Tiedätkö mikä herkku on amuse-bouche? – Jaakko Raholan erikoisten sanojen sivu on internetin helmi | Paikalliset | Helsingin Uutiset\nJaakko Rahola näyttää mallia rapujen oikeaoppiseen keittämiseen. Jaakko Raholan kotialbumi.\nEnnen alkuruokaa tarjottava keittiön tervehdys eli amuse-bouche voidaan valmistaa esimerkiksi mädistä. Akseli Muraja\nRuoka: Jaakko Raholan syötäviä sanoja luetaan ahkerasti netissä.\nJaakko Rahola kuoli neljä vuotta sitten, mutta häneen törmää edelleen. Jos tekee Google-haun erikoisesta ruokasanasta, päätyy helposti Raholan syötävät sanat -sivustolle, vaikka tarjon olisi myös markkinoituja sivuja sekä leegio nuoria ja innokkaita ruokabloggareita.\nKuka Jaakko Rahola (1936-2016)? Lyhyesti: elektroniikkainsinööri, tekniikan viestinnän asiantuntija ja armoitettu herkkusuu.\n– Jaakko puhui monia kieliä hyvin, ja oli kiinnostunut niistä, joita ei hallinnut. Jaakko rakasti ruokaa, inhosi vääriä käännöksiä ja halusi korjata asian. Paljon hän saikin aikaan, kertoo veli Armas Rahola.\nHän arvelee, että harrastus meni usein työn edelle omassa firmassa, jonka nimi oli Tekniikan Viestintä Rahola Oy. Jaakko oli useiden eri ruoka- ja viiniseurojen aktiivijäsen. Keittokirjojen keräilyn hän aloitti 1960-luvulla.\nKuten niin usein, kaikki palautuu kotiin, mutta ei mihinkään punaisen mökin mummon keittiönurkkaukseen.\n– Kotona meillä oli elävä tietosanakirja, isämme, Armas sanoo ja tarkoittaa nyt isäänsä laivanrakennusopin professoria Jaakko Raholaa (1902-73).\nVanhempi Jaakko toimi uransa huipulla muun Teknillisen korkeakoulun rehtorina ja kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkönä.\n– Ruoka oli koko perheellemme hauska harrastus. Isä asui Italiassa 1930-luvulla, puhui kieltä, ja toi sieltä kotiin ruokakulttuurin, joka oli Suomessa aivan uutta. Kotona viljeltiin basilikaa Italiasta tuoduista siemenistä jo sodan aikana. Sen nimi oli ”Italian mauste”. Osso bucco, tomaattiruoat, pastat etc. olivat kotiruokaamme. Hinta oli kohtuullinen, kun niitä ruhonosia eivät muut arvostaneet.\nÖstermalmin herkkuhallista Tukholmasta Jaakko-isä toi 50-luvulla purkkiruokia, kuten pääskysenpesäkeittoa, heinäsirkkoja ja sammakon koipia.\n– Vanhemmat yrittivät syödä niitä kaksistaan keittiössä keskellä yötä – siinä onnistumatta. Tuoksu toi kaikki viisi lasta jakamaan vähäistä, mutta ah niin eksoottista herkkua. Eli kotona opimme arvostamaan maailman ruokaihmeitä. Kaikkea piti maistaa, ei tietenkään syödä enempää ellei maistunut.\nSananselitysten lisäksi nuorempi Jaakko Rahola jakoi seuraajilleen myös sanontoja ja kaskuja sekä tyrmäili aina mennen tullen vääriä legendoja, kuten vaikkapa väitteen, että Leonardo da Vinci olisi keksinyt hampurilaisen.\nHarrastus jatkui yli 70-vuotiaana. Keväällä 2011 hän vieraili muun muassa Jyrki Sukulan tilalla Italiassa ja keväällä 2012 pokkasi Gastro-messuilla kunniamaininnan suomalaisesta ruokakulttuuriteosta.\nYli tuhat kirjaa, 21 hyllymetriä tai kuormalavallinen. Miten sen mittaa. Myös sen mittainen perintö jäi jälkeen.\nSuomen Gastronomien Seuran jäsenet ovat luetteloimassa niitä, kunhan kirjastot taas aukeavat koronan jälkeen. Hän testamenttasi ne Haaga Helian opiskelijoille, mutta toive ei toteudu kuin ehkä pieniltä osin. Opiskelijat ja kirjastot eivät kirjoja enää tarvitse.\nMitä loppukirjoille tapahtuu? Tämä askarruttaa myös muita alan kirjallisuutta keränneitä. SGS:n piirissä on puhuttu, että jospa ne pantaisiin jakoon ravintolakoulu Perhon viljelypalstojen syysmyyjäisten yhteydessä. Pääsisivät takaisin hyvään perheeseen.\nKeittiön tervehdys ennen ateriaa\nKaksi esimerkkiä Syötävistä sanoista Jaakko Raholan kirjoittamine selityksineen.\nAmuse-bouche, amuse-gueule. Termi ei ole minkään ruokalajin nimi, vaan tarkoittaa ”suun huvitusta” ranskaksi (amuser = huvittaa, bouche = suu).\nEpävirallisesti ja puhekielessä, nykyisin ehkä useamminkin esiintyy termi amuse-gueule (gueule = [eläimen] suu; turpa). Hienot ranskalaiset voivat kuitenkin pitää gueulea hiukan rumana sanana.\nOleellista on, että amuse-bouche on hyvin pieni suupala, korkealuokkaisessa ravintolassa aina ruokalistan ulkopuolella, kaikille ruokailijoille sama ”pieni tervehdys keittiöstä”, jota ei erikseen tilata, se tulee kaikille. Se syödään aina ennen varsinaista ateriaa, ilman erillistä ruokajuomaa.\nAmuse-bouchen edeltäjä paremmissa ravintoloissa oli (ja on vieläkin) vaalea leipä ja pieni purkki mustista oliiveista tehtyä tapenadea tai vain pieni lautasellinen oliiveja.\nArquebuse. Tätä ranskalaista digestiiviksi tarkoitettua katkeroa ei juuri löydy juoma-alan hakuteoksistakaan. Ei se olisi tähänkään päässyt, jollei sen nimi olisi ollut mielenkiintoinen. Arkebusoida on vanha termi, joka tarkoittaa teloittamista ampumalla. Mutta mitä sillä voi olla tekemistä juoman kanssa?\nJa näitä syötäviä sanoja riittää niin, että esimerkiksi makkaroista on viittauksineen oma yli sadan sanan osio, josta löytyvät niin tee-, lauantai- kuin siskonmakkaroiden alkuperät.


Yksi teos, monta tuhottua elämää. – taidematkustaja\nBiennaalit, Etelä-Korea, Gwangju, matkustaminen, nykytaide\nOlen työssäni onnekas. Saan olla säännöllisin väliajoin mukana projekteissa, joita tehdään ulkomailla. On todella kiinnostavaa nähdä, miten homma pelaa suurissa kansainvälisissä näyttelyissä, ja mitä voin itse oppia isoista tuotannoista.\nAmmatillisen oppimisen lisäksi näen ja koen usein jotain sellaista, joka jättää pysyvän jäljen. Nykytaide on siitä mahtavaa, että yksittäinen teos voi muuttaa käsityksen historiasta tai nykyhetkestä.\nTänä syksynä matkustin työni puolesta Etelä-Koreaan, Gwangjuun. Gwangjun kansainvälinen taidebiennaali on yksi Aasian–Tyynenmeren alueen suurimmista nykytaiteen tapahtumista. Etelä-Koreassa biennaali on poliittinen tapahtuma – jopa siinä määrin, että nyky-Koreassakin biennaaliteoksia sensuroidaan.\nMonet kansainvälisistä taidebiennaaleista voisivat sijaita melkeinpä missä tahansa päin maailmaa, mutta ei Gwangju. Gwangjun biennaali on elävä ja muuttuva muistomerkki toukokuun 1980 Gwangjun demokraattiselle kansannousulle, jossa hallituksen joukot surmasivat arvoiden mukaan lähemmäs kaksi tuhatta kansalaistaan, lähinnä nuoria ja opiskelijoita.\nTämän vuoden biennaalissa on mukana huimat 153 taiteilijaa ja 11 kuraattoria. Voinette hyvin arvata, ettei kokonaisuus ole aivan koherentti. Näyttelytilojen sekavuus ja haasteet suunnistaa paikasta toiseen leimaavat Gwangjun näytttelykokemusta.\nGwangjun biennaalin vahvuus on sen kiinnittyminen paikkaan – kaupunkiin, jossa vuoden 1980 tapahtumat ovat edelleen läsnä.Näyttely herättää kysymyksen siitä, miten voimme muistaa niin, että muistomerkit eivät sammaloidu, kulu ja unohdu, vaan pysyvät elävinä mielissämme?\nTämän vuoden biennaalin yksi voimakkaimmista teoksista on ransakalais-algerialaisen Kader Attian Shifting Borders, jonka biennaali on komissioinut – eli tilannut ja tuottanut – näyttelyä varten. Kader on tehnyt monikanavaisen videoteoksen, jossa kansannousun kokeneet kertovat kokemuksistaan. Videoscreenien sokkeloon Attia on tuonut myös eriparisia jalkaproteeseja.\nAttian teoksen toinen osa on esillä hylätyssä armeijan sairaalassa, joka toimi armeijan käytössä kansannousun aikana, ja jonka rapistuneissa selleissä kävijä aistii, mitä ihminen voi toiselle pahimmillaan tehdä.\nSiinä missä Kader Attian teos tuo esiin tuhotut ja tuhoutuneet sielut, samaa tragedian jälkeistä elämää kuvaa myös eteläkorealaisen kirjailijan Han Kangin Gwangjun kansannoususta kertova Human Acts -romaani:\nAfter you were lost to us, all our hours declined into evening.\nEvening are our streets and are our houses.\nIn this half-light that no longer lightens or darkens, we eat, and walk, and sleep.\nUsein kysymme biennaali- tai näyttelykävijöiltä kannattaako mennä?\nGwangjussa ei oikeastaan ole kyse siitä kannattaako. Kyse on velvollisuudestamme muistaa.\nPrevious article Hyviä museouutisia!\nNext article Yksi päivä Soulissa.


Nauvo ja Hanko 15.6. - 17.6. | Suwenan matkapurjehdus Galiciassa\nLilla Bommens satama Göteborgissa\nSuwena Puolassa, Kołobrzegin satamassa\nNauvo ja Hanko 15.6. - 17.6.\nNauvossa vietimme rauhallisen vuorokauden. Nauvo näytti tosi kivalta paikalta ja haluammekin pysähtyä siellä uudelleen, kun sää on lämpöinen.\nTiistaina siirryimme puolipilvisellä säällä Hankoon. Turun-saariston maisemat ovat todella upeita. Mestat ovat sen verran kivoja, että aikaa vierähtäisi helposti kuukausia, jos sellaisia olisi vaan käytettävissä. Väylillä alkoi olla jo liikennettä ruuhkaksi asti. Veneitä tuli vastaan suorastaan jonossa eikä vielä paras kesälomakausi ole alkanut.\nLähes jokaisessa lahdenpohjukassa ja vähänkään suojaisessa paikassa tuntui olevan kesämökkejä. Suomalaisen jokamiesoikeuden mukaan saa vesialueita käyttää vapaasti ankkurointiin, kunhan ei häiritse kenenkään yksityisyyttä. Mikäli olette veneilleet saaristossa, onko teillä tietoa, millä etäisyydellä kulkee tuo veteen piirretty viiva jokamiesoikeuden ja kotirauhan välillä? Suojaisessa poukamassa olisi tosi kiva kesän mittaan vielä ankkuroida, kunhan meidän rauhaisa oleilu ei keskeydy äkäiseen aamuherätykseen.\nTähän mennessä tankkasimme Hangossa kalleimmat löpöt ja maksoimme suurimman satamamaksun. Oli tarkoitus pestä koneellinen pyykkiä. Iski kuitenkin piheys, kun koneellinen maksoi 5 euroa - liika on liikaa.\nTuli sitten ensimmäiset kömmähdykset tehtyä, sillä kiinnittäytymisessä teloin pahasti vasemman käden sormet. Vaikka sormet ovat kipeät ja tosi turvoksissa, ovat onneksi luut ja nivelet ehjät. Lisäksi kotosalla ostimme uuden eri materiaalista valmistetun poijuköyden, joka on helpompi käsitellä. Entinen köysi oli 20 metriä ja uusi 15-metrinen. Kävi ekan kerran, että meiltä loppui poijuköyden pituus kesken ja jäimme kauas laiturista. Aikamme säädeltyä keulaköysiä ja siirrettyämme poijuköyden uimatason knaappiin, saimme Suwenan järkevän etäisyyden päähän laiturista. Ongelmahan ei ollut köyden lyhyys, vaan veneenpituudesta puuttunut metri :-)\nEikä siinä vielä kaikki! Huomasimme, että avonainen poijuhaka oli vääntynyt auki. Oli suoranainen ihme, että se pysyi poijussa. Ei muuta kuin köydet auki ja siirryimme kylkikiinnitykseen toiseen paikkaan odottamaan aamua ja venekaupan avautumista. No samallahan se poijuhaka hoidettiin kuin jo palanut kulkuvalokin.\nKeskiviikko iltana satamassa on kunnon vanhanajan torimeininki. Tarjolla on niin ruokaa, kirppistä, musiikkia ja kaikenlaista, mitä torilla kuuluu ollakin. Ostimme naapuriveneen Ouramarian miehistön suosituksesta erinomaista savustettua piikkikampelaa matkaevääksemme. Iloksemme saimme kuulla, että Ouramarian kipparin isä on kuulunut Oulun Merenkävijöihin vuonna 1928. Seurahan tällöin oli vasta vuoden ikäinen. Kotisatamamme Oulu näyttää nauttivan suurta kiinnostusta. Monet entiset oululaiset tai muutoin siellä päin käyneet veneilijät tulevat jututtamaan meitä ja sehän todella lämmittää mieltä.\nJo Turun-saaristossa tuli vastaan useita ulkomaalaisia veneitä. Täällä Hangon satamassa on parhaillaan veneitä: Kanadasta, Saksasta, Ranskasta, Hollannista, Norjasta ja Virosta - toki meitä oman maan mansikoita unohtamatta.\nHanko näyttää jännältä kaupungilta. Toisaalta rantabulevardilta löytyy hulppeita huviloita ja hienoja ravintoloita. Kuitenkin keskusta on hyvin pieni, perinteisen pikkukaupungin tyyliin. Esimerkiksi shoppailumahdollisuudet ovat keskittyneet yhden korttelin mittaiselle kävelykadun pätkälle. Hankolaiset ovat todella hyvin ystävällisiä ja palvelualttiita, joten täällä kyllä aika kuluu. Kuitenkin torstaina on tarkoitus siirtyä Eestin puolelle Dirhamiin, mikäli sää sallii.


Euroopan raviurheilun halutuimman sperman hinta huimaa – silti satoja tammoja jonossa - Ravit - Ilta-Sanomat\nEuroopan raviurheilun halutuimman sperman hinta huimaa – silti satoja tammoja jonossa\nReady Cash on kaikkien aikojen eniten tienannut ranskalaisravuri. (KUVA: imago sport)\nJulkaistu: 25.10.2016 19:14\nReady Cash on vallannut Euroopan siitosmarkkinat. Huiman kalliista hinnasta huolimatta jono oriin palveluksille on pitkä kuin nälkävuosi.\nKilpailu-urallaan upeasti menestynyt ja kotimaansa Ranskan kaikkien aikojen eniten ansainneeksi ravuriksi noussut Ready Cash on saanut eurooppalaiset tammanomistajat lähes sekaisin siitosmarkkinoilla. Oriin jälkeläisten upea menestys on tuonut omistajien oven taakse ennennäkemättömän jonon halukkaita astuttajia.\nRanskan markkinoilla Ready Cashin siitospalvelut on syndikoitu osuuksiin, joiden hintataso liikkuu 30 000–50 000 euron välillä, vaikka astutusoikeus ei edes takaa varmasti varsaa.\nMuista maista siitosmatadorin spermaa odottaa 300 tamman jono. Ranskan ulkopuolelta tulevan tamman kanssa kustannus on sekin kaikkinensa päälle 20 000 euroa.\nStonecapes-hevosia Suomessa kasvattava Saku Mikkolahttp://www.is.fi/haku/?search-term=saku+mikkola on itsekin käyttänyt Ready Cashin palveluita ja ymmärtää kiinnostuksen.\n– Se on aika yksinkertaista matematiikkaa. Oriin jälkeläisnäytöt ovat tällä hetkellä aivan omassa kastissaan, minkä myötä sen jälkeläisistä maksetaan myös parhaat hinnat. On aika luonnollista, että se kiinnostaa tammanomistajia eniten.\nMikkola muistuttaa, että on varsin tavanomaista, että joku ori nousee siitosmarkkinoilla muiden yläpuolelle. Ready Cashille mies povaa useamman vuoden valtakautta.\n– Amerikassa Muscle Hill on noussut vastaavaan asemaan. Kummallekaan ei näy tällä hetkellä uhkaajaa lähipiirissä.\nReady Cashin tunnetuin jälkeläinen on Euroopan ykkösravurina yleisesti pidetty Bold Eagle, jonka ansiot kilpakentiltä ovat jo viiden vuoden iässä ylittäneet 2,1 miljoonaa euroa. Isä Ready Cashin – kaksinkertaisen Prix d’Ameriquen voittajan – ennätyslukemat ovat lähes 4,3 miljoonaa.\nSuomen raviradoilla on Hippoksen tilastojen mukaan kilpaillut toistaiseksi vain kourallinen Ready Cashin jälkeläisiä. Tunnetuimmat ovat Ruotsissa syntyneet 4-vuotias Pascha Tilly ja 5-vuotias Elliot Boko.


Betonin lujuudenkehityksen arviointi lämpötilan perusteella - Theseus\nBetonin lujuudenkehityksen arviointi lämpötilan perusteella\nMannonen, Tuomas (2019)\nOpinnäytetyössä tutkittiin betonin lujuudenkehityksen arviointia lämpötilan perusteella. Työssä käytiin läpi erilaisia menetelmiä lujuudenkehityksen arvioimiseksi, sekä vertailtiin välineitä lämpötilan mittaamiseen.\nTyön tutkimusosio on jaettu karkeasti kahteen osaan: kirjallisuustutkielmaan betonin lujuu-denkehityksen periaatteista ja syistä betonin lujuudenkehityksen seurantaan, sekä kenttä-kokeisiin perustuvaan lämpötilanseurantalaitteistojen vertailuun.\nKirjallisuustutkielmassa selvitettiin eri betonin lujuudenkehityksenarviointimenetelmien erot ja niiden käytettävyys ja tarkkuus. Lisäksi selvitettiin syyt, minkä takia valetun betonirakenteen lämpötilaa halutaan seurata ja minkälaiset lujuudenkehityksen raja-arvot ovat tärkeitä betonirakentamisen kannalta.\nKenttäkokeisiin perustuvassa tutkimusosassa verrattiin opinnäytetyön toimeksiantajalla aikaisemmin käytössä ollutta tallentavaa lämpötilanseurantalaitteistoa uuteen etäluettavaan lämpötilamittariin. Kokeissa selvitettiin sekä eroja mittareiden mittaustulosten tarkkuuksissa, että etäluettavan lämpötilanseurantajärjestelmän käytettävyyttä.\nLopussa pohdittiin tutkimuksissa saatuja tuloksia. Pohdinnassa otettiin huomioon nykyisin opinnäytetyön toimeksiantajan käytössä olevan järjestelmän käytettävyys ja ajantasaisuus sekä verrattiin sitä tutkittuihin mahdollisiin uusiin menetelmiin. Pohdinnassa huomioitiin käytettävyys ja taloudellisuus. Lisäksi huomioitiin muut hyötynäkökulmat opinnäytetyön toi-meksiantajan sekä asiakkaan kannalta.


Työnjohtoharjoittelija Jämsän alueurakkaan, Destia Oy\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1216597\nHaemme työhön osallistuvaa työnjohtoharjoittelijaa Jämsän alueurakkaan. Tässä kesätyössä pääset tutustumaan hoitoprojektin monipuolisiin työtehtäviin; työt sisältävät liikenneympäristön hoitotehtäviä, esimerkiksi vihertöitä, tienvarsilaitteiden ja -rakenteiden hoitoa sekä päällysteen paikkaamista. Työnjohtoharjoittelijana pääset avustamaan myös työnjohdollisissa tehtävissä. Töitä on tarjolla aikavälille 1.5.2019 - 30.8.2019 tai sopimuksen mukaan.\nLisätietoja tehtävästä antaa työpäällikkö Jukka Pitkänen, puh. 0400 243 373 tai jukka.pitkanen@destia.fi\nTule syventämään osaamistasi infrahoidon monipuolisiin tehtäviin!\nHaku päättyy jo 20.01.2019, joten hae paikkaa pian osoitteessa https://ats.talentadore.com/apply/Ty%C3%B6njohtoharjoittelija%2C-J%C3%A4ms%C3%A4n-alueurakka/ZAYWOZ


20 hämmästyttävää punottua pigtailityyliä tytöille - Ikä\n20 hämmästyttävää punottua pigtailityyliä tytöille\nOnko siellä jotain hauskempaa kuin pieni tyttö, jolla on pigtails'more-13744 '>\nSuurimpaan osaan seuraavista tyttömäisistä kampauksista, joissa on patsat, on punokset nauhoilla ja kauniit rusetit, söpöt käänteet tai epätavalliset väliseinät. Jotkut kampaukset näyttävät monimutkaisilta, mutta on myös yksinkertaisempia, jotka sopivat aloittelijoille.\n# 1: ristikkäiset matalan poninkynät nauhoilla\nTämä on kaunis tyttöjen kampaus pitkillä hiuksilla. Kaksi sisäpuolella olevaa ranskan punosta on ristikkäin ristissä, jotta saadaan erittäin mielenkiintoinen muotoilu. Kauniiden nauhojen lisääminen vie tämän punoksen seuraavalle tasolle. Näiden ranskalaisten punospätailien kokonaisvaikutus on todella kaunis.\n# 2: Punokset, pullat ja jouset\nSiirrä punontataitosi seuraavalle tasolle luomalla korin kutomistehoste. Perinteinen punos ehdottaa kolme säiettä, mutta tämä käyttää neljää tai useampaa säiettä rakentaa monimutkainen ja erittäin ainutlaatuinen punos. Hiukset jaetaan keskeltä alas koriin punotulla kummallakin puolella. Punokset kiinnitetään ja kierretään sitten söpöiksi pieniksi pulleiksi. Tämän kampauksen kruunaavat osat ovat suloisia hiusjousia jokaisen pulla päällä! Täällä tapahtuu paljon, mutta kokeilu on todella innostava!\n# 3: Tupla sydämen punos\nTämä kaksinkertainen sydämen muotoinen punos vaikuttaa itse asiassa vaikeammalta saavutettavalta kuin se on. Sisäinen punos leikattiin ulos ja punottiin sen jälkeen, kun ulkopuoli oli punottu ja pois tieltä. Sen jälkeen kun molemmat punokset on luotu ja kiinnitetty pigtailiin, punotaan punos kauniilla nauhalla muodollisemman ja monimutkaisemman tuloksen saamiseksi. Lopuksi syvät violetit kukat kiinnitettiin jokaiseen poninhäntään. Tämä olisi hieno ilme kukkatytölle.\n# 4: Epäsymmetrinen kukka tyttö kampaus\nRikkoa kaikki säännöt muotoilemalla hiukset samanlaisiksi kuin nämä muotipuristeet. Punokset kaarevat pään ympärillä korikudontatekniikalla kiinnitettäväksi pehmeisiin poninhäntäihin. Kirkkaat ja rohkeat hiuslisävarusteet tekevät kokonaisuudesta paljon makeamman.\n# 5: Neljä punosta nauhanauhalla\nTämä symmetrinen tyyli on kaunis ja inspiroi! Kokeile eri värinauhoja sopimaan mihin tahansa asuun. Tämä on hauska katsoa tytöille, joilla on lyhyet, keskipitkä tai pitkät hiukset. Tarvitset vain neljä punosta, kaksi pitkää nauhapalaa ja joustavat nauhat. Varmista, että punot todella tiukasti saadaksesi saman terävän vaikutuksen kuin kuvassa.\n# 6: Punos ja Twist Combo\nVäänteet ja punokset toimivat hyvin yhdessä tässä tyylikkäässä tyttömäisessä kampauksessa. Kolme kierrosta on muodostettu korkealle ylöspäin, ja sitä ohjataan vinosti alaspäin, jotta ne syötetään yhteen punottuun poninhäntäyn. Täytä se kahdella jättiläisellä, neonvärisellä jousella, ja saat pienen prinsessasi pään kääntymisen tyylin!\n# 7: Tuplakerrokset kaksipulloilla\nKatso nämä mahtavat käännökset ja pullat! Pitkät, paksut hiukset ovat ehdottomasti tarpeellisia tämän kampauksen kannalta. Aloita yhdellä kierroksella ylhäällä ja yhdellä alareunassa ja kiinnitä ne sitten molemmilla puolilla oleviin kahteen pigtail-pulloon. Viimeistele ulkonäkösi pehmeillä, väreillä koordinoivilla nauhoilla.\n# 8: Punos jakaa Pigtaileihin\nTässä kampauksessa on kyse huolellisesta leikkaamisesta ja taitavasta punostamisesta. yksi ranskalainen punos on jaettu kruunussa kahteen osaan. Jotkut kauniit nauhat ja kukat tekevät tästä täydellisen keväälle tai kesälle. Älä aliarvioi nauhojen ja hiuslisävarusteiden merkitystä. He voivat viedä yksinkertaisen punoksen jotain niin monimutkaista ja monimutkaista.\n# 9: ristikkäiset häntäpiput ja nauhapullot\nKatso tämä mahtava tyttöjen kampaus! Kuusi minihousunäppäintä kudotaan todella viileäksi ilmeeksi - selkänoja päättyy kahteen pörröiseen pulloon pään yläosassa. Hauskat vaaleanpunaiset nauhat ja nauhat tekevät kaksoispään popista.\n# 10: Tulevaisuuden punokset\nNämä ranskalaisiksi punotut letkut näyttävät melko futuristisilta. Löysät säikeet jätetään pois ja punotaan sitten takaisin sisään edelleen, jotta saadaan aikaan mahtava hämähäkkiverkkotehoste. Tätä olisi hieno idea käyttää Halloween-pukuun, mutta sen täytyy myös hallita joku, joka todella osaa pistää ranskalaisista punoksista.\n# 11: Tyylikäs nauhalla kietoutuneet ponit\nTämä on loistava inspiroiva kampaus, jonka melkein mikä tahansa taitotaso voi saavuttaa. Klassiset poninhäntät sijoitetaan korkealle pään molemmille puolille ja kietoutuvat sitten nauhoilla alaspäin. Kuka tiesi jotain niin yksinkertaista voisi näyttää niin hienostuneelta ja upealta?\n# 12: Monimutkaiset nauha punokset\nJos voit kuvitella sen - voit tehdä sen. Siksak-väliseinät, paksut punokset ja punaiset nauhat ovat kaikki tämän tyylikkään kampauksen osia. Nauhat kudotaan punoksen läpi, jolloin hiukset näyttävät kimppuilta. Erittäin siisti, ja se on aikaa ja vaivan arvoista, kun tulos on niin kaunis ja mielenkiintoinen.\nJos sinulla on erittäin pitkät hiukset ja haluat näyttää ne pois - tämä ilme on sinulle. Punokset menevät alaspäin ja ylöspäin selälle ja kiinnittyvät korkealle pään sivuille kauniiksi, kaarevaksi. Nämä pigtail-punokset vaativat hyvän hiuspaksuuden ja kunnollisen pituuden.\n# 14: Pigtails ketjutangolla\nTässä on toinen upea kampaus paksille hiuksille. Ripusta punokset tekemällä kierre! Ketjun lenkki punos tehdään poni jaetaan kahteen osaan. Sitten molemmat näistä kahdesta jaetaan myös kääntyvän kierteen saamiseksi - tämä on kun kierrät oikean juosteen sormeasi yli ja laitat vasemman juosteen yli tehdäksesi köyden punos. Kaksi köyden punosta on kierretty yhdeksi ketjun punokseksi. Voit tehdä kolme ketjulinkin punosta ja yhdistää ne näihin ihaniin twintails-teihin, joilla on melkein huimaava vaikutus. Niin hauskaa!\n# 15: Tuplalanka kaksinkertaisella pullilla\nKatso tätä upeaa kampausta, joka yhdistää punokset ja pullat yhdeksi! Mitä paksummat hiuksesi, sitä parempi tämä paksu pullatyyli. Rakastamme sitä, kuinka pullat kiinnitetään värikkäillä bobble-elastisilla aineilla. Tästä ilmeestä ei vain voi saada mitään sietää!\n# 16: Punottu kruunu\nKuka ei rakasta tyttöä, jolla on pigtailhius? Mukava punos päällä luo viileän kruunutehosteen, joka sekoittuu saumattomasti ranskalaisiksi punottuihin letteihin. Kruunu punos auttaa pitämään hiusten etuosat pehmeinä ja kehystävät kasvot erittäin kauniisti.\n# 17: Vesiputous ponytails\nPinotut poninkynät näyttävät erittäin suloisilta tässä pigtail-kampauksen versiossa. Raikkaat osaviivat ja värikkäät kuminauhat tekevät kokonaisuudesta erityisen erityisen.\n# 18: Isot tuplajouset\nNämä upea musta tukka jouset ovat aivan upea! Kaksi kaksoispyrstöä kiivetä takaa ylöspäin diagonaalikuviona ja päätyvät täydellisiin hiusjousiin. Tämä pigtail-kampaus erottaa varmasti sinut joukosta.\n# 19: Pehmeät kalat\nSyvä sivuosa tuottaa pehmeämmän tuloksen tälle söpölle maalaistyttölle. Kalarintaiset pigtail-punokset luodaan ja pidetään sotkuisena mukavaan, houkuttelemattomaan kampaukseen.\n# 20: Ravitsevat renkaat mustille tytöille\nKiharahousut ovat erittäin söpöjä! Ne ovat hyvin yksinkertaisia, mutta niitä pelataan luomalla diagonaalinen osaviiva takaosan ylin keskilinjalle. Rakastamme myös levittämättömyyttä!\nNykypäivän häntäpurukot eivät ole vain kahta kaksosiponista. Ne voivat sisältää punokset, käänteet, pullat, nauhat, kukat ja paljon muuta! Haasta itsesi kokeilemaan jotain uutta ja vie vanhat klassiset kampaussi seuraavalle tasolle.


Kannustinloukut vähentävät työhaluja - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 01.03.2004 17:30\nVeronmaksajien keskusliiton mukaan pienipalkkainen työ on nykyisin työttömyyttä kannattavampaa. Uudet kannustinloukut uhkaavat kuitenkin noin 74 000 perhettä.\nKannustinloukut vähentävät monien palkansaajien halukkuutta työuralla etenemiseen, ilmenee Veronmaksajien Keskusliiton selvityksestä. Keskusliiton mukaan kannustinloukkujen purkaminen on onnistunut siltä osin, että nykyisin pienipalkkainen työ on työttömyyttä kannattavampaa. Samalla loukut ovat siirtyneet vaivaamaan monia työssäkäyviä. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nVeronmaksajien Keskusliiton mukaan uudet kannustinloukut uhkaavat ennen kaikkea työssäkäyviä yksinhuoltajia ja perheitä, joissa toinen puoliso on työmarkkinatuella. Pääekonomisti Jaana Kurjenojan mukaan uudet kannustinloukut uhkaavat noin 74 000 perhettä, joiden jäsenten ei kannata kasvattaa palkkatulojaan, sillä tulojen lisääminen saattaa pahimmassa tapauksessa jopa pienentää perheen käytettävissä olevia kokonaistuloja. - Tällainen järjestelmä, joka ei kannusta eteenpäin yrittämiseen ja jossa ei palkita lisääntyneitä työtunteja eikä ammatillista pätevöitymistä, ei voi olla pitkän päälle kovinkaan terve, Kurjenoja sanoi Kenelle työ kannattaa? -selvitykse julkistamistilaisuudessa. Palkka nousee, tulot laskevatKannustinloukku tarkoittaa sitä, että palkkatulojen noususta huolimatta perheen käytettävissä olevat tulot eivät juuri kasva, eikä työn tekeminen näin ole kannustavaa. Kun palkka nousee, yhteiskunnan maksamat tuet pienenevät ja verot nousevat, ja nämä yhdessä syövät palkkatulon nousun tai ison osan siitä. Kurjenoja ottaa esimerkiksi tämän päivän kannustinloukusta tilanteen, jossa kaksilapsisen yksinhuoltajan bruttopalkka kohoaa 1800 eurosta 2300 euroon. Verojen nousun ja tukien pienenemisen myötä yksinhuoltajan käytettävissä olevat tulot kuitenkin putoavat 1927 eurosta 1919 euroon. Toisessa esimerkissä Kurjenoja tarkastelee kaksilapsista perhettä, jossa puolisoista toinen saa työmarkkinatukea toisen ollessa töissä. Jos työssäkäyvän puolison kuukausipalkka nousee 2000 eurosta 2500 euroon, laskevat perheen käytettävissä olevat tulot kannustinloukun vuoksi 2148 eurosta 2110 euroon. - Eteenpäin yrittäminen ei ole kannattavaa, Kurjenoja kiteyttää. Pienipalkkaista työtä ei tarjollaKurjenojan mukaan on myönteistä, että 90-luvulla ongelmaksi nousseet työttömyysloukut - eli tilanteet, joissa työllistyminen ei kannata tulotason laskiessa - on onnistuttu purkamaan. Pienipalkkaiseenkin työhön tarttuminen on nykyisin kannattavampaa kuin toimeentulotuella eläminen. Kurjenoja kiinnittää kuitenkin huomiota siihen, että pienipalkkaista työtä ei ole tällä haavaa paljoakaan tarjolla. - Samaan aikaan kun työttömyysloukkuja on purettu, ostovoima yhteiskunnassa ei ole kasvanut niin paljoa, että pienipalkkaiselle työlle olisi kysyntää, Kurjenoja laskee. Pienipalkkaisen työn tarjonnan vähyys johtuu Kurjenojan mukaan osaltaan Suomen palvelualan alikehittyneisyydestä. Keskiluokan ostovoiman kasvattaminen näkyisi hänen mukaansa myös palveluiden kysynnän kasvuna. - Työtöntä ei paljoa lämmitä tietoisuus siitä, että laskelmien mukaan hänen työllistymisensä kannattaa, mutta hänen työpanokselleen ei ole kysyntää, Kurjenoja tiivistää. (MTV3-STT)


Käsistä karannut: Alpakka-Annis\nEnnen juhannusta ehdin aloittaa Ullan kansikuvaäänestyksestä palkintona saamastani Cascaden Alpaca Lace -langasta toisen Annis-huivini. Koska metallinen Addin 3 mm:n pyöröpuikkoni oli kiinni sukkaneuleessa, päätin kokeilla arpajaisista saamaani ruusupuista 3 mm:n pyöröä. Liekö syynä lanka, puikko vai näiden yhdistelmä, huivin neulominen oli melkoista tervanjuontia. Valmista kuitenkin tuli, sillä juhannusreissussa ei ollut juuri muutakaan neulottavaa mukana.\nEnnen pingotusta olin todella skeptinen ja nimittelin huivia Paska-Annikseksi. Erityisesti sileän neuleen osuus oli todella epäsiistin näköinen eivätkä suurella hartaudella ja poikkeuksellisella tarkkuudella väännetyt nypyt erottuneet neuleesta kunnolla. Kastelu ja pingottaminen auttoivat jonkin verran molempiin puutteisiin, mutta kyllä tuossa harvassa sileässä neuleessa edelleen erottuvat ikävästi jostain syystä tiukemmin neulotut kerrokset. Lanka ei luistanut ruusupuisella puikolla enkä muutenkaan saanut kunnon neuletuntumaa ohueen lankaan.\nKyllähän huivi ihan kaunis on, mutta ei lähellekään sitä, mitä olin odottanut. Alpakkahan on kovin pörröistä, mikä ei ainakaan lisää langan houkuttelevuutta. Väri on kaunis ja lopputulos pehmeä, mutta jokin tässä nyt taas kerran tökkii. Alunperin ajattelin alpakkaista Annista itselleni, mutta nyt huivi päätynee valmiiden töiden laatikkoon odottelemaan, josko joskus keksisin sille sopivan loppusijoituskohteen. Harmillisesti lankaa kului vain 30 g, joten minulla on riesoinani vielä 20 g:n jämä lankaa, jonka neulomisesta en erityisemmin nauti ja jota on liian vähän oikeastaan yhtään mihinkään. Ehkäpä upotan sen jonkin toisen langan rinnalla esimerkiksi lapasiin, sillä roskiinhan ei voi (jonkin mittapuun mukaan laadukasta) lankaa heittää.\nLähettänyt TiiQ klo 8.54


Petriinan omat jutut: Arjen sankarit\nLähettänyt Petriina klo 12.16\nRipranie 29. huhtikuuta 2016 klo 2.33\nEhkä juuri ne itsestään ääntä pitämättömät arjen sankarit ovat juuri niitä parhaimpia sankareita.\nPolitiikan sankarit ovat valitettavan usein vain pelaajia. Toki politiikan sankareita myös tarvitaan, joskaan en ole vakuuttunut siitä, millaista politiikan sankaruus todellisuudessa on.\nPetriina 30. huhtikuuta 2016 klo 17.02\nJos esimerkiksi siivousalan ammattilaiset menisivät lakkoon, seuraukset voisivat olla katastrofaaliset.\nMielestäni politiikan pelureista on viime päivinä noussut ainakin kaksi nuorta sankaria; hän joka vaati selvitystä ministerin veroparatiisikytköksistä ja toinen, joka teki aloitteen ex-kansanedustajien sopeutumiseläkkeistä. Jos entisellä kansanedustajalla on omaisuudestaan niin paljon tuloja että niillä elää hulppeasti, miksi ihmeessä hänelle pitää maksaa vielä kansan yhteisistä varoista sopeutumiseläkettä?\nKirjoitin kommentin uusiksi koska halusin tarkentaa joitakin kohtia ja samalla toivottaa hyvää vappua!\nmaximex 29. huhtikuuta 2016 klo 9.07\nKiitos taas kerran aidosta, asiallisesta ja koskettavasta kirjoituksestasi ja hienoista tilannekuvauksista, etenkin paistivahdin ja lopputoteamuksen osalta.\nPetriina 30. huhtikuuta 2016 klo 17.10\nUusiksi meni tämäkin vastaus! Vuoden alusta reseptilääkkeiden omavastuuosuus nousi, yksityislääkäripalkkioiden kela-korvausta esitetään poistettavaksi jne. Samaan aikaan toisaalla rahaa tuhlataan mielettömästi. Jos kaikki vuotokohdat tai edes osa niistä tukittaisiin, em. arjen sankareiden elämään kipeästi koskevia leikkauksia ei ehkä tarvittaisi lainkaan. Hyvää vappua!\nPlaza de Mustis 9. toukokuuta 2016 klo 0.38\nArjen sankaruutta tulee ihasteltua monestikin, kun kulkee avoimin silmin - näkee enemmän - kuten Sinä Petriina:) Olen ollut remppa- ja muissakin hommissa aika tiiviisti, tosin etupäässä vain omissa, joten vastailut on jääneet. Tuo kahvikuppiepisodi tuntui lämmittävältä ja tutulta. Vielä on olemassa ihmisiä jotka huomaavat lähimmäisen ja ojentavat käden, kaiken itsekkyyden keskellä se saa uskomaan ihmisyyteen ja huomiseen.\nPetriina 10. toukokuuta 2016 klo 11.22\nArjen hyviä tekoja ruohonjuuritasolla samalla kun valtaan äänestämämme kahmivat ilmaisetuja itselleen ja lähipiireilleen.\nHarvoin minäkin kommentoin vaikka luen jutut ja katson kuvat, täälläkin pitäisi olla tykkää-painike kuten naamakirjassakin.\nMilena 14. toukokuuta 2016 klo 8.55\nHyvin kuvailet kaksi vastakkaista todellisuutta, Petriina. Mielestäni politiikka - kansalaisten edustaminen ja itsensä tuominen esille - on aikansa elänyt tapa järjestellä asioita. Emme enää tarvitse tällaista byrokratiaa vaan inhimillisempää lähestymistapaa, räätälöityjä ratkaisuja.\nPetriina 15. toukokuuta 2016 klo 15.14\nSama mieltä kanssasi, Milena!


U-profiililasi - Arkkitehtilasi-Jumbo-turvalasi - Yongyu\nOlemme SGCC & CE-hyväksytty toimittaja, tuotteemme täyttävät rakennuslasituotteiden tärkeimmät standardit.\nMissiomme: työskentele yhdessä saavuttaaksesi voittoa, luo läpinäkyvä visio!\nSitoudumme toimittamaan huippuluokan tuotteita asiakkaillemme Kiinasta, Pohjois-Amerikasta ja Euroopasta, jotta he voivat löytää korkeimman arvosanan tekemästämme tuotteesta.\nJatkamme tuotteiden laatua ja valvomme tiukasti tuotantoprosesseja, jotka ovat sitoutuneet kaiken tyyppisten tuotteiden valmistukseen.\nLasinvalmistusteollisuuden dynaamisena johtajana asetamme vertailukohdan valmistusprosesseille sekä kaupallisella että ei-kaupallisella sektorilla. Se on tapa taata antaa sinulle suurin arvo jokaisessa tuotteessa riippumatta siitä, haluatko tuotteen räätälöidä vai et.\nSävytetty ja keraaminen hieno & himmeä ...\nJos tarvitset teollista ratkaisua ... Olemme käytettävissäsi\nTarjoamme innovatiivisia ratkaisuja kestävään kehitykseen. Ammattitaitoinen tiimimme pyrkii parantamaan tuottavuutta ja kustannustehokkuutta markkinoilla


Espoonjoen roskaretki 20.5.2020 – roskan määrä lisääntyy | Avisuora\n← Vappumelonta 2020, Avokanoottiyhdistys Fiskarsin järviylängöllä\nKanootilla Espoosta Turkuun kolmen järviylängön kautta 23.–30.5.2020 →\nRetki aloitettiin perinteisesti Espoon kirkolta [karttalinkki] ..\n.. josta noustiin ensin Turun moottoritielle [karttalinkki] ..\n.. ja edelleen Glimsinjoen ylittävän ulkoilureitin ali [karttalinkki].\nSe oli melontaosuus.\nSitten valutaan hitaasti jokea alas ja kerätään roskia.\nErilaisia. Yksi kerrallaan.\nMelontavauhti on roskia kerätessä hidas. Tavallaan meditointia.\nKatse on rannassa ja pusikoissa. Jos roska on pusikon perällä, jonkun on noustava kanootista ja tökättävä roska (tässä kanisteri) maan puolelta lähemmäs kanoottia, jotta se voidaan säkittää.\nSitten se ikävä roskatilanne.\nVuoden 2018 roskaretkellä Espoonjoessa havaittiin erityisen paljon rakennusjätettä, joka oli päässyt jokeen Turun moottoritien siltatyömaalta lokakuun 2017 tulvan aikana. Tämä rakennusjäte, kelluva vaahtolasi, kerättiin silloin pois suurelta osin, mutta keräys tehtiin tuolloin vain joesta – ei rannoilta.\nVuonna 2019 vaahtolasia havaittiin Espoonjoessa vähän.\nVuonna 2020 vaahtolasin määrä joessa on jälleen lisääntynyt.\nUskon tämän olevan sitä vaahtolasia, joka karkasi rakennustyömaalta lokakuussa 2017 ja laskeutui tulvan jälkeen rannoille. Tarvittiin helmikuun 2020 suurtulva irrottamaan rantojen vaahtolasi jokeen – meille kerättäväksi. (Tätä oletusta tukee se, että vaahtolasia ei ollut yhtä paljon kuin 2018 roskaretkellä. Mitään uutta vaahtolasipäästöä tuskin on tapahtunut.)\nOli miten oli, haavi on hyödyllinen väline vaahtolasin keräykseen.\nMyös sormin voi kerätä suuria määriä kuten näkyy tässä Irma Matinlaurin ottamassa valokuvassa.\nTunnettu murheenkryyni on Kirkkojärven koulun edessä oleva lampare. Keräsimme siitä yli 200 roskaa, mm. huumeruiskuja (kuvassa vasemmalla harmittomampi roska) [karttalinkki].\nRetki päättyi 3,5 tunnin jälkeen Espoon kirkolle.\nTällä kertaa kaikki laskivat omat roskansa. Minä keräsin 203 roskaa ja muilla hieman enemmän tai vähemmän. Yhteensä 750 roskaa.\nHuom! Edellä mainittuun 750 roskaan ei laskettu vaahtolasia. Vaahtolasia kerättiin lisäksi noin 1500 kokkaretta.\nTilastosta ilmenee, että roskaa oli tavallista enemmän. Lisäys syntyi Kirkkojärven koulun lampareen poikkeuksellisesta törkyisyydestä sekä styroksista.\nOmasta puolesta kiitos porukalle. Kuvassa kerättyjen roskien kanssa vasemmalta Jyri Heilimo, Janne Pyykkö, Irma Matinlauri, Jakke Huovinen, Eppu Blomqvist.\nHuom! Tänä vuonna emme jatkaneet roskienkeruuta Espoon kirkon alapuolelle, koska Espoon kaupunki joka tapauksessa kunnostaa tuota jokiosuutta 2020 kesän ja syksyn aikana [Espoonjoen kunnostushanke Espoon web-sivulla].\nHyvä retki jälleen. Ensi vuonna uudestaan.


B-kortti (Henkilöautokortti) Pirkkala, alk. 65€/kk – Antin Autokoulu\nMeillä on useita ajotuntien aloituspisteitä Pirkkalassa. Katso sinua lähin aloituspiste kartasta.\nMahtava sijainti Pirkkalassa\nVoit valita Pirkkalassa ajotuntien aloituspaikaksi minkä vain kartalla näkyvästä pisteestä lähellä sinua. Klikkaa aloituspistettä kartalla, niin näet tarkan osoitteen.\n1249 € 1449 € 1649 €\nLiukasajo on mahdollista suorittaa lisähintaan ajoharjoitteluradalla. Voit valita rataharjoittelun ilmoittautumislomakkeella.\nB-kortin hinta Pirkkalassa\n+ viranomaiskulut 167,00 - 212,00 €


Paha aavistus | elokuvateatteri.com\nElokuvat 29.8.2007 Tero Niemenpää 0\n2007131 Courtney Taylor Burness1 draama634 Irene Ziegler1 Julian McMahon3 jännitys459 Mennan Yapo1 Nia Long4 Peter Stormare13 Sandra Bullock7 Shyann McClure1\nSuuren yleisön silmissä yksi tunnetuin nykypäivän naisnäyttelijä lienee Sandra Bullock, joka tosin on omissa silmissäni aina ollut melkoista tusinakamaa. Samaan kategoriaan voi huoletta heittää...\nSuuren yleisön silmissä yksi tunnetuin nykypäivän naisnäyttelijä lienee Sandra Bullock, joka tosin on omissa silmissäni aina ollut melkoista tusinakamaa. Samaan kategoriaan voi huoletta heittää näyttelijättären uutuuselokuvan, Pahan aavistuksen (Premonition), jonka melko mielenkiintoisesta, mutta kuluneesta, ideasta on tehty välttävä elokuva. Mennan Yapon ohjaama elokuva onkin melkoisen puuduttavaa katselemista siitäkin huolimatta, että mukana piipahtaa mm. itse Peter Stormare.\nItse elokuva kertoo tarinan naisesta, joka menettää aviomiehensä traagisessa onnettomuudessa. Tämän jälkeen nainen herääkin yhtäkkiä erilaisiin todellisuuksiin, jossa rakas siippa on elossa ja toisessa taas ei. Seurauksena on yleistä perseilyä "jännittävässä" elokuvassa, jossa pikku hiljaa hommasta kiinni saava Linda yrittää pelastaa aviomiehensä hengen. Tarinakin on loppujen lopuksi melko konventionaalinen: Lindaa ei uskota, hommat näyttäisivät menevän pieleen ja tuskan jääminen mielen sopukoihin näyttää kummittelevan taustalla. Elokuvan loppukin on melkoisen yllätyksetön ja loppuun asti pedattu, että kokeneempaa katsojaa alkaa moinen jo pikku hiljaa kyllästyttämään.\nSama katsojan kyllästyminen vaivaa myös elokuvan näyttelijöitä. Pääroolissa oleva Sandra Bullock on elokuvassa tasaisen harmaa ilmestys: aivan kuin muissakin näyttelijättären aikaisemmissa elokuvissa. Bullock saadaan kyllä näyttämään raihnaiselta ja kärsivältä äidiltä ja leskeltä, mutta pelkkä hiuksien pörrötys ja mustat silmänaluset eivät vakuuta. Bullockin näyttelemän Lindan aviomiestä näyttelee puolestaan Nip/Tucista tuttu Julian McMahon, joka näyttää pikku hiljaa vaihtavan tv-sarjojen työt elokuviin. Muutosta kuitenkaan parempaan ei liene luvassa, sillä McMahon saa elokuvassa aivan liian vähän tilaa, eikä miehen näyttelemisessä ole oikeastaan mitään erikoista. Kun mukaan lasketaan hiukan tahattoman koominen Nia Long, kohtuullisen huonot lapsinäyttelijät (Shyann McClure ja Courtney Taylor Burness), sekä ehdottomasti aivan liian vähän esiintyvä Stormare, niin elokuvan näyttelijöistä ei jää oikeastaan mitään kerrottavaa.\nYapon elokuvassa on lukuisia kuivia hetkiä, mutta kerran Premonition onnistuu säväyttämään pelkän tunteen tasolla. Lopussa nähtävä, melkoisen koskettavasti rakennettu ja tehty, kohtaus "rakkaudesta" on hienoa katseltavaa. Onkin hassua, miten minuutin kohtaus saa pelastettua edes vähän kokolailla tylsästä elokuvasta. Muuten Bullockin ravaamista onkin sitten turhauttavaa seurata, koska sillä ei oikeastaan tunnu olevan katsojalle mitään väliä. Niinpä Premonition ei missään nimessä ole elokuva, joka kannattaa käydä teatterissa katsomassa. Kotisohvalla elokuva saattaakin sitten mennä viihteenä tai ajan tappamisena, mutta muuhun siitä ei ole.


100 kirjettä - Bookcover\nEtusivu » Hyvää Lukemista » 100 kirjettä\nKirjailija: Rita Ahvenniemi\n100 kirjettä perustuu FT Rita Ahvenniemen koutsauskirjeisiin, joissa hän on käsitellyt erilaisia ihmisen toimintatapoihin liittyviä kysymyksiä. Kirjassa on paljon konkreettisia neuvoja siitä, miten saada arki toimimaan sujuvasti ja palvelemaan omaa jaksamista ja hyvinvointia.\nHän on myös havainnut hyvinvointialan erilaisten mielipiteiden runsauden. Useimmista asioista löytyy niin monenlaisia ohjeita, että joudumme helposti hämmennyksen valtaan: Milloin meidän pitäisi olla aktiivisia? Milloin passiivisia? Milloin meillä tulisi olla selvä päämäärä, milloin ei? Milloin meidän tulisi keskittyä ajattelemiseen, milloin tekemiseen? Ja niin edelleen. Kirjasta löytyy monia vastauksia ja näkökantoja tähän. Lähdeluettelo on pitkä.\nRita Ahvenniemi on filosofian tohtori, joka on poikkitieteellisesti paneutunut käyttäytymistieteisiin ja työelämän strategiseen stressinhallintaan. Hän on myös kehittänyt ytimekästä Mental Management Tavastia -mallia (ks. www. training.fi). Tällä hetkellä hän toimii mm. kouluttajana, opettajana, työpaikkakonsulttina ja mentaalisena managerina.\n21,0 × 14,8 × 1,5 cm\nSuomi sodissa 1939-1944, Helsinkiläisperheen tarina\nKosolan kujanjuoksu, Lapuan liike 1929-1932\nUSA:n vientivalvonta ja kaksikäyttötuotteet\nBookcoverin opas kirjan valmistuksesta\nKun kellot vaikenivat\nKirjailijat maailmassa – maailma kirjoissa\nAlussa oli äitiyspakkaus\n© Bookcover 2022\nAdolf Iwar Arwidsson (1791-1858) 1 ×\nVälisumma: 24,25 €


Luotettavat, korkealaatuiset kuormalavat\nKuinka voit vähentää toimitusketjusi kustannuksia ja parantaa sen kestävyyttä?\nMiten CHEP toimii?\nJälleenmyyjät odottavat kuormalavoilta laatua. Niin mekin. Jos osa lavoista on huonokuntoisia tai vääränkokoisia, toimitusten luotettavuus ja yrityksen tuottavuus sekä maine kärsivät.\nMiksi kuormalavan laatu on niin tärkeää?\nPerinteisten puulavojen vaihteleva laatu voi aiheuttaa lavojen romahduksia, toimitusten hylkäämisiä ja lisäkustannuksia. Korjaustyön määrä kasvaa ja lavoja täytyy uusia. Se tarkoittaa myös ylimääräistä lajittelutyötä, kun selvitetään, ovatko lavat käyttökelpoisia.\nSiksi jokainen CHEP-kuormalava on riippumattoman tahon tarkastama ja kestää jopa kymmenen kertaa muita lavoja pidempään.\nKolme tapaa, joilla CHEP auttaa vastaamaan laatuhaasteisiin\nEnemmän standardointia, vähemmän riskejä\nCHEP-kuormalavat noudattavat alan standardeja, ja niiden suunnittelussa on kiinnitetty erityistä huomiota helppouteen, turvallisuuteen sekä tavarankäsittelyn tarpeen vähentämiseen.\nCHEP-lavat soveltuvat erinomaisesti tuotannon, pakkaamiseen ja varastokäsittelyyn automaatioon, sillä ne ovat tasalaatuisia ja mitoiltaan yhtenäisiä. Siksi monet suuret vähittäismyyjät käyttävätkin CHEP-lavoja. Korkeampi laatu tarkoittaa vähemmän häiriöitä tuotantolinjoilla.\nMyönteinen vaikutus ympäristöön\nKuormalavat kestävät pidempään, kun ne tarkastetaan ja huolletaan säännöllisesti. CHEPin tapa toimia vähentää metsänhakkuuta ja lisää jätepuun kierrätystä. Riippumattoman tutkimuksen mukaan CHEP-lavat kestävät jopa 10 kertaa pidempään kuin vastaavat valkoiset puulavat. Tämä vähentää vahinkoja, päästöjä ja hiilidioksidia. Kestävät ratkaisut vaikuttavat positiivisesti myös liiketoimintaasi. Lue lisää.\nSuunniteltu, testattu ja sertifioitu\nCHEPin innovaatiokeskus testaa ja kehittää jatkuvasti tuotteitamme ja varmistaa, että kaikki tapahtuu laatu edellä. Parempi laatu tarkoittaa vähemmän hävikkiä. Kun CHEP-lava saapuu johonkin palvelukeskuksistamme, se tarkastetaan ja tarvittaessa huolletaan ennen palautusta takaisin käyttöön. Yhdistämällä manuaalinen työ ja uusin 3D-laserkuvausteknologia ongelmat voidaan havaita nopeasti ja tarkasti.\nKuinka estän tuotteeni kontaminoitumisen kuljetuksen aikana?\nCHEP tekee yhteistyötä tuottajien, jakelijoiden ja jälleenmyyjien kanssa ja seuraa toimitusketjun jokaista vaihetta. Erityisesti tuotteen alkumetreillä vaaditaan tarkkuutta. Puhumme toimitusketjun first mile -haasteista. Huolehtimalla turvallisuudesta ja korkean tason hygieniasta estetään raaka-aineiden ja pakkausmateriaalien kontaminoituminen kuljetuksen, varastoinnin tai käsittelyn aikana. Myös hävikin välttäminen ja kustannusten sekä viiveiden minimointi on tärkeää etenkin elintarvikealalla.\nKuinka CHEP tarkastaa ja huoltaa lavansa?\nKuormalavat saapuvat CHEPin palvelukeskukseen.\nJokainen lava käy läpi kokeneiden laadunvalvojien tarkastuksen ja laserkuvauksen.\nLavoista otetaan tarkat mitat ja niiden suoruus varmistetaan.\nLika ja pikkuroska poistetaan.\nKansilaudat tarkastetaan ja tarvittaessa niiden kuormankantokyky testataan.\nLöystyneet naulat lyödään takaisin kiinni tai vaihdetaan.\nRikkinäiset puuosat uusitaan ja kierrätetään.\nLopuksi lava saa uutta maalia, jos tarpeen.\nMikä lava sopii parhaiten korkeaa hygieniaa vaativien tuotteiden kuljetukseen?\nPuhtauden säilyttäminen ja vaurioiden välttäminen ovat tärkeitä haasteita raaka-aineiden ja pakkausmateriaalien tuottajille. Elintarvikkeiden turvallisuudesta huolehdittaessa tuotetta on suojattava naarmuilta ja pölyltä kuljetuksen aikana.\nCHEPin ratkaisuilla raaka-aineet, puolivalmisteet ja pakkausmateriaalit voidaan kuljettaa tuottajille ilman alustalta toiselle siirtelyä. Toimitamme ISO-standardit täyttäviä kuormalavoja 30 Euroopan maahan. Pyrimme varmistamaan tehokkaan ja laadukkaan logistiikan heti tuotantoketjun alkumetreiltä.\nCHEPin muovinen eurolava (1200 x 1000 mm) soveltuu erinomaisesti tarkkaan säännellyille, korkeaa hygieniaa vaativille toimialoille, kuten raaka-aine- ja lääketeollisuuteen. Ensiömuovista valmistetut lavat, joissa ei ole nauloja, teräviä reunoja tai tikkuja, ovat ihanteellisia myös elintarviketuotteille. Sileä pinta ei kerää kosteutta, pölyä tai allergeeneja, mikä vähentää kontaminaation vaaraa ja varmistaa puhtaan kuljetuksen.\nMikä on paras lavaratkaisu minulle?\nCHEP tarjoaa erilaisia ratkaisuja ja lavakokoja kulutustuotteille, vähittäismyyntiin ja tuoretuotteille. Meillä on laaja valikoima kuormalavoja, täyskokoisista puulavoista muovisiin varttilavoihin, jotka on kaikki standardoitu sopimaan toimitusketjuusi. Poolauspalvelujemme käyttäjänä voit halutessasi ulkoistaa lavojen hallinnan täysin meille.\nOvatko CHEP-lavat ISPM15-laatustandardin mukaisia?\nISPM (International Standard for Phytosanitary Measures) on kansainvälinen standardi, jolla säännellään kasvitautien ja tuhoeläinten leviämistä pakkausmateriaaleissa. Kaikkien EU:n ja muiden maiden välillä liikkuvien puisten pakkausmateriaalien on täytettävä kansainvälisen ISPM15-standardin vaatimukset. Tätä valvotaan viranomaisten toimesta riskikohteissa. CHEP on kehittänyt CHEP PLUS PS -lavaratkaisun asiakkaille, jotka tarvitsevat ISPM15-yhteensopivia kuormalavoja vientiin.


Valkoinen veljeskunta - Yleistä idän uskonnoista - Suomi24 Keskustelut\nOnko heihin mahdollista saada yhteys?\nMitä arvelette,, onko heitä tällähetkellä kuinka paljon täällä maapallolla?\nHE ottavat yhteyttä kun olet siihen valmis.\nEn näe heissä tarvetta. Tosiaan ennen kun elettiin pimeää aikaa tarvittiin veljeskuntia ja jopa kultteja, koska piti saada jotenkin tiedot turvaan pimeyden voimilta. Mutta nykyään, tilanne on toinen, koska maapallon energiat ovat vaihtuneet valtavasti. Totuus on itsessäsi.\n"Onko heihin mahdollista saada yhteys?"\nKannattaa yrittää soittaa asiakaspalveluun.\nOnko sellainen veljeskunta olemassa?


Supercoppa Primavera 2020 tulokset, Jalkapallo Italia - LiveTulokset.com\nSupercoppa Primavera 2020 livescore, tulokset, sarjataulukko\nSA÷1¬~ZA÷ITALIA: Supercoppa Primavera¬ZEE÷Y97NgDK5¬ZB÷98¬ZY÷Italia¬ZC÷ITSyINCQ¬ZD÷p¬ZE÷ImR4h32e¬ZF÷0¬ZO÷0¬ZG÷2¬ZH÷98_Y97NgDK5¬ZJ÷2¬ZL÷/jalkapallo/italia/supercoppa-primavera/¬OAJ÷Y97R2RBO-AToGxeKo.png¬ZX÷00Italia 006Italia0410000000001000Supercoppa P020mavera000¬ZCC÷0¬ZAF÷Italia¬~AA÷GtrQ9dMu¬AD÷1611250200¬ADE÷1611250200¬AB÷3¬CR÷3¬AC÷3¬CX÷Atalanta U19¬ER÷Finaali¬RW÷0¬AX÷0¬AO÷1611256968¬BX÷-1¬WQ÷¬WM÷ATA¬AE÷Atalanta U19¬JA÷MPACUiPd¬AS÷1¬AZ÷1¬BY÷2¬GRA÷0¬AG÷3¬BA÷1¬BC÷2¬OA÷GQcfzU76-xr0jrwia.png¬WN÷FIO¬AF÷Fiorentina U19¬JB÷0G9GTBv3¬GRB÷0¬AH÷1¬BB÷1¬BD÷0¬OB÷xdU50IWH-f5kZNkYP.png¬~\nOhje: Olet tällä hetkellä Supercoppa Primavera 2020 tulokset -sivulla jalkapallo/Italia alueella. LiveTulokset.com tarjoaa Supercoppa Primavera 2020 livescore, lopputulokset ja väliaikatulokset, Supercoppa Primavera 2020 sarjataulukon ja ottelutiedot (maalintekijät, punaiset kortit, kerroinvertailun, jne). Supercoppa Primavera 2020 tulosten lisäksi löydät meiltä yli 5000 eri kilpailua yli 30 eri lajista ympäri maailmaa. Klikkaa vain maan nimeä vasemmalla olevasta navigoinnista ja valitse haluamasi kilpailu (liiga, cup tai turnaus). Supercoppa Primavera 2020 tulokset päivittyvät reaaliajassa - livenä.


Tyttöystävän salainen järjestely – Seksitarinat\nTuhman nartun baari-ilta\nTeinipimu kolmantena pyöränä\n« Ryhmäseksiä mustien miesten kanssa\nKypsän naisen kiima »\nTyttöystävän salainen järjestely\nHeidi halasi vanhempaa pukumiestä Kampin ostoskeskuksen aulassa. Olin haljeta mustasukkaisuudesta, mutta sen sijaan vetäydyin rauhallisesti kioskin puolelle ja löin muutaman kolikon myllyyn. Pariskunta jutteli tuttavallisesti, joten kyse ei voinut olla mistään sattumakohtaamisesta. Minusta näytti jopa, että molempien silmissä kiilteli hieman syvemmät tunteet. Ainakin Heidi oli niin naista että: hän nakkeli niskojaan, nauraa tyrskähteli hervottomasti pukumiehen puheille, lipaisi huomaamatta kielellään punattua huultaan ja toi tahattomasti poveaan eteen. Mies oli hermostuneempi ja vilkuili ympärilleen, aivan kuin olisi hätäisesti tullut pistäytymään Kampissa. Kun löpinät oli vaihdettu, mies otti tyttöystävääni kämmenestä kiinni ja pariskunta lähti käsikkäin kohti metroasemaa. Jätin kolikot peliin.\nMinun epäilykset olivat vahvistuneet viimeisen parin kuukauden aikana. Olimme seurustelleet Heidin kanssa puoli vuotta ja aluksi olin ottanut täydestä ne iltamenot. Ei siinä mitään, saihan sitä iltamenoja olla, mutta kun Heidi meni aina solmuun selitellessään niitä. Jokaisen kuukauden kolmas torstai se tapahtui. Heidillä oli joko graduryhmä, kirjastosessio tai lapsuuden ystävä iltakylässä. Hän ei halunnut silloin minua asunnolleen, vaikka olin kesän jälkeen hengannut siellä melkein joka päivä. Olihan se hienoa, kun saimme olla rauhassa kahdestaan ja Heidin tilava yksiö oli tosi upea, uudenkarhea ja vieläpä hyvällä paikalla. Silti minua vaivasi, että salaperäiset menot tapahtuivat niin säännönmukaisesti.\nTähän saakka olin nöyrästi mennyt niinä iltoina soluuni Malmille – ja kiittänyt mielessäni siitä, että olin yhä pitänyt omani asuntoni -, mutta epäilykset heräsivät kun näin kyseisenä torstaina Heidin ystävää Miiaa rautatieasemalla. Hän ei vaikuttanut tietävän mitään heidän illallisesta lukupiiristään, vaan oli suunnistamassa kotiinsa Keravalle. Happamasti onnistuin kätkemään ilmeestäni sen, että petos oli paljastumassa. Heti Miian lähdön jälkeen laitoin viestiä Heidille ja kyselin kuulumisia, ongin missä hän mahtaa liikkua. Heidi laittoikin pian takaisin, että käy vielä ostoksilla ennen Miian tapaamista ja toivotti minulle hauskat illat ja yöt. Tiesin missä liikkeissä Heidi tapaa liikkua, joten minulla oli toivoa, että pääsisin hollille, jos tyttöni puheet vähänkään pitivät paikkaansa.\nYhytin tyttöystäväni viimein Lasipalatsin kulmilta ja heittäydyin päällystakiksi. Joku saattaa pitää tätä säälittävänä, mutta mitä itse olisitte tehneet? Sitä paitsi Heidi oli niin herkku gimma, että väkisinkin minulla heräsi mustat tunteet. Sporttinen, lyhyt ja melko muodokas tyttöystäväni oli luonnostaan sosiaalinen ja avoin, joten hän oli varmasti kovaa valuuttaa muiden opiskelijakundien mielissä. Hän oli juuri sellainen älykäs ja suulas opiskelija-aktiivi, johtajatyyppi, jota joko kuolattiin tai inhottiin. Siksi olikin kieltämättä outoa, miten hän oli pukeutunut – ylinaisellisesti. Opiskelijatypykkäni oli vetänyt kaapista seksikkäintä ylleen. Tyttöystäväni ei kyllä arkipäivisin pukeutunut aivan näin. Ehkä joskus bileisiin ja illanviettoihin, mutta ei koskaan torstai-iltapäivänä. Hänellä oli musta lyhyt nahkahame, jonka sisällä pikkupeppu näytti tosi pinkeältä sekä toppiin stemmaavat korkokengät ja joko mustat sukkahousut tai stay-upit. Tiukka ja avara pinkki toppi oli kiristetty vartalonmyötäiseksi leveällä lantiovyöllä, lyhyt muodikas nahkatakki oli heitetty olkapäille.\nNäissä kuteissa hän paineli ostoskeskukseen, jossa hän vaelteli päämäärättömästi ja katseli näyteikkunoita. Puolen tunnin jälkeen alkoi siis viimein tapahtua.\nSeurasin metroon perässä, mutta jättäydyin tarkoituksella taakse. Onneksi porukkaa oli niin paljon, että saatoin melko rauhassa tutkia paria. Mies oli varmasti jo kuudenkymmenen, ylikin. Berberin alta näkyi kallista ja istuvaa pukua, kiiltäviä kenkiä ja helkkyvää kelloa. Sopusuhta nuoreen seuralaiseen oli melkoinen. Minusta lisäksi äijä oli melko kuvottava, vanha ja harmaa rusoposki. Nielaisin, kun mies asetti omistavasti kätensä Heidin nahkapepulle. Tyttöystäväni vilkaisi miestä ja nauraa tirskahti. Miehen iso käsi tunnusteli pakaroiden kimmoisia muotoja, läpsäisi kevyesti kankkua ja siirtyi lopulta puristamaan kultaani lantiolta. Mies kumartui kuiskimaan jotain Heidin korvaan ja samalla hänen huulet imaisivat kaulaa, leikitellen siitä tummalle ja lyhyelle, laitetulle tukalle. Olisin oksentanut, jollen olisi ollut niin järkyttynyt.\nMetro nytkähti Herttoniemeen ja pariskunta hävisi ruuhkaan. Pudottelin töistä palaavien matkalaisten joukossa kädet nyrkissä ja yritin seurata vaaleanpunaisia korkkareita, jotka sipsuttelivat jo liukuportaissa. Turhaan kyllä hätäilin, sillä minulla oli aavistus mihin tässä oltiin suuntimassa. Kypsytin vihaani ja varjostin paria muutaman kadun verran. Lähestyttiin Heidin kämppää. Jouduin jäämään loitommalle, koska kadulla oli hiljaista ja minut saatettaisiin huomata. Laskeuduin kyykkyyn ja nysväsin tennareita kiinni.\nHeidi oli painelemassa jo ovikoodia, kun mies yhtäkkiä silmäili ympärilleen ja käänsi Heidin syleilynsä. Hän suuteli tätä suoraan suulle ja taivutti ovea vasten. Heidin pieni, terävä nenä osui miehen kärsään ja ruusuiset huulet miehen suuhun. Näin miten kielet liikkuivat toisiaan vasten. Halusin mennä ja tempaista ukkoa lättyyn. Jokin minussa esteli. Ehkä se, että moinen massimies voisi jatkossa laittaa kapuloita rattaisiini tai se, että olin lopultakin vain humanisti ja kotinörtti, joka ei koskaan voisi kuvitella turvautuvansa väkivaltaan. Mitenkähän sellainen kundi mahtoi loppujen lopuksi riittää Heidille, joka rakasti tyyliä, itsevarmuutta, vauhtia ja seikkailua? Näitä ihmetellessä ovi napsahti kiinni pariskunnan perässä. Tiesin toki koodin, mutta en voisi mennä rappuun norkoilemaan ihan hyypiönä.\nOnneksi oli toinen vaihtoehto. Kiersin takapihalle ja keksin palorappuset. Heidin yksiö oli toisessa kerroksessa, eikä sinne pääseminen vaatisi suuria ponnistuksia. Toiseen kerrokseen syttyi valo. Sisäpihan puut heiluivat syksyn väreissä ja kietoutuivat hämärään, joka muuttui jo pimeydeksi. Niistin ja kiipesin liukkaille portaille. En tiedä kumpi vitutti enemmän, lokakuu vai Heidin temppu. Toivoin todellakin, ettei kukaan naapureista eksyisi tällä kelillä pihalle tai omalle parvekkeelleen. Sydän läpättäen erkanin maasta ja luistelin lehtien liukastamilla pinna-askelmilla. Onneksi kiipeämisen äänet hukkuivat tuuleen ja kadun liikenteeseen. Heitin itseni kaiteen yli ja kyyristyin. Heidin parveke oli pirun tilava ja asunnon ikkunat ovineen täyttä lasia. Olin viheltää itsekseni, mutta imaisin äänen viime hetkillä. Pääsin seuraamaan melkoista näytelmää.\nHeidin kämppä näyttäytyi stalkkerille täydessä valaistuksessaan kuin suuri soihtu. Pariskunta ei näemmä aikaillut, sillä mies seisoi sohvan edessä ilman paitaa. Nyt vasta näin, miten vankkarakenteinen ja karvainen hän oli. Sanoisin jopa, että lihava. Heidiä se ei näyttänyt vaivaavan. Hän piteli kiinni miehen käsivarsista ja suuteli tätä suulle. Minähän, vittu, arvasin! Puhetta en erottanut, mutta jotain siellä toimitettiin. Heidiltä oli lähtenyt kaikki muut kuteet yhdeksi mytyksi lattialle, paitsi mustat pitsirintaliivit ja saman sarjan stringit. Siinä ne upposivat kalpeiden pakaroiden väliin suoraan silmieni edessä. Mies kouri Heidiä takapuolelta, vaikka hänen kätensä olivat lyhyet ja välissä turvatyynynä oli elintasovatsa, jota oli paisutettu neuvottelupöydissä. Ranteessa kellokin oli sitä hintaluokkaa, ettei sitä saisi minun vuoden opintotuella. Helvetti, manasin ja värjöttelin kylmässä.\nImuttelu sai jäädä. Tyttöystäväni erkani miehen suusta ja laskeutui nukkamatolle polvilleen. Hän katsoi ylöspäin yhtä aikaa anelevana ja riettaana. Heidi oli nälkäinen ja malttamaton. Hän vaikutti ahmivan rahaukkoa joka aistillaan. Karvaisen punkeron lihat heilahtivat, kun tyttöystäväni nyhti kalliin merkkivyön auki, tempaisi napin melkein lankoineen irti ja pudotti housut nilkkoihin. Ilmassa oli raakaa kiimaa ja halua. Sitä ei ollut kieltäminen. Heidi virnisti ja vilkaisi mustia boksereita. Hän siveli poskellaan niiden kohoumaa ja katseli samalla parvekkeelle raukeasti. Ei kai hän voinut tietää?! Miehellä oli vaikeuksia pidätellä itseään, päättelin henkeä täynnä hytkyvästä ruhosta. Tyttöni puraisi alahuultaan, kääntyi miehen puoleen ja veti varovasti alushousuja alas. Henkeä ja huurua pidättäen odotin minkälainen kirkkoveneen airo sieltä ponnahtaa Heidin kasvoja vasten. Mutta ei ponnahtanut. Karvojen seasta paljastui arannäköinen, pienehkö kikkeli, joka nyki eteenpäin. Kieltämättä se oli pettymys. Se ei ollut yhtään omaa kulliani suurempi. Mitä Heidi oikein näki ukkelissa?\nIlmeisesti näki jotain, koska hän hymyili maireasti ja alkoi suudella ukon karvaista alavatsaa, liikkuen kohti penistä. Heidin pienet suukot etenivät kalun juureen, jatkuivat sitä pitkin huputetulle esinahkalle ja kalun alapinnalle. Hän ei koskenut lainkaan kädellään kulliin, vaan antoi elimen letkahtaa makkarana kasvoilleen, kun suuteli kyrvän pohjaa ja sen alla vetelinä roikkuvia mujupusseja. Heidi otti kappaleen pallien vakosamettivekkiä hampaidensa väliin ja oli raatelevinaan, kuin naarastiikeri haaskaa. Molemmat nauroivat. Sitten Heidi imaisi toisen kiveksen suuhunsa ja lutkutti sitä poskessaan. Hän tuijotti miehen silmiä omilla sinisillä, kirkkailla silmillään. Koko ajan kalu turposi ja verettyi, mutta edelleenkään siitä ei seisokissa tullut mitään jättiaisaa. Heidi puristi ukon löysiä pakaroita käsissään ja näkyi kynsillään hakevan niihin tuntumaa. Samalla hän siirsi huulillaan esinahan sivuun ja otti terskaa sen verran suuhunsa, että mies ähkäisi. Heidi kääntyi jälleen parvekelasia kohti mokkula suussaan ja imi sitä varovasti. Terska näytti suurelta viinikumikarkilta, sellaiselta joita Heidi aina osti mässypussiinsa.\nKultani sulki pitkät ripsensä ja antoi kullin painua suuhunsa. Se mahtui melko kevyesti ja kakomatta hänen kitaansa kokonaan. Pari kertaa Heidi vetäisi sylyllä kostuttamansa elintä koko mitaltaan suussaan, puristi kynsiään lujemmin miehen takapuoleen ja veti terskan huulilleen. Hän katsoi miestä silmiin jotenkin nöyrän intiimisti ja liikutteli pelkällä kielellään villisti miehen terskan alla. Tuollaista kielikylpyä minun tattini ei koskaan saanut vaikka kieltämättä, ottaa suihin oli jotakin jonka Heidi oli aina hallinnut paremmin kuin hyvin. Terska pomppi kielen päällä, hädin tuskin huulille osuen. Säpsähdin ensimmäisen laakin voimasta, niin yllättävä se oli. Äkäinen spermaryöppy syöksyi ulos virtsaputken kaksihaaraisesta ja näkyi suihkuavan suoraan tyttöystäväni suuhuni. Mies ähki suuliikkeistä päätelleen ja hytkyi sijoillaan. Heidi sulki silmänsä ja nielaisi. Toimitus näytti olevan hänelle tuttua, sillä niin luontevasti hän poimi maitia ampuvan, poukkoilevan pikkukullin huuliensa väliin ja rupesi lypsämään tavaraa suuhunsa. Minua puistatti ja heikotti. Spermaa valui painavina klöntteinä Heidin suupielistä.\nKyrpä löystyi saman tien, mutta se ei näyttänyt tyttöystävääni vaivaavan. Hän jatkoi sen imeskelyä ja elvytystä taidokkaalla mikkitekniikalla, joka sisälsi kiertävää runkkausliikettä, imua posket kuopilla ja huulten silkinkeveää, terskaa myötäilevää liikettä. Välillä Heidi taas piteli kyrvän juuresta kiinni ja lypsi lyhyin nykäyksin pelkkää terskaa. Hiljalleen kalu alkoi uudelleen osoittaa heräämisen merkkejä ja kasvaa kauppatieteen opiskelijan pienessä kämmenessä. Pian isot korvarenkaat vaan heiluivat, kun Heidi otti kalua käkättimeen. Eniten kaikesta minua vitutti se, ettei se ollut pelkkää mekaanista lutkutusta. Heidi selvästi helli tuppikikkeliä ja sen kantajaa. Hän jakeli suudelmia elimelle, katseli sitä jostain syystä ihaillen, hymyili miehelle ja imi kullia, kun ei olisi saanut seksiä vuoteen. Ja mies kosketti tyttöystäväni hiuksia, poskia ja kaulaa. Iso vatsa väristen ja harmaat karvat tiiviinä mattona hän työnteli lujemmin, antoi kivesten osua Heidin leukaan ja tytön rutistua lihojen alle. Nyt ymmärsin paremmin, miksi Heidillä oli aina silloin tällöin punaiset kulumajäljet ihossa polvien kohdalla. Oli myös vahva tunne, että tämä järjestely oli jatkunut pidempään, kuin meidän seurustelumme. Hyvin vahva tunne.\nMies auttoi kultani ylös ja osoitti sormella tämän rintoja. Heidi laittoi kädet liivien hakasille ja työnsi olkapäitään eteen. Samalla myös rinnat pullistuivat viettelevästi näytille. Mies ei malttanut odottaa, vaan tarrasi nakeillaan kiinni mustaan pitsiin ja auttoi kupin nisien päältä. Heidi näytti huulten liikkeistä päätellen kikattelevan, että mies odottaisi hetken. Kun liivit putosivat lattialle, värähtivät rinnat vain hiukan. Isommat ja varttuneemmat tissit olisivat varmasti pudonneet kunnolla alaspäin, mutta 24-vuotiaan opiskelijatytön rinnat olivat todella kiinteät ja pystyt. Jopa niin pystyt, että paperiarkki pysyisi niiden päällä melko suorassa. Kaiken lisäksi ne olivat ihan kivan kokoiset päärynät vieläpä. Mies kahmaisi nämä hedelmät heti huomaansa ja rupesi nuolemaan vaaleanpunaisia nännejä. Heidi taivutti päätään taaksepäin, katseli jälleen parvekkeelle luomiensa raosta, silitti miehen niskatukkaa ja veteli toisella kädellä kovaa hujaa. Heidin suusta pääsi huokailuja, kun mies kiersi kielellään pitkin nännipihoja ja veteli huuliensa välissä filtterinisiä.\nHeidi oli näemmä ajellut tasaisen tummanruskean karvakolmionsa kapeammaksi raidaksi häpykummulla. Huomasin sen, kun mies auttoi pienen pienet narut alas ja alkoi tutkia aarretta. Mies käänteli naistani, kuin tarjouspaistia. Hän etsi klitoriksen pienen nyppylän, levitti kapeita häpyhuulia ja paljasti pinkkiä vakoa. Niin kaukaa en nähnyt kuinka mehuisa se oli, mutta mies näkyi nostelevan sormellaan kosteutta pillun ympärille. Heidi avasi haarukkaansa laajemmalle ja työnteli lantiotaan miestä vasten. Mies leikitteli suullaan, mutta ei ruvennut varsinaisesti nuolemaan. Paremminkin hän näytti nuuhkivan nuoren letun tarjoamia vahvoja aromeita. Kokemuksesta saatoin sanoa, että Heidillä oli voimakkaat kiimatuoksut. Kuten yleensäkin hyvin naisellinen ja pehmeän houkutteleva pimpsan ominaistuoksu. Nyt mies löyhytteli sitä ja lipaisi kerran kielellään klitoriksesta, ennen kuin tuuppasi sormen kerralla pilluun. Heidiltä pääsi ensimmäisen kerran kiljaisu, joka tunkeutui parvekelasien läpi. Mies rullasi ja tahkosi sormea sisässä, venytti aukkoa rystystä myöten, antoi sormipillua. Hän oli selvästi vanhan liiton miehiä – ei tässä vittua ruvettu nuolemaan.\nHomma eteni tutun kotoisasti ja kävi ilmi, ettei mies tosiaankaan ollut täällä ensimmäistä kertaa. Vatsakas herra tempaisi Heidin vuoteesta patjan ja heitti sen lattialle parvekkeen oven eteen. Otin vaistomaisesti taka-askeleen. En tiedä miksi vuode ei kelvannut. Sen kyllä tiesin, että se narisi ärsyttävästi. Ukko kävi itse selälleen, harmaa päälaki melkein kasvojani vasten. Vetäännyin hiukan loitommalle sypressin suojaan. Kateellisena tuijotin kuinka Heidin kuulas ja trimmattu vartalo ilmestyi hajareisin miehen ylle. Odottelin myös hermostuneena, milloin tässä alettaisiin rullamaan kortsua kyrvän päälle. Siihen ei koskaan päästy. Heidi tuli miehen syliin toinen polvi maassa ja toinen jalka koholla. Hän tarttui kullista kiinni ja veteli sitä vielä muutaman kerran. Sitten hän sovitti miehen sisäänsä. Kalu liukui hitaasti, mutta helposti. Heidin pillu oli kireä ja takavoittoinen, ja saatoin kuvitella, että ilman suuseksiä se oli melko luonnollisessa tilassa omien vulvien varassa. Sinne kulli kuitenkin upposi, rakas tyttöystäväni sai vierasta kullia!\nHeidi veti henkeä ja alkoi keinua sedän kiikussa. Oli jopa kornin näköistä, kun mies vaikutti pomppuuttavan hoikkaa naista vatsansa voimalla. Heidin rinnat läpsyivät ylös alas, mutta eivät sivuttain; sen verran kiinteät ne olivat. Kuonot olivat kuitenkin vaaleudessaan ja kireydessään tavattoman kauniit. Heidi voihki tapin päällä ja työnsi sormet hiuksiinsa. Hänen ratsastuksensa sai omankin kullin kirpoamaan kovaksi farkkujen sisässä. Heidi kohoili välillä koko elimen mitalta miehen satulassa, välillä taas hieroi kalua pillussaan syvällä ja kiemurteli sen päällä. Miehen paksu kultakoru välkkyi rintakarvojen seassa ja alkoi kohoilla, kun keveä fitness-kultani tamppasi villisti sonnin päällä. Karvavartinen kalu upposi puoliposliinin sisään, mies piteli kiinni rytkyvistä rinnoista ja antoi tahtia alhaalta. Mahtoi olla melko metka tunne vaari-ikäiselle aikamiehelle saada noin kireää, synnyttämätöntä pimpsaa.\nKesken kaiken mies käänsi vartaloaan ja pudotti tyttösen vartaansa nokasta. Liikkeistä päätellen hän halusi jyystää takaapäin. En ihmettele. Heidin persettä katsoa möllöttäisi tuntikaupalla, oli se sitten paljaana, farkuissa, hameessa tai vaikka urheilutrikoissa. Niinpä tyttöystäväni kävi polvilleen patjalle, kasvot parvekkeelle päin. Itku siinä meinasi tulla kurkkuun. Heidi näytti niin kauniilta, vaikka meikkiä oli tavanomaista enemmän. Hän nojasi selkäänsä notkolle, työnsi hyppyriään tarjolle miehelle ja nojasi käsillä ikkunaan. Heidin kämmenpohjat tarttuivat lasiin kiinni. Ne olivat niin lähellä, että olisin voinut nousta piilostani ja painaa kädet käsiä vastaan, kuin vangit tekivät elokuvissa turvalasin läpi. Olimme niin lähellä, mutta niin kaukana. Näkymätön lasi meidän maailmojemme välillä oli myös konkreettinen.\nMies rupesi nussimaan, pidellen kiinni marmoroituneesta takapuolesta. Heidin rinnat pyörivät kahdeksikkoa ja tiukka vatsa pinnisteli hengityksen mukana tasaisena laattana. Mies otti tyttöystäväni lyhyestä tukasta kiinni sen minkä sai ja vetäisi päätä taaksepäin – noin huorille aina tehdään. Äijä suuteli vetisesti kaulaa ja niskaa, upotti jopa hampaansa nuoren tamman ihoon. Ymmärsinkin nyt sen, miksi näiden mysteerioiltojen jälkeen Heidi oli joskus sonnustautunut luennolla pooloon tai huiviin; vedoten kurkkukipuun. Mies nussi tarmokkaan lujaa ja Heidin takapuoli tumpsahteli jokaisella työnnöllä häntä vasten. Paksut sormet puristivat tyttöystäväni olkapäistä ja vieras siitin tunkeutui häneen. Kaikki oli ollut siis petosta. Tässä rakkaani pyllisteli polvillaan ja antoi melkein kolme kertaa vanhemman ukon pökkiä hänen pilluaan. Heidi valitti ja värisi, työnsi jopa sormensa alakautta pimpilleen ja sormetti itseään. Vähä vähältä hän liikkui lasia kohti, kunnes kasvot painautuivat siihen kiinni muodottomina ja hengityksen huuru peitti piirteet.\nEnsitulemisen jälkeen mies vaikutti kestävältä. Vielä kerran hän kiepsautti tyttöystäväni selälleen naima-alustalle. Loppuravi oli alkamassa. Pukumies levitti nilkoista kauppatieteilijän haaruksen ammolleen ja tunkeutui sinne väliin. Heidin hopeinen nilkkakoru valahti sijansa, suoraan tatuoinnin päälle. Olin ostanut korun seurustelumme kolmekuukautispäivänä. Mies lykki kuin viimeistä päivää, otsa tukkaa myöten kosteana. Kauan hän ei jaksanut pinnistellä polvillaan, vaan rojahti tyttöystäväni päälle ja alkoi nuljua hänen niskoissaan. Isot kivekset levisivät iskuilla Heidin reisiä vasten suureksi pussiksi ja pieni pora kairasi pillua. Ei Heidiä paljon sieltä alta näkynyt: tukka, käsivarret ja jalkaterät. Ukko nussia polki nopeasti, kuin sillä olisi kiire johonkin. Ehkä perhe tai firma odottivat.\nPatja liikkui parvekkeen ovea kohti ja saatoin jälleen nähdä, miten kiimansekainen ja tyytyväinen ilme vanhalla pukilla oli kasvoillaan. Sillä hetkellä kaivoin puhelimen taskusta ja kytkin videokuvauksen päälle silläkin uhalla, että kirkas valopiste näkyisi sisälle. Mutta he olivat kiimatranssissa. Tämä on pelkkää bisnestä, ajattelin ja ikuistin miehen hässimisen. Hän valui hikeä ja rasvaa kultani päälle, hänen karvat raastoivat Heidin sileää ihoa ja siitin tunkeutui kohtua kohden. Iso löllykkä takapuoli vapisi Heidin päällä ja kourat pitivät kiinni naiseni käsivarsista. Äänen mörinä kuului helkipalttona mylvintänä parvekkeelle saakka, varmaan myös naapureihin. Sperma irtosi äijän palleista ja hän runnoi sitä väkivahvasti hoikan opiskelijatytön pimppiin – syvälle lensivät siemenet pilluun. Se oli varmasti imenyt ihanasti pukuherran kalua. Örinä vaimeni raskaaksi hengitykseksi ja tökkimiset hitaaksi luisteluksi. Suljin kuvauksen.\nHeti lauettuaan mies nousi tyttöystäväni päältä häveliäästi. Tosielämä palasi kirvelevän nopeasti mieleen. Mies alkoi etsiä vaatteitaan kalu spermassa ja nuoren naisen nesteissä. Heidi makasi yhä patjalla ja nosti polviaan vähän koukkuun. Hän ei vaikuttanut yhtään katuvalta. Jalkojen välistä tiputteli miehen siemennestettä patjalle. Ukko kumartui Heidin puoleen ja antoi hellän suudelman huulille. Loppuun hän siveli isällisesti tätä poskesta. ”Kiitos, kulta”, kuulin jopa sanat. Mies veti takataskustaan mustan nahkalompsan ja rupesi laskemaan sileää paperirahaa pöydälle. Heidi ei turhaan opiskellut kaupankäyntiä ja liiketoimintaa. Vihreitä seteleitä oli viisi. Viimeistään nyt minulle selvisi, miten työssä käymättömällä opiskelijatytöllä oli varaa asua tällaisessa kämpässä melko uudessa vuokratalossa ja kuluttaa merkkivaatteisiin omaisuuksia. Paras pääoma löytyi hänen jalkojensa välistä. Mies laittoi lompakon taskuunsa ja näytti muuttavan mielensä. Hän nostikin setelipinon ilmaan ja pudotti sen liuska kerrallaan Heidin alastomalle ruumiille. Tyttö purskahti nauruun ja yritti haalia rinnat pystyssä taivaalta satavaa mannaa. Panos ja tuotos olivat vaihtaneet omistajaa, kauppa-akti oli suoritettu.\nSeisoin vielä hetken parvekkeella ja yritin ymmärtää. Heidi nousi aikanaan ylös ja sipsutteli varpaisillaan vessaan, käsi häpykummun edessä suojana. Tuijotin tyhjää asuntoa ja myllättyä lakanaa patjan päällä. Kotimatka meni sumussa. Päätin kuitenkin siinä, että pitäisin salaisuuden itselläni. Toistaiseksi. Siitä voisi olla jatkossa hyötyä. Kun seuraavan kerran suutelin Heidin huulia, olin haistavinani miehen kalliin partaveden ja maistavinani siemennesteen maun.\nTunnisteet: nuori tyttö, pettäminen, tyttöystävä, vanhempi mies, vieraissa\n+ yhdeksän = viisitoista