PUOLUEOHJELMA 1/ elämänohjetta miehelle. Haastattelussa Simo Pöyhönen. Eurooppalainen veljeys ja sen rajat. Historian havinaa 20-vuoden takaa - PDF\nPUOLUEOHJELMA 1/ elämänohjetta miehelle. Haastattelussa Simo Pöyhönen. Eurooppalainen veljeys ja sen rajat. Historian havinaa 20-vuoden takaa\nDownload "PUOLUEOHJELMA 1/2012. 9 elämänohjetta miehelle. Haastattelussa Simo Pöyhönen. Eurooppalainen veljeys ja sen rajat. Historian havinaa 20-vuoden takaa"\n1 PUOLUEOHJELMA 1/ elämänohjetta miehelle Haastattelussa Simo Pöyhönen Eurooppalainen veljeys ja sen rajat Historian havinaa 20-vuoden takaa\n2 PUOLUEOHJELMA 1/2012 Jyväskylän yliopiston valtio-opin opiskelijoiden ainejärjestön Puolue ry:n pää-äänenkannattaja PÄÄTOIMITUS Suvi Lemetyinen KIRJOITTAJAT Laura Forssell Meeri Haapakoski Otto Laurila Tommi Liinalampi Janne Lintilä Marjukka Mattila Kimmo Parhiala Petteri Paulaharju Ville Pekkala Niilo Väkevä Veera Ylimaunu TAITTO Hanna Airikka PAINO Jyväskylän Yliopistopaino Painos: 150 kpl SISÄLLYS Päätoimittajalta...3 Puheenjohtajalta...4 The Art of Manliness...5 Kevään tapahtumasaldo...6 Koulutuspolitiikkaa...8 Tutkielmaa tekemässä...10 Historian havinaa...13 Matkakertomus...16 Kirja-arvio...20 Kolumni...24 Eurooppalainen veljeys ja sen rajat...26 Haastattelu: Simo Pöyhönen...28 Hallitusesittely MAINOSTEN HANKINTA Meeri Haapakoski Petteri Paulaharju YHTEYSTIEDOT Puolueohjelma/Puolue ry YFI-laitos / JYU Y Jyväskylän yliopisto 2 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n3 Päätoimittajalta Puoluelaisten kiinnostus omaa oppiainettaan kohtaan on tullut hyvin esille tämän kevään pääsykoekirjauudistuksen yhteydessä. Olemme olleet mukana pitämässä keskustelua yllä siitä, kuinka valintamenettelyiden uudistus sekä laitoksen yhteinen pääsykoekirja (pois lukien sosiaalityö) tulevat muuttamaan oppiainettamme tulevaisuudessa. Vaikka erilaisten oppiainettamme koskevien muutosten seurauksia on tällä hetkellä vaikeaa arvioida, on kuitenkin todettava, että tämän kevään hakijamäärät ovat huomattavasti suuremmat kuin muutamana aikaisempana vuonna. Edellisen kerran, kun pääsykoekirjaa uudistettiin vuonna 2008, hakijoita oli vain 108. Hakijoiden määrä voi heitellä monesta syystä, mutta silti tämän kevään 330 hakijaan tulisi olla tyytyväinen. Kulje omaa reittiäsi. Tuo kliseinen ilmaisu voisi olla peräisin mistä tahansa elämänoppaasta tai yliopiston opiskelijapalveluiden tuottamasta esitteestä. Oman epätieteellisen, mutta empiriaa huokuvan, näkemykseni mukaan puoluelaiset onnistuvat tässä tehtävässä kohtuullisen hyvin. Osaamme hyödyntää yliopiston tarjoamat sivuainevaihtoehdot, haalia kasaan paljon opintojen oheen järjestöpestejä, käydä töissä, olla käymättä töissä, venyttää opintojamme tai vastaavasti juosta ne läpi. Osaamme vaikuttaa ja pitää oikeuksistamme huolta. Puoluelaisten mielenkiinnon kohteet ja erityisosaamiset ovat hyvin erilaisia. Opintojemme aikana meille luennoidaan useaan otteeseen kuinka kaikki on poliittista. Tämän kevään Puolueohjelman on tarkoitus esitellä edeltäjiensä tapaan puoluelaisten moninaisia mielenkiinnon kohteita sekä tarjota tuleville fukseille pieni häivähdys valintakirjeen mukana siitä, mitä ainejärjestö ja virkeä opiskelijakunta tuovat syksyllä tullessaan. Kevään numeron voi sanoa kuvaavan hyvin tämän hetkistä Puoluetta. Olemme hyvin erilaisista opiskelijoista koottu joukko, joka kuitenkin mahtuu samojen kansilehtien sisään kaikkine valintoineen. Edellisen kerran, kun pääsykoekirjaa uudistettiin vuonna 2008, hakijoita oli vain 108. Hakijoiden määrä voi heitellä monesta syystä, mutta silti tämän kevään 330 hakijaan tulisi olla tyytyväinen. Kevään numeron tie käsiisi ei ole ollut täysin kivuton, mutta ehdottomasti opettavaisempi ja sujuvampi kuin osasin odottaa. Kiitos ja kunnia tästä kaikesta kuuluu panoksensa antaneille kirjoittajille ja päätoimittajan avuksi löytyneelle ulkopuoliselle taittajalle. Keväisin terveisin ja tulevia uusia fukseja onnitellen Suvi Lemetyinen PUOLUEOHJELMA 1/2012 3\n4 Puheenjohtajalta vähän samankaltainen, kun aloittelin viime kesänä golfin peluuta ja olin ensimmäistä kertaa ventovieraan kanssa pelikierroksella ja pelkäsin koko ajan epäonnistumisia. Golf on pelinä monesti ärsyttävä, joskus suorastaan raivostuttava, mutta niin opettavainen. Kun vieras, kokenut pelikaverisi odottaa sinua etsiessäsi metsään lyömääsi palloa, niin voitte uskoa, että siinä joutuu käymään melkoisen kamppailun itsehillintänsä säilyttämiseksi. Silti kierroksen jälkeen molemminpuolisesti toivotettiin toisillemme hyviä tulevia kierroksia ja selvisin ainakin melkein hymy huulillani, joka tapauksessa yhtä kokemusta rikkaampana. Ymmärsin kierroksen jälkeen, ettei pelini parane mailaa puristamalla vaan hyväksymällä epävarmuuden läsnäolon ja antamalla itsellensä virheensä anteeksi. Uusi vuosi alkoi Puolueen toiminnassa vauhdikkaasti Harjun jyrkkiä rinteitä pulkalla laskien ja yhtä nopeasti on kevätkin vierähtänyt paremmalle puolelle. Monilla varmasti pyörivät jo kesäsuunnitelmat mielessä, mutta palataan vielä kuluneeseen kevääseen. Oliko se onnistunut, olitko tyytyväinen suorituksiisi? Välillä on hyvä tehdä reilua itsearviointia, palkita itseään, mutta myös puuttua epäkohtiin. Opiskelijat jos ketkä tietävät, mitä on stressi ja kiire, jotka usein dominoivat opintojen aikana. Elämäntaitooppaat toitottavat elämästä nauttimisen tärkeyttä, mutta kuinka ottaa ilo irti hetkestä, jos palauttamatta on useampi essee, esitelmä tekemättä ja kandin palautus kolkuttelee jo mielessä. Väitänkin, että omalta mukavuusalueeltaan silloin tällöin poistuminen ei ole paha asia, elämän nautinnollisuus kun on kovin suhteellinen käsite. Parasta olisi, jos arjestaan osaisi nauttia huolimatta kiireestä ja palautuspäivämääristä. En tarkoita, että deadlinet ja tekemättömät työt pitäisi laiminlyödä, vaan niiden kanssa pitäisi oppia elämään tekemättä niistä stressaavampia kuin ne todellisuudessa ovat. Tilanne on Kun vieras, kokenut pelikaverisi odottaa sinua etsiessäsi metsään lyömääsi palloa, niin voitte uskoa, että siinä joutuu käymään melkoisen kamppailun itsehillintänsä säilyttämiseksi. Opintojen sarallakin kannattaisi muistaa, että yksi pieleen mennyt suoritus ei pilaa kokonaisuutta. Me puoluelaiset muodostamme ainutlaatuisen verkoston, jossa voimme aina kysyä neuvoa ja vinkkejä toisiltamme, jos opinnoissa jokin tuntuu menevän metsään. Aivan kuten tuntematon pelikaverinikin antoi minulle kierroksen aikana vinkkejä pelini parantamiseksi. Periksi ei kannata antaa, sillä seuraava lyöntisi, tai yhtä hyvin esseesi, voi olla parhaasi. Toivotan kaikille puoluelaisille mielenkiintoista kesää ja rohkeutta haastaa itsensä. Meeri Haapakoski 4 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n5 The Art of Manliness Sitä alkaa tajuta, ettei olekaan aivan valmis. Ehkä voi olla vielä jotain uuttakin opittavaksi. Vaikka 16-vuotiaana luuli tietävänsä kaiken, nyt tietää kaipaavansa lisää elämän oppitunteja. Pyörää ei onneksi tarvitse keksiä uudestaan. On olemassa harvoja absoluuttisia totuuksia tässä niistä muutamia: Miehen elämä voi tuntua joidenkin mielestä silkalta yllättävien pettymysten sarjalta. Mitä vanhemmiksi tulemme, sitä vähemmän huomaamme tietävämme, ja sitä enemmän muistutamme isiämme. Miehet vieläpä kypsyvät naisia hitaammin, joten Ahaa!-elämykset saadaan silloin, kun kanssasisaret ovat päässeet jujusta kiinni jo monta vuotta aiemmin. Iän karttuessa miehelle, myös politologille, tulee oivalluksia omasta itsestä. Tarkastellessa aikaa taaksepäin, tulee huomanneeksi miten nuorena kollina itsestäänselvyyksinä pitämät asiat näyttäytyvät näin hieman varttuneempana suorastaan tragikoomisilta. Metrohousut ja reggaepipo eivät herätä rekrytoijan syvintä luottamusta, ellei haetussa työpaikassa ole kyse metrohousu- ja reggaepipotehtaan linjastosta. Käsitteen laissez-faire huomaa soveltuvan taloustieteeseen, ei hiusten ja partakarvoituksen siistimispolitiikkaan. Perseet olalle ja norjaa posliiniluuriin -mentaliteetti tiistai-illan vietossa kuuluu teini-ikään, ei enää aikaan, jolloin teini-iästä on kulunut kaksi viisivuotissuunnitelmaa. If life gives you lemons, make lemonade. Vaikeuksista selviää ottamalla itseään niskasta kiinni ja tekemällä töitä, ei heittäytymällä lapseksi miehen ruumiissa. Mikäli parta ei kasva kunnolla, sen epätoivoinen kasvattelu näyttää todella typerältä. Viikset mallia amis ja eri ilmansuuntiin törröttävät kuusi leukakarvaa eivät korosta kenenkään maskuliinisuutta. Keskustelu on 50 % kuuntelemista. Älä koskaan yhdistä liian samanlaisilla väreillä ja kuvioilla varustettuja housuja ja paitaa, paitaa ja solmiota tai solmiota ja taskuliinaa. Täysmusta solmio kuuluu hautajaisiin, huumorisolmiot roskakoriin. Herrasmies ei kerro, eikä kersku. Vain öykkärit rehvastelevat rahalla tai halventavat kauniimman sukupuolen voitonmerkeiksi. Kohteliaisuus ei maksa mitään, mutta kasvaa korkoa uskomattoman paljon. Niin fyysinen kunto kuin henkinenkin hyvinvointi ovat huolehtimisen arvoisia asioita. Hikoilu aina silloin tällöin on vain hyväksi ja auttaa myös sietämään yleistä ketutusta. Juuri se oma musiikki-/elokuva-/taidemakusi ei ole minkään mitta. Todennäköisesti mieltymyksesi eivät kiinnosta ketään, eivätkä ainakaan mikäli tuputat niitä jatkuvasti. Jos et ole varma, käytä mustia sukkia. Niilo Väkevä PUOLUEOHJELMA 1/2012 5\n6 Kevään tapahtumasaldo Puolue on tarjonnut jäsenilleen kevään mittaan moninaisia aktiviteetteja. Perinteisten tapahtumien lisäksi on koordinoitu yhteistapahtumia muiden ainejärjestöjen kanssa. Tästä tapahtumaraportista on jätetty pois Puolueen omat olut- ja kahvihetket. Muista mainitsemisen arvoisista kissanristiäisistä selostamme kronologisessa järjestyksessä. Puolue heräsi talvihorroksestaan tammikuussa mäenlaskun merkeissä. Haalareihin sonnustautuneet rämäpäät valloittivat perinteiseen tapaan Harjun. Pulkkailun lomassa ryystettiin kuumaa mehua ja mutustettiin tuoretta pullaa. Parin tunnin pulkkailun jälkeen Harjulla patsasteli kourallinen kohmeisia ja mäessä ryvettyneitä, mutta sitäkin onnellisempia, puoluelaisia. Helmikuussa Puolue etsi yhteistä säveltä Fokuksen kanssa. Puolue <3 Fokus sitseillä huomattiin, että ainejärjestöjen juomalaulut resonoivat keskenään oikein kauniisti. Vanhat kaunat haudattiin (okei, ei nuoremmalla opiskelijasukupolvella ole mitään patoutumia Fokusta kohtaan, eihän?) ja ilta sujui lystikkäästi. Toasteina häärivät Eetu Heiska ja Vinski Veijola. Touhu pysyi heillä hyvin lapasessa, teema oli onnistunut ja sitsaajilta saatiin roppakaupalla positiivista palautetta. Vanhat haavat revittiin kuitenkin auki reilun viikon päästä Mattilanniemessä. Lumifutisottelu päättyi Fokuksen 2-1 voittoon. Sitaatti eräältä fuksilta: Sen siitä saa, kun laittaa naiset kentälle. Puolueen mökkiviikonloppu järjestettiin niin ikään helmikuussa. Ilmassa väreili suurta sausage festin tuntua, ja sellaiseksi viikonloppu olisi mennytkin, ellei Pekkalan parempi puolisko olisi urhoollisesti lähtenyt äijäkollektiivin mukaan. Tällä kertaa mökkeiltiin Piilutuvassa Luhangalla. Puolueen paintball-joukkue Minna Canthin päivää juhlistettiin yllätys, yllätys Minna Canthin Conthauksella. Baarikierroksen välissä käytiin Minna Canthin patsaalla, jossa nähtiin väsynyttä dramaturgiaa ja kännistä konttaamista. Tapahtuma voitiin julistaa kaikin puolin onnistuneeksi siinä vaiheessa, kun eräs nimeltä mainitsematon herrasmies päätti tyhjentää vatsalaukkunsa Passionin lattialle. Huhtikuussa Puolue otti osaa Dumpin organisoimaan poikkitieteelliseen tietovisaan ja pöytälätkäturnaukseen Annelissa. Mukana olivat myös Asterix ja Parku. Allekirjoittaneilla oli suuri ilo istua iltaa sohvalla, jonka päälle oli hajusta päätellen hiljattain oksennettu. Kuun puolivälin tienoilla seitsemän puoluelaista nostivat aseet olille ja ottivat osaa yhteiskuntatieteellisen sisällissotaan, joka järjestettiin Jämsässä. Vaikka Puolueen ja nuorempien yhteiskuntatieteilijöiden joukkueyhdistelmä ei tuottanutkaan kokonaisvoittoa, oli adrenaliinin virittämä tunnelma silti positiivinen. Tätä kirjoittaessa keväälle on vielä suunnitteilla Puolueen omat vappusitsit, joten voimme ennustaa, että vappuviikolla on luvassa kosketuksen kadottaminen todellisuuteen. Marjukka Mattila Otto Laurila 6 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n7 KEBAB HOUSE ö Aukioloajat ma-pe la su Kauppakatu Jyväskylä ö Kebabien ehdoton kuningas! PUOLUEOHJELMA 1/2012 7\n8 Koulutuspolitiikkaa käytäviltä ja kabineteista Varsinaista kokemusta meillä kummallakaan ei ollut tällaisista tehtävistä, mutta kävimme innokkaina puolustamaan puolueislaisten etuja jatkuvassa muutosmylläkässä, jossa paitsi arvoisa oppiaineemme, mutta myös koko laitoksemme elää. Puolue ry:n hallitus järjestäytyi perinteiseen tapaansa tammikuussa ja koulutuspoliittiset tehtävät annettiin allekirjoittaneiden hoidettavaksi. Varsinaista kokemusta meillä kummallakaan ollut tällaisista tehtävistä, mutta kävimme innokkaina puolustamaan puoluelaisten etuja jatkuvassa muutosmylläkässä, jossa paitsi arvoisa oppiaineemme, myös koko laitoksemme elää. Kopona toimimisesta saimme arvokasta perustietoa entisiltä kollegoiltamme ja JYY:n järjestämästä koulutuksesta. Olemme pyrkineet tutustumaan henkilökuntaan ja osaltamme vaikuttamaan asioiden tilaan käymällä ahkerasti oppiaine- ja laitoskokouksissa. Oppia on kerätty myös muiden ainejärjestöjen koulutuspoliittisista käytännöistä JYY:n opetus- ja tiedevaliokunnan kokouksissa. Tietoa on näin siirtynyt molempiin suuntiin, mikä tietenkin monipuolistaa ja laajentaa koulutuspoliittisen edunvalvonnan mahdollisuuksia. Kurssipalaute on keskeinen osa koulutuksen kehittämistä, josta kopot osaltaan vastaavat. Erityisesti nyt, kun uudet tutkintovaatimukset ovat tulleet voimaan syksyllä 2011, olemme kokeneet tärkeäksi selvittää opiskelijoiden mielipiteitä kursseista, opetuksesta ja muista käytännön järjestelyistä entistä enemmän.. Keväällä järjestettiin uusien vaatimusten mukainen, Mikko Jakosen vetämä Klassikot I -peruskurssi, joka sai paljon positiivista palautetta. Kurssin sisältö ja opetus koettiin monipuoliseksi ja tarkoituksenmukaiseksi. Mahdollisena ongelmana nousi kuitenkin esille sisällön laajuus suhteessa luentojen melko niukkaan määrään. Paljon positiivista palautetta keräsi myös Tampereen yliopiston Tapani Turkan vetämä luentosarja Valtiokäsityksen muutos II maailmansodan jälkeisenä aikana. Varsin ristiriitaista palautetta on kuitenkin kertynyt Kuntapolitiikan ja Poliittisen filosofian luentosarjoilta. Kuntapolitiikassa sisältö koettiin kiinnostavaksi ja hyödylliseksi, mutta suorittamiskäytännöt ja tiedonkulku olivat ja ovat edelleen tätä kirjoitettaessa suuria kysymysmerkkejä, mikä ymmärrettävästi kuumentaa tunteita erityisesti näin lukuvuoden päättymisen lähentyessä. Poliittisessa filosofiassa puolestaan kiitosta sai mm. luennoitsijoiden, Mika Ojakankaan ja Arto Laitisen, keskusteleva luennointityyli. Ongelmaksi nähtiin kuitenkin mm. luentokalvojen epätasainen laatu ja asiamäärän suhteuttaminen luentomäärään. Mielipiteitä on toki tässäkin suhteessa yhtä paljon kuin vastaajia ja vastausten hajontaan on varmasti osaltaan syynä valtio-opin ja filosofian opiskelijoiden jokseenkin erilaiset tarpeet ja kiinnostuksen kohteet. Yleisesti ottaen käytännön järjestelyt ovat ontuneet laitoksemme sisällä. Esimerkki tästä on maaliskuun lopussa paljon keskustelua herättänyt, tiedekunnan päätöksestä toimeenpantu, lukuvuoden opintojen suoritusajan rajoitus, jonka mukaan kaikki osasuoritukset pitää olla valmiina heinäkuun loppuun mennessä. Tämä hankaloittaa suuresti opintojen oletettua vapautta. Ongelmaksi muodostuu esimerkiksi kirjojen määrä (lue: puute), kesäopintojen mahdottomuus ja erityisesti viimeisessä periodissa aloitettujen kurssien loppuun suorittaminen, sillä jo syksyllä ilmoitettu tavoite avautui käytännössä sekä henkilökunnalle että opiskelijoille vasta nyt lukuvuoden loppumetreillä. 8 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n9 Opiskelijat tuntuvat seuraavan mielenkiinnolla ja joskus myös huolestuneina, muun muassa tilaongelmien ratkeamista, uuden pääsykoekirjan vastaanottoa ja vaikutuksia sekä jyväskyläläisen valtioopin suunnan kehittymistä ylipäätään. Tiedonkulkua parantaaksemme kevään missioksi otettiin kahvihetkien elvyttäminen henkilökunnan ja opiskelijoiden välisenä rentona tapaamisena. Ongelmaksi muodostui kuitenkin paikka: vaellus metsän läpi Mordoriin taisi olla opiskelijoille liikaa, sillä kävijämäärät tippuivat aiemmista. Henkilökunta-aktiivisuus oli kuitenkin kiitettävää, joten paikalle vaivautuneet saivat tuoreen pullan ja kahvin lisäksi myös välitöntä ja ajankohtaista tietoa henkilökunnalta itseltään. Näemme tämän hyvänä vaihteluna kasvottomaan sähköpostitulvaan, joka varmasti vaivaa meistä useimpia. Yhteistyö on varmasti helpompaa, kun henkilökuntaa kohtaa muulloinkin kuin etsiessään paniikinomaisesti toukokuun lopussa apua opintojen edistymiseen Kelan ja osa-aikatöiden ristipaineessa. Yliopiston (tunkkaisilla) käytävillä olemme myös kuullet opiskelijoiden suoria näkemyksiä tehdyistä muutoksista. Opiskelijat tuntuvat seuraavan mielenkiinnolla, ja joskus myös huolestuneina, muun muassa tilaongelmien ratkeamista, uuden pääsykoekirjan vastaanottoa ja vaikutuksia sekä jyväskyläläisen valtioopin suunnan kehittymistä ylipäätään. Vaikka kesä tekee vääjäämättä (ja onneksi) tuloaan, meidän työmme ei ole vielä tehty. Kevään aikana toteutetaan vielä perinteinen ainejärjestökysely, johon luonnollisesti toivomme mahdollisimman paljon vastaajia. Tarkoituksenamme on tehdä koonti kaikista keräämistämme luentopalautteista oppiaineen johdolle lähetettäväksi, jotta arvokkaat sananne pääsevät käytännössä vaikuttamaan opetuksen kehittämiseen. Samalla uusilla fukseilla, vuosimallia 2012, on mahdollisuus päästä nauttimaan entistä ehommasta jyväskyläläisestä valtio-opin opetuksesta. Palveluksessanne ja keväisin terveisin Laura Forssell Veera Ylimaunu PUOLUEOHJELMA 1/2012 9\n10 Kirjoittaja tekee Pro Gradu -tutkielmaansa Kiuruveden kaupungin imagovalinnasta Luomu- Suomen pääkaupunkina ja siihen liittyvästä elinkeinopoliittisesta retoriikasta. Luonnollisen puhtauden sietämätön keveys Sinä sai rastutat maan kahdella tavalla. Murjot sen pilalle teknisesti ja le vität pellolle lietteen muka na saasteet, karjataudin jätökset. (Kiuruvesi-lehti ) Mitä ovat luonnollinen, terveellinen, puhdas, tehokas, taloudellinen tai eettinen? Kaikille näille adjektiiveille ja määreille voidaan asettaa jokin mitta: kriteeristö, jonka täyttymistä arvioidaan. Näennäisestä selkeydestään ja yhteismitallisuudestaan huolimatta ne ovat kuitenkin ensisijaisesti poliittisia kysymyksiä. Kuka määrää, miten kutakin asiaa mitataan, keillä on auktoriteetti arvioida kriteerien täyttymistä ja millä perustein päätetään mittareiden reunaehdot nämä ovat politiikan aluetta. Puhtauden käsitteellistämisen voidaan tehdä esimerkiksi Mary Douglasin (1966) tapaan: lika on vain materiaa väärässä paikassa. Kyse on aineellisten asioiden, tavaran ja aineen, järjestyksestä ja luonnollisesta paikasta. Puhdas merkitsee järjestystä, lika samaisen järjestyksen järkkymistä. Olennaista siis on, että materia itsessään ei ole likaista tai puhdasta, vaan kyse on pelkästä sijainnin kategoriasta. Ruoka lautasella on puhdasta eli täysin syömäkelpoista, mutta se muuttuu ruokailun päätyttyä lautasen liaksi. Samaten luonnon tuote voi muuttua tarpeeksi pitkän prosessoin nin päätteeksi ei-puhtaaksi, tehotuotetuksi. Luonnosta poimittu ruoka-aines voi olla likainen, mutta esimerkiksi sen keittäminen tekee siitä puhtaan, syömäkelpoisen. Likaisuuteen liittyvät taudin ja sairauden käsitteet: materia väärässä paikassa voi joh taa komplikaatioihin, jotka voivat toimia liaksi kategorisoinnin perustana. Tautina pidetään tilaa, joka on hoidettavissa, sairautena jotain sellaista, jostei voi parantua. Molempiin sisältyy samassa mitassa hyvään ja pahaan jakamisen luonne: poliittinen paha on tauti tai sairaus, jonka rohtona tai rajoittamiskeinona on hyvä politiikka (Aaltola 2006). Nuoruus, terveys ja puhtaus ovat elinvoimaisuuden ja eloonjäämiskamppailun kannalta keskeisiä käsitteitä. Tarttuvuus ja tartuntauhka oikeutta vat toimenpiteisiin, jota ei terveyden eli normalisoituneiden poliittisten olojen aikana sallittaisi. Se on poikkeustila, johon reagoiminen johtaa uuteen normaaliuteen, joka voi joko olla entinen tila tai jollain tavalla sairauden koskettama uusi normaalius. Esimerkiksi taudin kerran sairastunut voi saada sitä vastaan immuniteetin; kerran taloudellisista vaikeuksista kärsiminen ja siihen tiukoilla leikkauslistoilla reagoiminen voidaan katsoa johtaneet uuteen hyvinvoinnin aikaan. Sairaus ja tauti ovat lian kaltaisia katego rioita eli poliittisia kysymyksiä. Kategoriat elävät ajassa, eivätkä missään nimessä ole vakioita. Vastakkainasettelu luomun ja tavanomaisen tuotannon välillä on se paloslainen poliittinen konflikti, politicking (Palonen 2003, 10 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n11 Kiuruveden kaupungin markkinointimateriaalia Palonen & Parvikko 1993), joka kategorisoi käsityksemme puhtaudesta. Määrittely hyvän ja pahan, terveen ja sairaan tai luonnollisen ja luonnottoman välillä on areena, polity, jolla tätä kamppailua käydään. Keskustelu politisoi (politicize) biologian ja anatomian kaltaiset luonnontieteet vääntämällä niitä mukaan argumentteihin ja irrottamalla yksityiskohtia asiayhteydestään. Lopputuloksena (policy) ovat formaalit kategorisoinnit, milloin ja millä ehdoin mikäkin on hyvää, puhdasta ja luonnollista. Luomu on messias, vapahtaja, joka pelastaa tulevaisuuden sekä taloudellisesta näkökulmasta, että luonnonsuojelullisesti. Luomun kontekstissa puhtauden viitekehys rakentuu luonnonmukaisen tuotannon paradig maattisen paremmuuden varaan. Luomun katsotaan edistävän terveyttä, pitävän lian ja sairauden poissa. Kategorisoinnit ovat lähtökohtaisesti kvasiloogisia (Perelman 2007) näennäisesti loogisia päätelmiä, joiden premissit kuitenkin ontuvat kaikkea ei pystytä eikä edes haluta perustella tieteellisellä tiedolla. Paremmuuden ja puhtauden mielikuva riittää, koska lian, sairauden, luonnollisuuden ja puhtauden määritelmät ovat poliittisia kysymyksiä. Tähän ajatukseen on sisäänrakennettu käsi tys maasta (luonnosta) henkilösubjektina, joka sairastuu, kun ihminen tekee asiat väärin eli luonnottomasti. Luomu on messias, vapahtaja, joka pelastaa tulevaisuuden sekä taloudellisesta näkökulmasta, että luonnonsuojelullisesti. Tehokkuus saa negatiivisen sisällön, se on ikään kuin sairautta. Pitkällä aikavälillä sairaus on kuolemaksi, elämälle se ei voi olla kuin väliaikainen olotila. Sama viitekehys rajoittaa myös luomua vastustavia argumentteja: puhtaus joko kyseenalaistetaan tai tehdään suora assosiaatio likaisuuteen. Luonnonläheisyydestä ja luonnonmukaisuudesta tulee alkeel linen, alkeellisuus on alkukantaista ja kehittymätöntä, kehittymättömyys ei voi saavuttaa puhtautta. Claude Lévi-Straussen määrittelyn (1975) mukaisesti kulttuurin syntypiste on siinä hetkessä, kun ruokaa alettiin kypsentää astuttiin raa an syönnistä sivistykseen. Monimutkaistuminen ja teknistyminen voidaan ajatella merkkinä paremmasta ja puhtaammasta, koska niillä saadaan etäi syyttä luonnon raakuuteen. Superlatiivien käyttö kuten paras, tehottomin, häpeällisin tai puhtain on varsin tyypillistä perversiosta ammentavaa vastustamisen retoriikkaa (Hirschman 1991). Jokin asia on perverssi, kun sen olemassaolo on kaiken luonnollisen järjestyksen vastaista, kai- PUOLUEOHJELMA 1/\n12 ken ymmärryksen ulkopuolella. Näillä eväin voi vastustaa joko luomu- tai tavanomaista tuotantoa. Argumentoinnin metodeissa ei sinällään ole eroa. Vastustettava asia on äärimmäisyyksiin asti olevaisesta järjestyksestä poikkeava, todellisuuden irvokkain perversio. Kun jostain rakennetaan argumentatiivinen perversio, päinvastoin toimiminen näyttäytyy luonnollisena. Eihän yksikään tiedostava kuluttaja voisi valita ulkomaalaista lihaa tai maitoa, jos vaihtoehtona olisi puhtaampana pidetty suomalai nen? Tai kukapa nyt kyseenalaistaisi reilun kaupan kahvin tai banaanit? Ennalta määrätty moraalinen ja laadullinen ylemmyyys on vastakkainasettelun molemminpuolista retorista peliä. Lähteitä: Aaltola, Mika Politicized Pandemics : The Threat of Disease and Changing World Politics. Teoksessa: Hämäläinen, Pekka (toim.). When Disease Makes History : Epidemics and Great Historical Turning Points. Helsinki: Yliopistopaino. Douglas, Mary Purity and Danger : An Analysis of Concepts of Pollution and Taboo. London: Routledge & Kegan Paul. Hirschman, Albert The Rhetoric of Reaction Perversity, Futility, Jeopardy. Cambridge: The Belknap Press. Lévi-Strauss, Claude The Raw and the Cooked : Introduction to a Science of Mythology. Vol. I. New York: Harper Colophon. Palonen, Kari & Parvikko, Tuija Reading the Political : Exploring the Margins of Politics. Helsinki: FPSA. Palonen, Kari Four Times of Politics: Policy, Polity, Politicking and Politicization. Alternatives: Global, Local, Political, vol. 28, no. 2, Politics Revisited, Thousand Oaks: SAGE Publications, Inc. Perelman, Chaïm Retoriikan valtakunta. Tampere: Vastapaino. Ville Pekkala Kiuruveden kaupungin markkinointimateriaalia 12 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n13 Historian havinaa Puolueen aikajanalta Puolueohjelman ensimmäisessä numerossa vuonna 1984 esitettiin usealle kansanedustajalle hyvin yksinkertaisen kuuloinen kysymys: Mitä politiikka on?. Kysymykseen vastasi kymmenen silloista kansanedustajaa. Valtio-opin luennoilla istuneille kansanedustajien vastaukset saattavat toimia oivallisena huumorinlähteenä. Silloiselta valtio-opin tuntiopettajalta Tapani Kaakkurinniemeltä kyseiset kansanedustajat saivat risuja huonoista vastauksista. - Poliitikot eivät enää osaa määritellä politiikkaa tai antaa sille teoreettista selitystä. He eivät ymmärrä politiikan ilmiöitä kokonaisvaltaisesti, vaan menevät ilmiöiden mukana, missä heillä tosin on sentään jonkinlainen näkemys politiikan tekemisestä käytännössä. Tässä teille koosteena muutamien kansanedustajien asiantuntevia vastauksia: Mauri Pekkarinen (kesk.) Politiikka on yhteisten asioiden hoitamista. Kansan tehtävänä on määrätä mitä yhteiset asiat ovat. Suomessa tämä hoidetaan edustuksellisuuden kautta. Veikko Vennamo (smp) Ilman kunnon kuria ja yhteiskunnallista järjestystä ei politiikassa voida käsitellä tärkeitä yhteisiä asioita. Asioiden käsittelystä päättää se, jolla on valtaa tehdä päätöksiä. Päätösvaltaa Suomessa käyttävät presidentti ja hallitus. Kansan valta on olematon. Erkki Tuomioja (sdp) Politiikka on vallankäytön yhteistä järjestelyä. Valta on taas sitä, että saadaan toinen käyttäytymään halutulla tavalla. Osmo Soininvaara (vihr.) Maailma on täynnä mitä erilaisempia käsitteitä, joista politiikka on vain yksi. Politiikka on päällekkäisiä hierarkioita, joiden tehtävänä on huolehtia kollektiivisista valinnoista. Hän ei puutu valinnan sisältöön, vaan se on hänen mielestään sopimuksen varassa. Elämässä on sovittava erikseen, mikä kulloinkin on politiikkaa. Jouni Särkijärvi (kok.) Politiikka on asioiden hoitoa, jonka tavoitteena on jokin päämäärä. Politiikka on yleiskäsite toiminnan sisällölle. Englannin kielessä tätä kutsutaan sanalla policy. Jokin asia voidaan myös tulkita poliittiseksi, vaikka politiikan asemasta puhutaan jostain muusta. Poliittiseen tarkoitukseen liittyy aina vallan-käsitys. Poliittinen valta on siellä, missä asioita valmistellaan. PUOLUEOHJELMA 1/\n14 14 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n15 Historian havinaa II Puolue julkaisi syksyllä 1992 uusille opiskelijoille suunnatun Reaaliopinto-oppaan. Sen sivuilta löytyi niin ainejärjestöaktiivien kuin opetushenkilökunnankin neuvokkaita kirjoituksia siitä, mikä Jyväskylässä uutta opiskelijaa odottaisi. Toimistotekniikan modernia kärkeä edustavalla kirjoituskoneella karhealle paperille taltioidut neuvot eivät saa mennä hukkaan (tai ehkä nämä neuvot juuri kuuluisivatkin unholaan), joten Puolueohjelma julkaisee silloisen VoPo:n eli valtio-opillisen poliisin raportin uudelleen näin 20 vuoden jälkeen. RAPORTTI 2, VOPO 9XX2XX2 Syksyn saapuessa saapuvat myös uudet opiskelijat, yhtä varmasti kuin itämafia rajojen avautuessa. Valtio-opillinen poliisi on erittäin huolestunut ilmiöstä nimeltä takinkääntäjät. Arvovaltaiset tahot nimittäin ilmoittivat, että kaupallisten ja teknisten tieteiden hakijamäärät ovat romahtaneet yliopistoissa ja korkeakouluissa. Vastaavasti humanististen- ja yhteiskuntatieteiden hakijamäärät ovat nousseet. Syyksi nämä samat tahot arvelevat yhteiskunnassamme vallitsevan taloudellisen laman ja ahdingon. Ensin mainittujen alojenhan työllisyys on heikentynyt rajusti sitten villin ja vauhdikkaan 80-luvun lopun. Keitä ovat siis nämä opiskelijat, joiden elämänuran valintaa taloudelliset nousut ja laskut heilauttavat kuin myrskytuulet Hjalliksen venettä? Keitä ovat nämä, jotka muutama vuosi sitten olisivat noususuhdanteessa surffanneet kauppakorkeaan, mutta nyt huopaavat nöyrinä kuin kirkkoveneessä istuen päin humanistisen tiedekunnan lahoa tammiovea? Vopo on saanut vihiä, että näitä takinkääntäjiä olisi tulossa yliopistoomme, myös yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan. Vopo on tietenkin erittäin huolestunut valtio-opin ainejärjestö Puolue ry:n tilanteesta ja tekeekin kaikkensa, jotta takinkääntäjät eivät soluttautuisi ainejärjestöömme, sillä seuraavan nousukauden alkaessa Puolue olisi myynnissä. Vopo kehottaakin kaikkia valveutuneita puoluelaisia tarkkailemaan uusia jäseniä. Seuraavat huomiot saattavat paljastaa takinkääntäjiä : sivuainevalikoimassa yllättävän paljon matemaattisia aineita, kuten tilastotiedettä, matematiikkaa, fysiikkaa ja taloustieteitä; hän käyttäytyy yllättävän tehokkaasti; aika on rahaa ja menetetty raha on menetetty korkotulo; hän on käytännön asioissa taitava, jopa insinöörimäinen ; hän on eteenpäin pyrkivä ja ulospäin suuntautunut; ja mikä parasta hänet voi ostaa, sillä hän on materialisti; hän juhlii intensiivisesti, jopa humalahakuisesti; hänen opintonsa edistyvät!!; hän pyrkii valtaan, Puolueessa erityisesti puheenjohtajaksi tai rahaston hoitajaksi; ja vielä seikka, joka on vaikea havaita, mutta tekee hänestä vaarallisen, hän luulee tietävänsä mitä hän tekee. Vopo jatkaa myös taistelua Tourulan mafiaa vastaan ja jatkaa valvontaa omissakin sisäpiireissä. Alkoh... agentit palannevat kesälomiltaan, joten turvallinen Puolue-syksy voitaneen taata. Valtio-opillinen poliisi Ideologinen osasto PUOLUEOHJELMA 1/\n16 Interrail matka halki historian Palazzo Vecchio ja Medicien palatsi olivat renessanssiarkkitehtuurin malliteoksia, ja Daavidin patsaalla tosiaankin oli suhteellisen isot kädet Matkailu avartaa ja mikä voisi olla avartavampaa kuin usean maan kokeminen kolmen viikon aikana. Euroopan vanha manner on kiehtovuudellaan maailman vilkkaimpia turistialueita, joka tuottaa ihmetystä tällaiselle tavalliselle valtioopin opiskelijatallaajalle. Minä lähdin vuoden 2011 elokuussa kahden uhkarohkean vaasalaisen kanssa matkalle, joka ei muuttanut sen enempää maailmaa kuin Hakkaraisen retki vieroitushoitoonkaan. Lähdimme kuin kolme muskettisoturia caesarmaisesti valloittamaan Eurooppaa interrail-hengessä. Milanoon saapuessamme hämyisenä iltapäivänä pystyimme tuntemaan maan poliittisen ja historiallisen ilmapiirin. Berlusconin majesteetillinen synnyinkaupunki otti meidät hieman nihkeästi vastaan, sillä kaupunkia kansoittivat pääasiassa turistit, tympeät ja pliisusti pukeutuneet paikalliset, kerjäläiset ja kerjäläiset. Etappimme ensimmäinen kaupunki häikäisi ainoastaan Tuomiokirkkonsa kolossaalisella ulkokuorella, ja sillä faktalla, että erään ravintolan tarjoilijan ex-tyttöystävä oli Jyväskylästä. Italian taloudellinen tilanne tuli erittäin hyvin näkyville kaikissa italialaisissa matkakohteissamme. Rooma oli sekava kerjäläislaumoineen ja sosiaalitukia vailla olevine köyhineen. Mahtavuuden ympärillä näkyi alati eritasoista kurjuutta ja luokkaeroja. Historiasta kiinnostuneena olin Roomassa kuin seitsemännessä taivaassa; Colosseumin varjo näytti yltävän kilometrien päähän, Palatinuskukkulan palatsin rauniot osoittivat antiikin ajan mahtavuuden ja Pietarinkirkon kupoli oli jatkuvasti horisontissa. Energiamme riittivät viisipäiväiseen Rooman reissuun, jolloin saimme nähdä kylliksemme yhtä ja toista valo- ja varjopuolta italialaisesta kulttuurista. Mussolini kuulemma sai aikanaan junat kulkemaan ajoissa ja hänen vaikutuksensa näytti heijastuvan nykyaikaankin. Saavuimme Pisaan VR:n mittapuulla erittäin ajoissa. Italia näytti mielestäni suurimman idyllisyytensä juuri Pisassa ja Firenzessä. Pisan pikkukaupunki tuotti hiljaisuutta mielenkiintoisella tavalla. Kadut olivat pääasiassa tyhjiä, ja suurin osa ihmisistä (turisteista) oli kerääntynyt Ihmeiden aukiolle ihastelemaan todellakin vinoa Pisan kaltevaa tornia. Viihdyimme rauhallisessa Pisassa vain yhden päivän ennen kuin nousimme Firenzen junaan. Omasta mielestäni matkamme saavutti jo tässä vaiheessa kulminaatiopisteensä, sillä en tulisi nauttimaan mistään muusta kaupungista enemmän kuin Medicien ja Machiavellin Firenzestä, kaveriani kylläkin purivat lutikat paikallisessa hostellissa. Firenzen Tuomiokirkko oli omaa luokkaansa värimaailmallaan ja kolossaalisuudellaan, ja ilmapiiri tuntui joka paikassa iloiselta ja turvalliselta. Palazzo Vecchio ja Medicien palatsi olivat renessanssiarkkitehtuurin malliteoksia, ja Daavidin patsaalla tosiaankin oli suhteellisen isot kädet. Machiavellilainen tasavaltalaisuus näytti edelleenkin vallitsevan kaupungin ilmapiirissä heijastuen paikallisista ja vanhoista rakennuksista. Firenzessä viivyimme yhden yön, jonka jälkeen hyppäsimme junaan, joka veisi meidät Saksanmaalle, Freiburg am Breisgau oli päämäärämme nimi. Saapuessamme Alpeille tunnelma tuntui heti vaihtuvan leppoisasta eteläeurooppalaisesta konservatiiviseen ja organisoituun saksalaiseen ilmapiiriin. Josta- 16 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n17 kin sattuman syystä sää muuttui heti Saksaan saapuessamme sateiseksi auringonpaisteen sijaan. Odotukset olivat hieman monisyiset. Astuessamme ulos rautatieasemalta huomasimme seisovamme sateessa idyllisessä keskiaikaa nähneessä pikkukaupungissa. Kadut olivat kapeita ja niiden sivuilla virtasi avonaiset vesijohdot. Saksalaiset tuntuivat olevan loppujen lopuksi paljon leppoisampia verrattuna kiireisiin italialaisiin - stereotypioissa riittää ihmeteltävää. Saksa näytti olevan puhdas ihmemaa verrattuna likaiseen ja kaoottiseen Italiaan. Olut oli hyvää, mutta kallista. Saksa ei ollut Italia tai Suomi vaan jotakin siltä väliltä. Viivyimme Freiburgissa yhden yön, jonka jälkeen matkamme suuntasi Euroopan toiseksi suurimpaan huvipuistoon eli Europa parkiin. Sää oli edelleen sateinen, mutta se ei paljoa huolettanut. Europa park rakentuu monesta suuresta alueesta, joissa ovat teemana eri Euroopan maat ja huvilaitteet on muokattu maiden teemojen mukaan. Norjasta löytyi klassinen tukkijoki ja Sveitsistä vuoristojuna. Suomea edustivat yksi Suomen lippu ja roskaastia, jossa luki jäte. Mielenkiintoisen kulturellin päivän jälkeen astuimme yöjunaan, jonka oli tarkoitus viedä meidät Habsburgien Wieniin. 12 tunnin yöjunan jälkeen olimme saaneet uuden ranskalaisen ystävän, paljon selkäsärkyjä ja unettomuutta. Wienkään ei auttanut asiaan, sillä se oli suuri pettymys, ainakin minulle. Kaikki kertomukset valistuksen ajan pääkaupungista tuntuivat olevan liioittelua. Arkkitehtuuri oli erittäin loistavaa ja ihmiset olivat ystävällisiä, mutta jotenkin tuntui siltä, että en pysty kuvittelemaan Mozartia tuohon kaupunkiin. Hofburg ja Belvederin palatsit olivat arkkitehtuurisesti erittäin suureellisia. Parhaiten mieleeni Wienistä jäivät maukkaat wienerschnitzelit, joita olisi jaksanut hotkia pari kappaletta enemmänkin. Wienissä vietimme kaksi kokonaista päivää, pesulakäyntiä myöten. Sieltä matkamme taittui sadan tornin kaupunkiin eli Prahaan. Petteri Paulaharjun kuvasatoa matkan varrelta Wienin 1700-luvun arkkitehtuuriin verrattuna Praha on kuin kaupunki suoraan keskiaikaa kuvaavista saduista. Kapeat kadut ovat täynnä pieniä kauppakojuja ja kahviloita. Turisteja on kyllä pilvin pimein, mutta ilmapiiri tuntui erittäin historialliselta. Prahassa yhdistyvät keskiaikainen rähjäisyys ja ritarillisuus. Päänähtävyyksiämme olivat Prahan keskusaukio ja Prahan linna. Pääsimme jopa käymään samaisessa huoneessa, jossa 30-vuotisen sodan aloittanut kuuluisa defenestraatio tapahtui. Wienin ja Freiburgin sijaan Praha muistutti hieman enemmän italialaisia kaupunkeja. Kerjäläisiä löytyi siellä täällä, mutta harvemmin kuin Italiassa. Silti hiljattain edesmenneen Tsekin presidentin Vaclav Havelin luomat ja aikaansaamat uudistukset näyttivät jollakin tapaa modernisoineen Prahan yleistä tunnelmaa. Siellä muuten satoi myös paljon. Kaarlen sillan ja juutalaishautausmaan tuottaman nähtävyyskirjon jälkeen alkoi uusi tuskastuttava yöjunareissu, tällä kertaa kohti Oswiecimin kaupunkia Puolassa. Saavuimme ränsistyneelle rautatieasemalle aamun pikkutunneilla. Katsoimme seuraavan Krakovaan lähtevän junan aikataulun ja lähdimme kä- PUOLUEOHJELMA 1/\n18 Petteri Paulaharjun kuvasatoa matkan varrelta velemään kohti kaupungin keskustaa. Emme aikoneet viipyä täällä kauaa. Aloimme nähdä useita aidoin ympäröityjä alueita, joiden takana oli vanhoja parakkeja ja raunioituneita kivirakennuksia. Saavuimme modernin näköiselle valkoiselle rakennukselle, jonka kyltissä luki Auschwitz-Birkenau. Olimme vihdoin saapuneet huononkuuluisalle keskitysleirille. Maksettuamme pienen pääsymaksun meitä tervehti ironinen musta kyltti Arbeit macht frei. Kierreltyämme ulkotiloja jonkin aikaa, löysimme tiemme muutamaan kiviparakkiin. Sisätiloihin oli aseteltu kaikenlaisia tavaroita, joita uhrit olivat jättäneet jälkeensä; suuria määriä hiuksista tehtyjä tavaroita, lasten leikkikaluja, matkalaukkuja, astioita Näimme myös kaikki ne purkit, jotka olivat sisältäneet myrkkyä, joilla kaasutetut oli myrkytetty. Suurempi leirialue oli kutakuinkin täysin tuhottu muutamaa puista parakkia lukuun ottamatta. Pääsimme kuitenkin kävelemään porttien läpi, joiden kautta jokainen juna oli tuonut tuhansia ihmisiä pakkotyöhön ja lopulta kuolemaan. Tämä vierailu oli todellakin tunteita herättävä kokemus. Synkästä Auschwitzista matkamme jatkui kohti entisen Puolan kuningaskunnan pääkaupunkia Krakovaa. Odotin samankaltaisen tyylistä kaupunkia kuin Praha ja oikeassa olinkin. Krakovan vanha kaupunki sijaitsi täysin keskustassa rajatulla alueella. Wavelin linna ja keskustori osoittivat jonkin verran kaikuja keskiaikaisesta loistosta, mutta päätavoitteemme oli päästä kuuluisille Wielizckan vanhoille suolakaivoksille. Nämä suolakaivokset ovat maailman vanhimpia, ja laskeuduttuamme puiset portaat sadan metrin syvyyteen huomasimme, että kaivostyöntekijät olivat luoneet maan alle oman maailmansa, Taru Sormusten herrasta -trilogiasta tutun Morian. Suuriin onkaloihin oltiin veistetty suolakivipatsaita aina Kopernikuksesta Josef Pilsudskiin. Kaivoksista löytyi myös suuri kirkko, jossa nykyäänkin pidetään häitä ja muita jumalanpalveluksia. Suuressa auditoriossa ravintoloineen ja lavoineen pidetään toisinaan NATO:n kokouksia. Jätimme pitkän vaelluksen jälkeen Wielizckan ja jatkoimme kiertelemistä Krakovan keskustassa. Krakova loi kuvan arkkitehtuuriltaan 18 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n19 Kylmän sodan tunnusmerkki Berliinin muuri ja DDR:n rakennuttama Berliinin tv-torni muistuttavat edelleenkin kaupungin kahtiajaosta. tyylikkäästä ja vanhanaikaisesta, mutta olemukseltaan modernista kaupungista. Neuvostoliiton jättämä jälki tuli eteemme noustessamme Malborkiin vievään yöjunaan. Juna oli kaikista rähjäisin ja epämukavin kulkuneuvo, jolla matkan aikana kuljimme. Yö meni rattoisasti, mutta heräsin pieniin selkäkipuihin. Malbork on puolalainen pikkukaupunki Pohjois-Puolassa, joka vaikutti erittäin hyväkuntoiselta. Kadut olivat siistejä ja kaupunki huokui modernia ilmapiiriä. Ainoa vanhanaikainen rakennus, joka oli näköpiirissä, oli Saksalaisen ritarikunnan vanha päälinna eli Marienburgin linna. Marienburg on yksi suurimmista säilyneistä keskiaikaisista linnoista, joka rakennettiin Saksalaisen ritarikunnan suurmestarin asuinpaikaksi. Käyskentelimme linnan suunnattomissa restauroiduissa tiloissa (saksalaiset ja venäläiset olivat II maailmansodan aikaan pommittaneet alkuperäisen rakennuksen raunioiksi) ja ihmettelimme sen aikaista puolustuksellista arkkitehtuuria. Linnalla tosiaan oli kolmet muurit ympärillään. Malborkin jälkeen jatkoimme oletettavasti Neuvostoliiton aikaisella junalla kohti Gdanskia, Itämeren rannikolle. Gdansk oli muihin matkakohteisiimme verrattuna mitäänsanomaton, koska emme ehtineet siellä paljoakaan viettää aikaa. Hansa-aikana rakennettu puinen nosturi oli yhä pystyssä ja hostellimme suihkussa oli radio, josta tuli klassista musiikkia. Gdanskista lähdimme seuraavana aamuna kohti Berliiniä. Berliini säväytti modernisuudellaan ja suuruudellaan. Joillakin alueilla oli metropolinkaltaisten rakennusten keskellä yhä vanhoja Preussin ja Saksan keisarikunnan aikaisia monumentteja, kuten Brandenburger Tor. Vanhat museot ja kirkot symboloivat sotia edeltävää Saksaa. Kylmän sodan tunnusmerkki Berliinin muuri ja DDR:n rakennuttama Berliinin tv-torni muistuttavat edelleenkin kaupungin kahtiajaosta. Kaiken kaikkiaan Berliini toi mieleeni erittäin modernin eurooppalaisen kaupungin, jonka ristiriitainen poliittinen menneisyys yritetään ainakin joltakin osin peittää suurten betoni- ja metallirakennusten alle. Berliinin viehätyksen jälkeen lähdimme kulkemaan yöjunalla kohti viimeistä etappiamme eli Kööpenhaminaa. Skandinaavisuus hiipi pikkuhiljaa eteemme. Sää oli sateinen lähes koko vierailun, mutta odotimme jo toiveikkaina viimeistä juna- ja laivamatkaa kotiin. Kööpenhamina tarjosi Pienen merenneidon patsaan lisäksi aitoa skandinaavista kalastajayhteiskunnan antia. Tuntui kuin koko kaupunki olisi ollut suurta kalastussatamaa, jossa kohtaavat pohjoismainen hyvinvointi ja suurkaupungin syke saavuimme pitkän juna- ja laivamatkan päätteeksi sateiseen Turkuun. Ruotsissa olimme päättäneet ihailla maisemia vain julkisten kulkuneuvojen ikkunoista. Olimme siis takaisin Suomessa, haikein mielin - mieli teki takaisin maailmalle. Kotona voisi käydä vain levähtämässä ja sen jälkeen jatkaa samaa rataa, elämää raiteiden päällä Petteri Paulaharju PUOLUEOHJELMA 1/\n20 Teksti on vertaileva kirja-arvio teoksista Geoffrey Best: Churchill A Study in Greatness ja Roy Jenkins: Churchill. Näitä ovat ne haasteet, joita suuret valtiomiehet joutuvat kestämään Tämän tekstin tarkoituksena ei ole käydä Churchillin elämää läpi, vaan vertailla kevyesti kahta toisistaan poikkeavaa elämänkertateosta, jotka molemmat käsittelevät Sir Winston Churchillin elämän alusta loppuun. Hyvä lähtökohta vertailulle on, että samat kiistämättömät faktat aloittavat ja lopettavat teokset: Churchillin syntymä ja kuolema. Kaikki näiden välillä tapahtuva onkin enemmän tai vähemmän kiistanalaista, joten esille tuotuja käsityksiä voidaankin pitää ainoastaan kirjoittajien näkemyksinä tapahtumista ja niiden vaikutuksista. Wikimedia Commons Päädyin lukemaan reilut 1200 sivua Sir Winston Churchillin elämästä, koska en oikeastaan tiennyt kuka hän oli. Muistin toki, että hän toimi Iso-Britannian pääministeriä toisen maailmansodan aikana ja että hän roikotti isoa sikaria suussaan lähes kaikissa näkemissäni sodanajan valokuvissa. Voitonmerkkiin kohotetut sormet ja hidas, möreä radioääni ovat asioita, joita monet muistavat, mutta usein tiedon määrä rajoittuu näihin tunnusmerkkeihin. Lähtökohdaksi kahden teoksen vertailulle on turha ottaa näkökulmaa, jossa kysyisin kumpi teoksista on parempi. Voitaisiin toki kysyä kumpi teoksista on todenmukaisempi tai kumpi viihdyttävämpi, mutta paremmuus riippuu siitä, mitä lukija teoksilta hakee ja odottaa. Myöskään kirjoittajien perusteella on turha lähteä arvioimaan kumpi teoksista pääsee lähemmäksi totuutta, sillä molemmat ovat ansioituneita kirjailijoita. Roy Jenkins on 21 yhden teoksen kirjoittaja, Churchill jäi kirjailijan viimeiseksi teokseksi tämän kuollessa vuonna Jenkins on ollut mukana brittiläisessä politiikassa lähes puoli vuosisataa ja toiminut ministerinä sekä Euroopan komission puheenjohtajana. Paronin arvonimen Jenkins sai vuonna Geoffrey Best ei ole ollut mukana politiikassa, mutta on ansioitunut akateemikko. Hän on toiminut historian professorina Edinburghissa ja Sussexissa. Teoksen kirjoitushetkellä vuonna 2001, herra työskenteli Oxfordin St. Anthony s Collegessa. Silmiinpistävin ja varmasti helpoin vertailukohta kirjoille on niiden koko. Jenkinsin teos on reilu 900 sivua, Bestin runsaat 300 sivua. Koko ei ole aina tärkeintä, mutta kolminkertaisella sivumäärällä pääsee toki syvemmälle Churchillin elämään. Jenkins onnistuu tuomaan sivumäärällään enemmän tietoa Churchillin nuoruudesta lievästi huvittaviin mittoihin asti. Jenkins vie lukijaa eteenpäin Churchillin läheisilleen kirjoittamien kirjeiden avulla, joissa nuori Winston kertoo rajuista poolo-otteluista ja tulitaisteluista Etelä-Afrikassa käydyn Buurisodan aikana. Churchill taisteli tuossa sodassa, vangittiin ja onnistui jopa pakenemaan. Best käyttää Churchill nuoruuteen ja Buurisodan 20 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n21 aikaisiin tapahtumiin 10 sivua, kun Jenkins 64 sivua. Vaikka Churchillin elämän päätapahtumat tulevat esille molemmista teoksista hyvin, Bestin teoksesta puuttuu syvempi kuva Churchillin persoonallisuudesta ja läheisistä. Lukemalla lyhyen, tapahtumiin keskittyvän teoksen, voidaan luoda kuva jopa myyttisestä hahmosta, jonka rohkeat päätökset ja periksi antamaton luonne vaikuttivat sotien lopputuloksiin. Laajemmalla näkökulmalla päästään lähemmäksi totuutta, jossa teoksen päähenkilö tekee virheitä, huonoja päätöksiä, on äkkipikainen ja uhkarohkea - toisin sanoen inhimillinen. Churchill oli läheisilleen usein erittäin vaativa käyttäen lähes kaiken vapaa-aikansa politiikkaan ja kirjallisuuteensa. Churchill käytti enemmän rahaa kuin ansaitsi, joten hän turvautui lisätöihin kattaakseen kalliista samppanjasta ja hulppeista asunnoista koituneet kulut. Churchillin elämästä ja teoista voidaan olla montaa mieltä, mutta lähellekään täydelliseksi häntä tuskin kukaan selväjärkinen voi kutsua. Sivumäärä tuo esille paljon muita tapahtumia ja henkilöitä, jotka olivat tärkeissä rooleissa Churchillin elämässä. Uskoisin, että joillekin lukijoille voisivat Jenkinsin kuvailemat poliittiset väännöt 1900-luvun alkupuolen brittiläisessä parlamentaarisessa järjestelmässä tuottaa haukotuksia. Best ei juurikaan keskity ennen maailmansotia olleeseen Churchillin elämänvaiheeseen, jossa hän vaihtaa puoluetta useampaan kertaa ja ottaa kantaa sisäpoliittisiin kysymyksiin. Churchill oli vahva vapaakaupan kannattaja, mutta samalla vastusti naisten aseman vahvistamista 1900-luvun alun Iso-Britanniassa. Jenkins onnistuu tuomaan huvittavia, vaikkakin melko epäolennaisia, tapahtumia Churchillin poliitikon uralta. Jenkins kuvailee 1950-luvun alun tapahtumaa, jossa Churchill vastusti parlamentin alahuoneessa esille nostettua Labourin aloitetta, mutta ei osannut kuitenkaan vastustaa sitä järkevällä argumentilla. Labourin edustajan puhuessa aloitteen puolesta, kansallissankari Churchill alkoi venkoilemaan penkillä kaivellen taskujaan. Tätä jatkui ja vähitellen monien parlamentin jäsenten huomio kiinnittyikin jo penkin alle tähyilevään Churchilliin. Pian kukaan ei kuunnellut enää Labourin jäsenen puhetta vaan koko sali seurasi Churchillin konttausta lattialla pää puoliksi penkin alla. Puhetta pitänyt parlamentin jäsen keskeytti närkästyneenä puheensa ja kysyi, että onko Churchilliltä joku hukassa. Tähän Churchill vastasi, että hän oli täysin varma, että hänellä oli jossain yksi pastilli jäljellä. Alahuone repesi nauramaan eikä puheesta sen jälkeen tullut enää mitään. Siinä missä Jenkins tuo esille Churchillin kokonaisuutena jättäen henkilön arvioinnin lukijalle, Best tuo sekä hyvät että huonot puolet henkilöstä esiin kirjoittaen samalla virkistävää kritiikkiä. Lukemalla kahta kronologista teosta samaan tahtiin, tulee samanlainen olo kuin kuuntelisi poliittista väittelyä. Molemmilla osapuolilla on hyviä argumentteja, mutta kumpikaan ei ole oikeassa. Kyse onkin kuulijasta (tässä tapauksessa lukijasta) ja hänen arvomaailmastaan, kumman argumentin kannattajaksi päätyy. Churchillin elämästä ja teoista voidaan olla montaa mieltä, mutta lähellekään täydelliseksi häntä tuskin kukaan selväjärkinen voi kutsua. Churchill tekikin suunnattomasti virheitä, mutta samalla onnistuen monissa asioissa. Se mikä nostaa hänet monen muun valtiomiehen yläpuolelle on ahkeruus, jolla Churchill teki politiikkaa. Jopa istuessaan taksissa, hän saneli sihteerilleen jonkin tulevan teoksensa tekstiä palaten taas pian poliittiseen päätöksentekoon. Churchill julkaisi lukuisia eri teoksia ja hänet palkittiin Nobelin kirjallisuuspalkinnolla vuonna Molemmat teokset jäävät kuitenkin harmillisen etupainotteisiksi. Churchillin elämänvaiheista toisen maailmansodan jälkeinen aika saa vähän huomiota. Jenkins käyttää vuoden 1945 jälkeiseen aikaan ainoastaan 110 sivua, vaikka kyseessä on 20 vuoden ajanjakso, jolloin Churchill toimi uudestaan pääministerinä. Best käyttää tähän ajanjaksoon vajaat 60 sivua. Kumpikaan teos ei painotu toiseen maailmansotaan, mikä olisi voinut olla oletukse- PUOLUEOHJELMA 1/\n22 na. Tämän tosin ymmärtää, koska Churchillin sodanaikaista toimintaa ja elämää on kuvattu lukuisissa kirjoissa, joissa muut elämänvaiheet sivutetaan. Molemmat teokset vievät lukijan läpi Winston Churchillin elämän kuvaten tärkeimmät tapahtumat, päätökset ja niiden vaikutukset. Best onnistuu antamaan kriittisemmän ja kompaktimman kuvan Churchillistä, kun taas Jenkins kuvailee päähenkilön elämää käyttämällä huomattavasti enemmän lähteitä ja kiinnittäen huomiota myös sivuhenkilöiden elämiin ja tapahtumiin, joilla tuskin on merkitystä lopputuloksen kannalta. Jos haluaa tutustua Winston Churchillin elämään nopeasti ja saada kokonaiskuvan ehkäpä tärkeimmästä britistä tähänastisessa länsimaisessa historiassa, suosittelen Bestin teosta. Jos taas haluaa saada kuvan Winston Churchillin henkilöstä, vioista ja vahvuuksista sekä kuvan Iso-Britannian poliittisesta historiasta 1900-luvun alusta 1960-luvun alkuun, suosittelen Jenkinsin teosta. Jos taas haluaa haastaa itsensä, voi lukea kaksi erilaista teosta ja vertailla niitä. Näitä ovat ne haasteet, joita suuret valtiomiehet joutuvat kestämään maansa puolesta totesi itse Sir Winston Churchill. Tosin tämän hän totesi sen jälkeen, kun oli joutunut yöpymään hotellissa, jossa oli valtavia torakoita ja lounaaksi ainoastaan pannukakkuja. Kimmo Parhiala Kirjoittaja on Puolue ry:n entinen puheenjohtaja ja nykyinen rivijäsen. Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut ry 22 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n23 Haluatko vaikuttaa? Kiinnostaako mukava yhdessä tekeminen? Lähde ehdokkaaksi Jyväskylään! Meidän porukassa saat olla oma itsesi, Tehdään yhdessä parempi kaupunki! Yhteystiedot: Jyväskylän Vasemmiston Kj. puh: lisätietoa sivujemme kautta PUOLUEOHJELMA 1/\n24 voi olla Puutteet yhteishengessä saatetaan kiistää roskapuheina. Eletään viktoriaanista teeskentelyä siitä, ettei meillä ole haasteita Eräs fukseista oli itselleni lapsi Keisarin vaatteissa harmitellessaan, voivatko puoluelaiset koskaan elää riitelemättä keskenään. Tämä oli herättelevä kysymys. Yhteiskuntatieteilijän kai kuuluisi vastata: kyllä, kaikki on mahdollista, kun toimeen tartutaan, kuten oma maakuntalauluni päättyy. Näennäisesti voi olla pirteää olla pitämättä jostakusta, joka on sopivalla etäisyydellä. Henkilö ei missään nimessä saa olla yksi meistä, esimerkiksi kuulua samaan ryhmikseen, mutta sen urpon on oltava näkyvillä ainakin kerran kuussa, jotta lähimuisti saa tuotettua hyvät kicksit. Heijastamme omia, niin hyviä kuin huonojakin piirteitä muihin. Ihmiset tekevät virheitä, mutta kannattaako heitä rangaista niistä asenteen tasolla? Puutteita huomaa jokaisessa - usein myös itsessään. Pinnalta katsottuna ei ollut erityisen yhdistävää jakaa jengiä kahtia syksyn puheenjohtajaäänestyksessä. Kevät on kuitenkin näyttänyt puheenjohtajakaksikon kyvyn kantaa vastuuta, kestää vastoinkäymisiä ja rakentaa yhteispelillä ainejärjestöä. Vaalitaisto saattoi lopulta tehdä ainejärjestölle enemmän hyvää kuin huonoa. Ainejärjestön ehdokasasettelu taas kaipaa viilaamista; jatkossa olisi pyrittävä siihen, että puheenjohtajaehdokkaat ovat tiedossa jo viikkoa ennen syyskokousta. Emme onneksi ole hyviä syyttelijöitä, mutta olemme korkeintaan keskinkertaisia kehujia. Ihan oikeasti, milloin viimeksi osoitit vilpittömän kiitoksen jollekulle ei-läheiselle? Jotain hiukan kiitti-moroa enemmän kaupankassalle? Suomenruotsalaiset elävät onnellisempina, sekä monta vuotta muuta väestöä pidempään, koska pitävät niitä pirun lasejaan puoliksi täynnä. Puutteet yhteishengessä saatetaan kiistää roskapuheina. Eletään viktoriaanista teeskentelyä siitä, ettei meillä ole haasteita. Sittenhän niihin ei tarvitse puuttua. Voivatko suomalaiset hyvän päivän tutut antaa toisilleen rakentavaa kritiikkiä sekä ottaa sitä vastaan vailla taustapotutusta? Olemme lisäksi hyvin itsepäisiä - muuten yhteistyömme olisi turhan helppoa. Puolueohjelmaan, sitseille ja kokouksiin saa paremman pöhinän ja pölytyksen, kun nostetaan Me-henkeä. Menestys ruokkii menestystä. Kuuluisa pakollinen jargonvirke on ihan todenperäinen. Ensimmäisten potkujen jälkeen on helpompi liu utella tehdyllä ladulla. Ryhmäytymisen momentum-aika vuodesta on lukukauden aloittava syysrumba. Pysytäänkö fuksiaisissa vanhassa fuksien keskinäisessä toilailussa vai kokeillaanko fuksien ja wanhojen ryhmäyttämistä saman tien keskenään? Jengit, fraktiot Puolueen sisällä, ovat sekä pysyvät. Niiden pitää pysyäkin, vaikka kokoonpanot elävät ajan kuluessa. Suhtautuminen pienviiteryhmäsi ulkopuolisiin on kuitenkin myös tahdonalaista. Suhtaudutko heihin epäsuorasti dissaten vai huumorilla kasvokkain kiusoitellen ja itseen osuneille murjauksille naureskellen? Aikuisille haluan tässä muistuttaa: aikuisiahan tässä kaikki ollaan, ei mitään munankuoria. Laitoksen teoreettista osaamista kunnioittaen marssin käytännön tasolle. Tahdon kehua lähes satunnaisotannalla muutamia teistä ihan vilpittömästi. Pidän tasapainoisesta yhdistämisestä, jolla Meeri on meitä nämä kuukaudet kaitsenut. Pidän Juulin tahdosta ja tarmosta, jolla järjestörattaat pysyvät liikkeellä. Pidän 24 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n25 Suvin vastuunkannosta; paluusta päätoimittamaan Puolueohjelmaa, sekä viime vuoden hallituksen johdosta. Pidän Animin koomikon kyvyistä. Pidän Joonaksen heilumisesta kasan päällimmäisenä ja hänen meiningistään (vaikka seinät ovat välillä täynnä kengänjälkiä). Pidän Veeran aktiivisuudesta ja Kimmon (molempien herra Parhialan sekä Räisäsen) isällisistä neuvoista. Tämä on ällöttävää julkista pehmoilua, mutta tarpeellista. Pienessä ainejärjestössä on yksinkertaisesti oltava henkilökohtainen, vaikka ei aina nappaisi. Tarvitsemme esikuvia. Haluan nostaa tässä esiin kahden puoluelaisen nimen. Jos otamme Ville Henrik Pekkalan ja Eetu Heiskan käytöksistä systemaattisesti oppia, tulemme tuntemaan vaikutukset. Vaikutukset eivät ole nopeita, kuten monien laihdutuskuurien mainokset inttävät, mutta kenties kuten kotiansa vuosikaupalla rakentaneen puusepän. Puolue on sloganinsa mukaan yhtenäinen. En tiedä osuuko tämä väite maaliin. Iskulauseen ollessa mikä tahansa, voimme asenteidemme perusteella täyttää kuitenkin tämän jutun otsikon. Puolue voi olla torainen, pikkumainen tai sitten se voi todella olla yhtenäinen. Käytännössä Puolue on yhtenäistynyt jo monta vuotta ollessaan samalla monista asiakysymyksistä keskenään erimielinen. Samaa kehitystä on ajettava edelleen eteenpäin. Fuksit, tutorit ja vanhat älköön kenkään käykö toistaan vastaan! Puolue on vahva vain, jos meillä pidetään yhtä. Janne Lintilä Kirjoittaja on 2. vuoden valtio-opin opiskelija ja entinen Puolue ry:n hallituksen jäsen. PUOLUEOHJELMA 1/\n26 Eurooppalainen veljeys ja sen rajat Kaiken solidaarisuus- ja luottamuspulan juuret ovat syvällä, niin kansalaisissa kuin myös päätöksiä tekevissä poliitikoissa. Elämme parhaillaan mielenkiintoista aikaa. Ihanteinamme on Euroopan laajuinen hyvinvointi ja veljeys, mutta kriisitilanteet ja oman kansallisvaltion hätä asettaa rajat tälle veljeydelle. Viime aikoina rajat ovat tulleet vastaan suhtautumisessa Kreikalle myönnettävään tukipakettiin, jota on kritisoitu paitsi Suomessa, myös muissa euroalueen maissa. Kritiikki on sinänsä hyvin ymmärrettävää, sillä talouden taantuma vaivaa niin Suomea kuin montaa muuta euroalueen maata, mikä asettaa kansallisen edun etusijalle valtioiden politiikassa. Jos apua annetaan, se täytyy perustella siten, että EU ja tätä kautta oma valtio hyötyy avun tarjoamisesta. Me ja he -tyylisestä ajattelumallista ei siis olla lähellekään päästy eroon, ja runsas pyyteetön apu on valtioiden politiikassa vielä puhdasta utopiaa. Ulkomaiden auttamista vastustavien mielestä resurssit tulisi kohdistaa oman valtion kansalaisiin. Vaikka virallisesti käytössä on EU:n kansalaisuus, tuntuu kuitenkin siltä, että tämä on kriisipaikan tullen selkeästi toissijainen kansalaisuus. Kun Eurooppaa uhkaa kriisi, keskitytään turvaamaan oman maan etu ja kaikki päätökset perustellaan tätä kautta, eli ensin me sitten he. EU:n vahvuus perustuu sen jäsenten yhteistoimintaan ja toisaalta myös yhteisön jäsenten keskinäiseen luottamukseen. Luottamuspula on viime aikoina noussut pinnalle, mikä pahimmassa tapauksessa saattaa tuhota talousliiton, mikäli luottamusta ei saada syntymään uudelleen. Kaiken solidaarisuus- ja luottamuspulan juuret ovat syvällä, niin kansalaisissa kuin myös päätöksiä tekevissä poliitikoissa. EU:sta ollaan viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana kehitetty koko aika syvempää ja syvempää unionia, mutta se tilanne, jossa eurooppalainen identiteetti saavuttaa ihmisten mielissä edes tasavertaisen aseman kansalliseen identiteettiin verrattuna, on kaukana. Tätä indikoi vuosittain tehdyt Eurobarometri-tutkimukset, jotka selvittävät EU-kansalaisten asenteita unionia, päätöksentekoa ja identiteettiä kohtaan. Näissä käy selväksi kansallisen tai alueellisen identiteetin ensisijaisuus, vaikka moni kokeekin olevansa samaan aikaan myös Euroopan kansalaisia. Unioni onkin syventynyt lähinnä vain paperilla, mutta riittävää yhteisöllisyyttä ja luottamusta ei kuitenkaan ole vielä syntynyt. Mitkä sitten ovat tulevaisuuden skenaariot EU:n ja Euroopan osalta? Jos EU ei selviä tällä hetkellä vallitsevasta kriisitilanteesta, mahdollisuutena voivat olla niin euroalueen hajoaminen kuin myös koko integraatioprosessin pysähtyminen. On väläytelty, että kriisiytyneet euroalueen maat joutuisivat eroamaan eurosta, mutta onko tämä oikea ratkaisu? Mielestäni tällainen toimintatapa tekisi euroalueesta vielä heikomman, ja viestittäisi siitä, että ongelmat ratkaistaan lakaisemalla ne sivuun ja jättämällä kriisiytyneet maat oman onnensa nojaan. Se ei missään tapauksessa olisi omiaan lisäämään yhteisön kykyä selviytyä yhdessä ongelmista ja vahvistamaan yhteisön jäsenvaltioiden yhteenkuuluvuutta. Yhteisön tulisikin selviytyä ongelmistaan yhtenäisenä, aivan kuten mikä tahansa valtio. Sen pilkkominen osiin tai lohkominen ei tulisi olla missään tilanteessa oikea ratkaisu, mikäli haluamme mennä kohti tiiviimpää integraatiota ja unionin kansojen välistä luottamusta. 26 PUOLUEOHJELMA 1/2012\n27 (Lähde: Eri asia on se, haluammeko oikeasti mennä syvemmälle integraatioprosessissa. Kuten edellä tuli ilmi, eurooppalainen identiteetti ei ole kehittynyt vielä sille tasolle, että voisimme olettaa prosessille olevan EU:n kansalaisten tuki. Mikäli olemme matkalla kohti liittovaltiota ja syvempää unionia, olemme tässä kehityksessä tulleet juuri siirtymävaiheeseen. Tämä siirtymävaihe onkin kaikista kriittisin, sillä näkemyksiä prosessin suunnasta ja tavoitteista on monia, eikä kaikkia EU:n kansalaisia yhdistävää näkemystä tulevaisuudesta ole. Tämä välitila aiheuttaa vääjäämättä epävarmuutta siitä, kuinka kriisitilanteessa tulisi toimia ja mitä voimme ylipäätänsä tehdä ongelmien ratkaisemiseksi. Olemmeko siis vain löyhä valtioliitto, joka pysyy koossa vain silloin kun kaikki menee hyvin ja ongelmien tullessa jakaannumme? Vaikeaksi tilanteen tekee se tosiasia, että välitilasta pois siirtymistä tuskin tapahtuu nopealla aikataululla. Kyse on viime kädessä siitä, kenelle EU:n kansalaiset ovat valmiita luovuttamaan vallan ja identifioituvatko he EU:n vai kansallisvaltion kansalaisiksi. Vaikka papereilla ja päätöksissä voidaankin edetä integraatiossa, tämä ei välttämättä tarkoita sitä, että eurooppalaisen identiteetin kehitys pysyy tässä mukana. Tällainen, ainoastaan poliittisissa pöydissä tapahtuva integraation syveneminen, johtaa pidemmän päälle päätösten legitimiteetin puutteeseen ja yhä suurempaan demokratiavajeeseen. Legitimiteetin puutteesta ja demokratiavajeesta myös viestittää se tosiasia, että EU:n parlamenttivaaleissa selkeästi alle puolet kansalaisista käyttää äänioikeuttaan vaikka tiedossa on myös se tosiseikka, että päätösvaltaa valuu yhä enenevässä määrin EU:n monikansallisille päätöksentekoelimille. Euroopan unioni on kuitenkin vielä suhteellisen nuori, mistä johtuen on vielä liian aikaista heittää kirvestä kaivoon eurooppalaisen identiteetin ja yhteisöllisyyden synnyn osalta. Näkisinkin parhaillaan käynnissä olevan Euroopan talouskriisin ensimmäisenä suurena yhteisöllisyyden koitoksena. Jos Eurooppa selviää yhtenäisenä jaloilleen, se on entistä vahvempi ja yhteistyökykyisempi, sillä vaikeuksien voittaminen yhdessä, jos mikä rakentaa keskinäistä luottamusta Euroopan kansalaisten välille. Ennusmerkeistä ei kuitenkaan voida vielä päätellä, että näin on käymässä vaan euroalueen hajoamisen uhka leijuu yhä ilmassa. Tommi Liinalampi Kirjoittaja on EU-asioista kiinnostunut historian ja valtio-opin opiskelija. PUOLUEOHJELMA 1/


Lokakuu - Kotimaisten kielten keskus\nEtusivu > Nyt > Kysymyksiä ja vastauksia > Sanojen alkuperästä > Lokakuu\nKysymys: Lokakuun nimi viittaa varmaankin syksyn säihin, vai kuinka?\nVastaus: Näin on. Nimitystä käytti jo Mikael Agricola vuonna 1544 ilmestyneessä rukouskirjassaan. Kirjan johdanto-osassa hän antaa muistisääntöjä siitä, mitä missäkin kuukaudessa tulisi tehdä.\nItse sanan loka alkuperä on toistaiseksi hämärä. Se tunnetaan joissakin lähisukukielissä, mutta muuten sen historiasta ei paljon tiedetä. Sanaa loka on käytetty vanhassa kirjakielessä jo 1500-luvulta alkaen, mutta murteissa se ei ole ollut kovin tavallinen. Sanan muoto ja merkitys ovat kyllä sellaisia, että se voisi olla vanha omaperäinen sana.\nMonissa Euroopan kielissä käytetään nykyisin latinalaisperäisiä kuukausien nimiä, jotka on muodostettu roomalaisten jumalien, keisarien tai juhlien mukaan. Jotkut nimet on johdettu lukusanoista kuten lokakuunkin nimi (esim. ruotsin ja saksan oktober). Se perustuu kahdeksaa tarkoittavaan lukusanaan: lokakuu oli kahdeksas kuukausi. Roomalainen vuosi alkoi siis maaliskuusta.\nAikaisemmin on monissa muissakin kielissä ollut suomen tapaan kuukausilla myös omakielisiä nimiä. Esimerkiksi saksassa lokakuun vanha nimitys oli Weinmonat eli ”viinikuu”, mikä viittaa ajankohtaan osuvaan viininkorjuuseen. Tästä nimityksestä on tietoja jo 1100-luvulta, kun taas viime vuosikymmeninä moniin maihin levinnyt Oktoberfest on saanut alkunsa vasta 1800-luvulla.\nLokakuun keltainen lehti. Kuva: Vesa Heikkinen, Kotus.\nKielitoimiston sanakirja: lokakuu\nKotuksen tutkijat kirjoittivat Helsingin Sanomien Kieli-ikkuna-kolumnisarjassa kielen ilmiöistä. Tämä kirjoitus on julkaistu lokakuussa 1997.


18.4.2015 20:05 Ozan Yanar#vaalit2015Eduskunntavaalit 2015IlmastonmuutosTalouspolitiikka\nViimeinen kampanjapäivä on takana. Nyt on sellainen olo, että olen antanut kaikkeni. Tavannut tuhansia ihmisiä, kirjoittanut blogeja, antanut haastatteluja ja kiertänyt paneeleja. Huomenna vaalien tulos on teidän kaikkien äänestäjien käsissä....\n14.4.2015 15:57 Ozan YanarEduskuntavaalit 2015PerustuloSosiaaliturva\nOn vuosi 2035. Perustulo otettiin Suomessa käyttöön viisitoista vuotta sitten. Se alkoi 2010-luvun puolivälissä muutamassa kunnassa kokeilulla, jonka tulosten perusteella se otettiin käyttöön koko maassa. Saara on 20-vuotias opiskelija...\n10.4.2015 18:01 Ozan YanarEduskuntavaalit 2015KehitysapuSuomen talous ja kehitysapuVeroparatiisit\nKehitysavulla voidaan saavuttaa merkittäviä tuloksia. Lapsikuolleisuus ja köyhien osuus maailman väestöstä on puolittunut viimeisten 25 vuoden aikana. Yli 90 prosenttia kehitysmaiden lapsista aloittaa nykyään peruskoulun. Monissa YK:n...\n8.4.2015 17:16 Ozan Yanar#vaalit2015Eduskuntavaalit 2015Koulutuskoulutuspolitiikka\nSuomen tulevaisuus riippuu vahvasti siitä, millaista osaamista meillä on. Ja siihen tarvitsemme laadukasta koulutusta. Siksi on hämmästyttävää, miten näivettynyttä koulutuskeskustelumme on viime vuosina ollut. Koulutusjärjestelmämme ja tutkimuksemme...\n2.4.2015 15:14 Ozan YanarEduskuntavaalit 2015Maahanmuuton kustannuksetMaahanmuuttoPerussuomalaisetRasismi\nYlen uutisen mukaan Perussuomalaiset olisivat valmiit harkitsemaan maahanmuuton rajoittamista kansallisuuden mukaan.Puolue, joka sanoo vastustavansa muun muassa positiivista diskriminaatiota työnhaussa vetoamalla siihen, että kaikki olemme yksilöitä...


Hill's™ Science Plan™ Performance -ruoka on suunniteltu aktiivisten, työskentelevien ja metsästävien koirien lisäenergiantarpeeseen. Ruokanappulat sisältävät kliinisesti testattuja antioksidantteja ja paljon energiaa.\nRunsaasti energiaa sisältävät ruokanappulat.\nSaadaksesi totuudenmukaisemman arvion ruoan Science PlanTM Canine Adult PerformanceTM päivittäisestä tarpeesta aktiivisemmilla koirilla, tulisi päivittäinen ruokintasuositustaulukon arvo kertoa seuraavalla kertoimella:\n1 tunti kevyttä työtä = 1,1\n1 päivä kevyttä työtä = 1,4–1,5\n1 päivä kovaa työtä = 2–4\nKylmä ilma = 1,25–1,75\nA-vitamiini 10 4675 IU/kg 5054.05 IU/kg 111.58 IU\nC-vitamiini 10 100 mg/kg 108.11 mg/kg 2.39 mg\nD-vitamiini 10 460 IU/kg 497.3 IU/kg 10.98 IU\nE-vitamiini10 600 mg/kg 648.65 mg/kg 14.32 mg\nFosfori 0.7 % 0.76 % 167.06 mg\nHiilihydraatit (NFE) 33.1 % 35.78 % 7.9 g\nKalsium 0.94 % 1.02 % 224.34 mg\nKosteus 7.5 % 1.79 g\nKuitu (raaka) 1.9 % 2.05 % 453.46 mg\nOmega-3-rasvahapot 0.48 % 0.52 % 114.56 mg\nOmega-6-rasvahapot 4.42 % 4.78 % 1.05 g\nProteiini 28.3 % 30.59 % 6.75 g\nRasva 24.1 % 26.05 % 5.75 g\nTauriini 935 mg/kg 1010.81 mg/kg 22.32 mg\nΒetakaroteeni 1.5 mg/kg 1.62 mg/kg 0.04 mg\nChicken: Maissi, kanan- (36%) ja kalkkunanlihajauho (yhteensä 55%), eläinrasva, kuivattu juurikaskuitu, lihauute, kasviöljy, kivennäisaineet, kuivattu kananmuna, pellavansiemen, tauriini, vitamiinit, hivenaineet ja beetakaroteeni. Luonnollisesti säilötty tokoferoleilla ja sitruunahapolla.


*VEKKI*: Kaikki vaiheessa...\nOnneksi sade tuli ja armahti helteeltä. Liika on liikaa ja aurinkokin alkaa tuntua työläältä. Aurinkoa voi olla paossa sisällä ja suunnitella tulevia töitä. Ompeluhuoneeni kahdella vastakkaisella seinällä on ovet auki ulos, joten ikään kuin ompelisi ulkona. Lievä läpituuli pitää viileänä.\nOlen pitkään miettinyt tilkkupeiton tekemistä ja kun kivan mallin löysin Tilkunviilaajan (http://www.tilkunviilaaja.blogspot.fi/) blogista. Hän oli vielä ystävällismielisesti laittanut ohjeet esiin, joten tämä aloittelijakin osaa tehdä. Tai sitten ei.\nNimittäin ensimmäinen moka tapahtui jo. En viitsinyt laskea blokkien kulutusta, saati kankaan menekkiä. Ja kuten arvata voi, niin eihän tuo keltainen sitten riittänytkään! Suorinta tietä etsimään vastaava. Ajoin Hyvinkäälle, Riihimäkeen, Helsingin Petikkoon, ei löydy.\nMietin jo kaikki kankaanvaihtohäivytykset, värjäykset, sommittelut jne. Ajattelin katsoa kerran vielä yhtä kangaspinkkaa, missä ei ole työhön sopiviakaan, mutta katsonpahan nyt. Ja voihan vitsirähmät, kasasta löytyi juuri riittävän iso pala juuri tarvitsemaani keltaista! Työni on pelastettu ja eikun ompelemaan.\nKivaa päivää teillekin, hymyilee Vekki!\nLähettänyt *VEKKI* klo 5.55\nAnonyymi 28. kesäkuuta 2013 klo 9.00\nLämmintä meilläkin, sadetta odotellaan mutta tuloksetta ainakin nyt viikonloppuna. Laitoin sulle viestin fb:n kautta.\nTilkunviilaaja 28. kesäkuuta 2013 klo 9.25\nWau! Kiva nähdä, että minua innostanut Little Miss Shabbyn ohje, jonka muunsin senttimetreihin, on innostanut sinuakin! Mahtavaa! Odotan kovasti, että näen, millaisia blokeistasi tulee ja millaisen näköinen peitostasi on tulossa.\nKvilttaaja 28. kesäkuuta 2013 klo 10.01\nTuollaista se on, kun inspiraatio iskee. Mutta inspiraation tunne on niin ihana, että kannattaa sen lievät sivuvaikutukset kestää. Valitettavasti Petikkoon muuttanut kangaskauppa on huomattavasti vaatimattomampi kuin saman firman Varistossa sijainnut myymälä. Hyvä että löysit kotoa oikeaa kangasta.\nHeleena 28. kesäkuuta 2013 klo 10.59\nIhanat värit! Tuosta tulee hieno!\nJustin Larma 29. kesäkuuta 2013 klo 4.32\nHeh, hauska kertomus tekemiseen liittyvistä yllätyksistä. Liki vastaavan koin kun turkoosin värinen lanka loppui jämäeristä. Minulla oli eräs mallisukka, jonka sitten purin jotta saan pian valmistuvan nilkanlämmittimen loppuun :)


James Bowen, Katukatti Bob. Kissa joka muutti elämäni, WSOY, 268 s., ei painopaikkaa, 2014 - Tuomioja.org\nEtusivu Kirjavinkit James Bowen, Katukatti Bob. Kissa joka muutti elämäni, WSOY, 268 s., ei painopaikkaa, 2014\nJames Bowen, Katukatti Bob. Kissa joka muutti elämäni, WSOY, 268 s., ei painopaikkaa, 2014\nKatukissa joka valloitti maailman\nOranssinvärinen entinen katukatti Bob on luultavasti maailman tunnetuin kissa. Ainakin hänestä tehtyjä videoita on yksin YouTubessa katseltu miljoonia kertoja, ja tämä Bobista ja hänen suojelijastaan James Bowenista – vai menikö se päinvastoin – kertova kirja on käännetty yli kolmellekymmenelle kielelle ja sen alkuperämaassa Englannissa se pysyi puolitoista vuotta bestsellerlistoilla. Yksin Englannissa kirjaa on myyty yli miljoona kappaletta. Kirjan kohta suomeksi saatava jatko-osa on myös ollut jättimenestys. Bobista on myös tehty erityisiä lastenkirjaversioita ja hänestä on tekeillä kokoillan elokuva. Tässä valossa kissan nimeksi sopisi yhtä hyvin Sampo.\nItse tarinan kuvaukseen voi lainata suoraan kirjan takakantta: ”Kun James Bowen eräänä iltana tuli kotiin tavanomaiselta katusoittokeikaltaan, hänen talonsa alakerran rappukäytävässä istui oranssinpunainen, huonossa kunnossa oleva kissa. Kissa lyöttäytyi Jamesin seuraan eikä halunnut lähteä mihinkään. James epäröi ottaa vastuuta kissasta, metadonihoidossa olevana entisenä huumeiden käyttäjänä hän hädin tuskin pystyi huolehtimaan itsestään. Mutta hoitaessaan kissaa James alkoi itsekin voida paremmin, ja fantastinen Bob muutti lopulta molempien elämän parempaan suuntaan.”\nKirjasta ja videoista päätellen Bob todella on sangen ainutlaatuinen kissa, jonka tarina sopii mainiosti keskipitkän bussimatkan ratoksi. Kaltaiseni sentimentaalinen kissojen ystävä ei voi lukea kirjaa kuivin silmin. Hellyttäviä kissakirjoja on maailma toki täynnä, mutta tässä on kyse ei vain kissan vaan myös nuoren kodittoman heroiiniaddiktin pelastumisesta, missä molemmat ovat olleet toistensa korvaamattomana tukena. Kirja on varmasti onnistunut vaikuttamaan monen lukijan suhtautumiseen paitsi kissoihin myös muihin eläimiin, joiden älystä ja tunteista ei vielä paljon tiedetä.\nMitään suurta kirjallisuuttahan Katukatti Bob ei ole ja sen haamukirjoittajiksi voi epäillä kirjan lopussa kiitettyjä kustannustoimittajia, mutta so what. Kaiken kirjallisen synkistelyn lomassa lukaisee mielellään tällaisen tosielämän tarinan , josta jää hyvä mieli ja optimistinen olo.\n← Ben Macintyre, A Spy among Friends. Philby and the Great Betrayal, Bloomsbury, 352 s,, Croydon 2014


Rekrytointi ja perehdytys | Linnanmäki\nLinnanmäen huvipuistokauden rekrytointien suunnittelu alkaa hyvissä ajoin edellisen vuoden syksyllä.\nKausityöntekijöistä yleensä noin puolet on työskennellyt Linnanmäellä aiempina kesinä, osa jo useampia vuosia. Huvipuistokauden rekrytointi aloitetaankin aina ensin vanhojen työntekijöiden rekrytoinnilla.\nUusien hupimestareiden rekrytointi aloitetaan tammikuussa. Kauden 2017 rekrytointi käynnistyy 9.1. ja hakuaikaa on 29.1. asti.\nPanostaminen hupimestareiden perehdytykseen ja koulutukseen on Linnanmäellä aina koettu hyvin tärkeäksi. Hyvä perehdytys antaa hupimestareille valmiudet palvella asiakkaitamme iloisin ja turvallisin mielin. Koulutusta jatketaan monissa tehtävissä koko huvipuistokauden ajan.\nYleiset ja tehtäväkohtaiset koulutukset järjestetään maalis- ja huhtikuussa ennen huvipuistokauden alkua. Koulutukset järjestetään pääsääntöisesti arki-iltaisin ja viikonloppuisin.\nEnnen työsuhteen alkamista tulevat hupimestarit suorittavat tehtäväkohtaisen tentin Lintsinetin Oppilassa, josta löytyy kattava ohjeistus hupimestarin työtehtäviin ja käytäntöihin. Työsuhteen aloittaminen edellyttää tentin hyväksyttyä suorittamista.\nTurvallisuus on Linnanmäen huvipuistossa ykkösasia. Kaikkiin tehtäviin liittyy yhteisen ja tehtäväkohtaisen turvallisuuden kannalta tärkeitä elementtejä ja niitä käydään tarkemmin läpi koulutuksissa. Kun puistossa tapahtuu jotain turvallisuuden kannalta toimenpiteitä vaativaa, kaikkien on tiedettävä kuinka toimia. Pelastusviranomaisten kanssa toteutettu pelastuskoulutus on pakollinen kaikille työntekijöille. Tämä pitää sisällään ensisammutus- ja hätäensiapukoulutuksen.


halutaan vuokrata puutalo tai huone puutalosta\nKäyttäjätunnus\tSalasana:\tMuista minut\tSalasana unohtunut?\tKäyttäjätunnus unohtunut?\tRekisteröidy\tKeskusteluFoorumi\tVastaa aiheeseen\tUusi aihe\tSivu:1\tAIHE: halutaan vuokrata puutalo tai huone puutalosta\n#24\t10 kuukautta sitten\tKaisa\tHei! Haluaisin vuokrata puutalon tai puutalosta huoneen. Muutan Jyväskylästä kohta Helsinkiin, kunhan koti löytyy. Puilla lämittäminen onnistuu yhtä hyvin kuin pattereillakin. :) Olen valmistumassa äidinkielen ja kirjallisuuden sekä ilmaisutaidon opettajaksi juuri näillä hetkillä. Soitella saa, terveisin Kaisa\np.050 367 3606\tVastaa\tLainaa\tVastaa aiheeseen\tUusi aihe\tSivu:1\tKeskusteluFoorumi


5 innostavinta ja lannistavinta asiaa | Stipendiblogi.fi\nSyyslukukausi on edennyt vauhdilla. Tuntui hyvältä aloittaa oikeat, omat opinnot kesän massapakerruksen jälkeen. Kuherruskuukausi vaihtui kuitenkin nopeasti tunteeseen, että vuorokaudessa ei ole tarpeeksi tunteja kaiken sulatteluun.\nKun joka viikko oivaltaa jotain uutta niin journalismista kuin yhdysvaltalaisesta yhteiskunnasta, blogaus voisi näyttää joka viikko vähän erilaiselta. Tässä viisi asiaa, joita pohdin eniten juuri nyt.\nAutoin koditonta pariskuntaa, Daiseya ja Timia, käyttämään 360-kameraa ja kertomaan tarinan arjestaan. Tässä he katsovat 360-videota minivirtuaalilasien kautta\n1. Tarinankerronnan tulevaisuus\nSyksyn ehdottomasti parasta antia on ollut Experimenting on Emerging Technology -kurssi. Tiistai-iltaisin, ja ylimääräisellä ajalla aika monena muuna päivänä, kokeilemme sisällön tuottamista lisättyyn (augmented reality), yhdistettyyn (mixed reality) ja virtuaalitodellisuuteen (virtual reality). Nämä termit suomentuvat kankeasti, eikä niitä ole edes välttämättä järkeä erotella – Yhdysvalloissa käytetään kattokäsitettä immersive journalism – mutta ne tarkoittavat kokemuksia, joissa katsoja tuntee olevansa läsnä.\nTeemme tarinoita kodittomuudesta, joka on Los Angelesissa kouriintuntuva ongelma. Tarkoituksena on saada ihminen kurkistamaan kodittoman virtuaalisen teltan sisälle olohuoneessaan, kännykän näytöltä, tai tekemään kierros kodittoman elämässä virtuaalilasien avulla. Tätä varten olemme rakentaneet 3D-malleja asumuksista, tavaroista ja jopa ihmisistä. Tuotamme myös perinteisiä 360-videoita, joita kuvaavat osin kodittomat itse.\nOlen kiinnostunut uusimpiin teknologioihin liittyvistä skenaarioista sen verran, että teen aihepiiristä gradunikin.\nSuunnittelemme läsnäolon kokemuksia esimerkiksi näihin kokkuloihin, Magic Leapin laseihin. Vaikka niiden muotoilu on vielä hanurista, jotkut ennustavat, että keventyessään tällaisista tulee valtavirtaa.\nMinullekin se kävi: yli neljä kuukautta Kaliforniassa asuttuani olen alkanut ajatella Isoja Ajatuksia. Ehkä se johtuu siitä, että kampuksella pyörii isoja nimiä ja monet mediamaailman jätit ovat lähellä. Kun törmää New York Timesin, Facebookin, HBO:n tai Valkoisen talon työntekijöihin, syntyy illuusio ikään kuin New York Times, Facebook, HBO ja Valkoinen talo olisivat vain kädenpuristuksen päässä. Niistä tulee arkisempia ja saavutettavampia. Niihin osa opiskelijakavereistani todennäköisesti jossain vaiheessa myös rekrytoidaan.\nKun vertaa itseään opiskelijakavereihin, tajuaa ettei ole yhtään heitä huonompi. Monet mediajätteihin töihin päätyvät ovat lähtökohdiltaan ihan yhtä keskinkertaisia kuin meikäläisetkin, mutta heillä sattuu olemaan keskinkertaista kutkuttelevampia uramahdollisuuksia.\nKaikki on mahdollista -ajatus hellii mukavasti itsetuntoa.\nUSC:n kampukselta bongaa usein nimekkäitä vierailijoita. Valokuvauskurssillani työstään kävi kertomassa entisen varapresidentin Joe Bidenin virallinen kuvaaja David Lienemann.\nHypetetty Magic Leap -startup järjesti lokakuussa Los Angelesissa bileet, joihin pääsin verkostoitumaan.\n3. Amerikkalainen yhteiskunta\nKaikki on mahdollista -kolikon toinen puoli on hurjaa katsottavaa. Sosiaalisten turvaverkkojen puute, rasismi, ilmastodenialismi, koulutettujen kotiäitien hiljainen armeija, yhteiskunnan kahtiajakautuneisuus ja poliittinen retoriikka – kaikki on kovin armotonta ja yhteisvastuutonta.\nIhmisten avuliaisuus ja naapurustohenki ovat kauniita piirteitä, mutta moni palvelu toimii niiden varassa, jopa osa julkisesta peruskoulusta. Ilman vanhempien vapaaehtoistyötä ja hyväntekeväisyyttä eivät pyörisi kuvaamataidon tunnit, aamun koululiikenne ja rahakeruu luokkien huonekaluja varten. “Lahjoita $5000 lapsesi ala-asteelle, niin saat nimesi Halloween-lakanaan!”\nÄlyttömintä on se, että kalifornialaiset ovat keksineet iPhonen, Googlen, Teslan ja Uberin, mutta tuoretta leipää täältä ei saa mistään!\nHaastattelin Jenniferiä kauniissa Echo Parkissa, jossa lapsiperheet käyvät sunnuntaikävelyllä kodittomien telttojen keskellä.\n4. Kahtia jakautunut media\nEnnen Annenbergiin tuloani en ollut tajunnut, kuinka suorasukaisesti yhdysvaltalaiset jakavat tiedotusvälineet liberaaleihin ja konservatiivisiin. Ihmisenä, joka vielä enimmäkseen uskoo journalismin ideaaleihin, lannistuu täällä herkästi.\nPaitsi että uutisotsikoihin mahtuu hämmästyttävän vähän muuta kuin Trumpin 24/7-uutissykliä ja republikaanien ja demokraattien välistä sotaa, media myös ottaa voimakkaasti kantaa ja esittää asiat usein – suomalaisiin silmiin – melko värittyneesti. Kun kiista tuomari Brett Kavanaugh’n häirintäsyytöksistä ja nimityksestä korkeimpaan oikeuteen oli kiihkeimmillään, pääni oli räjähtää. Tiedotusvälineet jakautuivat kahteen leiriin: toiset professori Christine Blasey Fordin taakse ja toiset Kavanaugh’n taakse. Valinta määritti vahvasti sitä, mitä ja miten ne prosessista uutisoivat.\nKun keskustelimme kurssilla, tekikö New Yorker oikein julkaistaessaan epämääräisen kertomuksen Kavanaugh’n paljastelusta nuoruuden bileissä, olin ainoa joka ei suhtautunut jutun sisältöön täysin varauksettomasti. Piipitykseni faktojen pitävyydestä meni kuuroille korville, vaikka muun muassa New York Times oli jättänyt samoja tietoja julkaisematta, koska uhrin puolella olo oli nuoressa ja liberaalissa joukossa ainoa “oikea” mielipide.\nKun kärkkäänä tunnettu konservatiivinen kommentaattori Ben Shapiro tuli puhumaan kampukselle, yliopisto-opiskelijat osoittivat mieltään vierailua vastaan.\nVaikka itsekin olin parikymppisenä paljon nykyistä ehdottomampi, journalismin käsite tuntuu venyvän täkäläisellä tulevalla toimittajasukupolvella enemmän kuin Suomessa. Mielipiteiden ja uutisten sekoittumisesta ei olla yhtä tarkkoja, koska siihen on totuttu. Moni opiskelijakaverini pitää itsestäänselvyytenä, ettei ole olemassa enää mitään objektiivista uutista. Harva heistä ei edes haluaa tehdä uutisia. Useimpien toiveissa on minä-journalismi, eli oman äänen saaminen kuuluviin.\nTosiasia on, että faktan ja objektiivisuuden käsitteet ovat menettäneet merkityksensä isolle osalle amerikkalaisista. Osa ei enää välitä koko uutisista. Mitä väliä, mitä tyyppi tekee Capitol-kukkulalla, kun se on hauska Twitterissä?\nToivon, ettei tämä ole tulevaisuudenkuva, johon Suomessakin joku päivä herätään. Pidetään huolta myös Julkisen sanan neuvostosta. Sellaisesta voi täällä vain haaveilla.\nKotimme yli lentänyt lentokone piirsi taivaalle mainostekstin: “Don’t be blue, be happy. Vote Red.” Yhdysvaltalaiset äänestävät kongressin välivaaleissa 6. marraskuuta.\n5. Säännöt jotka on tehty rikottaviksi\nOlen sisäistänyt kalifornialaisen mentaliteetin yhden salaisuuden. Rima on oltava aina hemmetin korkealla, mutta ei haittaa, vaikka sitä ei saavuttaisi.\nMinulla kesti pitkälle syyslukukauteen tajuta, ettei kurssien kaikkia sääntöjä ole tehty noudatettaviksi. Ne on tehty niiden kirittämiseksi, jotka eivät muuten tekisi mitään.\nYksi proffa sen tunnusti: “Eivät nämä säännöt koske sinua.” Olin ihmetellyt ääneen, miksi vaatimukset ovat niin tiukkoja, jos niitä kerran katsotaan sormien läpi. Professori kuiskasi, että kurssin opetussuunnitelma on kuin laillinen asiakirja. Siihen pitää kirjata kaikki niin tarkkaan, ettei opiskelija voi haastaa opettajaa oikeuteen, jos saa F:n.\nSiispä kun opiskelijat ovat “sairaina”, eivät he toimita lääkärintodistusta, vaikka kurssin säännöissä vaaditaan niin. Kun he ovat myöhässä, ovi ei ole lukossa, vaikka on uhattu toisin. Vaikka monella kurssilla on keskittymissyistä kännykkä- tai jopa läppärikielto – “arvosanastasi vähennetään 10 pistettä!” – opettaja ei huomauta välttämättä mitään älylaitteitaan vilkuileville opiskelijoille.\nAla-asteen vanhempien tutustumisjuhlissa sain neuvoksi ilmoittaa lapseni kipeäksi, jos haluamme reissuun. Koulusta on tietenkin periaatteessa kiellettyä olla pois. Läksyjä kannetaan kotiin kauheat määrät, mutta vasta hiljattain meille selvisi, ettei opettaja odota oppilaiden tekevän välttämättä kaikkia. Lapsen on vain hyvä tietää, että tavoite on korkealla. Kun toivoo paljon, saa hyvällä lykyllä puolet toivomastaan.\nTunnollisilla ja pragmaattisilla suomalaisilla on siis täällä edessään joko loistava tulevaisuus tai burnout.\nKoulujen turvajärjestelyt ovat tiukat. Iltapäivisin vanhemmat odottavat lapsiaan lukittujen porttien takana.\nOpettajien metodi, niin yliopistossa kuin ala-asteella, on yhdistelmä You can do it -kannustamista, ryhmäpaineen hyödyntämistä, näennäistä uhkailua sekä opiskelijan syyllisyyden tunteen ja miellyttämisen halun herättelyä. Se saa pinnistämään parhaansa.\nAmerikkalaiset totutetaan lapsesta asti tekemään paljon töitä. Mutta joskus nousee mieleen, onko kyseessä enemmän määrä kuin laatu. Siinä vaiheessa kun usea vanhempi tunnustaa lapsensa itkevän läksyjen teossa, eikä sama ole joskus kaukana itselläkään, kun takoo loputonta tehtävälistaa viikonloppuja myöten, alkaa epäillä, saadaanko tällä metodilla paras lopputulos.\nNe kuuluisat isot ajatukset saattaisivat syntyä parhaiten, kun olisi välillä hetki hengähtää.\nMutta toisaalta: se tunne, kun ylittää itsensä, on hieno.\nNiinpä kun opettaja määrää taas uuden ex tempore -kotitehtävän, maisteriopiskelijoiden kestovitsi on: “Ah, se viikonloppu kesä- ja syyslukukauden välissä oli ihanan palauttava.”\nLos Angelesin keskustan pilvenpiirtäjät auton ikkunasta.\nHyvä Sara, onpa tosi mielenkiintoista….ja avartavaa ! On varmaan suotavaa, että on jo ammatillista uraa takana ja elämänkokemustakin, jotta pystyy noukkimaan reppuunsa kaiken sen tsemppauksen, kurkotuksen korkealle ja samalla pitää silti jalat maan pinnalla. Onnea matkaan…..


JUHA HIRVI AMPUI ENSIMMÄISEN PEKINGIN 2008 OLYMPIAPAIKAN – Suomen Ampumaurheiluliitto ry\nJUHA HIRVI AMPUI ENSIMMÄISEN PEKINGIN 2008 OLYMPIAPAIKAN\n15.5.2005 klo 12:00\nJuha Hirvi voitti sunnuntain vastaisena yönä Suomen aikaa Fort Benningissä USA:ssa kiväärin täysottelun Maailman Cupin kisan.Tuo voitto toi samalla ensimmäisen Pekingin 2008 olympiakisojen maapaikan Suomeen.\nAmpumaurheilussa on jo täysi metsästys Pekingin 2008 olympiapaikoista, vaikka Ateenan kisoista ei ole vielä vuottakaan. Tänä vuonna Maailman Cupin kisoissa jaetaan 44 paikaa ja haulikon MM-kisoissa Italian Lonatossa lajien voittajat lunastavat olympiapaikat. Lonatossa on jaossa siis vielä 5 paikkaa.\nJuha Hirven voitto ja olympiapaikka on siis ensimmäinen maapaikka Suomelle Pekingiin.\nHirvi ampui peruskilpailussa 1174 ja lähti finaaliin johtopaikalta pisteen johdossa Venäjän Konstantin Prikhodtchenkoon ja kahden pisteen erolla Itävallan Mario Knögleriin ja Thomas Farnikiin.\nFinaalissa Knögler sitten pyssytti viimeisen laukauksen 10,0, kun Hirven laukauksen tulokseksi tuli vain 7,1. Se tiesi sitä että kymmenenen laukauksen jälkeen oli tilanne Knöglerin ja Hirven kanssa tasan. Jouduttiin uusintalaukauksiin ja siinä Hirvi paukutti 9,0 kun taas Knögler joutui tyytymään 7,3 .\nHirven voitto tulos 1174+94,5 = 1268,5 (uusinta voitosta 9,0). Knögler hopealle 1172+96,5=1268,5 (uusinta voitosta 7,3). Kolmanneksi ampui Artem Khadjibekov Venäjältä 1171+96,7=1267,7.\n– Kyllähän tässä tulikin jo reissattua. Ai niin ensimmäisessä kisassahan en Koreassa ollutkaan. Joten piti ampua se nyt sitten, ettei jäisi viimetippaan, veisteli iloinen kivääriampuja Hirvi.\n– Kokoviikon on ollut +30C ja aurinko paistanut pilvettömältä taivaalta. Tänään oli sitten tuulisempi päivä ja täytyy olla todella tyytyväinen voittoon. Tuulen suunta vaihteli finaalin aikana melkoisesti ja siksi finaalitulokset jäivät alle sadan pisteen. Aamulla olo oli hieman väsynyt huonosti nukutun yön jälkeen, mutta kummasti jaksoin tehdä töitä koko kisan ajan. Ennen viimeistä finaalilaukausta tiesin, että olin johdossa. Sitten ote herpaantui hetkeksi ja viimeinen laukaus lähti liian aikaisin, vähän kuin varkain. Sitten ei auttanut kuin jännittää ja odottaa, mitä toiset ampuivat, kertasi Hirvi finaalin loppuhetkiä.\n– Kun kuulin, että olimme tasatuloksessa päätin, että kun tähän saakka on päästy niin nyt ei anneta homman karata käsistä, vaan hoidetaan voitto kotiin.Onneksi sain vielä toisen mahdollisuuden eli sen shoot offin No ei siitä tullut sitten kuitenkaan kuin yhdeksikkö, mutta eipä ollut hääppöinen kaverinkaan tulos. Taisi hieman enemmän hermoilla kuin minä, tuumi uima-altaan reunalta kisan jälkeen tavoitettu Hirvi.\n– Kiitos vaan Olympiakomitealle ja ministeriölle urheilijatuesta ja palkasta. Eiköhän tämä nyt ollut riittävä osoitus tässä vaiheessa satsauksen onnistumisesta, veisteli Suomen luottoampuja. Kyllähän tämän pitäisi hieman helpottaa yhteistyösopimusneuvotteluja, mietti Hirvi yhteistyösopimusneuvottelujaan.\nSeuraavat olympiapaikat ovat siis jaossa Lonatossa 24.-30.5. Haulikon MM-kisoihin matkaa Suomesta parikymmenpäinen haulikkojoukkue.\nTulokset tästä linkistä http://www.issf-shooting.org/update/calendar.asp?mode=results\nKUVAT: Matti Erkkilä ja ISSF:n kuvagalleria Ft.Benningin kisoista


Marcus Sandell vaihtaa Fischerin suksiin - UrheiluSuomi.com\nMarcus Sandell vaihtaa Fischerin suksiin\n429627 Laskettelu 6.4.2011\nSuomen alppihiihdon maajoukkueessa laskeva Marcus Sandell on solminut yhteistyösopimuksen itävaltalaisen Fischerin kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että Sandell käyttää kaudella 2011–2012 Fischerin suksia, siteitä ja kenkiä.\nHän laskee uusilla välineillä jo tänään pujottelun SM-kisoissa Ounasvaaralla. Suksimerkin vaihto merkitsee Sandellille paljon.\n– Olen päässyt testaamaan kokonaisuutta, ja yhdistelmä sopii laskutyylilleni erinomaisesti. Fischerin avulla minun on mahdollista kehittyä entistä nopeammaksi laskijaksi. Odotukset seuraavaan kauteen ovat korkealla, Sandell kertoo.\nMyös Kalle Palander laskee Fischerillä. Tiimiin vuodesta 2006 kuulunut Palander on päässyt vaikuttamaan vahvasti Fischerin kaluston kehittymiseen.\n– On hienoa päästä samaan talliin Kallen kanssa. Uskon, että opin häneltä paljon suksen ja kengän kehittämisestä. Mitä enemmän saan muokattua kalustoa omien tarpeideni mukaan, sitä nopeampi voin olla, Sandell jatkaa.\nSandell on erityisen innostunut uudesta Vacuum Fit -kengästä. Hänen ei tarvitse ottaa paineita tuoreista välineistä ensimmäisessä kilpailussaan Ounasvaaralla, sillä kaikki vaikuttaa olevan kunnossa.\n– Vakuutuin heti kättelyssä, kun yhdistelmä toimi hyvin ensitestistä lähtien. Lähden siis täysillä kisaan!\nAiempaa tiiviimmän sparrauksen lisäksi Palander ja Sandell pystyvät hyödyntämään jatkossa samaa huoltomiestä. Yhteistyötä innolla odottava Palander pääsee aloittamaan harjoittelun tulevaa kautta varten huhtikuun puolivälissä.\nFischeriä maahantuovalle Oy Patrol Ab:lle Marcus Sandellin siirtyminen Kalle Palanderin, Tanja Poutiaisen ja Sanni Leinosen seuraksi on kunnia-asia. Patrol on tehnyt pitkäjänteisesti työtä suomalaisen alppihiihdon eteen.\nNäiden neljän urheilijan mukanaolo Fischerin tallissa takaa merkille ja Patrolille jatkumon johtavana alppihiihtobrändinä ja tietotaidon tuottajana. Patrol tulee hyödyntämään tämän nelikon mukanaolon tehokkaalla ja kaupallisella tavalla.\nOtto Koivula solmi Islandersin kanssa NHL-tulokassopimuksen (Jatkoaika)\nYksinvalta, kaksinvalta vai monivalta - Huuhkajaluotsi perkaa vaihtoehtoja (Veikkausliiga)\nLauri Markkanen ei pelaa Denveriä vastaan - jo viides peräkkäinen peli sivussa (Kaleva)\nLauri Markkanen ei pelaa Denveriä vastaan – jo viides peräkkäinen peli sivussa (Keskisuomalainen)