Download Jenny Rantanen PALVELUJEN ULKOPUOLELLA OLEVIEN YKSINÄISTEN VANHUSTEN KOKEMUKSET JA TOIVEET SOSIAALISEN\nPALVELUJEN ULKOPUOLELLA OLEVIEN YKSINÄISTEN\nVANHUSTEN KOKEMUKSET JA TOIVEET SOSIAALISEN\nPALVELUJEN ULKOPUOLELLA OLEVIEN YKSINÄISTEN VANHUSTEN\nKOKEMUKSET JA TOIVEET SOSIAALISEN TOIMINNAN\nAsiasanat: Vanhus, yksinäisyys, Ikäkeskus, sosiaalinen toiminta\nTässä opinnäytetyössä tutkittiin vanhuusiän yksinäisyyttä, sen ilmenemismuotoja,\nsyitä ja seurauksia. Lisäksi selvitettiin erään kunnan ikäihmisten toiveita Ikäkeskuksessa järjestettävälle toiminnalle. Haastatteluissa selvitettiin miten ikäihmiset kokevat yksinäisyyden, tuntevatko he itsensä yksinäisiksi, ja millaista toimintaa he haluavat Ikäkeskuksessa järjestettävän.\nTutkimusta varten haastateltiin neljää yksin asuvaa ikäihmistä syksyllä 2014. Tutkittavat ilmoittivat vapaaehtoisuutensa palauttamalla saatekirjeen, jonka lähetin osalle\nkunnan 75-vuotiaista ikäihmisistä. Tutkimus tehtiin henkilökohtaisena haastatteluna,\nja tulosten tulkinnassa käytettiin sisällön analyysiä.\nHaastatellut vanhukset olivat aktiivisia eivätkä yhtä lukuun ottamatta kokeneet yksinäisyyttä. Tutkimuksessa ilmeni, että sekä kunta sekä kunnassa toimivat järjestöt\novat järjestäneet hyvin ikäihmisten sosiaalista toimintaa ja ikäihmiset ovat siihen tyytyväisiä. Ikäihmiset kokivat Ikäkeskuksen toiminnan ennemmin neuvoja ja palveluja\ntuottavana, eikä toimintaa järjestävänä yksikkönä. Ikäihmiset toivoivat Ikäkeskukseen pääasiassa asiantuntijaluentoja, keskustelupiirejä sekä ikäihmisten tietokonekurssin.\nEXPERIENCES AND WISHES OF ARRANGING SOCIAL ACTIVITIES FOR\nTHE LONELY ELDERLY OUTSIDE SERVICES\nKey words: an elderly person, loneliness, Centre for the Aged, social activities\nThe purpose of this thesis was to study loneliness among the elderly. The aim was to\nfind out how it is manifested and its causes and consequences. The data were collected by interviews and the aim was to find out whether the elderly feel lonely and how\nthey experience loneliness. The thesis also charts the elderly’s wishes for the activities arranged by the Centre for the Aged.\nFour elderly people were interviewed for the thesis in autumn 2014. The interviewees volunteered for the interviews by returning a letter, which was sent to part of the\nelderly over 75 years in a municipality. The interviews were carried out as personal\ninterviews and the data were analysed by content analysis.\nThe interviewed elderly were active and only one of them felt lonely. The results\nshow that the municipality and the societies in the municipality have organised a lot\nof social activities for the elderly and the elderly were satisfied with them. In their\nopinion the Centre for the Aged acted as a service and counselling provider rather\nthan an organisation providing social activities. They hoped that the Centre for the\nAged would organise expert lectures, discussion circles and computer courses for the\n2 IKÄÄNTYNEEN TOIMINTAKYVYN TUKEMINEN .......................................... 7\n2.1 Hyvä ikääntyminen, toimintakyky ja toimijuus ........................................ 7\n2.2 Vanhuspalvelulaki ja hyvinvointisuunnitelma .......................................... 8\n2.3 Laatusuositus hyvän ikääntymisen turvaamiseksi ja palvelujen\nparantamiseksi ......................................................................................... 10\n2.4 Ikääntynyt ja yhteiskunta ...................................................................... 11\n3 VANHUSTEN YKSINÄISYYS ....................................................................... 13\n3.1 Yksinäisyyden määritelmä.................................................................... 13\n3.2 Ikäihmisten hyvinvointia haittaavat tekijät............................................. 15\n3.3 Yksinäisyyden ehkäisyn menetelmät.................................................... 21\n3.4 Suositukset iäkkäiden osallisuuden ja toimijuuden vahvistamiseksi\n(Laatusuositus hyvän ikääntymisen turvaamiseksi ja palvelujen\nparantamiseksi 2013) ............................................................................... 23\n4 TUTKIMUSONGELMAT ............................................................................... 24\n5 TUTKIMUS SOSIAALISEN TOIMINNAN KEHITTÄMISEKSI ....................... 26\n5.1 Laadullinen tutkimus............................................................................. 26\n5.2 Sisällön analyysi ................................................................................... 28\n5.3 Tutkimusetiikka ja tutkimuksen luotettavuus ........................................ 29\n5.4 Tutkimuksen toteutus ja aikataulutus ................................................... 30\n6 TUTKIMUKSEN TULOKSET ........................................................................ 31\n6.1 Yksinäisyyden kokeminen .................................................................... 32\n6.2 Toiveet sosiaalisen toiminnan järjestämisestä ..................................... 33\n7 POHDINTA ................................................................................................... 35\nIhminen on syntyjään sosiaalinen. Koettu hyvinvointi koetaan ryhmän tai yhteisön jäsenyydellä ja sitä kautta rakentuvilla sosiaalisilla suhteilla. Useimmat\npyrkivät ainakin jonkin verran olemaan vuorovaikutuksessa muiden ihmisten,\nkuten ystävien, sukulaisten tai työ- tai opiskelutovereittensa kanssa. Vanhuksina haluamme pitää yhteyttä sukulaisiimme ja ystäviimme. Ilman näitä sosiaalisia suhteita tunnemme itsemme yksinäisiksi. (Saari 2010, 9.)\nAiempien sukupolvien vanhukset ovat olleet suurilta osin lähtöisin köyhistä\noloista ja kokeneet sodan. Koska valtaosalla kansalaisista on lähes samanlaiset elinolot, syrjäytyminen on kohdistunut vain pieneen vähemmistöön.\nVanhusten syrjäytyminen on yhteiskunnassa kasvava ilmiö. Tähän ei olla yhteiskunnassa vielä herätty, eikä tutkimusta asiasta ole tehty. Syrjäytymiskeskusteluissa on painopisteenä nuoret, lapsiperheet ja työikäiset, eikä vanhusten syrjäytymistä tunnisteta. (Engelström, Niemelä, Nummijoki & Nyman\nSuomalaisessa yhteiskunnassa naiset ovat aina olleet työelämässä. Perheelle ja omaisille jää vain eettinen vastuu huolehtia ikääntyneistä omaisistaan,\neikä vanhuksia ole hoidettu kotona. Iäkkäiden hoitovastuu on siis kunnilla, ja\niäkkäiden hoito on siirretty hoitoalan ammattilaisille. Voidaan sanoa, että osa\niäkkäistä on jätetty tai he ovat jääneet yksin koteihinsa yhteiskunnan tarjoamien palvelujen varaan. Koska STM:n Ikäihmisten palvelujen laatusuosituksessa painotetaan ehkäisevän toiminnan ja kotona asumisen tukemisen ensisijaisuutta, kodeissa asuu entistä huonokuntoisempia vanhuksia. Suositus\npalvelee sekä ikääntyneen että yhteiskunnan etua: Ikääntyneet haluavat\nasua mahdollisimman pitkään omassa kodissaan, ja yhteiskunnalle on edullisempaa laitoshoidon myöhäistäminen mahdollisimman pitkälle. (Engelström\nym. 2009, 26.) Vanhusten yksinäisyys tulee lisääntymään, koska nykyisin\nperheet ovat pieniä, yksin asuminen on tavallista, ja muuttaminen esim. eri\npaikkakunnalle muun perheen kanssa lisääntyy. Omaiset asuvat kaukana\neivätkä ehdi pitämään yhteyttä vanhukseen. Myös kaupungistuminen on lisännyt anonyymia elämäntapaa. Suurimmat syyt yksinäisyyden kokemusten\nlisääntymiseen on liikkumiskyvyn heikentyminen ja kotiin sidotuksi joutuminen. Kognitiivisten taitojen huonontuminen heikentää tai lopettaa sosiaalisten\nsuhteiden ylläpidon. (Engelström yms. 2009, 135-136.)\nIkääntyneiden yksinäisyyden kokeminen on yleistä. Erään laajan ikääntyvään\nkotona asuvaan väestöön kohdistuneeseen tutkimuksen mukaan yksinäisyydestä kärsii toisinaan 39% ja 5% kärsii yksinäisyydestä usein tai aina. Kaupungissa asuvat kärsivät yksinäisyydestä harvemmin kuin maalla asuvat. Laitoshoidossa asuvat kokivat yksinäisyyttä kotona asuvia useammin. (Voutilainen & Tiikkainen 2009, 184.)\nValitsin tämän opinnäytetyön kahdesta syystä. Kunnan vanhuspalveluissa\ntärkeimpänä painopistealueena vanhuspalvelulain mukaisesti on ikäihmisten\nkotona asumisen mahdollistaminen. Kotona asumisen mahdollisuuteen vaikuttaa erittäin paljon vanhuksen kokema elämänlaatu, jota yksinäisyys ja syrjäytyneisyys heikentää. Tarvitaan paikallisella tasolla lisää tietoa siitä, miten\nvanhukset kokevat yksinäisyyden ja miten sitä voidaan heidän omasta mielestään lievittää. Lisäksi vanhusten yksinäisyys ja syrjäytyneisyys on laaja\nmutta vaiettu ongelma, joka aiheuttaa paljon fyysistä ja psyykkistä pahoinvointia, ja sillä on kauaskantoiset henkilökohtaiset ja yhteiskunnalliset vaikutukset. Vanhusten yksinäisyyttä ja sen seurauksia tulee tutkia, jotta saadaan\nkehitettyä oikeinkohdistettuja keinoja millä sitä saadaan vähennettyä.\nRiskiryhmiin tulisi kiinnittää aikaisempaa enemmän huomiota. Koettu yksinäisyys on riskitekijä toimintakyvyn heikkenemisessä. (Sosiaali- ja terveysministeriö, 2013, 25.) Tämän opinnäytetyön tarkoituksena on saada tietoa miten\nvanhukset kokevat yksinäisyyden, ja mikä olisi heidän toiveidensa ja tarpeidensa mukaista toimintaa kunnan Ikäkeskuksessa.\n2 IKÄÄNTYNEEN TOIMINTAKYVYN TUKEMINEN\n2.1 Hyvä ikääntyminen, toimintakyky ja toimijuus\nHyvää ikääntymistä on kuvattu erilaisilla teorioilla. Onnistunut vanheneminen\non irtaantumisteorian mukaan seurausta ikääntyvän yksilön ja yhteiskunnan\nirtaantumista toisistaan. Onnistuneen vanhenemisen edellytys on että tämä\nprosessi etenee tasapainoisesti ja vapaaehtoisesti. Aktiivisuusteorian mukaan hyvän ikääntymisen olennainen asia on tasapainoisen aktiivisuuden\nylläpitäminen sekä sopeutuminen iän mukanaan tuomiin roolimenetyksiin.\nAktiivisuuden ylläpitäminen ja uusien roolien sisäistäminen johtaa tyytyväisyyteen. Tyytyväisyys on onnistunutta vanhenemista. Jatkuvuusteoria taas\nkorostaa elämänlaadun jatkuvuutta myös ikääntyessä. Tiivistettynä hyvä\nikääntyminen on seurausta ikääntyvän ihmisen elämänsä aikana omaksumista toimintamalleista, sekä kyvystä sopeutua ikääntymisen myötä tuleviin\nmuutoksiin. (Karjalainen ym. 2004, 154-155.)\nIhmisen toimintakyky jaetaan fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen toimintakykyyn. Lisäksi toimintakyky jaetaan potentiaaliseen eli mahdolliseen, sekä\naktuaaliseen eli käytössä olevaan toimintakykyyn. (Karjalainen ym. 2004,\n157.) Gerontologisen toimintakykytutkimuksen painopiste on fyysisessä toimintakyvyssä ja sen muutoksissa ikääntymisen myötä. Vähiten tutkimusta on\ntehty sosiaalisesta toimintakyvystä. Sosiaalisella toimintakyvyllä viitataan sosiaalisiin vuorovaikutustaitoihin ja suhteisiin, sekä ikääntyvän suhteella koko\nympäristöönsä ja yhteisöönsä. Toimintakyky on keskeistä myös vanhustyön\nja vanhuspolitiikan näkökulmasta. Kotona asumisen onnistuminen on pitkälti\nkiinni ikääntyneen toimintakyvystä, kyvystä selviytyä arjen askareista ja toiminnoista. Esimerkiksi laitokseen sijoittamisen tai kotiin annettavien palveluiden suunnittelu tehdään usein toimintakykymittareiden tulosten perusteella.\n(Seppänen, Kairisto & Kröger 2007, 197.)\nToimijuudesta puhuttaessa kysytään miten ja miksi ihmiset käyttävät tai eivät\nkäytä toimintakykyään, miten he toimivat, miten tämä ilmenee erilaisissa ti-\nlanteissa ja millaiset tekijät muokkaavat ja kehystävät tätä toimintaa. Toimijuus käsitteenä korostaa ihmisen toiminnallista ja merkityksellistä luonnetta.\nToimijoina ihmiset käyttävät resurssejaan, toimivat ja tekevät valintoja elämäntilanteensa, ympäristönsä, fyysisen kuntonsa ja ihmissuhteidensa asettamissa puitteissa. (Näslindh-Ylispangar 2010, 144.)\nOnnistunut vanheneminen on sopeutumisprosessi. Se on tyytyväisyyttä\nomaan menneeseen ja nykyiseen elämään. Kirkon Sosiaalifoorumi on laatinut vuonna 2007 viisi teesiä ihmisarvoisen vanhuuden puolesta. Näiden teesien mukaan ihmisarvoinen vanhuus kuuluu jokaiselle, ihmissuhteet ja osallisuus ovat hyvän elämän perusedellytyksiä, ja perheenjäsenten välisiä yhteyksiä tuetaan yhteiskunnallisilla ratkaisuilla. Lisäksi ikääntyvän väestön aseman ja hyvän hoidon järjestäminen on yhteiskunnassamme enemmän arvovalinta kuin taloudellinen kysymys, ja julkisen sektorin tulee taata hyvä, tasavertainen ja arvostava hoito sitä tarvitsevalle riippumatta asuinpaikasta, taloudellisesta tilanteesta tai avuntarpeen syystä. (Ylikarjula 2011, 68-69.)\nSuomalaisia pidetään taipuvaisina erakoitumiseen ja yksinäisyyden etsimiseen, mutta useimmat meistä haluavat kuitenkin ihmisiä ympärilleen. Sosiaaliset suhteemme pohjautuvat perheen, työn ja harrastusten tai muun sosiaalisen elämän varaan. (Eräsaari 2011, 32-33.) Terveys ja toimintakyky ovat\nsuorassa yhteydessä sosiaalisen verkoston kokoon, sosiaaliseen tukeen ja\nsosiaaliseen aktiivisuuteen (Tiikkainen 2006, 19).\n2.2 Vanhuspalvelulaki ja hyvinvointisuunnitelma\nVanhuspalvelulaki, oikealta nimeltään ”Laki ikääntyneen väestön toimintakyvyn tukemisesta sekä iäkkäiden sosiaali- ja terveyspalveluista” määrittelee\nkunnan velvollisuudet seuraavasti:\nLisäksi kunnan on tehtävä yhteistyötä kunnassa toimivien julkisten tahojen,\nyritysten sekä ikääntynyttä väestöä edustavien järjestöjen ja muiden yleishyödyllisten yhteisöjen kanssa ikääntyneen väestön hyvinvoinnin, terveyden,\ntoimintakyvyn ja itsenäisen suoriutumisen tukemiseksi.\nKunnan on laadittava suunnitelma toimenpiteistään ikääntyneen väestön hyvinvoinnin, terveyden, toimintakyvyn ja itsenäisen suoriutumisen tukemiseksi\nsekä iäkkäiden henkilöiden tarvitsemien palvelujen ja omaishoidon järjestämiseksi ja kehittämiseksi. Suunnittelussa on painotettava kotona asumista ja\nkuntoutumista edistäviä toimenpiteitä. Suunnitelma on laadittava osana kunnan strategista suunnittelua. Suunnitelman hyväksyy kunnanvaltuusto ja se\non tarkistettava valtuustokausittain.\nEdellä tarkoitetussa suunnitelmassa on arvioitava ikääntyneen väestön hyvinvoinnin tilaa, ikääntyneelle väestölle tarjolla olevien palvelujen riittävyyttä\nja laatua sekä ikääntyneen väestön palveluntarpeeseen vaikuttavia tekijöitä,\nmääriteltävä tavoitteet ikääntyneen väestön hyvinvoinnin, toimintakyvyn ja\nitsenäisen suoriutumisen tukemiseksi sekä ikääntyneelle väestölle tarjottavien palvelujen määrän ja laadun kehittämiseksi, määriteltävä toimenpiteet,\njoilla kunta vastaa tavoitteiden toteutumisesta, sekä arvioitava voimavarat,\njotka kunnassa tarvitaan toimenpiteiden toteuttamiseksi, määriteltävä kunnan\neri toimialojen vastuut toimenpiteiden toteuttamisessa, sekä määriteltävä miten kunta toteuttaa yhteistyötä kunnassa toimivien julkisten tahojen, yritysten\nKunnan on otettava suunnitelma huomioon valmisteltaessa ikääntyneen väestön asemaan ja iäkkäiden henkilöiden tarvitsemiin palveluihin vaikuttavaa\nsuunnitelmaa sekä terveydenhuoltolain raporttia ja hyvinvointikertomusta.\nPalvelujen laadun ja riittävyyden arvioimiseksi kunnan on kerättävä säännöllisesti palautetta palveluja käyttäviltä, heidän omaisiltaan ja läheisiltään sekä\nkunnan henkilöstöltä. Lisäksi kunnan on koottava tiedot palveluihin käytetyistä taloudellisista voimavaroista sekä henkilöstön määrästä ja koulutuksesta.\nArvioinnissa on lisäksi otettava huomioon sosiaaliasiamiehen vuosittaisessa\nselvityksessä esitetyt havainnot.\nKunnan on järjestettävä ikääntyneen väestön sosiaalipalvelut sisällöltään,\nlaadultaan ja laajuudeltaan sellaisina kuin kunnan ikääntyneen väestön hyvinvointi, sosiaalinen turvallisuus ja toimintakyky edellyttävät. Palvelut on järjestettävä niin, että ne ovat kunnan ikääntyneen väestön saatavissa yhdenvertaisesti. Kunnan on järjestettävä sosiaalipalvelut lähellä asiakkaita, jollei\npalvelujen keskittäminen ole perusteltua niiden laadun ja turvallisuuden kannalta.\nKunnan velvollisuudeksi ei jää siis ainoastaan palveluiden tuottaminen, vaan\nmyös tulevan palvelutarpeen arviointi.\n2.3 Laatusuositus hyvän ikääntymisen turvaamiseksi ja palvelujen parantamiseksi\nSosiaali- ja terveysministeriö on laatinut vuonna 2013 laatusuosituksen hyvän ikääntymisen turvaamiseksi ja palvelujen parantamiseksi. Sen tarkoituksena on tukea ikääntyneen väestön toimintakyvyn tukemisesta sekä iäkkäiden sosiaali- ja terveyspalveluista annetun lain toimeenpanoa. Suositus on\nlaadittu ensisijaisesti iäkkäiden palvelujen kehittämisen ja arvioinnin tueksi\nkuntien ja yhteistoiminta-alueiden päättäjille ja johdolle. Lisäksi sitä voivat\nkäyttää toimintansa arvioinnissa myös muut tahot, kuten sosiaali- ja terveyspalveluiden tuottajat, alan ammattilaiset ja kolmannen sektorin toimijat. Laatusuositus korostaa mahdollisimman terveen ja toimintakykyisen ikääntymi-\nsen turvaamista, oikea-aikaista ja monipuolisen palvelujen tarpeen selvittämiseen perustuvia palveluja, palvelurakenteen muutosta, tarkoituksenmukaista henkilöstön määrää ja osaamista sekä johtamista. Kaikkia suosituksen\nsisältöalueita yhdistävä tekijä on ikäihmisten osallisuus. (Vanhuspalvelulaki\nTerve ja toimintakykyinen ikääntyminen on yksi tärkeimpiä varautumistoimia\nnykypäivän ikääntyvässä Suomessa. Täysivaltainen osallisuus vahvistaa\nikääntyvien elämänlaatua ja vaikuttaa sosiaali- ja terveyspalveluiden tarpeeseen. Osallisuus on mahdollisuus osallistua, toimia ja vaikuttaa yhteisössä.\nOsattomuus on osallisuuden vastakohta, ja sillä tarkoitetaan yksinäisyyden ja\nturvattomuuden tunnetta, tai pahimmillaan yhteisöstä syrjäytymistä ja osallistumismahdollisuuksien puuttumista. On tärkeää tunnistaa osattomuuden riskissä olevat iäkkäät, selvitettävä heidän tilanteensa ja etsittävä tarkoituksenmukaista tukea. (Vanhuspalvelulaki 2013, 17.)\n2.4 Ikääntynyt ja yhteiskunta\nYhteiskunnan on tärkeää lisätä vanhusten arvostusta ja oikeuksia, jotta\nikääntyneet eivät jää yhteiskunnan ulkopuolelle ja pystyvät osallistumaan itseään koskevaan päätöksentekoon. Vanhuspoliittisilla - ja strategisilla keinoilla pystytään edistämään osallisuutta, ja asianmukainen viestintä vähentää yksinäisyyteen liittyviä pelkoa ja leimautumista, herättää tietoisuutta sekä\ntuottaa voimavaroja ja osaamista. Yhteiskunnallisilla toimenpiteillä, kuten\nesimerkiksi palvelujen riittävällä läheisyydellä, saavutettavuudella ja kattavuudella, arkkitehtuurisilla ja teknologisilla ratkaisuilla, sekä riittävän toimeentulon turvaamisella ehkäistään ikääntyneen henkilön syrjäytyminen yhteiskunnasta. Asuinympäristön turvallisuus, esteettömyys ja julkisen liikenteen\ntoimivuus mahdollistavat asioiden hoitamisen ja erilaisiin aktiviteetteihin osallistumisen. Viranomaisten, kirkon, järjestöjen, elinkeinoelämän ja kansalaisten yhteistyöllä pystytään kehittämään palveluja ja työmuotoja, joilla tuetaan\nentistä enemmän ihmisten omia voimavaroja, kuten sosiaalisia suhteita ja\nyhteisöllisyyttä. (Lyyra, Pikkarainen, Tiikkainen 2007, 157.)\nYhteisön avulla ihminen kiinnittyy yhteiskuntaan. Yhteisön tulee luoda sellainen ilmapiiri että ihminen tuntee kuuluvansa yhteisöön ja kokee olevansa hyväksytty. Tällaisessa ympäristössä ihminen saa myönteistä palautetta ja arvostusta, mikä on itsekunnioituksen ja autonomian kehittymisen edellytys.\nPerhe ja läheiset tulee ottaa tavoitteellisesti mukaan ikääntyneen ihmisen\nterveyden ja toimintakyvyn edistämiseen, yksinäisyyden ehkäisemiseen ja\nkotona asumisen tukemiseen. (Lyyra ym. 2007, 158.)\nSosiaalinen toimintakyky tarkoittaa ihmisen sosiaalisia taitoja, sosiaalisia\nsuhteita, osallistumista, sekä yhteisön ja yhteiskunnan jäsenenä toimimista.\nYleisimmät sosiaalisen toimintakyvyn arvioimisen mittarit ovat tutkimushaastattelut, lomaketutkimukset ja havainnoinnit. (Simonen 2007, 20.) Yksinäisyyden arviointiin on kehitetty erilaisia mittareita, mutta niitä ei ole riittävästi testattu eikä niiden sopivuutta ikääntyneille ihmisille ole osoitettu. On hyvä selvittää millaisia tunteita yksinäisyys aiheuttaa, sekä ikääntyneen oma arvio\nyksinäisyyden syistä ja selviytymiskeinoista. Näiden selvittäminen auttaa\nikääntynyttä itseään käynnistämään aktiivisen yksinäisyyden käsittelyn. (Lyyra ym. 2007, 159.)\nYksinäisyyden ennaltaehkäisyn kannalta on oleellista yksinäisyyden ja sen\nriskien tunnistaminen. Yksinäisyydestä ei haluta kertoa, ja se voi ilmetä erilaisina terveysongelmina ja runsaana sosiaali- ja terveyspalvelujen käyttönä.\nYksinäisyys saattaa ilmetä väsymyksenä, epämääräisenä kipuna, selittämättöminä pelkoina tai epätoivona. Erityisessä vaarassa ovat ne ihmiset, joilla ei\nole toimivia ihmissuhteita. Lisäksi huomiota tulee kiinnittää ihmisiin, joilla on\ntapahtunut suuria muutoksia elämässään, kuten avioero, leskeytyminen tai\noma tai puolison sairastuminen. Myös omaishoitajilla on suuri riski tulla yksinäisiksi. Tähän tulee puuttua yksinäisyydestä puhumalla, itsehoidon ohjaamisella, ja kannustamalla terveyttä ja yhteisyyttä edistäviin ryhmiin ja itsenäisiin aktiviteetteihin. (Lyyra ym. 2007, 159-160).\n3 VANHUSTEN YKSINÄISYYS\n3.1 Yksinäisyyden määritelmä\nYksinäisyys käsitteenä on epämääräinen. Yleensä yksinäisyydellä tarkoitetaan ihmisen omaa sisäistä kokemusta. Joskus yksinäisyys määritellään subjektiiviseksi kokemukseksi siitä ettei ihmisellä ole riittävästi tyydyttäviä ihmissuhteita. Yksinäisyyden tunne ja kokemus syntyvät siitä että ihminen odottaa\nympäristöltään ja ympärillään olevilta ihmisiltä jotain muuta tai enemmän kuin\nmitä hän kokee heiltä saavansa. Ihminen voi siis kokea yksinäisyyttä vaikka\nhänellä olisi ihmisiä ympärillään. Toisaalta yksin ja eristyksissä olevat eivät\nvälttämättä koe olevansa yksinäisiä. (Routasalo & Pitkälä 2005, 19-20.)\nYksinäisyys ja yksin oleminen voi merkitä vapaaehtoista tilaa ja myönteistä\nkokemusta. Omaa elämää voi tarkastella rauhassa, ja saavuttaa mielenrauhan. Tätä kutsutaan myönteiseksi yksinäisyydeksi. Kielteinen yksinäisyys\ntaas merkitsee ei-toivottua tilaa, joka voi olla pelottavaa jos henkilö joutuu\nkohtaamaan yksin suuret elämänmuutokset tai käsittelemättömät ja ahdistavat elämänkokemukset, kuten läheisten menetykset tai oman toimintakyvyn\nheikkenemisen. Kielteiseen yksinäisyyteen liittyy tunne että on jätetty yksin.\nTästä tunteesta eroon pääseminen ei aina onnistu ilman ulkopuolista apua.\n(Routasalo & Pitkälä 2005, 20.) Yksinäisyys voi siis johtua luonteenpiirteistä\ntai tilannetekijöistä. Yksinäisyyttä voidaan tarkastella sen ajallisen keston perusteella, ajoittain ilmenevänä tai eri tilanteisiin liittyvänä yksinäisyytenä.\n(Tiikkainen 2006, 11.) Myönteistä ja kielteistä yksinäisyyttä voi ilmetä samanaikaisesti. Esimerkiksi sairasta ihmistä kotonaan hoitaneen, ja hoidettavan\nkuoltua tai siirtyessä laitoshoitoon hoitava omainen voi kokea samalla luopumisen tuskaa, ja samalla helpotusta hoitovastuun loppumisesta. (Routasalo, 2010, 411.)\nUsein tutkimuksissa viitataan Weissin (1973) tutkimukseen. Se perustuu siihen että sosiaalisten suhteiden puuttuminen aiheuttaa yksinäisyyden tunteita.\nHän jakaa yksinäisyyden sosiaaliseen ja emotionaaliseen yksinäisyyteen.\n(Uotila 2011, 19.) Emotionaalisesta yksinäisyydestä kärsivä henkilö on masentunut ja ahdistunut, sekä kokee sisäistä tyhjyyden tunnetta ja hylätyksi\ntulemisen pelkoa. Emotionaalisesti yksinäiset ovat aktiivisia ratkaisemaan\nyksinäisyysongelmansa, koska taustalla heijastuu eroahdistus. Käyttäytyminen saattaa kuitenkin ilmetä yliaktiivisena yrityksenä solmia uusia ihmissuhteita kiintymyssuhteen menettämisen, kuten esimerkiksi eron tai puolison\nkuoleman jälkeen. Jos uusi ihmissuhde ei täytä kiintymyksen tarvetta, yksinäisyyden tunne syvenee. Tästä mahdollisesti seurannut masennus vaikeuttaa uusien ihmissuhteiden muodostamista. (Tiikkainen 2011, 68.) Sosiaalinen\nyksinäisyys johtuu sosiaalisten kontaktien ja sosiaalisen vuorovaikutuksen\nvähäisyydestä tai puuttumisesta tai yhteydentunteen puutteesta (Uotila 2011,\n19). Se on tulosta epäonnistuneesta liittymisestä sosiaaliseen yhteisöön. Ihminen pyrkii lievittämään yksinäisyyttään tulemalla samankaltaiseksi muiden\nkanssa. Sosiaalinen yksinäisyys kasvaa vähitellen sosiaalisen eristyneisyyden jatkuessa, kun emotionaalinen yksinäisyys alkaa välittömästi ihmissuhteen katkettua. Emotionaalisesti yksinäiset hakevat kumppania, sosiaalisesti\nyksinäiset taas ryhmätoimintoja ja vertaisseuraa. (Tiikkainen 2011, 68-69.)\nVanhuksen yksinäisyys saattaa ilmetä terveysongelmina ja sosiaali- ja terveyspalvelujen turhanakin käyttönä. Syntyy ns. pyöröovi-ilmiö, jolloin sairaalasta kotiutettu vanhus palaa lähes välittömästi takaisin palvelujen piiriin turvattomuuden ja yksinäisyyden vuoksi. Yksin elävä ja yksinäinen vanhus tuntee\nturvattomuutta ja pelkoa siitä että ei pärjää yksin. Pyöröovi-ilmiö on seurausta\nepäonnistuneesta kotiuttamisesta ja jatkohoidosta, ja näihin asioihin tulee\nkiinnittää erityistä huomiota moniammatillisessa työryhmässä. (NäslindhYlispangar 2012, 23-24.)\nIkäihmisen kuntoutus saattaa vaikeutua yksinäisyyden myötä. Yksinäisyys,\nsosiaaliset pelot, ujous, vilkkaus, ja aggressiivisuus ovat kuntoutuksen ongelmia siinä missä esimerkiksi kipu ja liikkumisen vaikeudet. (Karjalainen &\nVilkkumaa, 2004, 37.)\nVaikka usein yksinäisyydestä puhutaan luonnollisena ikääntymisen seurauksena, ei ihmissuhteiden totaalista puuttumista osata odottaa. Yksinäisyyttä\nselitetään myös fyysisen toimintakyvyn heikentymisellä, oman itsen muuttumisella sekä iäkkäiden ihmisten heikolla asemalla yhteiskunnassa. (Uotila\n3.2 Ikäihmisten hyvinvointia haittaavat tekijät\nYksinäisyyteen ovat yhteydessä heikentynyt fyysinen toimintakyky, näön ja\nkuulon aleneminen, unettomuus, depressio, ahdistuneisuus, kognitiivinen\nhäiriö/dementia, alkoholin ja lääkkeiden käyttö, itsemurha, ja ennenaikainen\nkuolleisuus. Lisäksi yksinäisyyteen vaikuttavat demografiset tekijät, kuten ikä,\nsukupuoli, siviilisääty, lapsettomuus, taloudelliset tekijät, koulutus, sosiaalinen asema ja laitoshoito. Sosiaaliset tekijät ovat kontaktien määrä, ystävien\nmäärä, sosiaalisen elämän laatu, sosiaalinen aktiivisuus ja tulevaisuuden\nodotukset. Tutkimusten mukaan iäkkäät naiset ovat yksinäisempiä kuin miehet. Tämä saattaa johtua siitä että naiset ilmaisevat tunteitaan avoimemmin\nsekä arvostavat ihmissuhteita enemmän kuin miehet. (Routasalo 2010, 413.)\n(Kuvio 1.) Ikääntyneiden kokema turvallisuus tai turvattomuus vaikuttavat\nsuuresti heidän psyykkiseen hyvinvointiinsa. Turvattomuus, yksin asuminen\nja koettu yksinäisyys ovat tekijöitä, jotka vaikuttavat ikääntyneillä kognition ja\ntoimintakyvyn heikkenemiseen, ja jotka johtavat avun tarpeeseen ja laitoshoitoon. (Savikko, Routasalo, Tilvis & Pitkälä 2006, 198.)\nKuvio 1: Yksinäisyyden selittäjä\nYstävien tapaamisiin liittyvien odotusten\nLasten tapaamisiin liittyvien odotusten\n(Routasalo 2010, 414.)\nYleensä mielenterveys määritellään psykiatristen häiriöiden puuttumiseksi.\nTämä määritelmä on kuitenkin hyvin suppea. Mielenterveyden suojaavat tekijät ovat fyysinen terveys ja perimä, myönteiset varhaiset ihmissuhteet, hyväksytyksi tulemisen tunne, itsetunto, vuorovaikutus ja ongelmanratkaisutaidot, kyky luoda ja ylläpitää ihmissuhteita, kyky luopua ihmissuhteista, kyky\nkäsitellä ristiriitoja sekä kyky oppia. (Noppari & Leinonen 2005, 37.) Yli 65vuotiaista suomalaisista 16-30%:lla on mielenterveyden häiriö, ja vakavia\nmielenterveyden häiriöitä on 15-20%:lla. Mielenterveyden häiriöt ovat yleisimpiä 50-64-vuotiailla henkilöillä. Vanhuksilla esiintyy somaattisiin sairauksiin liittyviä mielenterveyden häiriöitä, kuten aistiharhoja ja harha-ajatuksia.\nMuita vanhusten mielenterveyden häiriöitä ovat mielialahäiriöt, ahdistushäiriöt, psykoosit, persoonallisuushäiriöt, päihdehäiriöt ja elimelliset mielenterve-\nyshäiriöt. Useat somaattiset sairaudet voivat aiheuttaa elimellisen psykoosin.\nTällaisia sairauksia ovat ohimolohkoepilepsia, kilpirauhasen ja lisämunuaisen\ntoimintahäiriöt, aivokasvain, SLE-tauti, Alzheimerin tauti ja Huntingtonin tauti.\nVanhuksen mielenterveysongelmia hoidettaessa tulee huomioida myös toimintakyky, fyysinen terveys, sosiaaliset suhteet, elämäntilanne, asumisolot ja\nkäytettävissä oleva henkilökunnan ammattiala ja määrä. (Noppari, Leinonen\nIäkkäistä joka kolmas yksinasuva ja lähes jokainen laitoksessa asuva käyttää\npsyykenlääkkeitä. Psyykenlääkkeet ovat yleisimmin käytetty lääkeryhmä laitoshoidossa olevilla iäkkäillä. Suurinta osaa psyykenlääkkeistä käytetään\nunettomuuden, masennuksen tai dementiaa sairastavien käytösoireiden hoitoon. Vähintään joka kolmannella 80 vuotta täyttäneillä vanhuksilla on univaikeuksia. Kipu, liikkumisen vähäisyys, huoli läheisistä ja yksinäisyys ovat keskeisiä syitä unihäiriöille. Uniongelmaiset myös kokevat terveytensä huonoksi.\nHe kärsivät kivuista, masennuksesta ja käyttävät runsaasti lääkkeitä. (Hartikainen 2007, 2571-2577.) Depressio on nykyään kaikkein eniten ihmisten\ntoimintaa lamaava tekijä. Hoitoa vaativaa masennusta esiintyy viidellä prosentilla suomalaisista, ja iän mukana sairastumisen mahdollisuus lisääntyy\nhuomattavasti, vaikka vanheneminen ei sinänsä aiheutakaan masennustilaa.\nLieväkin masennus vähentää aloitekykyä ja luovuutta. Masennuksen laukaisijoita ovat esimerkiksi oman fyysisen sairauden puhkeaminen, aviopuolison\nkuolema, tai muutto uuteen asuntoon. Masennuksen saattaa laukaista myös\npitkäaikainen psykososiaalinen stressitekijä, kuten perheenjäsenen alkoholiongelma tai vuosia kestänyt pahoinpitely. Masentunut kärsii syyllisyyden ja\narvottomuuden kokemuksista. Myös itsetuhoisia ajatuksia saattaa tulla mieleen. Vanhuksen masennuksen hoidon kulmakivet ovat psyykkinen tukeminen, psykoterapia sekä lääkehoito. Lisäksi fyysisen kunnon ylläpito ja muutoinkin terveelliset elämäntavat tukevat hoitoa. (Sariola 2008, 87-93.)\nEläkkeelle siirtyminen on yksi elämän suurimpia muutoksia. Siihen voi liittyä\nriittämättömyyden, pettymyksen ja tyhjyyden tunteita, mutta myös suurta helpotusta. Työelämän paineet ja kiire voivat tuntua työuran viimeisinä vuosina\nraskailta. (Ylikarjula 2011, 83.) Kuitenkin jos on omistautunut pelkästään työl-\nleen, tuntee eläkkeelle jäädessään joutuneensa tyhjiöön (Sariola 2008, 84).\nEläkkeelle siirtyminen saattaa aiheuttaa äärimmäisissä tapauksissa jopa\npsykosomaattisia oireita. Toisaalta energiset ja sisäisesti elämäänsä hallitsevat ihmiset nauttivat voidessaan omistautua itselleen, perheelleen ja harrastuksilleen. Eläkkeelle siirtymiseen valmistautuminen on tärkeää hyödyttömyyden tunteen välttämiseksi. Parhaimmillaan eläkeikä on aivan uuden ajanjakson alku, joka tekee mahdolliseksi itsensä ja unelmien toteuttamisen. Lisääntynyt vapaa-aika lisää hyvinvointia. (Ylikarjula 2011, 84-86.)\nLeskeksi jääminen on selkeä yksinäisyyttä aiheuttava tekijä. Sosiaalisten\nsuhteiden ylläpito on saattanut olla toisen puolison varassa, ja hänen kuollessaan jäljelle jäänyt puoliso saattaa jäädä sosiaalisesti eristäytyneeksi ja\nyksinäiseksi. Uusien sosiaalisten suhteiden luominen ikääntyneelle on vaikeaa. Mutta esimerkiksi pitkän omaishoitosuhteen tai eristävän ihmissuhteen\npäättyminen saattaa vapauttaa henkilön vuosia jatkuneesta yksinäisyydestä.\n(Routasalo & Pitkälä 2005, 23-24.) Puolison menettämiseen liittyy usein kiintymyksen ja läheisyyden tunteen sekä kumppanuutta tuottavan ihmissuhteen\nmenettäminen. Mitä iäkkäämpi ihminen on, sitä vähemmän hänelle tarjoutuu\nmahdollisuuksia korvata menetetty suhde toisella läheisellä suhteella. (Lyyra\nym. 2007, 163.) Myös avioero voi aiheuttaa raskaita yksinäisyyden kokemuksia (Sariola 2008, 85).\nKöyhyys saattaa merkitä suurta eristäytymistä, yksinäisyyttä ja osattomuutta\n(Eräsaari 2011, 38). Vaikka köyhyys ja muu vähäosaisuus näyttää johtavan\nyksinäisyyteen, se on myös omiaan luomaan talkoohenkeä ja yhteistyötä.\n(Eräsaari 2011, 44).\nVanhusten siirtyminen hoitopaikasta toiseen katkoo hoito –ja hoivasuhteita,\njotka ovat kaikesta huolimatta ihmissuhteita. Hoitosuhteiden vaihtuessa uusiin täytyy myös ihmissuhde aloittaa alusta. Monessakaan paikassa tälle suhteen rakentamiselle ei löydy resursseja, aikaa tälle ei ole. (Eräsaari 2011,\n42.) Laitoksessa olevat vanhukset saattavat myös tuntea etteivät kuulu yhteisöön eivätkä he voi vaikuttaa ympäristöönsä. (Tiikkainen 2011, 70.)\nSosiaalisten tekijöiden vaikutusta dementoiviin sairauksiin on tutkittu vähän.\nTutkimuksissa on seurattu vanhoja ihmisiä, ja tutkimukset ovat kestäneet van\nlyhyen aikaa. Lähtöoletuksena on että kognitiiviset virikkeet ja älylliset haasteet suojaavat Alzheimerin taudilta, joten yksinasuvat sairastuvat Alzheimerin\ntautiin avioliitossa asuvia useammin. Sairastumisen riski kasvaa huomattavasti aviopuolison kuoltua. Jos ihminen on elänyt pitkään toisen kanssa, hän\nsairastuu todennäköisemmin yksin jäätyään kuin hän joka on elänyt koko\nelämänsä yksin. Koko elämänsä yksin asunut selviää haasteista paremmin,\nmutta puolison kuollessa tai avioeron kohdatessa elimistön tasapaino järkkyy\nmikä lisää sairastumisriskiä. Tutkimusten perusteella kyse on taudista johon\nvoi itse vaikuttaa, ja riskitekijöitä voidaan kontrolloida ja hoitaa. Dementiaan\nsairastumista voidaan, jos ei kokonaan estää niin ainakin lykätä. (Ekelund\nYksinäisyys saattaa aiheuttaa kärsimystä, masentuneisuutta ja ahdistusta, ja\ntämä vaikuttaa vanhuksen hyvinvointiin ja jaksamiseen (Näslindh-Ylispangar\n2012, 21). Läheisten ihmisten puuttuminen tai muutoin heikot sosiaaliset suhteet johtavat usein terveyden laiminlyöntiin (Saari 2010, 45). Yksinäisiksi itsensä kokevat ihmiset käyttävät muita enemmän alkoholia ja lääkkeitä (Routasalo 2010, 414). Yksinäiset nukkuvat huonommin kuin ihmiset keskimäärin,\nja tällä on pitkäkestoisesti kielteisiä vaikutuksia terveyteen (Saari 2010, 46).\nTurvattomuuden tunne vaikuttaa oleellisesti psyykkiseen hyvinvointiin ja elämänlaatuun. Tämä on tärkeä yhteiskunnallinen kysymys, sillä tavoitteena on\nikääntyneiden kotona asumisen mahdollistaminen mahdollisimman pitkään.\nIkääntyneiden kognitiokyvyn ja toimintakyvyn heikkeneminen ovat seurausta\nturvattomuudesta, yksinasumisesta ja koetusta yksinäisyydestä, ja tämä taas\njohtaa lisääntyneeseen avun tarpeeseen ja palvelutalossa ja laitoshoidossa\nasumiseen. (Savikko, Routasalo, Tilvis & Pitkälä 2006, 198.)\nStressi on keskimääräistä suurempaa yksinäisillä ihmisillä, ja he ovat muuta\nväestöä passiivisempia ongelmatilanteissa (Saari 2010, 46). Yksinäisyyden\non todettu myös lisäävän ennenaikaisen kuoleman todennäköisyyttä (Routasalo 2010, 415).\nElämänhallinnalla tarkoitetaan eräänlaista henkistä voimavaraa, joka edistää\nselviytymistämme stressitilanteissa, kiireestä ja erilaisista vastoinkäymisistä.\nSe on myös uskoa itseen, tahtoa ja kykyä tehdä valintoja, sekä sopeutua ja\nselviytyä erilaisista elämäntilanteista. Elämän kokeminen mielekkääksi ja\nmerkitykselliseksi on osa elämänhallintaa, mutta myös arvot, itsetunto ja käsitys omasta itsestä. Jos elämänhallinnan tunne on vahva, ihminen ei stressaannu, masennu tai ahdistu kohtuuttomasti muutostilanteissa, vastoinkäymisissä tai muissa vaikeissa elämäntilanteissa. Sairaudet ja elämänmuutokset asettavat iäkkään ihmisen voimavarat koetukselle. Ratkaisevaa on millaisen sopeutumistavan ihminen on omaksunut ennen eläkeikää. Tärkeää on\nsaada riittävästi tukea ympäristöltä mahdollisissa sopeutumisvaikeuksissa.\nElämän tasapainoisuus ja kuolemanpelon vähäisyys auttavat myös sopeutumisessa. (Ylikarjula 2011, 91-92.)\nEniten vanhusten itsemurhia tehdään sosiaalisista ja emotionaalisista syistä.\nOmaisia kuolee, ikätoverit vähenevät ja oma terveys heikkenee. Elämänilo\nkatoaa ja toivottomuus valtaa mielen. Muita vanhusten itsemurhien syitä ovat\nfyysiset, psykologiset ja taloudelliset syyt. Suurin itsemurhan riski on aviopuolison menettäneillä ja sosiaalisesti eristäytyneillä, alkoholin liikakäyttäjillä,\nmasentuneilla ja jatkuvasta kivusta kärsivillä. (Kauppila 2012, 178-180.)\nJatkuessaan yksinäisyys johtaa toimintakyvyn heikkenemiseen, sairasteluun\nja edelleen sosiaaliseen eristäytymiseen. Koettu yksinäisyys lisää dementian\ntodennäköisyyttä, masentuneisuutta ja itsemurhariskiä. Yksinäisen ihmisen\nfyysisen toimintakyvyn väheneminen lisää riskiä ettei selviäkään enää kotiin\nsaatavan avun turvin, vaan hän siirtyy pysyvään laitoshoitoon. Yksinäisyys\nlisää myös ennenaikaisen kuoleman todennäköisyyttä. (Routasalo 2010,\n415.) (Kuvio 2)\nPirkko Routasalo kuvaa yksinäisyyden seurauksia seuraavanlaisella kuviolla:\n(Routasalo 2010, 415.)\n3.3 Yksinäisyyden ehkäisyn menetelmät\nEmotionaalisen yksinäisyyden taustalla voi olla kokemus oman tai puolison\nterveyden menettämisestä, puolison kuolema tai kuoleman läheisyys. Emotionaaliseen yksinäisyyteen apu voi löytyä ihmisen omien voimavarojen ja\nselviytymiskeinojen avulla. Keinoina voivat olla esimerkiksi positiivisen mielialan ylläpitäminen ja edistäminen, mietiskely, vertaistuki, uskonto, tai läheisen ystävän tuki. Emotionaalisesta yksinäisyydestä kärsivälle on tärkeää että\nhänellä on joku kenen puoleen kääntyä ja keneltä voi saada apua. Emotionaalisesti yksinäinen hakee mieluummin kahdenvälistä kumppania, kun taas\nsosiaalisesti yksinäinen haluaa erilaisia ryhmätoimintoja ja vertaistukea. Siksi\nemotionaalisesta yksinäisyydestä kärsivä ei välttämättä saa apua erilaisista\nharrastusryhmistä. Tällöin ystävillä on merkittävä rooli yksinäisyyden lievittämisessä. (Lyyra ym. 2007, 162-163.)\nSosiaalisesta yksinäisyydestä kärsivä voi olla joko täysin yksin ilman kontakteja toisiin ihmisiin, tai hänellä voi olla kontakteja ihmisiin joiden kanssa hän\nei koe yhteisöllisyyttä. Sosiaalinen verkosto saattaa olla supistunut oman tai\npuolison sairastumisen tai puolison kuoleman vuoksi. Heikentynyt terveys\nsaattaa vaikeuttaa osallistumista tapaamisiin ja harrastuksiin. Sosiaalisesti\nyksinäinen saattaa saada apua ryhmäinterventioista tai sosiaalisesta kuntoutuksesta, esimerkiksi senioritansseista tai ryhmäliikunnasta. Lisäksi taide- ja\nvirikeryhmät, terapeuttinen kirjoittaminen tai ryhmäterapia saattavat auttaa\nsosiaalisesti yksinäistä. Vapaaehtoistyö lisää vastavuoroisuutta ja itsensä\nhyödylliseksi kokemisen tunnetta. Sosiaalinen osallistuminen on tärkeää,\nmutta yksinäisyyttä helpottavat myös itsenäiset aktiviteetit, kuten esimerkiksi\nmusiikin kuuntelu, käsityöt, tai vaikka puutarhanhoito. (Lyyra ym. 2007, 163164.)\nYksilö- ja ryhmäinterventiot, kuten ryhmätapaamiset -ja keskustelut, aktiviteetit, kuvataide-elämykset sekä kotieläinterapia ovat yksi keino ikääntyneiden\nyksinäisyyden lievittämiseen. Ryhmiin osallistuvat yksinäisyydestä kärsivät\nvanhukset, ja osallistuminen on vapaaehtoista ja aktiivista. Interventioiden\ntavoitteena on sosiaalinen aktivoituminen ja uusien ystävien löytyminen.\n(Routasalo 2010, 416.) Lisäksi tavoitteena on lievittää yksinäisyyden tunnetta, saada aikaan myönteistä muutosta elämänlaadussa ja psyykkisessä hyvinvoinnissa, ja vähentää sosiaali- ja terveyspalvelujen kysyntää (Voutilainen\nKansalaisraadilla tarkoitetaan ryhmätyöskentelyä, jossa keskustellaan, pohditaan ja harkitaan asioita. Raatien avulla voidaan tuottaa syvällistä tietoa käsiteltävästä asiasta. Raatiin osallistuvat pohtivat omia mielipiteitään asiantuntijatietoon perustuen, ja raadin näkemys kirjataan hyödyntämisen mahdollistamiseksi. (Sosiaali- ja Terveysministeriö 2013, 18,)\nVanhuspalvelulain 11§:n mukaan ikääntyvän väestön osallisuutta voidaan\nturvata kunnallisella ja valtakunnallisella tasolla vanhusneuvostojen kautta.\nVanhusneuvoston tehtävä on tuoda ikääntyneen väestön ääni suunnitteluun,\npäätöksentekoon ja arviointiin, sekä tiedottaa ikääntyneelle väestölle vireillä\nolevista asioista. Vanhusneuvostojen on oltava mukana laatimassa, seuraamassa ja arvioimassa kunnan tai alueen suunnitelmaa ikääntyneen väestön\ntukemiseksi sekä osallistuttava palvelujen riittävyyden ja laadun arviointiin.\nVanhusneuvosto voi myös vaikuttaa päätöksentekoon tekemällä esityksiä,\naloitteita ja lausuntoja ikääntyneen väestön näkökulmasta. Tärkeä rooli neuvostolla on myös esimerkiksi järjestöjen, poliittisten päättäjien ja virkamiesten\nkanssa. (Sosiaali- ja terveysministeriö, 2013, 18.)\nVapaaehtoisuus, kuten esimerkiksi ystävätoiminta voi helpottaa vanhuksen\nyksinäisyyttä. Ystävätoiminta vaatii sitoutuneen henkilön, ja se on tärkeä\nvoimavara auttamistyössä, mutta se ei korvaa hoitohenkilöstöä. Vapaaehtoisen sitoutumattomuus ja mahdollinen ystävätoiminnan keskeytyminen saattavat pahentaa vanhuksen yksinäisyyden tunnetta ja aiheuttaa surua ja pettymyksen tunteita. (Näslindh-Ylispangar 2012, 22.) Kansalaisjärjestöjen rooli\non keskeinen, sillä varsinaisten palvelujen ohella järjestöt tarjoavat ikäihmisille mahdollisuuden osallistua vapaaehtoistoimintaan, ja näin vahvistaa ikäihmisten osallisuutta. Vapaaehtoistoiminnalla on ennaltaehkäisevä merkitys, ja\nne mahdollistavat ikääntyneiden omien voimavarojen huomioimisen ja aktiivisuuden. (Rajaniemi, Tiihonen 2007, 36.)\n3.4 Suositukset iäkkäiden osallisuuden ja toimijuuden vahvistamiseksi (Laatusuositus hyvän ikääntymisen turvaamiseksi ja palvelujen parantamiseksi 2013)\nVanhusneuvoston roolia ja toimintaedellytyksiä on vahvistettava ikääntyneen\nväestön osallisuuden monipuolisesti mahdollistavana keinona. Tämä tarkoittaa että vanhusneuvoston on oltava mukana osallistujana ja vaikuttajana alueen palvelujen ja toiminnan kehittämisessä ja arvioinnissa, vanhusneuvosto\non otettava mukaan ikääntyneen väestön edustajaksi kunnan eri toimialojen\nsuunnittelutyöhön, vanhusneuvostojen toimintaedellytykset on turvattava\n(esim. tilat, viranhaltijoiden tuki työhön, tiedonkulku), vanhusneuvoston on\noltava aktiivinen toimija iäkkäitä ihmisiä osallistavien menetelmien hyödyntämisessä (esimerkiksi kansalais- ja asiakasraadit, kehittäjäasiakkaat sekä\nideapajat). Vanhusneuvostojen jäseniksi on nimettävä tarkoituksenmukainen\njoukko eri sidosryhmiä, kuten eläkeläisjärjestöjen ja muiden kunnassa toimivien vanhusjärjestöjen edustajia.\nIäkkäällä henkilöllä on oltava mahdollisuus osallistua yhteisönsä toimintaan\nmyös silloin, kun hänen toimintakykynsä on heikentynyt. Tämä edellyttää, että iäkäs henkilö saa osallistumiseensa tarvittavaa tukea, kuten apuvälineitä\nnäkemisen, kuulemisen, lukemisen, kommunikoinnin, yhteydenpidon, muistamisen ja liikkumisen tueksi, kaikessa kunnan toimintojen suunnittelussa,\nkuten kulttuuri-, liikenne- ja sivistyspalveluissa turvataan iäkkään henkilön\nosallistumisen mahdollisuuksia ja poistetaan osallistumisen esteitä (esimerkiksi saavutettavuus ja kohtuulliset maksut), turvataan iäkkään henkilön läheisten ja omaisten osallisuus hänen elämäänsä silloin, kun hän itse sitä haluaa.\nIäkkäällä henkilöllä on oltava mahdollisuus vaikuttaa omien palvelujensa\nsuunnitteluun, toteutukseen ja arviointiin. Tämä tarkoittaa että iäkkään henkilön on saatava osallistua omien palvelujensa suunnitteluun ja niiden toteutusta koskevien valintojen tekoon; hänen mielipiteensä on kuultava ja mielipide kirjattava palvelusuunnitelmaan, iäkkäällä henkilöllä on oltava mahdollisuus arvioida palvelujen toimivuutta ja laatua, iäkkään henkilön osallisuutta\non tuettava erityisesti silloin, kun hänen toimintakykynsä on heikentynyt. (Sosiaali- ja terveysministeriö 2013, 17-19.)\nTutkimuskohteena on aina joku todellisen elämän ilmiö, jota voidaan tarkastella monelta taholta. Tutkittavaan ilmiöön liittyy aina jokin ratkaistava ongelma, joka pyrkii usein asiantilan parantamiseen, ja tämä ongelma tulee löytää.\nTutkimusongelmasta johdetuilla kysymyksillä saadaan tutkimusongelmaan\nratkaisu. Kysymyksillä ikään kuin kuoritaan ilmiö auki, katsotaan millaisia rakenteita se pitää sisällään, miten osat liittyvät toisiinsa ja miten ne vaikuttavat\nilmiöön. (Kananen 2010, 18-19.) (Kuvio 3)\nGeronomiopiskelija Tuula Isotalo on tehnyt opinnäytetyötä, jossa hän kerää\nvanhuspalvelulain ikäihmisten hyvinvointisuunnitelman mukaista arviotietoa\nvanhuksista jotka eivät ole palveluiden piirissä. Tämän opinnäytetyön jatkoksi\nEuran perusturvakeskus toivoo laadullista tutkimusta, jossa selvitän seuraavat kysymykset:\n1. Miten kotona asuvat ikäihmiset itse kokevat yksinäisyyden? Onko se\npositiivista vai negatiivista yksinäisyyttä?\n2. Minkälaista olisi yksinäisille ikäihmisille suunnattua sosiaalista toimintaa Ikäkeskuksessa ikäihmisten itsensä kokemana?\n3. Mitä toimintaa ikäihmiset itse toivovat?\nEuran perusturvakeskus hyödyntää opinnäytetyöni tuloksia suunnitellessaan\nIkäkeskuksen ikäihmisille suunnattua toimintaa.\n5 TUTKIMUS SOSIAALISEN TOIMINNAN KEHITTÄMISEKSI\nHaastattelu on eräs tiedonhankinnan perusmuoto (Hirsjärvi 2008, 11). Kvalitatiivinen eli laadullinen tutkimus on luonteeltaan kokonaisvaltaista tiedon\nhankintaa, ja siinä suositaan ihmistä tiedon keruun välineenä. Aineisto kootaan luonnollisissa ja todellisissa tilanteissa. Laadullisessa tutkimuksessa tutkija luottaa enemmän omiin havaintoihinsa ja keskusteluihin tutkittaviensa\nkanssa, kuin mittausvälineisiin, ja tutkittavien näkökulmat pääsevät esille.\nTutkittava joukko valitaan tarkoituksenmukaisesti, ja tutkimussuunnitelma\nmuotoutuu tutkimuksen edetessä. Tapauksia käsitellään ainutlaatuisesti ja\naineistoa tulkitaan sen mukaisesti. (Hirsjärvi 2010, 164.)\nLaadullisessa tutkimuksessa lähtökohtana on todellisen elämän kuvaaminen.\nKohdetta pyritään kuvaamaan mahdollisimman kokonaisvaltaisesti, koska\ntapahtumat täydentävät toinen toisiaan, eikä todellisuutta voi pirstoa osiin.\nLaadullisessa tutkimuksessa on tarkoituksena löytää tai paljastaa tosiasioita,\nsen sijaan että todentaisi olemassa olevia väittämiä. (Hirsjärvi 2010, 161.)\nLaadullisessa tutkimuksessa tutkittavia kohteita on yksi tai muutama. Tällöin\ntutkimustulosta ei voida pitää yleistävänä, kuten määrällisessä tutkimuksessa\njossa tutkimuskohteita voi olla jopa satoja. (Kananen 2010, 38-39.)\nLaadullisen tutkimuksen lajeja on lukemattomia. Tutkija Renata Tesch on laatinut listan, jossa on 43 laadullisen tutkimuksen eri tyyppiä. Näille on yhteistä\nse, että ne korostavat sosiaalisten ilmiöiden merkityksellisyyttä ja tarvetta ottaa tämä huomioon kuvattaessa, tulkittaessa tai selitettäessä kulttuuria,\nkommunikaatiota tai sosiaalista toimintaa. (Hirsjärvi 2010, 163.)\n”Haastattelu on keskustelu, jolla on tarkoitus.” Kun haluamme tietää ihmisten\nmielipiteitä, kerätä tietoa, uskomuksia ja käsityksiä, tai kun haluamme tietää\nmiksi ihmiset käyttäytyvät tietyllä tavalla tai miten he arvottavat tapahtumia,\non luonnollista keskustella heidän kanssaan. Haastattelu on lähellä arkista\nkäytäntöä; Ihmiset tietävät, mitä odottaa, kun heidät pyydetään haastateltaviksi. Tutkija taas arvelee tietävänsä, mitä haastattelu tutkimusmetodina edellyttää, miten haastatteluun valmistaudutaan ja miten se toteutetaan. (Hirsjärvi\n2009, 11.) Haastattelussa ihminen saa tuoda esille itseään koskevia asioita\nsuhteellisen vapaasti. Hän on tutkimuksessa merkityksiä luova ja aktiivinen\nosapuoli. Haastatellessa voidaan samalla selventää vastauksia ja syventää\nsaatuja tietoja. Haastattelu sopii tutkimusmetodiksi silloin kun kyseessä on\nkoko väestöä koskeva satunnaisotos. (Hirsjärvi 2009, 35-36.)\nHaastattelun toteuttamisessa on myös ongelmansa. On harkittava soveltuuko\nhaastattelu tutkimustarkoituksiin. (Hirsjärvi 2009, 12.) Haastattelijan tehtäviin\npitäisi kouluttautua, ja haastattelu vie aikaa. Lisäksi haastattelun katsotaan\nsisältävän monia virhelähteitä, jota saattavat aiheutua niin haastattelijasta\nkuin haastateltavastakin. Haastattelusta aiheutuu aina lomaketutkimusta\nenemmän kustannuksia, esimerkiksi nauhurit, postitus-, puhelin-, ja matkakulut. Haastatteluaineiston analysointi, tulkinta ja raportointi on usein ongelmallista, koska valmiita malleja ei ole olemassa. (Hirsjärvi 2009, 35.)\nVanhuksilla saattaa olla haastattelua haittaavia rajoitteita. Tällaisia ovat huono näkö tai kuulo. Haastattelijan istuminen lähellä haastateltavaa, puhua äänekkäämmin, ja mahdollisten luetteloiden yms. kirjoittaminen suuremmilla\nkirjaimilla saattavat helpottaa tilannetta. Vierasperäisten sanojen käyttöä\nkannattaa välttää. (Hirsjärvi yms. 2008, 134.)\nTeemahaastattelu on opetuksessa ja menetelmäoppikirjoissa kaikkein tyypillisin tapa kerätä aineistoa. Se on käyttökelpoinen ja paljon käytetty menetelmä, jota on paljon kehitetty vuosien aikana. (Viinamäki 2007, 34.)\nValitsin tätä tutkimusta varten teemahaastattelun tutkimusmuodoksi, koska\nhalusin saada ikääntyneiltä omaa kokemusperäistä tietoa yksinäisyydestä.\nLisäksi koska haastattelun tuloksia käytetään Ikäkeskuksen toiminnan järjestämiseen, on hyvä kuulla ikääntyneiden omia toiveita siitä millaista toimintaa\n5.2 Sisällön analyysi\nSisällön analyysillä tarkoitetaan kirjoitettujen, kuultujen tai nähtyjen sisältöjen\nanalyysiä (Tuomi, 2011, 91). Aineiston analyysissä kuvataan dokumenttien\nsisältöä sanallisesti (Tuomi 2011, 106). Aineiston analyysi on tutkimuksen\ntärkein vaihe, siihen on pyritty tutkimusta aloitettaessa. Analyysivaiheessa\ntutkijalle selviää, minkälaisia vastauksia ongelmiin on saatu. (Hirsjärvi 2012,\nAineiston analysoinnin ensimmäinen vaihe on tietojen tarkistus. Tarkistetaan,\nonko tiedoissa virheellisyyksiä ja puuttuuko tietoja. Seuraava vaihe on tietojen täydentäminen. Joskus on otettava uudelleen yhteyttä haastateltavaan ja\nkysyttävä lisäkysymyksiä. Seuraavaksi järjestetään eli koodataan aineisto.\nTässä on kvalitatiivisessa analyysissä suurin työ. Koodauksessa annetaan\njokaiselle havaintoyksikölle eli tutkittavalle kohteelle jokin arvo. Laadullinen\naineisto voidaan myös kirjoittaa puhtaaksi sanasanaisesti eli litteroida. (Hirsjärvi 2011, 222.)\nHaastatteluaineistoa saattaa olla hyvinkin runsaasti. Analysointitapaa on syytä pohtia jo aineistoa kerättäessä. Analyysi alkaa usein jo haastatteluvaiheessa. Tutkija tekee havaintoja ilmiöistä niiden toistuvuuden, useuden ja\njakautumisen perusteella. (Hirsjärvi 2008, 136.) Aineiston kuvaileminen on\nanalyysin perusta. Tämä merkitsee sitä että pyritään kartoittamaan henkilöiden, tapahtumien tai kohteiden ominaisuuksia tai piirteitä. Tutkija pyrkii tällöin\nkuvailemaan mahdollisimman tarkasti tutkimuksen kohteena olevan ilmiön.\nSeuraavaksi aineisto yhdistellään, eli yritämme löytää aineistosta säännönmukaisuuksia tai samankaltaisuuksia. Aineiston tulkinnassa haetaan aineiston merkitystä. Tulkinta ohjaa näkemään asioita kokonaisvaltaisemmin. Kvalitatiivisessa tutkimuksessa aineistoa tulkitaan jatkuvasti tutkimuksen edetessä. (Hirsjärvi 2008, 135-153.)\n5.3 Tutkimusetiikka ja tutkimuksen luotettavuus\nTutkimusetiikan lähtökohtana on tutkimukseen osallistuvan ihmisen koskemattomuuden ja yksityisyyden turvaaminen (Kylmä 2007, 139). Aiheen valinta ja tutkimuskysymysten muodostaminen ovat ensimmäisiä eettisiä ratkaisuja. Tutkimukseen osallistuminen tulee olla vapaaehtoista, ja tutkittavalle saa\nsyntyä mahdollisimman vähän haittaa tutkimuksesta. Tutkittava saa keskeyttää osallistumisensa missä vaiheessa tutkimusta tahansa. (Kylmä 2007, 144149.) Laadullisessa tutkimuksessa on erityisen tärkeää ihmisen asema ja\nosuus. Käytämme ennemmin käsitettä ”toimija” tai ”osallistuja”, kuin ”tutkimuksen kohde”. (Kylmä & Juvakka 2007, 20.)\nTutkimuksen tavoitteena on tuottaa mahdollisimman luotettavaa tietoa tutkittavasta ilmiöstä. Luotettavuutta arvioitaessa selvitetään, kuinka totuudenmukaista tietoa tutkimuksella on kyetty tuottamaan. Tutkimuksen luotettavuuden\narviointi on tärkeää tutkimustoiminnan, tieteellisen tiedon sekä sen hyödyntämisen kannalta. (Kylmä 2007, 127.)\nLaadullisen aineiston luotettavuus liittyy tutkijaan, aineiston laatuun, aineiston\nanalyysiin, sekä tulosten esittämiseen. Aineiston keruussa on olennaista se,\nmiten tutkija on tavoittanut tutkittavan ilmiön. Haasteena on myös se, miten\ntutkija pystyy pelkistämään aineiston niin, että se kuvaa mahdollisimman luotettavasti tutkittavaa ilmiötä. Tuloksen luotettavuuden kannalta on tärkeää,\nettä tutkija pystyy osoittamaan yhteyden tuloksen ja aineiston välillä. (Janhonen & Nikkonen 2003, 36-37.)\nLaadullisen tutkimuksen luotettavuutta voidaan arvioida uskottavuuden, vahvistettavuuden, refleksiivisyyden eli vuorovaikutuksellisuuden sekä siirrettävyyden avulla. Uskottavuus tarkoittaa tutkimuksen ja sen tulosten uskottavuutta ja sen osoittamista. Tutkimuksen tekijän on varmistettava että tutkimustulokset vastaavat tutkimukseen osallistuneiden henkilöiden käsityksiä\ntutkimuskohteesta. Tutkimuksen uskottavuutta lisää myös se, että tutkija on\nriittävän pitkän ajan tekemisissä tutkittavan ilmiön kanssa. Tutkimuksen vah-\nvistettavuus liittyy tutkimusprosessiin, ja se edellyttää tutkimusprosessin kirjaamista niin että toinen tutkija voi seurata tutkimuksen kulkua. Vahvistettavuuden ongelmana on se, että laadullisessa tutkimuksessa toinen tutkija ei\nvälttämättä päädy samankaan aineiston perusteella samaan tulkintaan. Erilaiset tulkinnat eivät kuitenkaan välttämättä merkitse luotettavuusongelmaa,\nkoska erilaiset tulkinnat lisäävät ymmärrystä tutkimuksen kohteena olevasta\nilmiöstä. Refleksiivisyys edellyttää että tutkimuksen tekijän on oltava tietoinen\nomista lähtökohdistaan tutkimuksen tekijänä. Tutkijan on arvioitava, kuinka\nhän vaikuttaa aineistoonsa ja tutkimusprosessiinsa. Siirrettävyys tarkoittaa\ntutkimusten tulosten siirrettävyyttä muihin samankaltaisiin tilanteisiin. Tutkimuksen tekijän on siis annettava riittävästi tietoa tutkimukseen osallistuvista\nhenkilöistä ja ympäristöstä. (Kylmä 2007, 127-129.)\nTutkimukselle antoi luvan 6.6.2014 Euran Perusturvakeskuksen kehittämisasiantuntija ja Euran Terveyskeskussairaalan osastonhoitaja Ritva Seppälä\n(liite 1). Haastattelut tein täysin nimettöminä. Valmiista opinnäytetyöstä ei\npystytä tunnistamaan yksittäisiä henkilöitä. Haastateltavat ilmaisivat saatekirjeen palauttaessaan vapaaehtoisuutensa. Lisäksi heillä oli mahdollisuus\nmyöhemmin puhelimitse ilmaista halukkuutensa haastatteluun, ja myös mahdollisuus kieltäytyä siitä. Haastateltavilla oli mahdollisuus tutustua tutkimusteemoihin -ja kysymyksiin etukäteen. Haastattelut tein haastateltaville tutussa\nympäristössä, eli heidän omassa kodissaan. Tämä lisäsi avoimuuden, ja tältä\nosin siis tutkimuksen luotettavuuden määrää.\n5.4 Tutkimuksen toteutus ja aikataulutus\nOpiskelija Tuula Isotalo teki Euran perusturvakeskukselle tutkimuksen, jossa\nhän lähetti kyselylomakkeen Euran 75-vuotta täyttäneille vanhuksille. Isotalo\nsai Euran kunnalta nimi- ja osoiteluettelon, jossa oli vuonna 1939 syntyneiden Euran, Kauttuan, Honkilahden ja Hinnejoen alueella asuvien tiedot, mutta Kiukaisten ja Panelian alueen asukkaiden tiedot puuttuivat. Nimiä oli 113,\n50 miestä ja 63 naista. Tältä listalta valittiin ensin yksi nimi sattumanvaraises-\nti, sitten järjestyksessä joka toinen nimi, ja lopuksi viisi sattumanvaraista nimeä. Näin saatiin 60 osallistujaa, 27 miestä ja 33 naista. Saatekirjeet postitettiin haastateltaville viikolla 41/2014, ja ne palautuivat viikolla 48/2014. Vastauksia Isotalon tutkimukseen palautui 28, ja näistä 18 ilmoitti halukkuutensa\nosallistua tutkimukseeni palauttamalla tutkimuksen mukana lähettämäni saatekirjeen (liite 2). Saatekirjeitä lähetin yhteensä 50. Vastausprosentti oli 36.\nTutkimuksen osallistujat valitaan sen mukaan, kuka parhaiten tietää tutkimuksen kohteena olevasta ilmiöstä ja on tärkeää, että osallistuja osaa ja haluaa kuvata tätä ilmiötä (Kylmä 2007, 58). Haastateltavia valitessani oli tärkeänä kriteerinä vapaaehtoisuus, joka kävi ilmi haastateltavien palauttaessa\nsaatekirjeen, sekä antaessaan puhelimitse suostumuksensa. Haastatteluun\nvalittiin yksin asuvia ikäihmisiä, jotka eivät saa kotiin asumista tukevia palveluja. Kaikki haastateltavani kuuluivat kohderyhmään, joten tämä lisäsi tutkimuksen luotettavuutta. Tutkimuksessa voi myös lisätä osallistujien määrää\nvähitellen, jos tarve vaatii. Tutkimuksessani saavutettiin tällä osallistujamäärällä ns. saturaatiopiste, eli vastaukset toistuivat samankaltaisina eri haastateltavilla. Haastateltavien määrä oli siis riittävä.\nOtin yhteyttä kaikkiin lomakkeen palauttaneisiin henkilöihin viikolla 49/2014.\nValitsin heistä haastateltavaksi neljä yksin asuvaa henkilöä, jotka eivät saa\nkotiinsa asumista tukevia palveluja. Haastattelin heitä viikoilla 50-51/2014.\nTekemäni haastattelu oli teemahaastattelu, ja sen tulkinnassa käytin sisällön\nTutkimukseen haastateltiin neljää 75-vuotiasta euralaista henkilöä. Näistä\nkolme oli naisia ja yksi mies. Kaksi asui kerrostalossa, yksi rivitalossa ja yksi\nomakotitalossa. He asuivat yksin, eivätkä saa kotiin kunnan tai yksityisen tahon palveluja kotona pärjäämisen tueksi.\nHaastattelussa halusin selvittää, miten ikäihmiset kokevat yksinäisyyden, kokevatko he itsensä yksinäisiksi, ja millaista sosiaalista toimintaa he toivoivat\nEuran Ikäkeskuksessa järjestettävän. Käsittelin teemoja erilaisten apukysymysten avulla. Keskustelu oli vapaata, ja haastateltavat kertoivat avoimesti\n6.1 Yksinäisyyden kokeminen\nVastaajista yksi koki itsensä yksinäiseksi. Muut kolme haastateltavaa kokivat\nkäsitteen ”yksinäisyys” itselleen vieraaksi tämänhetkisessä elämäntilanteessaan. Vastaajien mielestä yksinäisyys ei kuulu automaattisesti vanhuuteen.\nPaljon on kiinni omasta aktiivisuudesta. Jos fyysinen kunto on huono, yhteyttä voi halutessaan pitää puhelimella, ja esimerkiksi kutsumalla ystäviä ja tuttavia kylään. Jos itse on hyväkuntoinen niin pystyy auttamaan huonokuntoisempia ystäviään. Tämä tukee myös omaa hyvää sekä fyysistä että myös\npsyykkistä kuntoa ja kokee itsensä tarpeelliseksi.\nYksinäiseksi itsensä kokeva vastaaja oli osallistunut järjestön ystäväryhmään\nja siellä saanut muutaman ystävän, mutta koki heille soittamisen vaikeaksi,\neikä halua rasittaa heitä huolillaan. Muut vastaajat saivat apua ja seuraa sukulaisiltaan ja/tai ystäviltään. Yksi haastateltava osallistui aktiivisesti erilaisiin\ntapahtumiin ja käytti hyväkseen kunnan sekä kunnassa toimivien järjestöjen\nikäihmisille suunnattuja harrastusmahdollisuuksia. Muutama vastaaja koki\njäävänsä helposti kotiin, joten säännöllinen tapahtuma toisi elämään rytmiä,\nja mahdollisuutta tavata uusia ihmisiä ja mahdollisesti saada uusia ystäviäkin. Kukaan haastateltavista ei ole tekemisissä naapureiden kanssa.\nLyyran (2007) mukaan perheen ja läheisten vaikutus terveyteen ja toimintakykyyn, yksinäisyyden ehkäisemiseen ja kotona asumisen tukemiseen on\nmerkittävä. Tämä kävi ilmi myös haastattelun tuloksissa. Niillä haastateltavilla, jotka eivät kokeneet itseään yksinäiseksi sukulaiset asuivat lähellä, ja he\npitivät yhteyttä päivittäin tai useamman kerran viikossa. Itsensä yksinäiseksi\nkokenut haastateltava oli sekä emotionaalisesti että sosiaalisesti yksinäinen.\nSukulaiset asuivat kaukana, eikä hän tuntenut ryhmässäkään kuuluvansa\njoukkoon. Tällöin hän helpotti yksinäisyyden tunnettaan esimerkiksi puutarhanhoidolla tai käsitöitä tekemällä. Myös Savikon (2008) tutkimuksen mukaan ihminen saattaa tuntea itsensä yksinäiseksi vaikka ympärillä olisi ihmisiä.\n”Tiedätkö sen tunteen, kun on juhlissa ihmisten keskellä, mutta\nhaluaa vaan pois kun tuntee itsensä niin yksinäiseksi?”\n”Olisihan se hyvä käydä erilaisissa tapahtumissa ja muissa.\nTänne sitä helposti jää neljän seinän sisälle. Jos vaikka ei tulevaisuudessa niin paljon tarvitsisi kotihoitoa ja pärjäisi pidempään\nkotona. Ei kukaan laitokseen halua.”\n”Vanhakin tarvitsee ystäviä.”\n6.2 Toiveet sosiaalisen toiminnan järjestämisestä\nYksi vastaajista toi voimakkaasti esille sen, että kunnassa järjestetään tällä\nhetkellä hyvin ikäihmisten aktiviteetteja. Liikuntatoimi järjestää toimintaa\nikäihmisille ja Kansalaisopistossa on mm. käsityöpiirejä ja Ukkokerho, jossa\nkokoonnutaan, lauletaan yhteislauluja yms. Eri yhdistykset järjestävät vertaistoimintaa. Ikäkeskuksessa järjestettävä toiminta koettiin päällekkäiseksi näiden toimintojen kanssa. Muut haastateltavat eivät juurikaan maininneet\nmuusta Eurassa järjestettävästä toiminnasta. Tällaisen toiminnan löytäminen\nvaatii omaa aktiivisuutta, jota yksinäisillä vanhuksilla ei aina ole. Jos toiminnasta tietää, siihen tulee osallistuttua ja sitä myöten löytää itselleen ystäviä ja\n”Kansalaisopiston esite tulee kotiin, muusta toiminnasta en kyllä\nHaastateltavat toivoivat Ikäkeskuksessa järjestettävän ikäihmisten tietokonekursseja, asiantuntijaluentoja esimerkiksi ravinnosta, eri sairauksista, ja terveyden ylläpitämisestä. Vastaajat toivoivat myös aivojumppaa, mutta he eivät\nosanneet eritellä millaista. Muistisairauksiin sairastumista pelätään, joten aivojumpan toivotaan lykkäävän mahdollista dementiaan sairastumista. Toivottiin myös keskustelupiirejä ajankohtaisista aiheista. Vetäjän rooli koettiin tässä asiassa tärkeänä. Myös tuolijumppa koettiin tarpeelliseksi. Muunlainen\njumppa ei herättänyt kiinnostusta, koska tuolijumppa koetaan turvallisena.\n”Jos pääsisi nuo rappuset muutaman kerran viikossa kulkemaan,\nja vielä lähtisi jumppaan. Pysyisi sitä vanhanakin kunnossa ja\npysyisi asumaan kotona.”\nRyhmään osallistuvien sukupuolella ei koettu olevan merkitystä. Keskusteluryhmät saisivat olla pieniä että aremmatkin ikäihmiset uskaltavat puhua, toiveena alle 10 henkilöä. Luentoja toivottiin olevan muutaman kuukauden välein, keskusteluryhmät muutaman viikon välein, ja aivojumppaa ja tuolijumppaa kerran viikossa.\n”Onhan se hyvä jos ryhmässä olisi miehiä ja naisia molempia.\nJos vaikka uuden sulhon löytäisi.”\n”Ei nuppi pysy kunnossa jos ei sitä käytä.”\nHaastateltavien mielestä on tärkeää että ikäihmisille järjestetään toimintaa.\nNäin ikäihmiset kokevat itsensä arvokkaiksi, heihin panostetaan ja heidän\ntoimintakykyään tuetaan. Ihmiset elävät vanhemmiksi kuin heidän nuoruudessaan, ja toiminnan järjestämisen kautta he kokevat että heidän hyvää\nelämänlaatuaan tuetaan pidempään myös kunnan kautta, ei pelkästään vapaaehtoisten voimin. Ihminen on ikääntyessäänkin arvokas.\nKaikki haastateltavat toivoivat toiminnasta ilmoitettavan paikallisessa Alasatakunta- lehdessä. Ilmoituksella olisi lehdessä oma säännöllinen paikkansa,\njosta halukkaiden olisi se helppo löytää. Lisäksi toivottiin Ikäkeskukselle\nomaa logoa, joka helpottaisi ilmoituksen löytymistä.\nJulkisuudessa puhutaan paljon vanhusten laitospaikkojen vähentämisestä, ja\nse alkaa näkymään myös konkreettisesti. Oletetaan että ”kaikki vanhukset\nhaluavat asua kotonaan”, mutta se tarkoittaa myös sitä, että huonokuntoiset\nvanhukset jäävät vangeiksi omaan kotiinsa liikuntakyvyttömyyden vuoksi.\nMonien vanhusten ainut yhteys ulkomaailmaan on television ja turvarannekkeen varassa. (Eräsaari 2011, 56.)\nHaastattelemani ikäihmiset eivät koe paljon yksinäisyyttä. Yksinäisyys on\nkiinni asenteesta. Osa ikäihmisistä viihtyy yksin, ja seuraa halutessaan ottavat yhteyttä sukulaisiin tai ystäviin. Lisäksi Eurassa on järjestetty eri tyyppistä\ntoimintaa ikäihmisille, ja sosiaalisesti ja fyysisesti aktiiviset ikäihmiset hakeutuvat niihin. Ikäkeskuksessa järjestettävän toiminnan toivotaan olevan lisä\ntähän, eikä päällekkäisyyksiä toivota. Yleisesti ottaen Ikäkeskuksen toiminta\noli haastateltaville suhteellisen vierasta. He tiesivät, että kunnasta löytyy kyseinen palvelu, mutta kynnys ottaa yhteyttä on korkea.\nTutkimuksessa selvisi myös, että naapureiden kanssa ei olla juurikaan tekemisissä. Naapurit saatetaan tuntea ainoastaan ulkonäöltä. Naapurit asuvat\nkuitenkin fyysisesti lähimpänä, ja kiinnittävät huomiota jos esimerkiksi ikäihmistä ei näy hetkeen, tai muutoin jotain epätavallista tapahtuu. Läheisiltä\nnaapureilta voi myös pyytää apua sitä tarvitessaan. Kaukaiset naapuruussuhteet on mielestäni huolestuttava piirre, ja myös kehittämisen arvoinen\nasia. Siihen ei kuitenkaan mikään julkinen taho pysty vaikuttamaan, vaan sen\npitää tapahtua ihmisten itsensä kautta. Ihmiset voivat esimerkiksi järjestää\npihajuhlia, joissa naapurit tapaisivat ja tutustuisivat toinen toisiinsa.\nTutkimusta tehdessäni heräsi kysymys: Miten löydetään ne ikäihmiset jotka\naidosti ovat yksinäisiä ja tarvitsisivat tähän apua? Vanhuspalvelulaissa mainitaan ilmoitusvelvollisuudesta, jolloin yksityishenkilö tai viranomainen voi tehdä ilmoituksen iäkkään henkilön palvelutarpeesta. Tällainen ilmoitus voidaan\ntehdä, kun on syytä huolestua iäkkään henkilön hyvinvoinnista esimerkiksi\nsilloin, kun iäkäs henkilö ei selviydy käytössään olevilla palveluilla mm. ravitsemuksen, hygienian tai lääkehuollon osalta, iäkäs henkilö asuu puutteellisesti varustetussa tai muutoin asumisolosuhteet ovat epätarkoituksenmukaiset, kun iäkäs henkilö ei selviä enää itse asioiden hoidosta, kun iäkäs ihminen ei enää kykene tai ei osaa hakeutua tarvitsemiinsa sosiaali- ja terveydenhuollon palveluihin, häntä kohdellaan kaltoin, tai päihteiden käyttö vaarantaa hänen turvallisuutensa ja/tai terveytensä. (Oikeusministeriö 2013, 19.)\nOn kuitenkin monia vanhuksia, jotka täyttävät nämä kriteerit, mutta heitä ei\ntavoiteta, tai he saattavat osata peittää ongelmansa. Esimerkiksi kaltoinkohtelu saattaa olla monta vuotta kestänyttä, ja vanhus on oppinut vähättelemään ongelmaa, ja syyttää siitä itseään. Hän ei välttämättä edes tiedosta\ntarvitsevansa apua eikä näin ollen osaa hakea sitä.\nYksinäisyys aiheuttaa monia fyysisiä, psyykkisiä ja sosiaalisia ongelmia, ja se\nsaattaa olla hyvin haitallista niin ikäihmiselle psyykkisen ja fyysisen kunnon\nhuonontumisena, kuin yhteiskunnalle kustannusten muodossa. Ne kaikkein\nyksinäisimmät ja riskiryhmissä olevat ikäihmiset tulisi huomioida mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, jolloin haitat jäävät mahdollisimman pieniksi\nja yksinäisen vanhuksen elämänlaatu mahdollisimman hyväksi. Yksinäisyyden ehkäisyyn on monta keinoa, vielä pitäisi löytää ne ikäihmiset jotka näistä\nkeinoista eniten hyötyisivät. Paras keino olisi ennaltaehkäisevät kotikäynnit,\nja tähän palkattuna oma työntekijä jolla olisi riittävä koulutus, sekä herkkyys\nhavaita yksinäisyyden merkit. Kotikäynnit olisivat kunnan palveluihin automaattisesti kuuluvaa, joten kynnys siitä kieltäytymiseen olisi korkea. Näin\nsaataisiin kohdistettua apu niille ketkä suurimmin tarvitsisivat apua yksinäisyyteensä, ja täten vähennettyä yksinäisyydestä johtuvia haittoja. Täten turvataan mahdollisimman monelle ikäihmiselle hyvä elämänlaatu viimeisinä\nEkelund, J. Perhe suojaa Alzheimerin taudilta. Lääkärilehti 51-52/2008, 4519.\nEngelström, Y., Niemelä, A-L., Nummijoki, J. & Nyman, J. (toim.) 2009. Lupaava kotihoito: Uusia toimintamalleja vanhustyöhön. Jyväskylä: PSKustannus.\nEräsaari, L. 2011. Julkisten palvelujen muutokset yksinäisyyden aiheuttajana.\nTeoksessa Heiskanen, T., Saaristo, L. (toim.) Kaiken keskellä yksin. Yksinäisyyden syyt, seuraukset ja hallintakeinot. Juva: PS-kustannus, 32-33, 38, 42,\nJanhonen, S., Nikkonen, M. 2003. Laadulliset tutkimusmenetelmät hoitotieteessä. Helsinki: WSOY.\nKarjalainen, V., Vilkkumaa, I. (toim.) 2004. Kuntoutus kanssamme. Ihmisen\ntoimijuuden tukeminen. Saarijärvi: Gummerus.\nKauppila, R. 2012. Ikäihmisen osa – Raportti ikäihmisen syrjinnästä ja huonosta hoidosta Suomessa. Tampere: Mediapinta.\nKylmä, J., Juvakka, T. 2007. Laadullinen terveystutkimus. Helsinki: Edita.\nLaki ikääntyneen väestön toimintakyvyn tukemisesta sekä iäkkäiden sosiaalija terveyspalveluista. 2013. § 5-7.\nLyyra, T-M., Pikkarainen, A., Tiikkainen, P. (toim.) 2007. Vanheneminen ja\nNoppari, E., Leinonen, S. 2005. Vanhuksen kokonaisvaltaista terveyttä edistävä mielenterveys. Teoksessa Noppari, E., Koistinen, P. (toim.) Laatua vanhustyöhön. Helsinki: Tammi, 37, 59-60.\nNäslindh-Ylispangar, A. 2012. Vanhuksen terveyden, hyvinvoinnin ja hyvän\nelämän edistäminen. Helsinki: Edita.\nPitkälä, K., Routasalo, P., Kautiainen, H., Savikko, N. & Tilvis, R. 2005.\nIkääntyneiden yksinäisyys: Psykososiaalisen ryhmäkuntoutuksen vaikuttavuus. Tutkimusraportti 11, Geriatrisen kuntoutuksen tutkimus- ja kehittämishanke. Helsinki: Gummerus.\nPitkälä, K., Routasalo, P., Blomqvist, L. (toim.) 2007. Ikääntyneiden yksinäisyys: Taide- ja virikeryhmät psykososiaalisena kuntoutuksena. Geriatrisen\nkuntoutuksen tutkimus- ja kehittämishanke. Helsinki: Gummerus.\nPitkälä, K., Routasalo, P., 2012. Ryhmästä apua vanhusten yksinäisyyteen.\nRajaniemi, J., Tiihonen, A. 2007. Ikääntyneet kansalaisjärjestöissä - Vapaaehtoisuutta ja vertaistukea. Teoksessa Pohjolainen, P., Sarvimäki, A., Syrén,\nI. (toim.) Toimintakykyä ja sosiaalista tukea iäkkäiden, omaisten ja työntekijöiden arjessa. Esityksiä VI Gerontologian päivillä 4.-5..5.2007. Ikäinstituutti.\nRoutasalo, P., Pitkälä, K. 2005. Ikääntyvän henkilön yksinäisyys – haaste\nhoitotyölle. Teoksessa Noppari, E., Koistinen, P. (toim.) Laatua vanhustyöhön. Helsinki: Tammi, 19-20, 23-24.\nRoutasalo, P. 2010. Yksinäisyys ja eristäytyminen. Teoksessa Tilvis, R., Pitkälä, K., Strandberg, T., Sulkava, R., Viitanen, M. (toim.) 2010. Geriatria.\nPorvoo: Duodecim, 411, 413-416.\nSaari, J. 2010. Yksinäisten yhteiskunta. Helsinki: WSOYpro.\nSariola, Y. 2008. Lupa vanheta. Jyväskylä: Gummerus.\nSavikko, N., Routasalo, P., Tilvis, R., Pitkälä, K. 2006. Ikääntyneiden turvattomuus ja sen yhteys yksinäisyyden kokemiseen. Sosiaalilääketieteellinen\naikakauslehti 2006: 43, 198-205.\nSavikko, N., 2008. Loneliness of older people and elements of an intervention for its alleviation. Turun yliopiston julkaisuja. Turku: Painosalama Oy, 67.\nSeppänen, M., Kairisto, A., Kröger, T. (toim.) 2007. Vanhuus ja sosiaalityö :\nSosiaalityö avuttomuuden ja toimijuuden välissä. Jyväskylä: PS-Kustannus.\nSimonen, M. 2007. Sosiaalisen toimintakyvyn arvioinnin menetelmät. Teoksessa Pohjolainen, P., Sarvimäki, A., Syrén, I. (toim.) Toimintakykyä ja sosiaalista tukea iäkkäiden, omaisten ja työntekijöiden arjessa. Esityksiä VI Gerontologian päivillä 4.-5..5.2007. Ikäinstituutti.\nSosiaali- ja terveysministeriö. Laatusuositus hyvän ikääntymisen turvaamiseksi ja palvelujen parantamiseksi. 2013. Helsinki: Kuntaliitto.\nTamminen, N. & Solin, P. (toim.) 2013. Mielenterveyden edistäminen ikääntyneiden hoiva- ja asumispalveluissa. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos.\nTuomi J., Sarajärvi A. 2011. Laadullinen tutkimus ja sisällönanalyysi. Helsinki: Tammi.\nTiikkainen, P. 2006. Vanhuusiän yksinäisyys. Seuruututkimus emotionaalista\nja sosiaalista yksinäisyyttä määrittävistä tekijöistä. Jyväskylä: Jyväskylän Yliopisto.\nTiikkainen, P. 2011. Yksinäisyys teorioiden valossa. Teoksessa Heiskanen\nT., Saaristo, L. Kaiken keskellä yksin. Yksinäisyyden syyt, seuraukset ja hallintakeinot. Jyväskylä: PS-kustannus, 68-69, 70.\nUotila, H. 2011. Vanhuus ja yksinäisyys. Tutkimus iäkkäiden ihmisten yksinäisyyskokemuksista, niiden merkityksistä ja tulkinnoista. Tampere: Tampere\nViinamäki L., Saari E. (toim.) 2007. Polkuja soveltavaan yhteiskuntatieteelliseen tutkimukseen. Helsinki: Tammi.\nYlikarjula, S. 2011. Vanheneminen kielletty? Elämänkokemuksen puolustus.\nOpiskelen geronomiksi (vanhustyön asiantuntijaksi) Satakunnan ammattikorkeakoulussa Porissa. Teen opinnäytetyötä Euran Ikäkeskukselle, jossa selvitän vanhusten toiveita Ikäkeskuksessa järjestettävälle toiminnalle. Tutkimuksen teen henkilökohtaisena haastatteluna, ja tähän etsin halukkaita haastateltavia. Haastattelut tehdään Teidän kodissanne tai valitsemassanne paikassa.\nHaastattelut tehdään täysin nimettömänä ja luottamuksellisesti, ja haastattelun tuloksia tulen käyttämään ainoastaan opinnäytetyössäni sekä Euran Ikäkeskuksen toiminnan hyväksi. Lopullisessa opinnäytetyössä ei voida tunnistaa yksittäisiä henkilöitä.\nTutkimukseen on myöntänyt luvan Euran Perusturvakeskuksen kehittämisasiantuntija ja terveyskeskuksen vuodeosaston osastonhoitaja Ritva Seppälä.\nJos olisitte kiinnostunut osallistumaan haastatteluun, kirjoittakaa nimenne ja\npuhelinnumeronne sille tarkoitetulle viivalle niin otan yhteyttä.\nTämän kirjeen voitte palauttaa samassa kuoressa kysymyslomakkeen kanssa.\nNimi ja puhelinnumero:___________________________________________\npuh. 040 – 559 2435\nIkääntyneen ihmisen yksinäisyys ja korttelikerhotoiminta kotihoidossa Tuija Sendenali


Nurmijärvi - Uutinen - Sosiaali- ja terveyspalvelujen sijaiset Seuren kautta 1.1.2019 alkaen\nKansalaisfoorumi kuntarakenneuudistuksesta 8.4.\nVaraus-, lupa- ja hakupalveluissa sekä äänestämisessä eniten sähköistämispontetiaalia\nNurmijärven kunta palkitsi kuntaa positiivisesti esiin tuoneita henkilöitä\nPäiväkoti- ja kouluravintolat puhuttavat\nSosiaali- ja terveyspalvelujen sijaiset Seuren kautta 1.1.2019 alkaen\n1.1.2019 Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymän kunnat keskittävät sosiaali- ja terveyspalveluiden lyhytaikaiset sijaistarpeet Seure Henkilöstöpalveluihin. Tämä tarkoittaa sitä, että Hyvinkään, Järvenpään, Mäntsälän, Nurmijärven ja Pornaisten sosiaali- ja terveyspalveluiden sijaistyöntekijät tilataan jatkossa Seuresta, ja Seure toimii sijaisten työnantajana.\nSijaiset aloittavat työskentelyn Keski-Uudenmaan kuntien sosiaali- ja terveyspalveluissa 1.1.2019 alkaen Seuren työntekijöinä. Seuren työntekijänä voit jatkaa työtäsi tutuissa työpisteissä tavalliseen tapaan. Tämän lisäksi Seuressa voit työskennellä myös, vaikka olisitkin jo työsuhteessa johonkin Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymän kuntaan.\nTule tutustumaan meihin ja kuulemaan muutoksesta lisää 10.12.2018 Nurmijärven Monikkosaliin klo 14.00. Kerromme tarkemmin Seuresta työnantajana, siirtymiseen liittyvistä eri vaiheista ja aikataulusta ja siitä, mitä muutoksia siirtyminen sinulle tuo.\nMikäli et tuolloin pääse paikalle ja et ole vielä ilmoittanut tietojasi Seureen, ole yhteydessä keikkapaikkasi esimieheen, joka ilmoittaa yhteystietosi Seureen. Olemme sinuun ilmoituksen perusteella yhteydessä lähiaikoina.\nSeure tarjoaa työtä pääkaupunkiseudulla.\nSeure on vuonna 1990 perustettu pääkaupunkiseudulla toimiva henkilöstöpalveluyhtiö. Seuressa keikkailee vuosittain yli 10 000 työntekijää. Tietoa meistä löydät osoitteesta www.seure.fi.\nSeuressa voit työskennellä joustavasti, milloin se sinulle itsellesi sopii. Siirtymisen jälkeen Seure toimii työnantajanasi ja huolehtii mm. palkanmaksusta. Työskentely Seuren kautta on helppoa: Keikkanetti-palvelussamme voit etsiä, varata ja toivoa työvuoroja myös Mobiilisovelluksella.


Kesäterassia suunnitellaan tällä kertaa Kasarmitorille – verkkotilaisuudet yrittäjille ja asukkaille 25.3. | Helsingin kaupunki\nHelsingin kaupunki » Kaupunginkanslia » Kesäterassia suunnitellaan tällä kertaa Kasarmitorille – verkkotilaisuudet yrittäjille ja asukkaille 25.3.\nKesäterassia suunnitellaan tällä kertaa Kasarmitorille – verkkotilaisuudet yrittäjille ja asukkaille 25.3.\nKasarmitorin terassi- ja katukokeilusta järjestetään 25.3. kaksi erillistä vuorovaikutustilaisuutta verkossa: Klo 8–9 yrityksille ja klo 17–19 asukkaille. Lisätietoja: www.uuttahelsinkia.fi/kasarmitorinkesa\nUutinen julkaistu 11. ja tuoreutettu 25.3.


Velaton myyntihinta 199 500 € Myyntihinta: 59 624 €\nHoitovastikearvio on 5,10€/m2/kk. Ilmoitettu rahoitusvastikearvio sisältää vain koron osuuden. Rahoitusvastikearvio lyhennysvapaan jälkeen (sis. korko + lyhennys) on tälle asunnolle arviolta 529,98€/kk. Vastikkeiden suuruus tarkistetaan hallinnon luovutuksessa. Laina-aika on 25 vuotta, josta kaksi ensimmäistä asumisvuotta ovat lyhennysvapaita. Lainan ensimmäinen arvioitu lyhennys on maaliskuussa 2025. Näin ollen lyhennysosuutta aletaan keräämään arviolta helmikuussa 2025. Yhtiölaina sidotaan 12kk euriboriin ja 0,9% marginaaliin. Koron muutos vaikuttaa rahoitusvastikkeen suuruuteen. Vesimaksuennakko arviolta 20€/hlö/kk. Saunamaksu arviolta 5,00€/kerta ja laajakaistamaksu arviolta 3,70€/as/kk.


Perussuomalaiset kannattaa laajaa sananvapautta: Ei koske vain myönteisiä tietoja ja asioita - "Ihmisten ja vallanpitäjien tulee kestää myös loukkaavaa ja häiritsevää tekstiä" - Suomen Uutiset Perussuomalaiset kannattaa laajaa sananvapautta: Ei koske vain myönteisiä tietoja ja asioita - "Ihmisten ja vallanpitäjien tulee kestää myös loukkaavaa ja häiritsevää tekstiä" - Suomen Uutiset\ntammikuu 30, 202011:18\nPerussuomalaiset kannattaa laajaa sananvapautta: Ei koske vain myönteisiä tietoja ja asioita – ”Ihmisten ja vallanpitäjien tulee kestää myös loukkaavaa ja häiritsevää tekstiä”\nTorstain tuumaustunnilla perussuomalaisten 1. varapuheenjohtaja Riikka Purra esitteli perussuomalaisten media- ja kulttuuripoliittisen ohjelman, jossa samalla vahvasti puolustetaan kansalaisten sananvapautta. – Perussuomalaiset ei hyväksy suomettumisen ajan kaltaisen mielipidesensuurin paluuta, jossa vihapuhekortilla hiljennetään moniääninen kansalaiskeskustelu. Kehittynyt demokraattinen maa kestää erimielisyyden ja kovat mielipiteet, Purra painottaa.\nMedia- ja kulttuuripoliittisen ohjelman terävin ja ajankohtaisin kärki liittyy sananvapauteen ja sen puolustamiseen sitä uhkaavilta moninaisilta, erittäin huolestuttavilta pyrkimyksiltä.\nPurra sanoo, että perussuomalaiset kannattaa laajaa sananvapautta, ilmeisesti jopa ainoana puolueena Suomessa.\n– Sananvapaus on meidän mielestämme yhteiskunnallisen vapauden ja tasa-arvon kivijalka. Viime vuosina Suomessa on huolestuttavasti alettu rajoittaa sananvapautta, yleensä epäsuorasti naamioiden se joksikin muuksi toimenpiteeksi. Sananvapauden arvon korostamisen sijaan on alettu puhua esimerkiksi ”sananvastuusta” ja maalittamisesta.\n– Meidän mielestämme sananvapaus ei koske vain myönteisiä tietoja ja asioita. Ihmisen, vallanpitäjästä puhumattakaan, tulee kestää myös loukkaavaa ja häiritsevää tekstiä, Purra toteaa.\nSananvapautta rajattava varovasti\nPerussuomalaisten mielestä kaikki sananvapauden rajaukset tulee tehdä äärimmäisellä varovaisuudella, ja vain selkeästi sellaiseen viestintään, jolla uhataan ihmisyksilön tai ihmisryhmän henkeä, terveyttä tai vapautta tai panetellaan tavalla, joka täyttää kunnianloukkauksen tunnusmerkit.\n– Kuten tiedämme, eduskuntaryhmämme on jättänyt lakialoitteen, jolla pyritään muuttamaan rikoslaissa rangaistavaksi säädetyn kansanryhmää vastaan kiihottamisen tunnusmerkistö, niin että rangaistavaksi jäävät ainoastaan rikoksella uhkaaminen ja rikokseen yllyttäminen.\n– Vihapuhetermin käyttö poliittisena lyömäaseena on kiihtynyt ennennäkemättömiin mittasuhteisiin Suomessa ja monissa muissa maissa. Erityisesti perussuomalaisten ylläpitämää kriittistä maahanmuutto- ja EU-poliittista keskustelua on pyritty muiden puolueiden ja median toimesta rajoittamaan ja vaientamaan heittämällä ilmaan vihapuhe- ja maalittamissyytöksiä, Purra sanoo.\nLähes päivittäin saamme kuulla hyvin korkeissakin yhteiskunnallisissa asemissa olevilta ihmisiltä, kuinka sananvapautta pitää rajoittaa, sanat eivät saa loukata ja kuinka niin sanottujen väärää mieltä olevien kritiikki on maalittamista.\nKeskustelua ei saa hiljentää vihapuhekortilla\nPerussuomalaiset ei hyväksy suomettumisen ajan kaltaisen mielipidesensuurin paluuta, jossa vihapuhekortilla hiljennetään moniääninen kansalaiskeskustelu.\n– Eliitti voi meidän puolestamme jatkossakin olla sormi pystyssä halveksimassa rahvasta, joka ei osaa puhua tai kirjoittaa kuten kaupunkien fiksut vihreät naiset, mutta sensuroinnin vaatimus tai tekojen rikollisiksi tuomitseminen vain siksi, että mielipide on väärä ja maailmankuva eri kuin heillä, on täysin hyväksymätöntä.\n– Puolustamme vahvasti suomalaisten loukkaamatonta oikeutta sananvapauteen. Kehittynyt demokraattinen maa kestää erimielisyyden ja kovat mielipiteet. On järjetöntä syyttää niitä, jotka ottavat ongelmia esiin. On järjetöntä kuvitella, että ongelmiin kyllästyneet kansalaiset, jotka sanovat rumasti Twitterissä, ovat se ongelma, johon meidän ensisijaisesti pitäisi puuttua, Purra sanoo.\nVihapuhejahti mennyt liian pitkälle\nPerussuomalaisten 1. varapuheenjohtaja huomauttaa, että vihapuhe- ja trollijahti on paikoin saanut jopa tragikoomisia piirteitä.\n– Maahanmuuttopolitiikan arvosteleminen sataa Putinille, media ei erota parodiahahmoja oikeista mielipiteistä, tutkijoista tai aktivisteista, somen onnistuneimpia meemejä väitetään puolueen organisoimaksi ja valmistelemaksi propagandaksi, jotka uhkaavat yhteiskuntaturvallisuutta. Oleellista on huomata, että ainoastaan tietynlaisia mielipiteitä ja näkemyksiä voidaan leimata tällä tavalla vaarallisiksi.\nPääministeri Marinin hallitus ajaa lakimuutosta, jonka mukaan videonjakoalustoilla, kuten YouTubella, pitää olla käyttöehdoissaan määräys, jossa kielletään kansanryhmää vastaan kiihottava materiaali. ...\nMäenpää huolestunut sananvapaustilanteesta: ”Demokratia ei voi toimia, jos erilaisten mielipiteiden esittämistä ei sallita”\nKansanedustaja Juha Mäenpää antaa tukensa kansanedustaja Päivi Räsäselle, josta parhaillaan on käynnissä neljä erillistä rikostutkintaa. Mäenpää katsoo, että kyse on valtakunnansyyttäjä Raija Toiviaisen kä...\nBritannian poliisi on viimeisten viiden vuoden aikana kirjannut yli 120 000 ilmoitusta "vihatapauksista", jotka eivät täytä rikoksen tunnusmerkkejä. Kyse on esimerkiksi somekommenteista, joista joku on pah...\nVenäjän tutkimuksen professori Timo Vihavainen höykyttää ankarasti valtakunnansyyttäjä Raija Toiviaista kansanedustaja Juha Mäenpäätä koskevassa syyteasiassa. Vihavaisen mukaan sananvapaus on avoimessa yht...\nNykylait ovat niin löysät, että jos niiden rajoissa ei onnistu öyhöttämään laillisesti niin on päässä vikaa.\nIhan samaa mieltä. Kuitenkin vihapuhelaki kannattaa kirjoittaa uusiksi antamaan poliisille harkinnan mahdollisuuksia.\nNimenomaan yritysten kannalta ei nykytoimin päästä puuttumaan erilaisiin kampanjoihin ja maalittamiseen, joiden tarkoituksena on haitata yritystoimintaa. Lisäksi nämä tulisi saattaa yleisen syyttäjän syytettäviksi. Harva yritys haluaa nostaa juttuja vaikka älämölö vie asiakkaita.\nPurraan ny sitte tällaista persusananvapautta\nsananvapaus on pikkasen laajempi kokonaisuus kuin se mitä joku jossakin netissä sanoo,pitkässä juoksussa siihen kajoaminen vaikuttaa koko yhtenäiskulttuuriin negatiivisesti.\nPersuille hyvä kuntapäättäjä Polvijärven demareista, holocaustin kieltäjä lensi demareista.\nSe on kuule se laki ja miten se luetaan. Ei todellakaan tarvita mitään uusia hemmetin vihapuhelakeja. Öyhöyh.\nEi se Perussuomalaisten omakaan epämukavien kestokyky kovin hyvä ole.\nEi tarvitse kuin muistuttaa siitä, että puolue oli hallitusvastuussa päästämässä kymmeniätuhansia tulijoita rajan yli tai että puolueen työministeri oli mukana uhkaamassa pakkolaeilla, niin heti nousee kauhea älämölö ja selittely. Saatetaanpa jopa epämiellyttävä kommentti leimata heti asiattomaksi.\nMiksi ette uutisoi Niikon ja Vähämäen mahdollisesta maanpetturuudesta?\netsä voi sanoo noin\nSe on vihapuhuja.\nVoi voi, Perussuomalainen ”laaja sananvapaus” iski kommenttiin.\nPS sai fiaskosta sentään ansionsa mukaan. Kannatus puolittui hetkessä ja seuraavissa vaaleissa kaikki PS:n v. 2015 siirtolaisfiaskon ministerit joutuivat ulos valtakunnanpolitiikasta – ilmeisesti lopullisesti. Näiden ministerien kannatus putosi sellaiset 90%. Mitäpä jos keskustan ja kokoomuksen olisivat tehneet saman: Sipilä ulos, jatkakoon kunnanvaltuustossa, Orpo ulos, Mykkänen ulos, jne. Sitä odotellessa…\nSyytä olisi koska siirtolaisfiasko oli tulijoiden keskimääräisen elinkaarikulun mukaan 30 miljardin euron kustannus jos tulijoita ei saada palautettua. Hävittäjähankinta 10 miljardillaan on siihen verrattuna vähäisempi kulu.\n”Mitäpä jos keskustan ja kokoomuksen olisivat tehneet\nTotisesti laittaa miettimään. Että PerusSuomalaisissa\ntehtiin kaikkien aikojen korjausliike kertoo siitä että\nkyse on erityisestä puolueesta joka ei ”suojele omiaan”\nperusteettomasti jos kerran on asioita vikaan mennyt.\nMinä pidän tätä oikeana vastuunkantona johon\nmuissa puolueissa ei näytä olevan halua eikä kykyä.\nNiissä on halua ainoastaan takertua valtaan kunnes\npää tulee vetävän käteen jos silloinkaan.\nSekin vähä mitä Keskustassa ja Kokoomuksessa on\nmuuttunut näyttää johtuvan PerusSuomalaisten ennen\nnäkemättömästä kannatusnoususta. Sisäistä halua\nkorjaukseen niissä ei ole vieläkään.\nTuo Purra on kyllä pelottavan taitava kiihottaja. Ei kai nyt maahanmuuttajat voi osata suomea ennen kuin pääsevät opiskelemaan.\nKantasuomalaisten ei pidä maahanmuuttajille suomenkieltä opettaa.\nKenen sitten? Nyt maahanmuuttajien tulo onneksi helpottuu, kun persujen Lulu Ranne purkaa rajaesteitä.\nHelpompi on suomalaisen oppia maahanmuuttajien kieltä\nNo samaa mieltähän oli Vapaavuori, joka kehotti suomalaisia opettelemaan vieraslajin äidinkielen, jotta pystyy tilaamaan baarissa työskentelevältä matalapalkkasiirtolaiselta lattea hänen kielellään.\nVoiko enempää halveksia omaa kansaansa ja vetää kölin alta. Vapaavuori saisi HÄVETÄ.\nTiedoksi: Vapaavuori on Kokoomuslainen.\nSuomessa ei tarvitse osata Suomea, englanti riittää – näin sanoo suomalaisvastainen idiootti.\nEnglanti Suomen viralliseksi kieleksi, englanninkielisille viranomaisille ei vaatimusta osata ruotsin eikä etenkään suomenkieltä ja sama ohituskaista yliopistoihin ja tutkintoihin.\nOn matutuksen aika?\nKuinka ne kehtaa!\nMaahanmuuttajille on VAARALLISTA opettaa suomea, sillä he huijaavat vain entistä paremmin ja kieli on turvamme monia vaaroja vastaan!\nMAAHANMUUTTO PITÄÄ KIELTÄÄ! Emme tarvitse koskaan muita, kuin korkeintaan väliaikaisia siirtotyöläisiä ilman oikeutta mihinkään tukee. Jos tulee töihin, niin palkan pitää riittää, eikä työttömäksi saa jäädä Suomeen, vaan takaisin kotimaahansa.\nToinen ainoa tarve liittyy hyviin vaimoihiin, sillä naisia on Suomessa liian vähän.\nHaluaisit siis itsellesi kielitaidottoman thaimaalaisen tai filippiiniläisen naisen, joka katsoisi sinua ylöspäin?\nRiikka Purra on todella FIKSU nainen,ehkäpä meidän seuraava puheenjohtaja?.Mikä ihme siinä on että meihin perussuomalaisiin on kaikki fiksut naiset kerääntynyt ja taas vihreisiin on kerääntynyt (piip…itsesensuroitu),ja sama koskee myös miehiä!.\nPurra ihmettelee itseksensä miksi persut ei osaa suomenkieltä sen vertaa, että pisteen, pilkun jälkeen tulee välilyönti.\nMe muut ihmettelemme miten tyhmä trolli voi ollakaan.\nOlen samaa mieltä. Riikka Purra on huippua, taivaan lahja PS:lle.\nPersut ovat taas oikeassa.\nEi kovin älykäs henkilö hän, kun ehdottaa esimerkiksi maksukorttia ylen katseluun.\nPurralla on kansanedustajana varaa vaikka ostaa kolme maksukorttitelevisiota, toista se on mökin mummolla ja ukolla\nMökin mummo ja ukko saavat katsella YLEä ilmaiseksi.\nSiihen asti kun persuhallitus pistää ylen maksukortin taakse\nHalla-ahon hallitus hoitaa tämän.\nSaa siitä punaviherpaskasta maksaa nytkin, pölhö.\nPakkopropagandaa se on köyhälle valtakansalle!


Uutislähde-lehti - Valokuvamaailman sensaatio Vivian Maierin kuvat ensimmäistä kertaa esillä Suomessa\nValokuvamaailman sensaatio – Vivian Maierin kuvat ensimmäistä kertaa esillä Suomessa\nVivian Maier: October 18, New York, 1953. © Estate of Vivian Maier, Courtesy of Maloof Collection and Howard Greenberg Gallery, NY.\nSuomen valokuvataiteen museo. 08.01.2020\nVivian Maier: Omakuva ja sen varjo 17.1.–24.5.2020\nLastenhoitajana työskennellyt Vivian Maier kuoli köyhänä erakkona. Kuoleman jälkeen löytyneet kuvat tekivät Maierista valokuvamaailman sensaation.\nVivian Maier (1926 – 2009) oli amerikkalainen valokuvaaja, jonka laaja elämäntyö on tullut kohinalla julkisuuteen hänen kuolemansa jälkeen. Maier kuvasi intohimoisesti koko aikuiselämänsä, mutta ei itse tuonut työtään esille, vaan ansaitsi elantonsa toimimalla lastenhoitajana lukuisissa perheissä New Yorkissa ja Chicagossa 1950-luvulta alkaen. Kerrotaan, että Maier saapui usein työhaastatteluihin kamera kaulassaan.\nMaierin yli 100 000 kuvan arkisto löytyi sattumalta vuonna 2007 chicagolaisesta varastosta, jonka vuokria ei ollut maksettu pitkään aikaan. Elämäntyön tulo julkisuuteen muutti postuumisti Vivian Maierin tarinan ja toi hänen rikkaan perintönsä osaksi amerikkalaisen katuvalokuvauksen historiaa.\nOmakuva ja sen varjo -näyttely tarjoaa arvoitukselliselle valokuvaajalle tilaisuuden kertoa kuka hän oli, miten hän koki itsensä maailmassa ja mitä hän kenties ajattelisi nyt saamastaan huomiosta.\nVivian Maierin kuvissa toistuvia teemoja ovat katuelämä, tuntemattomien ihmisten muotokuvat ja hänelle tuttu lasten maailma. Maier tallensi mielellään kuviinsa myös itsensä, joko heijastavan peilin kautta tai valokuvaajan varjona.\nVivian Maier syntyi New Yorkissa itävaltaunkarilaiselle isälle ja ranskalaiselle äidille. 24-vuotiaana Maier sai ranskalaiselta isotädiltään perintöä, jonka turvin hän myöhemmin matkusteli ja kuvasi muun muassa Filippiineillä, Intiassa, Jemenissä, Lähi-Idässä sekä Keski- ja Etelä-Euroopassa.\nVivian Maierin valokuvia nähdään nyt Suomessa ensimmäistä kertaa. Näyttelyssä on esillä 83 Vivian Maierin valokuvaa sekä tämän kuvaamia kaitafilmejä vuosilta 1953–1986. Vivian Maier – The Self-portrait and It's Double -näyttelyn on tuottanut diChroma photography ja sen on kuratoinut Anne Morin.\nNäyttelyn johdosta Yle Teema esittää suositun Vivian Maierin salaisuus -dokumenttielokuvan sunnuntaina 12.1. klo 13.30 ja tiistaina 14.1. klo 13.15 . Elokuva on jo nähtävillä Yle Areenassa. Elokuvan toinen ohjaaja on John Maloof, jonka kokoelmista myös näyttelyn kuvasto on peräisin. Maloofin kokoelma sisältää enemmän Maierin kuvia kuin mikään muu kokoelma.


Sir Mark Thatcher, 2nd Baronet (s. 15. elokuuta 1953) on brittiläinen liikemies ja poliitikko, Sir Denis Thatcherin ja paronitar Margaret Thatcherin ainoa poika. Hänellä on myös kaksoisisar Carol Thatcher.\nThatcher meni naimisiin texasilaisen miljonääri Theodore C. Burgdorfin tyttären Diane Burgdorfin kanssa 1987. He tapasivat Thatcherin ollessa Lotus Carsin edustaja Yhdysvalloissa. Pariskunta muutti myöhemmin Etelä-Afrikkaan. Thatcher on myöhemmin ollut rakennusalalla Lähi-idässä ja tehnyt jalokivikauppaa.\nPelkän peruskoulun käyneen Thatcherin omaisuus on noin 60 miljoonaa puntaa. Hänen sanotaan saaneen 12 miljoonan välityspalkkion 20 miljardin BAE:n asekaupoista Saudi-Arabiaan sekä välityspalkkion Cementation-yhtiön 300 miljoonan punnan kaupoista Omaniin, paronitar Thatcherin suositeltua rakennusyhtiötä sulttaanille.\nThatcher harrastaa moottoriurheilua ja perusti 1977 Mark Thatcher Racingin, joka ei menestynyt erityisen hyvin. Vuonna 1982 hän osallistui Pariisi–Dakar-ralliin, jossa eksyi kuudeksi päiväksi aavikolle.\nEtelä-Afrikassa Thatcheria syytettiin vallankaappauksen suunnittelusta Päiväntasaajan Guinean presidentti Teodoro Obiang Nguema Mbasogoa vastaan ja palkkasotureiden rahoittamisesta. Hän sai 265 000 punnan sakot ja neljä vuotta ehdollista vankeutta.\nProfile: Mark Thatcher, BBC, 26 August, 2004, 14:48 GMT 15:48 UK\nRichest member of a famous family and its most accident-prone, Telegraph, 12:46am BST 26/08/2004\nIn trouble again, mummy's boy always in her shadow, Scotsman, 26 Aug 2004\n↑ Thatcher fined over 'coup plot' BBC. Viitattu 22.08.2007.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Mark_Thatcher&oldid=17240793”\nSivua on viimeksi muutettu 16. huhtikuuta 2018 kello 06.30.


Kauneus - Unohdetut ja salatut ajatukset - Vuodatus.net -\nNo niin, taas kerran nolasin itseni Kylässä. Mutta nyt en tunne itseäni vain nolostuneeksi, vaan myös loukkaantuneeksi. Minulla oli oma kantani ja toisella oli oma kantansa. Minä en sanonut, että hän on väärässä, mutta hän sanoi minun olevan väärässä. Minä tarjosin kompromissia, hän ei. Ja sitten minä olen se, joka haastaa riitaa ja pilaa Shoutboxin.\nTunnen oloni taas jotenkin ulkopuoliseksi. Kylä on ollut aina siitä hyvä paikka, että minusta tuntui siellä, että en ollut ihan friikki, joka ei sovi mihinkään lokeroon. Mutta miitin jälkeen minusta on taas tullut pelkästään se friikki. En minä ole niin kuin ne muut siellä. Minä en ole niin kuin kukaan muu yhtään missään. Olen missä tahansa ja teen mitä tahansa, niin olen aina se ulkopuolinen. Ja koska olen aina ulkopuolinen ja eri mieltä, olen aina väärässä.\nKauneus on asia, jota olen miettinyt kaiketi enemmän kun on järkevää. Minulla on hyvin selkeä käsitys siitä, mikä on kaunista ja kuka on kaunis, sekä päinvastoin. Olen lukenut kauneudesta ja siten pitkän ajan jälkeen muodostanut käsitteen yleisestä kauneudesta. Keksin sille itse asiassa jo joskus yläasteella oman ilmaisunkin. Silloin se koski poikia ja sanat keksin, kun yritin selittää Merrylle sitä kauneusajatusta.\nIhmisiä on kolmenlaisia. On yleissöpöjä, söpöjä ja ei-söpöjä. Yleissöpö on ihminen, jonka söpöyttä on melko hankala kiistää. Yleissöpölle on melkein synonyymi: Komea (tai naisen tapauksessa kaunis). Henkilönä yleissöpöstä hyvin täydellinen esimerkki on Orlando Bloom. Kaikki eivät välttämättä pidä Orlando Bloomista, mutta voivat hyvin selkeästi käsittää, miksi jotkut pitävät. Vain pieni osa ihmisistä on yleissöpöjä, vähän niin kuin ulkonäöllisten ihmisten eliitti.\nSöpöt ovat puolestaan sellaisia ihmisiä, jotka eivät ole yleissöpöjä, mutta eivät myöskään ei-söpöjä. Tämä on suurin luokka näistä kolmesta. Tähän kuuluvat kaikki, joita jotkut ihmiset pitävät söpöinä, mutta eivät kaikki. On ihmisiä, joiden mielestä söpö ihminen näyttää kauhealta, mutta koska joku ihminen vilpittömästi on sitä mieltä, että henkilö ei ole kauhea, hän on söpö. Ihmiset voivat käsittää söpöjenkin yhteydessä, miksi toinen pitää söpöä söpönä, mutta yhtä hyvin voi olla käsittämättäkin.\nNämä ei-söpöt ovat yleissöpöjen tapaan pieni ryhmä. Siihen kuuluvat ne ihmiset, jotka eivät kuulu edellä mainittuihin ryhmiin, vaan ovat sellaisia, jotka eivät ole kenenkään mielestä söpöjä. Eli käytännössä tämä on rumien ihmisten luokka. Ei-söpöillä on kuitenkin myös pieni alaryhmä. Otetaan esimerkiksi, että henkilö x on ruma. Kuitenkin henkilö y pitää hänestä niin paljon, että ulkonäkö ei vaikuta, vaan hänen mielestään x on kaunis. Tämä ei kuitenkaan vie henkilöä söpöjen ryhmään, sillä kyseessä on vain subjektiivinen käsitys, jolla ei ole tässä lajittelussa merkitystä.\nMinä itse kuulun luultavasti tuohon ei-söpöjen ryhmään. Koko elämäni aikana vain sellaiset ihmiset, jotka ovat olleet ystäviäni, ovat lausuneet positiivista kommenttia ulkonäöstäni. Sen sijaan moni tuntematon on sanonut minusta negatiivisesti. Tästä tulee mieleen se tapaus, kun olin alle kouluikäinen ja olimme serkkujen luona. Siellä minun kaverini oli kaksi vuotta minua vanhempi serkkuni. Sitten yhtenä kertana serkkuni kaverit tulivat hakemaan häntä leikkimään, mutta hän ei voinut tulla, koska hänen piti olla minun kanssani. Sitten kun serkkuni tuli takaisin ja hänen kaverinsa lähtivät, hän sanoi, että hänen kaveriensa mielestä minä näytin kummalta.\nJa kun olin ensimmäisiä päiviä yläasteella, jouduin työskentelemään ilman Merryä joidenkin luokkalaisteni tyttöjen kanssa. Minä en tuntenut heitä mitenkään, eivätkä he tunteneet minua, mutta heidän ensimmäinen kommenttinsa oli tämän tyylinen: "Siis vitsit sä näytät oudolta! Kattokaa noita silmiäkin, ne varmaan pullahtaa kohta pois päästä." Sitten he vain nauroivat. Tämä olisi helppo kumota sanomalla, että ne ihmiset halusivat vain kiusata minua, mutta nyt kun olen oppinut tuntemaan heitä, niin he ovat sellaisia yliystävällisiä ihmisiä kaikille. Minullekin nykyään. Ihmisten ensi reaktio minusta vain on, että näytän kummalta ja rumalta.\nSiksi on loukkaavaa sanoa minua kauniiksi tarkoittamatta sitä. Harras toiveeni on, että olisin kaunis ja että ihmiset pitäisivät minua kauniina, mutta on niin kauheaa kuulla ihmisten valehtelevan niin vain kohteliaisuutena. Se on vielä kauheampaa kuin että he sanoisivat suoraan, miten asia on.\nTuossa on kaunein ihminen, mitä olen koskaan nähnyt. Kuva on netistä, enkä ole sitä sinne laittanut, joten en riko kenenkään yksityisyyttä. Tämä tyttö on meidän lukiossamme. Hän on minua vuotta nuorempi, mutta hän suorittaa lukion kahdessa vuodessa. Arvosanat ovat huippuja. Hän on suosittu. Thesin mukaan tämä samainen tyttö on lisäksi joskus ollut sairaalassa anoreksian takia. Hän on hyvin lähellä sitä täydellisyyttä, mitä minäkin toivottomana tavoittelen. Oli päivä mikä tahansa, oli ilma mikä tahansa, tämä henkilö onnistuu aina näyttämään kauniimmalta kuin kukaan muu. Turha kai mainitakaan, että olen törkeän kateellinen hänelle.\nPitkä, mutta ei liian pitkä (kuten minä). Laiha, mutta juuri täydellisen laiha. Kasvot ovat täydelliset: Nenä, leuka, silmät - kaikki oikeassa suhteessa toisiinsa. Täydellisen kaunis, mutta silti traagisesti kärsivä yhteikunnan priimus.\nNyt olen taas entistä rumempi.\nLähettänyt: Amia - 17.2.2007 klo 16.11


Vittu Hessu sä oot tyhmä »\n•)) 4 kommenttia postaukselle Second Coming.\t↩\n#25232. Lauantai, 24. maaliskuuta 2012 klo 20.27.26, kirjoittanut Ugus.\nTuosta tuli mieleeni eräs vuosia sitten näkemäni uni, asuin silloin vielä Turussa. Olin luonasi kylässä, asuit Helsingissä. (et ollut silloin vielä oikeasti muuttanut pääkaupunkiseudulle) Sinulla oli hieno iso vanhaa kansakoulua muistuttava koti. Sain asua yhdessä sen huoneessa, ja olin järjettömän ahdistunut koko ajan. Uni päättyi siihen, että kiertelimme pikkupienellä potkurikoneella Helsingin keskustan yllä, sinä ohjasit ja olit jotenkin maaninen. Minä pelkäsin takapenkillä. Emme kyllä halailleet peiton alla, mutta joku hirveän herkkä hetki siinä sinun kotonasi ehti olla ennen lentokonevaihetta. Tunnustimme salaisuuksia.\nNiin ja se lehti on täällä yhä edelleen.\n#25236. Sunnuntai, 25. maaliskuuta 2012 klo 10.24.49, kirjoittanut Jani.\nTuo “hieno iso vanhaa kansakoulua muistuttava koti” on ilmiselvä kohteliaisuus alitajunnaltasi, kiitoksia! Lisäksi tuo maaninen potkurikonelentely nauratti minua kovasti, sellaiseltahan tämä meno varmaankin välillä vaikuttaa.\nHuomisesta alkaen kuljen Helsingissä päivittäin töitten myötä. Ehkä saamme sovitettua yhteen jonkin arki-iltapäivän kahvittelun ja sarjakuvien merkeissä?\n#25238. Sunnuntai, 25. maaliskuuta 2012 klo 19.49.58, kirjoittanut Ugus.\nSovitetaan vain! Vaikka jo ensi viikolla. (tällä viikolla olen itse illat töissä…)\n#25412. Maanantai, 23. huhtikuuta 2012 klo 19.52.47, kirjoittanut Jani.\n[…] kun kompensoin lapsuuden wannabeismiäni itse tuotteiden parissa. (Jiihaa, Toinen tuleminen -sarjani on nyt […]