asiasta ja sen vierestä: joulukuuta 2010\nmuru jäi keikkalaiseksi vanhan firman listoille kotiäiskäajaksi, mutta työajat on skeidat. samoin palkka.\njoutuisi maksaa varahoitajallekin kahdesta päivästä että ehtii nukkua ennen duunia ja duunin jälkeen. ja se tietää sitä, ettei käteen jää juurikaan iloa palkkapäivänä.\nsoitin äsken mun vanhaan suojatyöpaikkaan ja tarjosin murua keikkalistalle sinne. onneksi mulla on sinne suhteita, ja äärettömän hyvä maine, niin murulle olis luvassa nyt hyvinpalkattua keikkaduunia, paremmilla työajoilla. (poikulille hoitotarve silloin noin 2h työiltoina, naapuri hoitaa!) jee!\nja vanha pomoni kertoi että seuraavassa listassa on 25 avointa vuoroa. eli muutama varmaan mahdollisesti murulle tyrkyllä, mein talouteen rahaa tuomaan. jee!\nkhyl,khyl kattokaa. suhteet merkaa paljon, ja tästä se lutviutuu.\nLähettänyt mauis klo 9.08 Ei kommentteja:\nTunnisteet: muru, raha, työ\npe, la, su.\nolin oikeessa. tää viikko juoksee. en meinaa perässä pysyä.\nsieltä se maanantai tulla puksuttaa, kuin juna. ja varmaan jyrää meitin samanlaisella intensiteetillä kun vois kuvitella junan tekevän. satasella päin, ja maanatai-iltana musta on jäljellä vaan "märkä rätti."\nmä nyt jaksan jankkaa tästä töihinlähdöstä.\noon kuullut huhua että kirjaamiset työpaikalla on muuttuneet. toisaalta ihan sama, koska en kuitenkaan muista niistä hölkäsen pölähtävää niistä entisistäkään. paineet tuloksellisuuteen on kovat, potilasaines hitaastiliikkuvaa. plaah. mä inhoan tuloksellisuutta ja ihmisten kanssa/parhaaksi tehtävää työtä samassa lauseessa. kun ei sitä hyvinvointia ja pärjäämistä hirveästi voi numeroilla mitata. onneksi saan oman sektorini takaisin enkä joudu heti työnkierrolle, omien mahtavien vanhojen tiimiläisten avulla mä ehkä pääsen kärryille siellä.\ntyökengät tuli postin mukana. ei tarvitse murun kumppareista leikkaamilla parvekekengillä ekoja päiviä surffata siellä. matkalippu pitää ladata, syömisiä miettiä, työmatkareittiä suunnitella.\npoikuli on alkanut eroahdistella nukkumaanmennessä, ja yölohduttelulla kun poistun huoneesta on mekkala kun porsaalta päätä leikattaisiin. toivottavasti ma aamuna ei kaaos ole ihan totaalinen. muru lopettaa työt sunnuntaina iltaseiskalta ja hyppää kotiäidin saappaisiin maanantaina aamukuudelta. vois olla mielenkiintosta kohdata heti ekakotiäiskävuorossa eroahdistuksissaan angstailevat poika ja äiti.\n(no ei vais, aikuinenhan mä oon. itken sit vasta ulkona...)\nplussaa töihinlähdössä on se, että poikuli on oppinut kiipeemään esmes sohvalle, enpä ole täällä sen putoamisia pelkäämässä ja vahtaamassa. myös arjen tasaantuminen ja lastenhoidon tasaaminen kuulostaa kivalta. ja se että muru on kotona iltasin, ja voidaan käydä yhdessä unille, ja tehdä mitä...öö tälläset ihmiset nyt tekeekään kun huvittaa (isi! hahahaha). olis myös mahkuja harrastaa jotakin, mun tai rutun, tai molempien. ja viikonloppusin voidaan nauttia laatuajasta täysillä kaikki.\nosaisinpa olla kaipaamatta kotiin. nauttia työajasta ja ottaa työn parhaat palat vaan. aikuisseura, tarpeellisuuden/hyödyksi olemisen tunne, ja palkka tietty, tähän käteen kiitos.\nkyllä tää tästä, mä vakuutan itselleni. ajattele positiivisesti. älä ressaa.\nsilti päässä rimpsu lyhenee, pe, la, su. la, su. su. ja sitten...\nTUUUUUUT, TUUUUUUUUUT! (jaigs. maanantaijuna!)\nLähettänyt mauis klo 17.40 Ei kommentteja:\nrakkautta on... (ja ei ole)\n...ajaa pitkän takaa kylään. vaan ollakseen muutaman tunnin. hiis! <3\nja rakkautta on tuoda kylpyvaahdon lisäksi tuliaisiksi tämä:\nkaribialaista rommia! tän osaa vaan ihmiset jotka mut todella tuntee.\n(tein heti purkillisen rommirusinoita tulemaan. (namnamnam))\nrakkautta on myös ajatella murun koulunalkua, ahdistua nettikoneen ohjelmistovajauksesta, ja tilata sille (mulle) sille (mulle) sille upouusi tietokone kouluhommia varten! hupsis.\nrakkautta on myös hiissailla villapeiton alla murun, viinilasillisen ja suklaapalan kanssa, silitellen ja suukotellen.\nrakkautta ei ole murista ja äksyillä päällepäätteksi sitten siellä peiton alla. mikähän piru muhun meni. (ehkä tarvitsin vaan huomiota.) hmh. aamulla on vissiin anteeksipyynnön paikka. pöllö minä.\nLähettänyt mauis klo 4.56 Ei kommentteja:\nmiksi sä käyt täällä? tuloksia ja statistiikkaa\nÄäniä tähän mennessä: 129\nsatakakskytyhdeksän ääntä. mama kiittää!\nen keksi ketkä kaikki nuo yksitoista on jotka mut tuntee, mutta osan kyllä tiedän/arvaan. noita tietäjiä en kyllä itse tiettykään tiedä. olis kohteliasta kommenttilootaan vähän vinkkailla... *vinkvink*\nhtbl-väki on suurin kävijäryhmä, ei yllätä.\nja kiva että lapsiperheellisillekin löytyy jotakin täältä.\ntiedon etsijöitä oli kolmetoista. laittakaahan kommenttilootaan kysymyksiä jos oikeesti haluatte jotakin spesifiä tietää. voin yrittää mieluusti auttaa.\nja huvin etsijöitä on kolmannes. täältä irtoova hupi ilmeisesti johtuu vaan mun kirjotustyylistä ja semmosesta tahattomasta huumorista. mutta kiva jos jollakulla mullakin on hauskaa mun elämän parissa.\nsivunkatseluja on bloggerin tilastojen mukaan vajaa 40 000. ihmeellistä.\nsuurin liikenne tänne tulee vinkeeltä, blogilistalta ja elethyialta.\nmaittain suomesta tulleet sivunkatselut on ykkösenä, yli 30 000 klikkausta, jenkeistä ja kreikasta kuitenkin noin 500 kumpaisestakin, ja muutamalla sata venäjältä, sveitsistä, ugandasta, britanniasta ja ranskasta kustakin.\nblogiin eksytään hakusanoilla:\n"asiasta ja sen vierestä"\n"muru ja esikko"\njohtopäätöksenä että yleensä hakukoneella hakija haluaa just tänne, luulen.\nmuutama osuma oli sairaalakassille ja raskausviikoille.\njokaista tekstiä on katsonut noin 60 ihmistä, huiputon vetänyt "minä ja tyhjäpää" 128 klikkauksella.\nnjaa. mitä tämä kertoo mulle?\nteitä käy noin 60 päivässä täällä! hienoa.\nja ylipuolet htbl-ihmisiä (toivomani kohderyhmä!) ja noin himpun vajaa puolet lapsiperheitä (toivomani kohderyhmä myös tämä!)\nmua vaan edelleen kiinnostais jos siellä on joku, joka haluaa että kirjotan jostain tietystä aiheesta, niin ilmiintyis kommenttilootaan. ja ne jotka mut tietävät, niin laittais miten tietävät, olis meinaan hauskaa miettiä niitä yksinään täällä. (että jaana tuntee jorman, joka tietää pertin, joka näki mut kaupassa :D )ja ne noin viisi (edit, siis kai kaksi!*) joita en mun tuntijoista tiiä, niin äkkiä nimet tauluun! hemmetti!\n(*tiiän ämmän, ässän, ällän, ceen ja aan, teen, s&t, ja hengellisen äidin, muut käsi pystyyn!)\nLähettänyt mauis klo 11.24 12 kommenttia:\nTunnisteet: blogi, minäminäminä\nroskispusseja ja palava roskis\ntänä aamuna lapset on puettu mustaan. ne leikkii mustalla roskispussirullalla. jotenki hirmu tyylikästä.\neilen kävin koirien kanssa iltalenkillä, niin keskellä ei mitään sijaitseva roskis leimahti yhtäkkiä leikkeihin. tovin mietin antaako palaa, koska se ei siinä hangessa mitään muuta sytytä. mutta sitten sinkosin sammuttamaan sen.\nsiskoni epäili myöhemmin sen yrittäneen kertoa mulle jotakin sen leimahduksen. (vrt. palava pensas) ja mua oikeesti kävi harmittamaan että kävin vaan kimppuun ja tuhkahdutin sen kuulostelematta hetkeäkään. toisaalta jos liekit olis päässeet vielä siitä isommiks, olis sammutuksen voinu unohtaa kokonaan. no jaa, kai ne tärkeät viestit tulee muualta kun palavista roskiksista. i hope.\ntänään odotan rakkaudella vieraita. murukin laittoi kellon soimaan että olis ihmisenä kun vieraat saapuu. ihanasti.\npoikuli muuten käy laittamassa mamin nukkumaan aamusin. sulosesti kiekuu sille "hyötä!" (hyvää yötä, tietty) ja suukottaa naaman märäksi, halaa ja sanoo haikeena "aaaaa".\ntoisten rakkaus on myös yksi asia joka tekee mut hirmu onnelliseksi.\nLähettänyt mauis klo 7.10 Ei kommentteja:\nTunnisteet: lapset, muru, rakkaus\nvitsit. mein poikulilla on hjuumorintajun alkeet hallussa selvästi.\nmami ei kerinnyt sitä ottaa syliin tietokoneen taa kun sohvalla istui. poikuli roikkui lahkeessa natisten ja huomiota hakien.\nsäälittävä "ääääiiiii-thiiiiiiiiiiiiiiiiii" kirkaisu tekoitkulla höystettynä. hetihän mami sen huomasi.\nitku loppui kuin seinään ja poika repesi.\nnauraa kätkätti hervottomasti, "menitpäs lankaan akka!". mokoma riiviö. ihana.\ntietää kyllä mistä narusta kannattaa vetää. olipa hauskaa.\nLähettänyt mauis klo 16.55 Ei kommentteja:\nma, ti, ke, to, pe, la, su.\njumankekka! saako jo ruveta stressaamaan? mihin hemmettiin nää päivät menee?\nolen yrittänyt kirjottaa jo pariin otteeseen töihin lähdön aiheuttamista ajatuksista, mutta ei tule mitään. ei ole ajatuksia siihen liittyen.\nei oikein pelota mikään. ahdistaa hiukka jättää poikulia kotiin ja mennä itse pois. uskon että muru pärjää ja niillä menee hyvin täällä, mutta se oma itsellisyys ja kuinka saa himpuloiden kanssa olla sitten iltaisin, surettaa valmiiksi.\ntyöni on kivaa, ja koko työyhteisö mahtava, muistikuvieni mukaan. työuraa mulla on allekirjoittamani sopimuksen mukaan vielä 36 vuotta jäljellä, että ehtiihän sitä paahtaa siellä. ja stessittä nyt sinne aion mennä alkuun. pomon kanssa on sovittu että voin ottaa lyhyemmät viikot tai päivät jos tarvetta ilmenee. mutta katotaan miten koko souvi lähtee käyntiin.\nhassua on myös ajatella että mun rytmi 2vko yh - 1vko parisuhdetta, muuttuu parisuhteelliseksi perhe-elämäksi kokonaan. saa nähdä miten siitä selvitään. mä luulen että on tosi kiva jakaa vähän vastuuta, oppia olemaan työssäkävijä, ja murulle tekee ehdottoman hyvää päästä usean vuoden yörytmittelystä päivärytmiin. enkä vähiten odota yhteisiä nukkumaanmenoja, omaa aikaa kaksin iltasin... hiis! ehkä mulle on joskus ruoka valmiina kun tulen.\nhyvä tästä tulee kun oikein asennoituu.\nnyt rauhassa vaan ti, ke, to, pe, la, su. nautiskelua, omaan tahtiin ja sillai.\nLähettänyt mauis klo 6.58 Ei kommentteja:\nainako sama laulu\ntein mielestäni eilen taas laupeuden työn tarjoomalla olkapäätä vanhalle ystävälle.\nensin se viimeviikolla soitti kun sillä on parisuhdeongelmia, ja mä vaan kylmästi käskin pistää akkansa kilometritehtaalle, että pelleilylle pitäis olla joku raja. sitten soitin mein kolmen koplan toiselle siivelle ja kerroin sanomiseni (ja asiaa speksattiin sillä lenkillä minne meinasin delata). tämä parisuhdeongelmainen ei ole vuoteen pitänyt yhteyttä juuri ollenkaan muhun päin, ja yhtäkkiä puhelinlangat alkaa laulaa kun ongelmia ilmenee. yllätys. vannoin etten asiaan enemmän puutu, että kantani tuli täysin selväksi puhelun aikana. minä voin auttaa kantamaan akan kamat porraskäytävään, jos ei ystäväni pysty, mutta siinä se. en jaksa mitään soutamis-huopaamis-terapia-apua käydä antamaan.\nja yllätys kaksi. miten ihmeessä ystäväni päätyi sitten eilen sohvalle kolmeksi tunniksi saamaan keskusteluapua? no jotenkin työkengän kokospeksailusta se lähti, ja siihen loppui että tuossa se istui. mä aina lankeen vetisiin silmiin ja vapisevaan ääneen. aina ja aina ja aina.\ntottakai ystävää olen valmis auttamaan ja kuuntelemaan, sehän on selvä. mutta tässä asiassa nyt turhaan tuumitaan. jos akka haluaa mennä, niin akan kamat ulos asunnosta ystävääni hajoittamasta. ja sitten voidaan käydä tuki-ja-turva-vaiheeseen. soitin vielä sille kolmion toiselle siivelle, että soittaa lähtevälle akalle, että mitä se oikein meinaa, ja että tarvittaessa autetaan kantamaan tavarat pihalle. (siis ystävällisessä hengessä toki.) (ihanat lesbopiirit, eikö?)\nkysymys itselle: miksi aina sekaannut ja haluat auttaa? usein käy niin että mun puoleen käännytään kun on vaikeeta, ja sitten kadotaan pitkäksi aikaa. (toim.huom. ei koske teitä eräitä siellä, nou huoli!) jos mulla olis jotenkin heikko itsetunto tai olisin noulaifferi (uusi teinisana) olisi asia tosi rasittava ja kurja. nyt niinkun vaan elelen ja hengaan niiden pysyväisten ystävien kanssa ilosena ja tyytyväisenä, ja sitten jos joku kääntyy puoleeni ja tarvitsee apua, niin jeesaan minkä voin. (olishan se toisaalta rasittavaakin ja olis aika kiire ja ahdasta elämässä jos kaikki ihmiset joita olen pyrkinyt auttamaan, yrittäis hengata mun arjessa. jos jotakin positiivista asiasta etsitään... )\nmutta miksi aina sama laulu?\nmuru taas aamulla ripitti mua asiasta. sen mielestä tääkin tilanne on ollut selvä jo vuoden, ja mitä hittoa me nyt otetaan ressiä, että on äärimmäisen noloa pysyä kolossaan noin vuosi, ja sitten soitella kun on vaikeaa. ...mutku, mutku, mutku... se on mun ystävä. ainakin ollut aiemmin. sitku, mutku, niinku, ja joo. alusta. tuen, kannustan ja kuuntelen. pari kuukautta kun tekee hommia, saa varmaan taas noin vuoden "olla rauhassa". eiksnii?\nmuru miettii kovin miksei mua haittaa että nää avunpyytäjät ei sitten pidä yhteyttä kun asiat on hyvin. emmävaantiä. eikä haittaa, niin ei kiinnosta. mulla on oma elämä. aikuisten oikeesti. ja mä olen ihan tyytyväinen näin. kommenttilootaan esitettyjen ajatusten perusteella mä taidan saada siitä sen auttamisen ilon ja tarpeellisuuden tunteen hetkeksi. se riittää.\nLähettänyt mauis klo 7.02 3 kommenttia:\n"tö" sanoo poika.\n"tö" se sanoo ja osoittaa sänkyy halutessaan unille.\n"tö" se sanoo ja menee vessanpöntölle kun on hätä.\nmaanmainio se oli eilen ja ansaitsi hihkuntaa ja kunnon naurut, sillä:\nnähdessään juuri heränneen murun se:\nhuusi "tö" ja osoitti murua.\nsitten se kääntyi, huusi "tö" ja osoitti tietokonetta, ja esitti pienet tanssimuuvit.\nselkeästi sanoi; tahtoo mamin syliin ja musiikkia masiinaan.\nLähettänyt mauis klo 6.20 Ei kommentteja:\nTunnisteet: muru, poika\ntyökenkäslaagi saatu päätökseen. pienen aamunettisurffauksen päätteeksi sain kengät tilattua.\na) ihan mun näköset!\nb) mätsää työrönttösiin.\nc) me happy! :D\nLähettänyt mauis klo 8.34 2 kommenttia:\nTunnisteet: kotiäidin karderoobi\nleipää ja lahjoja\nlifesaver mun syömisten kannalta on ollut tämä saaristolaisleipä . verrattoman maukasta valion voimakkaiden juustojen ja suolakurkkujen* kanssa.\nensimmäinen asia mitä tekee aamulla mieli, ja illalla viimetteeks. eikä ole semmosta pakkosyömisen makua. jee!\ntoiseks parasta joulussa oli kohtuullinen lahjojen määrä. poika sai kaksi lelua. ruttu myös kaksi. lisäksi saivat villasukkia ja pipoja**, ja ruttu kirjoja, palapelin ja fikkarin. täydellistä!\nomista lahjoista rakkaimmat ja kivimmät tuli tietysti murun antamista paketeista, mutta aika hyvin veti tänä vuonna myös mutsi ja faija. satiinilakanat (ou jee!) ja kassillinen "myllyn paras" - luomutuotteita tuli ainoostaan meille mukaan. mä olen tosi tyytyväinen. esikon kanssa panostettiin ekologiaan myös pakkausjätteen osalta, ja kietastiin mein annettavat sanomalehtipaperiin. ja hyvin kelpas vastaanottajille.\nja sadatta kertaa, jos yhden pallon ottaisin?\nparhaan kaverin viekussa lastenohjelmia. hiis!\nmaman pieni räkänokka. teki jouluhampaan. jolla haukkasi mandariinia kuorineen! tässä kuvasarjassa oli siis myös loistavia otoksia missä mä kiljun ja nauran ja yritän kaivella kuoria pojan suusta...\n* mun jouluajan ravintoon on lapsuudesta asti kuuluneet just etupäässä juusto ja suolakurkut :)\n**itsetehtyjä! rakkaudellinen kiitos kummilaan!\nLähettänyt mauis klo 7.34 Ei kommentteja:\nväsynyt lämmin pieni poika painuu vasten.\nnuuskin hentosta tukkaa.\nhieron lämpimiä pikkujalkoja.\nniitä jotka mahtuvat kämmeneni sisään.\ntutti nupsuu suussa.\ntämä tuntuu joululta.\ntämän haluan muistaa.\nLähettänyt mauis klo 7.41 2 kommenttia:\nTunnisteet: fiilistelyä, poika\nihanaa joulunaikaa sinne ruudun toiselle puolelle!\nLähettänyt mauis klo 6.19 3 kommenttia:\neilen mä flippasin totaalisesti.\ntultiin puistosta lasten kanssa. vedin niitä pulkassa. mein pihalle, tohon talo eteen kaahas taksi reipasta ylinopeutta ja oli ajaa mein päälle. rivakalla käsiliikkeellä pysäytin taksin mein eteen ja kuskihan pomppasi ulos ovesta. käytiin seuraavan sisältöinen sanavaihto:\n- vittuun siitä eestä!!!\n- minne mä väistän? täs on nää penkat..\n- vittuun tieltä nyt!!! siihen sivuun vaan!\n- emmä mahu tästä minneen.\n- mee nyt saatana edestä!\nhuomauttaisin erittäin kovaan ääneen että, tuohon talon eteen on lanattu himpan päälle auton levynen väylä, vieressä metriset penkat. mulla kaksi pientä muksua pulkassa. pihalla 10km/h rajoitus. mulla olis ollut semmonen metri matkaa rappukäytävän edustaan turvaan, sivuun, väistämään.\nlopputulemana kuski hyppää autoonsa, ja kiihdyttää mein ohi. renkaat 10cm päästä pulkasta hivotellen.\nsaamari että huusin.\nheivasin muksut himaan perkelettä huutaen ja itkua vääntäen. (ruttu mun perässä kompaten "mäkin ammun sen, mäkin ammun sen...")\nsäntäsin ulos vannoen kostoa, emäntä vanavedessä. suharilla oli onneksi sen verran pelisilmää, että kierti toista kautta pois piha-alueelta.\nmä en ymmärrä että ei ollut aikaa hiljentää vauhtia hetkeksi että päästään sivuun, mutta oli aikaa pysäyttää auto, nousta ulos, huutaa, kirota ja käyttäytyä epäasiallisesti. ja vaarantaa törkeesti mun lasten turvallisuus. yks jalanheilautus tai kieppi pulkassa, ni olis tullut aikamoista tohjoa.\nen nähnyt taksin numeroa enkä rekkaria koska ne oli niin lumisia. illalla isäni kanssa jutellessa se neuvoi mua soittamaan mafian sijasta taksikeskukseen, että auton ja kuljettajan voikin sieltä selvittää. ja minähän selvitin. soitin ja tein valituksen taksitarkastajalle.\nensin tarkastaja oli ihan tyyliin "mitäs tytöllä on asiaa?", mutta sekin hiljeni mun raivon edessä, ja tuntui ottaneen asian vakavasti. täysin epäasiallista käytöstä palvelualan ammatinharjoittajalta. liikenneturvallisuuden vaarantamista, täyttä välinpitämättömyyttä toisten terveydestä ja hengestä.\nsaatana. mun lasten turvallisuutta ei autonrenkailla uhata ilman seuraamuksia. on se saamari niin. siinä kulkee mun raja.\nLähettänyt mauis klo 5.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: minäminäminä, valivali\njoulu tulee, minä analysoin vähän lisää\nkiitos ihanista kommenteista. vastaan niihin kyllä, ajatuksen kanssa, kun olis semmonen tovi! nyt pikkujäbä nukkuu, ja ruttu katsoo lastenohjelmia, ja mun pitä-isi jatkaa siivoomista, mutta ennen sitä muutama sana-sananen.\nsain heti aamusta siivoushepulit.\nsohva sai valkosen päällisen joulun kunniaksi. ja kaivelin esiin punaisen rakkausyrttipeiton ja punaisen perulaisen pöytäliinan, ne tuokoon joulun sohvaan. matot pitäs taas käyttää pihalla, tasot siivota, imuroida, pölyt pyyhkiä. pöytä kääntää, ynnämuuta ynnämuuta. ja nyt just ei moinen tohottaminen haittaa, olen toiminnan ihminen.\nlaitoin juuri äsken myös vuokra-asuntohakemuksen menemään. meillä on semmonen uusi kevyt idea siirtyä naapuriyhtiön vuokrakämppään (neliöön) kunnes esikko muuttaa pois, ja sitten palata tähän kolmioon takaisin. jos siis vuokrayhtiölle sopii että siksiaikaa vuokraan tän asunnon jollei muulle. jos ei sovi, tässä ahtaillaan ja se on ihan fine.\neilen kävin kauneushoitolassa, ja esikon kanssa subilla. ja illalla söin tekemääni kaalilaatikkoa. kyllä se syöminenkin tästä, luulen. muru vannotti mut lupaamaan lääkärireissun, jossei ruoka ala kulkea ja paino nousta. asiaan palataan joulun jälkeen. annetaan syömis- ja toipumisrauha nyt mun keholle.\nmusta oli sulosta kun rutun "hengellinen äiti" sanoi lähtevänsä tulemaan tänne, heti, kesken työvuoronsa kaukaata kaukaata, kun sanoin viikonloppuna että tekis mieli lakata olemasta. tarkoitin siis hetkeksi. sillälailla että vetäis jonkun pussin päähänsä. olis vaan. kukaan ei tarttis ja vois vaivata mua, ei tarttis syödä, eikä käydä edes kusella. ei vaivautua hengittämään ees. olis vaan rauhoissa, pimeessä, hiljaa, ilman ajatuksia. se ajatteli että oon ihan fataalisti lopussa ja ranteet auki-fiiliksillä. ihana nainen, ja heti tulossa pelastamaan! (*rakkaus*) ja ei, semmoset pahat mulla ei ole käynyt edes mielessä. en ole sitä tyyppiä. ehkä vaan kävin siellä totaaliväsyn partaalla, ja satuin sanomaan sen ääneen. tuon "säkki päähän"-epidsodin kyllä suoritan kun ystäväni L ottaa lapset joku viikonloppu. makaan vaan. sen lupaan. laitan luurin kiinni. musat täysille enkä mieti mitään. se on hyvä suunnitelma.\nkysyin myös serkuntyttöä meille esikon kanssa lapsenvahtihommiin. voitais murun kanssa käydä kaksin syömässä pitkästä aikaa. ja isi on lupautunut tulemaan meille viikonlopuksi että päästään tekemään, noh sitä mitä lesbot nyt keskenään tekekään (tää oli musta äärimmäisen hyvä kommentti siltä! :D ) vaikka hotelliin viikonlopuksi.\nonhan näitä. ihania.\nja olen murullein sanonut että en uskalla antaa sille vastuuta kaikesta, koska se vois siinä mielessä olla kohtalokasta, että mulle sit iskee se "pussi päähän"-efekti, ja saatan muutaman viikonkin vaan olla, tekemättä mitään. mietinkin tässä että olisko se vaarallista ees? tuskinpa. nyt mulla ensimmäistä kertaa on ihmissuhde jossa en koe olevani täydessä vetovastuussa (missä tuntuu että olen joltain osin jo lapsuudesta asti ollut), perhenäitiroolissa, vaan nimenomaan tasaveroisena kumppanina. jospa jokupäivä mä vaan osaisin. heittäytyä potslojoon ja antaa mennä ja olla? ehkäpä? ainakin voisin yrittää.\nmuistan kun raskausaikana oli helpompi heittäytyä tulevan lapsen vuoksi "vaan" olemaan, ja mä ykskin iltapäivä makasin sohvalla, ruoka valmistui keittiössä itsekseen, pyykit peseytyi ja niitä ulos ripustettiin. koirat lenkitettiin. jalkoja hierottiin. tekijän osalta hyvillä mielin ja ilolla. eikä se tuntunut vaaralliselta silloin. ehkä mä olen sen arvoinen myös ilman mitään raskaussyytä....\nja kyllä muru on mulle jotakin aivan erityistä. todella. viimeviikon rätinät oli kuoppa tiessä, joka syntyi väärinkäsityksestä ja suht ilman syytä. ja veti mut kaiken stressin päälle liian katatoniseen tilaan. hyöty rätinästä oli se että opin pyytämään apua ja tukea. muistin taas että itseä pitää vähän vaalia. se antoi myös muistutuksen siitä ettei kaikki ole itsestäänselvää. rakkaus on itsessään puhdasta, kaunista ja hyvää, mutta kommunikointi on tosi tärkeää. ja toimi muistutuksen siitä etten hallitse kaikkea, ja mun kaikkivoipaisuus voidaan nähdä myös luottamuksen puutteena. mitä en missään tapauksessa ole tarkoittanut.\numpimielisyys eikä ehdottomuus kuulu mielestäni edelleenkään konfliktien ratkaisumalleiksi. suhdetta ei tarvitse puhua pilalle, mutta joistain asioista pitää vaan osata avata suunsa. vaikka olisi kuinka väsynyt.\nja opin myös sen, että ne peikot on tosiaan mun päässä. umpimielisyys ja suuttumus ei aina kerro siitä että toinen vihaa ja aikoo pakkaa tavaransa ja poistua ovesta haistatellen. se että toisen tekemiset suututtaa, tai ymmärretään väärin, ei ole rakkauden loppumisen merkki, vaan merkki siitä, että toisella on tunteita ja mielipiteitä, ja on keskustelun paikka.\nno, täällä iloisten ja räkäisten lasten, lempeän ja lemmekään murun ja lumesta seonneiden koirien kanssa leijailaan kohti joulua. aattona käydään mun mutsilla ja faijalla. ekaa kertaa (ja toiv ei vikaa) mun sieltä lapsuudenkodista muuttamisen jälkeen, eli noin viiteentoista vuoteen... saapi nähhä kuin menee.\np.s. tietääkö joku mistä saisin keuhkot? haluisin keitellä karvanaamoille jouluyllärin...\nLähettänyt mauis klo 6.49 5 kommenttia:\nTunnisteet: juhlat, minäminäminä\nhuhuu. eilisen kivun ja koomailun jälkeen täällä taas ollaan. suht normitilassa.\njoin noin litran piimää, ja litran gefilus-mehua (kohta olen itse varmaan yks kävelevä gefilus, he he.) ja nappasin kaksi siskon tanskasta tuomaa ipreniä. ja kas. kuume laski, eikä aamullakaan ole kummempia oloja.\nvoimakas stressinlaukeemisreaktio, nyt luulen. jos se iskee takaisin vielä, niin on kai uskottava että todella joku pöpö on mut saavuttanut, mikä on todella harvinaista. mutta siihen saakka harjoitan täällä ihan normitoimintaa.\nolen varannut ajan naamavärkin työkuntoon päivittämiseen. tolpillani ja tolkuissani haluaisin olla tuonne puolillepäivin. en vielä tiedä vienkö poikulin mutsille siksiaikaa, vai painostanko esikon sitä hoitamaan. ruttunaaman yritän tunkea naapurin mukaan puistoon.\nmurulla pamahti töissä yöllä aika pahat ihottumat, ja alkoi huulet turvota. jos se tuolla sängyssä alkaa pyörimään niin laitan lapset jokatapauksessa naapuriin ja kiikutan rouvan päivystykseen. jossain kulkee tuonkin vaivan raja.\nperselandiasta paluu oli eilen niin nopea ja yllättävä että olen vieläkin ihmeissäni. tuntuu kummalta ettei omaa ihmistään tunne paremmin. yöllä tuli viestiä että tiedänhän se ikinä lakkaa rakastamasta, ja että olen sen koko elämä. ää-ä, en olis asiasta niin varma aina. teki mieleni vähän kertoa miten rakasta elämäänsä tulis kohdella, mutta valitsin opetusviestinnän sijaan tunnelinjan. emmä olis mitenkään viikkoa jaksanut moista perseilyä, jos en olis tiennyt että meillä on oikeesti käsissä jotakin isompaa. ja todella luotin että tilanne laukeaa, vaikka oma jaksaminen oli tosi kortilla.\nmä sit muuten soitin neuvolaan ja varasin sinne psykalle ajan. etupäässä siksi että saisin jotakin työkaluja kohdatakseni irrationaalipelkojani, sitä että pelkään lasten menettämistä, ja nyt kun olen onnellisimmillani, pelkään että joku tai jokin vie multa kaiken mitä olen saanut rakennettua, että joku juju tässä on oltava. (hahaha, ei tää ollukaan sulle! perhe, rakkaus, onni, sinä säälittävä paska!), taltuttaisin ne peikot mun päästä, enkä stressais turhaan, sekä sitä että vedän itseni piippuun suorittamalla ja huolehtimalla, ja ajattelemalla että kaikki paska maailmassa on mun syytä, ja on mun velvollisuus pelastaa kaikki ihmiset, sekä luonto myös.\neron ja keskenmenon jälkeen kun kävin siellä, oli se keskustelu erittäin voimaannuttavaa ja puhdistavaa. psyka piti mua erittäin pärjäävänä ja viisaana naisena, tosin ylitunnollisena suorittajana ja helposti syyllistyvänä. se kehoitti mua pyytämään mun perheelta konkreettista apua, ja oli järkyttynyt kun kerroin etten sellasta vaan voi saada. ja etten oikein "raaski" vaivata mun ystäviä. koska en tunne että mulla on jaksamisongelmaa muun kun oman pääni kanssa. koska tunnen pärjääväni itsekin. ei mulla ole rasittunut eikä epätoivoinen olo. tykkään tästä perhehommasta niin sikana, että ne asiat mitkä joillekin saattaa olla velvollisuuksia, on mulle onnea ja iloa.\nmun kotona ei kukaan ryyppää, riehu eikä lyö. ei huuda eikä riitele. kenenkään ei tarvitse odottaa kauhuissaan että edes joku vanhempi tulisi kotiin, ettei pimeä pelottaisi. ei tarvitse etsiä vanhempia ravintoloista saadakseen itselle ja siskoille ruokaa. ei tarvitse kuunnella humalaisten lässytyksiä, eikä hoitaa ja paapoa niitä aikuisia. ei tarvitse polttaa itseään reisistä rakkuloille kuumalla puurolla, kun vaan yrittää tehdä sisaruksilleen iltapalaa. kaapissa on ruokaa. vaatteet on ehjät, ja niin epänolot kun mun maulla vaan voi olla. tää on hyvää ja kivaa elämää tää mun.\nja joo. opettelen relaamaan. ja olen nyt pyytänyt apua ja työkaluja. ja jopa soittanut ystävälle ja pyytänyt auttamaan ja kuuntelemaan kun ei oma pää meinaa ressiä kestää.\nhaluan kiittää niitä jotka on mua peikkojen keskellä tsempanneet. en ole yksin. arvostan mielettömästi saamaani tukea. ja ainahan mä pärjään! ja jaksan. mutta joskus on ihan tervettä pysähtyä kuuntelemaan itseä, ja lepäämäänkin, ja ottaa vapaata kotoa ja vaikka apua vastaan, ihan vaikka siksi kun niin voi tehdä!\nLähettänyt mauis klo 7.19 3 kommenttia:\nmiten mä tän nyt kertoisin?\nkotona kaikki ok, yhtäkkiä sain makkarista tekstarin, että tuu äkkiä! ja vaikka oli aamulla polttanut proput muruun niin että ostarillakin kuultiin, säntäsin äkkiä katsomaan mikä siellä oli hätänä.\nrakkaus ja ikävä vaan. onneksi menin. on nää naiset kanssa. tai nainen.\nno jännitys tais hiukan mun kropasta laueta. kun muru läksi töihin, oksennin, hoidin lapset sänkyyn. sitten vielä lähdin kävelemään ystäväni kanssa,* juttelemaan yhden toisen parisuhdeongelmista (terapeutti mikä terapeutti), kunnes...\n...mä kesken lenkin ilmoitin että nyt lähtee taju tai henki, etten pysty liikkumaan ja jokapaikkaan sattuu. siinä sit muutaman minuutin keräilin luitani metsässä vauhdikkaan lenkin päälle, ja törmäilin läpi kaupan hakemassa gefilusta mun stressivatsalle, sitkuttelin vielä koirat lenkille. ihana ystävä nukautti rutun, että saan nyt jatkaa tajuttomuustilaani sohvalla.\nmä olen kipeä! mulla on kuumetta! selkä tulessa, jalkoihin sattuu, silmät kipeet, naamaan sattuu, vatsaa särkee, ruoka ei maistu, niskaa särkee. puu-uuuh. mä olen niin huono tässä. viimeeks oon ollu kipeä kun odotin poikaa, oli se noro, ja sitä ennen kun olin raskaana hetken, olisko ollu 07, olin kuumeessa. sitä edellistä en edes muista! kakstoistavuotiaana oli yks kova kuume. ehkä.\nnyt tais jännitys räpsähtää off-tilaan oikeen rajusti, ja tässä sitten vapistaan, kipuillaan ja ollaan säälittäviä.\n(tai olisinko taas raskaana? plääh. tuskinpa. pitäis vissiin olla jotaki siementä siinä mukana. pöh. missähän se ministeriön vastaus viipyy btw?)\n*huom mulla on se esikko täällä kotona, ihan vaan siltä varalta sanon että ei tarvi huolehtia siitä mitä tää eukko jättää lapset keskenään kotiin nukkumaan lenkin ajaksi. ei jätä!\nLähettänyt mauis klo 18.28 2 kommenttia:\nen tiedä muusta, mutta mä olen kääntymässä, ja eilen käännyinkin oikeaan suuntaan.\nnyt mä vaan keskityn siihen että koitan rauhoittua. ne peikot on siellä omassa päässä, ja kun huomaan ajattelevani typeriä (olen tyhmä, en osaa, mut jätetään, tää perhe hajoaa) huudan lapsellisesti itselleni mielessäni "peikko,peikko" ja niin hölmöltä kun se kuulostaakin, tuntuu tehoavan. mä hankaloitan eniten omaa elämääni stressaamalla. sitä miksi ne peikot edelleen on siellä, ajattelen ja työstän myöhemmin.\nnyt keskityn oleellisen. olemaan lapsille läsnä ja tekemään joulua. kyllä se muu hoituu perässä, jos tässä suhteessa joku ydin on alkujaankaan ollut.\nen voi vaikuttaa murun allergoihin enkä uniin. omaan käytökseeni ja tekemisiini voin, mutta en siihen miten toinen ne ottaa. voin selittää ja kertoa, opetella toimimaan toisin, jos toinen on vastaanottavainen. jos ei ole, niin en pysty.\nse kääntyminen oikeampaan suuntaan oli se kun isäni soitti. puhelun venyessä, ja sen viidettä kertaa kysyessä onko kaikki ok, aloin pillittämään. kerroin vaan että oon vetänyt itseni piippuun, ja sen huolestunut ääni, ja paljon lupaavat käytännön apuideat sai mut uskomaan hyviin asioihin. vaikka se ei lupauksiaan pystyisi pitämään kuningas a:n takia, riittää että se välittää. ja koittaa auttaa. se ehdottomasti kielti minua menemästä niille siivoamaan. enkä jouluruokiakaan saa hössöttää. hän suunnittelee sapuskat, ja käy kaupassa. leipookin jos tarvis.\n"älä stressaa hei."\n"siitä ei tule kuin itselle huono olo."\n"tuut meille, tai sitten tuun sinne kattomaan lapsia että pääsette murun kanssa jonnekin. pariksi tunniksi tai pariksi päiväksi. kunhan meette. ja teette.... ööö, mitä tommoset ihmiset (lesbotko? ;) ) yleensä tekeekään."\nkiitos näistä sanoista. ja välittämisestä. en halunnut huolestuttaa, mutta sä kaivelit. ja kyllä, olen menossa siivoomaan sinne. kotona on jo kaikki (turha) tehty. vessan kaapit ja keittiön kaappien alta pesty. joulua laitettu. pölyjä pyyhitty*. tarttee höseltämistä ettei se "peikko,peikko" tule päähän. samalla vois käydä laittaan kestovärit ripsiin niiden naapurissa, että kehtaa töihinsä mennä. (sekin vielä! jaigs!)\n* naurattaa tässä vähän se että muru on järkännyt ja pessyt jääkaapin, ja mä vessan kaapistot, sinnehän mahdolliset jouluvieraat ensin sukeltaakin. ei järjen häivää! hiiohei!\nLähettänyt mauis klo 7.27 2 kommenttia:\nitseni tsemppaamiseksi kuuntelen tätä:\nLähettänyt mauis klo 12.31 Ei kommentteja:\nkaikesta viikonlopun tuetusta syömisestä huolimatta se paino vaan laskee. hittojako sitten tässä. ymmärrän äärimmäisen hoikkaa ystävääni joka valittaa siitä että kylkiluut näyttää isommilta kun tissit. jaan fiiliksen tänään. paskat.\ntuntuu kummalta ettei se saamarin ruoka uppoa. ja sit jos uppoaa, niin kulkee raketin lailla elimistössä eikä mikään tartu minnen.\nno. muru tuli kotiin, ja avasi sanaisen arkkunsa. se on vihanen mulle etupäässä. olen liian hysterinen lasteni perään, ja lapset mun. se ei näe mun puolta siinä että olen yrittänyt suojella sitä väsymykseltä hoitamalla lapsia "yli" vaikka se ei ole sitä pyytänyt. ja olen tottunut hoitamaan lapseni ihan itse, suht niin kauan kun niitä on mulla ollut. ja sitä ennen olen huolehtinut sisarusteni perustarpeista silloin kun vanhemmistani ei ole siihen ollut.\nymmärrän että olen sitä loukannut, mutta se ei ole mun tarkoitus ikinä ollut. mulla on opeteltavaa. kyllä. ja niinkun eilen kirjoitin, pitää vähän löysää jotakin hihnaa. sitä tässä käyn harjoittelemaan.\nja niinkun arvelin, peikot on vaan mun päässä. rakkaudesta tai rakkaudettomuudesta kysymys ei tässä kaiken väsymyksen ja muhun pimahtamisen takana ei ole. vaikka tuollainen muurin rakentaminen vetää mut sinne katatoniaan, panikkiin ja pakokauhuun. ja musta on kohtuutonta etten saa tilaa selittää ettei se näin mennyt. toisella on jo pellit kiinni ja pelit seis. hän on päätöksensä tehnyt, eikä sen takaa liiku. toivon että aika auttaa.\nloppukaneettina haluan sanoa että todella rakastan tuota naista. ja arvostan sitä mitä se tän perheen eteen tekee. hoitaa, huolehtii ja vaivautuu. sydämellä.\np.s. hänen sitoumuksestaan kertoo mielestäni selkeästi myös se, että se haluaa jäädä pojan kanssa nyt kotiin. ja aloittaa koulun elokuussa. olen siitä äärimmäisen kiitollinen ja onnellinen.\nLähettänyt mauis klo 6.54 Ei kommentteja:\nkiitos kannustavista kommenteista. todella arvostan niitä. kiitos. kiitos.\nmä luulen että suurimmat peikot on mun omassa päässä. ja niitä vastaan yksin taisteleminen on tosi raskasta. mä varmaan turhaan pelkään perheeni tuhoutumista. ja niinkun teksteistä on välittynyt, tämä perhe on mulle kaikki kaikessa.\nmä ruoskin (turhaan kuulemma) myös itseäni murun väsymyksestä ja urtikariasta. syytän itseäni siitä etten ole saanut pidettyä sitä onnellisena ja hyväunisena. ja siitä ettei mein parisuhde ja ja kaikki hyvä ja kiva ole pitänyt vaivoja poissa. (turhaan) pidän koko ongelmaa omana syynäni, ja etsin epätoivoisena ratkaisua ongelman poistoon. vedän itseni piippuun hösläämällä ja huolehtimalla.\nmua erityisesti loukkaa sen vetäytyminen, ja se myös tukee oletusta mun päässä että sen terveys- ja nukkumisongelmat johtuu jostain mitä mä teen, tai en tee.\nja on se sanonut mulle että olen hassu, ja ajatuksissani ei ole päätä eikä häntää, mutta minkäs itselleni voin. melkein kympin tyttö pyrkii täydellisyyteen, ja olettaa että rakkaus pitää ansaita tekemällä jonkinsortin urotekoja, uhrautumalla ja jaksamalla aina vaan.että rakastamisessani on joku vika, kun en saa yhtiä helvetin allergoita katoamaan, vaikka kuinka rakastaisin, antaisin tilaa, ottaisin liki, veisin koiria, hoitaisin lapsia, vaihtaisin lakanoita, imuroisin, tekisin ruokaa, maksaisin laskuja...\nolen nyt hoitanut lapsiani niin "yli" että muru kokee sen omistushaluna. se ei ole totta. olen pyrkinyt ainoastaan suojelemaan sitä asioilta miltä ei tarvitsisi. olen ottanut stressiä asioista joista ei pitäisi. ladannut pääni henkisellä paineella.\nkun olen lapsia noin 14 vuotta yksinäni hoitanut, on vastuun jakaminen vaikeaa. mutta olen sitäkin oppimassa. muistelen poikulin vauva-aikoja kun itkevää vauvaa lohdutellen kieltäydyin rutun nukutusavusta, koska halusin tehdä sen itse. myös ruoat teen poikuli sylissä istuen, ruttu puntissa roikkuen. imuroin lasten kanssa. ja usein käyn kaupassakin. että toinen saa vapaillaan "olla rauhassa ja levätä" vaikkei se sitä ole edes pyytäny.\nolen huono "vaivaamaan" murua koska tuntuu että se tekee täällä muutenkin niin paljon perheen eteen. saatikka että pyytäisin jotakuta muuta lapsia hoitamaan että saadaan olla kaksin, tai mennä edes leffaan. miksi vaivata muita, kun pystyy ja jaksaa itsekin?\ntähän patologiaan mun pitäis varmaan pureutua ennenkuin ongelmat kasaantuu pahemmin. ja uskoa siihen että kaikki kurja maailmassa ei olekaan ehkä erityisesti just mun "syytä".\nselkeästi en voi saada syöpää pois mun ystävästä tai äidistä vaikka rukoilisin joka ilta. enkä väsymystä murusta vaikka saisin lapset pidettyä öisin hiljaa ja marhailematta täällä. urtikariakaan ei häivy vaikka ottaisin enemmän vastuuta mistä, tai vaikka imuroisin koko ajan ja stressaisin kaupassa päivittäin. ja tuputtaisin apua mitä multa ei ole pyydetty.\njospa antaisin itselleni vähän armoa. lakkaisin piiskaamasta ja vaatimasta. pelkäämästä, antamasta peikoille valtaa päässä. olettamasta että olen kaikesta vastuussa. ja että kaikki on viimekädessä mun kädessä. alan taipua siihen ajatukseen ettei tää maailma olekaan mun hallittavissa. (paska ajatus silti, vaikka suht tervettä olis se myöntää.)\najatustasolla fiksua, eikö?\nmutta miten siihen päästään ihan konkreettisesti?\nedit: piti vielä lisätä että mun minäittepärjäämispatologiasta kertoo aika hyvin episodi alkuraskaudesta. sairastin noron. itkin, kuumeilin ja oksensin vessan lattialla kolme päivää. hoidin lapset niin hyvin kun taisin. ja itkin ja kärsin, pelkäsin keskenmenoa ja odotin aikaa parempaa. episodi noron jälkeen mun ystävät oli aivan raivona. miksen soittanut ja pyytänyt apua? kauppa-apua? lastenhoitoapua? henkistä tukea? ööö. olisko niinki voinu tehdä? ...ei tullu mieleen. (muru asui silloin omassa asunnossaan, ja ei, vähän huono olo, sanoin, en tarvii apua, sanoin. koska sillä oli työkierto kesken.)\nja p.s. ei, en ole nytkään kertonut murulle että taidan voida huonosti. sen pitää nyt levätä, ja mun on turha täällä skitsoilla. hienoa mama. oikeen kannattaa vissiin taas nostaa itselle hattua. eikö? opinkohan mä koskaan mitään uutta?\nLähettänyt mauis klo 6.09 4 kommenttia:\n(valivalia. älä lue jos ei marttyyritarinat kiinnosta.)\nnote to self: älä tee tätä toiste!\nsoitin mutsille joulun vietosta.\nja sitten siinä puhelun aikana sain mieleeni kertoa sille kuinka mä olen nyt tosi väsynyt ja ruokakaan ei maistu. ja huoli lyö mulla ihan yli. ja oon nyt tosi hajalla.\n- jaaha. oliks sulla muuta asiaa?\n- ö, ei.\n- jaa. no soitellaan, moido.\nokei. ei sit muuta. anteeks että vaivasin. miks ihmeessä oot vaivautunut mut edes synnyttämään.\nmyöhemmin tajusin tuon puhelun aikana luvanneeni mennä tekemään niille joulusiivouksen ensiviikolla. ai saatana! mikä hitto mua riivaa?!?!\nLähettänyt mauis klo 20.36 4 kommenttia:\nTunnisteet: mutsi ja faija, valivali\nluistoa ja muuta\nemmaljungat surffaa lumisella polulla.\nmiten helvetissä ne renkaat ajautuu penkkaan jatkuvasti.\nomat jalat sutii ja liukuu.\nruttu meinaa kaatua koiranpaskaan.\nsitä naurattaa hervottomasti.\njustiinsa kun luulen että olen ihan finaalissa, soittaa yksi, sitten toinen. yksi tulee kylään. lainaan naapurin poikaa. saan palkaksi illallisen. neljä lihapullaa, kaksi porkkanaa ja yksi peruna. hyvä saldo.\nsaan viestin kuinka itsekäs ja paska olen. kuinka nöyryyttävää on hakea pestyt kaapit porraskäytävästä. ne jotka vaivalla tyhjensin, punttasin sohvan yli selkäni uhraten ja rappukäytävään siististi asettelin. joiden päälle jätin naapureille pahoittelut tien tukkimisesta.\nvaivannäöstä paskaa kiitokseksi. niinkun aina.\nmutta arvatkaa. nyt mua naurattaa.\nminä paska. paskempi. paskin.\nethän sä sulje lasta ulos mun elämästä? öö-ö. en. sä olet sen itse tehnyt. kaksi vuotta on ollut aikaa pitää yhteyttä ja näyttää että välittää. nyt riittää mun osalta, en pistä tikkua ristiin, enkä ota shittiä niskaan. enkä reagoi marttyrismiin. no response. delete.\npoika nuohoaa jatkuvasti sylissä, halii, pusii, on riippuvainen, kovin liki.\nkuuntelee maminsa soittolistaa, hymyilee, katsoo mua ihmeissään.\n- tiedän, sanon sille. - mullakin on ikävä.\nmä näen unia joissa oon hissin katolla. se menee ylös, ylös, ylös. vanha hissi. se ristikko-ovinen. mä katon niitä vaijereita ja pyöriviä väkipyöriä. pidän kiinni molemmista himpuloista ettei ne putoa, ja pelkään että litistytään kuoliaiksi katon ja hissin väliin. hissi hiljentää vauhtia. säpsähdän hereille ennenkuin se pysähtyy.\nhaukon henkeä hetken.\nvaivun uneen uudelleen.\nunessa kiipeilen oudoilla tikkailla. astinlautoja puuttuu. tikkaat on liian jyrkät, lautoja irtoilee. mulla on lapsi kiinni molemmissä käsissä. yritän pysyä tasapainossa, pitää lapsista kovaa kiinni, olla lipsumatta, heilahtamatta, putoamatta. alhalla on syvä vesi. lapset ei osaa uida.\ntyttö valittaa unissaan. käyn lohduttamassa, silittämässä. annan havahtuneelle pojalle tutin.\nhaukon hetken henkeä.\n"kaikkihyvin, kaikkihyvin, kaikkihyvin" sanon itselleni.\nLähettänyt mauis klo 8.34 Ei kommentteja:\ntaivas... miten pääsen sinne?\ninsinööri kävi linkittämässä mulle syöpää sairastavan puolisonsa blogin. se on tossa mun näytön sivussa mun muiden suoskareiden ohessa. (en viitsi ilman lupaa sitä linkittää, kun en blogilistalta sitä itse löytänyt, sorry.)\ntänään kun mulla oli päiväuniaikaan lukurauha ja blogikierros menossa, luin sen blogin alusta loppuun yhdellä istumalla.\nvapisutti, oksetti ja itketti. menin ulos tekemään tuhmia töitä (siis tupakille, hyi!) ja pidättämään itkua.\nsisään tultuani jehovan todistajat tiputtivat flaijerin mun postiluukusta. sen kannessa lukee: taivas... miten sinne pääsee? aika sattuma.\njumala rakastaa minua, taivaaseen on vain yksi tie, ota hänet vastaan ja niin edelleen.\nkuule jumala, mulla olis taas yksi kysymys.\nse on: miksi?\nmiksi mun ystävä joutuu kärsimään kipuja, ja luopumaan tästä elämästä? miksi mun ystävä joutuu luopumaan puolisostaan? miksi pikkunen poika jää ilman äitiä? miksi mun pitää luopua mun ystävästä? miksi yksille laitetaan niin paljon kipua, epävarmuutta, pelkoa ja tuskaa? miksi mun ystävä joutuu kysymään miksi? mitä on kuoleminen? mitä jos itse tietäisit että siinä se tulee. seuraava juna johon on noustava. heippasitkaikille ja kivaaoli. niinkö?\ntulkaahan jehot ovelle niin tarjoan kahvit ja saatte vastata jumalanne puolesta näihin.\nmä olen oikeesti iltasin lähetellyt lämpimiä ajatuksia taivaisiin. kiitoksia mun rakkaista, ja suojelupyyntöjä mun murulle. mitä mä mun ystävälle toivoisin? pyytäisin? ihmettä? pehmeää loppumatkaa? (hei rakas ystävä, sun juna tulee, oota, voinksmä auttaa näiden laukkujen kanssa...) sitä että me muut kestetään ja jaksetaan?\nmä niin uskon ihmeparantumisiin, uskomattomiin sattumiin, siihen että diagnoosit menee harhaan ja tilanne onkin hyvä. homeopaatteihin, healingiin, akupunktioon, osteopatiaan, kuusenkerkkämehuun. mä tiedän että mun ystävä on yks miljoonasta ja yhtäkkiä syöpä on poissa. eikö niin? vai pitääkö jo lakata uskomasta ja toivomasta?\nmitä jos en ala tätäkään? en suostu.\npitäkää tunkkinne ja syöpänne ja muu saatananne.\nmitä jos maailmassa on asia jota en saa käännettyä toiseen suuntaan vaikka yrittäisin mitä?\nmitä jos jotain pitää vaan kestää vaikka ei halua?\nemmä tätä tilannut. haloo! ehtii vielä kääntää venettä! muuttaa suuntaa. ottaa lääkkeitä ja parantua! ohoi, seis! annetaan tuon junan mennä. keritään me seuraavallakin. mennään mielummin sillä josta ei vielä tiedä koska se tulee. jooko?\nLähettänyt mauis klo 19.07 3 kommenttia:\nTunnisteet: syöpä, ystävä\nsilja ja luuviulu\ntäytyy vaan kiitellä silja linea!\nmeillä oli upea reissu. leikkihuone oli mahtava. samoin ystävällinen joulupukki, ja hieno ohjelma. "tää on hurjaa" hihkui ruttunaama useaan otteeseen.\npalvelu oli erinomaista. kaikki ihmiset oli superystävällisiä ja huomaavaisia.\nkäytiin aamiaisella ja illallisella buffetissa ja kaikki sai vatsansa täyteen. lapset sai jopa erityiskiitosta hyvästä käytöksestä ruokapöydässä henkilökunnan taholta (!!!), ja siitä kiitoksena värityskirjan ja kynät. *\nlapsille oli maailman upeinta myös lasiseinäset hissit, ja hytin ikkunalauta, jossa pystyi leikkimään ja näki alas promenadille. sepä oli jännittävää. ja niiden naamat loisti niin aurinkoisina, että pelkästään siitä sain itselleni superhyvän mielen.\nitkua meinasin vääntää lähtöselvityksessä kun jouduin sanomaan ettei muru tulekaan mukaan. ja laivalla mua pidettiin jonkin sortin sankarina, kun ilosena siellä noita himpuloita yksinään paimensin. mua vähän jopa ärsytti se, että pidetään ihan uskomattomana saavutuksena että hermojaan menettämättä omia lapsiaan kaitsee. yksin. sitä tultiin jopa kysymään ihan erikseen, että miten pärjää ja jaksaa. pyh.\nruoka valmiina pöydässä, ajoissa nukkumaan. me kolme pientä mahduttiin jopa suihkuunkin kerralla ihan hyvin. se siitä sankarin leimasta.\nneuvolantädin mielestä olen riutunut. ja pitäis saada lomaa. lomaa mistä? omasta elämästä?\npyh myös sille.\nmä voin ja jaksan hyvin. ruoka ei nyt vaan maistu, kun olen rakkaimmastani niin huolissani. ja kyllä oma peilikuva hytin suuresta peilistä kirkkaassa valossa oli säälittävää nähtävää. ei paino ole huolestuttavan alhaalla, mutta neljäviis tälläisellä luustolla näyttää luut ja suonet muun muassa lantion aluella aika rumasti.\nkunhan muru vaan palaa väsymyksen perselandiasta, uskon että tilanne korjaantuu. nyt huoli syö naista, ei voi minkään. jaksuja ja rakkautta riittää - niillä mennään.\nmuru pääsi kouluun.\nolen niin iloinen asiasta että itku tuli. jee. olen siitä niin ylpeä! mun rakas!\n* eivät ilmeisesti kuulleet kun sihisin ruttunaamalle ("muumirasia") joka kerta kun sillä meinas karata lapasesta :D\nLähettänyt mauis klo 11.25 3 kommenttia:\nruttunaaman kokoisia lumienkeleitä portaiden edessä.\npoika painaa neuvolassa yhdeksän kiloa.\nmamma liian vähän.\ntyttö on kuulemma älykäs.\nkäsilaukussa nokkamuki ja räsy. passi ja hammasharja.\nrattaiden korissa vaihtovaatteita.\nkohta me ollaan matkalla.\nLähettänyt mauis klo 10.24 5 kommenttia:\nruttu tunkee itsensä kuivausrumpuun. "ei hätää, pääsen täältä jalat edellä ulos."\nkuusi kirpeää pakkaslenkkiä karvakorvien kanssa.\nkoristellut piparit ja ruma piparkakkutalo.\nkipsikädellä pesty koti.\nhakkaan päätä itseni kokoiseen tiilimuuriin. ei mene läpi. pinnasta ei saa otetta.\nitken taas. ja vähän uudestaan kohta.väsyttää, huolestuttaa, ahdistaa.\nsydäntä viiltää niin että tuntuu että kohta kuolen.\nen jaksa enkä pysty enää. mutta pakko on. ja halu.\nLähettänyt mauis klo 5.55 2 kommenttia:\nedellisen postauksen kommenttilootan innostamana siirryn nyt aiheeseen "ne häät".\njoo. kun tässä yrittää pitää parisuhteen kasassa täysin oppositiossa olevan, umpiväsyneen puolisonsa kanssa, ei juuri hää-suunnitelmat päässä etualalla liiku.\nsiks toiseen paskaa niskaan suunnitelmien suhteen tuli vähän odottamattomasta suunnasta. tai kahdestakin...\nno asia yksi. kirjotin yhdelle esiintyjälle, jonka keikalla me murun kanssa ajauduttiin parisuhteen puolelle. olis ollut vähän siistiä saada se esiintymään mein kinkereihin, koska se on älyhyvä. se pahoitteli kovasti, koska on muun elämän takia joutunut lopettamaan keikkailun, eikä muiden töiden takia taivu suomeen asti. uuh. se olis meinaan ollut piste iin päälle hienoihin juhliin. no, eipäs masennuta tästä.\nmasennutaan siitä asiasta numero kaksi.\nkysyin mun vanhemmilta jos ne haluais osallistua mein juhliin ja tukea esim. tilavuokraa himppasen. vedoten tähän mun suku-asiaan. siis siihen että kutsuttavia on vallattoman paljon, ja mein asunnossa ei rahkeet riitä. "isäs seisois vaikka viikon päällään että saa rahat kasaan, ja tekis sun puolesta mitä tahansa." sanoi äitini. mutta hän ei aio osallistua. "hoida itte." se sanoi myös. mitä mä siihen sanon? no että jaa... kyse ei ole siitä ettei niillä olis varaa. tai siitä ettei mulla olis. vaan tässä kohtaa mäkin muutun periaatteen ihmiseksi. jos olis edes sanonut että ei ole varaa, mutta antaa nyt tän kakseurosen, koska asia on tärkeä, niin olis ollut mulle fine. mutta jos ei edes kiinnosta, niin happamoitukoon mehussaan. ja samalla suurin osa sukua on dumattu kinkereiltä ulos. piste.\nmä kerroin asian murulle kun kotiuduin mun vanhemmilta. ja sitten itkin pitkään ja perusteellisesti. palasin yhdessä rysärissä murun alunperin esittelemään malliin mein kahden yhteisestä juhlapäivästä. jauhakoon sukulaiset paskaa sitten elämiensä loppuu asti, ja olkoot loukkaantuneita. jos mun vanhempia (lue mutsia) voi asia vähempää kiinnostaa, luulis ettei sukulaisekaan jaksa kauaa kiukutella. tai vaikka jaksais, niin ihan sama mulle (meille).\npettymyksen suossa rämmittyäni muutaman päivän, päätin että mun päivää ei nihkeilijät pilaa. en ole vaan jaksanut ajatella asiaa juurikaan nyt, vaikka muru toisinaan kyselee maistraattiajan varaamisesta ynnä muusta.\nnoh. suunnitelma siis sen sorttinen että mennään maistraattiin tärkeimpien ihmisten kanssa. (sisältäen pari ystävää.) ja sieltä yhdessä syömään illallista jonnekin. ja hotelliin kaksin "hääyöksi". sitten seuraavana iltapäivänä kutsutaan kotiin isä heikki, ja noin 10 tärkeintä ihmistä. (ystäviä, pari sukulaista ja mun isi sekä murun äiti.) juhlistamaan parisuhteen kiitospalvelusta. ja kun pappi saadaan ulos talosta, nostetaan viinitonkat pöydille ja avataan ovet parillekymmenelle muulle tärkeälle, ja hipataan yöhön teemalla "viinin, rakkauden ja suklaan juhlat". sitten ehkä citylle joraamaan muutamaksi tunniksi, ja toiseksi, siunatun parisuhteen"hääyöksi" hotelliin. jos rahkeet riittää (lue: lapsenvahdit), niin otamme sitten sunnuntaiaamuna lentokoneen ja suhaamme eurooppaan "häämatkalle" muutamaksi päiväksi.\nyksinkertaista, korutonta, intiimiä ja kivaa. mein näköistä.\nja kyllä, olen tähän suunnitelmaan täysin tyytyväinen.\njotenka, teistä yhdeksästä jotka mut täältä tuntee, niin saatte varata sitten enssyksyksi mulle yhden viikonlopun, kiitos! apuanne kaivataan ehkä pikkujutuissa ja etenkin yhteisessä ilonpidossa. ja hengellinen äiti vois alkaa harjotteleen "truly, madly, deeply":ä. haluan sen omistaa tolle äkäpussilleni, ja biisi toimikoon "häävalssina". säestykseksi saat ottaa kitaran ja esikon. jookos? muuta ohjelmaa ei kai sit tarttekaan suunnitella ;)\nLähettänyt mauis klo 7.26 4 kommenttia:\nja siis kun pyysin jotakin muuta, nii mä tarkotin jotakin positiivista!!!\nnyt mulla on loppupäivän töissä oleva muru, täydessä vauhdissa toheltava vuosikas, kipeenä oleva leikki-ikänen, ja mahdollisesti murtunutkätinen esikoinen.\na) lähtöä lastenklinikalle jonottamaan yhden villin, yhden kipeän ja yhden käsivammautuneen lapsen kanssa määräämättömäksi ajaksi?\nb) menoa sinne lääkäriasemalle jonne meillä on jo kanta-asiakaskortti? sinne missä palvelu on nopeaa ja asiantuntevaa, mutta jossa ei rtg-palveluita viikonloppuna tarjota...\nc) menoa toiselle lääkäriasemalle, yksityiselle, jonottamaan päivystävälle lääkärille määräämättömäksi ajaksi, jossa rtg on käytössä...\npaskamaisinta tässä äksidentissä on se, että esikko on ainut jolla ei tapaturmavakuutusta ole, koska sillä on futislisenssi. mutta. en tiedä korvaako futislisenssi tätä vapaaehtoisessa treenissä sattunutta haaveria. treenissä jonne joukkue kannustaa menemään, ja tarjoaa puitteet, mutta valmennusta ja valvontaa siellä ei ole.\nedit: käytin villiä korttia d) isänsä sai viedä esikoisen lääkäriin. ja kyllä äiti tietää kato, jos mun esikoinen jotaki urheiluvammaa itkee (ikinä ei ole niin käynyt ennen) ni varpilla tietää ettei o ihan pikkujuttu. ja jep. murtumahan siellä ranteessa on. tämä se tästä viel puuttui. ou jee.\nLähettänyt mauis klo 10.45 3 kommenttia:\nTunnisteet: esikoinen, valivali\nvillit yöt, jatkuu...\nuh, olispa muuta kirjotettavaa, mutta ei ni ei.\nilta oli kiva. tehtiin lasten kanssa pizzaa, katottiin leffaa ja syötiin karkkia. muru oli 30h valvottuaan mennyt nukkumaan iltapäivällä. mä kömmin kympiltä sänkyyn.\nruttu heräsi yhdeltätoista hinkumaan ja köhimään. puoliltaöin heräsi muru. havahduin kun se mistään mitään tietämättä selitti ruttunaamalle että yöllä ei voi vaellella pitkin asuntoa. muru oli napannut mun vaivalla hyvään hengitysasentoon pystyyn tukemani rutun sohvalta kantoon kohti omaa sänkyä. puutuin asiaan kun rutun hinkuminen taas alkoi.\npitäskö tätä auttaa jotenki hengittämään? kysyi pöllämystynyt muruseni kun nappasin rutun siltä itselleni. - njaa. mitäpä luulet?\nruttu viltin sisään ja ulos, lähdin minä. (emmätajua mikä muakin vaivaa? jos toinen on kuitenki hereillä, nii ei tule sit mieleen painua itse petiin ja antaa toisen hoitaa nää ramppaamiset?)\nkaksi ulkoilureissua ja annos jäätelöä laukaisi alkamassa olleen laryngiitin taas.\nesikoinen oli myös vaellellut yöllä etsimässä särkylääkettä. muru ei ollut nukkunut keskiyöstä lähtien silmäystäkään. oli katsellut leffoja, ulkoiluttanut koiria ja juonut kahvia. ja aamulla läksi sitten töihin.\npuh huijaa. rauhottuis nää yöt nyt. tätä työnkiertoa on murulla jäljellä kaksi työvuoroa. sitten viikko vapaata, sitten yksi työnkierto, ja sit se on loppuloppu. kun vaan jaksais tän setin nyt. sekä se että minä.\njos mä toivon ainoostaan että muru sais nukuttua, ja ettei laryngiittioireilu tartu poikaan, niin onko se liikaa vaadittu? mitä? häh? riittäis nää villit yöpuuhat näiltäosin. jotaki uutta, kuule elämä, meille nyt pliis...\nLähettänyt mauis klo 6.32 3 kommenttia:\nTunnisteet: perhe, unet\npaljon lapsia, vähän unta\npaljoista lapsista on paljon iloa.\nmutta myös valvominen tietty kertautuu yhtäpäätä lapsiluvun kanssa. sain taas huomata.\nensin valvotti se poika, hammasteluineen ja räkäilyineen.\nsitten se keskimmäinen, sen laryngiittinsa kanssa.\nviimesenä, mutta ei vähäismpänä, se esikoinen.\nmun piti mennä nukkumaan ajoissa, mutta en voinutkaan, koska esikolla oli myöhäistreenit, jonne tälläkertaa sen laskin kun niillä oli jotkut testit. sieltä puoli yksitoista kotiuduttaan, oli sillä paljon asiaa. mä makasin sängyssä suht koomasena silmät ummessa, ja se istui murun tyhjällä sängyn puolikkaalla puhumassa niitä näitä. noin puolitaöin sen juttelut meni vakavaksi, ja lopuksi se väänti itkua, joten yritin skarpata ja kuunnella ja vastailla parhaani mukaan.\nsen kyseli kuolemasta, elämän tarkoituksesta, murun isästä ja itki mein ystävän sairastumista. olen taas tyytyväinen siihen että se haluaa mulle puhua ja purkaa, ei siinä pienet valvomiset tunnu sen rinnalla että toinen tuntuu oikeesti luottavan muhun.\nkun olin passittanut nyyhkivän esikoiseni unten maille, kävin lyhyeksi olettamilleni yöunosille tosi hyvin mielin.\nja kas kummaa. se oli vasta esikoisen kello puoli seitsemän joka meidät aamulla herätti. ei tuttia vaativa poikanen, eikä laryngiitin vaivaama tyttönen. aika kiva...\n- "mami, mä tykkään susta tosi kovin, kun sä oot mulle niin kiva ja kiltti. mutta lakkaa suututtamasta mammaa surulliseksi. niin ei saa tehdä koska mä rakastan sitä niin kovin..."\ntuo ruttunaama vaistoaa kaiken!\nja aattelee mamman parasta.\nmun oma kulta!\nneiti tietäväinen, joka asiat aavistaa. näissä sisarensa imagolaseissa se on heilunut pari päivää täällä. "mä oon ihan ope, ja kivan näkönen!" se sanoo uudesta lookistaan.\nLähettänyt mauis klo 19.09 Ei kommentteja:\nTunnisteet: lapset, ruttu\npäivän naurut tässä! en tiedä naurattaako teitä siellä, mutta toimikoon tämä opetuksena, kaneetilla "ei näin!"*\nkuvaus eräiden hääpäivästn alkuosasta, otsikoineen:\nMihin sitä ihminen enää komedioita tarttee kun on siunattu tällaisilla sukulaisilla. Voi morjens ja hauskaa hääpäivää niille. Mulla ainakin on :D\nalkutahdit oli lyöty varmaan jo eilen ku X kyseli et minne Y aikoo viedä sen syömään. Se ei ihan selvinny kumpi oli puhunut Y:n lätkänpeluusta tänään, oliko X epäillyt sitä et se menis mielummin sinne ja oliko Y vaikka päättäny vähän jekuttaa ja sanonu menevänsä sinne. Mut eniveis tänään ku Y tuli himaan kymmenen tulipunaisen ruusun kanssa, joista se oli pulittanu viitisen kymppiä, niin X oli jo kerenny piiskata ittensä sellaseen raivoon et ei ees avannu koko pakettia, kiukkus vaan ja kävi printtaa netistä Y:lle avioeropaperit. Y kelas ensin kirjoittaa niihin nimeksi mikki hiiri, mut päätti sit kuitenkin jättää kirjoittamatta mitään ja sulkeutui vessaan niiden kahden skumppapullon kanssa jotka se oli juhlan kunniaksi hankkinu ja lipitti toisen niistä siellä yksin kunnes uskaltautui ulos. :D Y onneksi otti tilanteen huumorilla kun tää on niin jo nähty, et alkoi jo läpällä heittää mulle et kumpihan muuttaa, kenen nimissä on kämppä ja et kumman rahoilla on sänky ostettu, uskaltaako se mennä nukkuu siihen vai joutuuko sohvalle. kehotin kuorii ruusut paketista ja jättää skumpan siihen viereen et X näkee että se on ajatellut ja muistanut. Mut ei se kuulemma viittiny, pelkäs et X huitasee sitä sillä pullolla nukkuessa ja mietti pitäiskö nukkuu kypärä päässä. ;) Kehotin unohtaa sen idean ettei X luule et Y kettuilee sille. Mut joo, puhelu loppu sit siihen ku X vihdoin ja viimein tuli ATK-huoneesta ulos ja Y:lle tuli kiire lopettaa puhelu mun kanssa.... :D :D :D\nja tämä tarina on tosi. ja jatkoa odotellessa... ei paljoa varmaan kyseisessä osotteessa naurattanu, mutta mä hirnun vieläkin. anna mun kaikki kestää!\n* ei näin! huusi myös ystäväni kaksivuotias poika, kun toinen poika yritti sitä halata. huom. sama poika elää kahden naisen perheessä, ja rakentaa brion junarataa yrittäen laittaa reiän reikään ja nupin nuppiin.\nja taas mä nauran!\nLähettänyt mauis klo 18.43 3 kommenttia:\nTunnisteet: aikuisten asiat\nolen todella viisas\nsiis ei voi muuta sanoa kun että pidän itseäni korkeassa arvossa. mä olen niin viisas ja fiksu. en mitenkään kirjanoppinut mensalainen, mutta arkijärkeä piisaa.\nmä niin hehkun itsetyytyväisyyttä tänä aamuna että ei rajaa.\nmä eilen illalla menin nukkumaan heti kahdeksan jälkeen. en ees viitsinyt yrittää mitään relationshittiä enää, vaan priorisoin itseni etusijalle, ja voi kun se olikin kymppiveto!\nmeinaan, kun kolmelta yöllä mun sängyn vieressä seisoi pieni henkilö, joka valitti nähneensä pahoja unia, ja hengitti todella raskaasti, oli ajatukseni heti kristallinkirkas, ja jaksaminen kohdallaan. laryngiittiperhanahan se lasta vaivasi, ei niinkään pahat unet. hyvin jaksoin kannella nelivuotiasta peittokääröä pihalla tunnin verran. tarjosin jäätelöä, nukutin sitä pystyasennossa mun sylissä.\nja neljän jälkeen kun kohtaus meni ohi, aloitti pienempi sumusireeni aamuhuutonsa. tutiteltuani pojan muutamaan otteeseen, mietin keittäiskö jo kahvit kun hesarikin oli jo tullut, mutta päädyin sänkyyni pötköttelemään. hereiskiukkuinen muru siinä unisena huokaili ja mutisi ja painui kylkeen kiinni. aika hiis. kuuteen saakka siinä pötköttelin ja fiilistelin omaa älyäni, ihania lapsiani ja hömppää emäntääni. kunnes herra pikkuherra vaati päästä aamupuuhiin.\nmä siis luotin intuitiooni ja kävin ajoissa nukkumaan, ja sieltä se tauti tuli rutulle niinkun olin ounastellut. onneksi oli jaksava ja hellä mama hyvässä hoitovireessä yöllä. pohdin tosi kovin mitä tehdä, jos sairaalaan lähtö tulee. mietin jo poikulin pukemista, ja taksin tilaamista, ja aamulla vasta muistin että lapsillahan on nyt kaksi vanhempaa. tietty voin herättää sen toisen viemään rutun autolla klinikalle. jee! superia!\nnyt lastenohjelmia katseleva hyeena haukahtelee enää toisinaan. pidän kuitenkin suunnitelmissa unimatin kanssa tapaamisen taas iltakahdeksalta, kun ei ikinä tiedä mitä seuraava yö tuo tullessaan.\nLähettänyt mauis klo 6.51 2 kommenttia:\non tää kanssa taas...\nmulla alkaa närvi paukkumaan täälä.\nvaikka kaikki on nyt "ok", ei edelleenkään täällä saa mitään ihmisvastauksia mihinkään. kysyin leivonko sämpylöitä, kun nuo allergiat on päällä, ja sais lisäaineetonta leipää sit, niin vastaus oli ihansama. mikä kutun ihan sama? mä joko leivon tai en. ei siinä ole mitään helkatan välimuotoa! saamarin naiset, tai nainen.\nmuutenkin tuntuu että päin vittua menee vaikka päällään seisois. lapsi herää neljältä aamulla itkemään, sit ruttunaama alkaa vaeltaa täällä. sit poika nukahtaa ergoon tarhamatkalla, jotahan rattailla ei voi suorittaa kun ne rattaat ei kuitenkaan 30cm leveellä kinttupolulla (varsinkaan takastulomatkaa kilsaa ylämäkeen) kunnolla kulje. ja sit poikaahan ei voi siirtää ergosta rattaisiin kun se nukkuu, koska se siirrossa herää. ja sitten se ei taas nuku, ja sitten se on pahalla päällä.\nsit mä alan tekee niitä kutun sämpylöitä, ni eihän täälä ole hiivaa, vaikka aina on. sit päätän viiä matot ulos, ja uppoan persusta myöten hankeen. crocksit jalassa. ja sit päätän pestä lattian, nii tolu loppuu kesken urakan.\nja sit mun suklaatki on loppu.\nja sit murulla olis treenit tänään. ja sit kun en yhtään tiiä haluisinko ees pyytää sitä oleen himassa mein kanssa, vai joutaaks tommoi äkäpussi puntteja heiluttaan vaikka se ei ole muksujakaan about viikkoon kunnolla nähnyt.\nja sit kun mulla loppuu pinna nii tää talo kohta räjähtää, ku pitäis olla sitä saakelin suklaata, ja sit sitä hiivaa, ennenkun mä heittelen ton taikinan alun seinään täällä. mut eihän sitä voi nyt kaupasta hakea, kun poika peeveli nyt nukkuu niitä uniaan tuolla tuuletusparvekkeella, eikä sitä voi sieltä siirtää kauppamoodiin, koska sit kun se siihen herää kesken unien, nii sit se on pahalla päällä. niinkun minäkin nyt näytän olevan!\non sit perskules tää päivä!\nja sit ku mä teen ruokaa, ni sitä ei kukaan syö.\nja sit ku mä annan koirille ruokaa, ni ei olis pitäny.\nja sit ku mä oon hiljaa, ni pitäis puhua, ja sit kun mä puhun, pitäis olla hiljaa.\nja sit kun annan lapselle piparin, ja vedän sen pulkalla tarhaan, niin saan raivoa palkaks.\nja sit. ja sit. ja sit. mä lähden etsimään asennemuutosta ja motivaatiota nyt jostakin. ja vähän äkkiä!\np.s. unohdin listasta sitku putella on vielä laryngiittioireita.\nja olihan sitä hiivaa sit! en vaan nähny, vaikka silmällä katoin! aaaaaaaaaaaaaaaaargggghhhh!!!\nLähettänyt mauis klo 9.12 1 kommentti:\non tää kanssa...\nsain aimo ripityksen emännältä puhelimessa. asiasta juu, eikä kyseessä ollut töihinlähtövitutus. kiitosta vaan, ja joskus täytyy muakin nuijia kai halolla kaaliin ennenkuin ymmärrän. viitaten edelliseen tekstiini, olen asian kanssa sujut jo ennestään. että osaanpas itsekin. (kevyt lällätilää-fiilis, ehdin eka ennenkun edes koulutettiin, mutta en viitiny käydä tulella leikkimään ja toiselle nokittelemaan omalla parhaudellani just sen puhelun aikana.)\njoskus kun emännällä on horatio-kausi (mykkyys) kaipaisin suoraa palautetta, joten nyt, vaikka se tuli ns. huonokuuloiselle tarkoitetulla volyymillä, on kai syytä olla tyytyväinen.\noppivainen otus, mokoma. puhuu se sittenkin jos tarpeeksi kovalla äänellä kysyy. (typerää virnistelyä tähän kohtaan.)\nymmärrän että jollekin heikkonärviselle tämmönen parisuhteella irvailu ja siitä iloitseminen että toinen on hiukka raivona, on vähän liikaa. mutta mä kun osaan, taidan ja pystyn itse, niin tarvitsen kunnon vastuksen, ja sen että sanotaan suoraan ja asetetaan vähän rajoja. ja kyseessä kuitenkin ihan asia mistä ollaan samaa mieltä, mä en vaan tarpeeksi pontevasti sitä kuulemma näytä.\nparasta puhelussa oli loppukaneetit:\n- nii, että nytkö kaikki on kunnossa?!?!?! (kovasti huutaen.)\n- no v***u joo!!!! (kovasti huutaen.)\n- no v***n hienoa! (edelleen huutaen.)\non tää ihanaa.\nLähettänyt mauis klo 19.50 Ei kommentteja:\npalautetta ja paskaa\nvaikka mulla on periaatteena että jos ei ole positiivista sanottavaa, ole hiljaa, niin joku pohja se on munkin paskasangossa.\noon muutaman päivän tuuminut kuinka mun eksällä on pokkaa moittia mua itsekkääksi, ja päädyin lähettämään sille mailia itsekkyyden olemuksesta. tosin psykologikin eron jälkeen sanoi että mahtanut olla narsistinen tyyppi, joten tuskin palaute tefloniin tarttuu edes. mutta olenpa sanottavani sanonut. murukin on ihmetellyt (ja muutama ystävä kenelle olen asiasta puhunut) kuinka jaksan joustaa ja ymmärtää, muka lapsen edun nimissä. silmäni aukesivat itsekkyysmoitteen jälkeisissä aatoksissa. lapsen etu my ass. nyt saa todella loppua pelleily lapsen suhteen. joko sitä otetaan, tai ei oteta. joku suunnitelma ja roti pitää lapsen tapaamisissa olla, ja jos ei siihen pysty ja muut asiat elämässä tulee ensin, olkoon se niin. ei voi parin päivän varoitusajalla ajatella ettei perheellä ole omia tekemisiä, ja hypätään niinkuin eräälle sopii. tai että kahdesta joulupäivästä vietetään molemmat siellä eräällä, koska muuten niillä eräillä saattaa olla tylsää.\non alkanut muakin jo rasittaa selitellä itkevälle lapselle miksei sitä ylipäätään haluta leikkimään hakea, vaikka erään luona on niin kivaa, ja eräästä pidetään kovin. joko pitää olla pitävä päivä tiedossa ja seuraava suunnitteilla, tai annettava lapsen unohtaa jos ei mielenkiintoa pikkuihmiseen tarpeeksi ole.\npaskaa varmaan tulee maililla takasinpäin, mutta onneksi tietokoneessani on delete-nappula.\npaskaa sai niskaansa aamulla myös autoilija, joka pentujeni takaa yritti kaahata suojatielle. pomppasin sen eteen niin että sen oli pysähdyttävä, ja artikuloin niin selvästi kuin mahdollista, ettei jäis audikuskilta viesti saamatta: "vitun kusipää urpo. täällä on liukasta. aja vaan päälle niin tapan sut."\nnoh, tästä voi alottaa hyvän päivän kun on palaute oikeisiin osotteisiin jaettu.\nkiitos. ja ilosta päivää teille muille!\nLähettänyt mauis klo 8.32 4 kommenttia:\nTunnisteet: tyhmät ihmiset\nelämä on eritavalla, fläsäri\nne seiso siin eteisessä. puki päälle. oli menossa ulos. sil toisella oli joku tärkee juttu kesken. selitti intensiivisesti jotakin asiaa. samassa vauva tuli perässä eteiseen, heittäyty kenkien päälle, kilju ja kikatti. toinen kumartu vauvan puoleen, kutitteli sitä, kilju sille takasin. sen toisen juttu jäi kesken, kun kuuntelijan huomio selkeesti kiinnitty vauvaan. kun ulko-ovi meni niiden takana kiinni, se toinen sano:\n- anteeks. mitä sä olit sanomassa?\ntoinen hymyilee, jatkaa juttua kun mitään keskeytystä ei olis ollukaan.\nse toinen äimistyy vähän, ihmettelee missä on ne raivarit. sua ei kiinnosta mun jutut. sä et ikinä kuuntele. sä et rakasta mua.\nainii, se muistaa. elämä on nyt eritavalla.\nse suukottaa sitä toista. hymyilee.\n- mikäs nyt tuli, se toinen kysyy.\n- ei mikään. oon vaan niin ilonen susta.\nLähettänyt mauis klo 4.49 Ei kommentteja:\nhuoh. jostain syystä mun vekkari alkaa kiljumaan puoli kuudelta. sitten tutittelen sitä kuuteen, ja sit noustaan ylös kurkkimaan joulusukkaan. tuttipullosta luopuminen sujui aika kivasti, eikä poika enää raivoa aamuisin. (mitä se siis on tehnyt 3 kuukautta vaatiessaan aamupulloa, ja 2 päivää päälle ennenkuin tajusi ettei pulloa tule.) raivottomat aamut on kyllä aika kivoja. kun haen pojan sängystä ja menen sen kanssa keittiöön, se osoittaa kahvinkeitintä ja sanoo "kah". mamalle juu kah, niin aamu sujuu hyvin. ja sitten lorutellaan ja kurkataan joulukalenteriin, josta löytyy yleensä rusina.\nnoin vartti heräämisen jälkeen poika alkaa maiskuttaa suulla, ja vaatii säälittävällä äänellä "anna, anna", siitä tietää että pitäs ryhtyä puuron keittoon.\nitseä ei näin aamusta väsytä, mutta se johtuu siitä että tilttaan illalla ihan totaalisesti noin kello kahdeksan. eilen sain valvotettua itseäni maikkarin ysidekkarin alkuun, ja tuosta sohvalta esikko mut treeneistä tullessa herätteli. "mama, katostä tätä? hei. herää. katotsä tätä? hei, siirry omaan sänkyyn... hei haloo. voi hemmetti!" aamulla hokasin että esikko oli samassa tilassa syönyt iltapalaa ja vissiin tsiigaillut hetken simpsoneita dvd:ltä. mulla ei moisista mitään hajua tai mielikuvaa.\nmietin miten uskomaton tämä naisen keho ja systeemit on. väsymättä sitä jaksaa monta kuukautta jopa kuus kertaa yössä heräillen, ja sitten kun saa nukkua 12h/yö, on ihan umpitunneliväsynyt. huoh.\nmulla on ollut varsinainen nothing-to-do-viikonloppu. muru on ollut töissä, ja me muksujen kanssa "vaan" kotona. yllättävän paljon sitä kaikenlaista päivään mahtuu kuitenkin. leikkimistä, leipomista, nukuttamista, koiralenkkejä, luistelua, ruoanlaittoa, lehdenrepimistä, siivoomista, tontuntöitä, afrikantähteä, nettishoppailua...\n...sain tilattua leijonapoikulille baby amber - meripihkakorun. pikkuväessä on muuten just tullut niitä lisää jos jotakuta kiinnostaa. susannan työhuoneesta tilasin käsinpainettuja ekorättejä pukinkonttiin, maatuskakuosilla tietysti! esikon vans:in talvikengät jäi vielä jonoon, koska oikeaa kokoa varastossa ei ollut. samoin murun parka (suoraan canadasta) jäi linjoille koska ei toi mun ulkomailta ostostelu tunnu ikinä onnistuvan ekalla. suomalaista designiä joulukorttien muodossa hankin polkka jamilta. ihania kortteja!\npitäs vielä väkertää ruttunaaman lapaset valmiiksi tän pvän aikana. nyt kun neljien tumppujen kokemuksella osaanki jo tehdä suunnilleen kaks samanmoista tumppua kerralla, niin neiti tilas eriparitumput. hitsi, että se aina keksiikin! :D\nLähettänyt mauis klo 5.43 Ei kommentteja:\nkasakkamyssy on musta ihana! muistuttaa pannumyssyä, just sopiva mulle. ja tuo villamekko kuuluu kiinteesti mun "kylmien päivien kotilookiin". mein perheen coolien mielestä on aika junttia liehua täällä säärimittasessa kansallisromanttisessa villamekossa, but I don't care! lämmin se on, ja musta oikeesti kaunis. sain sen muuten naapurinrouvalta, koska se sen mielestä näytti multa. hih, kiitos ja kumarrus naapuriin!\nLähettänyt mauis klo 6.22 Ei kommentteja:\nhittolainen. etsin työkenkiä. tässä aika kattava valikoima silmiini osuneita kummajaisia. apua!\nsiis mulla on ollut aiemmin käytössä puolasta ostamani crocsit (2,5e!!!), ja niillä on pyyhkinyt duunissa hyvin. männä kesänä vaan rönysin ne sitten tässä kotiäitityössä tärviölle. mutta tollasista mummukengistä (anteeksi mummut) satanen? ööh, nou.\nmä en todella näe itseäni tollasissa, en töissä en missään. entä te, kahdeksan jotka mut tietää tai ne kahdeksan jotka mut tuntee: olisko jo ihan hyvä läppä tommoset kauhistukset? oh shit.\np.s. kuvat, en tiiä mistä. netistä kai haulla työkenkä.\nLähettänyt mauis klo 12.01 5 kommenttia:\nTunnisteet: minäminäminä, ostostelu\npiti laittaa kuvapostaus eilisillasta. olis ollut tarjolla villamekkokuva, ja kuva mun kasakkalookista. mutta ei niin ei. kuvien linkitys ei nyt toimi.\neilen kun olin saanut muksut nukkumaan, seikkailin hetken blogistaniassa ja sain inspiksen keittää itelleni teetä, ja teki mieleni aloittaa huudosta bongailemiani makinen kirjoja. tyydyin kuitenkin insinööriltä lainaamaani pokkariin. kiva ilta oli vällyjen välissä, villamekko päällä ja kirja toisessa, teemuki toisessa kädessä.\nmuru veti eilen siepit töihin lähtiessään. en nyt tiedä oliko kyseessä ihan asiasta, vai töihinlähtövitutuksen purkaminen. pitää utsia asiasta enemmän kunhan se vaan pörröisen päänsä nostaa tuolta unimaasta. kipakan keskustelun lopputulemana on kuitenkin se, että en ala survomaan ruttunaamaa eksälleni jouluna, sen toiveista huolimatta, koska joulu asettuu viikonloppuun, jossa on kaksi päivää, ja meillä muutenkin kaksi paikkaa vierailtavana. mutsille ja faijalle pitäisi mennä, ja g-tädille saunomaan. ne riittää yhdelle viikonlopulle.\ntälle viikonlopulle meillä sensijaan ei ole tekemisiä. muru tekee tokavikaa työkiertoa. selkeesti sen potutuskäyrä nousee, kun työvuorot vähenee. motivaatiota töihinlähtöön pitää keräillä urakalla. onneksi se paska on pian loppu. lopullisesti.\nmun stressikäyrää nostaa töihinlähtö kaikkinensa. mä en kestä järjissäni eroa tosta poikulista. toisaalta mulla on tosi kiva työ, ja hyvä työporukka, mutta ei se korvaa tätä elämäni parasta aikaa mitä saan viettää niinkuin tahdon, syvästi rakastamieni ihmisten kanssa. kaipa siitä selvitään kuitenkin. ja tiedän että pojalla on hyvä olla mamin kanssa kotona, niin enköhän mäkin muutamilla itkuilla tästä selviä.\nmun painonlaskukaan ei muuten ole pysähtynyt. vaikka syön apinan lailla. alkaa mietityttää asia sen verran, että jos vaikka ensviikolla neuvolassa pyytäis lähetettä labraan. jos vaikka kilpirauhasarvot tsiigais. musta ei ole järin normaalia että 3kk imetyksen jälkeen paino hiipii salakavalaa tahtia alaspäin. tai sitten vaan taas vedän täällä jossain manioissa, ja siksi ei painokaan nouse/pysy. no, hyvähän se on vaan tarkistaa.\ntänään hesarissa muuten oli pieni juttu tutkimuksesta jossa oli huomattu että perheessä, jossa on koira, lapsen mikrobitasot oli paremmalla tolalla kun koirattomassa perheessä. mun lapset on aina olleet keskimääräistä terveempää sakkia, ja kyllä uskon että lemmikeillä on vastustuskykyyn positiivinen vaikutus. väliäkö jos vähän irtokarvaa on naamassa ja kiviä suussa :)\nviimenen ja paskin asia mun elämässä ja tässä postauksessa on mun ystävän syöpäpaska. mä elän uskossa että joku jumala, homeopaatti tai ihmeparantaja tulee ja pyyhkäsee koko paskan ns. helvettiin. kun puhun tästä positiivisuususkostani, muru pyörittelee surullisena päätään. samaa tekee sairastuneen puoliso. voiko olla oikeesti niin että olen menettämässä sekä ystäväni, että uskon tän maailman hyvyyteen? tää tulee olemaan mulle, ja muille osallisille, ennenkokematonta paskaa, ja jotain niin uskomatonta ja absurdia etten enää tiedäkään miten tästä selvitään. mä en edes tiedä mitä kuolema tarkottaa. ystäväni oli kirjoittanut, että samalla tämä aika tuntuu aivan liian pitkältä, ja aivan liian lyhyeltä. niinpä. tähän mulla loppuu sanat. sitten alkaa kiroilu, siis silloin, kun en osaa itseäni verbaalisesti enää ilmaista. vittu mitä paskaa, sanon, kun en muuta osaa.\nja syövästä puheenollen. mutsi romahti. tai sen vointi. se on ollut pirteä ja reipas tähän asti. nyt se nukkuu eikä jaksa mitään. jää tältä viikolta mein perinteinen muru-duunissa-esikko-isällään-en-jaksa-itse-laittaa-ruokaa-viikonloppuateriointi siellä väliin. ensimmäistä, ja toiv viimestä kertaa.\nLähettänyt mauis klo 8.08 2 kommenttia:\nTunnisteet: muru, perhe, syöpä\nhitsit, meinas unohtua! foto. huomaatko pilkkeen? ymmärrätkö fiilarit?\nLähettänyt mauis klo 14.04 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kuvat, poika\non kuulema lottovoitto syntyä suomeen, mut ei vissiin tähän perheeseen, jos pojan synttäriaamua katsoo. jätin pullomaidon pois aamusta, ja leijonapoika oli asiasta aika vihainen... jos sen karjumista yhtään oikein osasin tulkita.\nsynttärilahjaksi se sai uuden hienon nokkamukinkin, mutta ei sitä juurikaan osaa arvostaa. on se isoksi kasvaminen kovaa.\naamumaito on sille ollut semmonen juttu että jos se ei sekunnissa ole kuumana nokan edessä kun herra herää, niin karjuminen ja teutarointi on jotain ennen näkemätöntä. jospa aamut hiukan rauhottuis, ja maidon toivominen aamuviiden jälkeen loppuis, kun sitä ei tule ollenkaan. iso poika osaa juoda jo nokkamukistakin, mutta sepä vasta on tylsää hommaa.\nnyt raasuli tekee vielä hampaita, joten ekaa synttäriä on vietetty kilarien merkeissä. tän päivän se on ollut samanlainen kun vauvana, eli lohduttelu tai sylittely ei kelpaa ensinkään. se työntää, repii, tönii ja karjuu. panadol ei tunnu auttavan hammaskipuun. ja mistä tiedän ettei se ole pulloraivoa? no siitä että eilen oli vielä tavallinen pullopäivä, ja meno aivan samanmoista.\naion nyt tilata sille sen meripihkakorun, vaikka muru pitää sitä täytenä humpuukina, mutta jos mä siihen uskon, niin luotan myös että se helpottaa tuota hammastelua.\npojallahan on nyt ruhtinaalliset 4 hammasta, joista tuo neljäs on vastikään tullut ikenestä läpi, ja aika ison huudon ja vaivan kanssa. öisin se on joikhannut vaan hieman, mutta koska 12h yöunet on suht normi, olen heti arvannut mistä kenkä puristaa jo ekahuudolla, ja olen tuutannut sille kipulääkettä. ihme kyllä, yöllä se tehoaa hyvin. päivällä samalla tökötillä ei tunnu olevan mitään vaikutusta. tuntemattomia on hampaidentekijöiden tiet.\npoika on muuten kaikkiaan aika vekkuli. en ole ennen nähnyt moista vilkkusilmää lasten joukossa. sillä on aina pilkettä silmäkulmassa, ja jotenkin velmu ilme naamalla. se on tosi huumorintajunen tyyppi, ja leikkii esim. kukkuu-leikkejä aina kun mahdollista. myös "pahanteossa" se on tosi usein, ja jos kukaan ei huomaa sen menevän pesukoneelle taikka repimään pyykkejä kaapista, se kiljumalla ilmottaa että "tulkaas kattoon mitä teen", ja kun sitä kieltää, on se varsinaisen hauska juttu.\njahtaus- ja hippaleikit, ja kaikki ylösalasin kiepautukset ja pyörittelyt sekä heittelyt on edelleen hottia.\nhalailu- ja pussailutaidot on hallussa. leijona on myös saanut lisänimen "matonhalaaja", koska välillä kesken leikkien on pää painettava mattoon ja sanottava hempeellä äänellä "aaaaa".\nmuutamia sanoja käyttää aktiivisesti.\n"anna anna nam nam"\näärettömän huvittavaa on, että se sanoo mulle ja murulle molemmille "äithii!" kun se haluaa syliin. meitä äideiksi täällä ei kukaan juuri kutsu, joten suht sisäänrakennettu sana ilmeisesti tuo suomalaislapsilla mahtaa olla. sillä taitaa olla aika laaja sanavarasto, mutta harvoin se kertoo mitä osaa. usein se yhtäkkiä hihkasee jonkun uuden jutun, joka sitten jää toviksi taas unholaan. pojan suusta on kuultu "hamphaat" kun se nappasi hammasharjan, kiukkuinen "avaa!" kun serkun uunissa olikin lapsilukko, "kiitti" kun antoi lelun mulle, "kko" (eli suukko) kun olin menossa ovesta. myös mammaa se on joskus itkun seasta mun perään huutanut.\n"ai tämmönen mammanpoika" sanoi mummi sille, kun olis vähänaikaa mummin sylissä pitänyt olla että mamma saa sapuskat lautaselle. ei meinaan onnistunut. ihan samanlainen mamis kun ruttunaama, totesi mummi. yhdistävänä tekijänä näen noissa nuorimmissa myös tuon kovan temperamentin ja sen silmien pilkkeen. (ruttunaamalla on nykyään tapana mennä bussissa vähän kauemmas istumaan ja vinkkailla silmää mulle kun katon mitä se puuhaa.) hauskoja nuo tanskalaiset! täytyy vielä mainita että sen tekonauru oikeessa kohtaa saa sen kuulostaa siltä, että sillä olis oikeesti tosi hyvä huumorintaju. se oli ollut murun mukana treeneissä ja tytöt kun oli siellä keskenään naureskelleet, pikku-ukko oli kävellyt niiden joukossa hieman kumarassa, kädet selän takana ja hörähdellyt mukana. mahtoi olla näky!\npoikamaista leijonassa on kiinnostus kaikkeen pörisevään. on hauska huomata, että vaikka mitään autojuttuja tai -hehkutusta ei olla sille tuputettu, kääntyy pää aina autojen, metrojen ja traktorien perään. jos omia autojaan tai traktoria se täällä työntää, on sen kurkusta lähtevä murina oikeen asiantuntevaa. "rrrrrr-prrrr-rrr".\nykköset ja kakkoset se tekee vessaan niinkun isojen poikien kuuluukin. sapuskat se halutessaan lusikoi itse naamariin.\nreipas poika, hieno poika, mä sitä usein kehunkin.\nmusta on valtavan ihana katsoa vierestä sitä rakkauden määrää mitä se murulle ja siskoilleen jakaa. jo pelkällä olemassaolollaan se saa noista mun muista rakkaista esille ihania piirteitä, hellyyttä ja huolenpitoa, mutta myös leijona itse omalla käytöksellään osoittaa kuinka tärkeitä nää ihmiset sille on.\nsiihen mitä mä itse tunnen tuota pikkumiestä kohtaan, en jaksa edes alkaa tilittämään. sitä sentimentaalista soopaa ei jaksa kukaan lukea. itseäkin vaan myöhemmin nolottais moinen siirappi. lyhyestä virsi kaunis, sanois mummo. tuo poika on mun elämä.\nLähettänyt mauis klo 13.42 2 kommenttia:\nkasakka ja tonttu\nmurun lapaset nro 2. alkaa valmistua. vielä aion koukkia pikkuleijonalle baby alpacasta unitumput, ja sitten tytöille jotkut hienot. sitten saa riittää.\neilen shoppailin ostosparatiisissa joululahjat murulle ja rutulle. esikon kanssa on neuvottelut vielä kesken, kaipa se jonkun toiveen keksii. poikuli ei mitään tarvitse, mutta kaipa sille joku leluhtava paketti pitäisi löytää kanssa. ruttu saa ekstrana myös jonkun kirjan, sisareni kun lahjoi sitä synttäreillä suomalaisen kirjakaupan lahjakortilla. itselle toivon pitkiä villasukkia, suklaalevyä ja punkkupulloa. varmaan järjestyy mokomat, oon mä ollut tänä vuonna vähän kilttikin...\njoulustressi on siis jo päihitetty ennenkuin se kerkesi alkaakaan. tänävuonna mitään ongelmaa kenenkään lahjomisen suhteen ei enää ole. nyt repäisen itseni koneelta vielä tontun hommiin. pikkuapulainen odottelee pöydän ääressä tuikkupajan alkua. samalla survon hernesosekeiton ja sämpylät tulille. ihania nää rennot päivät! kohta (kun en ole koukussa tai muissa tonttupuuhissa) kerron teille miksi elän just nyt elämäni parasta aikaa...\ntilaamani army-tyyppinen-villakangas-jäljitelmä-takki saapui postissa + siihen mätsäävä ale-pipo. niistä kehkeytyvä kasakka-look sopii mulle työmatkusteluun kun nappi otsaan. pitää vissiin vaivautua ottamaan kuva, että pääsee teillekin moista lesoamaan.\nTunnisteet: ite tein, minäminäminä


Hotel Ceramica Iași alk. 31 € - vertaa huoneiden hinnat - KAYAK\nT Vladimirescu Blvd,103A, Iași 700312, Romania\nTietoja Hotel Ceramica\nKulttuuritalo ja Statue of Ştefan cel Mare sijaitsevat 5 minuutin kävelymatkan päässä majoituspaikasta. Käytössäsi on ympäri vuorokauden auki oleva vastaanotto, matkatavarasäilytys ja tallelokero vastaanotossa. Palveluihin kuuluu ilmainen pysäköinti.\nKuvat: Hotel Ceramica\nUusimmat tarjoukset hotellille Hotel Ceramica\nHotellin Hotel Ceramica palvelut\nArvostelut: Hotel Ceramica\nT Vladimirescu Blvd,103A, Iaşi 700312\nPalace of Culture1.2 km\nGolia Monastery1.3 km\nTrei Ierarhi Monastery1.4 km\nIasi National Theatre1.5 km\nCasa Memoriala Vasile Pogor2.6 km\nUniversitatea „Alexandru Ioan Cuza” din Iași3 km\nCetatuia Monastery3.3 km\nEmil Alexandrescu Stadium4.3 km\nIasi Exhibition Park4.5 km\nIasi Botanical Garden5 km\nMihai Codreanu5.7 km\nUseimmin kysytyt kysymykset Hotel Ceramica varaukselle\nMissä Hotel Ceramica sijaitsee?\nHotel Ceramica osoite on T Vladimirescu Blvd,103A, ja sen etäisyys kaupungin Iași keskustasta on 1 km. Hotellin Hotel Ceramica lähin maamerkki on Palace of Culture.\nMitkä ovat hotellin Hotel Ceramica sisään- ja uloskirjautumisajat?\nHotellin Hotel Ceramica sisäänkirjautumisaika on 14:00 ja uloskirjautumisaika 12:00.\nTarjoaako Hotel Ceramica ilmaisen WiFi-yhteyden?\nKyllä, Hotel Ceramica tarjoaa ilmaisen WiFi-yhteyden.\nTarjoaako Hotel Ceramica ilmaisen pysäköinnin?\nKyllä, Hotel Ceramica tarjoaa ilmaisen pysäköinnin.\nKuinka kaukana Hotel Ceramica on lentokentältä?\nHotellin Hotel Ceramica etäisyys on 2,7 km kentältä Iasi. Hotellin Hotel Ceramica etäisyys on 87,9 km kentältä Bacau.\nSalliiko Hotel Ceramica lemmikkieläimet?\nKyllä, Hotel Ceramica sallii lemmikkieläimet.\nMiten KAYAK löytää näin hyviä Hotel Ceramica hotellitarjouksia?\nKAYAK etsii kohteesta Iași kaikki hotellin Hotel Ceramica saatavilla olevat huoneiden hinnat verkosta ja antaa sinun vertailla niitä löytääkseen parhaan hinnan. Monet eri matkailusivustot tarjoavat alennuksia tai tarjouksia eri aikoina Hotel Ceramica huoneista, ja KAYAK tarjoaa sinulle hinnat valtavasta valikoimasta eri matkailusivustoja. Tämä tarkoittaa, että voit aina löytää hyvän Hotel Ceramica tarjouksen.\nBelleville8.9 Erinomainen (898 arvostelua)0,13 kmRavintola, Baari/oleskelutila, Huonepalvelualk. 36 €\nHotel Dorobanti7.1 Hyvä (269 arvostelua)0,23 kmRavintola, Baari/oleskelutila, Huonepalvelualk. 38 €\nLuxury Apartments by Glam0,48 kmVain aikuisille, Keittiö, keittokomeroalk. 93 €\nIL Primo Apartments0,51 kmIlmastointi, Pyykinpesuhuonealk. 53 €\nRivera Apartments-Palas9.3 Erinomainen (64 arvostelua)0,72 kmNäkymä kaupunkiin, Keittiö, Terassi/patioalk. 49 €\nEtsi Hotel Ceramica alennushintoja Iași KAYAK-sivustolta. Etsi halvin Hotel Ceramica hotellitarjous Iași. KKAYAK hakee sadoilta matkailusivustoilta auttaakseen löytämään ja varaamaan sinulle parhaiten sopivan Hotel Ceramica tarjouksen. Lue arvosteluja ja kokemuksia ja nappaa halvin hinta! alk. 31 € per yö (Viimeisin hinta tälle hotellille).


lomakodit – Ang Thong: Talot ja muut | HomeAway\nTalo yksityisellä alueella lähellä Nathon Town\nYksiö, yksiö, lähellä Nathon Townia\nAmera Villas 3 sänky 3 kylpy yksityinen huvila upealla näköalalla (refC6)\nMissä voin yöpyä lähellä kohdetta Ang Thong?\nVuonna 2020 tarjoamme ison valikoiman majoitustiloja lähellä kohdetta Ang Thong: 102 lomakotia, joihin kuuluvat esim. Talot (12 kpl) ja Asunnot/huoneistot (2 kpl). Löydä upea loma-asunto pitkälle tai lyhyelle lomalle perheesi tai ystäviesi kera. Paras majoitus läheltä kohdetta Ang Thong löytyy HomeAwaysta.\nBophut: 896 loma-asuntoa\nHomeAway tarjoaa laajan valikoiman loma-asuntoja, jotka sijaitsevat lähellä kohteen Ang Thong upeita nähtävyyksiä. HomeAwayn asiakkaiden keskuudessa suosituimmat nähtävyydet, joiden lähellä yöpyä, ovat:\nNathonin laituri: 1 992 loma-asuntoa\nHin Laad Waterfall (vesiputous): 1 954 loma-asuntoa\nHomeAwayn avulla voit löytää itsellesi majapaikan myös monien muiden kohteen Ang Thong nähtävyyksien lähettyviltä. Voit tarkastella haluamasi nähtävyyden lähellä sijaitsevia loma-asuntoja hakukenttämme avulla.\nTietysti. Kohteessa Ang Thong tarjolla olevat Talot: 12 kpl HomeAwayn sivustolla. Muihin suosittuihin loma-asuntotyyppeihimme kohteessa Ang Thong kuuluvat:\nKyllä, voit valita haluamasi loma-asunnon, johon kuuluu uima-allas. Valikoimistamme löytyy 85 loma-asuntoa, joihin kuuluu uima-allas ja jotka sijaitsevat kohteessa Ang Thong. Pääset tarkastelemaan valikoimissamme olevia loma-asuntoja hakukentän avulla.


Lorenzo Sandinin työ keinohaiman kehittämiseksi on Vuoden diabetesteko - Diabetesliitto\nVuoden diabetesteko -tunnustuspalkinnon saa keinohaiman kehittelystä innostunut sisätautilääkäri Lorenzo Sandini, joka työskentelee Etelä-Karjalan keskussairaalassa Lappeenrannassa.\nVuoden diabetesteko -palkinnon luovutti Sandinille eduskunnan Kansalaisinfossa 14.11. pidetyssä tilaisuudessa kansanedustaja Sari Sarkomaa (kok.) joka on Diabetesliiton hallituksen jäsen ja eduskunnan diabetesryhmän puheenjohtaja.\nTee se itse -keinohaima\nSandinin työpöydällä ja repussa on aina mukana kämmenelle mahtuva mikrotietokone, jota hän mielellään esittelee kiinnostuneille diabeetikoille ja lääkärikollegoille. Vaatimattoman näköinen vekotin yhdessä insuliinipumpun ja jatkuvasti kudossokeria mittaavan verensokerisensorin kanssa pyrkii matkimaan tervettä ihmisen haimaa: se ohjaa insuliinin annostelua glukoosisensorin arvojen mukaan, parhaimmillaan aivan automaattisesti.\n– Yhteisössä diabeetikot tietävät mitä he tarvitsevat, mutta eivät ehkä osaa koodata. Koodarit taas osaavat koodata, mutta eivät välttämättä tiedä mitä pitäisi koodata. Lääkärit puolestaan tuntevat vaikkapa insuliinien ominaisuudet ja vaikutuksen elimistössä, mutta eivät itse sairasta diabetesta eivätkä osaa koodata sovelluksia. Kun he kaikki tekevät yhteistyötä koodin kehittämisessä, siitä tulee koko ajan parempi, Sandini kuvailee.\n– Insuliinipumppujen valmistajien ohjelmistot ovat tarkasti vartioituja liikesalaisuuksia. Tämän projektin keinohaimasta käyttäjä tietää, mitä se tekee ja miksi, ja jos ohjelmisto ei täytä kaikkia omia tarpeita, sitä voi kehittää paremmin itselle sopivaksi.\nProjektin aihetunniste #wearenotwaiting, ”me emme odota”, kertoo tärkeän syyn keinohaiman yhteisölliseen kehittämiseen: teollisuuden keinohaimaprojektit ovat hitaita ja lopputulokset todennäköisesti kalliita.\nSandinille keinohaimaprojekti on työajan ulkopuolinen harrastus.\n– Näitä laitteita on minulla aina työpöydälläni, ja jos potilas kiinnostuu keinohaimasta, kerron hänelle mielelläni lisää. Neuvon ja opetan heitä sitten työajan ulkopuolella. Kollegoillenikin esittelen tekniikkaa mielelläni.\nSandini haluaa muistuttaa, että keinohaiman kehittely on yhteistyötä, ja Vuoden diabetesteko -tunnustuspalkinto on palkinto koko vapaaehtoishankkeelle.\n– Ihmettelen, ettei tämä tekniikka ole nopeammin tullut tutuksi potilaille ja terveydenhuollon ammattilaisille. Toivon, että sana leviää ja kiinnostus näihin projekteihin kasvaa.\n”Lorenzo Sandini on poikkeuksellisella tavalla edistänyt keinohaiman käyttöönottoa Suomessa rakentamalla yhdessä potilaan kanssa vapaa-ajallaan pienen laitteiston, joka keskustelee langattomasti insuliinipumpun ja glukoosisensoreiden kanssa. Avoimen lähdekoodin ohjelmisto on tehty kansainvälisessä ohjelmistokehittäjien, hoitoammattilaisten ja potilaiden OpenAPS- verkostossa. Lorenzo Sandinin toteuttama laite on jatkuvasti potilaan käytössä, ja sillä on parannettu sokeritasapainoa ja vähennetty hypoglykemioita. Sandinin järjestelmän kehittämiseen liittyneitä oivalluksia (glukoosiarvojen vaihtelevuuden arviointi) on otettu myös maailmanlaajuiseen levitykseen. Tämä kehittämisen toimintamalli on erinomainen esimerkki muuttuneesta maailmasta: innovatiivisten ammattihenkilöiden ja potilaiden yhteistyö parantaa hoidon keskeistä teknologiaa ja käytäntöjä. Keinohaimasta tullee merkittävä osa tyypin 1 diabetesta sairastavien hoitovaihtoehtoja jo lähivuosina.”\nRovaniemen terveyskeskuksen lääkärit ja hoitajat ovat tavallisen arkityön lomassa laatineet alle kolmessa vuodessa muutaman tuhatta hoitosuunnitelmaa diabeetikoille. Hoitosuunnitelma on pitkäaikaissairauden ohjauksen ja seurannan tärkeä apuväline.\nRovaniemellä hoitosuunnitelmien teko on järjestelmällistä ja työ myös opettaa ammattilaisia kuulemaan diabeetikon ääntä yhteisen tavoitteen – diabeteksen hyvän hoidon – saavuttamisessa.\nUutisen kuvat: Lorenzo Sandini\nDiabetes-lehti: Keinohaimat kehittyvät vauhdilla\nOpen APS (Artificial Pancreas)


Jouni Lehtimäen kolumni: Ääriliikkeet vahvistuvat – aktiivitoimia tarvitaan | Satakunnan Viikko\nKeskiviikko, syyskuu 21, 2016 - 09:26\nViime perjantaina Kosovon poliisilaitoksen (KP) edustajat määrittelivät maan riskiarvion seuraavasti: ”Ei tekijöitä, jotka voisivat aiheuttaa välitöntä terrori-iskujen vaaraa Kosovossa. KP tulee kuitenkin edelleen panostamaan ulkomaalaistaistelijoiden seurantaan.” Enää ei siis ole kyse siitä, onko Kosovossa ja Balkanilla ulkomaalaistaistelijoita, vaan siitä, mitä heille pitäisi tehdä, ja miten ongelmaan tulisi varautua.\nTarkkoja lukuja on vaikea saada, mutta eri arvioiden mukaan Kosovossa on noin 350 hengen suuruinen ”nuorten miesten ryhmä”, jonka jäsenet ovat vapaaehtoisesti ilmoittautuneet Syyrian sisällissotaan kapinallisten puolelle presidentti Bashar al-Assadia vastaan. Tai taisteluun Islamilaisen valtion (IS) puolesta. Luku voi tuntua pieneltä, mutta suhteutettuna maan noin kahden miljoonan väestöön, se on suuri. Ryhmästä löytyy (todistetusti) myös mahdollisia itsemurhapommittajia sekä muutama nainen ja lapsi.\nSiirtolaisvyöry Eurooppaan on tarjonnut ulkomaalaistaistelijoille helpon tavan päästä Kosovosta tai palata Kosovoon. Balkanilla myös naapurimaiden välillä tapahtuvalla maahanmuutolla on merkittävä ja suora vaikutus koko alueelle ja koko Euroopalle. Kosovo on yksi niistä alueista, joilla ulkomaalaistaitelijoita rekrytoidaan aktiivisesti. Luvattu, Kosovon keskikuukausipalkkaan (350,00 euroa) verrattuna vähintään viisinkertainen, palkka on vahva houkutin.\nKP taistelee aktiivisesti ulkomaalaistaistelijoiden rekrytointia vastaan. Tässä taistelussa kansainvälinen poliisiyhteistyö on keskeisessä asemassa. Kosovo ei ole päässyt Europolin tai Interpolin jäseneksi, mutta tietojenvaihto on onneksi mahdollistettu. Euroopan turvallisuuden kannalta Kosovon pitäisi olla ko. kansainvälisten poliisiorganisaatioiden jäsen.\nKP ei tätä ongelmaa pysty kuitenkaan yksin ratkaisemaan eikä kyse ole vain uskonnosta. Yli 90 prosenttia Kosovon albaaniväestöstä on muslimeja, jotka edustavat nk. maltillista islamia sekä haluavat säilyttää vahvat poliittiset ja kulttuurilliset siteet länsimaihin. Mutta jos kosovolaisnuorilla ei ole työpaikkaa ja jos he eivät kykene elättämään itseään ja perhettään, rekrytointi vain jatkuu. Kosovossa ja Balkanilla tarvitaan ulkomaalaisinvestointeja, ja sitä kautta syntyviä uusia työpaikkoja. Ulkomaalaisinvestoinnit tarvitsevat puolestaan uskottavan oikeusvaltion. Poliisi-, syyttäjä- ja tuomioistuinlaitosten on toimittava. Joka puolella rehottava korruptio on saatava kitketyksi.\nValitettavasti usean kosovolaisen kohdalla aika on jo mennyt ohi: perheitä on revitty rikki. KP kertoi tapauksesta, jossa erään köyhän leskimiehen poika oli liittynyt IS:ään. Poika oli pyytänyt isänsä tukea opiskeluun Egyptissä. Leski oli myynyt toisen lehmänsä poikansa takia. Poika on nyt kansainvälisen pidätysmääräyksen alla. Leski toivoo, että poikansa olisi silti opiskelemassa. Leski oli todennut KP:lle: ”Mutta jos poikani on sodassa, parempi, että hän tulee takaisin kuolleena kuin elävänä. Myin lehmän koulua, en sotaa, varten.”\nKirjoittaja on juristi, joka kriisinhallintatehtävien tuomalla kokemuksella kirjoittaa ajankohtaisista eurooppalaisista aiheista.


Ensimmäiset asiat ensin. Kuinka luotettava on Rabona. No, koska heillä ei ole ollut paljon mahdollisuuksia rakentaa mainetta, katsomme Araxio Development N.V.:stä selvittääkseen kuinka luotettavia he voivat olla. Araxio omistaa melkoisen määrän online-uhkapelejä ja vedonlyöntisivustoja, jotka pitävät melko hyvin kiinni online-uhkapeli- ja vedonlyöntiympäristössä. Heillä on lupa ja sääntely Curacaon kautta, joka on vakiintunut uhkapelialue. Sillä on kuitenkin taipumus vain antaa kasinoiden ja vedonlyöntisivustojen tehdä asiat eikä häiritä paljon. Se on okei kansainvälisenä uhkapelilupana, mutta pidämme paljon parempana myös eurooppalaista uhkapelilupaa. Ne säätelevät paljon tiukempia ja ovat luotettavampia auttamaan asiakkaita, joilla on ollut ongelmia kasinon tai vedonvälittäjän kanssa.\nKoronaviruskriisin aikoina on paljon vähemmän vedonlyöntimahdollisuuksia kuin normaalisti. Kriketti on keskeytetty samoin kuin monet muut urheilulajit. Kun asiat nousevat hitaasti jälleen ja palaavat siihen, mitä kutsumme "uudeksi normaaliksi", urheiluvedonlyönti palaa myös siihen, mitä tiedämme. Krikettivedonlyönti on tällä hetkellä kaikkien aikojen romahdus, mikä pätee myös Rabonaan. Tarkasteluajankohtana oli saatavilla vedonlyönti ennen ottelua IPL: stä ja maailmancupista sekä vedonlyönti sadasta.\nTavallisesti voit odottaa monia muita tapahtumia ja paljon markkinoita, joista voi lyödä vetoa Rabonassa. Araxio Development N.V. tarjoaa hyvät vedonlyöntimahdollisuudet kriketille, ja erityisesti kansainväliset tapahtumat käsitellään täällä hyvin. Koska Rabona ei sovi erityisesti Intian tai Aasian markkinoille, et todennäköisesti löydä pienempiä tapahtumia ja liigoja, mutta jos keskityt suuriin tapahtumiin, löydät täältä paljon markkinoita. Ei ole yllättävää, että Rabona on yksi vedonlyöntisivustoista, jotka suosivat jalkapalloa ennen kaikkea muuta urheilua. Jopa nyt sinulla on satoja markkinoita, joilla voit olla mukana, mikä tekee siitä hyvän vaihtoehdon, jos lyöt vetoa muusta kuin kriketistä. Itse asiassa Rabonan urheiluvedonlyönti kattaa noin kaksi tusinaa urheilua, joista voit lyödä vetoa jalkapallon lisäksi keskittymällä myös eSportsiin ja tenniseen.\nKuten jo mainittiin, Rabona-kasinolta löytyy yli 2000 kolikkopeliä. Se on vaikuttavaa uudelle kasinolle, ja he työskentelevät suuren määrän online-kasinoiden tarjoajien kanssa. Olimme erityisen vaikuttuneita siitä, kuinka hyvin kasino on lajiteltu.Kaikki pelit saavat oman luokkansa, minkä ansiosta etsimäsi on erittäin helppo löytää. Olipa kyse hedelmäpeleistä, ruletista, blackjackista, videopokerista tai jättipottipeleistä, Rabonan suodatusmahdollisuudet ovat erinomaiset. Kasinolla on myös 90 jättipottipeliä, vaikka suurin osa on paikallisia progressiivisia jättipotteja. Mahdollisuutesi tulla krorepatiiksi on täällä vähäinen, mutta voit kokeilla onneasi kaikkien aikojen suosikkimega Mega Moolahissa.


Kuinka ottaa arki taas haltuun? | Messukeskus\nSuvi Kinnunen - Julkaistu 1.8.2018\nKuinka ottaa arki taas haltuun?\nKesä alkaa lähestyä hiljalleen loppuaan ja suurella osalla on lomalta paluu edessä. Vaikka loma olisikin jo loppunut, syksyn lähestyessä saatat huomata pienen syysahdistuksen nostavan päätään.\nMikä syksyssä sitten ahdistaa? Ehkäpä kesän huolettomuuden taakse jääminen; pitkät kesäillat, vapaa-aika ja sen tarjoama energia. Kesällä ja lomalla ihminen on armollisempi itselleen, ja vapaa-ajasta nautitaan erilaisella antaumuksella.\nNappaa alta viisi vinkkiä inspiroivaan syksyyn!\nArjen lähestyessä hiipivät mieleen kaikki se, mitä lomalla on päättänyt olla ajattelematta; työt, aikataulut ja ne kasaantuneet pyykit. Arjen aamurytmiin saattaa olla vaikea päästä takaisin kiinni ja iltaisin tuntuu, että sänkyyn ei ehdi tarpeeksi ajoissa.\nParhaassa tapauksessa syksy voi kuitenkin olla innostava uusi alku, tilaisuus kääntää puhdas sivu. Nappaa alta viisi vinkkiä siihen, kuinka arjen saa otettua helpommin haltuun, ja arkeen paluun tuntumaan myös hieman mukavammalta.\n1. Nuku, liiku ja syö oikein\nItsestään selvää mutta silti niin totta; arki, ja oikeastaan kaikki, maistuvat paljon paremmalta, kun yöunet ovat tarpeeksi pitkät. Pelkästään tuntimäärä ei ole se ratkaiseva tekijä, vaan myös rytmi. Sen vuoksi myös viikonloppuisin olisi tärkeää pyrkiä samankaltaiseen rytmiin, kuin arkenakin. Näin maanantaikaan ei iske kasvoja päin samalla tavalla! Aloita unirytmiin totuttelu rennosti hieman ennen arkeen paluuta, jos olet elänyt eri rytmissä loman ajan; siirrä kelloa vaikka 15 minuuttia aikaisempaan joka aamu.\nTanssi Vieköön -tapahtumassa voit tutustua helposti kymmeniin uusiin tanssilajeihin!\nMuista, että liikunnalla ja ruoalla on valtava merkitys hyvinvointiin. Onnistunut ja toimiva arki pitää sisällään myös liikuntaa ja terveellistä ruokaa. Innostu arjesta; löydä uusi liikuntaharrastus, pyöräile töihin tai kokeile uusia reseptejä!\n2. Jatka mukavien lomajuttujen tekemistä\nKesän ja loman loppumisen ei tarvitse tarkoittaa puista arkea aina joululomaan asti. Yritä pitää pieni rippunen lomamentaliteettia arjessasi, varsinkin loppukesästä ja alkusyksystä, kun Suomessakin säät ovat edelleen leppoisat. Vetäydy työpäivän jälkeen terassille lukemaan romaania, kuten teit kesälomallakin. Suunnittele iltauintiretki arki-illalle läheiselle järvelle. Monet huvipuistot ovat auki pitkälle syksyyn saakka. Viikonloppuina ehtii hyvin matkailla kotimaassa ja hellesäiden jatkuessa, mikä olisikaan parempaa kuin löytää uusia kohteita koti-Suomesta! Loma-aktiviteettien ei siis tarvitse loppua kuin seinään, kunhan ne eivät häiritse arkea. Parhaassa tapauksessa ne antavatkin valtavasti energiaa arkeen ammennettavaksi.\nKäy iltauinnilla,matkusta kotimaassa ja jatka loma-aktiviteetteja vielä arkenakin!\n3. Organisoi kalenteri\nMuistatko, kuinka innoissaan olit kouluun paluusta toisella luokalla, kun kävit ostamassa uuden penaalin, kyniä ja vihkoja? Sama kikka toimii edelleen! Hanki itsellesi uusi kalenteri joka alkaa tästä syksystä. Ota itsellesi hetki kalenterin kanssa ennen arjen alkua ja organisoi tapahtumat, jotka tiedät jo tulevan. Perinteikkään paperikalenterin lisäksi kannattaa kokeilla sähköistä, sillä sen avulla voit helposti synkronoida menot läheisten kanssa ja hyödyntää muistutuksia. Voit myös käyttää hetkeä syksyn suunnitteluun; onko jotakin mitä haluat tehdä? Merkkaa mahdolliset ajankohdat esimerkiksi viikonloppureissulle tai juhlille.\nEnnen arkeen paluuta, ota aikaa kodin siivoukselle.\n4. Siivoa koti\nOrganisoidun kalenterin lisäksi stressiä vähentää organisoitu koti. Jos mahdollista, ota ennen arkeen paluuta päivä siivoukselle, ja puunaa koti puhtaaksi. Arki ja syyskausi on ihanaa aloittaa täysin järjestellyssä kodissa. Käy kaapit läpi ja heitä pois turhat tavarat. Siivoaminen toimii parhaimmillaan terapiana; pääset aloittamaan syksyn kirjaimellisesti puhtaalta pöydältä! Oletko jo kuullut kaikkien hehkuttamasta Konmarista? Mikäli turha tavara ja kaaos ahdistaa, kannattaa ehdottomasti tutustua Marie Kondon filosofiaan tarpeettomien tavaroiden elämästä poistamiseen tarkemmin!\nOta aikaa asioille, joista nautit, olivatpa ne elokuvassa tai messuilla käymistä, pizzan leipomista tai vaikkapa kutomista.\nSyksy on hyvä aika pohtia asioita uudessa valossa, ja tehdä muutoksia elämässään. Ota aikaa asioille, joista nautit, olivatpa ne elokuvassa tai messuilla käymistä, pizzan leipomista tai vaikkapa kutomista. Syksy on myös perinteisesti uusien tv-sarjojen kulta-aikaa! Jos arkeen paluu tuntuu uusien harrastuksien ja kiinnostuksen kohteiden jälkeen edelleen raskaalta, kannattaa miettiä, onko elämässä jotain mitä pitäisi muuttaa. Jos esimerkiksi töihin paluu ei loman jälkeenkään innosta ollenkaan, saattaa olla tarpeen pohtia, olisiko aika etsiä uusia mahdollisuuksia.\nInnostavaa syksyä toivotellen,


Uusi agilityn valmennusryhmä aloittaa tammikuussa – Hyvinkään Koiraurheilijat ry\nHome / agility / Uusi agilityn valmennusryhmä aloittaa tammikuussa\nTammikuussa alkavassa uudessa agilityn valmennusryhmässä on tilaa aloitteleville koirakoille.\nRyhmät ovat tiistaisin klo 19-20 ja 20-21 HyKU:n hallilla. Ryhmät ovat alkeis-/mölli -tasoisia ja valmentajana on Satu Paasio. Ryhmät ovat valmennusryhmäpaikkoja ja jatkuvat koko kevätkauden, joka alkaa viikolla 1 ja päättyy viikolla 21. Viikko 13 (pääsiäisviikko) on taukoa.\nIlmoittaudu mukaan laittamalla sähköpostia koulutus@hyku.fi. Laita otsikkoon agility alkeet 2021, ilmoita ohjaajan ja koiran nimi, oletko jo jäsen tai laittanut liittymispyynnön, haluatko laskun 5 vai 10 viikon erissä sekä mahdollinen aikatoive.\nAikataulutoiveita toteutetaan mahdollisuuksien mukaan. Ryhmäpaikka edellyttää HyKU:n jäsenyyttä ja agility-lisenssiä. Nyt reippaasti mukaan vaan ikään katsomatta! Näissä ryhmissä myös lapsia/nuoria oppimassa agilityn iloa!\nUusi agilityn valmennusryhmä aloittaa tammikuussa2020-11-142020-11-14https://www.hyku.fi/wp-content/uploads/2018/12/hykulogo-valkopohja-500px.jpgHyvinkään Koiraurheilijat ryhttps://www.hyku.fi/wp-content/uploads/2020/11/agility-mv-scaled.jpg200px200px\nHyKU järjestää Nose Work -kursseja\nAgilitykisojen 17-18.10. kilpailukirje, aikataulut ja lähtölistatagility\nJuoksukontakti-kurssiagility, kurssit, lyhytkurssi