Kransseja, kransseja | KUKKALA\nRRakastan, siis R A K A S T A N kransseja! Tuohon pyöreään muotoon kätkeytyy niin paljon. Erityisesti tähän aikaan vuodesta kranssi jos toinenkin pyörähtää muotoonsa käsissäni. Keräsin tähän postaukseen muutaman kranssisuosikin, joita olen tässä tehnyt. Minulla on Pinterestissä oma kansio kransseille, ja sinne pinnautuu koko ajan toinen toistaan kauniimpia inspiraationlähteitä. Jos tarvitset inspistä, sinne löytää täältä, klik.\nMielestäni tyylikkäimmät kranssit ovat tällä hetkellä toispuoleisia, villejä ja rentoja - samaan tapaan kuin kimput ja asetelmatkin. Materiaaleiksi käyvät aivan kaikki havut, erilaiset oksat, talventörröttäjät, eukalyptus, hopealanka, villiparsa jne jne. Rajoituksia ei oikeastaan ole! Yhteen kranssiin voi käyttää vain yhtä ja samaa materiaalia, mutta villimmän version saa, kun sekoittaa materiaaleja luovasti.\nIsojen ovikranssien lisäksi kannattaa pyöreää muotoa hyödyntää kattauksissa. Pyöräytä vaikka pitkistä eukalyptuksen oksista kehys lautasen ympärille, tai minikranssi puolukan varvuista ihan vain kattausta koristamaan tai lautasliinan ympärille.\nToivottavasti näistä löytyi hieman inspiraatiota kranssipajoihin! Ihania hetkiä sinne ruudun toiselle puolelle ♥♥♥\nI LOVE WREATHS!!!!\nPosted by KUKKALA / Sanna at 9.01\nLabels: joulu, joulukukat, kranssi, kukkasidonta


AIKUISVÄESTÖN ALKOHOLIN KÄYTÖN VARHAINEN TUNNISTAMINEN JA MINI-INTERVENTIO PERUSTERVEYDENHUOLLOSSA SAIRAANHOITAJAN TYÖSSÄ\nDownload AIKUISVÄESTÖN ALKOHOLIN KÄYTÖN VARHAINEN TUNNISTAMINEN JA MINI-INTERVENTIO PERUSTERVEYDENHUOLLOSSA SAIRAANHOITAJAN TYÖSSÄ\nAIKUISVÄESTÖN ALKOHOLIN KÄYTÖN VARHAINEN\nTUNNISTAMINEN JA MINI-INTERVENTIO\nPERUSTERVEYDENHUOLLOSSA SAIRAANHOITAJAN TYÖSSÄ\n”Tuntuu, että paljon jää huomaamatta, ketkä tartteis apua.”\nTyön tekijä(t):Jäntti Minna, Ollikainen Pia\nAIKUISVÄESTÖN ALKOHOLIN KÄYTÖN VARHAINEN TUNNISTAMINEN JA MINIINTERVENTIO PERUSTERVEYDENHUOLLOSSA SAIRAANHOITAJAN TYÖSSÄ\nSivumäärä / liitteet: 46 / 3\nOhjaaja: Leena Harju, THM, lehtori\nToimeksiantaja: Kuopion kaupungin sosiaali- ja terveysvirasto/Terveyden edistämisen suunnittelija\nTiivistelmä: Alkoholiohjelman 2008–2011 tavoitteena on saada alkoholin kokonaiskulutus laskuun ja\nvähentää riskikäyttöä sekä alkoholin käytöstä lapsille ja perheille aiheutuvia haittoja. Alkoholiohjelman\neräs tavoite on kehittää ja lisätä mini-intervention käyttöä. Mini-interventio tarkoittaa lyhytneuvontaa,\njonka aikana lääkäri tai sairaanhoitaja keskustelee asiakkaan kanssa alkoholin käytöstä ja siihen\nliittyvistä riskeistä sekä antaa tukea ja neuvontaa. Mini-intervention tavoite on saada alkoholin käyttö\nOpinnäytetyön tarkoitus oli kuvata päihteidenkäytön varhaista tunnistamista ja arvioida miniintervention käyttöä perusterveydenhuollon arkityössä sairaanhoitajan näkökulmasta. Tavoitteena oli\ntuottaa tietoa, jota voitaisiin käyttää hyväksi kehitettäessä sairaanhoitajan taitoja tunnistaa ajoissa ja ottaa\npuheeksi päihteiden käyttö. Tämä tutkimus oli laadullinen puolistrukturoitu teemahaastattelu. Tutkimusta\nvarten haastateltiin neljää sairaanhoitajaa kesäkuussa 2009. Tutkimuksen toimeksiantajan yhteyshenkilö\noli valinnut meille haastateltavat sillä perusteella, että he työskentelevät perusterveydenhuollossa ja\nheillä on kokemusta työskentelystä alkoholiongelmaisten kanssa.\nTutkimuksen tulosten mukaan alkoholin varhainen tunnistaminen on vaikeaa ja sairaanhoitajien aikaa\nkuluu enemmänkin alkoholiongelmaisten hoitoon. Hoitajat kokevat, että mini-intervention\ntoteuttamiseen ei jää aikaa. Hoitajat toivoisivat koulutusta mini-intervention käyttöön sekä selkeitä\nohjeita, milloin ja miten mini-interventiota tulisi toteuttaa. Lisäksi hoitajat kokivat, että Audit-lomake\ntulisi uudistaa. Tutkimuksen tuloksia voidaan hyödyntää kehitettäessä sairaanhoitajan taitoja tunnistaa\najoissa ja ottaa puheeksi päihteidenkäyttö.\nAvainsanat: (kpl) Mini-interventio, varhainen puuttuminen, alkoholi, päihderiippuvuus,\nalkoholiriippuvaisen Käypä hoito -suositus, Audit-kysely\nAuthors: Jäntti Minna, Ollikainen Pia\nThe recognition of early alcohol consumption among the adult population and the brief intervention in\nthe nurse’s work in healthcare.\nSupervisor: Senior Lecturer Leena Harju, THM\nContact persons: Marjatta Pirskanen\nThe aim of Alcohol Programme 2008-2011 is to reduce the total alcohol consumption, lessen riskful\ndrinking and also lessen the harmful effects to the well-being of children and families. One of the aims\nthat Alcohol Programme has is to improve and increase the use of brief intervention. Brief intervention\nmeans a short guidance, during which physician or nurse discusses with the client about alcohol abuse,\nabout the risks it has and also gives support and guidance. The aim of brief intervention is to lower\nalcohol use to a moderate level.\nThe aim of this study was to describe the identification of early alcohol consumption and estimate the\nutilization of brief intervention in the public healthcare by a general nurse. The approach of the study\nwas qualitative and the interviews were conducted according to half-structured theme interviews. Four\nnurses were interviewed for the study in June 2009. The contact person had chosen the interviewees for\nus on the condition that they all work at the basic healthcare and that they have experience of working\nwith those who have a drinking problem.\nThe conclusion of the research was that identifying the early alcohol consumption is difficult and nurses’\ntime is more spent for the treatment of alcoholics. The nurses experience that they have no time to carry\nout the brief intervention. The nurses wish to have education on carrying out brief intervention and to\nhave clear instructions on when and how they are supposed to carry out brief intervention. Also the\nnurses experienced that the Audit-questionnaire ought to be improved. The results of this aim could be\ntaking use of improving nurses’ skills in identification of early alcohol consumption and also when they\nneed to bring up utilization of alcohol.\nKeywords: Brief intervention, early intervention, alcohol abuse, Audit-questionnaire\n2 AIKUISVÄESTÖN PÄIHTEIDENKÄYTTÖ JA SAIRAANHOITAJAN\nMENETELMIÄ SEN TUNNISTAMISEKSI ................................................................... 8\n2.1 Aikuisväestön päihteidenkäyttö ja sen aiheuttamat haitat Suomessa ...................... 8\n2.2 Päihteidenkäytön tunnistaminen ja siihen vaikuttaminen perusterveydenhuollossa ........................................................................................................................ 9\n2.2.1 Alkoholiohjelma 2008–2011 ............................................................................ 9\n2.2.2 Alkoholiongelmaisen Käypä hoito -suositus, mini-interventio ja\n2.2.3 Päihderiippuvuus, suurkulutus ja kohtuukäyttö .............................................. 15\n2.3 Sairaanhoitaja varhaisvaiheen päihdehoitotyössä perusterveydenhuollossa ......... 16\n3 TUTKIMUKSEN TARKOITUS, TAVOITTEET JA TEHTÄVÄT ........................... 18\n4 TUTKIMUKSEN AINEISTO JA MENETELMÄT ................................................... 19\n4.1 Tutkimuksen aineisto ............................................................................................ 19\n4.2 Tutkimuksen menetelmä ....................................................................................... 19\n5 AINEISTON ANALYYSI ........................................................................................... 22\n6 TULOKSET ................................................................................................................. 24\n6.1 Haastateltavien taustatiedot ................................................................................... 24\n6.2 Haastattelun teemat ............................................................................................... 24\n6.2.1 Sairaanhoitajien kokemuksia asiakkaiden päihteidenkäytön\ntunnistamisesta ja alkoholiongelmaisen Käypä hoito -suosituksesta ...................... 25\n6.2.2 Sairaanhoitajien kokemuksia päihteidenkäytöstä puhumisesta asiakkaan\nkanssa ....................................................................................................................... 28\n6.2.3 Sairaanhoitajien kokemuksia mini-intervention käytöstä ............................... 32\n6.2.4 Sairaanhoitajien osaaminen päihteidenkäytön tunnistamisessa ja\nmini-intervention toteuttamisessa ............................................................................ 32\n7 POHDINTA ................................................................................................................. 34\n7.1 Tutkimustulosten arviointi .................................................................................... 34\n7.2 Tutkimuksen eettisyys ja luotettavuus .................................................................. 36\n7.3 Tutkimuksen sovellettavuus ja jatkotutkumusaiheet ............................................. 38\n7.5 Oman toiminnan pohdinta ..................................................................................... 38\nLiite 1. Haastattelulomake ............................................................................................. 44\nLiite 2. Haastatteluun suostumuslomake ....................................................................... 45\nLiite 3. Teemahaastattelun kysymysrunko ...................................................................... 46\nAlkoholin käyttö on jatkuvassa kasvussa ja erityisesti riskikäyttäjien osuus kasvaa.\nTapaturmaisesti kuolee vuosittain noin 1000 henkilöä alkoholin vaikutuksen alaisena\n(Hillbom 2005). Alkoholiohjelman 2008–2011 tavoitteena on saada alkoholin\nkokonaiskulutus laskuun, vähentää riskikäyttöä sekä alkoholin käytöstä lapsille ja\nperheille aiheutuvia haittoja. Alkoholiohjelman eräs tavoite on kehittää ja lisätä miniintervention käyttöä. Valtakunnallisen mini-interventioprojektin (VAMP) avulla on\nyritetty jalkauttaa mini-intervention käyttöä osaksi terveydenhuollon työntekijöiden\njokapäiväistä työtä. (THL 2009.) Alkoholin suurkulutus voidaan luokitella eri tavoin\nsen mukaan, millaisesta riippuvuuden asteesta on kyse. Suurkulutusta voidaan kuvata\nsanoilla riskijuominen, haitallinen käyttö ja alkoholiriippuvuus (Aalto & Seppä 2009,\n891) tai kohtuukäyttö, suurkulutus ja päihderiippuvuus (Havio, Inkinen & Partanen\n2008, 17, 53–57).\nTällä opinnäytetyöllä halusimme syventää omaa päihdetyön ammatillista osaamistamme\nsekä lisätä terveyden edistämistä työssämme. Lisäksi opinnäytetyön aiheen valintaan\nsairaanhoitajina kohtaamme alkoholiongelmaisia ihmisiä lähes kaikkialla, missä\ntyöskentelemme. Kiinnostustamme opinnäytetyön tekemiseen lisäsi projektin edetessä\nhuomio siitä, kuinka vähän aiempia tutkimuksia löytyi sairaanhoitajien varhaisesta\npuuttumisesta alkoholinkäyttöön sekä mini-intervention käytöstä ennaltaehkäisyn\nperusterveydenhuollossa toimivat sairaanhoitajat tunnistavat aikuisväestön varhaisen\nalkoholin käytön sekä arvioida mini-intervention käyttöä sairaanhoitajan työssä.\nsairaanhoitajan taitoja tunnistaa ajoissa ja ottaa puheeksi päihteiden käyttö. Tämä\nkehittämisyksikkö. Yhteyshenkilöinä olivat koulutuspäällikkö Pirjo Varjoranta ja\nterveyden edistämisen suunnittelija, TtT Marjatta Pirskanen.\nMENETELMIÄ SEN TUNNISTAMISEKSI\n2.1 Aikuisväestön päihteidenkäyttö ja sen aiheuttamat haitat Suomessa\nAlkoholi on osa suomalaista kulttuuria. Ihmiset tietävät, että alkoholi on terveydelle\nhaitallista, mutta silti sitä käytetään runsaasti. Vain 12 prosenttia suomalaisista\naikuisista on raittiita (Havio, Inkinen & Partanen 2008, 53). Suomessa kuolee alkoholin\nvuoksi noin neljä kertaa enemmän ihmisiä kuin muualla maailmassa (Hillbom 2005,\n703). Euroopan maihin verrattuna juuri Suomessa maksakirroosin aiheuttamat haitat\novat lisääntyneet kaikkein nopeimmin (Färkkilä 2009, 889). Alkoholi on yksi\nkeskeisimmistä työikäisen väestön terveysongelmista. Suomalaisten alkoholin kulutus\non kasvanut nelinkertaiseksi 40 vuoden kuluessa. Samalla tavoin kuin on pystytty\nvaikuttamaan suomalaisten terveyskäyttäytymiseen kolesterolitason alentamisessa tai\ntupakoinnin vähentämisessä, tulisi löytää keinot ihmisten juomakäyttäytymiseen.\n(Kuokkanen 2004, 502.)\nSuomessa kuoli vuonna 2007 alkoholin käytön vuoksi 3 097 henkilöä. Vuodesta 2005\nlähtien alkoholi on ollut yleisin kuolemansyyn aiheuttaja työikäisten keskuudessa.\nAlkoholi aiheuttaa pitkäaikaisesti käytettynä muun muassa maksasairauksia, jotka\nvoivat johtaa kuolemaan. Välittömästi se voi aiheuttaa myrkytyskuoleman tai\ntapaturman. Vuoden 2007 aikana poliisin tietoon tuli 35 142 väkivaltarikosta.\nAlkoholilla ja väkivaltarikoksilla on vahva yhteys, 55–60 %:iin väkivaltarikoksista\narvellaan liittyneen alkoholin käyttöä. Samana vuonna rattijuopumuksesta jäi kiinni\n27 544 henkilöä ja alkoholiin yhdistetyissä auto-onnettomuuksissa kuoli 103 henkilöä.\nAlkoholisairauksien vuoksi vuoden 2007 aikana vuodeosastoilla oli hoidettavana 16 363\nasiakasta ja hoitovuorokausia kertyi 220 846. (Päihdetilastollinen vuosikirja 2008, 19,\n20, 96.) Alkoholi liittyy yli 25 %:iin poliklinikoilla tehtäviin päivystyskäynteihin\n(Kantonen ym. 2006, Färkkilän 2009, 889 mukaan). Alkoholin kulutuksen\nvähentämisessä paras keino olisi nostaa alkoholin hintaa sekä vähentää sen saatavuutta\n(Hillbom 2005, 702).\nVuonna 2007 suomalainen käytti rahaa alkoholijuomiin 773 euroa (tilastoitu alkoholi).\nRahaa kului 29 euroa enemmän edelliseen vuoteen verrattuna. Vastaavasti valtion\nalkoholista saamat verotulot nousivat viisi prosenttia ja olivat näin ollen 1,8 miljardia\neuroa. Vuoden 2006 aikana alkoholista aiheutui 0,7 – 0,9 miljardin euron välittömät ja\n3,1 – 5,8 miljardin euron välilliset kustannukset. Välittömiä kustannuksia olivat mm.\nterveydenhuolto, järjestyksen ylläpito sekä sosiaalihuolto. Välillisiä kustannuksia olivat\nmm. sairauspäivät. (Päihdetilastollinen vuosikirja 2008, 20.)\n2.2 Päihteidenkäytön tunnistaminen ja siihen vaikuttaminen perusterveydenhuollossa\n2.2.1 Alkoholiohjelma 2008–2011\nAlkoholin aiheuttamat ongelmat ovat yhteiskunnallisesti merkittäviä. Haittavaikutukset\neivät kohdistu ainoastaan yksilöön, vaan myös hänen läheisiinsä ja yleisemmällä tasolla\nkoko yhteiskuntaan. Alkoholi on vakava terveysuhka. On arvioitu, että Suomessa on\nalkoholin suurkuluttajia 300 000 – 500 000 (Alkoholiongelmaisen hoito 2008).\nTerveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) on julkaissut Suomen hallituksen laatiman\nAlkoholiohjelma 2008–2011 -ohjelman, joka on jatkoa edellisen hallituksen vuonna\n2004 käynnistämälle alkoholiohjelmalle.\nAlkoholiohjelmaan osallistuvien kuntien,\nvähentämiseksi. Keinoina nähdään alkoholipolitiikka, ehkäisevä päihdetyö sekä\npäihdepalvelujärjestelmä. Ohjelmassa on kolme strategista osatavoitetta, joiden kautta\nalkoholihaittoja on tarkoitus vähentää. Näitä ovat lasten ja perheiden kokemien\nväheneminen sekä alkoholin kokonaiskulutuksen saaminen laskusuuntaiseksi. (THL\nTerveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) tehtävänä on kehittää paikallista päihdetyön\nosaamista ja alueellista verkostoa sekä kerätä ja välittää eteenpäin hyväksi havaittuja\nalan käytänteitä. Työvälineinä ja keinoina puuttua alkoholin varhaiseen kulutukseen\npäihdeavainindikaattorit, jotka auttavat kunnan päättäjiä päihdepalveluiden ja\nehkäisevän työn suunnittelussa sekä päihdetyön arvioinnissa ja sen strategisessa\nseurannassa. Myös työterveyslaitoksessa aloitettua Alkoholi ja terveys -hanketta\njatketaan. (THL 2009.)\nPäihdeavainindikaattorit on jaettu sekä päihdehaittoja ennakoiviin seikkoihin että\npäihteiden vaikutusta kuvaaviin seikkoihin. Indikaattoreista saadut tiedot auttavat kuntia\nsuunnittelemaan ja kehittämään ennalta ehkäisevää päihdetyötä ja -palveluja.\nKuntalaisten terveydentilan ja hyvinvoinnin suunta voidaan arvioida saatujen tietojen\npohjalta. Siten kunnat tietävät, mihin voimavaroja on järkevintä suunnata. (THL 2008.)\nPäihdeavainindikaattoreiden avulla kunnat saavat tilastotietoa päihteiden käytön\npuheeksiottamiseen, suunnittelemiseen ja kehittämiseen. Indikaattoreiden avulla on\nmahdollisuus verrata tilannetta valtakunnalliseen, eri läänien tai kuntatasoiseen tietoon\nja sen avulla kunta voi suhteuttaa omaa tilannettaan. (Kejonen 2008.)\nIndikaattorina voi olla esim. alkoholijuomien myynti asukasta kohti 100 %:n\nalkoholina, litraa. Tietolähteinä käytetään\nvalvontaviraston (Valvira) alkoholijuomien toimitusmyyntirekisteriä ja alkoholijuomien\nkulutusta. Indikaattori ilmaisee koko vuoden aikana valitun kunnan alueella Alkon\nmyymälöistä myydyn ja kunnan alueella sijaitseviin elintarvikeliikkeisiin, kioskeihin,\nhuoltoasemille ja anniskeluravintoloille toimitettujen alkoholijuomien määrän 100 %:n\nalkoholina laskettuna litroina jokaista alueella asuvaa kohden. Kunnat saavat tietoa\nindikaattorin avulla siitä, kuinka tulisi tarkastaa anniskelulupien ja asiakaspaikkojen\nmäärää asukaslukuun suhteutettuna. Alkoholiin liittyvät riskitilanteet ja haitat ovat\ntodennäköisempiä, mitä enemmän alkoholia kulutetaan ja kuinka laajaa alkoholin\ntarjonta kunnassa on. (THL 2008.)\nIndikaattoreina käytetään myös esimerkiksi alkoholikuolleisuutta eri ikäryhmissä,\nsairaaloiden ja terveyskeskusten vuodeosastoilla päihteiden vuoksi hoidettujen\npotilaiden määrää (1000 asukasta kohti), päihdehuollon asumispalveluissa olevien\nasukkaiden määrää (1000 asukasta kohti) ja päihdehuollon nettokustannuksia euroina\nasukasta kohti. (THL 2008.)\nTerveydenhuollon henkilökunnalla on arkityössään mahdollisuus havaita alkoholin\nliikakäyttöä ja puuttua siihen. Alkoholiongelmaisen Käypä hoito -suositus perustuu\ntutkittuun tietoon ja se on työväline hoitohenkilökunnalle. Käypä hoito -suositus sisältää\ntietoa muun muassa alkoholista ja siitä aiheutuvista terveyshaitoista sekä keinoista, joita\nvoidaan käyttää autettaessa alkoholiongelmaisia. Terveydenhuollolla on merkittävä\nongelmakäytön yleisyys ja siten seuloa liikakäyttäjiä aktiivisesti eri potilasryhmistä.\nKäypä hoito -suosituksen tavoitteena on parantaa ja selkeyttää alkoholiongelman hoitoa\nlisäämällä tietoa ja vaikuttamalla asenteisiin. (Alkoholiongelmaisen hoito 2008.)\nAlkoholiongelman toteamiseksi tarvitaan usein haastattelua, strukturoituja kyselyjä,\nkliinistä tutkimusta sekä laboratoriokokeita. Tehokkain edellytys alkoholiongelmaisen\nhoidolle on ongelman varhainen havaitseminen. Tämän vuoksi olisi tärkeää, että\nalkoholiongelma havaittaisiin riittävän ajoissa. Terveydenhuollon henkilöstön tulisi\ninterventiolla. Tällä tarkoitetaan lyhyttä, yleensä 15 – 20 minuutin keskustelua potilaan\nkanssa alkoholin riskeistä, liikakäytöstä ja sen rajoista. Mini-interventio on tehokas\nsilloin, kun alkoholiin ei ole vielä muodostunut riippuvuutta. (Alkoholiongelmaisen\nhoito 2008.) Mini-intervention avulla vähintään 10 % alkoholiongelmaisista asiakkaista\nvähentää alkoholinkäyttöään (Aalto ja Seppä, 2007).\nKäytännössä mini-interventio tarkoittaa lääkärin tai hoitajan kanssa käytävää\nkeskustelua alkoholin käyttötavoista, sen mahdollisista haitoista ja alkoholin käytön\nhallinnan keinoista yhden - neljän normaalin vastaanottokäynnin yhteydessä\n(Alkoholiohjelma 2004–2007). Mini-intervention avulla on tarkoitus tunnistaa\nvarhaisen vaiheen suurkuluttajat. Lyhytneuvonta sisältää tilanteen kartoituksen,\nasiakkaalle annettavan neuvonnan ja tuen. Tavoitteena on alkoholin kohtuukäyttö. Miniinterventiota voidaan kuvata sanalla RAAMIT. Jolloin R = rohkeus, A =\nalkoholitietous, A = apu, M = myötätunto, I = itsemääräämisoikeus ja T =\ntoimintaohjeet. (Heljälä, Jurvansuu & Kuokkanen 2006, 13).\ninterventioon osallistuneiden henkilöiden alkoholin kulutus pieneni; viikossa otettujen\nannosten määrä väheni sekä juomatottumukset pienenivät kohtuulliselle tai turvalliselle\ntasolle. Tutkimuksessa käytettyjä mini-interventiota oli kolme ja ne olivat erityyppisiä.\nEnsimmäinen vaihtoehto sisälsi yhden tapaamiskerran, joka kesti alle 15 minuuttia,\nmutta lisäksi oli yksi seurantakäynti. Toinen vaihtoehto sisälsi yhden tapaamiskerran,\njoka kesti alle 5 minuuttia. Kolmas vaihtoehto sisälsi yhden tapaamiskerran, joka kesti\nlyhytneuvonnan lisäksi seurantakäynnin ja jossa käytettiin ainakin seuraavia\nelementtejä: asiakkaan antama palaute tapaamisista, ohjeiden antaminen ja tavoitteen\nasettaminen. (Whitlock, Polen & Green 2004.)\nToisen amerikkalaisen tutkimuksen tulokset olivat varsin samantyyppisiä kuin\nedellisessä kappaleessa on kuvattu. Massachusettsissa toteutetussa tutkimuksessa\ntodetaan, että lääkärin tai sairaanhoitajan pitämä lyhytneuvonta vähensi alkoholin\nkulutusta suuren riskin asiakkailla. Mini-interventioon osallistuneet saivat lehtisen,\njossa kerrotaan terveyteen liittyvistä asioista yleisesti sekä 5-10 minuuttia kestävän\nneuvonnan alkoholin käytöstä. Lisäksi heitä rohkaistiin kysymään lääkäriltä tai\nhoitajalta mitä tahansa, mikä askarrutti mieltä. Mini-interventio toteutettiin normaalin\nvastaanoton yhteydessä. (Ockene, Adams & Hurley 1999.) Englantilaisen tutkimuksen\nmukaan alkoholin kulutus väheni mini-interventiohankkeen myötä. Hanke toteutettiin\nvuodeosastolla, jossa potilaille annettiin joko lyhytneuvonta tai alkoholin käyttöön\nliittyvää kirjallisuutta tai molemmat. Tutkimuksen mukaan tulokset eivät olleet\nmerkittäviä vuodeosaston kannalta. (Watson 1999, 425.)\nKuten Alkoholiohjelman 2008 – 2011 yhdeksi tärkeimmäksi osa-alueeksi on nostettu\nsuurkuluttajien mini-interventio työterveyshuollon jokapäiväiseen käyttöön” sekä\nintervention tuomista osaksi terveydenhuollon ammattilaisen arkipäivää.\nehkäisemisessä. VAMP:iin on sitoutunut 41 kuntaa, jotka käyttävät mini-interventiota\nterveyskeskuksissa työvälineenään. Hankkeen tarkoitus on saada mini-interventio\nVAMP-hanke sekä Alkoholiohjelma ovat yhdessä\ntuottaneet runsaasti aineistoa edesauttamaan mini-intervention tekemistä. (Aalto,\nSeppänen & Seppä 2008.) Lapin VAMP-aluekoordinaattori ja yleislääketieteen\nerikoislääkäri Aimo Korpilähde on tehnyt selvitystä mini-intervention käytöstä\nterveydenhuollon ennaltaehkäisevän päihdetyön apuvälineenä. Hänen mielestään miniintervention käyttö on riittämätöntä. Korpilähde on havainnut, että nykyisen\nterveydenhuollon tilanne sekä ajan ja tiedon riittämättömyys ovat esteenä miniintervention käytölle. Työnjaon selkiinnyttäminen edesauttaisi mini-intervention\nkäyttöä, koska lääkärit ja hoitajat vaihtuvat, potilaaseen ei perehdytä eikä näin ollen\nmini-interventiota tule otetuksi työvälineeksi. (Korpilähde 2008.)\nSosiaali- ja terveysministeriön (STM) rahoittamien vuonna 2004 aloitettujen VAMP- ja\n”Alkoholin suurkuluttajien mini-interventio työterveyshuollon jokapäiväiseen käyttöön”\nmyönteisemmiksi. Vaikka toiminta on juurtunut työterveydenhuoltoon hitaammin kuin\ntoivottiin, on työterveyshuollon henkilöstö lisännyt merkittävästi mini-intervention\ntekemistä hankkeiden aikana. (Seppä 2008, 3.) Hankkeiden tuloksista selvisi, että\nVAMP-hanke on otettu terveyskeskusten henkilökunnan keskuudessa pääosin\nmyönteisesti vastaan. Vaikeuksia terveydenhuollon henkilökunnalla on edelleen\nriskirajojen muistamisessa, mini-intervention kohderyhmän tunnistamisessa sekä\nalkoholin kulutuksen laskemisessa. Myös henkilökunnan motivointi mini-intervention\ntekemiseen sekä asenteiden muuttaminen myönteisempään suuntaan alkoholin käyttöön\npuuttumisessa tuovat haasteita tulevaisuuteen. Kohderyhmäkunnissa oli sekä niitä\nterveydenhoitajia, jotka tekevät säännöllisesti mini-interventiota, mutta myös niitä\ntyöntekijöitä, jotka eivät puutu lainkaan potilaidensa alkoholinkäyttöön. Hankkeiden\naikana terveyskeskushenkilökunnan tieto alkoholiasioista ja alkoholin käytöstä on\nlisääntynyt. Myös mini-intervention tekeminen on VAMP:n aluekoordinaattoreiden\nmukaan lisääntynyt. (Seppänen, Aalto & Seppä 2008, 56.)\nTyöterveyshuollon hankkeen tulokset osoittavat myös sen, että mini-interventiota\ntoteutetaan edelleen liian suppeasti. Tutkimuksen alustavista tuloksista selvisi, että vain\nnoin 15 % työterveyshuolloista tilastoi mini-interventiot, vaikka puolet työntekijöistä\nilmoitti tehneensä mini-interventiota vuonna 2004. Työterveyshuollon henkilökunnan\ntoiminta painottuu alkoholiongelmaisten hoitoon ennaltaehkäisevän työn sijasta.\n(Heljälä, Jurvansuu & Kuokkanen, 2008, 57). Työterveyshuollon hanke on edelleen\nkesken ja tämän hankkeen lopulliset tulokset eivät vielä ole tiedossa.\nMolempien hankkeiden toimintamallina on ollut motivoida henkilökunnan miniintervention tekemistä ja siirtää tietoja ja taitoja perustyössä olevalle terveydenhuollon\nhenkilökunnalle. Toimintamallin avulla on pyritty saamaan toimintaan pysyvyyttä\nhankkeiden loppumisen jälkeen. (Seppä & Kuokkanen 2008, 59.)\nHankkeiden aikana asenteet ja yleinen ilmapiiri ovat muuttuneet hyväksyvämmiksi.\nEdellytyksiä mini-interventiotoiminnan jatkumiselle ovat rahoitus hankkeisiin, joiden\navulla pyritään lisäämään ja ylläpitämään mini-interventiotoimintaa, henkilökunnan\npotilastietojärjestelmien hyödyntäminen toiminnan seuraamiseksi ja kehittämiseksi luo\nomia haasteita. Lisäksi tarvitaan terveydenhuollon johdon sitoutumista miniinterventiotoiminnan edistämiseksi ja ylläpitämiseksi. Potilaiden kannalta miniinterventiotoiminta\nluottamuksellisuus ja vaitiolovelvollisuus säilyvät. Potilaalla on myös tärkeä osa miniinterventiotoiminnassa.\nalkoholinkäytöstään terveydenhuollon henkilökunnalta siten, että terveydenhuollon\nalkoholinkäytöstä. (Seppä 2008, 61–64.)\nUsein mini-interventio-keskustelu aloitetaan Audit-kyselyllä (Alcohol Use Disorders\nIdentification Test). Audit-kysely on käytetyin seulontaväline, ja sen avulla on helppoa\nkartoittaa alkoholin riskikäyttöä. Testi on luotettava, ja se on nopea tehdä. Audit-testin\nkysymykset on laadittu siten, että vastauksesta saa monipuolisen kuvan vastaajan\nalkoholinkäytön riskeistä tai toisaalta siitä, että ongelmaa alkoholin käytössä ei ole.\nTestin tulos pisteytetään, ja sen avulla on tarkoitus löytää sellaiset henkilöt, joilla on\nriski alkoholisoitua. Tarkoitus on tunnistaa alkoholin mahdollinen tuleva riskikäyttö.\nAudit-lomakkeessa on 10 kysymystä, joihin vastataan ympyröimällä neljästä\nvaihtoehdosta itselle sopiva vastaus. (Päihdelinkki 2008.) Kymmenen pisteen Auditkyselyn seulontaraja on kahdeksan pistettä, ja toissijaisesti voidaan Audit-kyselystä\nkäyttää myös lyhyttä, kolmen ensimmäisen kysymyksen sarjaa, jolloin pisteraja on viisi.\nSuotuisin tulos kymmenen pisteen Audit-kyselyssä on nolla pistettä, jolloin lomakkeen\ntäyttäjällä ei ole ongelmaa alkoholin käytössä. Huonoin tulos eli maksimipistemäärä on\n40. (Alkoholiongelmaisen hoito 2008.)\n2.2.3 Päihderiippuvuus, suurkulutus ja kohtuukäyttö\nAlkoholin ongelmakäyttäjät hakeutuvat usein sairaalahoitoon vasta siinä vaiheessa, kun\nheidän sairautensa on pitkälle edennyt fyysisen, psyykkisen ja sosiaalisen sairauden\nyhdistelmä (Watson 1999, 425). Alkoholia käyttävä henkilö ei yleensä itse näe\njuomisesta aiheutuvaa ongelmaansa, eikä hän omasta mielestään juo liikaa. Henkilö,\njoka on päihderiippuvainen, ei yleensä kykene hallitsemaan alkoholin käyttöään;\nvaihtoehto on silloin vain joko täysraittius tai riippuvuuskäyttö. Alkoholin\nkohtuukäytöksi sanotaan sitä, jos mies juo alle 15 ja nainen alle 10 annosta (annos=1\npullo keskiolutta tai 12 cl lasi viiniä tai 4 cl viinaa) viikossa siten, että mainitut määrät\njakautuvat usealle päivälle. Alkoholin suurkulutuksen varhaisvaiheesta puhutaan silloin,\nkun alkoholin käytöstä aiheutuu haittaa, vaikka käyttömäärät olisivat pienempiä kuin\nedellä mainitut rajat. Tällainen haitta on esimerkiksi silloin, kun henkilö ei kykene\ntöihin seuraavana aamuna krapulan vuoksi tai jos alkoholinkäyttö aiheuttaa ongelmia\nperhesuhteissa. (Havio ym. 2008, 17, 53–57.)\nAlkoholin suurkulutuksen raja miehillä on 24 annosta ja naisilla 16 annosta viikossa.\nSuurkulutuksen kertaraja on miehillä 7 annosta päivässä ja naisilla 5 annosta päivässä.\nKun alkoholin suurkulutuksen rajat ovat ylittyneet, kehittyy henkilölle todennäköisesti\nalkoholiriippuvuusoireyhtymä eli alkoholismi. (Salaspuro & Aho 2005.) Tärkeää on\nhuomata, että kun puhutaan suurkulutuksen rajoista, sillä ei kuitenkaan ole tarkoitus\nmääritellä niin sanottua turvallisen juomisen rajaa. Lisäksi tulee huomioida, että rajaarvot eivät muutenkaan sovellu kaikille, kuten ikääntyneille, raskaana oleville,\nalkoholiriippuvaisille, masentuneelle tai sellaisille, joilla on jokin tietty lääkitys. (Aalto\nAlkoholismi aiheuttaa niin suurta riippuvuutta, että arkielämän toiminnoista ei voi enää\nsuoriutua ilman alkoholia. Alkoholiriippuvuuden todennäköisyyttä lisäävät: omien\nvanhempien alkoholismi, lapsuudessa koetut epäedulliset ympäristöolosuhteet sekä\nnuorena aloitettu alkoholin, tupakan ja huumeiden kokeilu. (Havio ym. 2008, 53–57.)\nAlkoholin kohtuu- ja liikakäytön välistä rajaa on hankala määritellä. Alkoholinkäytön\nriskirajat ovat ohjeellisia sekä niiden aiheuttamat haitat ja suuruus vaihtelevat\nyksilöittäin. Alkoholin kohtuukäytöstä ei todennäköisesti ole haittaa, mutta runsaasti\nalkoholia käyttävällä tietyt terveysriskit kasvavat suhteessa juotuun alkoholimäärään.\nVuorokaudessa 25 g alkoholia lisää tiettyjen sairauksien riskiä. Naisilla käytön riskiraja\non miehiä matalampi. Riskirajan ylittymisen merkkejä ovat myös viikoittainen\nhumalajuominen sekä alkoholinkäytöstä aiheutuvat ongelmat. (Salaspuro & Aho 2005.)\n2.3 Sairaanhoitaja varhaisvaiheen päihdehoitotyössä perusterveydenhuollossa\nBehmin tekemässä tutkimuksessa sairaanhoitajat ja terveydenhoitajat käyttivät\nalkoholin suurkulutuksen tunnistamisessa asiakkaan psyykkisen, fyysisen, sosiaalisen\nvoinnin sekä hänen kokonaistilanteensa havainnointia. Hoitajat olivat kuvanneet\nyhteydessä, asiakkaan voinnin perusteella sekä hoitajan ominaisuuksia hyödyntämällä.\nTutkimuksessa hoitajat kuvasivat tekijöitä, jotka vaikuttavat asiakkaan alkoholin\nsuurkulutuksen tunnistamiseen. Tunnistamista vaikeuttivat tekijät, jotka liittyivät\nasiakkaaseen ja hänen kohtaamiseensa. Asiakas saattaa pitää julkisuuskuvaa yllä sekä\nvältellä puhumista alkoholinkäytöstään. Vaikeuttavia tekijöitä olivat myös lyhyet\ntapaamiset asiakkaiden kanssa, kohtaamistilanteen luonne, alkoholin suurkulutuskäsitteen sekä oman roolin epäselvyys. Lisäksi hoitajat olivat kuvanneet oman tieto-\ntaidon ja menetelmien puutteellisuutta sekä työvälineiden valikoiman vähyyttä tai\nniiden puuttumista. (Behm 2005, 85–89.)\nVarhaisvaiheen päihdehoitotyötä estäväksi tekijäksi nousee koulutuksen puute, joka\ntulee tutkimuksen sairaanhoitajien haastatteluissa ilmi: ”Paljon ois suurkuluttajia, jos\ntunnistais.” Myös yhteisten toimintamallien puuttuminen nousee esille tutkimuksen\ntuloksissa. Behmin mukaan hoitajilla on vastuuta ja velvollisuuksia, mutta ei tiedetä\nmillä tasolla päihdetyön osaaminen on. (Behm 2005, 75, 83.)\nBehmin tutkimuksesta ilmenee, että hoitajat tunnistavat alkoholin suurkulutuksen usein\nulkoisten tunnusmerkkien avulla.\nHoitajat havainnoivat alkoholin suurkulutusta\nalkoholin hajun, asiakkaan ulkonäön ja olemuksen, hänen käytöksensä sekä toimintansa\navulla. Behmin tutkimuksessa hoitajat kuvasivat käyttävänsä alkoholin suurkulutuksen\ntunnistamisessa Audit-testiä, sekä lisäksi vaihtelevasti Audit-testiin yhdistettynä myös\nmuuta kirjallista materiaalia, alkometriin puhalluttamista sekä laboratoriokokeita.\nTutkimuksen tuloksien mukaan osa hoitajista suhtautui Audit-kyselyyn kriittisesti,\nvaikka vuoden 2005 Käypä hoito -suosituksen mukaan Audit on paras ja toimivin\nalkoholin suurkulutuksen tunnistamisessa käytetty kyselylomake. Behmin tutkimuksen\nmukaan hoitajat kuvasivat, että alkoholin suurkulutuksen tunnistaminen on yhteistyötä\nsekä asiakkaan että moniammatillisen tiimin kanssa. Lisäksi se vaatii potilas- ja\nasiakastietojen käyttöä työvälineenä, jolloin kirjaamisen tärkeys korostuu. (Behm 2005,\nSamanlaisia tuloksia löytyy myös vuoden 2008 Sosiaali- ja terveysministeriön\nselvityksestä Mini-intervention jalkauttaminen terveyskeskuksiin ja työterveyshuoltoon.\nPotilastiedon välittäminen eri yhteistyötahojen välillä on tärkeää. Mini-interventio\ntoiminnassa korostuu kirjaamisen tärkeys. Hoidon jatkuvuus varmistetaan kirjaamalla\nkaikki huomiot alkoholinkäytöstä sekä ennaltaehkäisevässä että korjaavassa työssä.\nKirjaamisessa tulee huomioida potilaan käyttämät\njuomistiheydet. Nämä tiedot auttavat potilaan alkoholitottumusten seuraamisessa.\nKattava kirjaaminen potilaan alkoholinkäytön tottumuksista auttaa myös mittaamaan\nhoidon laatua ja lisäksi saadaan tilastointitietoa. Myös Audit-lomakkeen helppo\nsaatavuus eri potilasjärjestelmistä edesauttaa sen käyttämistä vastaanottotilanteissa.\nMini-intervention kirjaamisessa korostuu koulutuksen jatkuvuus, jotta myös uudet\ntyöntekijät kirjaavat mini-interventiot. (Korpilähde, Tarhala & Paanila 2008, 44.)\nHoitajien oma käsitys merkityksestään varhaisvaiheen päihdehoitotyössä herätti\nlisäkysymyksiä siihen, miten merkitystä voisi mitata tai mitä sillä lopulta tarkoitetaan.\nSairaanhoitajat ja terveydenhoitajat olivat kuvanneet, että heillä on monenlaisia eri\nrooleja varhaisvaiheen päihdehoitotyössä. Merkittäviä rooleja koettiin puheeksi\nottajana, tunnistajana, ehkäisijänä, herättelijänä, tilaisuuden antajana, auttajana,\ntavoittajana, seulojana sekä kontrolloijana. Behmin mukaan ”Mielenkiintoista olisi\npohtia enemmänkin sitä, mikä on hoitotyön rooli varhaisvaiheen päihdehoitotyössä?”.\nTutkimuksessa on todettu, kuinka tärkeää olisi, että mini-interventiossa voisi olla ”oma”\nalue perusterveydenhuollon sairaanhoitajille ja terveydenhoitajille. (Behm 2005, 93–\n3 TUTKIMUKSEN TARKOITUS, TAVOITTEET JA TEHTÄVÄT\nTutkimuksen tarkoituksena oli kuvata päihteidenkäytön varhaista tunnistamista ja\narvioida mini-intervention käyttöä perusterveydenhuollon arkityössä sairaanhoitajan\nnäkökulmasta. Tutkimukselle asetettiin varsin kunnianhimoinen tavoite. Tavoitteena oli\ntuottaa tietoa, jotta tutkimuksen tuloksia voitaisiin käyttää hyväksi kehitettäessä\nsairaanhoitajan taitoja tunnistaa ajoissa ja ottaa puheeksi päihteiden käyttö.\nTutkimustehtäviksi muodostuivat seuraavat neljä kysymystä:\n1. Miten sairaanhoitajat tunnistavat asiakkaan päihteiden käytön?\n2. Millaiseksi hoitajat kokevat päihteiden käytöstä puhumisen asiakkaan\n3. Millaiseksi hoitajat kokevat mini-intervention käytön?\npäihteiden käytön sekä toteuttaakseen mini-interventiota?\n4 TUTKIMUKSEN AINEISTO JA MENETELMÄT\n4.1 Tutkimuksen aineisto\nTämän laadullisen opinnäytetyön aineiston muodosti neljä haastattelua. Haastateltavat\ntyöskentelevät Kuopion kaupungin perusterveydenhuollossa sairaanhoitajina. Tutkimus\ntoteutettiin haastattelemalla perusterveydenhuollossa työskenteleviä sairaanhoitajia\npäihteiden käytön varhaisesta tunnistamisesta sekä mini-intervention käytöstä.\nKohderyhmämme muodostui sairaanhoitajista, jotka tutkimuksen toimeksiantajan\nyhteyshenkilö oli meille etukäteen valinnut.\nYhteyshenkilömme oli valinnut haastateltavat sillä perusteella, että heillä on\nalkoholiongelmaisten kanssa. Haastateltavia valittaessa on tärkeää, että haastateltavilla\non omakohtaista kokemusta tutkittavasta teemasta tai asiasta (Vilkka 2005, 114).\nLaadullista tutkimusta tehtäessä on tärkeää valita haastateltavaksi ne henkilöt, joiden\noletetaan tietävän parhaiten tutkittavasta ilmiöstä. Näin ollen haastateltavien valinta ei\nvoi olla sattumanvarainen, vaan tutkimuksen tarkoitukseen sopiva sekä harkittu. (Tuomi\n& Sarajärvi 2006, 87–88.)\n4.2 Tutkimuksen menetelmä\nValitsimme tutkimusmenetelmäksi laadullisen eli kvalitatiivisen tutkimusmenetelmän.\nLaadullinen tutkimusmenetelmä sopii opinnäytetyömme menetelmäksi, sillä tutkittua\ntietoa valitsemastamme aiheesta ei ole paljoa. Lisäksi perusteluna menetelmän\nvalinnalle oli se, että tutkimuksessa pyritään kuvaamaan perusterveydenhuollossa\ntoimivien sairaanhoitajien kokemuksia. Tutkimuksen menetelmäksi olisi voinut valita\nmyös määrällisen eli kvantitatiivisen tutkimusmenetelmän, mutta koska halusimme\nhoitajien henkilökohtaisia kokemuksia ja mielipiteitä, laadullinen tutkimusmenetelmä\nsoveltui paremmin opinnäytetyöhömme.\nLaadullisen tutkimuksen avulla selvitetään ihmisen käyttäytymisen syitä sekä\ntutkittavaan aiheeseen liittyviä merkityksiä. Merkitys voi olla kokemus, joka on aina\nhaastateltavan omakohtainen. Se voi olla myös käsitys, joka kertoo tavasta, jolla\nyhteisössä ajatellaan. Laadullisen menetelmän tavoite ei ole ehdottoman totuuden\nlöytäminen, vaan lähinnä kuvata kokemuksia tai käsityksiä. (Vilkka 2005, 97–98.)\naineistonkeräysmenetelmäksi teemahaastattelun eli puolistrukturoidun haastattelun,\nkoska sen etuna on joustavuus. Haastattelun edetessä haastattelijalla on näin\nväärinkäsityksiä sekä keskustella haastateltavan kanssa haastattelun aikana. Joustavuutta\nlisää myös se, että haastattelija voi esittää kysymykset, missä järjestyksessä hän katsoo\naiheellisimmaksi. (Tuomi & Sarajärvi 2006, 75.) Teemahaastattelun etu on myös se, että\nhaastateltavalle voi esittää jatkokysymyksiä sen mukaisesti, mitä lisäkysymyksiä\nhaastattelun aikana nousee esille.\ntutkimuksen tarkoituksen tai tutkimustehtävien mukaisesti. Teemahaastattelussa\netukäteen valitut teemat pohjautuvat tutkittavasta aiheesta jo tiedettyyn tietoon. (Tuomi\n& Sarajärvi 2006, 77–78.) Tutkimuksen haastattelu (liite 1) muokattiin opinnäytetyön\nviitekehyksen perusteella ja toimeksiantajan ehdottamien aihepiirien pohjalta.\nHaastattelun neljä teemaa ovat samat kuin tutkimuksen tehtävät.\nAluksi haastateltaviin otettiin yhteyttä sähköpostitse. Heille kerrottiin opinnäytetyöstä\naiheen ja ehdotettiin alustavasti haastattelujen aikataulua. Haastatteluajat sovittiin\npuhelimitse haastateltavien kanssa heidän aikataulujensa mukaisesti. Haastattelut\ntoteutettiin sairaanhoitajien omilla työpaikoilla, heidän omissa työhuoneissaan.\nHaastattelut suoritettiin neljän päivän aikana kesäkuussa 2009. Haastattelut tapahtuivat\nsairaanhoitajien normaalien työvuorojen aikana.\nHaastateltaville lähetettiin teemahaastattelun neljä kysymystä sähköpostitse ennen\nhaastattelua, jotta he pystyivät tutustumaan aiheeseen. Haastattelussa on tärkeintä saada\nmahdollisimman paljon tietoa tutkittavasta aiheesta ja siksi haastattelukysymykset tulisi\nantaa haastateltaville etukäteen (Tuomi & Sarajärvi 2006, 75). Haastattelun teemat (liite\n3) oli esitetty muodossa: ”Millaiseksi hoitajat kokevat…” tai ”Millaista osaamista\nhoitajat kokevat tarvitsevansa…”, jolloin osa hoitajista oli käsittänyt, että heidän tulee\nvastata kysymyksiin usean hoitajan näkökulmasta. Tarkoitus oli siis vastata vain omasta\nnäkökulmasta. Tämä selvennettiin haastattelun yhteydessä.\nHaastateltaville kerrottiin haastattelun alussa opinnäytetyön aihe, tarkoitus ja tavoitteet.\nHaastateltavat allekirjoittivat haastatteluun suostumuslomakkeet (liite 2) kahtena\nkappaleena ja molemmille osapuolille jäi omat kappaleensa lomakkeista. Haastateltavat\nantoivat lomakkeella suostumuksensa haastattelun käyttämiseen opinnäytetyössä sekä\nhaastattelun nauhoittamiseen. Heille myös kerrottiin, että nauhoitukset tuhotaan\npoistamalla ne sanelukoneesta haastattelujen litteroinnin eli aukikirjoittamisen jälkeen.\nHaastattelujen avulla oli tarkoitus saada riittävän kattava aineisto, jolla saadaan\nvastaukset tutkimustehtäviin. Haastattelujen kestot olivat 30–60 min ja ne nauhoitettiin\naineiston analysointia varten. Haastatteluja varten varattu aika oli riittävä kaikkien\nKaksi haastattelua teimme yhdessä siten, että toinen haastatteli ja toinen havainnoi.\nHavainnoitsijan tehtävänä oli kirjata paperille haastattelutilanteesta nousevat huomiot.\nToiset kaksi haastattelua jouduimme tekemään ilman havainnoitsijaa aikataulujen\nOlimme rajanneet alun perin haastateltavat viiteen henkilöön, mutta neljän haastattelun\njälkeen havaitsimme haastattelujen vastausten samankaltaisuuden. Laadullisessa\ntutkimuksessa aineisto on riittävä, kun sen saturaatio on täyttynyt. Saturaatiolla\ntarkoitetaan tilannetta, jossa aineisto alkaa toistaa itseään eikä tutkittavasta aiheesta\nnouse enää esiin mitään tutkimusongelman kannalta uutta tietoa. (Tuomi & Sarajärvi\n5 AINEISTON ANALYYSI\nOpinnäytetyömme aineiston analyysi toteutettiin sisällönanalyysin periaatteiden\nmukaisesti. Sisällönanalyysi on perusanalyysimenetelmä, jota voidaan käyttää kaikissa\nlaadullisissa tutkimuksissa. Se on menetelmä, jota voidaan käyttää yksittäisenä\nmetodina, mutta se antaa myös mahdollisuuden tehdä monenlaista tutkimusta.\nSisällönanalyysiä voidaan pitää myös väljänä teoreettisena kehyksenä, joka voidaan\nliittää monenlaisiin erilaisiin analyysikokonaisuuksiin. Sisällönanalyysin ensimmäisenä\nvaiheena on päättää, mikä aineistossa on kiinnostavaa. Tämän jälkeen aineisto käydään\nläpi ja merkitään ne asiat, jotka tukevat kiinnostusta. Seuraava vaihe analyysissä on\nrajata kaikki muu pois tutkimuksesta ja kerätä merkityt asiat yhteen ja erikseen\naineistosta. Rajatusta aineistosta luokitellaan, teemoitetaan tai tyypitellään aineisto.\nTeemoittelun avulla saadaan ryhmiteltyä aineistosta esille nousevia aihepiirejä.\nAnalyysin viimeinen vaihe on kirjoittaa saaduista tiedoista yhteenveto. (Tuomi &\nSarajärvi 2009, 93–94.)\nSisällönanalyysillä kuvataan dokumenttien sisältöä sanallisesti. Näin pyritään luomaan\ntutkittavasta aiheesta selkeä ja tiivistetty kuvaus. Induktiivinen eli aineistolähtöinen\nanalyysi on kolmivaiheinen prosessi, jossa ensimmäiseksi aineisto redusoidaan eli\npelkistetään. Pelkistämisen tarkoitus on karsia aineistosta epäolennaiset asiat pois.\nToinen vaihe on aineiston ryhmittely eli klusterointi. Klusteroinnilla on tarkoitus käydä\naineiston alkuperäisilmaukset tarkasti läpi ja näin saada aineistoa ryhmiteltyä siten että\naineistosta etsitään samankaltaisuuksia. Kolmantena vaiheena on teoreettisten\nkäsitteiden luominen eli abstrahointi. (Tuomi & Sarajärvi 2009, 107–110.)\nAineisto voidaan analysoida myös deduktiivisen tutkimusmenetelmän periaatteita\nnoudattaen. Tällöin analyysiä ohjaa teema, käsitekartta tai aikaisempaan tietoon\nperustuva malli. Analyysirungon muodostaa aikaisempi tieto, johon etsitään aineistosta\nsisällöllisesti sopivia asioita. Kuten induktiivisessa sisällönanalyysissä, samaan tapaan\ndeduktiivisessa sisällönanalyysissä muodostetaan aineistosta kategorioita. Toisaalta\nanalyysirunko voi olla jäsennelty, jolloin aineistosta poimitaan siihen sopivia asioita.\n(Kyngäs & Vanhanen 1999, 7-8.)\nAloitimme opinnäytetyön analysoinnin aineistolähtöisesti. Kuuntelimme kaikki neljä\nhaastattelua useaan kertaan. Jaoimme haastattelut siten, että kumpikin litteroimme eli\nluotettavuuden ja eettisyyden periaatteita jättämättä yhtään sanaa haastattelusta pois.\nTämän jälkeen luimme aukikirjoitetut haastattelut ja perehdyimme niiden sisältöön.\nHaastattelujen litteroidusta aineistosta eroteltiin olennaiset asiaryhmät käyttämällä eri\nvärejä alleviivaukseen. Näin aineistosta saatiin erotettua eri teemat. Värikynien käyttö\nmahdollisti myös sen, että tarvittaessa pystyttiin palaamaan tiettyihin aineiston\nteemoihin ja tarkentamaan esille nousseita asioita.\nAlkuperäisilmaukset koottiin Excel-taulukkoon (taulukko 1). Taulukon toiseen\nsarakkeeseen muodostettiin pelkistetyt ilmaukset ja kolmanteen sarakkeeseen alaluokat.\nRedusoinnin jälkeen totesimme, että aineisto typistyy liikaa ja haastattelujen ydin\nhäviää. Tässä vaiheessa jatkoimme aineiston käsittelyä deduktiivisesti. Kokosimme\nalaluokat yhteen haastattelun neljän teeman mukaisesti siten, että kuhunkin teemaan\nryhmiteltiin siihen kuuluvat vastaukset. Kun alaluokat oli ryhmitelty, aloimme\nmuodostaa niistä tuloksia.\nTaulukko 1. Esimerkki analysoinnista\nyhteydessä, jos siinä\ntulee esille, niin se\non sitten jo eri asia.\nperusteella, jos se\ntullee siinä esille.\nasia tulee esille.\nHoitaja ei arvioi\nalkoholia, mikäli se\nei liity tämän\nsairauteen ja tule\nsen myötä esille.\npuhutaan vain jos\n6.1 Haastateltavien taustatiedot\nHaastattelimme neljää naispuolista sairaanhoitajaa, jotka toimivat Kuopion kaupungin\nperusterveydenhuollossa. Haastateltavilla on monipuolista työkokemusta useasta eri\ntyöyksiköstä. Haastateltavien ikä oli 33 – 57 vuotta, ja sairaanhoitajan ammatissa he\nolivat olleet 7 – 20 vuotta.\n6.2 Haastattelun teemat\ntunnistamisesta ja alkoholiongelmaisen Käypä hoito -suosituksesta\nSairaanhoitajilta kysyttiin, miten he tunnistavat asiakkaiden päihteidenkäytön.\nYleisimmin päihteidenkäytöstä kysyttiin diabeteksen neuvonnan ja muun hoidon\nyhteydessä, verenpainetarkastuksissa, kolesterolineuvonnassa sekä laboratoriokokeissa\nilmenneiden kohonneiden arvojen, esimerkiksi maksa-arvojen perusteella. Myös\nperussairauksien ja yleisen voinnin perusteella voidaan tunnistaa asiakkaan päihteiden\nkäytössä olevan ongelmaa. Sairaanhoitajat kertoivat, että päihteidenkäyttö otetaan\npuheeksi ajokorttitarkastusten yhteydessä, jos asiakkaan täyttämän Audit-testin pisteet\nVastausten mukaan päihteidenkäyttö otetaan puheeksi myös silloin, jos asiakkaalle on\nsattunut usein tapaturmia erityisesti viikonloppuna ja hänellä on paljon käyntejä\npäivystyksessä. Tapaturmista lueteltiin esimerkeiksi kaatumiset, nilkan murtumat,\npalovammat ja pään vammat. Päihteiden käyttöä voi epäillä myös, mikäli niin sanottu\n”normaaliperheen isä tai äiti” alkaa käydä useammin vastaanotolla erilaisten\nsairaslomatarpeena tai muuna toistuvana tarpeena. Päihteidenkäyttöä tunnistettiin myös\nasiakkaan yleisvoinnin, yleisen habituksen, kuten pöhöttyneisyyden, viinan hajun ja\nepäsiisteyden perusteella. Sairaanhoitajat kertoivat, että esimerkiksi maanantaiaamuna\nvastaanotolle tulevalta asiakkaalta, josta selvästi näkee päällepäin hänen olevan joko\nkrapulassa tai humalassa tai hän haisee vanhalta viinalta, kysytään päihteidenkäytöstä.\nNämä asiakkaat ovat yleensä sairaslomaa vailla. Yhdestä vastauksesta ilmenee, että\nsairaanhoitaja puhalluttaa nämä asiakkaat, mikäli hän epäilee asiakkaan olevan\nhumalassa. Sairaanhoitaja kertoi myös kirjaavansa potilastietoihin nämä esille tulleet\nasiat asiakkaan päihtymyksestä ja puhalletuista promilleista.\nSairaanhoitajien vastauksista tuli esiin myös se, että heidän vastaanotollaan käy vähän\ntyöikäisiä tai nuoria asiakkaita, joskin nuoria käy nykyään entistä enemmän.\nSairaanhoitajat kertoivat, että vastaanottokäynnit ovat usein satunnaisia ja lyhyitä.\nPäihteidenkäytön tunnistamista vaikeuttaa myös se, että suurin osa asiakkaista ei käy\nsairaanhoitajan vastaanotolla, vaan he menevät suoraan lääkärin vastaanotolle. Tällöin\nsairaanhoitaja ei välttämättä pysty havainnoimaan mahdollista asiakkaan päihteidenkäytön ongelmaa. Haastatteluista ilmenee, että päihteidenkäytöstä puhumista pidetään\nmyös lääkärin asiana. Päihteidenkäytöstä puhumista pidettiin myös keskustelunaiheena,\njosta asiakkaat eivät varmastikaan haluaisi mielellään keskustella, joten vastauksista\nilmenee myös, että sitä kysyttiin harvoin tai ei ollenkaan. Tässä pidettiin ongelmana\nohjeistuksen puutetta siitä, kuinka tunnistaa asiakkaan päihteiden käyttö. Vastaajat\nhaluaisivat kuitenkin kunnostautua päihteiden käytöstä puhumisessa.\nVastausten mukaan osa sairaanhoitajista kysyy suoraan päihteiden käytöstä: ”Kun\nensimmäisen kerran uskaltaa kysyä, että käytätkö viinaa, niin sitten siihen kynnys on\ntosi matala”. Vastauksista ilmenee, että sairaanhoitajan on uskallettava ottaa puheeksi\nalkoholinkäyttö ja esitettävä tarkkoja kysymyksiä päihteiden käytöstä, jos yhtään\nalkoholinkäyttönsä sairaanhoitajan häneltä sitä kysyessä. Nämä asiakkaat kuitenkin\nkertoivat myöntävänsä lopulta päihdeongelmansa, kun sairaanhoitajan esittämät\nlaboratoriotulokset kertovat suoraan asiakkaan alkoholinkäytöstä.\nSairaanhoitajilta kysyttiin, onko päihteidenkäytön tunnistamisessa sukupuolien välisiä\neroja. Vastauksien mukaan naiset ovat ehkä vähän levottomampia ja vilkkaampia ja\nyrittävät peitellä humalaisuuttaan. Naiset myös loukkaantuvat herkemmin, mikäli heiltä\nkysytään päihteidenkäytöstä. Miesten kanssa päihteidenkäytöstä puhuminen koettiin\nKaikkien haastateltavien vastauksista tuli päällimmäisenä esiin se, että päihteidenkäytön\nvarhainen tunnistaminen on vaikeaa ja sen puheeksiottaminen on hankalaa.\nHaasteelliseksi koettiin ne asiakkaat, joista ei päällepäin näy päihteidenkäyttö. Eräs\nhoitaja ei arvioi ulkonäön perusteella, käyttääkö asiakas alkoholia, mikäli se ei liity\ntämän sairauteen ja tule sen myötä esille tai asiakkaan yleinen habitus ei tuo esille\npäihteidenkäytön mahdollista ongelmaa. Toinen hoitaja arvioi, että alkoholin käytön\nongelmaa voi kuitenkin arvioida ulkoisesta olemuksesta: ”Sivistynyttä juoppoo, joka on\ntyössäoleva, mutta joka voi viikonloppuna ja illalla juopotella, sitä ei välttämättä\ntunnista muuta ku siitä pöhöttyneestä olemuksesta ja kasvojen turvotuksesta”.\nHelpoimmaksi koettiin niiden asiakkaiden päihteidenkäytön tunnistaminen, joilla jo on\nriippuvuus alkoholiin, sekä sekakäyttäjien tunnistaminen. Niille asiakkaille, joilla\ntiedetään jo olevan päihteidenkäytön ongelmaa, oli vastaajien mielestä helpompi puhua\nsuoraan alkoholinkäytöstä kuin vasta-alkajille ja nuorille. Esimerkiksi haavapotilaiden\nhoidon yhteydessä päihteidenkäytön tunnistaminen koettiin helpoksi asiakkaan huonon\nalkoholisteja. Näille haavapotilaille sairaanhoitajat kertoivat pitävänsä ohjausta siitä,\nkuinka alkoholi hidastaa haavojen paranemista ja ohjeistavan asiakkaita olemaan\npäihteettömiä, jotta haava voi parantua.\nSairaanhoitajilta kysyttiin, tuntevatko he alkoholiongelmaisen Käypä hoito suosituksen, kuinka he arvioivat sitä ja käyttävätkö he sitä työssään. Kaikki vastanneet\nsairaanhoitajat olivat jossain vaiheessa lukeneet alkoholiongelmaisen Käypä hoito suosituksen. Osa vastanneista hoitajista ei ollut tarkkaan tutustunut Käypä hoito suositukseen, osa tunsi pääpiirteittäin siitä peruslinjat ja pääpiirteet. Sairaanhoitajat\ntiesivät alkoholinkäytön riskirajat sekä varhaisen puuttumisen merkityksen, mutta\npuheeksiottaminen ja tunnistaminen oli kuitenkin suurimmaksi osaksi vähäistä, koska\nalkoholiongelmaisen Käypä hoito -suosituksesta saavansa hyvää osviittaa, vaikka ei\nalkoholiongelmaisen Käypä hoito -suositus antaa tarkat ohjeet, se on selkeä ja helppo\nkäyttää ja siinä on paljon asiallista tietoa.\n6.2.2 Sairaanhoitajien kokemuksia päihteidenkäytöstä puhumisesta asiakkaan kanssa\nHoitajilta kysyttiin, millaiseksi he kokevat päihteidenkäytöstä puhumisen asiakkaan\nkanssa. Päihteidenkäytöstä puhumiseen vaikuttaa hoitajan oma persoona. Toiselle\nhoitajalle alkoholista puhuminen on luontevampaa kuin toiselle, mutta aihe saatetaan\nkokea ikävänä. ”Se on persoonakysymys. Joku saattaa kysyä ronskisti ja jokkaiselta,\nmutta omalta kohaltani en niinku hirveesti, et ehkä koen sen silleen pikkusen ikävänä tai\nAsiakas ei välttämättä halua puhua alkoholiongelmastaan. Eräs hoitaja sanoi, että ei\nhalua loukata asiakasta ja siksi ei ota tämän alkoholinkäyttöä välttämättä puheeksi.\nalkoholinkäytöstä kuin sellaisten, jotka eivät ole käyttäneet alkoholia kovin kauan.\nToisen hoitajan mielestä alkoholin puheeksiottaminen ei ole vaikeaa, alkoholista voi\nkysyä siinä missä muistakin asioista. Yleensä asiakkaat eivät itse ota alkoholinkäyttöä\npuheeksi, mikäli siitä ei kysytä. Eräs haastateltu hoitaja kertoi: ”Ei ihmiset hirmu\nvuolaasti siitä välttämättä alota kertoo, jos ei niinku kysy. Et kyllähän jos haluais saada\ntarkkaa tietoo, ni joutus varmaan niinku kysymään ihan pikkutarkasti ja niinku\ntarkentamaan niitä omia kysymyksiä”.\nUsein asiakas ei itse koe juomista ongelmana, vaan se voidaan kokea muun muassa\nrentoutumiskeinona. Toisinaan voi olla niin, että hoitaja yrittää saada asiakkaan\nnäkemään tämän juomiseen liittyvän ongelman, mutta tuloksetta. Sairaanhoitaja voi\nkysyä alkoholinkäytöstä siinä missä ruokavaliosta tai tupakan käytöstä. Alkoholin\nkäytöstä on helpompaa kysyä muun asian lomassa: ”Tää on meijän työtä ja alkoholi on\nyks osa sitä.”\nHoitajilta kysyttiin, miten hoitajan oma asenne vaikuttaa alkoholin puheeksiottamiseen.\nHoitajat kertoivat, että hoitajan omalla asenteella on merkitystä. Ei ole hyvä, jos hoitaja\nsuhtautuu kovin kielteisesti alkoholinkäyttöön. Alkoholinkäyttäjiä ei ole tarkoitus\nsyyllistää, mutta hoitajan tehtäviin kuuluu ehdottaa alkoholinkäytön vähentämistä.\nHoitaja ei saa paasata tai tuomita, mutta ei myöskään saa olla liian ymmärtäväinen. Ei\nole myöskään hyötyä moralisoida alkoholinkäyttäjiä.\nHoitajilta kysyttiin asiakkaiden aggressiivisuudesta ja siitä, uskaltaako aggressiiviselta\nasiakkaalta kysyä alkoholin käytöstä. Toisinaan asiakas saattaa suuttua, jos häneltä\nkysytään alkoholinkäytöstä. Joskus on tilanteita, jolloin hoitajan pitää perustella\nasiakkaalle, miksi hoitaja kyselee alkoholinkäytöstä. Kuitenkin alkoholinkäytöstä\npuhuminen on yksi osa hoitajan työtä ja siitä kuuluu keskustella. ”Sitä voi kysyä, että\nentäs alkoholin käyttö? ja entäs tupakointi? ja mitenkä tulloo viittä-kuutta pulloo\npäivässä? Kyllä mä aika rohkeesti kyllä uskallan kysyä.” Mikäli alkoholinkäytöstä\npuhuminen sopii asiayhteyteen, hoitaja mainitsee siitä.\nAjanvaraustilanteessa asiakas on joskus ollut juovuksissa ja aggressiivinen, hoitajan\nmukaan ei ole kuitenkaan milloinkaan ollut uhkaavia tilanteita. Hoitaja osaa yleensä\nlepytellä asiakkaat tarvittaessa. Eräs hoitaja kertoi, että hänellä on ollut vain yhden\nkerran hyvin aggressiivisesti käyttäytyvä alkoholiongelmainen asiakas, ja että\npäihdeongelmaiset asiakkaat eivät ole koskaan pelottaneet häntä. Hoitajan kertoman\nmukaan hän ei lähde mukaan riitelyyn, vaan pyrkii lepyttelemään asiakasta ja\nkeskustelee tämän kanssa. Hoitaja kertoi, että juovuksissa oleva asiakas ei ole koskaan\nkäynyt kiinni häneen. Välillä on ollut aggressiivisia asiakkaita, mutta joissakin\ntyöyksiköissä on mahdollista saada tarvittaessa vartija paikalle.\nJoskus asiakkaat nimittelevät hoitajaa, kuten esimerkiksi silloin, jos eivät saa\nhaluamaansa reseptiä (bentsodiatsepiini). Tällöin hoitaja on pyytänyt asiakasta\npoistumaan, mikäli tämä nimittelee häntä. Hoitaja pyytää vartijan paikalle myös silloin,\njos etukäteen tietää asiakkaan olevan väkivaltainen. Hoitaja saattaa myös kirota\npotilaalle samalla mitalla takaisin: ”Jos ne kirroo, niin minä sanon saman tien, että\nperkele siinä istut ja että ollaan vähä niinku samalla tasolla sen potilaan kanssa.” Eräs\nhoitaja arveli, että hänellä on auktoriteettia humalaisia kohtaan.\nHoitajien vastauksista kävi ilmi, että alkoholiongelmaisia täytyy kohdella kuten\nmuitakin asiakkaita. Vastaanottotilanteissa täytyy olla kohtelias ja ymmärtäväinen\nasiakkaita kohtaan. Asiakkaita voi teititellä. Usein hoitajan käytöksen johdosta asiakas\non voinut leppyä, mikäli hän on loukkaantunut hoitajalle, joka on kysynyt hänen\npäihteidenkäytöstään. ”Mä oon huomannu sen että kun heitä teitittelee, puhuu\nkohteliaasti, niin he ovat jotenkin lauhtuneet siinä. Et kun on ymmärtäväinen ja\nkohtelias siinä tilanteessa.” Hoitajien vastauksista kävi ilmi, että he ovat ottaneet\nalkoholinkäytön puheeksi myös asiakkaan epäsiisteyden ja ulkoisen habituksen\nperusteella. On ollut myös tilanteita, jolloin hoitaja on antanut asiakkaalle palautetta, jos\ntämä on ollut kovin epäsiisti tullessaan vastaanotolle. Asiakasta on tällöin kehotettu\nkiinnittämään huomiota hygieniaansa ja seuraavalla kerralla vastaanotolle tullessaan hän\non saattanut olla siististi pukeutunut.\nHoitajilta kysyttiin myös kuinka he toimivat mikäli asiakas on selvästi suurkuluttaja,\nmutta hänen täyttämänsä Audit-lomakkeen mukaan hän ei ole. Hoitajien mukaan\nasiakasta täytyy uskoa. ”Olettamus on se, että uskotaan mitä potilas puhuu, että ei\nepäillä sitä”. Joskus on myös tilanteita, että asiakas haluaisi itse ottaa puheeksi, mutta\nei pysty. Silloin hoitaja huomaa, että asiakas haluaisi kertoa jotain ennen kuin on\nlähdössä ja hoitaja huomaa, että vielä on asiaa. ”Se on ovenkahvasyndrooma että ne on\npois lähössä tuossa ovenkahvassa kiinni että sitten sannoovat viime hetkillä, että no niin\ntulehan takasin niin katellaan.”\nHoitajat kokivat, että humalaiselle on turha yrittää puhua alkoholin aiheuttamista\nterveyteen vaikuttavista asioista. Toisaalta hoitajan pitää suhtautua humalaiseen kuten\nkeneen tahansa muuhun asiakkaaseen. Suurkuluttajatkin luottavat hoitajiin ja osaavat\nmyös pyytää anteeksi humalaisuuttaan. Hoitaja arvelee olevansa alkoholiongelmaiselle\nlähiomainen tai viranomainen, jolta saa apua ja tukea.\nKaikkien haastateltavien vastauksista ilmeni, että päihteiden käytön puheeksi\nottamisesta ei ole ollut kunnon koulutusta tai ohjeistusta. Erään hoitajan mielestä\nsaadakseen tarkkaa tietoa asiakkaan päihteiden käytöstä, joutuisi tekemään tarkentavia\nkysymyksiä alkoholinkäytöstä. ”En haluais loukata sitä asiakasta, niin ehkä se on sen\ntakia vähän varovaisuutta. Minä en ole aktiivinen ihmisten herättelijä ollut tässä\nasiassa kyllä eikä meillä ole hirveesti ollut kyllä koulutustakaan eikä niinkun\nPäihteidenkäyttäjillä on usein jokin syy hoitajan vastaanotolle tuloon, kuten putkareissu\ntai vaimo on aikonut lähteä kotoa pois. Päihteiden käyttäjiä tulee paljon Auditseurantaan lääkärin tai poliisin määräyksestä. Jos on ajanut humalassa, poliisi määrää\najokorttitarkastuksen yhteydessä täytätetään asiakkailla Audit-kaavake. Tämän johdosta\nvoidaan myös huomata asiakkaalla olevan päihteidenkäytön kanssa ongelmia. ”Jos joku\ntulee ajokorttitarkastukseen, siinä Audit-kyselyssä pamahtaa hirveet pisteet, sitten vaan\nkyselee, että onko nämä todellisia nämä pisteet vai mitenkäs näin.”\nHaastatteluista tuli esille se, että Audit-kaavake tulisi uudistaa. Audit-kaavakkeen avulla\non helpompi keskustella alkoholinkäytöstä. Hoitaja, joka on pidempään työskennellyt\nsaman alueen sairaanhoitajan vastaanotolla, tuntee oman alueensa päihteidenkäyttäjät ja\ntietää, jos asiakas valehtelee päihteidenkäytöstä kysyttäessä. Erään hoitajan mielestä\nAudit-kaavake pitäisi olla erilainen jokaisella käyntikerralla. Toinen hoitaja kertoi, ettei\npidä Audit-kaavaketta luotettavana. ”Se ei oo ihan täysin luotettava minusta se kaavake\neikä oo minun lääkärinkään mielestä.” Vastaaja voi katsoa kaavake alaosasta,\nminkälaisilla pisteillä on suurkuluttaja ja vastaa sen mukaisesti kysymyksiin. Asiakas\nvoi valehdella Audit-kaavaketta täyttäessään. Asiakas voi vastata kaavakkeeseen miten\nitse haluaa. ”No eihän se käy kaikille (audit), varsinkin kun se lukee siellä alhaalla että\njos vastaat näin paljon pisteitä niin sehän merkitsee tai voi merkitä suurkulutusta, niin\nsitähän pystyy mitenkä paljon vaan vähemmän lasaamaan niitä pisteitä.”\nCDT eli desialotransferriini -arvosta voidaan todeta alkoholin suurkulutus. CDT-arvo\nnousee, kun nautitaan vähintään 5-6 ravintola-annosta tai keskiolutta ainakin kahden\nviikon ajan. (Huslab 2008.) CDT-arvo paljastaa alkoholinkäytön, vaikka Auditkaavakkeen pisteiden mukaan alkoholinkäyttöä ei olisi. Hoitaja joutuu epäilemään\npotilaan rehellisyyttä, mikäli Audit-kaavakkeen pisteet eivät osoita alkoholinkäytön\nongelmaa ja veriarvo osoittaa, että ongelma kuitenkin on olemassa. Toisinaan asiakkaat\neivät välitä, vaikka jäisivät kiinni valehtelusta. Vastauksista ilmenee, että kun asiakas on\ntäyttänyt Audit-kaavakkeen, on helpompi keskustella alkoholiongelmasta kaavaketta\napuna käyttäen. Hoitajien mielestä Audit–kaavakkeesta saa tukea keskusteluun.\n6.2.3 Sairaanhoitajien kokemuksia mini-intervention käytöstä\nKolmannessa teemassa kysyimme sairaanhoitajilta, millaiseksi hoitajat kokevat miniintervention toteuttamisen. Vastauksista kävi ilmi, että kaikki hoitajat eivät käytä miniinterventiota työssään ja kaikki eivät täysin tiedä, mitä mini-interventio tarkoittaa.\nHoitajat kertoivat muun muassa, että ovat maininneet asiakkaille alkoholin\nSairaanhoitajien mielestä mini-interventio on tärkeä ja he tietävät, että aiheesta on tehty\ntutkimuksia ja että mini-interventiolla saavutetaan tuloksia. Työterveyshuolto toteuttaa\nmini-interventiota, mutta ongelma on se, että läheskään kaikki alkoholiongelmaiset\nihmiset eivät ole työssä käyviä ja jäävät siten työterveyshuollon ulottumattomiin. Erään\nvastanneen sairaanhoitajan arvio oli, että ehkä noin puolet Kuopion kaupungin\nperusterveydenhuollon hoitajista tietää mitä mini-interventio tarkoittaa.\nKuten mini-interventioon kuuluu, hoitajat käyvät läpi Hallittua juomista -opasta\nasiakkaan kanssa. Asiakas voi täyttää oppaan takana olevaa juomapäiväkirjaa, jonka\navulla voi asettaa itselleen tavoitteita. Jotkut asiakkaat pitävät opasta hyvänä, se tukee\nyrityksissä olla juomatta. Hallittua juomista -opas oli yleisesti tarjolla hoitajan\nvastaanotolla asiakkaita varten. Alkoholinkäytöstä kertovien oppaiden ja suositusten\nnäkyvillä ja tarjolla pitäminen on yksi keino tuoda päihteidenkäytön ongelmaa esille.\nVastaanottotilanteissa mini-interventiota ei oteta puheeksi niin sanottujen laitapuolen\nkulkijoiden ja juovuksissa olevien kanssa.\nNeljännessä teemassa sairaanhoitajilta kysyttiin, millaista osaamista he kokevat\ntarvitsevansa tunnistaakseen päihteidenkäytön ja toteuttaakseen mini-interventiota.\npäihteidenkäytön tunnistamisessa. Muun muassa päivystystyö katsottiin hyödylliseksi\nsekä se, mitä enemmän hoitaja on työssään kohdannut erilaisia ihmisiä, sitä paremmat\nlähtökohdat on kohdata alkoholiongelmaisia. Luonnollisesti myös vuorovaikutustaitoja\npidettiin merkityksellisinä sekä sitä, että työhön rutinoituu, jolloin sairaanhoitajalle\nkarttuu ammattitaitoja puhua vaikeistakin asioista asiakkaiden kanssa.\nLisäksi haastateltavat olivat varsin yksimielisiä siitä, että hoitajille tulisi tarjota\nkoulutusta mini-intervention toteuttamiseen. Koulutusta ei ole ollut tarjolla lähivuosina\nja silloin kun koulutusta on ollut, kaikilla hoitajilla ei ole ollut mahdollisuutta osallistua\nsiihen. Hoitajat myös arvioivat, että he eivät tiedä milloin ja minkälaisissa tilanteissa\nmini-interventiota tulisi toteuttaa. Mini-intervention käytöstä tulisi olla ohjeistus. Miniinterventiota sivutaan useassa yhteydessä hoitajien arkityössä, mutta mini-interventio on\nasia, joka jää muiden asioiden varjoon.\nVuorovaikutustaidot eivät välttämättä ole riittävästi kehittyneet vasta valmistuneilla\nhoitajilla. Myös siitä katsottiin olevan hyötyä, että hoitaja on pitkään samassa\ntoimipisteessä eli että oman alueen asiakkaat tulevat tutuiksi. Tämän myötä työhön tulee\ntiettyä pitkäjänteisyyttä pidemmän hoitosuhteen kautta. Myös hoitajan olemus katsottiin\ntietyllä tavalla osaamiseen liittyväksi asiaksi päihdeongelmaisia kohdatessa. Liian\nhyökkäävä olemus voi tuntua asiakkaasta ahdistavalta. Osaamiseen laskettiin myös se,\nmillä tavoin sairaanhoitaja ottaa alkoholinkäytön puheeksi. Asiakas ei halua leimautua\nVaikka mini-interventio ei ole sinänsä uusi asia, se mielletään sellaiseksi.\nKorvaushoitopotilaat vievät paljon sairaanhoitajien ajasta ja näin ollen uusille asioille,\nkuten mini-interventiolle, ei jää riittävästi aikaa. Sairaanhoitajat kokevat, että he\ntarvitsisivat valmiin sapluunan, jonka mukaan alkoholinkäytöstä tulisi keskustella ja\nminkälaisissa tilanteissa mini-interventiota tulisi toteuttaa. Varsinainen ohjeistus\nalkoholinkäyttöön puuttumisesta uupuu. Haastatteluissa nousi selkeästi esille se, että\nalkoholinkäytön ennaltaehkäisyyn pitäisi panostaa terveydenhuollossa.\n7.1 Tutkimustulosten arviointi\nTulosten perusteella näyttää siltä, että päihteidenkäytön varhainen tunnistaminen on\nalkoholiongelmaisten hoitoon, ei niinkään varhaisvaiheen tunnistamiseen. Kaikki\ntunnistaminen on hankalampaa. Yksi syy epäillä varhaista alkoholinkäyttöä on silloin,\nkun asiakas alkaa käydä lääkärin tai hoitajan vastaanotolla erilaisten tapaturmien tai\nmuiden syiden johdosta, jotka eivät aluksi näyttäisi liittyvän alkoholinkäyttöön.\nSamankaltaisia tutkimustuloksia on saanut myös Behm pro gradu -tutkimuksessaan,\njosta ilmenee, että sairaanhoitajat tunnistavat päihteidenkäytön tapaturmien, yleisen\nvoinnin sekä ulkoisen habituksen perusteella (Behm 2005, 85–89).\nSairaanhoitajan asennoitumista pidettiin tärkeänä alkoholiongelmaisiin suhtautumisessa.\nOn oleellisen tärkeää, että hoitaja osaa suhtautua alkoholin käyttäjiin kunnioittaen,\nmutta kuitenkaan olematta liian lempeä. Todettiin myös, että tietystä iästä on hyötyä\nalkoholiongelmaisia kohdatessa; kovin nuori tai toisaalta lähellä eläkeikää oleva hoitaja\nei ole soveltuva alkoholiongelmaisten kanssa työskentelyyn. Behmin tutkimus tuki\ntyöskentelevän sairaanhoitajan näkökulmasta päihteiden käytön varhaista tunnistamista\nja erilaisten menetelmien, kuten mini-intervention ja Käypä hoito -suosituksen käyttöä\narkityössään perusterveydenhuollossa. Opinnäytetyömme tuloksista käy ilmi sama,\nminkä Behm (2005) on tutkimuksessaan kuvannut, että päihteidenkäytön varhaista\ntunnistamista vaikeuttavia asioita ovat sairaanhoitajien omien tietojen, taitojen sekä\ntyöyksikkökohtaisen ohjeistuksen puuttuminen. Samoin Behm on todennut, että\npäihteidenkäyttäjät vähättelivät tai piilottelivat alkoholiongelmaansa, mikä vaikeuttaa\nsairaanhoitajan mahdollisuuksia tunnistaa asiakkaan päihteidenkäyttöä.\nTutkimuksessamme tuli selvästi esille, että sairaanhoitajat eivät yleisesti toteuta miniinterventiota. Sairaanhoitajat tietävät, että mini-interventio on terveydenhuollon\nammattilaiselle merkityksellinen apuväline, jonka avulla voi ottaa päihteidenkäytön\npuheeksi asiakkaan kanssa. Haastatelluista eräs hoitaja totesi, että vain pieni osa\nalkoholinkäyttäjistä on työterveyshuollon piirissä. Hoitajan mukaan mini-interventiota\ntoteutetaan enemmän juuri työterveyshuollossa. Mini-intervention avulla on tarkoitus\nsaada asiakas vähentämään alkoholin kulutustaan. Aallon ja Sepän (2007) mukaan joka\nkymmenes vähentää tai lopettaa kokonaan alkoholinkäytön.\nTulostemme mukaan sairaanhoitajat mieltävät mini-intervention uudeksi asiaksi. Meille\njäi epäselväksi, tiesivätkö kaikki haastatellut sairaanhoitajat, mitä mini-interventio\ntarkoittaa. Eräs vastanneista hoitajista tuntui käsittävän, että mini-interventio on sama\nasia kuin Audit. Kaikki vastanneet hoitajat olivat tutustuneet alkoholiongelmaisen\nKäypä hoito -suositukseen, mutta kaikki eivät hyödyntäneet sitä työssään.\nMini-intervention toteuttamiseen kaivattiin koulutusta sekä selkeää toimintakaaviota,\nTuloksiemme mukaan koulutusta on ollut, mutta kaikki sairaanhoitajat eivät olleet\npäässeet osallistumaan koulutukseen. Haastateltavat toivoivat työnsä avuksi valmista\nohjeistusta, jonka mukaan edetä, mikäli vastaanotolle tulee asiakas, jolla hoitaja\nhavainnoi olevan mahdollisesti päihteidenkäytön ongelmaa.\nAikataulujen vuoksi emme voineet havainnoida kaikkia haastatteluja. Vaikka havainnot\neivät sinänsä olleet erityisen merkityksellisiä tulosten tarkastelun kannalta, analysointivaiheessa huomasi havainnoinnin merkityksen. Havainnoija pystyi tarkkailemaan, millä\ntavoin haastateltava puhui ja eläytyi: Oliko hän iloinen, positiivinen, innokas\nhaastatteluun vai kokiko hän haastattelun epämiellyttäväksi tai oli muuten passiivinen.\nHaastattelun tunnelma ei välity litteroidusta aineistosta. Haastattelu, jossa ei ollut\nanalysointivaiheessa muodostamaan mielikuvia haastattelutilanteesta.\nTavoitteenamme oli tuottaa tietoa, jota voitaisiin käyttää hyväksi kehitettäessä\nsairaanhoitajan taitoja tunnistaa ajoissa ja ottaa puheeksi päihteidenkäyttö. Tutkimuksen\ntuloksia voidaan käyttää hyväksi Kuopion perusterveydenhuollossa sairaanhoitajan\ntyössä. Kuitenkaan emme ole onnistuneet tuottamaan tietoa, jolla sairaanhoitaja voisi\ntunnistaa ajoissa päihteidenkäytön ongelmaa. Opinnäytetyömme tuloksia voidaan\nkäyttää herättelijänä keskustelulle siitä, että päihteidenkäytön ongelmiin ja miniintervention käyttöön tulisi kiinnittää enemmän huomiota perusterveydenhuollossa\ntoimivan sairaanhoitajan työssä.\n7.2 Tutkimuksen eettisyys ja luotettavuus\nOpinnäytetyötä tehtäessä eettinen näkökulma on erittäin tärkeä. Tutkimuksen\nuskottavuus perustuu hyvään tieteelliseen käytäntöön. Hyvään eettiseen tutkimukseen\nkuuluu noudattaa rehellisyyttä, tarkkuutta ja huolellisuutta niin tutkimuksen tekemisessä\nkuin tulosten tallentamisessa, esittämisessä ja arvioinnissa. Hyvä tutkimus on hyvin\nsuunniteltu, toteutettu ja raportoitu (Tuomi & Sarajärvi 2009, 132–133). Tämän\ntutkimuksen tarkoituksena oli tuottaa tietoa, jolla voidaan kehittää päihteiden käytön\nvarhaista tunnistamista sekä mini-intervention käyttöä perusterveydenhuollossa\ntoimivien sairaanhoitajien työssä. Opinnäytetyötä tehtiin siten, että hyvän tutkimuksen\neettiset käytännöt toteutuivat. Tutkimusten tulokset käsiteltiin rehellisesti muuttamatta\nsaatua aineistoa. Tutkimuksessa käytettävät lähdeaineistot ilmoitetaan lähdeluettelossa,\neikä lainattua tietoa esitetä omana.\nHaastateltavien ja tutkimuksessa käsiteltävien asioiden intimiteettiä kunnioitettiin\nmainitsematta haastateltavien nimiä. Haastateltavilta pyydettiin lupa nauhoittaa\nhaastattelut ja heille kerrottiin, mitä tutkimusaineistolle tapahtuu, kun tutkimus on tehty.\nHaastateltavilta pyydettiin kirjallinen suostumus nauhoitusta varten ennen haastattelujen\naloittamista. Opinnäytetyö sitouduttiin tekemään aikataulun ja toimeksiantajan\nehdottamien aihealueiden mukaisesti.\nYhteyshenkilömme valitsi etukäteen haastateltavat, joten emme pystyneet vaikuttamaan\nsiihen, keitä haastattelimme. Kaikilla haastateltavilla oli työkokemusta sairaanhoitajan\nAnalysointivaiheessa heräsi muutamia ajatuksia siitä, olisimmeko voineet vielä\ntarkentaa paremmin kysymyksiämme haastattelutilanteissa. Kokemattomuutemme\nhaastattelijoina siis saattoi vaikuttaa tuloksiin.\nTutkimuksen luotettavuuden arvioinnissa on otettava huomioon se, että tutkijalla on\nselkeä kuva siitä, mitä hän on tutkimassa ja miksi. Tutkijan täytyy olla sitoutunut\ntutkimukseen aikataulun mukaisesti. Tutkimusaineiston kerääminen tulee tapahtua\nsellaisella tutkimusmenetelmällä, jotta analyysiä varten on tarpeeksi kattavaa aineistoa.\nTutkimuksen luotettavuutta lisää tutkimusraportin selkeys ja ymmärrettävyys. (Tuomi\n& Sarajärvi 2009, 140–141.) Luotettavuuden kannalta on myös tärkeää, että tutkimusta\narvioidaan kokonaisuutena. Tutkimuksen luotettavuutta lisää se, että tutkijalla on\npuolueeton näkökulma tutkimukseen. (Tuomi & Sarajärvi 2009, 136.)\nKäytimme opinnäytetyössämme teemahaastattelua, johon olimme pyrkineet hakemaan\nriittävän monipuolisia kysymyksiä päihteidenkäytön varhaisesta tunnistamisesta sekä\nperusterveydenhuollossa toimivien sairaanhoitajien mini-intervention käytöstä omassa\ntyössään. Tutkimuksessamme käytimme hyväksemme aiempia aiheesta tehtyjä\ntutkimuksia. Haimme tietoa monista eri lähteistä. Kuten aiemmin jo tässä\nHavaitsimme myös sen, että aiheesta tehdyissä, suomalaisissa tutkimuksissa samat\ntutkijat ja nimet tulivat aina uudelleen esille hakiessamme aiempaa tutkimus- ja\nteoriatietoa. Haimme aiempaa teoriatietoa myös ulkomaisista lähteistä.\nLuotettavuuden arvioinnissa tutkijan on muistettava, että tutkimuksessa painotetaan\njohdonmukaisuutta eli koherenssia siten, että tutkimusta arvioidaan kokonaisuutena.\nTutkijan täytyy muistaa koko tutkimusprosessin ajan, mitä hän on tutkimassa ja miksi.\nTutkimuksen kohde ja tarkoitus tulee olla selkeästi ilmaistuna. Tutkijan täytyy sitoutua\ntutkimukseensa. Tutkijan tulee kertoa raportissaan, kuinka ja millä menetelmällä\ntutkimusaineisto on kerätty sekä onko hän haastatellut tiedonantajat yksin vai yhdessä\ntoisen tutkijan kanssa. (Tuomi & Sarajärvi 2009, 135, 138.)\nTutkimuksen luotettavuuden arviointiin vaikuttaa myös se, kuinka tiedonantajat on\nvalittu tutkimukseen. Tutkijan on raportissaan ilmoitettava, miten yhteydenotto\nhaastateltaviin on tapahtunut. Raportissa on kuvattava, miten tutkijan ja tiedonantajan\ntutkimustulokset on raportoitava huolellisesti. Raportoinnilla tutkija kertoo, kuinka hän\non koonnut aineiston ja analysoinut sen. Raportoinnissa on hyvä huomioida sen selkeys\nsekä siinä tulee kiinnittää huomioita ilmausten laveuteen (Tuomi & Sarajärvi 2009, 135,\nLuotettavuuden ja eettisyyden varmistamiseksi olemme toimineet siten, ettei\nhaastateltavien anonymiteetti paljastu missään vaiheessa. Tämä tarkoittaa sitä, että\nemme luovuta tutkimuksessa saatuja tietoja ulkopuolisille henkilöille emmekä tuo julki\nhaastateltavien nimiä. Olemme kertoneet tässä opinnäytetyössämme tarkasti, kuinka\nopinnäytetyömme luotettavuutta sekä eettisyyttä.\n7.3 Tutkimuksen sovellettavuus ja jatkotutkumusaiheet\nOpinnäytetyömme tulokset eivät ole yleistettävissä, mutta niitä voidaan hyödyntää\nKuopion kaupungin perusterveydenhuollossa sairaanhoitajan työssä. Opinnäytetyön\nkehittämistehtävänä voitaisiin luoda perusterveydenhuollossa toimiville sairaanhoitajille\ntyöyksikkökohtainen ohjeistus päihteidenkäytön varhaiseen tunnistamiseen sekä miniintervention käyttöön. Ohjeistuksella olisi mahdollista selkeyttää sairaanhoitajien\npäivittäistä työnkuvaa, jolloin myös asiakkaat hyötyvät, kun jokainen sairaanhoitaja\ntoimii samanlaisen ohjeistuksen mukaisesti.\n7.5 Oman toiminnan pohdinta\nOpinnäytetyömme tarkoituksena on syventää omaa ammatillista kasvua tulevan\ntyömme asiantuntijaksi päihdetyön osa-alueella sekä lisätä terveyden edistämistä\nmielenterveys- ja päihdetyöhön. Aihe osoittautui haastavaksi ja mielenkiintoiseksi.\nOpinnäytetyömme kiinnostusta lisäsi projektin edetessä huomio siitä, kuinka vähän\naiempia tutkimuksia löytyi sairaanhoitajien varhaisesta puuttumisesta alkoholinkäyttöön\nsekä mini-intervention käytöstä ennaltaehkäisyn apuvälineenä.\nOpinnäytetyö on kehittänyt kykyämme etsiä ja soveltaa tutkimustietoa. Tietoa olemme\nhakeneet Medic-, Aapeli- ja Chinaltietokannoista sekä erilaisista tutkimusartikkeleista ja\nkirjoista. Olemme mielestämme onnistuneet hahmottamaan opinnäytetyöprosessin.\nProsessi on ollut aikaavievä, mutta työn edetessä olemme saaneet aina uutta intoa jatkaa\ntyön tekemistä seuraavaan vaiheeseen. Prosessi alkoi ideapaperin kehittelyllä 27.8.2008.\nIdeapaperi hyväksyttiin 2.9.2008, jonka jälkeen aloimme työstää tutkimussuunnitelmaa.\nTutkimussuunnitelman työstäminen oli prosessin haastavin vaihe, sillä se vei enemmän\naikaa kuin olimme alun perin ajatelleet. Hyvä tutkimussuunnitelma oli kuitenkin\nerinomainen pohja valmiille opinnäytetyöllemme. Tutkimussuunnitelma hyväksyttiin ja\ntutkimuslupa myönnettiin 29.5.2009. Työstimme opinnäytetyötämme eteenpäin kesän\n2009 aikana, jolloin teimme haastattelut ja litteroinnit. Pidimme loppukesästä pienen\nhengähdystauon työstä ja jatkoimme syksyllä tulosten analysoinnilla. Tulokset nousivat\naineistosta hyvin esille, haasteellista oli kuitenkin niiden arviointi ja sovellettavuus.\nYhteistyömme on sujunut koko prosessin ajan hyvässä yhteisymmärryksessä ja toinen\ntoistamme motivoiden. Opinnäytetyömme on kehittänyt vuorovaikutustaitojamme\ntyöskennellä pitkäjänteisesti ja toisen mielipiteitä kunnioittaen. Parityönä tehty\nopinnäytetyö antoi meille kaksi erilaista näkökulmaa tarkastella asioita, mikä lisäsi\nopinnäytetyömme luotettavuutta ja eettisyyttä.\nAalto, M. 2009. Alkoholin suurkulutuksen varhainen tunnistaminen ja hoito. Duodecim 125\nAalto, M. & Seppä, K. 2007. Mini-interventio – terveydenhuollon keino vähentää\nAalto, M., Seppänen, K. & Seppä, K.-L. 2008. Alkoholin suurkuluttajan miniinterventiohoito. Valtakunnallinen mini-interventioprojekti VAMP. Sosiaali- ja\nAlkoholiohjelma 2004 – 2007. Yhteistyön lähtökohdat. Sosiaali- ja terveysministeriö.\nLääkäriseuran Duodecimin ja Suomen Päihdelääketieteen yhdistyksen asettama\nBehm, M.-M. 2005. Varhaisvaiheen päihdehoitotyö perusterveydenhuollossa. Pro\nGradu -tutkielma. Kuopion yliopisto. Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta. Hoitotieteen\nFärkkilä, M. 2009. Alkoholikuolleisuus lisääntyy Suomessa. Duodecim 2009; 125,\nHavio, M., Inkinen, M. & Partanen, A. 2008. Päihteet ja niiden käyttö. Teoksessa\nHavio, M., Inkinen, M. & Partanen, A. (toim.) Päihdehoitotyö. Helsinki: Tammi, 17,\nHeljälä, L., Jurvansuu, H. & Kuokkanen, M. 2008. Työterveyshuollon hanke. Seppä\nK.-L. (toim.). Teoksessa Mini-intervention jalkauttaminen terveyskeskuksiin ja\ntyöterveyshuoltoon. Teoriasta toimivaksi käytännöksi.. Sosiaali- ja terveysministeriön\nselvityksiä 2008:10, 57.\nHeljälä, L., Jurvansuu, H. & Kuokkanen, M. 2006. Alkoholin riskikäyttäjien miniinterventio työterveyshuollossa. Työterveyslaitos. STM Alkoholiohjelma. Vammalan\nHillbom, M. 2005. Tuleeko halpa viina meille kalliiksi. Duodecim 2005; 121, 702-703.\nkäytäntö. Tutkimushaastattelu ja sen lajit. Teemahaastattelu. Helsinki: Yliopistopaino.\nHuslab. 2008. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri. Tutkimusohjekirja. Päivitetty\nKejonen, A. 2008. Alkoholiohjelma 2008–2011 ja päihdetyön tila ja haasteet ItäSuomessa.\nKorpilähde, A. 2008. Mini-interventio kiireisen terveyskeskuslääkärin näkökulmasta.\nKorpilähde, A., Tarhala, M. ja Paanila, T. 2008. Kirjaaminen. Seppä K.-L. (toim.).\nTeoksessa Mini-intervention jalkauttaminen terveyskeskuksiin ja työterveyshuoltoon.\nTeoriasta toimivaksi käytännöksi. Sosiaali- ja terveysministeriön selvityksiä 2008:10,\nKuokkanen, M. 2004. Alkoholiongelmien ehkäisy työterveyshuollon rutiiniksi.\nTyöterveyslääkäri 22 (4), 502-504.\nKyngäs, H. & Vanhanen, L. 1999. Sisällön analyysi. Hoitotiede 11 (1), 3-12.\nOckene, J.K., Adams, A. & Hurley, T. 1999. Brief counselling by a primary care\nphysician or nurse practitioner reduced alcohol consumption in high risk drinkers.\nDownloaded from ebn.bmj.com on 18 November 2009. Luettu 18.11.2009.\nSalaspuro, M. & Aho, T. 2005. Alkoholiongelmaisen hoito. Käyvän hoidon\nSeppä, K.-L. 2008. (toim.). Tiivistelmä. Seppä K.-L. (toim.). Teoksessa Miniintervention\ntoimivaksi käytännöksi. Sosiaali- ja terveysministeriön selvityksiä. 2008:10, 3.\nSeppä, K.-L. 2008. Hankkeiden jälkeiset haasteet. Seppä K.-L. (toim.). Teoksessa\nMini-intervention jalkauttaminen terveyskeskuksiin ja työterveyshuoltoon. Teoriasta\ntoimivaksi käytännöksi. Sosiaali- ja terveysministeriön selvityksiä 2008:10, 61–64.\nSeppä, K.-L. ja Kuokkanen, M. 2008. Hankkeiden arviointi. Seppä K.-L. (toim.).\nSeppänen, K., Aalto, M. ja Seppä, K.-L. 2008. Tulokset. VAMP-hanke. Seppä K.-L.\ntyöterveyshuoltoon. Teoriasta toimivaksi käytännöksi. Sosiaali- ja terveysministeriön\nselvityksiä 2008:10, 56-57.\nTHL. 2008. Indikaattoripankki Sotkanet. Sosiaali-, terveys- ja väestötiedot. Alkoholi ja\nTuomi, J. & Sarajärvi, A. 2009. Laadullinen tutkimus ja sisällönanalyysi. Jyväskylä:\nWatson, H.E. 1999. A study of minimal interventions for problem drinkers in acute\ncare settings. International Journal of Nursing Studies 36, 425-433.\nWhitlock. E.P., Polen, M.R. & Green, C.A.\n2004. Review: brief multicontact\nbehavioural counselling interventions in primary care reduce risky or harmful alcohol\nuse. Downloaded from ebn.bmj.com on 18 November 2009. Luettu 18.11.2009.\n1. Miten hoitajat tunnistavat asiakkaan päihteiden käytön?\n3. Millaiseksi hoitajat kokevat mini-intervention toteuttamisen?\n4. Millaista tietoa hoitajat kokevat tarvitsevansa tunnistaakseen päihteiden\nkäytön sekä toteuttaakseen mini-interventiota?\nLiite 2. Haastatteluun suostumuslomake\nHaastattelu suoritetaan täysin luottamuksellisesti. Mitään kertomianne tietoja ei saateta\nmuiden kuin tutkimuksen tekijöiden tietoon. Haastattelumateriaalia hyödynnetään ainoastaan\nkyseisessä opinnäytetyössä. Työn valmistumisen jälkeen kaikki haastattelumateriaali\nhävitetään. Haastattelumateriaalia käytetään työssä siten, että teidän tai muiden osapuolten\nhenkilöllisyyttä ei voida tunnistaa.\nAnnan suostumukseni haastattelun tallentamiseen sekä sen käyttämiseen opinnäytetyössä yllä\nPaikka ja aika_______________________\nLiite 3. Teemahaastattelun kysymysrunko\n1. Tunnetko alkoholiongelmaisen käypähoitosuosituksen?\nMillaiseksi arvioit alkoholiongelmaisen käypähoitosuositusta?\nMiten hoitajat tunnistavat asiakkaan päihteiden käytön?\nMillaiseksi koet keskustelun alkoholin käytöstä?\nKuinka asiakkaat suhtautuvat kyselyihin päihteiden käytöstä? Haluaako\nasiakas keskustella alkoholi ongelmastaan?\nOnko ollut tilanteita, joissa olisit tuntenut itsesi ahdistuneeksi tai\npelokkaaksi? (asiakas väkivaltainen tai uhkailee tulla kotiin…?)\nalkoholiongelmaisia asiakkaita kohtaan?\n Miten valitset asiakkaat, joille puhut alkoholin käytöstä? Arvioitko\nulkonäön perusteella, kuka käyttää alkoholia? Aloitatko keskustelua\nalkoholin käytöstä, mikäli asiakas ei mielestäsi näytä alkoholin\nKoetko tarvitsevasi koulutusta mini-intervention käytöstä?\nMitä osaamista päihdeasioiden puheeksi ottaminen edellyttää?\nMillaista merkitystä työkokemuksella on päihteiden käytön varhaisessa\ntunnistamisessa ja mini-intervention käytössä?\nALKOHOLIN RISKIKÄYTÖN TUNNISTAMINEN TERVEYSKESKUSTEN\nKYMENLAAKSON AMMATTIKORKEAKOULU Hoitotyön koulutusohjelma / sairaanhoitaja Heli Jaakkola


"Valitettavasti parhaat toteutuksemme eivät ole julkisia referenssejä." – Vierityspalkki.fi\n“Valitettavasti parhaat toteutuksemme eivät ole julkisia referenssejä.”\nPerttu Tolvanen, 14.10.2015 klo 12.10\nAlan toimistoja kun arvioi päivätyökseen, niin törmää kaikenlaiseen. Yksi on kuitenkin yli muiden – nimittäin referenssien piilottelu. Parhaat toteutukset ovat aina kuulemma salaisia projekteja, tai “juuri valmistumassa”.\nItse en jaksa asiaan enää kiinnittää huomiota. Julkiset referenssit merkkaavat, kaikki muu on turhaa.\nAinoastaan jos toimittaja jaksaa kovasti toistella sitä, kuinka valitettavaa on, että parhaista asiakkuuksista ei ole saatu referenssilupia, niin silloin tulkitsen, että toimisto on vain hoitanut hommansa näissä projekteissa niin surkeasti, että asiakas ei todellakaan halua olla missään tekemisissä minkään referenssikuvauksen kanssa. Siitähän nimittäin aika usein on kyse.\nUseita kertoja olen kuullut saman projektitarinan toimiston myyntitykin suusta sekä asiakkaan puolelta.\nUsein tarinan voi tiivistää siihen, että toimisto ei ole ymmärtänyt miten vaikeasta ja isosta kokonaisuudesta on kyse, mutta asiakas on kuitenkin luottanut toimiston lupauksiin – ja sitten on mennyt riitelyksi.\nToimistokin on tietysti saattanut tietoisesti ottaa riskiä, koska referenssi on kiilunut silmissä. Sitten vaikka homma on ns. mennyt munilleen oikein huolella, niin tunnettua asiakasorganisaatiota yritetään silti käyttää referenssinä myyntipalavereissa. Ei kannattaisi.\nVinkki asiakkaille: Älkää antako painoarvoa referensseille, joista ei ole julkista referenssilupaa tai asiakkaan yhteystietoja (jolle voi soittaa ja kysyä asiakkuudesta). Myyntipalavereissa kerrotut luottamukselliset tarinat ovat lähes poikkeuksetta kauniimpia kuin todellisuus.\nKäänteisesti: Kannattaa arvostaa niitä toimistoja, joilla on hyviä referenssikuvauksia asiakkaan yhteystietoineen, ja mieluiten vastaavista projekteista kuin mitä on itse tekemässä.\nAiheet: Digitoimistot, Ilmiöt, Vinkit ostajalle\nTagit: havaintoja toimistojen touhuista, vinkit ostajalle\nJoonas Kiminki says:\t 15.10.2015 16.07\nTäydennyksenä sinänsä moitteettomaan kirjoitukseen:\nJos haluat hyviä ja motivoituneita toimittajia projektillesi, tarjoa aina referenssioikeutta kun siihen ei ole yksiselitteistä estettä. Meillä on ainakin asiakkuuden referenssiarvo merkittävänä kriteerinä kun mietitään osallistumista tarjouspyyntöön tai muuten vain yhteistyöhön.\nLogiikka taustalla: Ei ole pitkäjänteisesti järkevää tehdä sellaisia asiakkuuksia, joista ei hyödy muuta kuin asiakkuuden tuoman liikevaihdon verran – jos vaihtoehtona on järkevä ja toivottavasti kannattavakin liiketoiminta ja työnäyte, jonka avulla voi saada muitakin asiakkaita.\nPerttu Tolvanen says:\t 15.10.2015 21.58\nHyvä kommentti, Joonas.\nOlen samaa mieltä, että turhan usein asiakkaat rajoittavat referenssioikeuksia, tai ovat jotenkin älyttömän kireitä siitä että kukaan ei saa heitä käyttää referensseinään. Ainakin megakonserneilla näkee tällaista “meitä ei kukaan käytä referenssinä” -käytöstä välillä, ja siinä kyllä minun mielestäni aiheuttaa vain haittaa itselleen.\nEihän yksittäisiä asiantuntijoita se laskutus kiinnosta, mutta heitä saattaa hyvinkin kiinnostaa se, että saako onnistuneesta projektista myöhemmin kertoa kavereille (tai seuraaville asiakkaille, tai työnantajille). Tällä voi olla käytännössä ihan todellista vaikutusta siihen, että millaisia ratkaisuja projektin aikana tehdään, ja kuinka paljon välitetään siitä miten asioita tehdään.\nEn itse pidä siitä, että osa alan toimistoista yrittää saada referenssiin suoraan oikeuden jo projektista sovittaessa (jopa silloin kun tarjouspyynnössä on asiasta jotain jo todettu).\nSamalla ymmärrän kyllä, että monissa tapauksissa on ihan ok, että toimisto tietää jo projektia aloittaessa, että saa projektista referenssin, mutta asiakkaalla pitää olla täysi hyväksyntä/hylkäysoikeus referenssikuvauksen tekstiin – ja näin ainakin pienemmissä projekteissa minusta.\nIsommissa (sanotaan satojen tuhansien eurojen hankkeissa) sanoisin, että asiakkaalla pitää olla mahdollisuus kieltää toimistoa käyttämästä casea referenssinä. Tämä on kuitenkin monissa tapauksissa ainoita asiakkaan “neuvotteluvaltteja” – etenkin hyvin räätälöidyissä projekteissa, tai ylipäätään tilanteissa joissa toimiston vaihtaminen projektin aloituksen jälkeen on poikkeuksellisen vaikeaa.\nKäytännössä itse ohjeistan asiakkaita yleensä siten, että asiakas neuvottelee asiasta pääosin suullisesti toimiston kanssa – eli ei anna automaattista referenssioikeutta, mutta lupaa referenssioikeuden (ja vaikka yhteisesiintymistä seminaareissa yms) mikäli asiat menevät hyvin ja lopputulokseen ollaan tyytyväisiä.\nJoonas Kiminki says:\t 15.10.2015 22.05\nMeillä on käytetty tällaista tekstiä tarjouksissa (jonka Perttukin on voinut päivätyönsä puolesta jokusen kerran nähdä):\n“Ellei asiakas esitä painavia perusteluita asiaa vastaan, Wunderkrautilla on oikeus julkistaa yhteistyö ilman yksityiskohtaisia tietoja (kuten kustannukset ja tavoiteaikataulu) sen alettua ja julkaistun projektin jälkeen luoda hankkeesta lyhyt esittely referenssiluetteloonsa. Mahdollisesta Wunderkrautin verkkosivuilla julkaistavasta case-esittelystä sovitaan projektin jälkeen erikseen.”\nPitäs olla reilua eikä tuosta oo koskaan asiakkaat hankalaksi heittäytyneet.\nPerttu Tolvanen says:\t 16.10.2015 0.14\nKiitos, Joonas. Tuo muotoilu on oikein hyvä.\nToni Hintikka says:\t 10.11.2015 9.42\nOikein isoissa hankkeissa voi kilpailusyistä lupa julkiseen referenssiin olla tiukassa. Myös turvallisuussyyt voivat joskus olla takana.\nPerttu Tolvanen says:\t 22.11.2015 15.34\nKiitos kommentista, Toni.\nTämä on totta, ja vaikuttaa jonkin verran isompien toimistojen mahdollisuuksiin saada julkisia referenssitarinoita. Kovin yleistä tämä ei minusta käytännössä kuitenkaan ole – etenkään kun enää ei ole sitä Nokiaa vaatimassa kaiken salaamista ikuisiksi ajoiksi.\nAika harvalla bisneksellä on lopulta sellaisia hankkeita, joista ei viimeistään vuosi-pari hankkeen jälkeen voisi kertoa referenssitarinalla. Harvoin edes verkkokaupat tai erikoiset asiointikanavat ovat sellaisia, joista ei voi kertoa kilpailijoiden pelossa – ainakin jollain viiveellä.\nSilti ymmärrän, että voi olla projekteja, joista ei voi kertoa, mutta vähänkin isommalla toimistolla kyllä on sitten näiden lisäksi runsaasti julkisia referenssejä myös – jos asiat sujuvat siten, että asiakkaat tykkäävät meiningistä. Täten en näe tätä kovin isona ongelmana, vaikka tiedostan sen hieman suosivan pienempiä toimistoja.\nJarkko Lyyra says:\t 14.1.2016 14.37\nPääsääntöisesti Perttu on oikeassa. Itselläni on kuitenkin esimerkkejä myös loistavista sujuneista tuloksellisista projekteista, joita ei saa käyttää julkisina referensseinä.\nYleensä näissä on kyse on alihankintatilanteesta jossa välikäsi kieltää referenssioikeuden. Kieltoa ei siis ole asettamassa alkuperäinen asiakas.\nSuorissa asiakaskontakteissa tätä ongelmaa esiintyy hyvin harvoin.\nPerttu Tolvanen says:\t 18.1.2016 14.31\nNäinhän se on. Alihankintakuviot yleensä aiheuttavat tuollaisia tilanteita.\nAlihankintayhteistyössä tehty referenssi ei kuitenkaan yleensä ole verrattavissa “omaan referenssiin” muutenkaan, koska projektijohto on yleensä jollain toisella ja muutenkin sellaisessa on kyse yleensä enemmän resurssivuokrauksesta kuin todellisesta projektityöstä.\nJa siitä näkökulmasta katsoen on yleensä ihan järkevää, että se resurssina toiminut toimisto ei saa referenssioikeutta, vaikka olisi lapioinutkin homman oikeasti suurimmaksi osaksi kasaan.\nItse suhtaudun alihankintaketjun kautta tehtyihin duuneihin muutenkin varauksella, koska vaikka niissä tehtäisiin isoja ja hienoja palveluita, niin yleensä ketjun päässä oleva toimisto ei kanna vastuuta lopputuloksesta vaan keskittyy lapioimaan ja laskuttamaan. Sellainen tekeminen ei yleensä kasvata tekijöistä eikä toimistosta vastuunsa kantavaa projektitoimittajaa.


MM-rallia johtava Meeke valloittaa Suomea – ”Siirtymätaipaleella Jari-Matti sanoi minulle: Hello, Mr Ouninpohja” | Ralli | HS\nPohjoisirlantilainen johtaa vakuuttavasti Jyväskylän MM-rallia.\nSuomen MM-ralli lauantain jälkeen\n1. Kris Meeke Britannia, Citroen 2.22.00,8 2. Jari-Matti Latvala/Miikka Anttila Suomi, Volkswagen jäljessä 41,0 sekuntia3. Craig Breen Irlanti, Citroen –1.43,0 4. Ott Tänak Viro, Ford –1.54,5 5. Thierry Neuville Belgia, Hyundai –2.00,96. Hayden Paddon Uusi-Seelanti, Hyundai –2.03,6 7. Mads Östberg Norja, Ford –2.06,0 8. Andreas Mikkelsen Norja, Volkswagen –2.24,0 JyväskyläSuomen MM-rallin keskipäivän huollossa Citroënin DS3 WRC-autosta nousi ulos hieman hämillisen näköinen 37-vuotias mies. Kris Meeke oli aamulla paukuttanut haamuajan Ouninpohjan erikoiskokeelle ja ratkaissut rallin voiton.Tai ei häntä ainakaan kukaan enää ajamalla kiinni ota. Eroa toisena ajaneeseen Jari-Matti Latvalaan oli nimittäin Ouninpohjan jälkeen 31,5 sekuntia ja päivän lopuksi 41,0.Rallissa kolmantena on irlantilainen Craig Breen (+1.45,4).Aamulla Meeke päihitti pitkästä aikaa toisinpäin ajetulla Ouninpohjalla Latvalan 13 sekunnilla. Ja kun pätkä ajettiin uudestaan iltapäivällä, Meeke oli vieläkin kuusi sekuntia Latvalaa nopeampi.Meeke hyötyi jonkin verran lähtöpaikastaan. Latvalan jälkeen neljä autoa siivosi soraa sivuun, ennen kuin Meeke ajoi. Latvala kuitenkin ymmärsi itsekin, kuinka kova Meeken aika oli.”Oli todella upea veto häneltä. Samalla lähtöpaikalla olisin ehkä jäänyt viisi sekuntia Meekelle”, Latvala sanoi.\nMeeke kertoi suu virneessä yhdestä päivän kohokohdastaan.”Siirtymätaipaleella Jari-Matti sanoi minulle: Hello, Mr Ouninpohja.”Tittelin voi katsoa kuuluneen Latvalalle ennen tämän vuoden kisaa.Kris Meeken ralliura alkoi 2000-luvun alussa. Hän on aina ollut tunnettu nopeudestaan, mutta myös virhealttiudestaan. Suomessakin hän on näyttänyt nopeuttaan. Esimerkiksi 2004 hän johti Jyväskylässä junioreiden MM-sarjan osakilpailua, ennen kuin ajoi ulos.Ja kolme vuotta sitten hän oli mainiosti viidentenä Citroënin WRC-autolla, kun ralli päättyi ulosajoon viimeistä edellisellä ek:lla Ouninpohjassa.Citroënin autourheilupuolen pomo Yves Matton kertoi tallin huoltoalueella, miten Meeken ura on nostettu nousuun viimeisen kolmen vuoden aikana.”Meille selvisi, että hänellä oli pakonomainen tarve todistaa jokaisessa rallissa, jokaisella ek:lla ja jokaisella väliaika-asemalla olevansa vähintään yhtä nopea kuin parhaat”, Matton aloittaa.Citroën otti avuksi urheilupsykologin.”Hänen on täytynyt opetella hyväksymään se, että aina hänen autonsa tai renkaansa tai hän itse ei ole parhaassa iskussa”, Matton sanoi.Meeke pääsi ajamaan ensimmäisen kerran MM-sarjaa WRC-autolla 2011, jolloin startteja tuli Minin ratissa kuusi. Hän oli silloin 32-vuotias. Meeke ei kuitenkaan saanut enää jatkoa Miniltä seuraavalle kaudelle.Sitten kuvaan astui Matton. Hän antoi Meekelle mahdollisuuden kaudelle 2013. Meeke joutui keskeyttämään molemmat WRC-kisansa, mutta hän näytti taas vauhtinsa.”Kris osoitti meille potentiaalinsa WRC-auton ratissa. Uskon, että hän pystyy jonain päivänä voittamaan maailmanmestaruuden. Hän osaa nykyään kontrolloida ajamistaan aiempaa paremmin”, Matton sanoi.Meekellä on sopimus kanssa kauden 2018 loppuun.\nHän voitti viime vuonna ensimmäisen WRC-rallinsa ja tänä vuonna tuli jatkoa Portugalissa.”Voitot ovat olleet hänen itseluottamukselleen erittäin tärkeitä. Ehkä hän saa täällä kolmannen voittonsa”, Matton sanoi.Voiton esteenä on enää 34 ek-kilometriä sunnuntaina. Olisi ensimmäinen kerta, kun brittikuljettaja voittaa Suomen MM-rallin.WRC2-luokassa Esapekka Lappi nautiskeli Škodallaan johdossa.”Tänään ei tarvinnut ajaa täysiä. Paineen puolesta oli helpompaa kuin perjantaina”, Lappi sanoi.Hän on antanut erinomaisen näytteen nopeudestaan ja johtaa toisena olevaa Teemu Sunista 46,9 sekunnilla. Suninen johtaa MM-sarjaa.”Kova halu olisi voittaa, mutta täytyy ymmärtää realiteetit”, Suninen sanoi.Hän ajaa vasta ensimmäistä kertaa Jyväskylässä näin nopealla autolla, kun Lapilla on vastaavaa kokemusta jo useammalta vuodelta.\nJyväskyläSuomen MM-rallin keskipäivän huollossa Citroënin DS3 WRC-autosta nousi ulos hieman hämillisen näköinen 37-vuotias mies. Kris Meeke oli aamulla paukuttanut haamuajan Ouninpohjan erikoiskokeelle ja ratkaissut rallin voiton.Tai ei häntä ainakaan kukaan enää ajamalla kiinni ota. Eroa toisena ajaneeseen Jari-Matti Latvalaan oli nimittäin Ouninpohjan jälkeen 31,5 sekuntia ja päivän lopuksi 41,0.Rallissa kolmantena on irlantilainen Craig Breen (+1.45,4).Aamulla Meeke päihitti pitkästä aikaa toisinpäin ajetulla Ouninpohjalla Latvalan 13 sekunnilla. Ja kun pätkä ajettiin uudestaan iltapäivällä, Meeke oli vieläkin kuusi sekuntia Latvalaa nopeampi.Meeke hyötyi jonkin verran lähtöpaikastaan. Latvalan jälkeen neljä autoa siivosi soraa sivuun, ennen kuin Meeke ajoi. Latvala kuitenkin ymmärsi itsekin, kuinka kova Meeken aika oli.”Oli todella upea veto häneltä. Samalla lähtöpaikalla olisin ehkä jäänyt viisi sekuntia Meekelle”, Latvala sanoi.Meeke kertoi suu virneessä yhdestä päivän kohokohdastaan.”Siirtymätaipaleella Jari-Matti sanoi minulle: Hello, Mr Ouninpohja.”Tittelin voi katsoa kuuluneen Latvalalle ennen tämän vuoden kisaa.Kris Meeken ralliura alkoi 2000-luvun alussa. Hän on aina ollut tunnettu nopeudestaan, mutta myös virhealttiudestaan. Suomessakin hän on näyttänyt nopeuttaan. Esimerkiksi 2004 hän johti Jyväskylässä junioreiden MM-sarjan osakilpailua, ennen kuin ajoi ulos.Ja kolme vuotta sitten hän oli mainiosti viidentenä Citroënin WRC-autolla, kun ralli päättyi ulosajoon viimeistä edellisellä ek:lla Ouninpohjassa.Citroënin autourheilupuolen pomo Yves Matton kertoi tallin huoltoalueella, miten Meeken ura on nostettu nousuun viimeisen kolmen vuoden aikana.”Meille selvisi, että hänellä oli pakonomainen tarve todistaa jokaisessa rallissa, jokaisella ek:lla ja jokaisella väliaika-asemalla olevansa vähintään yhtä nopea kuin parhaat”, Matton aloittaa.Citroën otti avuksi urheilupsykologin.”Hänen on täytynyt opetella hyväksymään se, että aina hänen autonsa tai renkaansa tai hän itse ei ole parhaassa iskussa”, Matton sanoi.Meeke pääsi ajamaan ensimmäisen kerran MM-sarjaa WRC-autolla 2011, jolloin startteja tuli Minin ratissa kuusi. Hän oli silloin 32-vuotias. Meeke ei kuitenkaan saanut enää jatkoa Miniltä seuraavalle kaudelle.Sitten kuvaan astui Matton. Hän antoi Meekelle mahdollisuuden kaudelle 2013. Meeke joutui keskeyttämään molemmat WRC-kisansa, mutta hän näytti taas vauhtinsa.”Kris osoitti meille potentiaalinsa WRC-auton ratissa. Uskon, että hän pystyy jonain päivänä voittamaan maailmanmestaruuden. Hän osaa nykyään kontrolloida ajamistaan aiempaa paremmin”, Matton sanoi.Meekellä on sopimus kanssa kauden 2018 loppuun.Hän voitti viime vuonna ensimmäisen WRC-rallinsa ja tänä vuonna tuli jatkoa Portugalissa.”Voitot ovat olleet hänen itseluottamukselleen erittäin tärkeitä. Ehkä hän saa täällä kolmannen voittonsa”, Matton sanoi.Voiton esteenä on enää 34 ek-kilometriä sunnuntaina. Olisi ensimmäinen kerta, kun brittikuljettaja voittaa Suomen MM-rallin.WRC2-luokassa Esapekka Lappi nautiskeli Škodallaan johdossa.”Tänään ei tarvinnut ajaa täysiä. Paineen puolesta oli helpompaa kuin perjantaina”, Lappi sanoi.Hän on antanut erinomaisen näytteen nopeudestaan ja johtaa toisena olevaa Teemu Sunista 46,9 sekunnilla. Suninen johtaa MM-sarjaa.”Kova halu olisi voittaa, mutta täytyy ymmärtää realiteetit”, Suninen sanoi.Hän ajaa vasta ensimmäistä kertaa Jyväskylässä näin nopealla autolla, kun Lapilla on vastaavaa kokemusta jo useammalta vuodelta.


Eroon pikavipeistä - unohda pikavippikierre ja säästä!\nEroon pikavippikierteestä yhdistämällä lainasi\nYhdistä pikavippisi yhdeksi lainaksi ja säästä\nPikavipit ja pikalainat ovat siitä vaarallisia että jos käytät niitä väärin, voit joutua pikavippikierteeseen, josta tuntuu olevan todella vaikeata päästä irti. Pikavippikierre voi ajaa henkilön täysin konkurssin partaalle jos laskuja alkaa kerääntymään rästiin.\nRahalaitos auttaa sinut eroon pikavipeistä\nMeidän avulla voit päästä eroon pikavipeistä. Sen sijaan että maksat esim. 5 pikavippiä 5 eri lainafirmalle, voit yhdistää lainasi yhdeksi ja maksaa vain yhden lainan korkoja takaisin. Tällä tavalla sinä säästät sekä rahaa että omaasi aikaasi kun sinun ei tarvitse kuin huolehtia yhdestä lainasta.\nMiten pikavippien yhdistäminen toimii?\nPikavippien yhdistäminen yhdeksi lainaksi on helppoa Rahalaitoksen kautta. Täytä lomakkeemme ja ilmoita kaikki tietosi siihen. Muista ilmoittaa kuinka paljon olet yhteensä lainannut pikavipeillä - eli vipit jotka haluat yhdistää.\nRahalaitos kilpailuttaa lainatarjoukset puolestasi\nSaat useamman lainatarjouksen\nVertaa tarjouksia ja valitse niistä sopivin\nHakemuksen lähettäminen vie vain 3 minuuttia aikaasi ja useimmilta yhteistyökumppaneiltamme saat lainatarjouksen heti. Voit sen jälkeen seurata tarjouksia reaaliajassa ja valita niistä sinulle parhaiten sopivan. Hakemuksen täyttäminen ei sido sinua mihinkään.\nMuita keinoja päästä eroon pikavipeistä\nOn olemassa muitakin keinoja päästä irti vipeistä. Seuraavaksi kerromme lyhyesti eri keinoista, joista voi olla sinulle hyötyä.\nÄlä enää ota uusia vippejä!\nKun huomaat että sinulla on vaikeuksia maksaa nykyisiä lainojasi takaisin - älä enää ota uutta lainaa, hae sen sijaan apua. Ilmoita mahdollisimman pian kaikille lainafirmoille että sinulla on maksuvaikeuksia - niin he auttavat sinua selvittämään asian.\nLopeta luotolla ostaminen\nLuotolla ostaminen voi tuntua hyvältä ratkaisulta kun kaikki rahat tuntuvat menevän lainojen takaisinmaksuun eikä arkeen jää ylimääräistä rahaa. Älä kuitenkaan sorru siihen virheeseen että hankkisit luottokortin ja maksat menosi sillä. Tämä vain kasvattaa velkaasi eikä se auta sinua pääsemään irti tilanteesta. Mieti sen sijaan miten voisit säästä mahdollisimman paljon menoissasi.\nHae apua velkaneuvonnasta\nSinun tulee hakea apua oman kotikuntasi velkaneuvonnasta heti kun huomaat joutuneesi vaikeuksiin velkojen takia. Löydät lisää tietoa Kilpailu- ja kuluttajaviraston kotisivuilta.