittaamisen ongelmia: mitä kaikkea on mitattava, miten arvotetaan vaikeasti mitattavia mutta elintasoon vaikuttavia tekijöitä (on tosin olemassa esimerkiksi poliittisen vapauden indeksejä) ja miten eri tekijöitä painotettaisiin.\nTunnettuja onnellisuustutkimuksia ovat esimerkiksi World Values Survey ja Gallup-tutkimuslaitoksen Happiness Survey.Moni kysyy, voiko onnellisuutta mitata ja kannattaako niin edes tehdä. Vaikka onnellisuus olisi ajatustasolla tuloja parempi mittari, se ei tarkoita, että onnellisuutta pitää mitata.\nEräs nimekkäimmistä onnellisuustutkijoista, brittiekonomisti Richard Layard on puolustanut onnellisuustutkimuksia näin: ”Jos uskomme, että joillain tekijällä on merkitystä, meidän pitää ainakin yrittää mitata sitä”. Kaikki eivät ole yhtä mieltä: esimerkiksi Albert Einstein on sanonut, ettei kaikkea merkityksellistä voi mitata eikä kaikki mitattavissa oleva ole merkityksellistä.\nOnnellisuutta voi arvioida numeromääräisesti vaikkapa pyytämällä tutkimushenkilöitä arvioimaan omaa onnellisuuttaan asteikolla yhdestä kymmeneen. Vastausten perusteella voidaan laskea, että valtiossa A onnellisuuden keskiarvo on 6,3 ja valtiossa B se on 7,8. Tällaiset luvut eivät ole puoliksikaan niin luotettavia kuin vaikkapa 160 dollarin tai 85 350 dollarin henkeä kohti lasketut tulot, jotka nekään eivät ole aivan luotettavia, kuten olemme todenneet.\nOn muistettava, että emme osaa välttämättä arvioida luotettavasti omaa onnellisuuttamme. Meillä on monin tavoin mukautuvia preferenssejä, mikä tarkoittaa, että muutamme käsitystämme omasta tilanteestamme, jotta se tuntuisi siedettävämmältä.\nMaailman onnellisimmassa maassa on ”yllättäen” alakuloisuutta ja masennusta\nKaikki tuntevat eläinsadun happamat pihlajanmarjat: jos emme onnistu saamaan mitä haluamme, uskottelemme itsellemme, ettei se ollut alkuunkaan haluamisen arvoista. Monet sorretut, syrjityt ja hyväksikäytetyt ilmoittavat olevansa onnellisia, eivätkä he valehtele. He saattavat jopa vastustaa muutoksia, jotka parantaisivat heidän osaansa. Useat eurooppalaiset naiset vastustivat naisten äänioikeutta 1900-luvun alussa.\nJoskus vääryyden ja väkivallan uhrit osallistuvat sorron ylläpitämiseen. Orjien piinaajista jotkut olivat itse orjia, kuten Samuel L. Jacksonin näyttelemä Stephen ohjaaja Quentin Tarantinon Django Unchained -elokuvassa. (Sama toistui Hitlerin keskitysleireillä juutalaisten kapojen kohdalla).\nTällaiset henkilöt pitävät itseään onnellisena, sillä he ovat omaksuneet (sisäistäneet) sortajan ja syrjijän arvot. Marxilaiset puhuvat väärästä tietoisuudesta (…).\nVäärän tietoisuuden kysymys on todella visainen ongelma, johon ei ole täydellistä ratkaisua. Eriarvoinen ja julma yhteiskunta on tuomittava, vaikka sen jäsenet olisivat tutkimuksen mukaan onnellisia.\nMutta jos sorretut naiset tai nälkiintyvät maattomat viljelijät uskovat olevansa onnellisia, kenellä on oikeus kieltää heitä uskomasta? Kenellä on oikeus kertoa ”totuus”, joka pahentaa heidän oloaan. Valmiita vastauksia ei ole.Kysymykset paljastavat kuitenkin, ettei hyvinvointia voi arvioida luotettavasti subjektiivisten onnellisuuskysymysten varassa.\nKoska subjektiivisilla onnellisuusmittauksilla on heikkoutensa, nykyään onnellisuustutkimuksissa yhdistellään subjektiivisiin arvioihin objektiivisempia mittareita, kuten tulotaso tai elinajanodote.\nEräs hyvä ja sangen kattava tutkimus on OECD:n vuodesta 2011 julkaisema hyvän elämän indeksi, Better Life Index. Tässä tutkimuksessa subjektiivista arviota tyytyväisyydestä omaan elämään täydentää kymmenen objektiivisempaa (joskaan ei täysin objektiivista) mittaria tulotasosta ja työllisyydestä sosiaaliseen elämään ja työn ja vapaa-ajan tasapainoon. Jokainen näistä mittareista käsittää vuorostaan useita osatekijöitä. (…)\nOnnellisuusmittarien numerot eivät itsessään kerro oikeastaan mitään, olipa kyse täysin subjektiivisista kyselyistä tai yhdistelmästä subjektiivisia tai objektiivisia mittareita. Erilaisia onnellisuusindeksejä on tyystin mahdotonta verrata keskenään.\nEri onnellisuusmittarit sisältävät hyvin erilaisia tekijöitä, joten saman valtion sijoitus voi vaihdella paljon mittarin mukaan. Tästä huolimatta tietyt maat menestyvät yleensä hyvin muita useammilla mittarilla: niitä ovat Skandinavian maat (etenkin Tanska) Australia ja Costa Rica.\nPienten tuloerojen maissa ihmiset ovat tyytyväisempiä\nEräät toiset maat, kuten Meksiko ja Filippiinit, saavat hyviä tuloksia, kun mittari painottaa enemmän subjektiivisia arvioita. Se vihjaa, että näissä maissa ”väärä tietoisuus” on yleistä. Näin siis eteläkorealainen taloustieteilijä Ha-Joon Chang (sivut. 221-5).\nSuomalaisista onnellisuustutkijoista nousee esille professori Markku Ojanen. Hän on kirjoittanut aiheesta puolen tusinaa kirjaa. Ojasta onnellisuusbisnes harmittaa. Hän on harmissaan siitä, että onnellisuuden ympärille on muodostunut laajaa, pinnallistavaa bisnestä.\nMinua ärsyttävät pahan kerran katteettomat kehotukset ”ole optimisti” tai ”ole positiivinen”. Totta kai hetken ilon tuoma tunneonnikin on tärkeää, mutta pitkäkestoisemman tyytyväisyysonnellisuuden kohtaaminen on aina vaikeampaa, ei sitä tyhjillä hokemilla voi saavuttaa.\nAikaamme vaivaa myös asioiden ylipsykologisointi, kaikenmaailman onnenkauppiaiden, konsulttien ja ohjaajien esiinmarssi. Alkaa näyttää siltä, että ihmiset eivät kohta pärjää lainkaan ilman tällaista armeijakuntaa. Tämä on erittäin pelottavaa ja paradoksaalista, paheksuu onnellisuusprofessori.\nHyvän elämän salaisuutta on pohdittu pitkään, mutta perinteisesti enemmän filosofian kuin psykologian alalla. Suomessakin on jo pitkään matkustettu Esa Saarisen Pafos-seminaareihin ja käyty Pekka Himasen kukoistusluennoilla. Mitäpä muuta niistä etsittäisiin kuin onnellisuuden salaisuuksia.\nFilosofien rinnalle näiden salaisuuksien vartijoiksi ovat tulleet psykologit, terapeutit ja erilaiset hyvinvointivalmentajat. Tommy Hellstenin ja Maaret Kallion kaltaisista hahmoista on tullut Suomen suosituimpia kolumnisteja, bloggaajia ja luennoitsijoita. He kertovat nyt meille, miten elää.\nSuomalaisten asema maailman onnellisimpana kansana on Ojasen mukaan osin ”onnellisuuspakon” syytä: ”Harva uskaltaa sanoa, että pirun huonosti menee. Suomalaisten hyvinvoinnista piirtyy Tilastokeskuksen tuoreen elinolotutkimuksen perusteella positiivinen kuva. Kuitenkin lähes miljoona suomalaista tuntee yksinäisyyttä, ja tukea tarvitsevista tulisi pitää yhteisen onnen takia huolta, onnellisuusprofessori sanoo.\nMaailman onnellisimmassa maassa kärsitään yksinäisyydestä.\nElämään tyytyväisyyden taso on ”järkyttävän korkea”, sanoo psykologian emeritusprofessori, onnellisuustutkija Ojanen. Paradoksi on, että sitten, kun ihmisiltä kysytään ongelmista, niitä tulee ”komea luettelo”. Ojanen sanoo pohtineensa asiaa paljon ja tulleensa kriittisemmäksi ilmoitettua tyytyväisyyttä kohtaan.\nElinolotutkimuksen mukaan suurituloisimmat suomalaiset ovat tyytyväisimpiä elämään. Pienituloisimmat ovat tyytymättömämpiä. Tästä ei voi kuitenkaan päätellä itsestään selvästi, että raha tuo onnea, Ojanen sanoo.\n”Raha on tärkeää silloin, kun sitä ei ole. Se rassaa kyllä, hyvänen aika, jos miettii, voiko ostaa jotakin pientä, suhteellisen edullista asiaa, kuten puseroa tai kirjaa. Mutta kun tuloja on sen verran, että mennään tällaisten rajojen yli, rahalla ei ole kauheasti merkitystä.”\nSuomalaiset tuntevat toki muutakin kuin tyytyväisyyttä ja onnea. Tilastokeskuksen tutkimuksessa kysyttiin ensimmäistä kertaa yksinäisyydestä. Yli 16-vuotiaista suomalaisista neljä prosenttia kokee itsensä yksinäisiksi koko ajan tai suurimman osan ajasta.\nHieman yli viidennes suomalaisista, 950 000 ihmistä, kokee itsensä yksinäiseksi vähintään joskus. Yksinäisimpiä ryhmiä ovat yli 74-vuotiaat, yksin asuvat ja yhden huoltajan kotitaloudet.\nIhmissuhteet ja työ ovat avaintekijät. Markku Ojanen luennoi edelleen muun muassa hyvinvoinnista ja onnellisuudesta työssä. – Vanha viisas kansa jo tiesi, että jos työ herkkua olisi, niin herrathan sen tekisi. Työn merkitys ihmisen tyytyväisyydessä ja onnellisuudessa on tärkeintä heti ihmissuhteiden jälkeen.\nTyöelämän vaatimukset ovat nykyään usein kovia, jopa ahdistavia. Mielekkään työn merkitystä hyvän elämän tavoittelussa ei voi liikaa korostaa. Ainakin työssä pitäisi olla jotakin tolkkua ja sellaista arvokkuutta, jota itsekin arvostaa. Myös hyvät työtoverit ja palkka ovat tärkeitä.\nTutkijoille on Ojasen mukaan osittain mysteeri, miksi nuoret kokevat olevansa niin onnellisia, vaikka he kohtaavat haasteita ja epävarmuutta esimerkiksi työn saamisessa, parisuhdeasioissa ja siinä, mihin yhteiskunnassa sijoittuvat. Heille tyytyväisyyttä tuottavat terveys ja toiveikkaat tulevaisuuden näkymät.\nSuomessa nuoret pystyvät erilaisten tukien avulla itsenäistymään mutta Etelä-Euroopassa pojat asuvat kotona 40-vuotiaaksi asti.\n”Eläkeiässä on kuitenkin kykyä asettaa tärkeät asiat etualalle ja ymmärtää ihmissuhteiden tärkeys. On myös helpotus, että voi tehdä valintoja väljemmin kuin koskaan. Riskitekijöitä onnellisuuden tiellä kulttuurissamme Ojasen mukaan kuitenkin valitettavasti riittää, kuten korostunut yksilökeskeisyys, materialismi ja hallituksenkin usuttama kuluttamisen pakko.\nOnnellisuus on sitä, ettei tarvitse haikailla menneisyyttä eikä tulevaisuutta. Ei tarvitse ajatella, että ennen kaikki oli paremmin tai että vasta tulevaisuudessa on mahdollista olla onnellinen. Parasta on nauttia elämästä ja onnellisuudesta silloin, kun se on mahdollista, tarttua hetkeen, Ojanen vihjaa. Oman onnensa tiellä onnellisuusprofessori arvostaa mielikuvitusta, innostusta, hulluttelua ja lämminhenkistä huumoria.\nOnnellisuus vailla kytkentöjä tuottavuuteen on arvokasta. Ojanen kyseenalaistaa nykyisten vallanpitäjien suhtautumisen hyvään elämään ja sen tuomaan ihmisten onnellisuuteen.\nPohjoismaalaiset ovat tutkimusten mukaan maailman onnellisimpia. Onnellisuusprofessorin mukaan siihen merkittävänä tekijänävaikuttaa hyvinvointivaltio.\nOikeiston vaatimusta, että veroja ei saa korottaa, hän pitää järjettömänä. Progressiivista verotusta pitäisi ehdottomasti korottaa, jotta saataisiin torjuttua köyhyyttä ja leipäjonoja.\nOjasta harmittaa oikeiston järjetön verolinja ja nykyisten vallanpitäjien suhtautuminen arvokkaaseen ja hyvään elämään ja sen tuomaan onnellisuuteen.Tämä unohtuu, kun pelataan suurilla rahasummilla kilpailun ja kaupallisuuden ehdoilla. Toisesta suupielestä tulee kehotuksia lisätä kuluttamista, toisesta säästämiskehotuksia. Kyllä olisi nuijalla töitä!, äimistelee Ojanen.\nOikeiston vaatimus siitä, ettei veroja saisi korottaa on järjetön. Progressiivista verotusta pitäisi ehdottomasti korottaa, jotta saataisiin torjuttua köyhyyttä ja leipäjonoja.\nOn raastavaa, että ihmiset joutuvat kituuttamaan pienillä eläkkeillä tai muuten köyhyysrajan alapuolella usein vailla omaa syytään. Tavalla tai toisella näihin ongelmiin pitäisi puuttua.Toitotetaan, että pitäisi lisätä kilpailukykyä, jolloin voitaisiin jakaa ropoja köyhille, ironisoi Ojanen.\nTähän verotukselliseen ”köyhäinapuun” suhtautuu nuivasti kuitenkin ”työelämäprofessori” Matti Apunen. Hän, EVA ja EK ovat pitäneet talouspoliittisessa keskustelussa julkisen sektorin suurta kokoa ja korkeaa veroastetta talouskasvun ja hyvän työllisyyskehityksen esteinä.\nPohjoismaiden menestyminen todistaa, että julkistalouden rakenne on kokoa merkityksellisempi asia. Näin on kääntänyt kelkkansa jopa uusliberalistinen talousprofessori Matti Pohjola.\nJulkinen talous voi olla suuri talouskasvua edistävällä tavalla. Koulutuksesta, tutkimuksesta, terveydestä ja muista talouskasvua edistävistä julkisista menoista leikkaaminen heikentää talouskasvua, lisää tuloeroja ja vähentää hyvinvointia toteaa Pohjola.\nTulonsiirrot tasaavat köyhyyttä ja onnellisuutta\nOnnellisuuteen vaikuttavat muutkin tekijät kuin tulot eivätkä rikkaat matkalla rikastumiseen voi mielipahalta välttyä. Heidän onnellisuuttaan kalvaa ns. ”statustressi”. Se kiristää hermoja ja pilaa terveyttä – oman yhteiskunta-aseman tiedostaminen vaikuttaa suoraan onnellisuuteen.\nEuroopan laajuinen European Social Survey (ESS) on tutkimus, jossa on aika ajoin pyydetty eri maiden kansalaisia arvioimaan oman asemaansa yhteiskunnassa kymmenkohtaisella portaikolla. Arvioilla on selvä yhteys hyvinvointiin.\n”Oman yhteiskunnallisen aseman mieltäminen on lähes suoraviivaisesti yhteydessä onnellisuuden kokemiseen”, sanoo Turun yliopiston sosiaalipolitiikan professori Heikki Ervasti. Mitä korkeammalle itsensä sijoittaa, sitä onnellisempi on. Sosiaalisen asteikon portailla seitsemän ja siitä ylöspäin onnellisuuden erot tasaantuvat eivätkä ole tilastollisesti merkitseviä.\nOma asema sosiaalisessa arvojärjestyksessä vaikuttaa myös terveyteen. Terveys paranee suurin piirtein tasaisesti sen mukaan, mitä korkeammalle ihminen sijoittuu sosioekonomisella asteikolla.\nMyös sosiaali- ja terveyspolitiikan professori Juho Saari Tampereen yliopistosta on samoilla linjoilla. ”Keskeinen havainto oli, että ihmisen asema organisaatiossa eli hänen paikkansa nokkimisjärjestyksessä määrittää sitä, kuinka hyvin hän voi ja kuinka pitkään hän elää”, tiivistää Saari.\nParemman terveyden ja hyvinvoinnin kytkös parempaan luokka-asemaan on sittemmin havaittu muissakin maissa. Saari on tuoreessa tutkimuksessaan huomannut, että vankilassakin on epävirallinen arvoasteikkonsa, joka vaikuttaa vangin vointiin.\n”Sillä on hyvin merkittävä vaikutus. Jos nokit muita, voit paremmin kuin jos olet kasan alla”, Saari sanoo.\nOnko kansa vaurastunut tasaisesti niin että tosiasioiden valossa Suomen kaikkien kansalaisen olisi perusteltua olla onnellisia – kuten onnellisuustutkimukset ovat hehkuttaneet jo 10 vuoden ajan?\nAy-liikkeen ansiosta köyhien asema parani suhteellisestikin aina 90-luvun alkuun asti.\nVuoden 1990 jälkeen Apusen ja EVA:n markkinoiman kapitalismin, (pääoman vapauttamisen) ja yksityistämisvillityksen jälkeen eriarvoisuus ja rikkaitten rikastuminen on kiihtynyt ja tuonut kasvavia ongelmia.\nOutoja ja kummallisia tutkimustuloksia suomalaisesta hyvinvoinnista putkahtaa vähän väliä julkisuuteen. ”Maailman onnellisimmassa” maassa pitäisi kaikki pääosin olla hyvin, mutta totuus on toinen.\nTHL:n mukaan joka viides suomalainen nuori kärsii mielenterveysongelmista. Nuorten itsemurhakuolleisuus on Suomessa eurooppalaisittain suuri. Tilastokeskuksen mukaan itsemurha on syy yli kolmannekseen 14–24-vuotiaiden kuolemantapauksista. Luvut järkyttävät suomalaisia, mutta silti aiheesta ei juuri puhuta.\nNuoruudessa ja varhaisaikuisuudessa sairaalahoitoa vaatineet mielenterveysongelmat ovat yhteydessä muun muassa työttömyyteen ja alhaisiin tuloihin, selviää tuoreesta Helsingin yliopiston tutkimuksesta.\nTutkimuksen mukaan alle 25-vuotiaana mielenterveyshäiriöiden vuoksi sairaalahoidossa olleiden riski syrjäytyä työmarkkinoilta on suuri. Myös riski siihen, että he eivät suorita toisen tai korkeamman asteen tutkintoa, on muuta väestöä suurempi.\nMielialahäiriöiden eli esimerkiksi masennushäiriön tai kaksisuuntaisen mielialahäiriön vuoksi sairaalahoitoon joutuneista noin puolet oli töissä 25 ikävuoden jälkeen.\nVaikka psykoterapian määrä on lisääntynyt, se ei vastaa nykyistä tarvetta.\nTyöelämäprofessori Matti Apunen voisi ottaa selvää miksi Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön (YTHS) vuonna 2016 julkaiseman korkeakouluopiskelijoiden terveystutkimuksen mukaan 44 prosenttia korkeakouluopiskelijoista ei kokenut henkistä hyvinvointiaan hyväksi. Siis nuorison parhaimmisto!\n16 prosenttia kertoi kärsivänsä päivittäin uniongelmista, keskittymisvaikeuksista, jännittyneisyydestä, masentuneisuudesta, ahdistuneisuudesta tai muista psyykkisistä oireista.\nApunen on ollut huolissaan EK:n ohella myös työvoimapulasta. Viime vuonna työkyvyttömyyseläkkeelle siirtyi 20 300 ihmistä, heistä 6 700 eli joka kolmas psyykkisistä syistä. Kaikkiaan työkyvyttömyyseläkkeellä on yli 130 000 ihmistä.\nMielenterveyssyyt, erityisesti masennus, ajavat eläkkeelle kaiken ikäisiä ihmisiä. Nuorilla mielenterveyssyyt kuitenkin korostuvat. Nuorista ollaan eniten huolissaan myös siksi, että heidän kohdallaan menetetään niin paljon: kokonainen terve aikuisikä ja vuosikymmenien työura.\nTutkimusprofessori Ari Väänänen Työterveyslaitokselta on etsinyt syitä yhteiskunnan muutoksesta. Hän on esimerkiksi haastatellut pitkän uran tehneitä työterveyslääkäreitä ja analysoinut Helsingin Sanomien työpaikkailmoituksia.\nIlmoituksista näkee, miten nopeasti sekä työelämä että käsitys ihannetyöntekijästä ovat muuttuneet. 1940- ja 50-luvuilla työntekijöitä etsittiin lyhytsanaisesti pienillä rivi-ilmoituksilla: Etsitään työnjohtajaa tai konekirjoitustaitoinen, vaatimaton neiti saa heti toimen.\nVielä 1960-luvulla tilanne jatkui samankaltaisena. Haluttiin palkata reipas ja ajokortin omaava nuori mies, kelpo tyttö tai tarmokas myyjätär.\nParikymmentä vuotta myöhemmin, 1980-luvun nousukaudella, tilanne oli jo täysin toinen. Ilmoitukset olivat suuria ja näyttäviä, vaatimuslistat selvästi pitempiä. Nyt edellytettiin alan koulutusta, kielitaitoa ja vankkaa kokemusta. Usein kaivattiin myös hyvää kommunikointikykyä, ulospäin suuntautuneisuutta, rohkeutta ja kunnianhimoa. Myyjältäkin edellytettiin tuloskuntoa, tiimityötaitoja ja kykyä vastata itsenäisesti asiakashankinnasta.\nTyöelämän tutkijat ja ekonomistit eivät osaa sanoa, miksi nuorisotyöttömyys on kaksinkertaista vaikka nuoriso on nykyään parhaiten koulutettua.\n1990-luvun laman jälkeen yleistyivät englanninkieliset ilmoitukset, joissa it-yritykset etsivät project managereita ja planning engineerejä. 2000-luvulle tultaessa alettiin etsiä hyvin verkostoituneita huippuosaajia, jotka solahtavat ketterästi maailmanluokan tiimeihin.\nTuorein muutos on se, että enää juuri ketään ei etsitä lehtien sivuilla. Avoimet työpaikatkin on osattava etsiä omien verkostojen tai taitavan somesurffauksen avulla. Monelle ihmiselle nykyiset vaatimukset toistuvista huippusuorituksista ovat liikaa.\n”Pitkäaikaistyöttömästä ajatellaan helposti, että rantajuoppo. Että ei sitä nyt niin tarvitse tutkia, sehän on jo syrjäytynyt”, kuntoutuslääkäri Raija Kerätär sanoo. ”Kyllä tämä meidän systeemi osaa syrjiä.”\nKonkreettisesti syrjintä näkyy esimerkiksi siinä, että pitkään työttöminä olleiden eläkehakemuksista hylätään valtaosa, yli 87 prosenttia. Muiden hakemuksista hylätään vain 31 prosenttia. Se on outoa, sillä työttömät ovat paljon sairaampia kuin työssä käyvät, ihmettelee Kerätär.\nTyöelämän kilpailu vähenevistä työpaikoista ja syrjäytymisestä stressaa mieltä.\nTyöelämän tutkijat ovat olleet jo pitkään sivuraiteella. Olen kirjoittanut siitä tällä blogilla jo aiemmin otsikolla: ”Sektoritutkimus vääristää totuutta”. Tuskin Apunen pääoman lobbarina tuo sellaista substanssia työelämätutkimukseen mitä historioitsija, professori Juha Siltala on tuonut jo vuosia sitten.\nVaikka tavallisin syy jäädä sairauslomalle on edelleen flunssa tai selkäsärky, eniten osuuttaan ovat kasvattaneet juuri mielenterveydestä johtuvat syyt, kuten ahdistuneisuushäiriöt, unettomuus, pitkittynyt stressi, masennus tai toistuva masennus. Samat teemat toistuivat myös HS:n työuupumuskyselyssä, johon vastasi päivän aikana lähes 140 naista.\nNuorille naisille Kerätär haluaisi opettaa armollisuutta itseä kohtaan. ”Kaikessa ei tarvitse olla täydellinen, kaiken ei tarvitse mennä suunnitelman mukaan. On tärkeämpää seurata omia arvoja kuin vastata ulkoisiin odotuksiin.”\nTyönantajat sitä vastoin eivät ole armollisia vaan vaativat yritykseensä vain ylikoulutettuja superihmisiä jotka venyvät mihin, vain vaikka kyseessä olisi vain tavanomainen työpaikka.\n”Maailman onnellisimmassa maassa” työntekijät ovat jo valmiiksi sairaita. Tilastokeskuksen mukaan yli puolella työikäisistä, noin 1,9 miljoonalla suomalaisella, on jokin pitkäaikaissairaus tai vamma. Heistä 600 000 kokee sairauden tai vamman vaikuttavan työn tekemiseen tai työllistymismahdollisuuksiin.\nTyöelämän ja pääoman tuottovaatimukset ovat nykyään niin kovia, että siitä ei selviä ilman piristeitä. Yli 400 000 suomalaista syö vuosittain masennuslääkkeitä.\nSuomalaisen väestötutkimuksen mukaan 7,4 prosenttia aikuisista käy vuosittain läpi masennuksen, joka täyttää sairauden diagnostiset kriteerit. Siis yli 400 000 suomalaista saa vuosittain sairausvakuutuskorvauksia masennuslääkkeistä.\nKapitalistinen yhteiskunta ja työelämä on liian kova nykyihmiselle.\nTampereen yliopiston professori emeritus Esa Leinonen kertoo, että masennus uusiutuu 50–80 prosentin todennäköisyydellä myöhemmin elämässä niillä, jotka ovat sen sairastaneet kerran. Toisen masennusjakson jälkeen tarvitaankin jo vähintään vuoden mittainen ylläpitohoito. Jos masennusjaksoja on takana kolme tai enemmän, tarvitaan pitkäaikaista, joskus jopa pysyvää ylläpitohoitoa.\nLaaksosen mukaan työkykyä uhkaavat mielenterveysongelmat koskevat erityisesti työelämässä olevia. Työttömillä työkyvyttömyyseläkkeen saamisen taustalla ovat useammin somaattiset sairaudet. Vuonna 2018 runsaat 19 800 ihmistä jäi työkyvyttömyyseläkkeelle.\nEläketilastojen mukaan masennuseläkkeet lisääntyivät vuosina 2017–2018 lähes 15 prosenttia. Nousua oli kaikissa ikäryhmissä. ”Maailman onnellisemmassa maassa” masennus vie sairauseläkkeelle joka päivä yhdeksän ihmistä, yli 3 000 henkilöä vuodessa. Valtaosa on alle keski-ikäisiä. Lisäksi masennuksen vuoksi määrätyt sairauslomat ovat lisääntyneet voimakkaasti, vuodesta 2016 alkaen noin neljänneksellä.\nKokonaisuutena mielenterveyshäiriöiden aiheuttama kustannus yhteiskunnalle on valtava. OECD:n selvityksen mukaan suorat ja epäsuorat kustannukset ovat vuosittain 11 miljardia euroa.\nKustannuksista suurimman osuuden muodostavat niin sanotut epäsuorat kustannukset kuten työpanosten menetykset. Masennuksen kustannukset ovat kokonaisuudesta useita miljardeja euroja. Kustannuksista ovat olleet huolissaan ylilääkäri Jukka Kärkkäinen (THL) ja vanhempi neuvonantaja Liisa Hyssälä (Sitra).\nYhä useamman pää ei kestä työelämän vaatimuksia.\nMielenterveyssyiden aiheuttamien sairauspoissaolojen määrä on jatkanut kasvuaan. Kelan tilaston mukaan sairauspäivärahaa sai mielenterveyden häiriöiden perusteella noin 84 000 ihmistä. Määrä kasvoi lähes 10 000:lla edellisestä vuodesta.\nKasvu on ollut voimakasta viimeisen kolmen vuoden aikana, sillä mielenterveyden häiriöiden perusteella sairauspäivärahaa saaneiden lukumäärä on kasvanut peräti 43 prosenttia. Kaikista Kelan maksamista sairauspäivärahoista yli kolmannes oli viime vuonna mielenterveysperusteisia.\nApunen on aiemmin suositellut useasti saksalaisia Mini-job (450€/kk) työpaikkoja Suomeen työttömyyden hillitsemiseksi. Juuri tällaiset ns. ”paskatyöpaikat” lisäävät stressiä, toivottomuutta ja mielenterveysongelmia.\nTyöstressin lisäksi matalapalkka-alalla työskenteleviä rasittaa usein huoli rahasta ja arjen sujumisesta. Sen päälle tulee epäluottamus, joka kohdistuu erityisesti suorittavan työn tekijöihin ja työttömiin. Se näkyy vaikkapa siinä, kenen pitää tuoda sairauslomatodistus jo ensimmäisestä poissaolopäivästä ja kenen kohdalla luotetaan omaan ilmoitukseen.\n”Tässä on selvä luokkaero. Mitä matalammalla hierarkiassa olet, sen enemmän epäillään, että yrität lusmuilla.”\nVaikka ihmiset ovat jo valmiiksi työssään ylikuormittuneita niin yhden alan ammattilaisten pitäisi olla Apusen mielestä kiinnostuneita muustakin kuin omasta alastaan.\nItseohjautuvuus, globalisaatio, tukihenkilöstön puuttuminen, jatkuva tavoitettavuus, informaation määrän kasvu, avotoimistot – työterveyspsykologi Johanna Ojala-Oksala ei ihmettele, että muutos tuottaa myös pahoinvointia.\n”Itseohjautuvuus on tullut organisaatioihin kovalla vauhdilla ja aika moni kokee, ettei saa riittävästi palautetta työstään. Varmuuden vuoksi tehdään enemmän, kun ei tiedetä, mikä on riittävästi.”\nTiimissä ei myöskään tarvitse olla kuin yksi henkilö, jonka tapana on lähettää viestejä pitkin öitä tai viikonloppuisin. ”Se tarttuu ihmisiin, ja monissa organisaatioissa johto näyttää tähän mallia”, sanoo Ojala-Oksala.\nUupumiseen vaikuttavat lisäksi yhteiskunnasta nousevat syyt. ”Jos työtä ei arvosteta, siitä maksetaan liian pientä palkkaa, ja näitä syitä tuodaan yhteiskunnassa jatkuvasti esiin, kyynisyys valtaa alaa. Miten voisin arvostaa työtäni, kun muutkaan eivät sitä arvosta, pohtii moni”, Ojala-Oksala sanoo.\nKun muuten ei jakseta työelämässä turvaudutaan ”piristeisiin”.\nTerveydenhuollon mielenterveyspalvelut ovat pahasti ylikuormitettuja ja kaikki eivät sinne pääse. Siksi ”itselääkitys” on kasvussa. Kun ollaan kokonaan syrjäydytty työelämästä, pahaa oloa lääkitään huumeilla ja lopulta ongelma ratkaistaan itsemurhilla.\nHuumekuolemia paljastuu Suomessa enemmän kuin monessa muussa Euroopan maassa: Huumemyrkytykset ovat alle 40-vuotiaiden miesten toiseksi yleisin kuolinsyy. Tuore huumeraportti pitää Euroopan heroiinitilannetta huolestuttavana. Suomessa ilmoitetaan raportin mukaan väkilukuun suhteutettuna seitsemänneksi eniten huumekuolemia.\nHuumemyrkytyksiä yleisempi kuolinsyy alle 40-vuotiailla miehillä on itsemurhat. Alle 40-vuotiaiden naisten osalta huumemyrkytykset ovat kolmanneksi yleisin kuolinsyy.\nSuomalaisten eriarvoisuus näkyy kuolemassa. Se kohtaa köyhän aikaisemmin kuin rikkaan, kertovat monet tutkimukset. Tämä ero pätee niin naisilla kuin miehilläkin, mutta suurin eriarvoisuuden railo ammottaa eri sosiaaliluokkiin kuuluvien miesten välillä.\nPienituloinen mies kuolee noin kymmenen vuotta aiemmin kuin hyvätuloinen mies. Ja jos mitataan terveitä elinvuosia, ero vain kasvaa.\nTyöelämän professorit jo ennen Apusta olivat sitä mieltä, että työelämässä ei juuri mikään ole muuttunut. Kirjoitin siitäkin tällä blogilla otsikolla: ”Miksi työelämän tutkijat eivät tutki työttömyyttä?”\nTyöttömyys ja näköalattomuus purkautuu perheväkivaltana.\nMassatyöttömyyden seurauksena nuoret miehet syrjäytyvät eivätkä pääse naimisiin ja naisetkin epävarmassa ”paskatyöviidakossa” eivät uskalla hankkia lapsia. 30–34-vuotiaista Suomessa syntyneistä miehistä 42 prosenttia oli vuonna 2018 puolisottomia. Heidän osuutensa on kasvanut viidenneksellä – vain kymmenessä vuodessa. Kaksi vuotta nuoremmilla, 28–32-vuotiailla naisilla kehitys on samansuuntainen. Myös heillä puolisottomien osuus on noussut viidenneksellä 36 prosenttiin.\nKymmenessä vuodessa puolisottomien osuus, 42 prosenttia, on kuitenkin noussut näitä suuremmaksi ryhmäksi. 28–32-vuotiaista naisista 30 prosenttia on avioliitossa, 34 prosenttia avoliitossa ja 36 prosenttia puolisottomia. Eniten puolisottomien osuus on kasvanut vuosien 2008 ja 2018 välillä 33-vuotiailla miehillä ja 31-vuotiailla naisilla. Kasvu on lähes neljänneksen.\nPuolisottomuuden yleistymistä ei ole väestötutkija Marika Jalovaaran mukaan helppoa selittää. Kolmekymppisten elämä on muuttunut muutenkin viime vuosikymmenten aikana. Entistä useampi kolmekymppinen opiskelee ja asuu omistusasunnon sijaan vuokra-asunnossa. Työssä käyvien osuus on vähentynyt. Meritokratia ei enää toimi. Koulutetutkaan eivät enää saa enää koulutustaan vastaavia töitä.\nNuorten tulotaso taantuu. Jyväskylän yliopiston tietotekniikan professori Pekka Neittaanmäki kävivät läpi Tilastokeskuksen tuottamaa dataa viime vuosikymmeniltä. Siinä on tutkittu erityisesti muutoksia ikäluokittain henkilöverotuloissa.\n”Tutkimuksen perusteella alle 40-vuotiaat ovat tippuneet vanhempien työikäisten ikäluokkien keskimääräisten henkilöverotulojen kehityksen kyydistä”, Neittaanmäki sanoo.\nTässä vain muutama esimerkki millaista on ”maailman onnellisimman maan” todellisuus. Silti toistasataa työelämän professoria ei tiedä mitään työelämässä tapahtuneista muutoksista. Silti näihin suojatyöpaikkoihin tunkee veronmaksajien eläteiksi uusliberalistisia lobbareita Apusen (EVA) lisäksi Vesa Vihriälä (Etla), Martti Hetemäki /VM) jne. Olen kirjoittanut ilmiöstä tällä blogilla aiemmin otsikolla: ”Onko työelämän tutkimuslaitos lobbareiden kaatopaikka?”\nTyönantajien lobbarit eivät taatusti nosta työelämän tutkimuksen muutenkin onnetonta tasoa.\nOnneksi meillä edes lapset ennustavat paremmin kuin työelämän professorit. Heillähän on jo empiiristä kokemusta lähiympäristönsä, vanhempiensa ja sukulaisten työttömyydestä, epätyypillisistä työpaikoista, joilla ei enää elä sekä ”kannustavista” aktiivimalleista.\nEpävarmuus työllistymisestä kalvaa neljäsosaa yläkouluikäisistä nuorista. Tämä selviää Lasten ja nuorten säätiön sekä ohjelmisto- ja palveluyritys Tiedon teettämästä kyselytutkimuksesta, jossa selvitettiin nuorten käsityksiä työn murroksesta, tulevaisuuden työmarkkinoista ja työllistymiseen vaikuttavista tekijöistä.\nTilastotutkija Sami Myllyniemi on ollut mukana 15–29-vuotiaiden nuorten arvoja ja asenteita mittaavan Nuorisobarometrin toteutuksessa. Hänen mukaansa yläkouluikäisten nuorten käsitykset tulevaisuuden työelämän epävarmuudesta heijastelevat Nuorisobarometrin nuorten aikuisten vastauksia. Neljäsosa yläkouluikäisistä ei ole varmoja siitä, löytävätkö he töitä tulevaisuudessa. Myllyniemen mukaan epävarmuus on globalisaation lieveilmiö.\nNuoret aikuiset ovat tätä kyynisempiä. ”Kun mennään lähes kolmekymppisiin nuoriin, joilla on työelämästä jo kokemusta, vastauksista alkavat nousta esiin sellaiset tekijät kuin sattuma, perhetausta ja suhteet”, Myllyniemi sanoo. ”Investointipankkiirien tunarointi Wall Streetillä voi vaikuttaa reaalitalouteen Suomessa pienellä viiveellä niin, että oma työpaikka katoaa alta”.\nSilti Apunen on hehkuttanut koko työelämänsä ajan kapitalismin, globalisaation, vapaiden markkinoiden, digitalisaation, tekoälyn ja yksityistämisen puolesta. Hänen yksityistämisen vimmansa aktivoi minut ottamaan kantaa tällä blogilla otsikolla: ”Evan Apunen – Suomen vaarallisin yksityistämisen lobbari”.\nVapaa kapitalismi ei ole nostanut kehitysmaan lapsia eikä aikuisia köyhyydestä ja Suomessakin se on lisännyt lapsiköyhyyttä.\nMatalatuloisten lasten hyvinvoinnin huonontuminen lisääntynyt\nKöyhien lasten määrä on saavuttamassa pian lapsiköyhyyden huippuvuoden 2007 luvut. Köyhien lasten osuus on ohittanut koko väestön köyhyysasteen, joka on kasvussa ja on tällä hetkellä 13,7 prosenttia. Nämä luvut perustuvat laskennalliset asuntotulot huomioon ottavaan tulomittariin. Näin on kertonut lapsivaltuutettu Tuomas Kurttila. Kun kapitalismi ei ole tuottanut toivottua tulosta nämä uusliberalismin uskovaiset vaativat lisää kapitalismia. Lisää rikkaiden rikastumista, lisää palkansaajien palkkojen alentamista ja työehtojen heikennyksiä, lisää hyvinvointivaltion alasajoa – ja kaikki tietenkin ”kilpailukyvyn” säilyttämisen nimissä.\nNyt EK:n lobbari Apunen on siirtynyt ”puolueettomaksi” työelämän tutkijaksi suojatyöpaikkaan. ”Puolueeton” ja ”sitoutumaton” Helsingin Sanomat teki äskettäin Apusesta henkilöhaastattelun.\nSiinä kerrottiin, että Hesari oli kahdessa eri vaiheessa pyytänyt Apusta lehden päätoimittajaksi. Apuselle tarjottiin Helsingin Sanomien vastaavan päätoimittajan paikkaa 2010, mutta hän kieltäytyi kunniasta. Tehtävään valittiin helmikuussa 2010 silloinen HS:n kustantaja Mikael Pentikäinen.\nKun hänen ja Hesarin hallituksen puheenjohtajan ja suurimman henkilöomistajan Antti Herlinin välille tuli yllättävä ”luottamuspula, Apuselle tarjottiin toistamiseen päätoimittajan postia. Apusen kieltäydyttyä päätoimittajaksi valittiin Sanoma-konsernin sisältä Kaius Niemi, joka oli ansainnut ”kannuksensa” TV-Nelosen toimitusjohtajana. Kanavahan oli profiloitunut jo tuolloin ”laatujournalismin edelläkävijänä”.\nErikoista Apusen tapauksessa oli se, että toimiessaan Aamulehden päätoimittajana, tutkittiin eri lehtien puolueellisuutta. Tampereen Yliopiston Journalistiikan laitoksella on julkaistu (v. 2004) Jukka Holmbergin väitöskirja suomalaisten sanomalehtien puoluesuuntautuneisuudesta (oikeisto/vasemmisto-akselilla). Siinä ylivoimaisesti oikeistolaisimmaksi sanomalehdeksi tuli Aamulehti! (sähköpostin vaihe 9).\nJopa Hesarin omat toimittajat olivat aivan samaa mieltä Apusesta. Hesarin Toimittaja Teemu Luukka teki näyttävän aukeaman jutun toisinajattelijoista Hesariin vuonna 2008 (6.7.) otsikolla: ”Kaikki suomalaiset eivät marssi saman totuuden tahdissa”.\nSiihen Hesarin toimittajien keskuudessa tehdyssä sisäisessä valinnassa oli valittu valtakunnan 30 merkittävintä toisinajattelijaa. Siihen joukkoon oli valittu ainoana nimenä uusliberalistisena ja kapitalismin kannattajana Apunen. Muut 29 olivat erilaisia vasemmistolaisia, filosofeja, luonnonsuojelijoita tai anarkisteja.\nApunen ei tätä ”huomionosoitusta” tahtonut ottaa vastaan, vaikka Hesarin toimittajat olivat asiasta yksimielisiä. Kävimme värikkään sähköpostidebatin asiasta. (sähköpostin vaiheet 5 ja 7).\nHuvittavinta tapauksessa oli kuitenkin, että Hesarin toimituskunnan arvioista huolimatta ”puolueettoman” ja ”riippumattoman” valtalehden päätoimittajaksi lehden johto ja omistajat yrittivät kaksi kertaa saada ”täysin puolueettoman” Matti Apusen!\nSiitä huolimatta, että kaikki uusliberalistiset pääoman aatteelliset bunkkeritkin ovat kääntäneet kelkkansa kuten OECD, IMF, WTO ja Maailmanpankki. Kilpailukyvyn uskotaan kapitalismissa ja kokoomuksen piirissä ajavan kaiken muun ylitse aivan kuin Raamattuun ja Koraaniin uskovaisten piirissä.\nSitten lopuksi onnellisuustutkimuksiin. Suomen menestystä niissä voi toki iloita mutta jos se kertoo samalla, että kaikilla muilla maapallon mailla menee vielä huonommin – negatiivisesta kokonaiskehityksestä ei mitenkään voi iloita saati olla onnellinen.\nPS. Tämän kirjoituksen järjestysnumero on 73. Jos haluat perehtyä kaikkiin KU:n kirjoituksiini, ne löytyvät blogini etusivulta (viimeisimmät aivan alusta ja loput etusivun lopusta).\nEdellinen artikkeli:72. Digitalisaatio tuhoaa demokratian.\nSeuraava artikkeli:74. Sanna Marin valovuosia muita poliitikkoja edellä.\n24.9.2020 13.06 Aarno Koistinen Vastaa\nFaktat kertovat selvästi ihmisten elämisen epäsuotuisesta kokemisesta, masennuksesta, stressistä ja ahdistuksesta, joihin jotkut hakevat lievitystä alkoholista ja huumeista.\nKovaan kapitalistiseen kilpailutalouteen kaikki eivät sopeudu tai eivät edes halua, kaikkien ihanne ja tavoite ei ole olla ”huippuosaaja”.\nMonille riittäisi ihan tavallinen elämä ja tavallinen työ ilman ”haasteita”…\nSuomalaiset jotka kyselytutkimuksessa ilmoittavat olevansa ”onnellisia” teeskentelevät ulospäin olevansa sellaisia, voittajia ja menestyjiä, vaikka sisäisesti ovatkin tyhjiä ja onnettomia. Kulissit ulospäin ovat näyttäviä statusymboleineen. Raha ja asema ei tuokaan onnea, miten onni sitten määritelläänkään, subjektiivinen tunne joka haihtuu helposti taivaan tuuliin.\nOnnellisuus on sikäli väärä sana kun olisi puhuttava tyyvyväisyydestä elämään tai turvallisuuden tunteesta tai luottamuksesta yhteiskuntaan. Hyvinvointivaltioissa ne ovat tunnetusti korkealla tasolla.


Maanantai Archives - Lapsen tyhjä lautanen\nMeidän maanantai ja kuulontutkimus\n(Oliverilla on merkittävä puheenkehityksen viivästymä, joten saimme hänelle lähetteen kuulontutkimukseen.) 5.30 herätys. Aamupala ja laittautuminen. 6.00 käyn herättämässä Oliverin. Kolme kertaa poika kääntää kylkeä. Neljännellä kerralla kannan sohvalle. Oliver karkaa takaisin sänkyyn. Mies menee pukemaan Oliverin. 6.15 herätän Siljan tissille.…\nBy Raisa\t11 huhtikuun, 2018\nJäljelle jäi suru\nJouluinen hyydykekakku. Maidoton ja gluteeniton.


Ennakkosuosikki voitti norjan mestaruuden\nPokeriammattilainen Preben Stokkan korjasi potin norjanmestaruusturnauksessa. Tänä vuonna turnaukseen osallistui ennätykselliset 2 124 pelaajaa.\nViime vuoden mestari Felix Stephensen tippui turnauksesta jo heti ensimmäisenä päivänä.\nTänä vuonna mestaruuspokali matkaa Lontooseen, jossa WSOP kakkonen Preben Stokkan asustelee.\nPreben Stokkan, joka oli toinen finaalipöydässä esiintyvistä pokeriammattilaisista aloitti finaalipöydän johtoasemista. Mielenkiintoisena yksityiskohtana voidaan mainita, että muut finaalipöydässä esiintyvät pelaajat ansaitsevat elantonsa kalastajana, sähköasentajana, putkimiehenä, sosiaalityöntekijänä ja koneiden maahantuojana.\nPelaajien taustat huomioon ottaen Stokkan voitto ei tullut yllätyksenä. Finaalipöydän toinen ammattilainen, Macaulla asusteleva, Henrik Tollefsen sijoittui turnauksessa viidenneksi.\nHeads-upissa Stokkan kohtasi Pojan Salimin joka aloitti finaalin lähes yhtä monella pelimerkillä kun Stokkan.\nFelix Stephensen ja Preben Stokkan.\nStokkan sai voitostaan 1,5 miljoonaa norjan kruunua. Osa voitosta päätyy kuitenkin Stokkan hyvän pokeriystävän, Felix Stephensenin taskuun, sillä hän on Stokkan vuokranantaja.\n- En ainakaan sijoita rahoja uuteen asuntoon, sillä minä ja Felix teemme erittäin tuottoisaa yhteistyötä pokerin saralla Stokkan totesi norjan TV2:lle\nPienenä kuriositeettinä voidaan voimmekin PokerListingsillä todeta, että Preben Stokkan ja Pojan Salim osallistuivat PokerListingsin järjestämään Battle of Malta –tapahtumaan. Myös viime vuoden finaalipari käyttivät Battle of Malta –tapahtumaa hyväkseen harjoitusturnauksena.\nNorjan mestaruusturnaus ja Battle of Malta –tapahtuma muistuttavat hyvin paljon toisiaan, olkoonkin ettei norjanmestaruuskisoissa ole rebuy mahdollisuutta. Täten, ei olekaan ihme, että Battle of Malta –tapahtumaan osallistuneet ovat pärjänneet hyvin myös norjanmestaruusturnauksessa.\nNegreanu veti talon täyteen\nNorjan pokerimestaruusturnaus oli jälleen menestys. Osallistujamäärä oli kaikkien aikojen suurin ja turnausta oli mukavasti esillä livelähetyksenä norjan TV2:ssa ja muissa valtamedioissa.\nDaniel Negreanu. Kuva: Lina Olofsson\nTämän vuoden pääturnauksen sisäänosto oli 5 000 norjan kruunua ja Oslon lentokentän, Gardemoenin lähistöllä sijaitsevaan hotelli Thoniin oli ahtautunut pokeriammattilaisia ja harrastepelaajia.\nPaikalle saapui myös Daniel Negreanu joka esitelmöi pokerista. Tapahtumaan osallistui tuhatkunta pelaajaa.\nNegreanu osallistui myös kutsuturnaukseen, mutta hän sai nopeasti maistaa tappion karvasta kalkkia intohimoisten norjalaisten pokeriharrastajien viedessä voiton.\nAikaisempina vuosina norjan mestaruusturnaus järjestettiin lainsäädännöllisistä syistä ulkomailla, mutta tänä vuonna turnaus voitiin lakimuutoksen takia järjestää norjan maaperällä.\nTässä norjan mestaruusturnauksen kärkikahdeksikko:\n1. Preben Stokkan (1 480 000 NOK)\n2. Pojan Salim (806 300 NOK)\n3. Per Oskar Ternsten (554 900 NOK)\n4. Stian Jakobsen (405 120 NOK)\n5. Henrik Tollefsen (339 070 NOK)\n6. Niclas Bjørkås (274 470 NOK)\n7. Børge Sandsgård (210 230 NOK)\n8. Arne Johan Olsen (149 150 NOK)


Koulumatkat ja -kuljetus - Oppimisen ja koulunkäynnin tuki - Perusopetus - Koulutus ja opiskelu - Koulutus ja opiskelu - Oulun kaupunki\nKoulumatkat ja -kuljetus/\nKoulumatkat ja -kuljetus Koulumatkat ja -kuljetus\nOppilaan koulumatka korvataan silloin, kun matka lähikouluun on yli 5 km. Koulumatkan pituus lasketaan lyhyintä, jalankulkukelpoista ja yleisessä käytössä olevaa tietä pitkin kotiportilta kouluportille.\nYli 5 km:n koulumatka muuhun kuin lähikouluun korvataan, kun oppilas on alkanut 3. luokalla opiskella A-kielenä muuta kuin englantia ja hänen koulumatkansa on yli 5 km tai jos matka lähikouluunkin olisi yli 5 km.\nKoulumatka voidaan myös korvata erillisellä aluepäällikön päätöksellä esimerkiksi matkan vaarallisuuden tai lapsen terveyteen liittyvien seikkojen takia.\nKoulumatkoja ei korvata, jos oppilas vaihtaa asuinkuntaa kesken peruskoulun ja jatkaa koulunkäyntiä Oulun kaupungin peruskoulussa.\nPeriaatteet ja hakuohjeet koulukuljetusoppaasta\nOulun kaupungin maksuttoman koulukuljetuksen myöntämisperiaatteet ja ohjeet koulukuljetusedun hakemiseen on koottu koulukuljetusoppaaseen.\nKoulumatkojen pelisäännöt ja liikenneturvallisuus -oppaassa esitellään Oulun kaupungin koulukuljetuksia koskevia periaatteita ja käytäntöjä sekä koulukuljetusten ja koulumatkojen liikennekasvatus- ja turvallisuusasioita. Oppaan lopussa on vastauksia usein kysyttyihin kysymyksiin.\nKoulumatkojen pelisäännöt ja liikenneturvallisuus -opas (pdf)\nHarkinnanvaraista koulukuljetusta haettava huhtikuussa\nJos haet lapsellesi harkinnanvaraista koulukuljetusta syksylle 2018, hakemus tulee tehdä huhtikuun aikana. Sähköinen hakemus täytetään Wilma-järjestelmässä.\nPääset tekemään lapsellesi hakemuksen "Hakemukset ja lomakkeet" -otsikon alta > Tee uusi hakemus. Tarvittaessa voit liittää hakemukseen sähköisiä liitteitä.\nHuhtikuun aikana jätetyt hakemukset käsitellään seuraavan lukuvuoden alkuun mennessä. Wilmassa voit seurata hakemuksen etenemistä ja lukea päätöksen.


Tutustumistunti 6-7 -v eskareille/eka-luokkalaisille | ODA\nTällä tutustumistunnille ovat tervetulleita kaikki noin 6-7 -v baletista kiinnostuneet lapset. Opettajana on Arja Koskela. Mikäli tutustumistuntien jälkeen haluattebaletin harrastusta, muistathan ilmoittaa lapsesi erikseen lukuvuodelle 2020-2021.\nTutustumistunti 6-7 -v eskareille/eka-luokkalaisille\nTunnille osallistujan nimi sekä syntymävuosi.\nLisätietoa osallistujasta tarvittaessa (valinnainen)\nAikataulut + varusteet\nTunti järjestetään Oulu Dance Academyn uusissa tiloissa, osoitteessa Taka-Lyötyn katu 4, 90140 Oulu, 2 krs.\nTutustumistunti pidetään torstaina 4.6. kello 10.00-10.45.\nTutustumiskurssille ei tarvitse hankkia erikseen mitään erikoisempaa, riittää että vaatetus on joustava, jotta liikkuminen on helppoa. Huomaattehan, että pitkähelmaiset hameet saattavat vaikeuttaa liikkumista. Jalkineiksi käyvät tossut tai jarrusukat. Laitattehan hiukset kiinni ja jättäkää myös ylimääräiset korut kotiin.\nKaikki kurssit maksetaan ilmoittautumisen yhteydessä verkkokauppamme kautta. Maksutapoina käyvät yleisimmät maksukortit, sekä PayPal. Ilmoittautuminen on sitova, eikä maksuja voida hyvittää.\nIlmoittautuminen on sitova, kun kurssimaksu on maksettu. Maksun palautus on mahdollista vain lääkärintodistuksella. Mikäli osallistuja on estynyt saapumasta tunneille ilmoitettuina ajankohtina, voimme sopia kurssimaksun käyttämisestä toisella kurssilla. Tälläisessa tilanteessa otattehan yhteyttä mahdollisimman pian sähköpostitse, niin voimme sopia ratkaisun. sähköpostimme on ouludanceacademy(a)gmail.com\nIlmoittautuminen tehdään ensisijaisesti nettisivuilla olevien linkkien kautta. Oppilaat otetaan ryhmiin ilmoittautumisjärjestyksessä. Alle 18-vuotiaan ilmoittautumislomakkeen allekirjoittaa huoltaja.\nIlmoittautuminen lukuvuoden tunneille:\nLukuvuosi koostuu eri jaksoista: starttikausi, syys- ja kevätlukukausi sekä kesäkausi. Ilmoittautuessa voit valita kaudet joille ilmoittaudutaan. Ilmoittautuminen on sitova ensimmäisen kokeilukerran jälkeen. Jos kokeilukerran jälkeen ei jatka ryhmässä, tulee tästä ilmoittaa sähköpostitse mahdollisimman nopeasti, jotta paikka voidaan antaa seuraavalle jonossa.\nLyhytkursseille ilmoittautuminen tulee tehdä ko. kurssin ohjeiden mukaisesti mainittuun päivään mennessä. Nämä kurssit maksetaan joko heti tai vaihtoehtoisesti laskulla, kun ilmoittautumisaika on ohi. Kurssi-ilmoittautumiset ovat sitovia.\nJokainen oppilas saa tarkistettavaksi oppilaskortin, jossa on ilmoittautumisen tiedot. Tarkista oppilaskortti huolellisesti ja lisää tähän myös oppilaan sosiaaliturvatunnus. Oppilaskortti allekirjoitetaan tarkistuksen jälkeen (alaikäisen oppilaskortin allekirjoittaa huoltaja). Nämä tiedot ovat vain ODA:n omassa käytössä tiedotusta ja opintosuorituksien kirjaamista varten. Tietoja ei luovuteta missään tilanteessa kolmannelle taholle.\n2. Ilmoittautumisen peruutus\nJos oppilas ei osallistu kevätlukukaudelle, asiasta tulee ilmoittaa sähköpostitse tai kirjeenä viimeistään 30.11.2018. Jos oppilaspaikka perutaan tämän jälkeen, veloitamme 50€ peruutusmaksuna kuluihin. Jos tutustumistuntien jälkeen oppilaspaikka perutaan, palautamme jo maksetun kurssimaksun, josta on vähennetty 25 € hallinnollisia (esim. tietoliikenne- yms.) kuluja. Jos oppilas on ilmoittautunut syyslukukauden alkuun, on tällöinkin oppilaspaikka peruttava kirjallisesti (sähköposti tai kirje) viimeistään viikkoa ennen tuntien alkua tai heti kokeilukerran jälkeen. Peruuttamattomasta oppilaspaikasta veloitetaan 50 € sekä ne tunnit, jotka ennen peruutusta on pidetty.\nErillisten kurssien ilmoittautuminen tulee perua viimeistään, kun ko. kurssin ilmoittautumisaika päättyy. Tällöin palautetaan jo maksettu kurssimaksu vähennettynä 25 € hallinnollisilla kuluilla. Jos kurssipaikka perutaan myöhemmin ei jo maksettuja kurssimaksuja palauteta.\nKurssimaksut maksetaan pankkiin viimeistään eräpäivänä. Otamme myös vastaan liikuntaseteleitä. Liikunta- ja urheilusetelit ovat henkilökohtaisia, niillä voi maksaa ainoastaan liikuntasetelien saajan omat tunnit.\nMaksukäytäntönä on lukukausimaksu. Starttikauden ja kesälukudan maksu maksetaan yhdessä erässä. Syys- ja kevätlukukauden maksun voi maksaa 1-4 erässä (tämä valitaan ilmoittautumisen yhteydessä). Muista tutustua myös hinnastoomme.\nKesken lukukauden lopettaneiden oppilaiden lukukausimaksuja ei palauteta. Palauttaminen on mahdollista vain erittäin pätevästä syystä, kuten esittämällä lääkärintodistus. Lopettamisesta on tehtävä kirjallinen ilmoitus toimistoon pikaisesti.\nLasku lähetetään ilmoittautumisen yhteydessä annettuun sähköpostiosoitteeseen. Erikseen sovittaessa, lasku voidaan toimittaa teille myös paperiversiona. Tällöin laskuun lisätään 5 € käsittelykulut. Muistathan pitää yhteystietosi ajantasalla. Osoite- yms. tietojen muuttuessa, ilmoita siitä mahdollisimman nopeasti s-postitse toimistoon.\nOppilaan omista syistä johtuvia poissaoloja voi korvata joko oman tai helpomman tason tunneilla saman lukukauden aikana. Poissaoloja ei hyvitetä rahassa. Pitkäaikaisen sairauspoissaolon takia voidaan maksumuutoksista sopia erikseen siitä päivästä lukien, kun toimistoon on otettu yhteyttä. Poissaoloista ja korvaustunneille tulosta tulee ilmoittaa sähköpostilla tai tekstiviestinä numeroon 045 6709 311.\nMikäli tunti perutaan opettajasta johtuvista syistä, menetetyt tunnit pidetään toisella kerralla sovittuna ajankohtana, jos kauden minimituntimäärä ei muutoin tule täyteen. Jos yksittäiselle tunnille ei tule oppilaita vähintään kolmea, niin opettajalla on oikeus joko perua kyseinen tunti tai siirtää tunti pidettäväksi myöhemmin.\nEmme vastaa unohdetuista tai kadonneista tavaroista. Toimipaikassa on löytötavarapiste. Tuntiperuutuksen sattuessa emme vastaa turhasta tunnille tulosta, jos paikkaansa pitäviä osoitteita ja puhelinnumeroita ei ole jätetty toimistolle. Pidätämme oikeuden tunti- ja opettajamuutoksiin.\n6. Lukukausimaksu sisältää\nLukukausittain maksettavaan maksuun sisältyy henkilöstökulut, tilojen vuokrat ja käyttökustannukset, musiikin käyttökustannukset sekä muut kulut. Lisäksi oppilailla on käytössä laaja pukuvarasto ja välineistö, alan kirjallisuutta ja musiikkia sekä muita tallenteita. Lukuvuoden aikana järjestettävä oppilasnäytös ja sen harjoitukset sisältyvät lukuvuoden tunteihin. Lukuvuoden aikana järjestetään 32 oppituntia/taiteen perusopetus (baletti) ja 28 oppituntia/muut lajit (syys- ja kevätkaudet poikkeavat toisistaan). Lisäksi omilla oppilailla on kiintiöpaikat kaikkiin järjestettäviin kursseihin ja tapahtumiin.\nPyrimme tiedottamaan mahdollisimman paljon sähköisesti, joten toivomme jokaisen ilmoittavan käytössä olevan sähköpostiosoitteen ja puhelinnumeron teksti- ja/tai whatsup-viestejä varten. Käytämme myös facebook-sivujamme tiedottamiseen (sivu:Oulu Dance Academy ja ryhmä:ODA:n oppilaat).\nOulu Dance Academy\nTaka-Lyötyn katu 4\n045 67 09 311\n©2017 by ODA, Oulu Dance Academy. Proudly created with Wix.com


Mihail Gorbatshov puhui vapautetun venäläisrehtorin puolesta. (KUVA: wikipedia)\nJulkaistu: 16.2.2007 15:30 , Päivitetty: 16.2.2007 15:32\nVenäläisviranomaiset luopuivat syytteistä Ponosovia vastaan todisteiden puutteen vuoksi, kertoo venäläinen uutistoimisto RIA.\nPonosovia syytettiin piraattituotteiden käyttämisestä koulun tietokoneissa.\nPienen koulun rehtoria uhkasi 7740 euron sakko sekä mahdollisesti viiden vuoden vankeusrangaistus.\nPonosov sanoi, että lisensoimattomat Microsoftin ohjelmat oli asennettu 12 tietokoneeseen ennen kuin koneet ostettiin kouluun.\nJuttu on herättänyt huomiota maailmalla, sillä Ponosovin tueksi asettui julkisesti Mihail Gorbatshov. Entinen Neuvostoliiton johtaja vetosi avoimella kirjeellään suoraan Microsoftin Bill Gatesiin Ponosovin armahtamisen puolesta.\nMyös Venäjän presidentti Vladimir Putin ilmaisi tukensa Ponosoville.\nMicrosoft ei puttunut tapaukseen, mutta Venäjän viranomaiset ajoivat juttua torstaiseen syytteistä luopumiseen asti.


Suhde vakavoituu – Pete Davidson kutsui Kim Kardashiania tyttöystäväkseen – Stara\nSuhde vakavoituu – Pete Davidson kutsui Kim Kardashiania tyttöystäväkseen\nViihdeuutiset 9.2.2022, 5:00 · Terhi Piiroinen\nKoomikko Pete Davidson ja seurapiirijulkkis Kim Kardashian ovat seurustelleet muutaman kuukauden ajan. Parin suhdehuhut lähtivät liikkeelle nopeasti sen jälkeen, kun Kardashian esiintyi Davidsonin tähdittämässä Saturday Night Live -ohjelmassa ja hän vaihtoi siellä miehen kanssa suudelman.\nKun Davidsonilta kysyttiin, onko hänen ammattinsa tehnyt elämästä hauskempaa, vastasi hän elävänsä suhteellisen tasaista arkea. Hänen mukaansa päivät täyttyvät lähinnä esiintymisten järjestelyistä sekä ystävien ja tyttöystävän kanssa hengaamisesta. Hän viittaa tyttöystävällä nimenomaan Kim Kardashianiin.\n– Vietän vapaapäivät ystävieni kanssa tai rentoudun tyttöystäväni kanssa. Joten en tee paljon, Davidson kertoo People-lehden haastattelussa.\nDavidson ja Kardashian ovat tehneet yhdessä lomamatkoja ja reissanneet New Yorkin ja Los Angelesin väliä. Kim Kardshianin sisarukset ovat innoissaan 41-vuotiaan neljän lapsen äidin puolesta, sillä 28-vuotias koomikko tekee hänet silminnähden onnelliseksi.


Taostelua: lokakuuta 2013\nLähettänyt Tao klo 09:00 Ei kommentteja:\nLähettänyt Tao klo 13:35 Ei kommentteja:\nLähettänyt Tao klo 17:03 2 kommenttia:\nAjattelin kuvata sukkasatoani näytille, mutta tänään on niin harmaa ja pilvinen päivä, ettei toivoakaan uusista kuvista. Ei ainakaan näin vähällä kuvausharjoittelulla mitä minulla on. Kamera on kyllä ihan hyvä, mutta kuvaaminen on meillä kuulunut aina miehelleni. Minä en ole koskaan innostunut katselemaan maailmaa linssin takaa. Nyt on sitten sitäkin opeteltava ja ennenkaikkea muistettava kuvata.\nEdellinen talomme oli erityisen valoisa ja avara. Nykyinen kotimme on korkeudeltaan "normaali", ja väritys ruskean sävyissä. Siitä johtuneekin, että näin harmaana päivänä kaikki valo tuntuu imeytyvän seiniin. Mutta ei hätää, suunnitelmat ovat kyllä olemassa ja pikkuhiljaa valmistakin saadaan aikaan. Raikkaita sävyjä tummien ruskeiden tilalle ja hyvä valaistus tekevät ihmeitä.\nAlla olevassa kuvassa on nurkkaus olohuoneestamme, jossa ei siis vielä ole tehty muutoksia. Kuvan ideana on näyttää jotain valkoista ja raikasta. Siis matto, jonka virkkasin ontelokuteesta. Matto on vielä kuprulla, sillä se on päässyt lattialle vain kuvauksen ajaksi. Ajattelin laittaa sen eteiseen sitten, kun pahin kurakeli on takana. Niin kuin tiedätte, niin näillä keleillä se ei kauan valkoisena pysyisi, vaikka ei ihan ovensuussa olisikaan.\nNäitä mattoja olen virkkaillut muutamia eri värisiä, ja olen todennut ne varsin käyttökelpoisiksi. Ohjeitahan näihin mattoihin löytyy netin syövereistä mitä erilaisenpia. Ensinmäiseen versioon olen jostain ottanut mallia, mutta myöhemmät versiot ovat sitten mututuntumalla tehtyjä. Saa nyt nähdä miten valkoisen maton käy siinä vaiheessa, kun pääsemme uusimaan lattiat - niistä kun on tarkoitus tehdä valkeat! Siihen asti ainakin tämä miellyttää minun silmääni.\nNyt on aika alkaa miettiä ruokahuoltoa, sillä perhe palailee piakkoin nälkäisenä kotiin. Ja muistattehan, että tänään alkaa mtv3 kanavalla uusi ohjelma Suomen kauneimmista kodeista. Minusta se kuulostaa katsomisen arvoiselta, joten kahdeksan aikoihin aion istahtaa tv:n ääreen toiveikkain mielin.\nVihdoin olen päässyt ajatuksesta tekoihin asti tämä bloggailun aloituksessa. Taolandia on nyt luotu ja tänne on tarkoitus jatkossa päivittää elämää ja kaikkea mikä siinä kulloinkin on ajankohtaista. Olemme parin kuukauden ajan asustelleet uudella paikkakunnalla, meille uudessa talossa. Tiedossa on siis mitä todennäköisemmin postauksia tulevista pintaremonteista.\nTässä maisema johon ihastuimme etsiessämme taloa uudelta paikkakunnalta. Kuva on otettu takaterassiltamme.\nErittäin todennäköisesti tiedossa on myös käsitöitä, sillä tv:n ääressä istuminen ei suju ilman lankakerää ja puikkoja. Kuitenkin ihan ensimmäiseksi minun on tunnustettava, että joulun odotus on meidän perheessä aloitettu virallisesti tänään!\nEnsimmäinen pellillinen torttuja paistui tänään - ja hyviähän ne olivat!\nMeidän joulunodotusherkkuihin kuuluvat siis tortut, glögi ja wienernougat. Ne ovat herkkuja, joita meillä nautitaan nimenomaan ennen joulua. Vuosien saatossa olen lopullisesti antautunut ja myöntänyt, että nämä jutut maistuvat parhaimmilta nyt - sitten jouluna on niin paljon muita herkkuja. Ja eikös se ole niin, että matkasta pitää nauttia, vaikka päämääräkin on tärkeä. Siis kyllähän minä näitä perusteluja keksin vaikka loputtomiin :) Koska nyt kerran ollaan rehellisiä, niin tunnustan, että veimme juuri kolme tyhjää wienernougat rasiaa keräyslaatikkoon. Vaan niiden tyhjentämisessä minä olen tyystin sivuroolissa!\nNäistä asetelmista siis lähdetään kohden bloggailun saloja - katsotaan minne päädytään.\nRennon letkeää sunnuntai-iltaa toivottaa,\nLähettänyt Tao klo 16:13 Ei kommentteja:


Joulukuun ensimmäisen viikon sää - laskettelukeskukset avautuvat\nPakkasta ja lunta luvassa lisää – laskettelukeskukset avaavat rinteitä etelässä asti: ”Tykit laulaa 24/7”\nTalvi on päässyt hyvään vauhtiin jo Etelä-Suomessakin. Laskettelukeskukset avaavat rinteitä pikavauhtia.\nPakkanen kiristyy viikon aikana etelässäkin. Atte Kajova\n30.11.2021 klo 21:14\nEtelässä on hyvin todennäköisesti siirrytty termiseen talveen hieman tavallista aiemmin.\nLaskettelukeskukset avaavat pikavauhtia rinteitään.\nHimoksen, Talman ja Vihdin laskettelukeskusten rinteitä avataan lisää tulevaksi viikonlopuksi.\nJoulukuu alkaa hyvinkin talvisissa merkeissä, pakkasessa ja osassa maata myös lumipyryssä.\nForecan mukaan näyttää myös todennäköiseltä, että etelässäkin on siirrytty termiseen talveen hieman tavallista aiemmin.\n– Keskilämpötila laski esimerkiksi Helsingissä ja Turussa pakkasen puolelle muutama päivä sitten ja näillä näkymin myös jää sinne ainakin pariksi viikoksi. Mikäli joulu–tammikuussa ei tule enää pitkää lauhaa jaksoa, terminen talvi alkoi tänä vuonna etelärannikolla reilun viikon tai parin verran etuajassa keskimääräiseen verrattuna, Forecan meteorologi Anna Latvala toteaa Forecan sääblogissa.\nKylmä sää jatkuu ainakin joulukuun alkupuolen ajan, ja pakkanen voi olla hyvinkin kireää.\n– Kireät pakkaset ovat tällä kuluvalla viikolla ajoittain mahdollisia etelää myöten, varsinkin öisin.\nKireän pakkasen raja on etelässä −15, maan keskiosassa −20 ja maan pohjoisosassa −25 astetta.\nLatvalan mukaan tiistaista torstaihin Suomessa liikkuu lumisadealue, joka siirtyy maan itäosasta pohjoiseen.\nEtelässä lämpötilat ovat viikon aikana 5–10 pakkasasteessa ja maan keskiosassa 5–15 pakkasasteessa. Pohjoisessa pakkasasteet vaihtelevat 5–20 asteen välillä. Paikoin voi olla kylmempääkin. Tuuli purevoittaa ajoittain pakkasta ja saa pakkasen tuntumaan 5–10 astetta mittarilukemia kylmemmältä.\nAinakin parin ensimmäisen joulukuun viikon aikana sateet tulevat Suomessa lumena.\nRinteet auki vauhdilla\nEteläänkin jo saapunut pieni talvi on otettu hiihtokeskuksissa hyvin vastaan. Rinteitä avataan kovaa vauhtia.\nVihdin laskettelukeskuksessa Vihti Ski Centerissä saadaan avattua jo puolet kaikista rinteistä viikonloppuun mennessä.\nTiistaina Vihdissä oli jo avattu kolme rinnettä (ensirinne, winterpark-rinne sekä päärinne) ja neljä hissiä. Viikonlopuksi kaiken kaikkiaan saadaan yhteensä avatuksi seitsemän rinnettä neljästätoista ja kahdeksan hissiä kymmenestä.\nRinteitä avataan Vihdissä nyt reilusti aiempaa aikaisemmin. Vihti Ski Centerin toimitusjohtajan Sami Uotilan mukaan ollaan normaalia aikataulua edellä. Uotilan mukaan myös viime vuonna rinteitä saatiin avattu hyvin, mutta kaksi vuotta sitten rinteet saatiin avattua vasta tammikuun puolella.\n– Arvioisin, että viimeksi kymmenen vuotta sitten olemme avanneet kaikki päärinteet ennen itsenäisyyspäivän viikonloppua kuten nyt. Tuntuu hyvältä saada avattua näin aikaisin, Uotila toteaa.\nKalle Palander oli tiistaina lapioimassa lunta Vihdin rinteiden huipulla. Sami Uotila\nLumitykit laulavat myös Talman ja Himoksen rinteissä\nMyös Sipoon Talma Skissa on saatu tällä viikolla lumetus käyntiin vauhdilla. Talma Skin lipunmyynnistä kerrotaan, että tällä hetkellä auki on harjoittelurinne koko leveydeltään. Hisseistä on auki mattohissi ja lasten teleskooppihissi.\nTalman perherinnettä pääsee laskemaan jo tulevana torstaina 2.12. Viikonlopuksi, eli lauantaiksi avataan myös snowparkin eturinne.\n– Nyt kun saatiin pakkasta, niin tykithän laulaa 24/7 ja lunta kyllä tulee, lipunmyynnistä kerrotaan.\nTalmassa on opetus- ja harjoittelurinteiden lisäksi eturinne sekä kolme takarinnettä, half pipe ja snowparkin etu- ja takarinne.\nTalma Ski avaa myös rinteitä viikonlopuksi. Arkistokuva. Petteri Paalasmaa\nMyös Himoksella rinteitä avataan runsaasti jo tulevana viikonloppuna. Himos-Yhtiöiden toimitusjohtaja Elsi Ojala kertoo, että lauantaina 4.12. avataan Himoksella seitsemän rinnettä, joista kolme Lumilassa.\n– Lumetuskelit ovat nyt olleet poikkeuksellisen hyvät. Avaus itsenäisyyspäivän aikaan oli tavoitteemme, joten olemme hyvin aikataulussa, Ojala toteaa.\nUusia rinteitä avataan sitä mukaa, kun ne saadaan lumetettua ja valmisteltua avausta varten.\nHimoksellakin saadaan viikonlopuksi rinteitä auki. Arkistokuva. MATTI MATIKAINEN\nTalven ensimmäiset pilkkijät saapuivat Töölönlahdelle – asiantuntijalta varoituksen sana: "Malttaisin kyllä mieleni"


Honda CRF 50 F 50 cm³ 2017 - Ruovesi - Moottoripyörä - Nettimoto\nMaailmanlaajuinen myyntimenestys, joka on pysynyt Honda-mallistossa kauemmin kuin minkään muu Off Road -malli. Tämän pyörän legendaarinen tekninen kestävyys ja luotettavuus antavat pienten crossareitten keskittyä itse asiaan eli ajamiseeen! Hondan taattu laatu takaa pyörälle hyvän jälleenmyyntiarvon, mikä on varsinkin rahoittajalle mieleen silloin, kun kuskin on aika siirtyä isompaan luokkaan ajamaan Honda CRF70:llä. Nelitahtisen, 49-kuuitoisen moottorin voima välittyy takapyörälle pehmeästi kolmivaihteisen vaihdelaatikon ja automaattikytkimen avulla. Istuinkorkeus on vain 55 cm, joten ajamisen makuun pääsee hyvin pienestä pitäen.\nNettimoto ID 2127141


Project Talent F.E.C. yrityksille | Talentgate\nProjektinhallinnan koulutusohjelmasta voitte löytää uuden osaajan erilaisiin projektiluontoisiin tehtäviin, kuten IT-, markkinointi- ja digiprojekteihin tai junioritason osaajan teknisiin projekteihin. Rekrytoi uusi osaaja koulutusohjelman kautta turvallisesti ja joustavasti!\nUusi projektiosaaja rekrytoivasta koulutusohjelmasta\nProjektinhallinta on taito, jota tarvitaan lähes joka työssä. Etätyön lisääntyminen on muuttanut tiimien toimintaa ja asiakkaiden kohtaamista, kun kasvokkain tapaamiset ovat vähentyneet. Tämän päivän projektinhallinnassa korostuu ketteryys sekä digitalisaation tuomat mahdollisuudet mm. viestintään ja projektin dokumentointiin. Myös oman työn hallinta ja johtaminen sekä esimiestyö edellyttää projektinhallintataitoja. Projektien parissa työskentelee projektinimikkeillä työskentelevien henkilöiden lisäksi lähes koko organisaatio ja taitavista projektiammattilaisista on jatkuva kysyntä niin IT:ssä kuin muillakin aloilla. Tuomme tähän ratkaisun Project Talent F.E.C. -ohjelman kautta!\nKuusi kuukautta kestävän koulutusohjelman aikana valitsemanne henkilö työskentelee määrittelemienne tehtävien parissa sekä osallistuu asiantuntijoiden pitämiin koulutuspäiviin. Koulutus koostuu projektinhallinnan teemoista sekä räätälöidyistä lisäteemoista osallistujan työtehtävien ja kiinnostuksenkohteiden mukaan.\nLue lisää F.E.C. koulutusohjelmasta täältä.\nMillaisen osaajan voitte löytää?\nProject Talent F.E.C. koulutusohjelmasta voit rekrytoida uransa alkuvaiheessa olevan tulevaisuuden osaajan tai jo pidempään työelämässä olleen oman alansa tekijän, jolla on halu kehittää osaamistaan. Puolen vuoden koulutusohjelman aikana valitsemanne henkilö antaa näyttöjä tehtävissään ja kehittää osaamistaan täydennyskoulutuksen kautta. Koulutusohjelman päätteeksi teillä on yritykseen ja tehtäviin perehtynyt osaaja, jonka voitte rekrytoida ilman erillistä rekrytointipalkkiota!\nIT- JA PROJEKTIOSAAJA\nRekrytoi henkilö esimerkiksi järjestelmien kehityksen, konsultin, palvelupäällikön, projektikoordinaattorin/-päällikön tehtäviin. Hakijoina niin IT:stä kuin projektitoiminnasta kiinnostuneita henkilöitä.\nMARKKINOINTI- JA DIGIPROJEKTIEN OSAAJA\nMarkkinoinnin asiantuntijoilta vaaditaan jatkuvaa kehittymistä uusien digitaalisten työkalujen myötä. Koulutuksemme tarjoaa erinomaisen väylän päivittää osaamista ja kouluttautua digitaalisen markkinoinnin teemoista. Löydä uusi osaaja mm. erilaisiin verkkosivujen/verkkokaupan kehittämisen, markkinointikoordinoinnin, sisällöntuotannon ja somemarkkinoinnin tehtäviin.\nJUNIOR-TASON TEKNINEN PRJEKTIOSAAJA\nRekrytoi vasta valmistunut nuori, jolla on motivaatiota päästä kiinni työelämään ja oppia jo koulussa opitut asiat käytännön tasolla. Työtehtävät voi suunnitella tarpeen mukaan tukemaan työssä oppimista ja tavoitteita, joiden saavuttamista rekrytoivan koulutuksen malli tukee. Koulutusohjelman kautta saatte oivan mahdollisuuden perehdyttää henkilön kustannustehokkaasti ja matalalla riskillä esimerkiksi projektikoordinaattorin, tuotantoinsinöörin, tuotepäällikön, suunnittelun tai teknisen tuen tehtäviin. Ohjelman jälkeen teillä on mahdollisuus palkata yritykseen ja tehtävään valmiiksi perehdytetty ja tutuksi tullut osaaja.\nKoulutusohjelma alkaa syksyllä 2021, ja ensimmäiset hakemukset saapuvat Talentgatelle heti elokuussa. Mikäli teillä on alustava rekrytointitarve, olethan meihin yhteydessä, jotta voimme esitellä tarpeisiinne sopivat osaajat mahdollisimman pian! Kuusi kuukautta kestävä työskentely- ja koulutusjakso alkaa joustavasti syys-lokakuussa. Tarpeenne läpikäynti ja ehdokkaiden kartoitus kannattaa aina tehdä kanssamme, sillä se ei vielä sido osallistumaan ohjelmaan. Ohjelmamaksu veloitetaan vasta sopivan henkilön löydyttyä ja aloitettua koulutusohjelmassa.\nProject Talent F.E.C. koulutusohjelma toteutetaan yhteistyössä Uudenmaan ELY-keskuksen ja TE-palveluiden kanssa.\nTalentgate esiarvioi hakijat ja esittelee soveltuvimmat ehdokkaat yrityksille\nKoulutusohjelman aikana osallistuja saa 20 päivää laadukasta täydennyskoulutusta sekä mahdollisuuden suorittaa Prince 2 Foundation sertifikaatin. Koulutus koostuu seuraavista aiheista:\nKetterä kehittäminen: Scrum viitekehys, tiimi, kehitystiimi ja tuoteomistaja, sprintin elinkaari, ketterä johtaminen, daily scrum


Tricking smooth collie & beagle: 2013\nOllaan hetkellisesti aktivoiduttu agilityn saralla. Käväistiin marraskuussa oikein epiksissä pitkästä aikaa. Molempien kanssa väänsin mölli- ja avoimen radan. Mölliradalla ajatuksena Faron kanssa höyryjen päästely, Figon kanssa kontaktitreeni. Farolainen päästelikin menemään mukavasti ja peräti virheettömästi, vaikka useita hyppyjä, puomi ja A löytyivät radalta :D Se jatkoi hyvin kuulolla olemista vielä avoimen radallakin. Yhtään rimaa ei pudonnut eikä kontaktivirheitä tullut sielläkään, mistä olin erittäin iloinen :) Ohjauksellisesti rata meni pipariksi, kun en vaan pystynyt ohjaamaan kunnolla. Ja Farohan ei paljon kysele jos on epävarma, vaan paahtaa menemään parhaaksi katsomallaan tavalla.\nFigon kanssa möllirata meni hyvin, mutta luiskahti puomin alastulolta ilman lupaa. Otin siis sen uusiksi. Muuten ei ongelmia ja vauhdikkaasti mentiin. Avoin meni paremmin kuin Farolla, ohjasin yhtä huonosti mutta Figo on kuitenkin niin paljon tunnollisempi... Samassa kohtaa kyllä molemmat hyllyttivät, eli puomi-putki erottelussa, kun en vaan jaksanut olla huolellisempi. Muuten Figon kanssa pysyttiin oikealla radalla, Faron kanssa tais tulla ainakin triplahylly :D Mut kiva oli käydä epistelemässä pitkän tauon jälkeen.\nSitten on ollut Taijan (Salokannel) koulutus. Teemana ohjaajan liikkuminen... Ei ihan mulle parhaiten sopiva teema, mutta aika kivasti selvisin. Erityisesti persjättöjä kokeiltiin molempien kanssa useaan otteeseen. Yksi sellainen kerrallaan meni hyvin, mutta kaksi putkeen alkoi olla jo hankalaa. Molemmat hakivat herkästi siinä kohtaa ylimääräisen hypyn sivusuunnassa. Figolle hankaluuksia aiheutti takaaleikkaus-takaakierto-yhdistelmä. Jompikumpi onnistui, mutta molemmat yhdessä oli liikaa. Takaakierrot ovat sillä kyllä hyviä, mutta tuossa oli kulma aika hankala, ei hahmottanut. Takaaleikkaukset tiedänkin molemmille hankaliksi, ja niitä pitäis vahvistaa. Hyvä sessio oli joka tapauksessa molemmille :)\nFaron kanssa innostuin käymään oikein virallisissa kisoissa vielä tälle vuodelle. Kolme starttia ATT:lla eilen. Farohan oli tänä vuonna kisannut tasan kerran, maaliskuussa. Sieltä oli yksi tulos, 30, ja tavoite oli parantaa siitä :D No, ei siihen pystytty vaan triplahyllyksi meni, mutta meno oli kyllä aika kivaa. Eka agirata oli oikeinkin hyvä, mutta mokasin itse. Muistin kyllä yhden takaakierron ja oikein tutustuin, mutta jostain syystä vaan unohdin ohjata sen. Havahduin pari metriä ennen hyppyä, että nyt unohtui ja siinä vaiheessahan ei enää saanut korjattua. Muuten tehtiin puhdasta rataa, eli hyvä nolla olis tehty... Mutta ei kyllä harmita, se oli ihan pöljä inhimillinen moka. Jatkoin hyllyn jälkeen sujuvasti, ja kokonaisuus oli ehjä ja siisti. En olisi uskonut, että Faron kanssa pystytään noin siistiin suoritukseen vielä, ja noin hankalalla radalla :) Antoi uskoa tulevaan.\nToinen agirata meni enemmän sähläämiseksi. Oli aika hankala meille, ja yhden säädön jälkeen homma levisi käsistä. Tällä kertaa tuli jo rimojakin alas, mutta en yhtään ihmettele. Sen verran sinne päin meni joidenkin hyppyjen ohjaaminen. Hyppäri taas oli ihan hyvä, taas pysyivät rimat ylhäällä :) Vauhdikkuutta radan profiilissa oli sen verran, että ongelmakohtia oli useita... Ekasta selvittiin, samoin toisesta, mutta kolmas oli liikaa. Suoran putken jälkeen Faro kyllä haki oikean hypyn, mutta jatkoon en ehtinyt itse mukaan. Hylly oli kyllä tehty jo aiemmin, kun ajautui yhden hypyn väärälle puolelle. Noh, tuon em. säätökohdan jälkeen lopusta selvittiin taas ihan ok:sti. Kokonaisuutena tämäkin rata oli hyvä tämänhetkiseen osaamiseen nähden. Pakko olla tosi tyytyväinen ratoihin, vaikka tuloksia ei tehtykään :) Faro oli ihanasti kuulolla, ihan erilainen kuin se kaahottaja, jota kesän ja syksyn aikana tuskailin. Ehkä me vielä pystytään ehjiin, hyviin suorituksiin joskus :)\nNyt alkaa sit jonkinlainen agihiljaiselo taas... Pyrin käymään kasvihuoneella kerran viikossa tekemässä ainakin jotain pientä. Mutta kisoihin ei mennä ennen kevättä/kesää. Tarkennetaan syytä sen verran, että meille on tulossa keväällä karvaton perheenlisäys, joka aiheuttaa jo aikamoisia rajoitteita omaan suorituskykyyn :P Mutta katsotaan mitä keksitään ja mihin pystytään, varautunut olen kyllä aika lailla vetämään lonkkaa tämän talven.\nLähettänyt Anna Mattila klo 11.05 1 kommentti:\nLähettänyt Anna Mattila klo 17.40 Ei kommentteja:\nLähettänyt Anna Mattila klo 16.22 Ei kommentteja:\nLähettänyt Anna Mattila klo 18.38 Ei kommentteja:\nKevät on täällä. Kaikkea pääsee jo treenaamaan, jee. Viime viikonloppuna tallasin ekan jäljen ja eilen olin ekaa kertaa omalla kentällä aksaamassa. Tottistelemaankin pääsee jo missä vaan. On siis aika jättää agilityä vähän vähemmälle ja keskittyä enemmän muihin juttuihin. Huomenna (ja su, jos ehdin töistä...) kisataan siis vielä Liedossa ja sit pidetään kisojen kanssa vähän taukoa, oli tulokset mitä tahansa.\nKevään eka jälki oli pituudeltaan reilu 400m ja siellä oli 9 keppiä. Figon meno oli ihan tuttua viime syksyltä, eli hyvin hanskassa vanhat taidot. Liina kireällä mentiin, ehkä loppukolmanneksella oli vauhti jo hiljaisempaa. Pääosin nätisti jäljellä, ja kepit löytyivät ongelmitta. Pari pientä siksak-kohtaa, mutta niistä ei tullut mitään kunnon eksymisiä. Viimeisestä kepistä meni ohi. Olin ottanut muutaman pitkän loikan tuon viimeisen kepin jälkeen, ja Figo alkoikin selvästi ihmetellä. Siispä huomasin itsekin, että nyt mentiin ohi. Annoin sen hetken ihmetellä, ja palasikin itse takaisin jäljen loppuun ja löysi kepin. Aiemmat kahdeksan löytyivät oikein nätisti :) Kokeilin ekaa kertaa Sports trackeria, vaikutti ihan kivalta. http://www.sports-tracker.com/#/workout/annsaar/7ioeqqq6tuasvug2\nEilisestä kentän korkkauksesta vielä vähän. Kontaktiesteet ovat vielä kopissa (ja puomi meidän autotallissa), mutta tein kolmen hypyn suoran ja kepit siihen viereen. Ajatuksena ihan vaan ottaa keppejä jokunen kerta ja hyppysuoraa. Faron kanssa päästeltiin höyryjä ihan muuten vaan, eikä varsinaisesti treenattu edes mitään. Kunhan sai paahtaa pikkasen :) Figolle ovat loppusuorat edelleen hankalia, ja siksi otin niitä vähän. Palkkana heitin narupallon heti kun se hyppäsi viimeistä hyppyä. Aika hyvä sihti mulla oli, kun pallo lensi sinne minne pitikin, vaikka olin reippaasti koiraa jäljessä. Kepeillä otin valsseja, pikkasen epävarmoja nekin on olleet jos olen liian ajoissa sen tehnyt... Nyt sain edullisesti maahan iskettävät kepit omalle pihalle, jotta päästään aloituksia ja muita hankaluuksia treenaamaan tehokkaammin. Treenitavoitteista seuraavana ovatkin juuri kepit, ja kontakteilla hankalampien tilanteiden harjoittelu. Tavallaan siis pikkujuttuja agilityn suhteen luvassa tässä jonkun aikaa.\nSuurin energia tulee menemään nyt tottikseen. Luovutin jo toukokuun tokokokeen suhteen, en usko että kerkeän siihen mennessä saada touhua riittävän varmaksi, että haluaisin mennä kokeeseen. Mennään sitten, kun on itsellä varmempi olo, joskus kesällä. En ole juurikaan ottanut mitään seuruujuttuja, kun olen hakenut oikeaa fiilistä. Eilen päätin kokeilla hieman sillai, että vieressä on agiesteitä... Tuloksena ihan hyvällä fiiliksellä tapahtunut seuruu, jossa kylläkin metrin verran edistämistä. Tämä siis ennen agitreenaamista. Otin vielä toisen session sen jälkeen, kun olin korjannut esteet pois. Tasku oli täynnä nakkeja, ja sen Figo tiesi ;) Tekniikkana oli vain kävellä "seuruutyylisesti" ja katsoa, koska koira alkaa tarjota sivulle tulemista. Hyvin pian sen teki, ja sain tosi hyviä pätkiä useitakin. Alkaiskohan se fiilis löytyä? Ihanan nopeasti edelleen reagoi pysähdyksiin ja käännöksiin. Eiköhän siitä ihan hyvä vielä tuu.\nSitten Faroon: Siltä otettiin taas kilppariarvot, kun huomasin turkin menneen ihan huonoksi parista kohtaa. Ihan kuin hirveä määrä hilsettä. Ei ole sitä raappinut tai nuollut, mutta aristaa kyl tarkemmin kopeloi. Pesin lekurista ostamallani shampoolla, ja tuli erinomainen. Pari viikkoa, ja turkki oli taas samanlainen. Kyllä siinä siis oikeasti joku vika on pakko olla. Tätä ongelmaa on vain parissa kohtaa selässä/lavoissa. Noh, kilppariarvot edelleen samanlaiset kuin viimeiset pari vuotta: TSH täysin normaali ja T4 alakantissa. Nyt päätettiin, että lääkitys aloitetaan ja seurataan, miten turkin ja muiden juttujen kanssa käy. Mitään selkeitä käytösoireita sillä ei ole, mutta jotain omituisuuksia. Niitä on vaikea selittää, lähinnä on kyse vaan "tietystä tunteesta" oman koiran suhteen. Ulkopuolinen tuskin huomaa mitään. Uskon ja toivon, että vika on nimenomaan kilpparissa. Nyt on sit ajankohtaista myös EJ-rekisteriin siirto, sen jälkeen saa kisaamistakin jatkaa vaika doupattu onkin.\nLähettänyt Anna Mattila klo 10.54 Ei kommentteja:\nLähettänyt Anna Mattila klo 12.28 Ei kommentteja:\nPitkäperjantai vietettiin Tsaukkilassa Figon kanssa neljän startin merkeissä. Toinen toistaan parempia ratoja tehtiin, mutta on se niin pienestä kiinni se virheetön suoritus. Välillä menee ne tiukat paikat meille edullisesti, kuten ekoissa kakkosluokan kisoissa, nyt taas eivät ne pikkuseikat olleet meidän puolella. Joka radalla oli joku hölmö juttu, minkä takia nollat jäivät uupumaan. Lyhyesti jokaisesta:\nEkalla radalla hyllytettiin heti alussa, lähetin takaakiertoon mutta en valssannut samalla - kuvittelin että saan vedettyä sen viereisen hypyn ohi putkelle. No enpäs saanutkaan, veto ei oikein mennyt kuten oppikirjoissa ja hyppäsi sen ylimääräisen hypyn. Muuten rata oli moitteeton ja hyvä :)\nToinen oli hyppäri, sanoisin että suht hankala. kepeillemeno oli sellainen "puolittainen" umpikulma. Heti alussa oli selvästi niiston paikka. Lopussa taas pääsi soveltamaan aika tiukkaa takaaleikkausta. Päätin olla hurja ja ihan kisaradalla valita näihin kohtiin rohkeat, hienot ohjaukset :P Ts. tein sen niiston (onnistui!), annoin mennä itsenäisesti kepeille enkä auttanut (onnistui!) ja tein lopussa takaaleikkauksen (onnistui!) enkä alkanut säätämään muuta. Oli erinomainen rata. Mutta se pikkuseikka, miksi tulos oli hyl: Pitkästä aikaa tuli virhe kepeillä, ei aloituksessa vaan viimeinen keppiväli jäi pujottelematta. Varmaan syynä se, että kepeiltä jatkettiin aika suorasti vasemmalle, ja mä olin menossa jo ajatuksissani seuraavalle esteelle. Figo ei kestä tuommoisia vielä. No, se singahti sopivasti putkea kohti, joten annoin mennä sinne ja otin kepit sen kautta kokonaan uudestaan. Periaatteessa tahallinen hylsy siis. Muuten rata oli tosiaankiin loistava, harmi ettei sitä ole videolla.\nKolmannella vedettiin taas nättiä rataa, mutta tuli pari harvinaista virhettä. Ensin putos rima! Ihan helpossa paikassa vielä, en oikein tiedä miksi putosi. Sitten tuli puomin ylösmenolta kontaktivirhe, taisipa olla Figon ensimmäinen mutta periaatteessa odotettu. Nehän ovat vähän herran hallussa, ja nopeissa lähestymisissä noin kyllä joskus käy. Ohjauksellisesti rata oli erinomainen, eli taas kerran pakko olla tosi tyytyväinen.\nVika rata oli sekin loistava. Sen vitostuloksesta vastuun ottaa kuulemma käsiajanottajana ollut ex-treenikaveri :D Juuri kun Figo singahti ulos 3. esteenä olleesta putkesta, oli hän hyvin lähellä viemässä hihnaa maalialueelle. Figo katsahti hänen suuntaansa, keskittyminen herpaantui sen verran, että tuli ohi seuraavasta hypystä. En olis arvannut, että on noin häiriöherkkä sit kuitenkin, mutta näköjään tällainen herpaantuminen on mahdollinen ainakin päivän neljännellä radalla... Olis ehkä pitänyt kutsua sitä nimellä. Noh, jälkiviisastelua. Loppurata oli jälleen kerran hieno ja virheetön. Ehkä puomin alastulo oli multa vähän tönkkö, mutta koira teki juuri niin kuin on opetettu.\nKyllä sitä kolmatta luvaa siis todellakin tyrkytettiin, mutta tällä kertaa näin :D Ei voi silti olla pettynyt, meno oli tosi hienoa ja mullakin pääkoppa ihan kelpo kuosissa. Vähän tekis mieli kokeilla, päästäiskö colliemestiksiin (9.5.) jo kolmosiin. Siispä harkitsen, jos ilmoittaisin Lempäälän kisoihin parin viikon päästä. Katotaan nyt, en ota mestiksistä stressiä mutta jos nyt inhimillisellä vaivalla nousu onnistuu, niin kiva.\nVielä linkkinä melkonen tykkikuva Figosta :D Harmi, ettei ole ihan terävä. Kuvaaja Sirpa Saari. https://lh3.googleusercontent.com/-6EEh5_haN70/UVXRtiE_b1I/AAAAAAAHyII/qi9LkFDW2Lo/s640/IMG_3932.JPG\nSitten Faron ratoihin... :D Päätin kokeilla, mikä on tilanne tällä hetkellä. Eka rata olikin ihan lupaava, vain yksi rima putosi. Mutta sen lisäksi alkoi olla kontaktiroiskintaa havaittavissa. Tuli puomilta ihan törkeästi alas, ja sen seurauksena mun pakkani sekos ja pari estettä sekoiltiin. A:lta loppuun saakka taas suht ok menoa. Tämä on jopa videolla http://www.youtube.com/watch?v=yXhG5zZ71uQ&feature=youtu.be\nToinen rata olikin sit jo melkoista roiskintaa. Ohjauksellisesti selvisin mielestäni hyvin, vaikka lopussa saksalainen kusahti sen verran, että kiersi hypyn. Muuten tykkäsin. Tuohon hyppyyn kun lähetin uudestaan, niin sitten kaatui siivekekin :P Eli siltä yhdeltä hypyltä kokonainen kymppi... Lisäksi tuli rimoja alas useita, ja ainakin yksi kontaktivirhe. Todellista roiskimista siis! Sekä A:n että puomin alastulot olivat sellaisia, että mulla oli kauhee kiire seuraavalle esteelle. En siis todellakaan jäänyt varmistelemaan alastuloja, ja näköjään ne kusevat niin rankasti että virheitäkin tulee.\nKotimatkalla aloin pohdiskella ihan tosissani, josko opettaisin Farolle ne kontaktit ihan oikeasti. En tiedä jaksanko ihan alusta saakka lähteä niin systemaattisesti opettamaan, kuin Figolle. Mutta jos jonkinlaisen järjen sais asiaan, niin olis mielekkäämpää kisata. Eihän niistä juurikaan ole virheitä koskaan tullut, vaikka huonot ovat olleet. Mutta näköjään se voi nyt tuollaiseksikin mennä, kun tarpeeksi saa mennä oman halunsa mukaan. Toinen työstettävä asia on tietysti rimat. Niihin sain hyvät neuvot torstaina Elinan yksärillä. Alan nyt moittia sitä pudotuksen jälkeen (ei kiroilua, ihmettelevä äänensävy), nostan riman ja pistän hyppäämään. Sen jälkeen kehut. Hetken aikaa työstän tätä treeneissä, ja sen jälkeen vois kokeilla epiksissä. Katsotaan, mitä teen niiden rotumestisten kanssa, olin ajatellut sinne meneväni Faronkin kanssa mut saas nähdä.\nLähettänyt Anna Mattila klo 11.03 Ei kommentteja:\nOllut niin aurinkoiset kelit, että olen ulkoiluttanut kameraakin välillä. Eipä tolla pokkarilla nyt kummoisia otoksia saa, mutta jotain kuitenkin. Pääasiassa olen kuvannut Figoa, koska Farolla on edelleen pääasiassa pipo käytössä ulkoillessa :P Eipä noita kroppakuvia oikein yksin saa, koira lösähtää ihan lahnaksi aina. Tai jos on skarppina, niin ei millään ainakaan katse ole toivottuun suuntaan.\nTässä ensin kohtuullisen onnistunut kroppaposeeraus omalta pihalta. Katse ei ole ihan eteenpäin, kuten haluaisin.\n"Sori ny vaan, mut mulle riitti"\n"Njoo, no jos ny hetken pönöttäis taas."\nTällaisen perusasentokuvan olen ottanut aiemmin Farosta, joten tässä myös Figosta :) Sattumalta mulla on molemmissa kuvissa sama takki ja samanlaiset (eri pari, toiset jo menossa) kengät :D\nSitten harmaahapsi pellolla :)\nTässä vielä se Faron perusasentokuva :) Vähän vähemmän harmaana, ja korvat kauniisti pystyssä :) Figolla ei kovin helposti korvat ole pystyssä.\nEi nyt sentään samantien kolmosiin noustu, piti pikkasen pudottaa ohjaajaa maan pinnalle Tsaukkilassa :D Selvästi oli vähän päänsisäisiä ongelmia, ajattelin liikaa tuloksia. Ihan sama kuin silloin ekoja ykkösluokan nollia hakiessa. Teki ihan hyvää tällainen vähemmän menestyksekäs päivä tähän väliin, nyt taas muistaa olevansa ihan tavallinen kuolevainen.\nPäivän agiradat olivat selkeitä, eivät varsinaisesti helppoja mutta mitään veemäisyyksiä ei niillä ollut. Eka oli vähän takkuinen, vapauttelin kontakteilta hätäisesti ja muutenkin tatsi oli vähän huono. Noin puolivälissä tuli yhdestä hypystä ohi, en osannut sitä odottaa. Toisaalta siinä oli taas sellainen pitkä, laaja kaarros, noissahan niitä välillä tulee. Keinulle tuli valtavalla kaarroksella ja meinasi mennä ohi, joutui hyppäämään sivusta. Koska oli jo vitonen alla, niin otin keinun uudelleen eli siitä hyl. Vitonen olis siis ollut tulos muuten.\nToinen agirata (päivän kolmas rata, hyppäristä pian) oli samalla lailla selkeä, ja nyt päätin olla toooodella tarkka niin kontaktien kanssa kuin muutenkin. Ja eipä siinä mitään ihmeellisyyksiä tullutkaan, kontaktit ok eikä mitään läheltä piti -tilanteita. Kunnes päästiin loppuun... :D Keppien jälkeen oli ihan perus takaakierto, sen jälkeen taas tulosuuntaan keppien vieressä ollut hyppy ja siitä muurin ja toisen hypyn kautta maaliin. Hypyn toisella puolen siis kepit, toisella puolen putken pää. No sinnehän se putkeen sujahti, mä en ollut yhtään ajatellutkaan tuollaista mahdollisuutta! Keppejä kyllä ajattelin, ja huolehdin ettei mene sinne. Kylläpäs pikkasen ärsytti, muuten ei radassa ollut suurempaa sanomista.\nSe hyppäri sit... Täyttä kaaosta :D Oli kyllä myös vaikea, ja ne vaikeudet sellaisia jotka jo etukäteen tiesin meille tosi hankaliksi. Heti alussa neljä hyppyä vierekkäin, onneksi ne sentään mentiin vuorotellen eri suuntaan eikä välistävetoina, mutta silti. Se homma sekos ennen kuin päästiin edes alkuun. Sen jälkeen Figo olikin ihan pihalla, eikä loppuradastakaan saatu oikein mitään aikaseks. Kepeille olis ollut syytä lähettää takaaleikkauksena, ja sitäkään se ei kepeillä vielä hanskaa. Lisäksi oli pari suoraa pätkää, ja mulla ei noussut jalka yhtään. Olin koko edeltävän viikon p*skataudissa, joten suorituskyky ei ollut ihan kohdillaan. Noh, kokemuksia kokemuksia! :D\nSeuraavaksi kisaillaan sit pääsiäisenä. Taida ottaa silloin kaikki neljä rataa, nyt jäi vähän harmittamaan, kun yksi olis vielä ollut mutta en ollut ilmonnut sille :P Toivon mukaan saatais tämä agilityprojekti hoideltua, ennen kuin alkaa jälkikelit ja ylipäätään aktiivisuus muissa lajeissa.\nTottisfiilisteltyä on tehty kans. Olen pohdiskellut ongelmia aika perusteellisesti, ja todennut että yksi perustavanlaatuinen ongelma on luottamus tai siis sen puute. Kun mulla pyörii päässä "mitähän se nyt tekee, karkaako se, tuleeko tuolta joku, pysyyköhän se tossa", niin kyllähän se koirankin keskittyminen herpaantuu. En ole siis itse tarpeeksi keskittynyt siihen oleelliseen. Sessioista pitäisi saada intensiivisempiä. Kunhan Figo tietää mikä on homman nimi ja keskittyy paremmin, niin hommaan tulee sitä kautta enemmän tekemisen meininkiä. Tätä olen nyt lähtenyt työstämään. En niinkään keskity varsinaisiin liikkeisiin, vaan harjoitellaan leikkimistä ja keskittymistä. Viimeksi otin kuitenkin noudon pariin kertaan, se on liikkeenä niin erityyppinen kuin seuraaminen ja muut tylsät. Sehän meni oikein komeasti :) Pikkukapulalla kyllä, mutta tokossa sitä käytetäänkin. Lähti innokkaasti, toi laukalla ja luovutuspaikka oli hyvä. Fiilis tottikseen on nyt hyvä, ja luottamusta löytyy siihen, että siitä vielä hyvä tulee.\nEnsi viikolla on Elinan agiyksäri. Ajattelin silloin keskittyä Faron rimaongelmaan, koska Figon kisat ovat heti seuraavana päivänä yksäristä. Figolle otan kontaktimuistuttelua ja kyselen niihin vinkkejä jatkoa varten. Samoin keppeihin. Vähän kyllä tekis mieli ilmoittaa Farokin päästäiskisoihin, mutta katotaan nyt.\nLähettänyt Anna Mattila klo 14.22 Ei kommentteja:\nKappas kummaa, se irtos jo toinen kakkosluokan luva sunnuntaina Figolle. Rata oli aamun eka, alkoi ysiltä, ja mä en todellakaan ollut parhaassa hapessa. Oltiin la-iltana ravintolassa syömässä, ja siinä sivussa tuli nautittua muutama miestä väkevämpi. Sitten vielä huonosti nukuttu yö eikä mitään ruokaa aamulla ennen kisoja, mikä takasi sen että olin melkoisen pihalla vielä lähtötilanteessakin. Eikä se meno kovin kummoiselta tuntunutkaan, hosuin kontakteilla ja muutenkin, mutta siitä huolimatta sujuva nolla reippaalla yli 4 m/s etenemällä - ei hassummin :D Kukaan muu ei nollaa vääntänyt, joten sillä irtosi myös voitto. Ei hassummin, todellakaan! Yksittäisenä heikkoutena mainittakoon puomi, joka alkoi tosi hitaasti. Tein takaaleikkauksen sille, ja Figo lähti kiipeämään tosi hitaasti. Kun pääsin taas sen vierelle, niin vauhti kiihtyi. Eipä tällaista kyllä olla montaa kertaa tehty, selvästi oli epävarma että mitäs nyt tapahtuu, missä mamma.\nToinen rata oli mukava sekin. Puomin jälkeen oli hyppy ja putken "vaikeampi pää", jossa suunnittelin puolivalssilla vetäväni siihen lähempään, oikeaan päähän. Jostain syystä lähdössä päätin kuitenkin tehdä kunnon valssin. No siitähän ei mitään tullut, vaan, koira levähti mun selän taakse ja samassa olikin jo putkessa. Noh, loppuradasta tuli vielä tuplahyllykin, muuten hyvä meno ja kontaktit oli lyhyesti sanottuna superit. Uskomatonta, sen ekan radan huolimattomuuden (mun osalta siis) jälkeen! Super-Figo :)\nSitten vielä hyppäri. Siellä oli pikkasen haastavampi keppikulma, ja ajattelinkin että voi olla Figolle vaikea. Sehän ei juurikaan osaa itse hakeutua kepeille muuten kuin suorissa lähestymisissä. Ennen keppejä piti myös taas kerran puolivalssata (on muuten tullut ihan mun suosikkiohjauksekseni nyt Figon kanssa :P), jotta vältettiin tyrkkyputkeen joutuminen. Tämä onnistui komeasti, niin putken välttäminen kuin kepitkin :) Ylipäätäänkin rata oli tosi hieno lähes loppuun saakka. Siinä tuli pitkästä aikaa sellainen tyypillinen virhe, joita ykkösluokan alussa tehtiin, eli kaarroksessa hypystä ulkokautta ohi. En vaan osannut ottaa tarpeeksi tiukasti kiinni sitä, kun edellinen hyppy oli mennyt pitkäksi (osin tarkoituksellakin). Varmaan pelkkä koiraan katsominen olis riittänyt välttämään tuon, mutta en vaan tajunnut. No, lähetin takaakierrolla ottamaan sen hypyn. Tuloksena siis vitonen, ja kun nollilla ei taaskaan juhlittu niin sijoituskin oli kolmas. Tälläkin radalla etenemä oli komea, taisi olla tasan sama kuin ekallakin. Rata oli kyllä profiililtaankin nopea, ja hyppärillä 4 m/s on ihan normi, mutta kun sinne sisältyi tuo kielto, niin kyllä hämmästelin. Kyllä siitä vaan on tullut paljon menevämpi tapaus kuin alussa ajattelinkaan, ja varmaan vielä kokemuksen myötä kehittyy entisestään. Moni asia on vielä epävarma. Mutta on sen kanssa niin kiva tehdä :)\nPalataan vielä edellistorstaihin, jolloin ajeltiin Poriin tottistelemaan Lauran kanssa. Tehtiin heti sellainen päätös, että en hinkkaa nyt yhtään mitään hetkeen, vaan keskitytään fiilikseen. Asia joka on mulle vaan niin hankala... No, nyt harjoiteltiin sitten ihan konkreettisia juttuja asian vahvistamiseksi. Teknistä osaamista kyllä on, kunhan vaan saatais se ulos vähän ponnekkaammin. Se on tulevan kesän päätavoitteita sekin. Lisäksi katsottiin, miten lähden opettamaan eteenmenoa ja otettiin muutama alkeisharjoitus. Se meni hyvin, Figo hoksasi idean ja lähti rohkeasti menemään. Tästä jatketaan sitten. Hyvä sessio, kiitos koutsille taas :)\nLähettänyt Anna Mattila klo 11.26 Ei kommentteja:\nLähettänyt Anna Mattila klo 18.02 Ei kommentteja:\nFigottimen kanssa käväistiin sunnuntaina Tuulia Liuhdon koulutettavana Purina centerissä. Ohjelmassa tällainen rata\nAluksi ajattelin, ettei mikään kauheen paha. Mutta löytyihän sieltä sitten hankaluuksia ihan riittämiin, melkeinpä joka kohdassa kokeiltiin paria erilaista tapaa mokata :P Mutta siksipä sitä treenataan, että mokataan ja opitaan. Aluksi säädettiin ekan putken jälkeistä 6-7-8, lähinnä 7-hyppy-muuri. Vastakäännöstä mietin, mutta se käänsi Figon jo turhankin paljon ja tuli muurista ohi. Siispä vain vekki seiskalle, mutta se tuli multa helposti vähän liioiteltuna, minkä vuoksi ajautui ulkokautta seiskasta ohi. Pienen hinkkaamisen jälkeen onnistuihan se.\nSeuraavaksi säädettiin taas saman putken jälkeen, ja taas muurille menoa :D Tästä kohdasta on videomateriaalia kuten edellä mainitustakin. Figo ei vaan oikein tullut kunnolla mukaan valssiin, toisaalta olin itse aavistuksen hidas siihen lähdössä. Seuraava suora takaaleikkauksineen meni hyvin. Putkesta putkeen puomin alla oli pääsääntöisesti piece of cake, kerran jäi ohjaus vajavaiseksi ja koira kääntyi mua kohti ekasta putkesta (näkyy videollakin). Hyvin se kyllä jo hakee esteitä, selvästi tullut varmuutta syksyn ja talven aikana.\nLisäksi säädettiin saksalaista, mutta sitä en viitsinyt videoon enää laittaa. Sen verran tylsän näköistä. Siinä on yks opeteltava tekniikka, jonka luulen olevan meille hyödyllinen. Periaatteessa osaan, mutten oikein käytännössä kuitenkaan. Tässä vielä se video http://www.youtube.com/watch?v=rX2_VaBZiaQ&feature=youtube_gdata\nHei, nää lyhyet päivityksethän on kivoja... Vois ehkä jatkossakin jaksaa välillä raportoida vain yhden asian kerrallaan?! :o Seuraavaksi on luvassa kasvihuonetreenit torstaina, taidan mennä Faron kanssa kaksin :)\nLähettänyt Anna Mattila klo 18.21 Ei kommentteja:


Teknokas teknologiakasvatuksen keskus\nTeknokkaan tilat ovat toistaiseksi suljettuna. Verkkosivujemme oppimateriaalit ovat vapaasti käytettävissänne.\nTutustu uusin tehtävänantoihin oppimateriaalit sivuillamme.\nTeknokas mukana Tekniikan Akatemian Tiede ja teknologia lähtevät viihteelle! -tapahtumassa 14.6.2012.\nInnoGP - Nopein luokka 2012\nTiedekeskus Tietomaa järjestää yhdessä teknologiakasvatuksen keskus Teknokkaan kanssa InnoGP-koululaiskilpailun.\nKemian opetuksen päivät Oulussa 13.-14.4.2012. Lisätietoja...\nITEEA's 74th Annual Conference\nMarch 15- 17, 2012. Lisätietoja...\nTeknokas mukana Aalto-yliopiston LUMA-toiminnan avajaisissa 10.11.2011 Otaniemessä. Lisätietoja...\nHakkame leiutama -materjale huviringidele.\nKeksitään lisää -materiaali keksintökerholle. Koulun kerhokeskus ja Teknokas tuottivat yhdessä oppimateriaalin kerhoille.\nLataa tästä 2. korjattu painos...\nLet's Invent More - Learning materials for Invention Clubs. Download 2. revised edition (.pdf)...\nInnovaatio- ja teknologiakasvatusta käytännössä!\nTeknologiakasvatuksen keskus TEKNOKAS edistää rakennetun ympäristömme ymmärtämistä ja arvostamista, sekä kannustaa ihmisiä luovuuteen sen edelleen kehittämiseksi. Teknokkaassa vastataan tarpeeseen varmistaa ja kohottaa Suomen innovaatio- ja osaamispotentiaalia. Keskeinen toimintamuoto on kehittää ja levittää yleissivistävän teknologiakasvatuksen sisältöjä, menetelmiä, opetusmateriaaleja ja\n-välineitä mm. opettajien täydennyskoulutuksen kautta.\nTeknokkaan sisältöalueita ovat: rakenteet, mekanismit & koneet, sähkö & elektroniikka, automaatio & robotiikka, kemia sekä energian tuottamiseen, varastoimiseen ja käyttämiseen liittyvät perusasiat. Koska teknologia kehittyy usein innovaatioiden kautta, myös ongelmien havaitsemis- ja ratkaisutaitojen kehittäminen sekä luovuuteen kannustaminen ovat tärkeitä teknologiakasvatuksen päämääriä. Innovaatio- ja teknologiakasvatus kuuluu perussivistykseen!\nTärkeä toimintamuoto on myös suomalaisten pk-yritysten innovaatiopotentiaalin edistäminen järjestämällä yritysten henkilöstölle heidän innovaatioprosessejaan virkistävää toimintaa. Innovatiivisuuteen ja luovuuteen kannustavat opetusmateriaalit räätälöidään yritysten tarpeisiin tapauskohtaisesti.\nTeknokas on osa Oulun yliopiston Oulun Eteläisen instituutin toimintaa. Sen taustalla on Kerttu Saalasti Säätiö. Teknokas tekee yhteistyötä tiede- ja teknologiakasvatuksen muiden toimijoiden kanssa; mm. Opetushallitus, Designmuseo, Tekniikan museo, Heureka, Tietomaa jne. Kansainvälisiä yhteyksiä edustavat mm. Greenwichin yliopisto Englannista, Millersvillen yliopisto Yhdysvalloista ja Griffithin yliopisto Australiasta.\nTeknokas toteuttaa yliopistojen 'kolmatta tehtävää' yhteiskunnallisesta vaikuttamisesta valtakunnallisella tasolla.\nKeksitään lisää materiaalia on painettu jo kolmella eri kielellä. Lataa omasi viereisistä linkeistä!


Ruoka | Vuorenvarma\nSain eräältä seuraajalta toiveen, että voisinko kertoa tarkemmin siitä, mitä syön ja onko ruokavaliossa otettu huomioon vuorikiipeilyyn liittyviä asioita. Olen aika vähän kirjoittanut arkisyömisestä, joten kerta se on ensimmäinen jos avaan asiaa tar ...\nKirjoittelin jokin aika sitten lihasmassan kasvatuksesta ja siitä, kuinka olen vuodessa saanut kasvatettua massaa ja voimaa. Suurin täsmävinkki lihasmassan kasvattamiseen ja voiman kasvattamiseen on kova treeni sekä riittävä syöminen. Oppaita oikeaa ...\nSinulle, joka metsästät nyhtökauraa\nVarokaa, luvassa on paljastuksia. Mistä löytää tämän hetken kuuminta ruokatuotetta lähes aina? Nyhtökaura on suomalainen ruokainnovaatio, joka on kasvipohjainen proteiini kaurasta ja palkokasveista. Nyhtökauraa onkin saanut viime kauden ihan toden t ...\nKaikki Facebookia ja eri uutiskanavia seuraavat ovat varmaankin huomanneet kohun Tomi Kokon ruokavalion testauksesta, jossa hän kokeili kuukauden ajan syödä virallisten ravintosuositusten mukaisesti. Tomi teki asiasta dokumentin ja jo viime viikolla ...\nKävelimme viikko sitten erään Lappeenrantalaisen kadun ohitse, jossa pihoissa oli yksi toisensa kauniimpia omenapuita täynnä tuota suomalaisen syksyn kultaa. Tässä vaiheessa on pakko myöntää, että pari omenaa tarttui mukaan. Nämä olivat kuitenkin puo ...


Talouskriisi ja massatyöttömyys uhkakuvana | Maanpuolustus.net\nTalouskriisi ja massatyöttömyys uhkakuvana\nAloitus PVM 02.07.2013\nPieni tiistaipäivän aihe pohdittavaksi koskien Suomen, EU-maiden ja muiden talouskriisin kanssa painivia länsimaita.\nKuukaudesta ja viikosta toiseen jatkuvia uutisia talouden heikkenemisestä, eurokriisistä, hyödyttömiksi osoittautuvista tukipaketeista, yt-neuvotteluista, irtisanomisista ja massatyöttömyyden lisääntymisestä.\nNuorisotyöttömyys rehottaa, kaikki raha on velkaa eikä muutosta parempaan ole näköpiirissä. Kansalaisten luottamus poliittisiin päättäjiin, mediaan, viranomaisiin ja Euroopan Unioniin horjuu liitoksissaan. Ääriliikkeet keräävät kannatusta ja ristiriidat kärjistyvät.\nErilaisia lakeja, kieltoja, rajoituksia, holhousta ja valvontaa tulee jatkuvasti lisää kuin liukuhihnalta. Kansalaisoikeudet ja sananvapaus ovat jatkuvalla koetuksella.\nMissä kulkee kansantalouden kipuraja sekä missä vaiheessa jatkuvaa kurjistumista kansan mitta tulee täyteen ja yhteiskuntarauha alkaa järkkymään?\nKuinka monen peruspäivärahan ja työmarkkinatukipäivän päässä on kansakunnan kohtalon siirtyminen suurten kansanjoukkojen käsiin ja ratkaistavaksi? Mitä sitten tapahtuu ja voiko tämä skenario olla todennäköinen myös Suomessa?\nParissa Välimeren maassa on laboratoriotestit asian tiimoilta käynnissä. Suomihan on tietenkin erikoistapaus koska kansanluonteemme on erilainen kuten 1918 tapahtumat osoittivat ja sitä paitsi meillä on ne vakuudet.\nVakavasti ottaen jos historiasta hakee esimerkkejä niin romahdus vaatii keskusvallan heikkenemistä. Tätä edellyttäisi mellakat ja separatismi provisseissa. Keskusvallan rahavarat ehtyisivät, ulkomaalaiset haastajat tulisivat apajille ja lopulta turvallisuuskoneisto heikkenisi väestön kyrpiintyessä keskusvallan yrittäessä haalia kokoon resursseja laarin pohjalta pysäyttääkseen romahduksen. Lopulta seuraisi anarkian aika kunnes uudet poliittiset voimat ottavaisivat tilanteen haltuunsa. Näin siis romahdus karkeasti ottaen eteni ennen globalisaatiota ja jälkiteollista nyky-yhteiskuntaa.\nYlläpidetään vaan nykyistä "elintasoa", maksetaan julkisella sektorilla järjettömiä palkkoja liian monelle ihmiselle, pankit ja rahoitusyhtiöt lappavat säälittä ja surutta velkaa kaikille, joilla suussa voi sulaa. Lasketaan tuloveroja ja lisätään tasaverojen osuutta, aijai, kun se tekee pitkässä juoksussa köyhyydelle hyvää...eikun ainii, sehän ylläpitää kulutusta tms. ja siitähän se autuus lohkeaa, näköjään.\nVakuushöyräkkäkeskustelu on kätevää. Mielenkiinto kohdistuu siihen ja Suomen oma tontti voidaan pitää ulkona keskustelusta. Ruijan tähden alla ollaan kuin lintukodossa, vaikka maailma ympärillä rötkähtää, koska ollaan niin globaalissa yhteisössä? Eikun eihän se niin voi mennä?\nIhan oikeesti: tarvitsemme poliitikkoja, jotka armotta ja röyhkeästi ryhtyvät ajamaan kotimaan asioita vankalla otteella. Niin tekevät muutkin. Voihan asia olla jo nytkin niin, mutta hyvin se on salattu.\nMun mielestä Oulun alueella on nyt jonkinlainen kriisi..7100 elektroniikka alan tekijää irtisanottu.\nTämä peli on jo hävitty, muutoksia tapahtuu vasta sitten kun meillä on troikka tai IMF komentamassa.\nIhan oikeesti: tarvitsemme poliitikkoja, jotka armotta ja röyhkeästi ryhtyvät ajamaan kotimaan asioita vankalla otteella.\nMinun monivuotinen haaveeni.... nykymenolla ei taida toteutua ihan lähitulevaisuudessa (?)