Onnen Rippeitä: lokakuuta 2012\nMelkein kuin kuutamoratsastus\n.. Kuutamo vain uupui... :)\nMenin tallille vasta töiden jälkeen kuuden maissa ja silloin oli jo ihan pilkkopimeää. Lunta satoi viime yönä taas vähän lisää, saa nähdä vieläköä se kerkeää sulaa pois. Taavilla on edelleen kesäkengät alla ja hokkikengät se saa aikaisintaan ensi viikolla (tänään soittelin kengittäjälle). Pellolla se tosin pysyy hyvin pystyssä, mutten ainakaan tänään raaskinut pellolla kun kävellä, koska se on niin epätasainen ja muhkuraiseksi jäätynyt.. Viimeksi kun olen siellä mennyt, niin maa oli vielä osittain sula ja siksi pehmeämpi.\nTaavi oli taas vähän sählä, kun odotteli Greenline-puuroaan ja tallissa oli paljon ihmisiä. Se komensi ja luimisteli, vaikka vasta äsken oli saanut syödä heinät. Kyllä se siitä tokeentui, kun vähän ärähdin sille. Pian se puuronkin oli sen verran turvonnut, että sai syödä sen, niin loppuu se säätäminen.\nKyljistä edelleen tuntui olevan vähän arka, häntä viuhtoi välillä, kun harjailin. Mut sekin unohtui kun maha oli täynnä puuroa. Laitoin satulankin tänään, jos vaikka olisi kuinka pörheää pimeällä. Lisäksi virittelin kasan heijastimia ihan jo siltäkin varalta jos Taavi vaikka pääsisi irti.\nAjattelin ensin käydä katsomassa kaurapellon tilanteen ja talutin Taavin sen viereen. Se pysyi kyllä ihan hyvin pystyssä, eikä pahemmin liukastellut. Selkäännousussa se ei olisi oikein malttanut seisoa paikoillaan ja jouduin muistuttamaan asiasta pariinkin kertaan.\nKäveltiin pellolla ja alkuun tuntui virtaa olevan, mutta se hyytyi nopeaan kun Taavi huomasi, ettei mentykään vaan pellon läpi tielle. Ihan reippaasti se silti käveli.\nKoetin ottaa vähän raviakin, mutta meno oli niin hankalaa Taaville, etten viitsinyt pitkään ravata. Se kompuroi ja askel oli milloin minkäkin pituinen, lisäksi se joutui jännittämään epätasaista pohjaa.\nKäveltiin kerran pelto ympäri ja sitten tehtiin vähän aikaa ympyröillä taivuttelua, alkuun Taavi puski kovasti sisäpohjetta vasten oikealle ja vasemmalle ei meinannut rehellisesti taipua. Mutta nopeasti sitten homma alkoi sujumaan ja Taavikin rentoutui hyvin. Vaikka käynnissäkin sen tuntui olevan vaikea keskittyä, kun pohja ei ollut tasainen. En sitten viitsinyt mitään vaativampaa pyytää.\nKorkea askel kummallakin ja Taavi kattoo, että ketä vieraita on tullut kylään (Heli)\nKäytiin vielä toisellakin pellolla katsomassa, mutta ihan yhtä huonolta Taavin meno tuntui sielläkin ravissa, oli todella epäpuhtaan oloinen liikkuessaan. Enkä yhtään ihmetellyt, kun tulin alas selästä kokeilemaan millainen pohja on. Oli todella möykkyinen ja tietenkin umpijäässä myös kova. :(\nEn sitten pimeällä viitsinyt lähteä koko peltoa enää kiertämään, kun kävi niin tympimään taas. Tylsää jos taas joudutaan vaan kävelemään ja kävelemään ja kävelemään.\nLähdettiin sitten takaisin talliin ja annoin Taaville vähän heinää. Tarjosin myös melassivettä joka sekin teki hyvin kauppansa. Taavi alkoi sisällä hiota, taitaa olla tolle karvalle vieläkin vähän liian lämmin ja lisäksi tietysti tuollaisella pohjalla meneminen on aika raskasta, varsinkin kesäkengillä.\nTehtiin vielä perinteiset temput ja nyt kumarruskin onnistui loistavasti. Nälkäkuopat oli taas ihan hikiset liikutuksen jälkeen, mutta toisaalta myös kainalot ja lavat olivat. Kuitenkin sain hiukkasen hännän viuhtomista koskiessani nivusiin, mutta vain satunnaisesti. En tiedä ärsyttääkö sitä enemmän, että mie ylipäätään hipelöin sitä jatkuvasti.. :D\nKeräilin loput tavarat vielä paikoilleen ja rapsuttelin vielä Taavia hetken aikaa.\nTunnisteet: vatsavaivat, äkäinen\nTalvikeli yllätti meidät ihan tosissaan ja nyt ollaankin menty pellolla, kun on vielä alla nuo "kesärenkaat". Onneks pelto on ollu aika hyvä mennä nyt, ainaki tietyistä kohdista. :)\nTässäpä seuraavaksi vähän koostetta eiliseltä ja tältä päivältä.\nEilen menin tallille aamulla. Sain taas hörinät tervehykseksi talliin tullessani. :) Ihan ensimmäiseksi annoin Taaville heinää ja sitten laittelin sapuskat valmiiksi ja laittelin Taavin kuntoon. Menin ilman satulaa. Jopa jo pikkupakkasella tuo lampaankarva houkuttelee kummasti, vaikka en helposti kylmästä hetkahakkaan.\nPihapiiri ja tienylityskohta pellolle oli aika liukkaat, joten mentiin varovasti ihan hissukseen pihan poikki. Pellolla alkuun vain käveltiin ja etsittiin hyvää kohtaa ratsastaa. Haahuiltiin ees sun taas ja lopulta löydettiin ihan hyvä kohta mennä. Mentiin alkuun käynnissä ympyröitä, pysähdyksiä ja peruutuksia. Sitten lisäsin raviympyröitä. Taavi oli alkuun varovainen ja vähän nihkeä. Lopulta se rentoutui ja alko kulkea eteen. Ontin muutamia väistöjäkin ja väistöissä se oli tosi tarkka ja mussutti kuolainta tyytyväisenä. :) Otin muutaman ison laukkaympyränkin ja laukka nousi hyvin. Tosin vasen laukka oli hukassa. Laukkojen jälkeen annoin Taaville pitkät ohjat ja käveltiin pitkät loppukäynnit. Tulin jo pellolla Taavin selästä alas, koska aattelin että sen olisi helpompi kävellä liukkaan pihan poikki ilman ratsastajaa.\nTallissa otin Taavilta varusteet pois ja harjailin sitä samalla kun se söi aamulta jääneitä heiniä. Laitoin Taaville vielä ennen ulos viemistä villavuorisen sadeloimen kaulakappaleen kera, koska se oli vähän hikinen. Ennen loimenlaittoa tutkailin taas Taavin vointia ja painelin kylkiä, mutta se ei mitenkään protestoinut tähän.\nUlos Taavilla oli vähän kiire ja tarhassa se valtasikin itelleen Clasun vierestä paikan heiniä syömään.\nTänään menin iltapäivällä töistä päästyäni tallille. Laittelin Taaville sapuskat valmiiksi ja hain varusteet karsinan luo. Sitten lähdinkin hakemaan Taavia sisälle. Portille mennessäni hevosia ei nökyny missään. Aikani huudeltuani Taavi tulikin laitumen puolelta puoleenväliin kattelemaan, että kuka huutelee. Muukin lauma tuli perästä ja Reiska tulikin oikein vauhdilla pukkilaukan kera, siitäkös muukin lauma innostui ja kaikki tulikin sitten portille oikein vauhdilla. Patistin muun porukan sivummalle ja otin Taavin kiinni ja rapsuttelin sitä kiitokseksi. Portista ulos päästyämme annoin sille vilä palan porkkanaa. :) Taavilla oli kiire talliin. Taitaa olla hevosetkin vielä kesäajassa kun niin ajoissa sisään kiirehtivät.\nTallissa harjailin Taavin ja laittelin kuntoon. Tänään laitoin vaihteeksi Taaville satulankin.\nKäveltiin Taavin kanssa pellolle ja nousin vasta sielä selkään. Käveltiin eilen löytämälleni paremmalle pohjalle ja alotettiin hommat taas pysäytyksillä ja peruutuksilla. Sitten lisäsin mukaan voltteja. Mentiin aina voltti oikealle sitten pysähdyn ja peruutus ja hetken käveltyämme suoraan tein vuorostaan voltin vasemmalle. Jatkettiin tällä tehtävällä koko pellon tien puoleinen sivu. Sitten hain hieman kentänmuotoista aluetta työskentelyyn. Tein aina "kulmaan" käyntivoltin ja voltin jälkeen otin pätkän ravia, pysäytyksen ja uuden pätkän ravia, sitten lisäsin vielä pysäytykseen peruutuksen. Tehtyämme tätä tehtävää molemppiin suuntiin samanverran, annoin Taavin venyttää pitkälle eteen pitkinohjin.\nHetken käveltyämme otin ohjat tuntumalle ja lisäsin väistöharjotuksia. Jatkoin edelleen suorakaiteenmuotoisella alueella. Tein päätyihin aina isot pääty-ympyrät ravissa ja suoralla uralla väistätin uralta pois muutaman askeleen, sen jälkeen ratsastin pari askelta suoraan eteen ja sitten väistettiin takaisin uralle ja tehtiin jälleen uusi pääty-ympyrä. Taavi oli tehtävänaikana tosi tarkka ja hyvä. Se oli suusta tosi herkkä ja meni ajoittain pitkiäkin pätkiä kuolaimella. Lisäksi se kuunteli hyvin pohjetta, eikä raippaa tarvinnut käyttää ollenkaan. :)\nLopuksi otettiin vielä laukkaa. Ensin otin useamman noston oikealle ja kun laukka nousi hyvin ja oli pyörivää (suorastaan reipasta!), sitten otin vielä muutaman noston vasemmalle. Yhden kerran sain vasemman laukan, tai siltä se ainakin tuntui. :) Sitten laukkojen jälkeen käveltiin pitkin ohjin tallin luo, tulin alas selästä ja käveltiin molemmat tallille.\nTallissa taavi sai syötäväksi heinää ja otin siltä varusteet pois. Vein varusteet paikalleen ja harjasin sen. Lopuksi vielä vähän taivuteltiin ja sitten lähdinkin kotiin.\nAinoo juttu mist en tingi, ainoo mist en jousta\nLauantaina Taavilla oli vapaapäivä, kun me oltiin synttärijuhlissa Kotkassa. Kävin Haminan Agrimarketista hakemassa sille säkin Greenlineä.\nIllalla käytiin moikkaamassa ruunaa ja sain taas kovasti hörinää, kun ovelta nimellä huhuilin. :) Ensimmäinen Greenline-satsikin upposi oikein hyvin, kuppo nuoltiin putipuhtaaksi. Jatkossa siis Greenline korvaa pellavaisen, muita muutoksia ei nyt ole tullut. Pikkuhiljaa jää kivennäinen ja Progut pois ruokavaliosta, kun ne loppuvat. Täytyy kysellä edellisestä kodista, mitä kivennäistä Taavi on siellä syönyt, joskos se sopisi vatsalle paremmin.\nChia-siemenen syötön pudotin nyt siihen 0,6dl:n, kun sitä hiekkaa ei kerran enää tule, eikä sitä tainnut alunperinkään kovin runsaasti onneksi olla. Tai sitten se ei tule ulos, mutta eipä Taavi ole ähkyillyt tmv. oiretta ollut.\nKyljet oli arat tai oikeastaan vain vasen nivunen oli. Kotona asiaa netistä googlettelin ja mietiskelin, mutta ei siihen oikein mitään selvää löytynyt.\nSe ei ole oikein se kohta, mistä vatsahaavahevonen voisi reagoida, se on keskemmällä. Tämä on ihan siinä nivusessa, nälkäkuopan alapuolella aika pieni alue. Suolia siinä lähinnä on, kun koetin hevosen anatomiaan perehtyä.\nTaavilla on hyvä ruokahalu, se ei ole koskaan löysällä (pikemminkin päinvastoin), sen karva on hyvässä kunnossa, eikä se aristele satulavyön kiristystä yhtään eikä sen alueen painelemista, se ei irvistele, haukottele tmv. Oli puhetta, että jos tila ei tuosta pahene eikä kuitenkaan helpotakaan, niin samaan aikaan seuraavan hammashuollon kanssa saa sitten lekuri katsella ja kertoa mielipiteensä. Ei tuolla selvästi mitään hengenhätää kuitenkaan ole ja ruokakin maistuu loistavasti.\nTänään Heli lähti taas vaihteeksi kuvaamaan meitä, oltiin tosin liikenteellä ennen auringon paistetta, mutta hyviä kuvia siellä silti tuli.\nHain Taavin ulkoa ja se ei olisi millään halunnut tulla. Luulen sen johtuvan siitä, että tarhan pohja on kesäkengille kovin liukas. Se oli tarhassakin linnoittautunut laitumen puolelle siihen kohtaan, jossa kasvaa pidempää heinää. Onneksi tarhan reunoissa on sulaa, pitävää maata joten päästiin hyvin talliin.\nEdelleen vasemman nivusen kohdilta oli kipeä, en edes kerennyt koskemaan siihen, kun häntä jo viuhtoi ja korvat meni luimuun.. :( Muuten Taavi oli hyväntuulinen ja päivä muuttui paremmaksi kun sai syödä Greenline-puuron (tosin se oli vielä osittain turpoomatta, mut ei näyttänyt haittaavan). Laitoin lampaankarvan vain selkään ja otin toisistakin suitsista turparemmin pois.\nLähdettiin pellolle ja pyysin Taavia kävelemään pihan läpi todella varovasti ja se kuunteli hyvin. Se melkein hiipi pihan poikki eikä onneksi kamalan pahasti liukastellutkaan. Pellolla pohja piti hyvin.\nAlkuun otettiin poseraauskuvia ja sitten siirryttiin keskemmälle, mistä löysin hyvän kohdan ratsastaa. Paras kohta, kun on yhden talon edustalla ja se ei oikein sovi kuvaustaustaksi. Mitään kovin vaativaa tuolla pohjalla ei pysty tekemään, mutta askellajit kuitenkin pääsi menemään läpi ja tekemään niitä paljon kaipaamiani ympyröitä!\nMenin alkuun käynnissä hetken aikaa ja Taavi hakeutui heti hyvin kuolaimelle. Sitten siirryin raviin ja koska pohja oli vähän haastava, niin annoin sen jolkotella aika pitkällä ohjalla ja tunnustella. Se oli vähän tahmea ja varovaisen tuntuinen ja vähän välillä hoputtelin sitä. Lisäksi se puski kyljistä pohjetta vastaan, mutta nopeasti sille alkoi muistumaan mieleen, että pohjetta pitää väistää ja kyljen taipua.\nOtettiin vähän laukkaakin oikealle, mutta se ei meinannut millään pysyä yllä, hyytyi vaan ihan olemattomiin ja samalla Taavi puski kovasti sisäänpäin.\nSitten koetin nostaa vasempaan laukan siinä kuitenkaan onnistumatta, se kuitenkin sai Taavin vähän eloa ja se alkoi polkea paremmin ja hakea pyöreämmäksi myös ravissa. Hetken aikaa sitten ravailtiin ja pyysin uudelleen laukkaa oikealle. Nyt laukka pyöri tosi hyvin ja pyöreänä, ihan mahtavan tuntuista, kun Taavi itse polki pyytämättä laukkaa eteen! :)\nOnnistuin myös huijaamaan siltä sen vasemmankin laukan ja se pysyi ylläkin ihan hyvin, katkaisin sitten ennenkuin Taavi itse katkaisee. Näköjään sitä on turha pyytää ennenkun saa hevosen hereille ja takapään työntämään edes vähän. Toisaalta se juuri heräsi ekoista nostoyrityksistä vasemmalle.. ;)\nKovasti sai hieno ratsu kiitoksia ja sitten lopeteltiinkin jo. Koetettiin vielä ottaa kumarruskuvaa, mutta ei Taavi suostunut ulkona kumartamaan kunnolla, joten jätettiin sitten se asia toistaiseksi.\nJa kiitos siitä!\nTallissa annoin Taaville vähän heinää ja lämmintä melassivettä jota se joikin kokonaisen ämpärillisen. Heinää se ei tosin malttanut syödä, kun sillä oli kova kiire ulos kavereiden kanssa. Aivan hirmuinen kiire! Kyljet ei olleet yhtään kipeät ja sain piikkisualla vedellä niitä ihan hyvin, muutenkin ilme oli parempi ja pirteämpi. Ehkä kyse onkin vaan jonkin sortin ummetuksesta ja kaasun muodostuksesta, sillä nyt kun rankemmin mentiin, niin ilmaa alkoi myös tulla ulos. Tiedä sitten.. Silloin kun kisoihin harjoiteltiin, niin Taavi oli minusta parempivointinen ja sen jälkeenhän sillä on lähinnä kävelty eikä tehty mitään rankempaa.\nLaitoin sille sitten villavuorisen sadeloimen ja kaulakappaleen, kun sille oli tullut liikutuksessa hiki. Sinne se lähti ravaillen kavereiden luokse, varmaan jatkamaan kesken jäänyttä painiottelua Clasun kanssa. :)\nHelille taas kiitos tosi ihanista kuvista, joita oli yli 200kpl.. :) Oli vaikeuksia valita vain murto-osa näytille.\nTunnisteet: kuvia, ruokailu, vatsavaivat, äkäinen\nEnsilumi, kesäkengät ja vieraitakin\nTänään täälläkin saatiin maahan ensilumi! Taavilla vaan on alla kesäpopot, vaikka aikeena alunperin olikin tälle viikolle soittaa se kengittäjä. Unohdin koko jutun ja sitten oli tallin kanssa puhetta, että soitellaan sitten samaan aikaan laittamaan Clasukin.\nTaavilla kävi tänään vieraita tai eivät kai nuo enää kovin vieraita Taaville ole, nimittäin K:n porukat. Taavikin jo tietää, että se tarkoittaa karkkipäivää.. Taavi lähtikin minua vastaan, kun huhuilin sitä portilta ja tuli mielellään mukaan. Varovasti tultiin sisälle, mutta tarhamatka sujui hyvin, kun polku on jäätynyt mudan ansiosta epätasaiseksi.\nTallissa K:n äiti harjaili Taavin hyvin ja mie sillä aikaa tein sille pöperön valmiiksi aamuksi. Annoin myös Chia-siemenet ja päälle melassivettä puoli ämpäriä. Näytettiin myös Taavin oppimia temppuja, vaikka kumarrus ei alkuun meinannut millään onnistua. Lopulta kuitenkin saatiin jalat tarpeeksi levälleen, että mahtuu pää välistä ja hienosti se sitten sujui.\nTaavin pellava on loppumassa ja tarkoitus olisi nyt siirtyä tuohon Chia-siemeneen. Ongelmaksi vaan tulee sen pieni syöttömäärä, vain 0,5dl päivässä. Nythän Taavi on saanut kaksi kertaa päivässä puuron (pellavaa, progutia ja kalkkia), aamulla ja ennen ratsastusta. Mietin sitten millä korvaisin pellavaliman, koska haluaisin sen kuitenkin saavan aamulla puuronsa (hevoset saavat aamulla sisälle väkirehut ja vasta ulos heinät, joten Taavi joutuisi sitten olemaan tyhjin vatsoin ulos asti).\nAjattelin kokeilla Greenlineä korvaavana, sehän on käytännössä hyvää heinää ja sen pitäisi lisäksi olla vatsalle hyväksi, siihen saisi kätevästi sitten sekoitettua Chia-siemenet. Iltaisin Taavi on saanut pelkästään vajaan desin Hippolytin Gemuse Krauter-kivennäistä ja muutaman palan leipää tai porkkanaa. Nyt kivennäinenkin on loppumassa ja ajattelin testata aiheuttaako se vatsavaivoja ja jättää sen hetkeksi pois. Saa sitten illalla syödä vaikka Progutia jota on vielä vajaa säkki jäljellä ja joka on aloitettu vatsaongelmien jälkeen (ei siis ole syy).\nNivuset (tai siis nälkäkuopasta alaspäin) oli taas kipeät, Taavi tarjosi ihan kaviota mulle molemmin puolin! :( Päätettiin kuitenkin K:n kanssa, että lähdetään pellolle kävelemään, josko se oloa taas helpottaisi ja siellä ehkä pysyisi pystyssäkin.\nLaitettiin lännensatula ja -suitset sekä suojat. Talutin Taavin isomman pellon reunaan ja se jonkin verran alamäkeen liukasteli. Pelto kuitenkin tuntui pohjaltaan pitävältä, joten eikun K kyytiin vaan. Jalustimet oli mun silmään lyhyet, mutta en saanut niitä pidentää, joten olkoot sitten.. :)\nTaavi liikkui ihan hyvin ratsastaessa ja aika nopeasti teki jo ekan kakankin ja olo piristyi. Yhteensä se kakkasi kolme kertaa(!!) ratsastuksen aikana, otin kahdesta kasasta näytteet kotiin.\nTalvi vaan pääsi yllättämään, enkä tajunnut että tilsathan sille kerääntyy, kun vasta toisella puolella peltoa.. No en raaskinut kävelyttää sitä niiden kamalien korkojen kanssa, joten puhrasin sitten tallilta hakemaan vasaran ja kaviokoukun. Pojat pärjäsi keskenään tosi kivasti, vaikka Taavi olisikin halunnut lähteä perään. Ja kun pääsin takaisin, oli tilsat jo tippuneet.. Ei se hukkareissu ollut, kun pari kertaa vielä sain kuitenkin napauttaa tilsat pois ratsastuksen aikana.\nYhden kerran Taavi pelästyi metsän laidassa ja teki U-käännöksen, mutta K pysyi urheasti kyydissä. On kuulemma tukeva ja hyvä istua tää oma lännenpenkki, eikä Taavikaan moittinut.\nKierrettiin koko pelto kerran ympäri ja lisäksi Taavi ja K ottivat yhden ravipätkänkin (vähän varovasti Taavi ravasi, varmaan osittain pohjan ja osikseen ratsastajan takia) ja tekivät ympyröitä.\nRavi sujuu hienosti! (kuva kaapattu videolta)\nTallissa Taavi saikin jäädä jo syömään karsinaan, kun muutkin olivat kohta tulossa sisään. Nyt kyljetkin oli pehmeät, eikä tullut edes luimukorvaa kun kokeilin. Ilmeisesti se ei ollut tarhassa yllättävän lumen takia paljon liikkunut ja ehkä siksi maha ei ole toiminut tarpeeksi hyvin. Nivusetkaan ei hionneet yhtään enää liikutuksen jälkeen.\nHiekkaakaan ei näytteistä enää löytynyt, eli jos maha edelleen kovasti kipuilee ensi viikon jälkeen niin täytyy miettiä mitä sitten.\nTässä vielä kuvia tältä päivältä:\nLähettänyt Elina klo 18.40 Ei kommentteja:\nTunnisteet: K, kuvia, vatsavaivat\nAamulla oli pakkasta kolmisen astetta kun lähdin äidin kanssa tallille. Ilma oli kirkas ja kaunis. Maa ja osittain puutkin oli kuurassa. Tästä mie tykkään.\nTallille mennessä hoidin perinteiset hommat, annoin Taaville heiniä ja laitoin pellavat turpoamaan. Sitten harjailin ja laittelin Taavin kuntoon ja lähdettiin maastoilemaan. Suunnitelmana oli rauhallinen maastolenkki kera valokuvaamisen. Kuvaajana toimi siis äitini.\nTaavi oli hyväntuulinen ja reipas. Kuvissa se ei olisi oiekin malttanu poseerata, mutta muutama kauniskin kuva saatiin. :)\nTässä otoksia lenkin varrelta.\nLenkillä oltiin kaiken kaikkiaan noin tunti. Oli mukavaa kun äitikin vihdoin pääsi Taavia katsomaan. Äiti tykkäsi Taavista oikein paljon, kehui sitä komeaksi ja sanoi, että se on luonnossa paljon komeampi kuin kuvissa. :D\nTallissa harjailin Taavin ja annoin sille sapuskat. Näytettiin Taavin kanssa muutama temppukin äitille ja temput onnistui oikein hyvin. Jotenkin Taavi ei jännittänyt äitiä yhtään niin paljon kuin vieraita ihmisiä yleensä. Ollaankohan me äitin kaa jotenkin samanolosia?\nEnnen tallilta lähtöä vein Taavin loimen kera ulos. Nälkäkuopat ei ollu nyt yhtään nihkeät ja jätkä oli oikein hyväntuulinen.\nTuulessa ja tuiverruksessa...\nNäin hyvillä mielin Taavi oli minnuu aamusella tallissa vastassa, tuohon päälle sain koko tallin täydeltä hörinää. Tais porukka erehtyä ihmisestä ja hörisivät ulos pääsyn ja heinien toivossa. :)\nAnnoin Taaville heiniä syötäväksi. Pellavan se olikin juuri saanut. Laittelin uudet pellavat turpoamaan ja hain varusteet karsinan luo. Harjailin Taavin puhtaaksi. Seurailin sen mielialaa ja painelin kupeita sekä nälkäkuoppia. Aavistuksen se luimisti, mutta ei kummempaa. Siitäkää en ole varma luimistiko se siksi, että tuntui ikävältä vai siksi kun sillä oli ne heinät.\nMenin tänäänikin ilman satulaa, eipähän ainakaan satulavyö ahista jätkää. Otin lampaankarvan takapuolta lämmittämään, koska ulkona oli aikamoisen viileä ja kovatuuli.\nPihalla selkään nousukin onnistui heti ensimmäisellä kerralla. Viimeksi kun oli vähän ongelmia. :D\nKierrettiin osittain sama lenkki kuin maanantaina, mutta mentiin lisäksi myös teitä pitkin. Pari pientä ravipätkää otettiin, mutta muuten vain käveltiin ja otettiin rennosti. Jotta ihan pelkäksi humputteluksi ei homma menny, otin pysähdysharjotuksia pelkkää istuntaa käyttäen. Alkuun Taavi vain hidasti vauhtia, mutta lopulta keksi että on pysähdyttävä kokonaan. :) Käppäiltiin kaiken kaikkiaan vajaa tunti ja sitten mentiin takaisin talliin.\nTallissa venytin kotiin lähtöä ihan sen tähden, että pystyin seurailemaan Taavia. Annoin pellavat sille mahdollisimman nestemäisenä kera chia-siementen. Sapuskan syötyään se alkoi kaivella ja kärkkyä herkkuja.\nOlihan miulla kassissa mukana äitin mukaan laittamia leipiä ja venyteltiin vähän niiden avulla. Yritin kuvailla vähän, mutta ei se oikein yksin onnistu :D\nVenyttelyn jälkeen kävin Taavin nälkäkuopat läpi. Ne oli hieman niskeät, mutta ei ne tuntunu Taavin mieltä haittaavan. Se vaikutti oikein hyväntuuliselta. :) Laitoin Taaville loimen, koska ulkona oli aina vain kova tuuli ja vettäkin se oli luvannut iltapäiväksi. Sitten vein sen ulos. Sinne se meni kavereitten luo syömään heiniä tyytyväisenä.\nVois menä jo ulos.\nHuomenna menen taas aamulla tallille. Mukaan lähtee miun äiti, sen on pitäny tulla kahtomaan Taavia siitä lähtien kun se Ellulle tuli, mutta ei ole aiemmin ehtiny. :)\nSuojien sovittelu ja iloisempi hevoinen\nKävimme eilen vielä illalla K:n kanssa tallilla ja Taavi oli ihan oikea lohikäärme, korvat päätä viistäen.. Taisi olla maha aikamoisen kipeä, se oli ihan hyperaktiivinen ja kärttyinen kokoajan. Otin samalla tuoreesta kakkaläjästä mukaan näytteen. Hiekkaa näytteestä kyllä löytyi, mutta hyvin vähän.. Joko se siis ei meinaa tulla ulos tai sitten sitä on ollutkin vain hyvin vähän. Seuraillaan..\nTänään menin puolenpäivän aikaan tallille ja hain Taavin ulkoa. Se tuntui taas olevan oma itsensä ja korvat hörössä tuli reippasti talliin. Pesin jalat ja sovitin heti kuiviin halkoihin uusia suojia, jotka ostin sille käytettynä. Vanhat on vähän liian pitkät polvitaipeesta ja ajattelin josko nämä Eskadronit olisi paremmat. Taavi on semmoisista jämäpaloista koottu, että sille on vaikea löytää sopivia varusteita.\nNämä suojat oli paremmat, tosin polven sivusta vähän kireät, mutta eiköhän nuo käytössä pehmene jos niitä vähän venyttelee samalla. Taipeessa oli kuitenkin nyt paremmin tilaa ja muuten suojat tuntui istuvan jalkaan tosi hyvin ja napakasti.\nTakaa on hyvä, mutta sivuista saisi olla vähän matalampi tai ainakin löysempi\nTaavi sai ensin syödä 1,5dl Chia-siemeniä kuivana ja hetken päästä siitä annoin sille pellavavellin, että saa samalla vähän nestettäkin. Laittelin siinä samalla kuntoon, ihan vaan turparemmittömät suitset päähän ja lampaankarvan lykkäsin selkään + heijastinloimi.\nKäytiin taas "vasemmalle ja oikealle"-lenkillä (kuulostaa hyvälle.. :D), kun Taavi lähtee sinnepäin aina reippaammin. Se liikkuikin aika hyvin, välillä aina vähän muistutin että kävelisi vähän reippaammin ja se otti pyynnöt vastaan hyvin mukisematta. Pysähdyttiin syömäänkin pari kertaa ja yhdellä peltotiellä mentiin vähän raviakin.\nYksi kauhunhetki koettiin (tai minä koin), kun Taavi pysähtyi melkein tien keskelle kakalle ja sehän ei kovin helposti suostu siitä liikkumaan. Kuuntelin, että nyt tulee auto tai traktori tosi lujaa ja melkein meidän edessä on mutka, koetin sitten hoputtaa Taavia kiireesti sivuun ja lopulta jouduin karjasemaan (tai ulvahtamaan) että "TAAVI LIIKU!!", "vai pitäs siirtyä, olisit heti sanonu" ajatteli Taavi ja siirtyi heti syrjemmälle. :D Autokin oli sitten tallinomistajien, jotka tottakai hiljentävät kohdalla kuitenkin, mutta mistäpä sitä olisi voinut tietää.\nTallilla riisuin varusteet ja koetin tarjota herralle melassivettä, mutta se ei taaskaan tehnyt oikein kauppaansa muutamaa kulausta enempää. Annoin Taaville vähän heinää karsinaan siksi aikaa kun laittelin varusteet paikoilleen ja pesin kuraantuneet suojat. Taavi ei oikein malttanyt syödä, vaan sen piti kuikistella oven raosta että milloin taas tehtäis temppuja. Se oli siis tänään kaikinpuolin enemmän oma itsensä, mikä oli ihanaa. :)\nTemppujen jälkeen vein sen vielä ulos, kun on niin hyvä päiväkin. Clasu vaan oli sisällä kuivattelemassa, joten Taavi jäi vähän kytistelemään sitä portin läheisyyteen.\nEiks tuu heinää??\nTaidan ottaa sitte nokoset...\nTaavi ja kaverit ja mutainen tarha (tosin onneksi ei juurikaan upota)..\nIllalla käytiinv ielä K:n kanssa moikkaamassa ja tarkastamassa tilanne. Tänään meitä oli vastassa huomattavasti levollisempi ja iloisempi hevonen kun eilen, sain oikein hörähdyksiä, kun kutsuin Taavia nimeltä. :)\nK:kin sai rauhassa rapsutella, kun eilen ei kelvanneet nekään ollenkaan. Tekivät vielä venytykset kyljille. Vasemman nivusen luota löysin ilmeisesti jonkun kipeän kohdan, kun Taavi oikein viuhtas jalalla, mutta muuten ei olleet kupeet kipeät eikä hikisetkään. Annoin vielä pienen määrän niitä siemeniä ja heitin vähän heinää. Kakkanäytettä en saanut, kun Taavi talloi sen ainoan karsinassa olleen kasan.\nLähettänyt Elina klo 19.49 Ei kommentteja:\nTunnisteet: ostoksia, vatsavaivat, äkäinen\nKerrankin poutaa ja aurinkoa :)\nTänään miun tallille meno viivästyi, kiitos ylitöiden. No onneks ehdin tallille vielä valosan aikaan nauttimaan AURINGOSTA. :)\nTallille mennessäni Clasu olikin jo sisällä liikutuksen jäljiltä. Laittelin Taavin sapuskat turpoamaan ja hain varusteet karsinan luo valmiiksi. Sitten kaivoin kameran kassista ja menin hakemaan Taavia.\nSielä se Taavi odotti portilla. Tullessani portille se luimi kovasti muille hevosille ja oli todella innoissaan lähdössä sisälle. Taitaa tuo Clasu olaa tosissaan kiva kaveri nykyään. :D Otin Taavin kiinni ja lähdettiin sisälle. Taavi käveli todella kiireellä, melkein ravasi. Talliin tullessa se nuuhkaisin Clasua kalteriden läpi tervehdykseksi ja seuraavaksi yritti jyrätä miut karsinansa ovella. Pysäytin sen, peruutin sitä pari askelta ja johan tuli kunnioitusta.;) Syy moiseen jyräilyyn oli varmastikin karsinassa valmiina olevat heinät. Annoin sen mennä heinien luo vasta luvan saatuaan, jotta moinen jyräily ei tulisi tavaksi.\nTaavin mutustellessa heiniä harjailin sitä puhtaaksi. Se oli yllättävän siisti. Tosin jalat oli melko saviset. Harjailun aikana loputkin hepat pääsivät sisään. Kyselin oliko Taavi syönyt kaikki heinänsäs yön aikana ja oliko käytöksessä ollut mitään poikkeavaa. Taavi oli tallin omistajan mukaan omaitsensä ja sitä samaa se oli miustakin. Ruoka maistui ja lantakin oli normaalin näköistä.\nTänään menin Taavilla ilman satulaa, joten heitin sille vain huovan selkään ja laitoin turparemmittömät suitset ja lähdettiin ulos.\nPihalla selkäännousu oli yllättävän hankalaa. Taavi ei olis millään viittiny seisoa aitan kuistin luona paikoillaan, vaan aina kun olin kiipeämässä selkään se kääntyi. Lopulta vähän ärähin sille ja johan pääsin selkäänkin.\nLähdettiin ihan aluksi kentän suuntaan ja sieläkös se ensimmäinen peikko odottikin keskellä tietä, kaivinkone. Taavi yritti vain pakittaa ja minä taas patistin eteen, koska en halunnu antaa sille periksikään. Pysäytin Taavin ja sitten pyysin eteen, Taavi peruutti taas. Kolmannella kerralla se suostui menemään koneen ohi ja kehuin sitä. Jatkettiin matkaa pellonviertä pitkin tielle. Pellolla otettiin pätkä raviakin, kun löytyi yllättävän kuiva kohta. Sitten kierrettiin vielä toinen pelto. Kierroksen aikana otin muutamia pysäytyksiä ja peruutuksia. Pellon kauimmasisessa päädyssä lähti lintu puskasta lentoon ja sekös Taavista oli jännää. Se hypähti vasemmalle ja olin lähellä pudota, mutta onneksi sain tasapainon pysymään. Matka mutaan ei kauheasti olisi mieltä lämmittäny, koska kelikin oli viileä. Varjopaikat oli jopa kevyessä kuurassa.\nTaavi käveli tosi reippaasti ja vaikutti hyväntuuliselta, joten käveltiin vielä samaa reittiä takaisin tallille. Matkalla käytiin vielä kurkkaamassa kentän kuntoa, mutta märkä mikä märkä. Kotiinpäin mennessä kaivinkone ei pelottanu Taavia enää ollenkaan ja kiitin sitä kun se meni niin nätisti siitä ohi.\nTallissa harjasin Taavin, putsasin suojat ja vein varusteet paikalleen. Sitten vielä venyteltiin ja herkuteltiin leipäpaloilla. Olisin ottanut siitä vielä pari kuvaakin, mutta akku loppui kesken kaiken.\nMahavaivoja ja nahat rullalla\nMenin päivällä tallille ja hain taavin ulkoa. Se ei olisi taas millään halunnut tulla, kun heil oli Clasun kanssa siellä puuhat kesken. Mut kun aikamme toisiamme tuijoteltiin, niin Taavi päätti sitten kävellä kuitekin luokse. Hah!\nHauska nähä, että Taavi on viimein ystävystynyt Clasun kanssa, jota se alussa pelkäsi ihan kuollakseen, aika usein olen yllättänyt pojat puuhamassa kahdestaan milloin mitäkin. :)\nMeillä oli pitkä tuijotuskilpailu, jonka lopulta voitin\nHeti, kun Taavi tuli luokse huomasin, että sillä on nenästä nahat kurtussa. En tiedä mihin on sen tölväissyt, mutta puhdistin haavan samalla, kun pesin jalat. Taavi irvisteli puhdistusoperaation ajan, kun Cothivet on niin voimakkaan tuoksuinen aine. :D\nSe sai taas annoksen Chia-siemeniä pellavavellin joukossa ja ne tekivät hyvin kauppansa. Näytti olevan kupeet vähän nihkeät, eli ilmeisesti maha on kipeä. Ehkä se on vaan hyvä, josko siellä siis hiekkaa olisi ja se liikkuisikin.. Taavi söi heinää sillä aikaa, kun laittelin sen kuntoon ja se olikin vähän tavallista kärttyisempi esim. satuloitaessa. Otin turparemmin nyt toistaiseksi pois, ettei se osu vahingossa tuohon haavaan, eipä se maastossa sitä turpista muutenkaan tarvitsisi, josko muutenkaan.\nKun oltiin lähdössä, niin hain vielä pesupaikan luota vähän porkkanaa taskuun ja Taavi sitten samalla kerkesi nuolla melassiämpärin kannessa olevaa siirappia. Oli vissiin hyvää.. Vähän nauratti pihalla, kun se lipoi huuliaan niin antaumuksella, muutama kuvakin onnistui:\nKäytiin aika pitkä lenkki, siellä pehmepohjaisella hiekkatiellä asti. Taavi oli koko lenkin vähän nyhjääntyneen oloinen ja koetti muutaman kerran kääntyä kotiinkin. Se kulki tosi paljon nenä melkein maassa päätä roikottaen, en tiedä haisteliko se vai johtuiko se sitten mahasta, annoin kuitenkin mennä naama viistäen jos kerran siltä tuntuu.. :)\nTuntui selvästi maha vaivaavan ja kovasti odottelin, että se kakkaisi ja siksikin lenkki venyi. Käveltiin pitkin ohjin muuten, mutta pehmeällä tiellä otin ihan lyhyet reippaat ravit molempiin suuntiin, josko se auttaisi vähän. Ihan mielellään Taavi kuitenkin ravasi, mutten viittinyt hirveästi höykyttää.\nKotiinpäintullessa se kakka sitten viimein tuli, ähkinä oli kova ja vähän vettä tuli alkuun, eli ilmeisesti suolen seinämä on vähän ärtynyt tällä hetkellä (jossain oli, että hiekka voi liikkuessaan ärsyttää suolen seinää ja aiheuttaa esim. veden tuloa ennen ulostusta). Mut muuten ei ollut kyllä kuralla tai mitään ja olokin tuntui sitten helpottavan. Syötiin vielä pari kertaa vähän lenkin varrella, mutta ratsastajalle alkoi tulla niin kylmä, ettei pitkiksi ajoiksi pysähdelty.\nTallilla otin varusteet pois ja sanoin tallihenkilökunnallekin Taavin hiekkakuurista, että jos on vähän outo tai kiukkuinen. Ruoka on kuulemma kuitenkin maistunut normaaliin tapaan ja se on hyvä! Tehtiin vielä venytykset ja kavionkin pyysin kerran, kumarrusta Taavi ei tänään halunnut tehdä, joten jätettiin välistä.\nAnnoin vielä lähtiessä kuppiin yhden leivän ja vähän Chiaa, hyvin se näytti kelpaavan ihan sellaisenaankin. Eli voisi alkaa antamaan ne kuivana, jolloin hiekanpoistoteho luultavasti paranisi..\nVähän tietoa niistä Chia-siemenistä:\n"Chia-siemeniä voisi kuvata “paremmaksi pellavansiemeneksi” sen samankaltaisten geeliintyvien ja suolistoa hellivien ominaisuuksien, mutta pellavaa korkeampien ravintoarvojen vuoksi. Sinun ei myöskään tarvitse murskata chia-siemeniä kuten pellavansiemeniä, jotta ne imeytyisivät hyvin kehoosi. Chia imee itseensä 9 kertaisen määrän nestettä ja geeliintyy nopeasti (jopa viidessä minuutissa).\nChia hidastaa hiilihydraattien (sokereiden) imeytymistä ja saa meidät siksi tuntetemaan olomme kylläiseksi."\n"Kuinka käyttää hevoselle:\nVoit antaa siemenet hevoselle joko kuivana tai vedessä turvotettuna. Jos annat siemenet kuivana, ne imevät itseensä nestettä ruuansulatuskanavassa. Siellä ne muuttuvat geelimäiseksi massaksi, josta imeytyy arvokkaat ravintoaineet elimistöön ja joka poistaa tehokkaasti myös hiekkaa. Chia siemeniä voi turvallisesti syöttää hevoselle päivittäin.\n0,6 dl hevosille jotka ovat laitumella tai ylläpitoannoksena. Tällä annoksella 1 kg:n pussin kesto 1 hevoselle n. 22 päivää.\n1,2 dl hevosille sisäruokintakaudella, nuorille kasvaville hevosille, toipilaille tai kilpaileville. Tätä annosta käytetään myös hiekanpoistoon 2 vkon ajan. 1 kg:n pussin kesto 1 hevoselle n. 11 päivää."\nKopioitu Vainikan Aitan kotisivuilta\nLähettänyt Elina klo 18.36 Ei kommentteja:\nTunnisteet: ruokailu, vamma, vatsavaivat\nTänään taas vieteltiin ratsastusvapaata, mutta puuhattiin muunlaista aktiviteettia.\nMeniskö vai eikö menis, kas siinä vasta pulma..\nMenin iltapäivästä tallille ja Taavi lähti tulemaan minua vastaan, mutta kun kaivoin kameran esiin, niin se rupesi epäilemään eikä sitten enää tullutkaan. Jouduin sitten lopuksi hakemaan sen. :D\nTallissa käytiin ensin jalkapesulla ja sitten annoin Taaville ekan annoksen Chia-siemeniä. Tein sille normaalin pellavavellin ja sekoitin siemenet siihen juuri ennen kun lykkäsin sen eteen, etteivät kerenneet turvota. Hyvin teki kauppansa ja kuppi nuoltiin puhtaaksi!\nAnnoin päälle vähän heinää ja sillä aikaa harjailin suurimmat kurat pois, kerrankin oli mahdollisuus harjata hevonen kunnolla puhtaaksi, kun ei ole satanut.\nTämän narun takana pitää seistä... (Ryntäiden osumisesta ei pidetä Taavin mielestä, ainakaan kun odottaa pellavakippoa)\nReiskan omistaja sattui samaan aikaan tallille ja pyysinkin, jos hän voisi ottaa meistä videon, kun Taavi antaa kaviota. Olisi tarkoitus pikkuhiljaa nostaa vaatimustasoa, että se jossain vaiheessa oppisi antamaan sen kavion ihan käteen asti. Tänään yhden kerran se jo vahdikkaammin heilautti jalan, mutta en kerennyt saamaan kiinni, damn.. Näin hyvin Taavi jo osaa:\nSitten vielä jatkettiin harjausta ja selvitin jouhetkin, jotka olivatkin ihan mudan peitossa. Sen jälkeen soviteltiin vähän "uusia" (käytettyjä) loimia, jotka tulivat postissa eilen. Ostin Taaville vohveliloimen kuivatukseen ja kuljetukseen ja sitten puuvillaisen verkkoloimen, kun Elmon vanha on vähän lyhyt ja hassun mallinen, tämä oli selvästi jo parempi. Molemmat loimet sopivat oikein hyvin Taaville, vohveliloimessa tosin tuli nuo lapalaskokset tarpeeseen, kun herra on niin leveä edestä..\nIhmeellinen loimi Taavin mielestä, täynnä reikiä..\nVohveliloimen kanssa sitten näin ylväästi\nLoimien sovittelun jälkeen lähdettiin sitten pihalle tekemään vähän maastakäsin harjoitteluja. Ensin tarkistelin kuinka sitä ollaan hereillä pysähtelemällä välillä, alkuun ei meinannu millään onnistua, mutta lopuksi Taavikin tajusi seurata mitä puuhaan.\nSitten peruututin sitä kävelemällä kohti ja tämä sujuu tosi hyvin jo. Sen jälkeen väistätin takapäätä kävelemällä kohti sitä ja sekin sujui hyvin. Etupää sen sijaan ei meinannut millään siirtyä, vaan Taavi korjasi aina taaksepäin, lopulta se hoksasi mitä hain ja sekin alkoi sujua. Vähän vielä harjoiteltiin kavio-temppua ja herkuista luopumista (joka on hyvin muistissa), lisäksi namin sai vaan jos sen osasi ottaa kauniisti huulilla.\nTehtiin tallissa vielä venytykset ja kumarrukset, sitten annoin Taaville vähän lisää heinää karsinaan ja se sai jäädäkin jo sisälle pitämään Reiskalle seuraa. Rapsuttelin sitä vielä hetken aikaa ja sitten kirjoitin Chia-siementen päälle anto-ohjeen Sannia varten, lakaisin käytävän ja keräsin tavarat vielä pois ennen kotiinlähtöä. Josko sitä huomenna sitten taas ratsaille kiipeäisi!\nTunnisteet: kuvia, ostoksia, temppuja, video\nTurvajalustin on halpa henkivakuutus\nPitää vissiin alkaa rakentamaan Nooan arkkia\nMainiota mieltä maastoilusta.\nVähän rakkautta, huolenpitoa ja pari pusua..\nKyllä kylässä voi käydä känkkäränkkä...\nPalailua normaaliin arkeen..\nEi enempää kuin parhaansa tehdä voi, riittää kun y...\nMaastoilua ja kisavirittelyä\nVapaata viettelemässä ja huopapyykkiä


Moyan ja Elmerin tarinat: Parvekeulkoilua\nHellesäät menivät ja ulkoilutahti on vähän hidastunut. Moya ei kinua ulos ollenkaan, ilmeisesti nyt on taas Liian Kylmä. Elmeri maukuilee edelleen pihalle ja sateettomina päivinä on päässytkin ulos.\nKorvikkeeksi molemmat viihtyvät loistavasti parvekkeella. Kissapalstoilla pohditaan aina kovasti parvekkeen verkottamista. Meillä helppo ratkaisu ovat parvekelasit, jotka olivat paikoillaan jo kun muutimme tähän asuntoon. Lasit ovat jämäkät ja kestävät hyvin lintuihin tai öttiäisiin kohdistuvat metsästysyritykset:\nHarmillinen puoli on, että laseja ei koskaan voi pitää auki. Moya luultavasti osaa jo varoa pudotusta, mutta Elmeri ei todellakaan. Kissapösilö on jo tömähtänyt pariin otteeseen pää edellä lasiin, kun on päättäväisesti ajatellut metsästää ohikiitävät pääskyset... Kesähelteillä lasiseinäinen parveke harmittaa, mutta Suomen sääoloissa tämä ajanjakso jää kuitenkin aika lyhyeksi. Ihan toimiva ratkaisu siis! Kissat eivät vielä ole tajunneet, että tunkemalla tassua ja päätä lasin ja seinän väliin, lasi saattaisi liukua sivuun. Todennäköisyys tähän tuntuu kuitenkin pieneltä, sillä lasit ovat vanhat ja kiskot luistavat huonosti. Parvekkeella on kissojen iloksi pari kapeaa pöytää, joilta voi tarkkailla maailman menoa ja Catmaxin tieltä pois viety kiipelypuu, jonka ylätasolla erityisesti Moya tykkää loikoilla. No välillä sitten otetaan vähän ottelua siitä, kuka siellä tolpassa tällä kertaa saa olla:\nJa tietysti parvekkeella on henkilökunnan ja kissojen iloksi myös kukkasia. Ällistyttävää kyllä, yksikään ruukku ei ole vielä "vahingossa" pudonnut pöydältä, multa on pysynyt ruukuissa eikä kukkiakaan ole raadeltu irti. Moyalle nämä ovat jo niin vanha juttu, ettei se jaksa kukista innostua. Elmeri tekee tuttavuutta, mutta tosiaan ihan harmittomasti. Tähän saakka ainakin...\nOletus siis on, että jolleivat kukat selviä kesästä, koituvat niiden kohtaloksi tänäkin vuonna ensisijaisesti kirvat tai kastelun unohtaminen ja vasta toissijaisesti meidän kiltit kissat :)\nLähettänyt taapertaja klo 12.45\nMeillä oli kans aikoinaan kissa ja asuimme kerrostalossa jossa oli lasitettu parveke.Parvekkeen ilmansuunta oli etelä,joten auringon paistaessa siellä oli tosi kuuma.Keksimme miten parvekelasia voisi pitää auki.Mies kiinnitti yhden lasin yläpuolelle pari koukkua ja niihin koukkuihin ripustettiin pyykinkuivatusteline.Se oli sellainen kolmiosainen teline joten sen korkeus riitti.Tämä toimi hyvin,eikä mirri päässyt putoamaan.\n30. toukokuuta 2010 klo 13.34


Muokataan sivua AMule – Linux.fi\nMuokataan sivua AMule\nVersio hetkellä 29. lokakuuta 2005 kello 23.11 – tehnyt Tuomas (keskustelu | muokkaukset) (Luokka)\naMule on eMulen lähdekoodin pohjautuva ed2k-verkossa toimiva [[P2P|P2P-asiakasohjelma.]] Se siirtää tietoa tehokkaasti, ja tiedostojen haku on nopea. Sen käyttöliittymä toimii [[wxWidgets|wxWidgetsillä]], joten se sopeutuu hyvin käytössä olevaan työpöytään. [[Debian|Debianiin]] aMule asentuu näppärästi: apt-get install amule aMulen nettisivulta löytyy rpm- ja tgz-paketit. aMule löytyy myös [[Gentoo|Gentoon]] portagesta, joskin vakaaksi merkitty versio on aika vanha. == Linkkejä == [http://www.amule.org/ aMulen kotisivut] [http://www.emule-project.net/ eMulen kotisivut] [[Luokka:Ohjelmat]]\nNoudettu kohteesta ”https://www.linux.fi/wiki/AMule”


Soundzlike NE girls life: huhtikuuta 2010\nMitään ihmeellistä kerrottavaa mulla ei tällä kertaa oo, perus lagiviikonloppu ja leffaa+mässyy kavereiden kans. Käytiin kans kattoo jotain lemmikkinäyttelyä ja "pääsin" silittää käärmettä... Oon kyllä kehitelly kaikkee hiusideoita ja miettiny mun tulevia hiuksia ja kuolannu kaikkee vaatteita mitä haluun hankkia jos saan kesätöitä ja tienaan tonnin. Toivotaan näin. Saatte kuitenkin kuvaa mun tän päivän hiuksista ja rikkoutuneesta kännykkäkorusta väsätystä sormuksesta.\nLikey? Ja kuten saatoitte jo huomata tukkaa on kaksinkertanen määrä, kun tungin mun vanhat blondiks värjätyt pidennykset tonne sekaan et saisin vähän muhkeemmat kiharat. Menin taas ja pätkäsin ylikasvaneen otsarin lähemmäs kuosiaan, pitää vissiin vielä vähän sitä lyhentää.\nEt siinä tän päivän pikaset kuulumiset, palaillaan sitten kun saan yllätyksiä postista - toivottavasti pian, hihi.\nLähettänyt Elise klo 12.27 2 kommenttia\nTunnisteet: asusteet, hiukset, korut, musiikki, video\nLähettänyt Elise klo 8.52 0 kommenttia\n'elloo uusille ja vanhoille lukijoitta + muille ihanille stalkkereille.\nAlotin tossa väsäämään sitä toista lontoomerkintää, mihin oli tarkotus tulla kuvia, joita en oo aikasemmin tajunnu tänne lisätä vaikka halusin. Loppujen lopuks niitä oli vaan kaheksan, joista puolet oli ruokaa... Joten päätin, että en ala niitä viimesiä enää väsäämään. Viimesen postauksen oli tarkotus olla kaikesta, mitä sieltä ostin, mutta no, näätte niitä vaatteita joka tapauksessa jossain vaiheessa. Joten jos nyt vaan siirrytään elämässä eteenpäin, tai alan angstaa ikävöidessäni suurkaupunkimeininkiä. Jos ootte erimieltä asiasta niin hihkaskaa - saatan sit harkita uudelleen.\nPääsin tänään taas laittaa hiuksia, kun löysin Tsubasan blogista kyseisen kuvan. Mua viehätti tossa kampauksessa toi otsatukaton- ja keskijakaus-look, joten päätin kokeilla sitä. Toi meikki on kans tosi söpö. Mitään tollasta pääpompulapantaa kun en omista, käytin vanhaa ideaa ja vetäsin siihen letin tilalle, pitämään sivulle vedettyjä etuhiuksia paikoillaan ja tuomaan vähän enemmän ilmettä, olis tuskin näyttäny kovin erikoiselta ilman.\nSain itteni ylös kuitenkin vähän liian myöhään niin ei ollu aikaa olla turhan huolellinen. Silti tykkäsin tosta, vaikka sitä pitikin olla korjailemassa vähän väliä ja kiharat ei ottanu pysyäkseen. Kuulin sit näyttäväni inkkarilta.\nLähettänyt Elise klo 7.28 2 kommenttia\nEttei menis koko viikonloppu vaan yökkärihengailles, päätin tähään laittautua ihan vaan huvikseni. Siinä sit meikkilaukkuja penkoessa silmiin osu Lontoosta suomeen kotiutuneet uutuudet, joiden mukana oli myös kivan näkönen Victoria's secret-huulikiiltoputeli, jota päätin sit kokeilla. Koskaan en oo mikään suuri huulikiillon fani ollu.. Mun huulet on aina niin kuivat, että se ei näytä hyvältä. Jos joskus onnistuu, niin ötökät ja hiukset lentelee siihen kiinni ja lopulta se on pelkkää sotkua.\nOdotukset osottautu vääriks, toi oli mun aikasemmin omistamista huulikiilloista poiketen varsin ihana yksilö, varsinkin kun se on tollanen karkkipinkki. Mulla oli eilen illalla sellanen olo, että pakko päästä kokeilemaan sopiiko mulle joku toinen sävy huuliin kun se ikuinen nude. Pitää sit tulevaisuudessa kokeilla noita muitakin mitä toin sieltä. Pääsette nyt täs sit samalla näkee miltä mun silmät näyttää ilman piilareita.\nLähettänyt Elise klo 7.28 0 kommenttia\nYay toinen hiustyyli samaisesta lehdestä, kun oon niin kyllästyny mun juurikasvun vallottamaan & aina vaan suoristettuun tukkaan. Elikkä siis etuhiuksiin tehty ranskalainen letti, jollasta oon jo aikasemmin himoinnu. Lontoossa yritin saada mun siskon tekemään mulle tällästä, kun se osaa tehä tuplasti hienompia ranskalaisia lettejä kun minä, mutta se sit ymmärs vähän eritavalla, joka sekin oli kiva.\nEsimerkistä poiketen en kihartanu hiuksia, koska noinkin kämäsen letin tekeminen uudelleen ja uudelleen, kunnes olin tyytyväinen, vei 40 minuuttia, joten mulla ei yksinkertaisesti ollu aikaa tehä muuta. En myöskään saanu sitä tehtyä ihan noin alas, vaikka olisin halunnu. En tiiä johtuuko se siitä, kun mun etuhiukset kuitenkin on suht. lyhyet ja ohuet.\nMutta oli kiva silti! Ens kerralla yritän saaha siitä hienomman.\nLähettänyt Elise klo 3.41 0 kommenttia\nTunnisteet: hiukset, lehdet, tutoriaali\nyou look like a ...\nTutkiskelin tossa eilen illalla mun Lontoosta ostaman Toukokuun popteenin sisältämiä uusimpia villityksiä. Löysin pari mitä halusin kokeilla itekin, ja aattelin et siinähän on hyviä postauksia. Pitkästä aikaa pelkästään ihanaa tyttöhömppää!\nEnsiks kokeiluun pääsi kyseinen huiviviritelmä, jota näkee oikeesti vähintään joka toisella sivulla. Yleisemmin sitä näky auki olevien kiharoiden kanssa, mutta oli siellä ainakin tää yks up-do kans.\nOnnistuin tänään nukkumaan pommiin, joten mulla ei ollu aikaa alkaa säätää kiharoita vaan vedin suoran tukan vaan ponnarille ylös ja sidoin huivin siihen mukaan. Ei meillä ees mitään kovin kummosia huiveja ollu, jotain ala-asteen aikasia jenkkihuiveja joista joku oli pureskellu kulmat pois. Löysin sitten kaapin nurkassa lojuneen the GazettE-huivin ja se sai sit kelvata. Ensin tuntu että näyttää joltain kotiäidiltä, mut loppujen lopuks oli ihan kiva just!\nLähettänyt Elise klo 8.43 0 kommenttia\nback home + London memoirs # 1 - Last week's modeling\nViime yönä yhen aikaan saavuin vihdoin kotiin about 12 tunnin turhauttavan matkustamisen jälkeen. Aamuyöllä heräsin sitten siihen, että mulle oli noussu 37,9 asteen kuume, mutta oon nyt taas OK. Huomenna pitäs raahautua takasin kouluun.\nVikalla viikolla lontoossa hoidin viimeset shoppailut, joista postaan lisää sit myöhemmin, kävin laitattamassa kynnet ja pääsin malliks Marin kanssa. Se oli joku juttu, että ne stailas meidät ja otti kuvia, joista sitten saatiin yks ilmasiks ja lisää voitiin ostaa, jos haluttiin. Oli aika tuskanen päivä, enkä tykänny niistä kuvista tai stailauksesta yhtään, oli vähän turhan kontrastisia kaikki.\nMeikki, jonka teeman on tarkotus olla 'funky'. Aattelin että sieltä tulee jotain kreisejä karkkivärejä, mutta noh... kai pandatkin on ihan funky. Ikävä kyllä ette saa enempää backstage kuvia, koska ton ottamisen jälkeen huomasin seinässä lapun, jossa omien kuvien ottaminen kiellettiin.\nJa lopputulos, josta erotun taustasta valkosena loistavan nenän ansiosta. Ei ihan mun mieleen tälläset kuvat, joissa on se kaikkein tummin musta, kaikkein kirkkain vaalee ja kauheen räikeet muut värit, kuten toi punanen tuolla. Muutenkin se kuvaaja piti ihan ihmeellisiä poseerauksia hienoina.\nLähettänyt Elise klo 1.46 0 kommenttia\nTunnisteet: fail, lontoo, matka, meikki, perhe, työssäoppiminen\nja +18°c ♡\nIkävä kyllä pakkasin jo kaikki kuvien siirtämiseen tarvittavat johdot sun muut jonnekin noista laukuista, joten ette nyt saa minkäänlaista kuvamateriaalia, vaikka oli kyllä tarkotus tehä kunnon kuvaspämmi. Anygays, kuten otsikosta jo ilmenee, viimestä viedään. Kävin just laitattamassa kynnet ja oon nyt sit jo vapaa pakkaamisesta ja muusta häsläämisestä. Ylihuomenna yöllä yhdeltä oon jo kotona, huuui.\nLähettänyt Elise klo 9.19 0 kommenttia\nPitäis olla jo kolmen vuoden bloggaamisen jälkeen olla oppinu et edelleenkään ei kannata turhaan kirjottaa siitä, mitä aikoo tehä, kun aina kaikki kuitenkin muuttuu. Mutta kun ei niin ei. Eli joo, suunnitelmiin tuli muutos, eikä mentykään kahdeks yöks Bellelle, vaan alettiin laiskoiks ja pidettiin lauantai-iltana suunniteltu illallinen täällä Marin luona, jonka jälkeen jäätiin kaikki taas yöks tänne. Ruoka oli hyvää ja syöminen kivaa, end of that story, oon postannu liikaa ruokakuvia viimeaikoina.\nSunnuntait oli mun lemppareita Lontoossa, ja eilen oli viimenen kerta kun pääsin harjottaa mun japaninkieltä ja näkemään ihania ihmisiä, jonka jälkeen päätin et nyt on pakko päästä testaamaan sitä japanilaista purikurakonetta.\nPyysin Erikan mukaan, ja loppujen lopuks hengattiin sit kolmisen tuntia Sohon alueella. Se tyttö on ihana, ootti mun kanssa kaks tuntia, kun mun piti oottaa Maria. Yks jota tuun ikävöimään kun palaan suomeen. ❤\nLoppuillasta mentiin Marin kanssa sitten Bellelle, missä katottiin Eternal Sunshine of the Spotless Mind, jonka oon nähny aikasemmin, mutta en muistanu siitä mitään muuta kun että se oli viimeks parempi kun nyt, ja nukuttiin.\nAsiasta päivittämiseen, voin ikäväkseni ilmottaa, että unohin ulkosen kovalevyn Ianin luo, joten kaikki mun päivitysideoiden kuvat on siellä.\nLähettänyt Elise klo 9.22 0 kommenttia\nTunnisteet: kaverit, lontoo, matka, purikura\nTänään porukkaan liittyi lisää ihmisiä brunssille. Vatsa tykkää, vaikka viikon dieetti tuntuukin valuneen tossa hukkaan.\nMaustamatonta ja maustettua jugurttia kahessa kerroksessa ja pohjalla kiiviä, perunaa, porkkanaa ja sieniä paistettuna, mozzarella-pesto-patonkeja, tomaatti-mozzarella salaattia ja jälkkäriks porkkanakakkuja. Hyvääääää.\nAattelin kans postaa pari kuvaa näistä meidän menneistä kuvauksista, näätte vähän mitä teen "työkseni" täällä. Ikävä kyllä mulla ei oo niitä lopullisia kuvia postattavaks, koska niitä ei oo muokattu vielä lopulliseen muotoon, mutta nää nyt on tälläsiä backstage kuvia.\nTässä kuvauksessa meillä oli mallina marin ruotsalainen kaveri Belle, jolle mä laitoin hiukset ja meikin niinkun me oltiin suunniteltu, ja otin lopulta pari kuvaakin marin kameralla. Kuvattiin ihan vaan sen asunnolla sateen takia, mutta myöhemmin kuvataan myös ulkona sen kanssa. Mennään itseasiassa sen luo tänään illalliselle ja yöks, joten pariin päivään ette luultavasti saa taas päivityksiä.\nTää kuvaus oli oikeesti sille lehdelle jolla oon työharjottelussa, sen oli tarkotus olla ihan pikanen puolen tunnin juttu, jotta sen tiimin jäsenet oppis vähän studiovalaistuksesta ja muista, mutta meidän vuoro veny lopulta jokskin tunniks/puolekstoista tunniks. Tälle mallille tein kans meikin ensin, mutta lopulta ne päätti tehä sille sellasen mustan viivan naamaan, en viittiny alkaa sotkee siinä vaan annoin marin hoitaa sen.\nPerjantaina kuvattiin taas Marin kaveria Karenia. Pääsin taas laittaa meikit ja hiukset. Ensin mentiin tollaselle katolle josta oli ihanat näkymät talojen yli. Pelottavaa ja tuulista, mutta siistiä. Kuvattiin kans maantasolla, mutta mun kamerasta loppu akku ennen sitä.\nLoppukevennykseks ja pääsiäisen kunniaks saatte nähä nätin kuvan pikkusesta Elisestä. Isälle kiitos taiteilusta ja lähettämisestä, mä lähen tästä nyt jatkamaan viimesen viikonloppuni viettämistä Lontoossa.\nTunnisteet: juhla, kaverit, lontoo, matka, ruoka, työssäoppiminen\nLähettänyt Elise klo 5.23 0 kommenttia


Nyt kaikista tuotteista 25 % alennus!\nLisää tilauksesi yhteydessä kampanjakoodiksi LOPPUUNMYYNTI2019 niin saat tilaukseesi alennuksen mukaan.\nSILCOM OY:N LOPPUUN MYYNTI - VERKKOKAUPPA LOPETTAA TOIMINTANSA\nMeillä on teille ikäviä uutisia; olemme päättäneet lopettaa Silcom Oy:n toiminnan ja verkkokauppamme päättyy vuoden 2019 aikana. Myymme varastoa loppuun verkkokaupan kautta ja pyrimme päivittämään varastoarvot ajantasalle, jotta teille olisi selkeästi nähtävillä varaston tilanne. Tilausta tehdessä, kannattaa kuitenkin vielä varmistaa sähköpostin välityksellä, että onko tuotetta varastossa.\nMikäli sinulla on jotain keskeneräisiä asioita meidän kanssa, etkä ole saanut tietoa asioiden etenemisestä, niin olethan yhteydessä sähköpostiin info@silcom.fi. Puhelimesta meidät valitettavasti tavoittaa todella heikosti, sähköposti on nyt kaikkein varmin keino tavoittaa meidät.\nHaluamme kiittää kaikkia teitä, joiden kanssa olemme saaneet tehdä töitä tämän äärettömän mielenkiintoisen alan parissa! Toivotamme teille kaikille oikein hyvää jatkoa ja intoa jatkaa harrastusten ja töiden parissa, joissa mekin olemme saaneet olla osallisina tuotteiden kautta, joita olemme voineet teille tarjota.\nJatketaan kuitenkin vielä niin kauan kuin tavaraa riittää! Ollaan yhteydessä!\nTerveisin Irina ja Petri Silcomilta


Jumalanäidin asema pyhien joukossa – Pyhän Kosmas Aitolialaisen Veljestö\nJumalanäidin asema pyhien joukossa\nNeitseessä Mariassa, jota Kirkko jo ensimmäisistä vuosisadoista lähtien on nimittänyt Jumalanäidiksi, luomaton ja luotu yhdistyivät ensi kertaa maailmankaikkeuden historiassa. Hänen vastauksensa “tapahtukoon minulle niin kuin sanoit” ylienkeli Gabrielille, joka ilmoitti Vapahtajan syntyvän hänestä Jumalan valinnan mukaan (ks. Luuk. 1:26–38), oli ihmiskunnan suostumus synergiaan, yhteistyöhön, Jumalan kanssa. Hän ei siis vain nauti Kristuksen pelastusteon hedelmistä muiden ihmisten tavoin, vaan on itse aktiivisena vaikuttajana pelastuksen toteutumisessa. Näin hänen asemansa sekä suhteessa Jumalaan että muihin ihmisiin on erilainen kuin kenenkään muun “maasta luodun”.\nJumalanäidin suhde Jumalaan ja ihmiskuntaan\nJumalanäiti on inkarnoituneen Logoksen eli lihaksi tulleen Sanan, Pyhän Kolminaisuuden toisen persoonan, äiti ja Pyhän Hengen morsian. Näin läheistä yhteyttä Jumaluuteen ei ole koskaan ollut kenelläkään muulla, ei edes enkeleillä. Juuri tähän perustuu Ortodoksisen kirkon tapa kutsua häntä “kerubeja kunnioitettavammaksi ja serafeja verrattomasti jalommaksi”. Hän on arvossa heti Pyhän Kolminaisuuden jälkeen. Aikamme kieltä käyttäen voisimme sanoa, että hän kuuluu Jumalan maailmassa eräässä mielessä sisäpiiriin. Hän kommunikoi vapaasti Jumalan kanssa ja vastaavasti Jumala hänen kanssaan. Tätä tarkoittaen isät sanovat, ettei Jumala koskaan kiellä häneltä mitään. Jumala iloitsee hänestä. Pyhä Gregorios Palamas jopa sanoo, että Jumala olisi ollut valmis luomaan koko maailmankaikkeuden pelkästään hänen tähtensä, vaikkei koskaan olisi ilmaantunut ketään muuta Jumalalle otollista ihmistä.\nMyös ihmisiin Jumalanäidillä on erilainen suhde kuin muilla pyhillä. Heidän tavoin hän rukoilee puolestamme, mutta se ei ole hänen ainoa antinsa. Kuten kreikankielisissä jumalanpalvelusteksteissä monissa kohdin sanotaan, me pelastumme hänen kauttaan. Tämä alkutekstin ilmaisu – dia tes Theotokou – on suomennettu yleensä “Jumalansynnyttäjän tähden”, mikä ei kuitenkaan merkitse samaa. Suomalaista ilmausta ajatellessa herää kysymys, onko sen valintaan ollut vaikuttamassa pelko protestanttien kritiikistä. Joka tapauksessa tosiasiana pysyy, että Jumalanäidin osuus ihmiskunnan pelastukseen on ollut äärettömän keskeinen. Hän on “Kristuksen ihmeiden alku ja Hänen opetuksensa pääopinkappale”, kuten Jumalansynnyttäjän akatistoshymnissä sanotaan.\nJumalanäiti profeettojen ennustamana\nUskon silmin luettuna Vanha Testamentti on täynnä ennuskuvia Jumalansynnyttäjästä. Hän on uusi Eeva, joka vapauttaa ensimmäisen Eevan syntiinlankeemuksen kyynelistä (1. Moos. 3:1– 16). Häntä kuvaavat Jaakobin unessa näkemät tikapuut, jotka yhdistivät taivaan ja maan (1. Moos. 28:10–12). Hän näyttäytyi Moosekselle palavana pensaana, jota jumaluuden tuli ei kuluttanut (2. Moos. 3:1–6). Aaronin ihmeellisellä tavalla versonut sauva (4. Moos. 17:16–23 eli 4. Moos. 17:1–8 VRK) on kirkkoisien mukaan ilmiselvä ennustus hänen neitseellisestä synnyttämisestään, kuten myös Punaisen meren ylittämiseen liittyvät tapahtumat (2. Moos. 15:15–31). Punaisella merellä Mooses jakoi vedet kahtia, Neitseen kohdalla Gabriel palveli ilosanoman julistajana; merellä kansa käveli oudosti kuivin jaloin vetten halki, Neitsyt taas synnytti Kristuksen siemenettömästi; Punainen meri hukutti faraon sotajoukkoineen ja vetäytyi sitten umpeen, niin ettei kukaan sen koommin enää ole käyskennellyt sen pohjalla, Jumalansynnyttäjän synnytys puolestaan tuhosi henkisen faraon, minkä jälkeen hän ei enää ole kantanut kohdussaan ketään muuta. Jumalanäidin kuvauksena pidetään myös valoisaa pilveä, joka suojasi Israelin kansaa päivällä autiomaassa, ja tulipatsasta, joka suojasi sitä yöllä (2. Moos. 13:20–22), sillä pilven tavoin hänkin suojaa kristikansaa ja ohjaa pimeydessä vaeltavia. Hän on lisäksi itse Luvattu Maa, joka vuotaa maitoa ja hunajaa (2. Moos. 3:8, 33:1–3), mikä on viittaus Kristukseen Vapahtajaan.\nMyös pyhäkköteltan eli ilmestysmajan esineet voidaan nähdä Jumalanäidin kuvauksena: Hän on lampunjalka, jossa maailmaa valaiseva Kristus loistaa (2. Moos. 25:31–40), manna-astia, jossa säilytetään israelilaisia koko erämaavaelluksen ajan ruokkinutta mannaa (2. Moos. 16:33–35), ja liitonarkku, joka kätkee sisäänsä itse Liiton (2. Moos. 25:10–22). Samoin Jerusalemin temppeli kokonaisuudessaan on verrattavissa Jumalanäitiin, sillä profeetta Hesekielin näyn mukaan temppeli täyttyi kirkkaudella sen seurauksena, että itse Herra oli tullut sinne sisälle (Hes. 44:1–4). Koska Hän saapui itäisestä portista, sen oli määrä pysyä ikuisesti suljettuna, minkä isät näkevät vertauskuvana Jumalanäidin ainaisesta neitsyydestä.\nErittäin selvästi Jumalanäidin luonnonlait ylittävään synnytykseen viittaavat Tuomarien kirjassa Gideonin villat, jotka pysyivät kuivina, kun muu maa oli märkä, mutta kostuivat, kun kaikki ympärillä oli kuivaa (Tuom. 6:36–40). Daniel puolestaan puhuu hänestä vuorena, josta lohkeaa käsin koskematta kallionlohkare (Dan. 2:29–45). Tämä kallionlohkare, joka murskaa kaikki maalliset valtakunnat ja kasvaa itse suureksi vuoreksi, on yliluonnollisella tavalla Neitseestä syntyvä Kristus, joka perustaa oman iankaikkisen valtakuntansa saatuaan voiton kaikesta maallisesta ja ajallisesta vallasta.\nOlen ottanut esille näitä Vanhan Testamentin profeetallisia kuvauksia painottaakseni sitä seikkaa, että Jumalanäiti on ollut Jumalan suunnitelmassa jo maailman luomisesta lähtien. Hän ei suinkaan ole mikä tahansa tyttönen, jonka Jumala valitsi vasta vähän ennen Kristuksen syntymää monien muiden mahdollisten joukosta. Hän on ihmiskunnan kukka, sen lahja Jumalalle. Jumalan pitkään jatkuneen valmistelevan työn seurauksena ihmiskunta oli näet lopultakin kasvanut siihen mittaan, että sillä oli tarjottavana sopiva henkilö Pyhän Kolminaisuuden toisen persoonan äidiksi. On silti muistettava, että Jumalanäiti kaikesta huolimatta on puhtaasti ihminen: hän on syntynyt samalla tavoin kuin kaikki muut, vaikkakin lupauksen lapsena iäkkäistä vanhemmista. Ortodoksinen traditio ei hyväksy “saastattoman sikiämisen” oppia, jolla roomalaiskatoliset tahtovat korostaa Jumalanäidin pyhyyttä. Me emme itse asiassa tarvitse sitä, koska ortodoksisen käsityksen mukaan perisynti ei aiheuta henkilökohtaista syyllisyyttä. Vastaavasti Jumalanäiti myös kuoli niin kuin kaikki ihmiset kuolevat, joskin ylösnousemus hänen kohdallaan tapahtui meitä muita aikaisemmin, sillä Kristus otti hänet taivaaseen pian hänen kuolemansa jälkeen.\nJumalanäiti kuolonuneen nukkumisensa jälkeen\nJumalanäidin panos ihmiskunnan pelastumiseen ei rajoitu vain siihen, että hän antoi Vapahtajalle inhimillisen olomuodon. Hän osallistuu edelleen Poikansa pelastustyöhön ja taistelee sen puolesta, ettei Tämän antama uhri menisi hukkaan yhdenkään ihmisen kohdalla. Vaikka myös pyhät kaipaavat kiihkeästi ihmisten pelastusta, on ymmärrettävää, että se on eräänlainen suuri intohimo erityisesti Jumalanäidille, joka on omakohtaisesti kokenut Kristuksen syntymisen ja kasvamisen mutta myös tapahtumat ristin juurella. Jumalanäiti kulkee koko ihmiskunnan edellä ja johtaa sitä taivasten valtakuntaan. Pyhän Andreaksen, Kristuksen tähden houkan, paratiisikokemuksen ja muitten vastaavien kertomusten perusteella näyttää siltä, että meidän tähtemme hän on katsonut halvaksi jopa paratiisin ihanuuden ja viettää enimmäkseen aikansa maan päällä auttamassa ihmisiä. Tämän mekin voimme kokea todeksi monella tavalla. Siksi hänen kunnioituksensa ortodoksien ja roomalaiskatolilaisten parissa on vuosisatojen kuluessa vain lisääntynyt.\nJumala uskoo pyhälle Neitseelle suuria ja tärkeitä tehtäviä, jotka tavallaan kuuluvat Hänelle itselleen. Koska Kirkko on Kristuksen ruumis, Jumalansynnyttäjä on myös Kirkon Äiti, joka kaikin tavoin huolehtii ja hoivaa sen jäseniä. Athosvuoren munkkien kokemuksen mukaan Pyhä Henki jakaa armolahjojaan juuri Jumalanäidin kautta. Tämä tulee ilmi sekä vanhoissa että uusissa Athoksen munkkien elämäkerroissa, joissa monesti mainitaan, miten he saivat lakkaamattoman Jeesuksen rukouksen armolahjan rukoillessaan Jumalanäidin ikonin edessä.\nProtestanttien keskuudessa kautta aikojen esiintynyt hätä ja suoranainen paniikki siitä, että Jumalanäidin kunnioitus jollain tapaa hämärtäisi Kristuksen asemaa, on ortodoksiselta kannalta käsittämätön, vaikka näyttää täällä Suomessa tarttuneen jopa joihinkin ortodokseihin. Kristus ja Jumalanäiti eivät ole kilpailijoita keskenään, vaan Jumalanäiti on Poikansa paras työtoveri.\nJumalanäiti liittyy niin kiinteästi Kristuksen pelastustehtävään, että ortodoksisuudessa vierastetaan sellaisia käsitteitä kuin mariologia ja Marian kultti, jotka tuntuvat eristävän hänet Pojastaan. Heidän kohdallaan on kyse saumattomasta yhteistyöstä.\nJumalanäiti on monin tavoin läsnä Kirkkomme kaikissa jumalanpalveluksissa. Vietimmepä mitä tahansa juhlaa tai kenen tahansa pyhän muistopäivää, Jumalanäidillä on siinä tärkeä osa. Stikiirojen ja kanonien viimeinen veisu, niin sanottu theotokion, on omistettu aina Jumalansynnyttäjälle. Theotokionit ovat kirkkorunouden helmiä. Hymnirunoilijat ovat suorastaan ylittäneet itsensä keksiessään hänestä ihmeellisen kauniita uudissanoja, sellaisia kuin “kirkashedelmäinen” ja “aurinkoa tiukkuva valtaistuin”. Tuntuu, että juuri theotokionit ovat aivan itsestään kummunneet kristityn kansan rakastavasta ja täydestä sydämestä, uskovien kiitollisesta kokemuksesta. En tiedä, onko niistä ja niiden sanomasta koskaan tehty mitään systemaattista tutkimusta, vaikka aihetta riittäisi aina väitöskirjaan saakka. Theotokioneissa me näytämme Jumalanäidille synnin haavojamme kuin lapsi äidilleen kipeää sormea varmana, että hän parantaa ja lohduttaa meitä, toisinaan taas vaaroissa ja murheissa panemme kaiken toivomme Jumalanäitiin ja pyydämme häntä rukoilemaan Poikaansa puolestamme. Joskus me puhkeamme riemukkaisiin ylistyksiin theotokionien kautta, sillä olemme ylpeitä Jumalanäidistä. Hän on meidän ihmisten kerskaus, ja me saamme rohkeutta hänestä. Koska kansallissankareista ja huippu-urheilijoistakin ylpeillään, miksi me emme saisi tuntea tervettä ylpeyttä siitä, että ihmissuvusta on puhjennut sellainen kukka, joka on yhdistänyt ihmisluontomme taivaallisiin olentoihin?\nJumalanäitiä on tapana tervehtiä ilmaisulla ”iloitse”. Itse asiassa kyse on ikivanhasta kreikkalaisesta tervehdyksestä, jota käytetään nykyisinkin. Tiedämme, että kansat arvostavat eri asioita, mihin varmaan vaikuttaa niiden historia ja maantieteellinen sijainti. Niinpä heprealaiset toivottavat rauhaa, kreikkalaiset iloa ja suomalaiset terveyttä. Tuo kreikkalainen tervehdys ”iloitse” sopii kuitenkin niin hyvin Jumalanäidin yhteyteen, ettei sitä ortodoksisella alueella ole haluttu korvata kunkin kansan paikallisella tervehdyksellä, niin kuin käännösteknillisesti oikeastaan olisi ollut luontevaa ja suomalaisessa Raamatun käännöksessä onkin tehty. Kaikki kansat toivottavat Jumalanäidille iloa, sillä hän itse on kaikkien sukupolvien ilo. Hänelle on myös sepitetty erityinen aktistoshymniksi kutsuttu palvelus, jossa toistuu riemullinen kehotus “iloitse”, mutta sen suomalainen painos on valitettavasti loppuunmyyty. Siitä pitäisi nopeasti saada uusi, korjattu käännös. Akatistosta toimitetaan päivittäin lukemattomissa kirkoissa ympäri maailmaa, mutta Suomessa luostarien ulkopuolella sitä kuulee vain suuren paaston viidentenä lauantaina eli Akatistoksen lauantaina. Tätä kaunista ja syvällistä palvelusta, joka herkällä tavalla valaisee Jumalanäidin asemaa Kirkossa, kannattaisi toimittaa useammin seurakunnissakin. Elokuussa mukailimme Lintulassa kreikkalaista liturgista käytäntöä ja toimitimme Neitsyt Marian paaston aikana joka ilta Jumalanäidille vuoroilloin akatistoksen ja pienen rukouskanonin * . Igumenia Marina kehotti talkoolaisia, jotka olivat innokkaasti mukana palveluksissa, pyytämään näiden palvelusten toimittamista kotiseurakunnissaankin. Akatistos on lisäksi tarkoitettu myös jokaisen uskovan yksityiseen käyttöön. Ehkä siitä itse asiassa pääsee parhaiten osalliseksi juuri silloin, kun voi kaikessa rauhassa paneutua sen syvällisiin merkityksiin: “Iloitse, Sinä, jonka kautta ilo loistaa. – – Iloitse Sinä, jonka kautta luomakunta uudistuu. – – Iloitse, salaisen päivän koitto.”\nJumalanäidin akatistos on historiallisesti ensimmäinen ilotervehdysrunoelma. Sen pohjalta on erityisesti slaavilaisessa perinteessä sepitetty lukemattomia muita vastaavanlaisia akatistoksia eri pyhille.\nKun slaavilaisilla alueilla pyhille kirjoitetaan akatistoksia, kreikkalaiset sepittävät heille anomuskanoneja, jotka palveluksina pohjautuvat meille tuttuihin rukouskanoneihin. Sanoisin, että pieni anomuskanoni Jumalanäidille on kreikkalaisessa maailmassa eniten käytetty palvelus.\nSen voi myös lukea itsekseen tai perheen kanssa kotioloissa. Kerran eräsi pikkupoika selitti minulle Kreikassa, että hänen äitinsä lukee aina autossa anomuskanonia Jumalanäidille, kun he lähtevät matkalle. Tämä onkin sikäläisessä liikenteessä hyvin ymmärrettävää! Anomuskanoni Jumalanäidille nouseekin ensimmäisenä mieleen silloin, kun jokin pelottaa tai jännittää tai kun on vastoinkäymisiä ja murheita. Ottaessaan Jumalanäidin suojelijakseen kussakin vaikeassa tilanteessa ihminen saa heti kokea, miten olo helpottaa.\n* Sisältyvät kirjaan “Rukouskanonit”, Joensuu 1988\nJumalanäiti pyhiinvaellusten kohteena\nMonilla pyhillä on omat paikkansa, joissa heitä erityisesti kunnioitetaan ja he ovat jollakin erityisellä tavalla läsnä. Usein tällaiseksi muodostuu heidän kilvoittelupaikkansa tai se paikka, johon heidät on haudattu tai jonne heidän pyhäinjäännöksensä on tuotu. Esimerkiksi pyhällä Nikolaoksella ei eläessään ollut mitään tekemistä Italiassa sijaitsevan Barin kaupungin kanssa, mutta sen jälkeen, kun hänen pyhäinjäännöksensä tuotiin sinne, siitä on tullut tunnetuin häneen liittyvä pyhiinvaelluskohde.\nMyös Jumalanäidillä on monissa – ehkä jopa useimmissa – maailman maissa jokin aivan erityinen paikka, jonne ihmiset kokoontuvat pyytämään häneltä apua ja kokemaan hänen läheisyyttään. Palestiinassa näistä tärkein on hänen hautakirkkonsa Getsemanen puutarhassa ja tietysti myös Nasaretin kirkot. Athosvuori on kokonaisuudessaan Jumalanäidin ikioma arpaosa, jossa hän perimätiedon mukaan kävi jo maan päällä eläessään, kun oli matkalla Kyproksen piispana toimivan Lasaruksen luo.\nMuualla Jumalanäidin pyhiinvaelluspaikat liittyvät kaikki hänen toimintaansa kuolonuneen nukkumisen jälkeen. Kreikassa sellainen on Tinoksen saari, jossa Jumalanäiti 1800-luvun alussa ilmestyi kolmena peräkkäisenä sunnuntaina iäkkäälle nunna Pelagialle. Hän käski aloittaa kaivaukset tietyllä alueella ja sanoi, että sieltä löytyisi hänen ikoninsa, niin kuin monien vaiheiden jälkeen kävikin. Kreikassa on monia muitakin tunnettuja pyhiinvaelluskohteita, jotka liittyvät Jumalanäitiin ja joilla kaikilla on oma tarinansa.\nVenäjällä taas on monia ihmeitätekeviä Jumalanäidin ikoneita, joiden luokse uskova kansa kokoontuu. Siellä on myös Divejevon luostari, jossa pyhittäjä Serafimin todistuksen mukaan Jumalanäiti on itse vieraillut. Meillä puolestaan on Uudessa Valamossa konevitsalainen Jumalanäidin ikoni, johon liittyy Jumalanäidin lupaus hänen varjeluksestaan näille pohjoisille seuduille. Mutta eikö olisi suurenmoista, jos Jumalanäiti tavalla tai toisella valitsisi vielä joskus tästä meidänkin kauniista maastamme itselleen aivan ikioman alueen, ikään kuin oman läsnäolonsa keskukseksi kansamme parissa? Sellaista paikkaa tarvittaisiin kipeästi tässä yhä kovemmaksi käyvässä ajassa! Ehdotan, että pyydämme sitä häneltä yhteisvoimin, sillä tällaiset paikat eivät synny inhimillisten päätösten perusteella, vaan ne edellyttävät hänen omaa aloitettaan.\nJumalanäiti ja pyhät\nJo alussa totesimme, ettei Jumalanäiti ole vain yksi pyhistä, vaan pelastushistoriaan aktiivisesti vaikuttaneena henkilönä hänellä on heidän keskuudessaan oma erityinen asemansa. Pyhät ovat aina olleet hänen nöyriä palvelijoitaan. Niinpä Kirkkomme pyhiksi lukemille ihmisille on kautta aikojen ollut ominaista suuri kunnioitus, rakkaus ja läheisyyden tunne Jumalanäitiä kohtaan. He ovat pitäneet häntä uskottunaan ja turvautuneet häneen joka tilanteessa. Kreikan Kirkon piirissä viime vuosisadan alussa vaikuttanut pyhä Nektarios Eginalainen saattoi tuntikausia keskustella hänen kanssaan hänen ikoninsa edessä. Kuvaavaa on, että näissä tilanteissa pyhä Nektarios teititteli kunnioituksesta Jumalanäitiä! Hän on myös kirjoittanut kokonaisen kirjan erittäin kauniita hymnejä Jumalanäidin ylistykseksi. Pyhittäjä Serafim Sarovilaisesta puolestaan tiedämme, että Jumalanäiti ilmestyi hänelle kaksitoista kertaa. Kerran Jumalanäiti osoitti pyhittäjää ja sanoi pyhille, jotka seurasivat häntä: “Hän on meidän sukuamme!” Itse asiassa kaikki pyhät ovat jollakin tavoin sukua Jumalanäidin kanssa. Minulla on ollut siunaus tavata Kreikassa kaksi mitä todennäköisimmin joskus pyhäksi julistettavaa isää: munkki Paisioksen ja pappismunkki Jakovoksen. Kummassakin oli sellaista kirkasta, rauhaisaa ja innostavaa iloa, jonka voi hyvin uskoa olleen ominaista myös Jumalanäidille. Isä Paisios sai lisäksi todistaa Jumalanäidin vierailua majassaan sekä vielä nähdä lohdullisen unen, jossa Jumalanäiti lupasi maksaa hänen “matkalippunsa” taivaaseen. Viimeisinä sanoinaan hän toisteli Jumalanäidin nimeä kutsuen häntä Panagiaksi eli Kaikkeinpyhimmäksi.\nKarjalan pyhistä Jumalanäiti ilmestyi Aleksanteri Syväriläiselle tämän elämän viime vuosina. Pyhittäjä Aleksanteri ja hänen oppilaansa Athanasios Säntämäläinen näkivät Jumalanäidin istumassa enkeleiden ympäröimänä Kristus-lapsi sylissä Syvärin luostariin rakenteilla olevan Jumalanäidin kirkon perustuksella. Hän sanoi pyhittäjä Aleksanterille: “Tulin katsomaan temppeliäni ja tervehtimään sinua.” Samalla hän lupasi auttaa kaikkia, jotka aikojen saatossa tulevat rukoilemaan tuossa kirkossa.\nJumalanäiti ja luostarit\nLuostari, jossa elin Kreikassa, oli pyhitetty Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen muistolle. Se on alueen tärkein Jumalanäidin pyhiinvaelluspaikka. Ensimmäinen igumeniani Eufimia, joka aloitti luostarin jälleenrakentamisen vanhan munkkiluostarin raunioille ja siirtyi tuonilmaisiin vuonna 1985, tuntui olevan läheisessä yhteistyössä Jumalanäidin kanssa. Hän käytti Jumalanäidistä juhlallista nimitystä Valtiatar Jumalansynnyttäjä (Kyria Theotokos) ja lausui sen aina kasvot säteillen. Meillä sisarilla oli usein sellainen tunne, että se, mitä sanoimme Jumalanäidille, tuli jollakin merkillisellä tavalla myös igumenian tietoon. Myös muuta tällaista tapahtui. Esimerkiksi kerran igumenia kutsui luokseen erään sisaren, koska tämä ei ollut paljastanut hänelle asiaa, joka painoi tämän mieltä. Nuhdellessaan sisarta igumenia mainitsi samalla kyseisen asian. Kun hämmästynyt sisar tiedusteli, miten ihmeessä igumenia saattoi olla perillä siitä, igumenia antoi ymmärtää, että Jumalanäiti oli ilmaissut sen hänelle. Kiovan luolaluostarin alkuvaiheisiin liittyy kertomus, jonka mukaan Jumalanäiti ilmestyi siellä luostarin igumeniana. Yleensäkin ortodoksisessa luostarimaailmassa on vallalla käsitys, että Jumalanäiti on munkkien ja nunnien korkein johtaja, minkä vuoksi hänet toisinaan kuvataan nunnan puvussa. Kaikki munkit ja nunnat pitävät häntä turvanaan ja lohtunaan. Useimmilla lienee myös omakohtaisia kokemuksia hänen avustaan ja suojeluksestaan.\nYhteenvedoksi voimme todeta, että ihmiskunta antoi Jumalalle lahjaksi – tosin “Hänen omaansa Hänen omistaan” lainataksemme liturgian kielikuvaa hieman mukaillen – Neitsytäidin, jonka Jumala puolestaan lahjoitti meille takaisin suureksi esirukoilijaksemme ja auttajaksemme. Hän on kerskauksemme ja ilomme, toivomme ja lohdutuksemme. Meidän on itse kunkin pyrittävä aktiivisesti siihen, ettemme tulisi missään murehduttaneeksi tätä taivaallista Äitiämme, jonka ainoa toive on nähdä kaikki lapsensa ympärilleen kokoontuneina Poikansa valtakunnassa.\nValamon kansanopiston seminaari “Kirkko ja pyhät” 12.10.2002;\ntestin editointi Hannu Pöyhönen; julkaistaan tekijän luvalla


Ilman alkoholia – Soppa365:n ja HS:n glögiraati arvioi alkoholittomat glögit | Soppa365\nIlman alkoholia – Soppa365:n ja HS:n glögiraati arvioi alkoholittomat glögit\n12.11.2020 klo 9:16\nArvioitavana oli 34 erilaista, vahvasti maustettua ja perinteistä glögiä.\nAlkoholittomuus-trendi näkyy glögeissäkin. Maistelimme tämän vuoden alkoholittomien joulujuomien valikoiman. 34 glögin joukosta löytyi 19 maistamisen arvoista juomaa.\nAlkoholittomia glögejä on ollut saatavilla runsaasti ennenkin, mutta niiden valikoima on entisestään kasvanut. Erilaisten glögien saatavuus vaihtelee kuitenkin kauppaketjujen ja myymälöiden mukaan. Joissakin liikkeissä on myynnissä jopa enemmän vähäalkoholillisia kuin alkoholittomia tuotteita.\nArvion perusteella glögeissä on muutamaa erilaista tyyppiä. On laimeita mehumaisia sekä täyteläisiä ja intensiivisen makuisia glögejä. Lisäksi myynnissä on vahvasti ja yllättävästi maustettuja hapokkaita juomia, joiden maku on kaukana perinteisestä glögistä.\nRaadissa ei eroteltu vaaleita ja tummia glögejä, vaan kaikki juomat maistettiin niin, että vaaleaa glögiä saattoi seurata tumma ja toisin päin. Tarkoituksena ei ollut arvioida glögityyppejä keskenään vaan löytää alkoholittomien glögien joukosta tähdet eli ne, jotka maistuisivat pikkujouluaikaan kaikkein parhaiten.\nVaaleat glögit olivat raadin mielestä vaikea laji. Glögit olivat helposti liian makeita, happoa oli liikaa tai sitten kokonaisuus jäi vetiseksi ja mauttomaksi. Keinotekoiset aromit maistuivat helposti läpi.\nTummissa glögeissä löytyi puolestaan helpommin erilaisia makukerroksia, mutta usein ne tuntuivat raadin mielestä olevan juomassa erillään toisistaan. Parhaissa glögeissä mausteisuus ja muut maut olivat yhdistyneet kokonaisuudeksi, joka sekä tuoksui että maistui.\nArvioitavana oli 34 erilaista, pääkaupunkiseudun marketeista ja Alkoista testin tekemisen aikaan saatavilla ollutta alkoholitonta glögiä. Mukaan ei otettu vähäalkoholillisia juomia. Juomat lämmitettiin yksi kerrallaan höyryävän kuumaksi, jonka jälkeen ne arvioitiin välittömästi. Juomista tarkasteltiin ennen kaikkea tuoksua ja makua, mutta raati teki huomioita myös juomien kirkkaudesta ja väristä.\nGlögit arvioi Helsingin Sanomien, Glorian ruoka & viinin ja Soppa365:n ruokatoimituksen nelihenkinen raati. Raati maistoi kaikki lämmitetyt glögit sokkona, antoi glögille tähdet yhdestä viiteen ja kirjoitti juomista sanallisen arvion. Lopuksi pisteet laskettiin yhteen. Glögit listattiin paremmuusjärjestykseen sekä pisteiden että sanallisten arvioiden perusteella. Pakkauksesta saatavilla olevat tiedot (esim. energia- ja täysmehupitoisuus) kirjattiin ylös.\nNäin luet arviota\nGlögit on merkitty juttuun paremmuusjärjestyksessä. Jokaisen arvion yhteydestä löydät raadin antamat tähdet:\n* Ei maistunut\n19 glögiä sai kaksi tähteä tai tätä enemmän. 15 glögiä sai vain yhden tähden – nämä glögit on listattu jutun loppuun aakkosjärjestyksessä.\n1. PARAS GLÖGI: Tasapainoinen ja mausteinen joulujuoma *****\nBlossa luomu alkoholiton glögi 0,75 l, 4,03 e. Valmistuttaja Altia Sweden AB.\nEnergiaa/100 g 297 kJ/71 kcal, hiilihydraatteja/100 g 16 g, joista sokereita 14 g\nRaadin kommentit: Kiva mausteinen, perinteinen tuoksu. Neilikkainen, tumma, pitkä maku. Makukimppu avautuu heti. Perinteinen glögi. Tasapainoinen. Hyvä. Juuri sitä, mitä odottaa alkoholittomalta glögiltä.\n2. Tuttu ja turvallinen ****\nLapin Maria Luomu Pohjantähti glögitiiviste 350 ml, 4,89 e. Valmistuttaja Lapin Maria Oy. Valmistusmaa Suomi.\nLaimennussuhde 1 + 3.\nEnergiaa/100 ml valmista juomaa 225 kJ/54 kcal, hiilihydraatteja/100 ml valmista juomaa 12 g, joista sokereita 12 g.\nRaadin kommentit: Kanelia ja mausteisuutta. Perinteinen, puhdas ja selkeä glögi. Tuttu ja turvallinen. Maku voittaa tuoksun. Sopivan tymäkkä.\n3. Intensiivinen ja marjainen ****\nBlossa Glögi mustaviinimarja-tähtianis 750 ml, 6,19 e. Valmistuttaja Altia Sweden AB.\nEnergiaa/100 g 264 kJ/62 kcal, hiilihydraatteja/100 g 15 g, joista sokereita 14 g.\nRaadin kommentit: Tuoksuu punaviiniltä. Intensiivinen ja selkeä maku. Maistuu hieman marjahillolta ja keitetyiltä mansikoilta. Tässä on kunnolla makua!\n4. Tanniininen yllätys ***\nHans Välimäen vuosikertaglögi 2020 Metsä 1 l, 5,99 e. Valmistaja Kaskein Marja Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 208 kJ/50 kcal, hiilihydraatteja/100 g 11,3 g, joista sokereita 11,1 g.\nRaadin kommentit: Kellarimainen tuoksu. Maku on huomattavasti tuoksua parempi. Mausteita mukavan hillitysti. Marjaisa maku. Hieman tanniininen. Ei ole kosiskeltu sokerilla.\n5. Paras vaalea ***\nAlkoholiton Pihlajanmarja vaalea glögi. Valmistuttaja Alko Oy. Valmistaja Bonne Juomat Oy. Valmistusmaa Suomi.\nTäysmehupitoisuus 60 %.\nEnergiaa/100 g 248 kJ/58 kcal, hiilihydraatteja/100 g 14 g, joista sokereita 13,5 g.\nRaadin kommentit: Paras vaalea glögi, leppoisan mausteinen. Makean sijaan raikas. Tuoksussa marsipaania, tuoksuu makeammalta kuin maistuu.\n6. Hyvä mehuglögi ***\nVip Glögijuoma 1 l, 1,19 e. Valmistaja Refresco Finland Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 176 kJ/42 kcal, hiilihydraatteja/100 g 10,3 g joista sokereita 9,9 g\nRaadin kommentit: Ei makea, pikkuisen vetinen. Tätä jaksaa juoda ison kupillisen. Neilikka maistuu, mutta ei ärsytä. Mieto, mehumainen. Ei liian makea.\n7. Tutut marjat ja mausteet ***\nMarli perinteinen glögitiiviste 0,5 l, 4,29 e. Valmistaja Eckes-Granini Finland Oy Ab. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 ml valmista juomaa 190 kJ/45 kcal, hiilihydraatteja/100 ml valmista juomaa 11 g, joista sokereita 11 g.\nRaadin kommentit: Perushyvä. Tutut marjat ja mausteet. Tuoksu vetinen ja esanssinen, mutta maku on selvästi parempi.\n8. Vahvan kirsikkainen ***\nValio Hehku mausteinen rypälejuoma 1 l, 2,65 e. Valmistaja Valio Oy. Valmistusmaa Suomi.\nTäysmehupitoisuus 50 %\nEnergiaa/100 g 200 kJ/56 kcal, hiilihydraatteja/100 g 14 g, joista sokereita 14 g\nRaadin kommentit: Kirsikanystävän glögi. Tuoksussa esanssisuutta. Mausteita melko vähän. Rohkea omassaan. Pääosassa on kirsikan maku, muut maut jäävät sivuosaan.\n9. Glöginkarttajan juoma ***\nMarli Glögi 2020 appelsiini-karpalo-rosmariini tiiviste 0,5 l, 5,49 e. Valmistaja Eckes-Granini Finland Oy Ab. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 ml valmista juomaa 196 kJ/46 kcal, hiilihydraatteja/100 ml valmista juomaa 11,4 g, joista sokereita 11,4 g.\nRaadin kommentit: Ei kovin glögimäinen glögi. Maussa tuntuu appelsiinia, laventelia, eucalyptusta, rosmariinia, pomeranssia ja inkivääriä. Jännä ja erikoinen. Sopii sille, joka ei pidä perinteisestä glögistä.\n10. Tuhdisti omenainen ***\nMakrobios Kotimainen Luomu omenaglögi inkiväärillä 500 ml, 4,79 e. Valmistuttaja Oy Makrobios Ab. Valmistusmaa Suomi.\nKäyttö sellaisenaan tai oman maun mukaan laimennettuna.\nEnergiaa/100 g 197 kJ/47 kcal, hiilihydraatteja/100 g 11 g, joista sokereita 11 g.\nRaadin kommentit: Omena tuoksuu. Samea glögi, jossa kunnolla omenan makua ja happamuutta. Happoa jopa hieman häiritsevästi. Mausteita on sopivasti, eivät jyrää omenaa alleen.\n11. Mehumainen kuuma juoma **\nWanhan Porvoon Fabriikki Glögi 0,7 l, 4,89 e. Valmistuttaja Wanhan Porvoon Fabriikki Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 262 kJ/63 kcal, hiilihydraatteja/100 g 15,2 g, joista sokereita 15,2 g.\nRaadin kommentit: Rusehtavan punainen glögi, jossa tervan tai aniksen tuoksua. Melko mehumainen, ei huuda glögiyttään. Tuttu, hieman karvas maku. Tuoksuu mustaviinimarjalta, mutta puhdas marjan maku jää uupumaan. Kuumana mehuna aika kiva.\n12. Marjaisa hiihtokisamehu **\nMingla Glögitiiviste kaarnikka 0,5 l, 6,89 e. Valmistuttaja Wanhan Porvoon Fabriikki Oy. Valmistusmaa Suomi.\nRaadin kommentit: Marjaisa hiihtokilpailujuoma. Ei kovin tyypillinen glögi. Hyvä, kuuma mehu. Melko mieto, ei jää jälkimakua. Hieman outo tuoksu.\n13. Kanelinen ja makea **\nLapin Maria Pohjantähti luomuglögi mustikka 1 l, 2,99 e. Valmistuttaja Lapin Maria Oy. Valmistusmaa Suomi.\nTäysmehupitoisuus 16 %.\nEnergiaa/100 g 225 kJ/54 kcal, hiilihydraatteja/100 g 12 g, joista sokereita 12 g.\nRaadin kommentit: Mukava ja lempeä tuoksu. Kanelisuus tulee voimakkaasti sekä tuoksussa että maussa. Marjan maku on kuitenkin mieto ja erillään mausteista. Makea, kuin hyvin maustettu sokerivesi.\n14. Leppoisa glögi **\nLapin Maria Revontuli vanilja-mustikkaglögi 750 ml, 4,65 e. Valmistaja Lapin Maria Oy. Valmistusmaa Suomi\nEnergiaa/100 g 205 kJ, hiilihydraatteja/100 g 11,5 g, joista sokereita 11,2 g.\nRaadin kommentit: Perusmukava glögi. Leppoisa mutta hieman platku ja vetinen. Maistuu kanelilta.\n15. Lasten makuun **\nHans Välimäen vuosikertaglögi 2020 Puutarha 1 l, 5,99 e. Valmistaja Kaskein Marja Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 205 kJ/49 kcal, hiilihydraatteja/100 g 11,4 g, joista sokereita 11,4 g.\nRaadin kommentit: Tuoksuu vadelmaveneiltä ja irtokarkeilta. Maku myötäilee tuoksua. Vahva vadelmainen maku. Vadelmakarkkijuoma, voisi sopia lasten makuun.\n16. Mieto ja makea **\nValio vaalea glögi 1 l, 2,25 e. Valmistaja Valio Oy. Valmistusmaa Suomi.\nTäysmehupitoisuus 23 %.\nEnergiaa/100 g 221 kJ/52 kcal, hiilihydraatteja/100 g 13 g, joista sokereita 12 g.\nRaadin kommentit: Lähes väritön vaalea glögi, jonka tuoksussa kuivaa kanelia. Laimea maustevesi, jossa runsaasti sokeria. Kaipaisi hedelmää tai jotain muuta makupohjaa. Miedon glögin ystävälle.\n17. Samea ja appelsiininen **\nPirkka Parhaat Vaalea luomuglögi 750 ml, 4,89 e. Valmistuttaja Kesko Oyj. Valmistaja Lapin Maria Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 197 kJ/47 kcal, hiilihydraatteja/100 g 11 g, joista sokereita 11 g\nRaadin kommentit: Samea vaalea glögi, joka tuoksuu appelsiinilta ja hieman sienimäiseltä. Maussa häivähdys appelsiniporetablettia. Maku mausteinen ja ihan miellyttävä. Erilainen glögi.\n18. Hapokas ja sitruksinen **\nRaikastamo Luomu Omena-limeglögi 1 l, 3,69 e. Valmistuttaja Raikastamo Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 158 kJ/38 kcal, hiilihydraatteja/100 g 9,42 g, joista sokereita 9,32 g.\nRaadin kommentit: Vaalea glögi, jonka tuoksussa ja maussa tymäkkää sitrusta ja kuivia piparkakkumausteita. Haluaako juoma olla sima ennemmin kuin glögi? Hapokkuus tuntuu pistelynä suussa. Raikas kuuma mehu ja hyvää vaihtelua glögille.\n19. Ei liian makea **\nKaskein sokeroimaton luomu juhlaglögi 0,7 l, 6,49 e. Valmistaja Kaskein Marja Oy. Valmistusmaa Suomi.\nEnergiaa/100 g 174 kJ/41 kcal, hiilihydraatteja/100 g 9,3 g, joista sokereita 9,3 g.\nRaadin kommentit: Erittäin hapan, kuuma mehu. Maussa karpaloa ja karvautta. Vetinen. Vähäsokerinen. Sopii sellaiselle, joka ei pidä makeista glögeistä.\nNämä maistoimme myös: yhden tähden glögit\nLoput arviossa mukana olleet glögit saivat raadilta yhden tähden. Tähän ryhmään päätyivät juomat, joissa maistui läpi keinotekoinen makeutusaine tai esanssi, sekä ne, jotka olivat vetisiä tai joiden maku tai muut ominaisuudet jättivät selvästi toivomisen varaa:\nJouluaitta glögitiiviste, Jouluaitta Perinteinen Glögi, Kaskein Juhlaglögi glögitiiviste, Kaskein Louisiana Creole Origins glögi, Kaskein Luomu tyrniglögi, Marli Premium mustikkainen glögijuoma, Marli Premium perinteinen glögijuoma, Marli Premium sokeroimaton glögijuoma, Marli Premium vaalea glögijuoma, Mingla Glögitiiviste omena-tyrni, Raikastamo Luomu Glögi, Raikastamo Luomu Lasten piparkakkuglögi, Riitan Herkku Kaarnikka glögijuoma, Valio glögi ja Valio sokeroimaton glögi.\nRaatiin osallistuivat Linda Forss, Sanna Maskulin, Katja Nordlund ja Milja Virtanen HS:n ruokatoimituksesta. Testin organisoi ja tulokset kirjasi Emilia Kolari.\nklo 11:37 | 19.11.2020\nMiksette maistaneet Pirkka Parhaat Luomuglögiä, löytyy tummana ja vaaleana?\nKiitos kommentistasi, maistoimme kyllä vaalean luomuglögin (pääsi sijalle 17), mutta tummaa vastaavaa ei ollut testin tekemisen aikaan saatavilla.


Päiväys ale Minttubalsami – Design shop Piilo\nEtusivukosmetiikkaPäiväys ale Minttubalsami\nShea-ArganvoideTakaisin kosmetiikkaMerisuola palasaippua\nPäiväys ale Minttubalsami\nPäiväys ale -20%. Tuotteiden päiväys 10/21.\nRentouttava ja elvyttävä Minttubalsami hoitaa ihoa ja kehoa. Sopii käsien ja jalkojen hoitovoiteeksi silottamaan ja pehmentämään ihoa sekä rentouttamaan ja elvyttämään virkistystä kaipaavaa kehoa.\nVoide sisältää laadukkaita kasviöljyjä ja -rasvoja, yrttiöljyä ja aloe veraa. A- ja E-vitamiini, ravinteikkaat mineraalit ja antioksidantit ovat ihoa suojaavia, uudistavia sekä rauhoittavia. Voiteeseen valituilla yrteillä on ihoa hoitavia sekä kipeytyneitä jäseniä elvyttäviä vaikutuksia. Antibakteeriset ominaisuudet auttavat ärtyneen ihon paranemisessa.\nSheavoi, auringonkukkaöljy, hamppuöljy ja jojobavaha ovat ihoa pehmittäviä ja silottavia.\nAloe vera ja glyseriini kosteuttavat ihoa tehokkaasti ja lisäävät ihon kimmoisuutta.\nVoiteen yrttiöljy sisältää piparminttua, kehäkukkaa, peltokortetta ja iisoppia, jotka ovat vaikutuksiltaan elvyttäviä, pehmittäviä ja vahvistavia. Eteeriset öljyt ovat rentouttavia ja ihon uusiutumista stimuloivia.\nKäsin tehdyt voiteet on pakattu Sulapacin 100% biohajoavaan purkkiin. Sulapacin valmistaman voidepurkin raaka-aineena on käytetty täysin biohajoavia materiaaleja. Kädessä pakkaus tuntuu ja näyttää lähes keraamiselta. Nämä biohajoavat ja mikromuovittomat purkit ovat aidosti ekologinen valinta.\nHeliantus annuus seed oil* (auringonkukkaöljy), Butyrosperum parkii butter* (sheavoi), Cannabis sativa seed oil* (hamppuöljy), Mangifera indica seed butter (mangovoi), Simmondsia chinesis cera (jojobavaha), Glyserin*, Aloe Barbadensis juice powder* (aloe vera), Mentha piperita leaf extract***(piparminttu-uutos), Calendula of cinalis extract*** (kehäkukkauutos), Hyssopus of cinalis extract*** (iisoppiuutos), Equisetum arvense extract***(peltokorteuutos), Tocopherol Helianthus Annuus seed oil* (e-vitamiini), Mentha piperita oil*, Rosmarius of cinalis leaf oil*, Lavandula angustifolia ower oil*, Linalool**, Limo- nene** , Zingiber Of cinale Root Oil*\n**esiintyy luonnostaan eteerisissä öljyissä ***viljelty tai luonnon kasvi\nSäilytys max 25°C\nBrändi Luoto Cosmetics


Mikä se Tonttuovi on?\nNo se on sellainen ihana turhuus jonka kaikki haluavat! Tonttuovi on pieni ovennäköinen koriste joka asetetaan vaikkapa lattianrajaan seinälle, ja sitten on hauska lisäillä oven viereen kaikkea söppistä, postilaatikosta tekolumeen ja vaikka itse tonttuun. Ja kaiken ikäiset skidit rakastaa tätä!\nMinun kodissani asuu jo tonttu poikineen enkä ovea itselleni tarvitse, mutta ajattelin tehdä tonttuovia tuleviin Woutilan joulumyyjäisiin -ne kun pakkaa sellofaaniin niin jopa on mukava tuominen joulun alla ystäville, ei aina iänikuisia joulukukkia. Tarvikkeita mulle on kasaantunut vuoden aikana tarpeeksi, joten ainoa rahanmeno tässä rojektissa oli pienet puuhelmet (ovenkahvat) joita ostin pussillisen askarteluliike Kätevästä Kädestä.\nTässä alkuasetelma. Sakset R.I.P. kun leikkelin noita jäätelötikkuja buhuu.\nOhuesta pahvista oven kehikko ja paksummasta karmit.\nSit vähän kuumaliimaa auts ja jiätelötikuilla tuunausta. Jos et syö jädeä niin paljoa, niin noita tikkujahan saa ostettuakin paskarteluliikkeistä.\nSitten maalia pintoihin, oon niin lovena tuohon kultaiseen maaliin jota löysin Suomalaisen alesta, että piti sitten tehdä kullitettu ovi.\nYksityiskohtia ei voi olla liikaa, joten paperisuikaleista rullasin saranat.\nTilasin pari vuotta sitten korun tekoon tarkoitettuja lasimölperöitä. Viime tipassa keksin tehdä oveen akkunan. Reiän nyrsin saksilla, ja painelin rumat repeämät piiloon.\nLoppusilauksena oven päälle kyltti ettei varmana jää epäselväksi kuka siellä assuu.\nAikaa hommaan meni noin 20 minuuttia sisältäen maalin kuivamisen. Mukavaa pikku näpertelyä, en yhtään ihmettele miksi ihmeiset on seonneet tähän hittijuttuun!\ndiy, askartelu, joulu2017


Kuuban autotuonti vapautuu - Auto Bild Suomi\nKuuban autotuonti vapautuu\nKuuban autojen vapaa tuontikielto on ollut voimassa aina vuodesta 1959, jolloin entinen presidentti Fulgencio Batista syöstiin vallasta ja kommunistisesta Fidel Castrosta tuli silloinen uusi presidentti.\nKommunistisen puolueen pää-äänenkannattaja Granma kertoi uudistuksesta, joka mahdollistaa uusien autojen vapaan tuonnin ja pienessä mittakaavassa tapahtuvan yksityisen myyntitoiminnan. Luvan myönsi presidentti Raúl Castro.\nAsetelma ei ehkä ole käytännössä yhtä auvoinen kuin voisi äkkiseltään päätellä, sillä entisenlainen maan liikenneministeriön suosituskirjesysteemi antaa toisille etulyöntiaseman autojen ostojonossa.\nGranman mukaan kyseinen systeemi säilyy jatkossakin.\nKuubassa on ollut lokakuusta 2011 lähtien jonkin verran käytettyjen autojen maan sisäistä myyntitoimintaa.\nKuuba tunnetaan yli 50 000 vanhasta jenkkiautostaan (sekä lisäksi eräistä sangen erikoisista eurooppalaisista yksittäiskappaleista), jotka ovat pääosin 1940- ja 1950-luvuilta.\nToivon mukaan niihinkin on jatkossa mahdollista alkaa saada varaosia, uusia moottoreita ja vaihdelaatikoita, koripaneeleita ja pisteosia.\nKuvissa esiintyy hieno 1956 Chevrolet Bel-Air 4D Playas del Este -hiekkarannalla – melkein kuin Fulgencio Batistan aikana 1950-luvun loppupuoliskolla, jolloin mafialla oli vahva jalansija maan pääkaupungissa, Havannassa.\nEsimerkiksi vielä 1966 mafiapomo Tony Cuesta suoritti joukkoineen iskun Castron hallintoa vastaan, mutta epäonnistui ja joutui vankilaan.\nVaaleansininen Bel-Air ei toki ole aivan yhtä originaali kuin miltä näyttää. Konepellin alla on Toyotan, Isuzun ja Nissanin osia ja sähköikkunakoneisto on peräisin kiinalaisesta Geelystä, mutta esimerkiksi ohjauspyörä on sentään aito.\nMoottoreina voi olla mitä tahansa, jopa Ladan ja Volgan nelisylinterisiä. 1970- ja 80-luvuilla Kuubaan tuotiin melkoisesti neuvostoliittolaisia autoja, jotka eivät kuitenkaan laajassa mitassa kestäneet maan ilmastoa.\nSitä vastoin vanhat jenkkiautot on rakennettu ikiraudasta.\nPääasia onkin, että klassikkojenkit on saatu pidetyksi vuosikymmenet tien päällä.\nPari nuorukaista päätti sijoittaa rahansa kuvien 1956 Bel-Airiin ja ansaita sillä turistitaksia ajamalla.\nAsiasanat Kuuba jenkkiautot\nTäysin uskomaton jenkkiautovideo Kuubasta


Seura - Länsi-Uudenmaan Urheilijat\nToimintakäsikirja 3.12.2018.pdf (506 kB)\nYleisurheilun iloa kaikille\nTavoitteellisesti menestystä tukeva\nHyvinvointia kaikille ikään katsomatta\nLänsi-Uudenmaan Urheilijat toivottavat teidät lämpimästi mukaan seuramme toimintaan!\nLänsi-Uudenmaan Urheilijat ry\nLisenssimäärä: 342kpl 2017 (316kpl 2016 - 309 kpl 2015 - 389kpl 2014 362 kpl 2013, 317 kpl 2012)\nOsoite: Tehtaankatu 9, 08100 Lohja\nPankkiyhteys: Länsi-Uudenmaan Osuuspankki\nTilinumero: FI66 5236 0420 1066 97\nVuonna 1991 perustettu Länsi-Uudenmaan Urheilijat eli LUU on perustamisestaan lähtien ollut alueen johtava yleisurheilu-seura ja lohjalainen liikuttaja. Yleisurheilu on perinteisesti ollut Lohjalla yksi suuria urheilulajeja ja LUU jatkaa näitä kunniakkaita perinteitä. Koko 2000-luvun yleisurheilupassien lukumäärä LUU:ssa on ollut vuosittain 250-400kpl.\nYleisurheilu on koko perheen urheilua ja LUU:ssa motto ”vauvasta vaariin-muksusta mummoon” toteutuu. LUU:n säännöllisesti toimivat harrastajaryhmät alkavat 3-vuotiaista, kaikki nuoret harjoittelevat tasonsa mukaisesti ja aikuiset urheilevat omissa harrasteryhmissä, juoksukouluissa ja veteraaniurheilussa. Oikeastaan koko toiminnan perusta ovat urheilevat, liikunnalliset perheet.\nKeskeistä LUU:n toiminnassa on junioriurheilu ja Nuori-Suomi Sinettiseura LUU on ollut jo vuodesta 2002 alkaen. LUU:n tavoitteena on antaa kaikille lapsille mahdollisuus liikunnan iloon. Jo yli 15 vuotta LUU:n sporttivaunu on kiertänyt kortteleita, kouluja ja päiväkoteja järjestäen ohjattua urheilua lapsille. 20 vuotta on keväinen Korttelikisa kerännyt vuosittain satoja lapsia kortteleissa juoksemaan. Vuosittain tuhannet alueen lapset kokevat LUU:n järjestämänä yleisurheilun iloa.\nKehitämme tarjontaa kysynnän ja omien resurssien mukaan, jotta voimme jatkossa tarjota eri-ikäisille vielä moninaisempia mahdollisuuksia liikkua yleisurheillen sekä valmennuksen että kuntoliikunnan tasolla.\nLUU:n tavoitteena on antaa lapsille positiivisia liikuntaelämyksiä ja kasvattaa ja valmentaa lahjakkaat nuoret urheilun huipulle. LUU:n nuoret urheilijat ovat voittaneet kymmeniä Suomen mestaruusmitaleita ja menestyneet myös kansainvälisesti. Samuli Vasala oli seuran ensimmäinen huippu-urheilija ja hänen jälkeensä on LUUssa kasvanut useita mestareita.\nLänsi-Uudenmaan Urheilijat tarjoavat monipuolista liikuntaa sekä huippu-urheilua ikään katsomatta ympäri vuoden. Takaamme jokaiselle alueemme lapselle ja nuorelle sekä varttuneemmalle väestölle mahdollisuuden harrastaa yleisurheilua.\nLUU kehittää toimintaansa alueemme ihmisten terveiden elämäntapojen ”ankkurina”. Yksi osa tätä kehitystä on seuramme laajasta nuorisotoiminnasta nousevat kansainvälisilläkin kilpakentillä menestyvät kilpailijat. LUU kehittyy alueemme terveyden tavarataloksi.\nNäin sen teemme\nHyvä tapahtuu vain laajalla yhteistyöllä. LUU työskentelee hyvässä yhteistyössä kaikkien alueen liikuntajärjestöjen ja terveydenedistämisen ammattilaisten ja aktiivien kanssa.\nSeuravaatteet ja varustepörssi\n© 2019 Länsi-Uudenmaan Urheilijat\nTehtaankatu 9, 08100 Lohja | toimisto@luusport.fi