Kahvi ja puutarha | 100% outdoor\nKahvi ja puutarha\nOnko teille tuttu tarina kahvikupista ja puutarhasta? Menet iltapäiväkahveelle pihalle ja otat varuiksi kameran mukaan. Villiinnyt kaikista uusista tulppaaneista ja perennoista, auringonpaisteesta sadekuurojen välillä ja kaikesta siitä vihreästä. Näön vuoksi raahaat kuppia mukana, kun hulluna samalla taltioit kaikki ihanat näyt ja tulevat muistot. Viiden huikan jälkeen lähes täysi kuppi on jostain maagisesta syystä viilennyt. Ja seuraavana aurinkoisena päivänä sama uudestaan.\nTällaiset tarinat naurattavat itseäni. Ja tiedän sen naurattavan montaa muutakin samanhenkistä vihersekoilijaa. Koska sitähän tämä bloggaajayhteisö parhaimmillaan on. Sen sain huomata myös edellisestä postauksesta, jossa kerroin talvivaurioille menetetyistä kasveista. Sain monta ihanaa vastausta ja kommenttikentässä pöhisi mahtava keskustelu.\nBloggaajyhteisö on myös sitä, että olet monta vuotta blogiasi kirjoittanut ja kaverin blogiin kommentoinut. Ja sitten se sama kaveri, jota et oikeastaan ole edes livenä tavannut, tulee morjestamaan rautakaupan puutarhaosastolla, koska kyllähän te oikeasti tunnette! Koska sitä tietää toisen pihan onnistumiset ja menetykset, suosikit ja erikoisuudet.\nBloggaajayhteisö on antanut mahtavan tuttavapiirin, luottokavereita, yhden sydänystävän ja porukan jolla on kannustava henki keskenään. Monia teistä olen onneksi saanut tavata bloggaajatapahtumissa.\nLähettänyt Kati 100%outdoor klo 23.03\nTunnisteet: bloggaaminen, istutukset, puutarha, sipulikukat, tulppaanit\nKivisen Vilma 16. toukokuuta 2016 klo 0.07\nUusien blogituttujen saaminen on tosi mukavaa. Itsekin olen saanut heiltä monia hyviä vinkkejä ja neuvoja. Monet koen ihan hyviksi tutuiksi, vaikken ole koskaan nähnytkään heitä. Kahvikupin ja viinilasin kanssa pihalla-kuuluu hyvään kesään.\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 2.57\nSitten niitä unohtuneita kuppeja saa keräillä pitkin pihoja ja tasoja :D\nSussi 16. toukokuuta 2016 klo 1.11\nNiin totta kirjoitat!\nJust niin :)\nVaahteran lehden Leena 16. toukokuuta 2016 klo 2.27\nLoppukesästä pihalta voikin sitten kerätä mukavasti kahvikuppisatoa:)\nBlogitutu tuntuvat kyllä todella läheisiltä, vaikka heitä ei ole koskaan tavanutkaan. Jos jonkun blogi on pitkään hiljainen, itse ainakin alan miettiä, mitähän tuolle blogiystävälle kuuluu.\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 2.58\nMä olen yrittänyt nyt ryhdistäytyä kuppien ja vesipullojen kanssa. Ettei sitä satoa olisi niin paljon loppukesästä.\nSama juttu. Ja jos joku lopettaa. Mäkin lopetin jossain vaiheessa sen kummemmin ilmoittelemalla. Kun palasin sain niin kivoja kommentteja, että ihan yllätti :)\nMari Marjamäki 16. toukokuuta 2016 klo 2.41\nPitkin kesää saa kerätä kahvikuppeja puutarhasta, jotka on unohtunut mitä ihmeellisimpiin paikkoihin, heh!\nTässä blogimaailmassa on ihanaa huomata, että me puutarhahörhöt puhumme samaa kieltä, ymmärrämme toisiamme, annamme vinkkejä ja kannustusta. Aika mahtavaa!\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 3.00\nNiitä tosiaan voi löytä mistä vaan! Puutarhahenki on ihana ja lämminhenkinen. Olen myös iloinen, että täällä olen saanut olla harrastaja muiden joukossa vaikka duunit liippavatkin tätä kovin läheltä.\nMinna 16. toukokuuta 2016 klo 4.26\nItse tulee monesti haahuiltua viinilasillisen kanssa. Mikä parasta, sehän vain paranee lämmetessään:)\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 5.34\nMä en käytä alkoholia, mutta viinilasin kanssa haahuilu kuulostaa kyllä vielä paremmalle kuin kahvin kanssa haahuilu :D\nJenna 16. toukokuuta 2016 klo 5.04\nTutun kuuloista:D. Kauniita kuvia ja muutenkin hieno blogi sinulla...\nKatja 16. toukokuuta 2016 klo 6.27\nTuttua on, kahvin tilalla tee joka ehtii jäähtyä joka kerta :D\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 8.55\nKuppi kuin kuppi. Siinä viiinissä onkin näköjään just se hyvä puoli, että ei jäähtyminen ei ole ongelma :D\nKesätuulia 16. toukokuuta 2016 klo 8.06\nVoi tuo kahvikuppijuttu on niiiin totta! Puutarhassa pystyy "juomaan" kolmekin kupillista kahvia peräkkäin ja illalla sitten keräilee kuppeja pitkin pihaa.... Ja kyllä, on hauskaa miten täällä maailmassa ollaan ystäviä ja "oikeassa elämässä" törmätään ja ollaan täysin toisillemme tuttuja, ihana maailma kun puutarhasilmin katselee!\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 8.56\nPaitsi sitten ollaankin jo ystäviä tosielämässä, kun tavataan lentokentällä ja painellaan puutarhamessuille kimpassa :D\nPirjo 16. toukokuuta 2016 klo 8.56\nMukava otsikko ;)\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 9.14\nKoska ne on molemmat niin sympaattisia :D\nKesäKukka 16. toukokuuta 2016 klo 9.01\nJoo, on muuten tuttu tarina!!! =)\nMua nauratti eilen ulkona ja sitten kelasin, että taidan tietää liudan ihmisiä ketä naurattaisi tämä kans.\nKoivulaDesign 16. toukokuuta 2016 klo 11.07\nKahvia kun en juo, meidän terassilla lämpenee kokispullo :)Ihana postaus,terkuin Suska.\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 11.12\nOngelma se on noinkin päin. Joku sellainen lämpöinen, mutta ei suinkaan kuuma juoma on ilmeisesti paras :D\nAnonyymi 16. toukokuuta 2016 klo 17.23\nMinä taas en koskaan haahuile minkään juoman kanssa kotipihalla, ilman kylläkin :) Kuvia tulee napsittua silloin tällöin.\nUpeista tulppaaneista tuli mieleen, että kukkiiko sinulla ne monena vuonna vai huonontuuko kukinta ensimmäisen kevään jälkeen? Lannoitatko kukinnan aikana tai jälkeen?\nNarsissit olen saanut kukkimaan vuosikausia joka kevät, mutta tulppaanien kukinta hiipuu aina. Mikä neuvoksi?\nKati 100%outdoor 16. toukokuuta 2016 klo 21.30\nKukkii monena vuonna. Annan niille kevät ja syyslannoitteet. Kasvualustan kunto on tulpuille tosi tärkeä. Muutaman vuoden päästä kukinta hiipuu ja tulee vain lehdet. Silloin on aika nostaa sipulit ylös ja laittaa ne kesäksi laatikkoon lepäämään. Syksyllä istutat takaisin. Kokeile :D\nVirve 16. toukokuuta 2016 klo 23.10\nTäällä hihittelin kahvikupin kanssa. Jos ulkona ei sataisi kaatamalla, olisi kuppi oletettavasti jossain terassinkaiteella tai kukkapenkin reunalla jäähtymässä. Mä haahuilen sujuvasti ilman kameraakin, vaikka kuvaamista pitäisi nyt alkaa harjoitella, kun palasin bloggaamaan monen vuoden jälkeen.\nKati 100%outdoor 17. toukokuuta 2016 klo 7.04\nSe kuppi tosiaan aina keikkuu jossain reunalla tai muussa epäsopivassa paikassa. Pitää käydä katomassa sun blogi :)\nVirve 17. toukokuuta 2016 klo 8.47\nTervetuloa kurkistamaan. vaikka homma on tosiaan ihan lapsen kengissä vielä.\nRiina 17. toukokuuta 2016 klo 1.49\nTuttu tunne! :)\nJa viikonloppuna menen vähän aamutakissa, kahvikupin kanssa haahuilemaan puutarhaan. Huomaan yhtäkkiä siirteleväni pelargoneja ulkoilemaan, kitken vähän sieltä ja täältä, kerään kotiloita, kastelen pari kuivunutta ruukkua, kerään kaneille vähän voikukkia, otan muutaman kuvan... Samalla hörpin kylmää kahvia... Ja huomaan, että valkoisen aamutakin helma on aivan musta. Ja naapurit ovat jo katselleet monta kertaa hullun naapurinakan touhuja. Tai ehkä ne on jo tottuneet...\nTämä blogiystävyys on ihan huippua! On ollut niin ihana ystävystyä sun kanssa jo ihan oikeastikin. <3\nKati 100%outdoor 17. toukokuuta 2016 klo 7.05\nNe on tottuneet aivan saletisti. Ja miten ihanaa tosiaan, että meistä on tullut ystävät <3\npioni 17. toukokuuta 2016 klo 9.45\nKati 100%outdoor 18. toukokuuta 2016 klo 1.00\nSini K. 17. toukokuuta 2016 klo 12.48\nTästä postauksesta saat minulta halin ja pusun poskelle, osui ja upposi niin lämminhenkisesti!\nIhana Sini! Teihin tyyppeihin voi kyllä aina luottaa :)\nAnonyymi 19. toukokuuta 2016 klo 8.04\nTäysin totta! Vaikka nyt juuri tuntuu, että meillä ei talvituhojen jälkeen ole paljon kuvattavaa, niin miten tuolla pikku puturassa saa silti kulumaan aikaa vaikka kuinka, kupin kanssa ja ilman... Olen vasta vuoden verran blogannut, mutta on ollut ihana huomata, kuinka kannustava ja lämminhenkinen yhteisö täällä onkaan.\nKati 100%outdoor 19. toukokuuta 2016 klo 10.05\nJostain syystä puutarhablogeista pääsääntöisesti puuttuu anonyymi ilkeily. Kaikenlaista kauneutta ja yrittämistä ymmärretään ja arvostetaan. Itse tykkään siitä, että saan olla täällä olla puutarhaharrastaja. Enkä niinkään työni takia.\nTomaatin varastolannoitus ja tukeminen\nSireeni vai syreeni\nKevään kaunein näkymä\nOi ihana lämpö ja kauneus!\nFriday Bliss #197 - Midsummer Mix\nKasvihuonekurkku – näin kasvatat | Podcast #138


Onnenkäpälän ja Har-Min Farmin kuulumisia: toukokuuta 2015\nAloitimme Helkan kanssa viikko sitten jäljestysharrastuksen. Pääsimme mukaan SiMPeKin porukkaan. Itsellä kokemusta tästä lajista sanotaanko vuoden 2000 alkupuolella. Allin ja Sirin kanssa harrastettiin, mutta nyt on välissä ollut piiiitkä tauko. Voi sanoa, että alkeista lähdemme.\nOli aika jännää mennä paikalle. Helkahan on jo kaksi vuotias. Ajattelin, että paikalla on vain pentuja ja me ainoana jolla mukana jo aikuinen ja vielä kokematon jälkikoira.\nHuomasin kuitenkin, että porukka koostuu melkolailla aloittelijoista, eikä Helka ollut ainoa jo aikuinen koira.\nMielenkiinnolla kuuntelin ohjaajamme Eijan juttuja ja yritin imeä oppeja päähäni.\nLopulta pääsimme tekemään ns. makkarajälkeä. Tein Helkalle reilun mittaisen jäljen. Mietin sitä tehdessäni, että millainen show me saadaan aikaiseksi. Helkahan on kaikkien lintujen ja liikkuvien perään. Jäljestyspaikka oli vanhalla kaatopaikalla, sellainen laaja heinikkomaasto. Siellä näytti pörräävän lintuja jne...\nSitten kun oma vuoromme koitti niin lähdimme matkaan. Alkumakuun (jäljen alussa koira rauhoitetaan paikalleen, ennen kun lähdetään ajamaan jälki) Heku laittoi lööperiksi ja alkoi kieriä ja riekkua... Kiva, koira varmaan aisti oman jännityksen ja teki omiaan. Pääsimme kuitenkin matkaan, opettaja kulki mukana ja kommentoi koko ajan menoamme. Sain kuulla, että Helkassa on hyvinkin potentiaalia. Helka ajoi jäljen rauhassa, tarkasti ja ihan loppuun asti. Heku ei reagoinut ympäristön ärsykkeisiin vaan toimi hienosti.\nOli tosi kivat harkat. Tänään olisi toinen kerta samaisessa paikassa. Tässä välissä olemme Hekulin kanssa harjoitelleet kotosalla. En kuitenkaan tässä viikon aikana ole saanut aikaiseksi kuin kolme jälkeä, mutta tyhjää parempi sekin:) Kotona tehdyt jäljet on menneet oikein hyvin!\nHelkan kanssa olemme menossa Keiteleen ryhmänäyttelyihin 6.6.15:) aikataulun mukaan näyttäisi olevan kaksi briardia meidän Hekulssonin lisäksi.\nKuva otettu viime kesänä.\nMuuten aika on mennyt välillä surullisissakin merkeissä. Alli ja Manta tulevat mieleen päivittäin. Itkuhan siinä tulee kun niitä miettii. Tiedän kuitenkin, että ratkaisu oli oikea... Nyt vain teen surutyön loppuun..kyllä se varmasti ajan mittaan helpottaa.\nManta ja Mosse\nLähettänyt Unknown klo maanantaina, toukokuuta 18, 2015 2 kommenttia:\ntai verkkokauppamme kautta:


Alustatalous karjatilojen kannattavuuden parantajana - Faba\nNykyään paljon puhuttu digitaalinen alustatalous on nostettu ihmeiden tekijäksi monilla liiketoiminta-alueilla. Alustataloudella tarkoitetaan uudenlaisia digitaalisia palveluita, jotka perustuvat laajaan tiedon yhdistämiseen ja jalostamiseen. Suomessa karjatalousyrittäjät omistavat toimijoita, kuten Faban, ProAgrian ja niiden omistaman Mtech Digital Solution Oy:n. Nämä yhdessä ylläpitävät karjatalouden nykyajan hype-sanaksi nousutta tiedon alustaa.\nKarjatilojen omistamat toimijat hyödyntävät tietoa karjatilojen hyväksi laajasti ja monipuolisesti. Tietolähteet sinänsä ovat erillisiä rekistereitä, mutta niitä hyödynnetään sopimuspohjaisesti, tuottamaan karjatilojen toimintaa hyödyttäviä sähköisiä ratkaisuja. Näin voidaan kustannustehokkaasti ja asiakkaan kannalta mielekkäästi tietoa yhdistämällä, tuottaa tuotannon ohjaus-, talous-, jalostus, lisääntymis- ynnä muita tunnuslukuja. Mielenkiintoista on se, että karjataloudessa on luotu vuosikymmenten aikana toimintatapa, joka on nyt noussut kaiken liiketoiminnan ytimeen. Kokonaisuus on rakennettu vankassa yhteistyössä ja ohjauksessa karjatilaomistajiemme kanssa.\nTikkurilassa toimiva yhteistyöverkosto keskittyy nyt kehittämään karjatiloille digitaalisia palveluita ja kiteyttämään tieto toimintaa ohjaaviksi avainluvuiksi. Avainluvuilla on hieno ulkomainen nimi Key performance indicator (KPI). Tavoitteena on hyödyntää alustaa entistä monipuolisemmin tuottamaan sähköisiä paljeluita karjatilojen tuottavuuden kasvattamiseksi. Samalla pystymme tehostamaan oman henkilöstömme toimintaa henkilökohtaisissa asiakaspalveluissa.\nBisnes+ käyttöliittymä on yksi näistä palveluista. Minun Maatilani on toinen. Bisnes+:ssa keskitytään taktiseen tietoon tilan näkökulmasta ja vastaavasti Minun Maatilassani päivittäiseen operatiiviseen tietoon. Digitaalisia palveluita on tällä hetkellä kehitysputkessa useita. Asiakkaamme osallistuvat jokaisen palvelun rakentamiseen hyvin varhaisessa vaiheessa. Läpikäymme yhdessä asiakkaidemme kanssa tarpeita digitaalisille palveluille ja miten nämä palvelut olisivat järkevintä toteuttaa. Omistajiemme taloudellinen etu on, että kykenemme ruokkimaan tietomassaa uusilla tiedoilla ja rakentamaan entistä parempia yhdistelmiä. Hyvänä esimerkkinä on esim. teurastiedot, joiden alkuperäinen lähde on teurastamot. Näillä tiedoilla vietiin aikoinaan jalostusta askel eteenpäin. Jalostuksessa sanotaankin, että kaikki saatavissa oleva tieto karjatilalta voidaan jossain vaiheessa hyödyntää eläinaineksen parantamiseksi. Mallien kehittäminen vie vain aikansa.\nOllaan yhdessä ylpeitä karjatilojen omistamista tietorekistereistä. Tulevaisuudessa ne tukevat entistä vahvemmin karjatilojen johtamista ja tuotannon parantamista.\nAntti Latva-Rasku, toimitusjohtaja, Faba


Kakkuviikarin vispailuja!: helmikuuta 2016\nTein tässä jokin aika sitten kahvipöytään näitä ihastuttavia, helppoja ja nopeatekoisia jäälauttaleivoksia. Näitä tulee tällä ohjeella pellillinen. Itselläni oli ehkä hieman liian tuoreita munia marenkiin ja se jäi hieman "lättänäksi" :) Tämä resepti on suklaan ja marengin ystävän unelma!\n1 rkl vettä/maitoa\n1 levy suklaata rouhittuna\n1. Aloiita eroittelemalla kananmunan valkuaiset ja keltuaiset toisistaan, vaikkapa kahvikuppeihin. Vatkaa sitten huoneenlämpöinen voi ja sokerit vaahdoksi.\n2. Lisää voi-sokeriseokseen kananmunan keltuaiset ja sekoita rivakasti. Lisää keskenään sekoitetut kuivat aineet joukkoon, vähän kerrallaan. Lisää lopuksi tippa esim. maitoa. Painele taikina jauhoitetuin sormin leivinpaperin päälle uunipellille.\n3. Rouhi suklaa veitsellä hieman pienemmiksi paloiksi ja ripoittele ne tasaisesti uunipellille, taikinapohjan päälle.\n4. Vatkaa sokeri ja valkuaiset kovaksi vaahdoksi keskenään. Tasoittele marenkivaahto lopuksi taikinapohjan päälle. Paista 175 asteessa n. 30 min. Anna jäähtyä ja koristele esim. sulatetulla suklaalla.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 14.41 2 kommenttia:\nTein tässä aiemmin viikolla taas orkideakakkua. Tällä kertaa violetin sävyisenä. Sisällä taas vaalea kakkupohja ja mansikkamousse. Pintaan suihkaisin tällä kertaa vielä helmiäis-sprayta, joka sopikin siihen oikein kivasti.\n2 prk (à 200g) Valion makea mansikkarahkaa\n1/2 rkl vettä\nsokerimassaa ja sokerimassakoristeita\n1. Vatkaa pohjan munat ja sokeri kunnolla vaahdoksi (n.6min.). Lisää sitten jauhot varovasti sekoittaen. Kaada taikina voideltuun kakkuvuokaan ja paista n. 50 min. 175 asteessa.\n2. Kumoa hieman jäähtynyt kakku alustalle ja anna sen jäähtyä täysin.\n3. Laita liivatteet likoamaan. Vaahdota kerma vaahdoksi ja lisää sekaan rahkat ja soseutettu pakastemansikka. Mausta vaniljasokerilla ja tavallista sokeria oman makusi mukaan. Kiehauta kattilassa tilkka mehua ja lisää liotetut, puristellut liivatteet. Anna liueta täysin. Kaada liivateseos sitten ohuena nauhana massan sekaan, samalla hiljaa vatkaten.\n4. Halkaise pohja kolmeen osaan. Vuoraa vuoka kelmulla ja laita pohjalle yksi levy. Kostuta ja "voitele" mansikkahillolla. Kaada puolet moussesta päälle ja aseta sitten seuraava levy. Kostuta, levitä hilloa ja kaada loput moussesta. Aseta sitten viimeinen levy ja kostuta se kevyesti. Laita kakku hyytymään jääkaappiin vähintään 5 tunniksi.\n5. Vatkaa kreemin voi ja tomusokeri yleiskoneella kunnolla vaahdoksi. Mausta vaniljasokerilla ja lisää loppuvaiheessa tilkka kylmää vettä.\n6. Kreemaa kakun pinta niin, että pohjaa ei näy mistään. Laita jähmettymään jääkaappiin vähintään pariksi tunniksi. Päällystä kakku lopuksi kaulitulla sokerimassalla ja lisää päälle haluamasi koristeet.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 10.05 Ei kommentteja:\nLähettänyt Kakkuviikari klo 19.51 4 kommenttia:\nHih. Inhoan vihreää väriä, mutta tein muutaman päivän sisällä jo toisen, juurikin vihreän hyydykekakun. Halusin kokeilla Valion päärynä-kinuskirahkaa....ja siitä tämä ajatus sitten lähti :) Pidän tosi paljon Smurffi-limsan mausta ja halusin vihreästä kerroksesta hieman saman makuisen ja siinä kyllä ihan hyvin mielestäni onnistuinkin :) Aika keväinen, vai mitä?\n1 prk päärynä-kinuskirahkaa\n1 dl päärynäsosetta\n1 dl mehukatti päärynämehutiivistettä\n0,5 dl mehukatti päärynämehutiivistettä\n1. Hienonna keksit ja sekoita murut voisulaan. Painele seos tiivisti leivinpaperilla vuoratun irtopohjavuoan pohjalle (halk.20cm).\n2. Laita liivatteet likoamaan. Vatkaa kerma ja sekoita siihen rahka, kinuskikastike ja sokerit. Kuumenna kattilassa tilkka vettä ja lisää siihen liotetut, puristellut liivatteet. Kaada liivateseos ohuena nauhana täytteeseen, samalla sekoittaen. Kaada täyte sitten keksipohjan päälle ja laita jääkaappiin n. puoleksi tunniksi.\n3. Laita liivatteet likoamaan. Vatkaa kerma päärynätäytettä varten. Lisää kermaan rahka, päärynäsose, sokerit ja päärynä-kinuskirahka. Kuumenna kattilassa mehukatti ja laita sekaan liotetut, puristellut liivatteet. Kaada ohuena nauhana täytteen sekaan, samalla sekoittaen. Kaada päärynätäyte sitten kinuskitäytteen päälle. Anna hyytyä vähintään kolme tuntia.\n3. Laita liivatteet likoamaan. Kuumenna kiilteen vesi ja mehu kattilassa ja lisää siihen liotetut, puristellut liivatteet. Anna jäähtyä huoneenlämpöiseksi ja kaada kakun päälle. Anna hyytyä taas vähintään kolme tuntia.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 21.08 2 kommenttia:\nOvatkos nämä pikku-leivonnaiset tuttuja? :) Nämä ovat ihastuttavan sitruunaisia, kahvikakkumaisia leivoksia, jotka valmistuvat nopeasti tällaisella, ihan niitä varten tehdyllä pellillä. Varsinkin teen kanssa nautittuna nämä ovat mahtavia pikkumakeita ja näitä tuleekin napsittua yksi, jos toinenkin....slurps! :p\n1. Vatkaa munat ja sokeri vaahdoksi. Lisää vaahtoon vuorotellen jauhoja, sulatettua voita, sitruunankuoriraaste, leivinjauhe, sekä sitruunamehu.\nAnna taikinan tekeytyä pöydällä 5-10 minuuttia.\n2. Suihkauta madeleine-pellille vuokasprayta (tai öljyä kevyesti). Kuumenna uuni 200 asteeseen ja annostele taikinaa sitten madeleine-pellin koloihin (pikkusen yli puolilleen). Paista 7-9 minuuttia, tai kunnes reunat alkavat hieman ruskistua.\n3. Anna jäähtyä hetki ja kumoa. Jäähdytä leivokset sitten täysin ja ripoittele pinnalle tomusokeria, tai dippaa vaikka sulatetussa suklaassa.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 20.16 4 kommenttia:\nKevät ja aurinko. Pakko saada jotakin keväisen raikasta. Halusin tehdä jotain hieman raikkaampaa ja pirteän värikästä juustokakkua ja sitten löysin tätä, vihreän omenan makuista pyrettä. Itsessään tämä oli todella hapanta, joten makeuttamaan laitoin, mitäpäs muutakaan, kuin valkosuklaata. Kakusta tuli raikkaan vihreä ja koristelustakin varsin keväinen. Ja herkulliseksikin työkaverit kehuivat... Varsin onnistunut kokeilu siis :)\n2,5 dl vaahtoutuvaa vaniljakastiketta Flora Vanilla\n4 dl Modon Omena pyree mixiä\n1.5 dl Modon Omena pyree mixiä\n1. Hienonna keksit ja lisää ne voisula. Sekoita ja painele muruseos leivinpaperilla vuoratun irtopohjavuoan pohjalle tiiviisti. Laita jääkaappiin hetkeksi.\n2. Laita liivatteet likoamaan. Sulata valkosuklaa. Vatkaa vaniljakastike, lisää siihen tuorejuusto, mascarpone ja sokerit. Lisää joukkoon omenapyree , sulatettu valkosuklaa ja tarkista sokerit. Lisää tarvittaessa.\n3. Kiehauta kattilassa tilkka omepyrettä ja lisää siihen liotetut, puristellut liivatteet. Valuta liivateseos sitten ohuena nauhana täytteet joukkoon samalla vatkaten. Kaada täyte sitten keksipohjan päälle vuokaan ja anna hyytyä kylmässä vähintään viisi tuntia.\n4. Laita kiilteen liivatteet likoamaan. Kiehauta kattilassa sitten vesi ja omenapyre. Lisää liotetut, puristellut liivatteet ja anna jäähtyä kädenlämpöiseksi. Kaada kiille kakun päälle ja anna hyytyä vielä vähintään kolme tuntia.\n5. Irroita kakku vuoasta ja koristele se esim. sokerimassakukkasilla ja sulatetulla valkosuklaalla :)\nLähettänyt Kakkuviikari klo 15.58 6 kommenttia:\nTähän piirakkaan halusin "potkua" ja sitä myös sain. Ei liikaa, mutta niin, että maistuu reilusti. Chilituorejuustoa, jalapenoja ja maustettua ruokakermaa. Namnam!\nKahvipöytään tätä en välttämättä laittaisi tarjolle, mutta iltapalaksi, tupaantuliaisiin, tai illanviettoon hyvinkin :)\n3/4 dl juustoraastetta\n450 g broilerin maustamattomia fileesuikaleita\n2,5 dl maustettua ruokakermaa (grillattu paprika)\njalapenoja maun mukaan\n1. Sekoita huoneenlämpöinen voi, jauhot, juustoraaste ja vesi tasaiseksi taikinaksi. Taputtele jauhotetuin sormin voidellun piirakkavuoan pohjalle ja reunoille.\n2. Paista broilerit öljyssä, lisää puolivälissä paistoa pilkotut paprikat, sekä purjo.\n3. Sekoita notkistettu tuorejuusto, ruokakerma, kananmunat, juustoraaste keskenään. Lisää lopuksi jalapenoja, makusi mukaan. Kaada massa pohjan päälle.\n4. Ripoittele broileri-paprikapaistos lopuksi piirakan pinnalle tasaisesti. Paista sitten 200 asteessa n. 1 tunti. Voit koristella piirakan esimerkiksi rucolalla.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 9.50 4 kommenttia:\nPerjantaina sain askarrella veljentytölleni 4-v. kakkua ja aiheena oli tietenkin Frozen. Sisällä kakussa on vadelmamousse, sekä vadelmahilloke. Kakku oli myös gluteeniton, sekä laktoositon. Kirjoittelen ohjetta tarkemmin myöhemmin...\n3 dl Sunnuntain vaaleaa gluteenitonta jauhoseosta\n4 dl latoositonta vispikermaa\n2 prk (á200g) Valion maustettua vaniljarahkaa\n400 g kotimaisia pakastevadelmia\nLähettänyt Kakkuviikari klo 9.23 Ei kommentteja:\nHyvää ystävänpäivää teille, blogini lukijoille <3\n2 dl gluteenitonta vaaleaa jauhoseosta (tai vehnäjauhoja)\n1 prk (2dl) laktoositonta vispikermaa\n1 prk (200g) mangorahkaa\n1/2 ps Blå bandin mango-passionmousse ainesta\nsulatettua tummaa suklaata\n1. Vatkaa munat ja sokeri vaahdoksi. Lisää siivilöidyt jauhot ja sekoita ne varovasti joukkoon. Kaada taikina leivinpaperin päälle uunipellille. Paista 225 asteessa 6-8 minuuttia.\n2. Kaada levy sokeroidun leivinpaperin päälle ja irroita päällimmäinen leivinpaperin hetken päästä. Anna pohjan jäähtyä.\n3. Laita liivatteet likoamaan. Vatkaa täytteen kerma vaahdoksi ja lisää sitten rahka, passionhedelmän sisus ja sokerit keskenään. Kuumenna kattilassa tilkka vettä ja liota siihen liivatteet. Kaada liivateseos ohuena nauhana täytteeseen, samalla sekoittaen. (ps. Tuo mango-passionmousse sopii myös täytekakkun täytteeksi todella hyvin!)\n4. Kaada täyte kääretorttulevyn päälle ja rullaa rullaksi leivinpaperin avulla. Nosta torttu jääkaappiin vähintään kolmeksi tunniksi.\n5. Kuorruta torttu juuri ennen tarjoilua kermavaahdolla, Kaulitse kahta eriväristä sokerimassaa levyksi ja nosta kääretortun pinnalle. Koristele haluamallasi tavalla.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 10.49 2 kommenttia:\nHui! Kokeilin jotain itselleni ihan uutta ja erilaista kakkua. Tämän rakenteesta tuli mieleen hyvin vatkattu vispipuuro. Ja tämän voisi todella hyvin tehdä puolukasta, tai karpalostakin. Punaherukkakin olisi mainio! Itse tein kuitenkin vadelmasta ja kakku maistuikin ihan todella vadelmaiselta. Ihanaa, pumpulin kevyttä kakkua ;)\nn.250g vadelmia tms.\n1. Vatkaa munat ja sokeri kevyesti vaahdoksi. Lisää keskenään sekoitetut kuivat aineet varovasti joukkoon ja kaada taikina sitten voideltuun vuokaan (hieman isompi, kuin mihin teet kakun). Paista 175 asteessa n. 15-20 minuuttia.\n2. Leikkaa jäähtyneestä pohjasta sopiva pohja käyttämäsi irtopohjavuoan pohjalle.\n3. Survo jäiset marjat esim. sauvasekoittimella murskaksi.\n4. Kiehauta teflonkattilassa maito ja lisää vaahtokarkit. Sekoittele hiljaisella lämmöllä niin kauan, kunnes vaahtokarkit ovat sulaneet. Anna jäähtyä hetki esim. kylmäkallejen päällä. Lisää jäinen marjasurvos joukkoon ja sekoita tasaiseksi massaksi. Kaada massa pohjan päälle vuokaan ja laita hyytymään jääkaappiin (hyytyy parissa tunnissa).\nLähettänyt Kakkuviikari klo 18.47 Ei kommentteja:\nTein äidilleni töihin viemisiksi täytekakun. Olen tehnyt Orkideakakkua aiemminkin, mutta nyt punasävyisenä. Koristeet sokerimassaa, kukat varret kukkalankaa ja timanttinauha ihan askarteluliikkeestä, liimattuna elintarvikeliimalla alareunaan. Sisällä mansikkamoussea ja mansikkahilloa.\nLähettänyt Kakkuviikari klo 12.52 4 kommenttia:


Tytöksi tuomittu. Pirkko Saision upea pieni sukupuolinen omaelämäkerta | image.fi\n9.2.2016 Artikkeli, Elämä Kommentoi 8 Jaa Twiittaa\nTeksti: Pirkko Saisio Kuvat: Katja Tukiainen\nOn selvä, että joka Paulin elämä hengittää aivan eri sykkeellä kuin jonkun Paulan, kirjoittaa Pirkko Saisio, joka ei koskaan halunnut lapsuuden kotileikeissä äidiksi, vaan aina isäksi. Tämä on hänen pieni sukupuolinen omaelämäkertansa.\nIllalla poika kulki sillalla.\nSaattaa olla, että lauseessa mainittiin jotakin myös kuusta, luultavasti ei. Lause on kuitenkin suomen kielen kaunein lause, niin äidinkielen opettaja koulussa väitti.\nOlin kahdentoista ja katkera, syystä. Poika-sanan ympärille ei tietenkään ole vaikea sommitella suomen kielen kauneinta lausetta, koska poika on kaunis sana.\nTyttö. Minut oli alusta pitäen sommiteltu tämän ruman sanan aidan taakse. Poika oli aidan takana, ja siellä kukkivat myös poika-nimisille henkilöille kuuluvat oikeudet ja etuudet: mahdollisuus pissata seisaallaan missä ja milloin vain, mahdollisuus käyttää lyhyttä tukkaa ja polvihousuja, saada joululahjaksi lippalakki, rattikelkka, lennokki, mekanoja (legojen esi-isät) ja jopa polkuauto.\nMinulle joulupukki toi kaksi nukkea, Maijan ja Pipsan, jotka tuijottivat koskemattomina ja tyhjin silmin lelukopassa. Kesällä Maija unohtui aurinkoon, sen kumiseossormet sulivat ja käsien sahanpurut valuivat nurmikolle. En surrut, vaikka mummo muistutti, että olin hoitanut Maijaa huonosti ja kannattaisi parantaa nyt vähän, että osaisin olla hyvä äiti sitten kun se aika tulee.\nSe aika tuntui paitsi etäiseltä, myös muuten mahdottomalta. Halusin mieluummin isäksi.\nMonipuolisesti lahjakas ja erikoinen isänisäni, lukutaidoton sekatyömies ja anarkisti, osti minulle lippalakin. Se oli vihreää samettia, otsassa plastiikkinen lentokone, keltainen. Kuljin se päässäni uljaasti ympäristön huuteluista välittämättä, kunnes se, ilmeisesti läheisteni raskaasti ottamasta sosiaalisesta painostuksesta johtuen, salaperäisesti katosi.\nSitä lippalakkia olen etsinyt koko elämäni, ja korvikkeita vain löytänyt. (Mirkka Rekolankin päässä oli aina lippalakki; eipä tullut koskaan puheeksi minkä korvikkeena.)\nKoska en pitänyt tyttönä olemisesta, omasta tyttöydestäni, en pitänyt myöskään tytöistä. Leikin poikien kanssa.\nMyöhemmin elämässäni olen tutustunut lukuisiin naisiin, jotka ovat kertoneet leikkineensä koko lapsuutensa vain poikien kanssa. Useimmat näistä naisista kertovat lisäksi johtaneensa kokonaista poikalaumaa. (Itse asiassa niin monella naisella on muistoja poikalauman johtamisesta, että olen alkanut epäillä, ettei edes suurten ikäluokkien aikaan Suomeen syntynyt niin paljon poikia, että niitä olisi riittänyt johdettaviksi laumoiksi kaikille johtamiskykyisille tytöille.)\nMinulla ei ollut fyysisiä eikä psyykkisiä kykyjä johtaa minkäänlaisia laumoja, olin vähän kömpelö ja aika ujo, mutta löysin poikia, Ripan, Reiskan ja Alffin, joiden kanssa leikin kotia. Minä olin isä, se oli selvä. Jostakin hämäräksi jääneestä syystä Ripa, Reiska ja Alffi suostuivat, ainakin ajoittain, olemaan äitejä. Luultavasti lahjoin heitä, luultavasti karkeilla; perheelläni oli pienenpieni siirtomaatavaraliike.\nIsät menivät töihin ja Ruotsiin ja Amerikkaan ja määräsivät. Siinä oli jo neljä syytä haluta isäksi.\nKoulua en saanut aloittaa sortseissa, katkerasti hävitty taistelu.\nEi lyhyttä tukkaa, niskasta singlattua, vaan letit. Katkeraa.\nEn saanut myöskään vaihtaa nimeäni Markuksi, Jukaksi enkä Kaleviksi. Katkeraa, katkeraa.\nViisikon Pauli. Vihdoin tyttö, joka ymmärsi, että on mahdotonta olla tyttö, jos aikoi elää kunnollisen elämän. Paulin oikea, eli väärä, nimi oli Paula. On selvä, että joka Paulin elämä hengittää aivan eri sykkeellä kuin jonkun Paulan.\nOlin yhdeksän, en tuntenut yhtään tyttöä, joka olisi halunnut olla Pauli. (Myöhemmin tapasin laumoittain naisia, joiden ensisijainen roolimalli juuri ennen murrosikää oli ollut Viisikon Pauli.)\nYksi Kirsti halusi kyllä olla Rin Tin Tin, kasarmilla elävä susikoira, ja minä olin tietenkin se pulska poika Rusty, joka Rin Tin Tinin omisti. Välitunnit tuntuivat lyhyiltä Suomen ensimmäisen televisiosarjan Rin Tin Tinin ja Rustyn taistellessa epämääräisiä intiaaneja vastaan.\nOlin edelleen Viisikon Pauli, kun ajan tavan mukaan kolmasluokkalaiset siirrettiin tyttö- ja poikaluokille. Neljäkymmentäkaksi tyttöä samalla luokalla, eläkeikäinen hyveellinen opettaja ei väsynyt toistelemaan kunnon tytön ominaisuuksia, joita vaalimalla Suomeen kasvatettiin vaatimattomia, ahkeria, ompelukoneen ja hellan läheisyydessä viihtyviä vaimoja ja äitejä. ”Oletteko joskus lyöneet toverianne”, oli tämän opettajan aloituskysymys ensimmäisenä koulupäivänä.\nMuistaakseni olin. Flemarilla, Vasiksen ja Hesarin läheisyydessä kasvanut oli aina silloin tällöin joutunut turvautumaan ainakin huitomiseen, sylkemiseen ja potkimiseen itseään ja äitejä leikkiviä poikakavereita puolustaessaan.\nViittasin. Se oli virhe. Olin nimittäin ainoa. Sain luokan edessä seisten kuulla, miten rumaa, tuhmaa ja häpeällistä ja Jumalan ja Jeesuksenkin tahdon vastaista sellainen huitominen ja sylkeminen on.\nKyllä, täältä aikojen päästä olen samaa mieltä, ja iloinen siitä, että nykyisessä Suomessa aikuiset edes yrittävät puuttua lasten väliseen väkivaltaan. Viisikymmenluvun Suomessa lyömistä rumempaa oli vain kanteleminen, eli se, että meni vanhemmilleen tai opettajalle kertomaan olleensa lyömisen, sylkemisen, pilkkaamisen tai potkimisen kohde. Musta silmä tai haljennut huuli valmisti lasta elämään maailmassa, joka vuorenvarmasti tulisi tarjoamaan lisää samanlaista; paras oli tottua ajoissa olemaan inisemättä joka pikkuasiasta.\nOlin pelännyt tyttöluokalle joutumista. Pelkkiä pitkästyttäviä tyttöjä joka paikassa. Pelko osoittautui turhaakin turhemmaksi. Avasin kerran heikolle tytölle limsapullon korkin, sain vuotavan haavan sormeeni ja ymmärsin samaan aikaan näyttää haavaa kaikille ja vähätellä sitä. Ja siitä se paratiisi alkoi.\nKannoin tyttöjen jenkkikasseja (reput olivat vanhanaikaisia, niitä oli vain tosi köyhien perheiden lapsilla), availin ovia, nostin painavia esineitä, kehuskelin tyttöjen vaatteita ja ulkonäköön liittyviä asioita laajemminkin.\nOlin hauska, kerroin vitsejä. Tytöt nauroivat. Välitunneilla surffailin tyttöporukasta toiseen viihdyttämässä, auttamassa ja esittämässä mielipiteitä asiasta kuin asiasta.\nTäältä aikojen päästä epäilen, etten ole puolessa vuosisadassa juurikaan muuttunut.\nSamaa surffailemista harrastan edelleen. Ja mielipiteiden ilmaisemista. (Vaikeuksia tulee joskus niiden naisten kanssa, jotka eivät suostu menemään heille avatusta ovesta vaan jäävät ovelle pyörimään ja ehdottelemaan, että minä menisin ensin.\nEi käy, hyvät rouvat! Tätä iloa ette minulta vie!\nMutta puolustuksekseni sanottakoon, etten ole koskaan kieltäytynyt, jos joku näppärä ystävätär on halunnut ommella irronneen nappini. Tai tiskata puolestani. Tai imuroida. Tai pestä paitani. Tai silittää sen. Tai lyhentää housunlahkeeni. Tai pedata sänkyni. Aina olen suostunut.)\nTyttöparatiisista sekaluokalle jälleen. Oppikouluun. Olen yhdentoista ja vieläkin se Pauli. Nyt joudun kamppailemaan tyttöjen huomiosta oikeiden poikien kanssa, sellaisten, joiden ei ole tarvinnut eväänsäkään väräyttää saadakseen kantaa nimeä Jouko, Matti tai Seppo.\nOnneksi tyttöjä hitaammin kehittyneet ja puolta päätä lyhyemmätkin pojat eivät ole erityisen innostuneet availemaan tytöille ovia tai kantamaan tyttöjen reppuja. Se on tontti, joka jää edelleen minun haltuuni.\nPojat ovat innostuneet kiusaamaan tyttöjä. Ja nytpä on hämmästykseni suuri: tytöt tykkäävät siitä, kiusaamisesta, tuuppimisesta, tönimisestä, eivätkä anna minun puolustaa itseään. Tytöt nauravat poikien tosi huonoille vitseille. Hämmästyttävää. Katkeraa, jälleen.\nL. M. Montgomeryn Annan nuoruusvuodet. Tyttökirja. Sellaisen saan syntymäpäivälahjaksi tädiltäni, ja onhan se sitten luettava. Tyttökirja. Vihervaaran Anna, ihan toisenlainen tyttö kuin kukaan, jonka olen tuntenut. Punatukkainen. Herkkä. Pohtii maailmankaikkeutta. Oikeudenmukainen. Säkenöivä. Arvaamaton. Sielukas.Ennen kaikkea sielukas. Sana on minulle outo, mutta nyt se kattaa kaiken. Minä haluaisin olla sielukas, herkkä, säkenöivä. Liian laiha ja hyvin arvaamaton. Punatukkainen myös. Minulla ei ole juuri minkäänlaisia edellytyksiä muistuttaa tätä Annaa. Tämä Anna on kaiken lisäksi tyttö. Ja haluaakin olla tyttö, päinvastoin kuin Viisikon Pauli.\nMinäkin siis haluan olla tyttö. Haluanko? En ole ihan varma, ellen saa samaan pakettiin tätä laihana ja punatukkaisena olemista.\nParas ystäväni Ritva muistuttaa paljon tätä Annaa, ja aika paljon Regina Linnanheimoa myös. (Ritva innostuu Regina Linnanheimoa muistuttamisestaan niin paljon, että kun olemme katsoneet televisiosta kaikki Regina Linnanheimo -elokuvat ja kuulleet sen hämmästyttävän tiedon, että Regina Linnanheimo on, paitsi elossa edelleen, myös televisiossa työssä, kirjoitamme hänelle sinne televisioon pitkän ja haaveellisen kirjeen, johon hän ei koskaan vastaa.) Olen rakastunut Regina Linnanheimoon, ja Ritvaan myös. Olen rakastunut myös englannin opettajaani, koska hän muistuttaa iäkästä Vihervaaran Annaa.\nEn ymmärrä itseäni. Olen rakastunut myös Ismoon ja Hessuun, en ole varma kumpaanko enemmän, mutta jotenkin haaleasti. En voi kuvitella puhuvani syvämietteisesti minkään Hessun kanssa, päinvastoin kuin Regina Linnanheimon tai Ritvan kanssa.\nSen lisäksi, että olen rakastunut yhteen tyttöön ja kahteen poikaan ja yhteen tai kahteen naispuoliseen opettajaan, yhteen entiseen elokuvatähteen ja yhteen romaanihenkilöön, haluan edelleen olla poika, mutta aivan uusi piina on halu tulla äidiksi, sitten joskus. (Tätä viimeistä halua käyn testaamassa hakeutumalla hoitajaksi Pelastusarmeijan kesäsiirtolaan, kun olen viidentoista. Ja kyllä. Haluaisin mitä pikimmiten adoptoida nelivuotiaan pojan, hän on ujo ja vetäytyvä, ja hänen nimensä on Jari.)\nEn ymmärrä itseäni. Tunteeni ja haluni ovat selkeitä minulle itselleni, mutta niistä ei voi puhua oikein kenellekään.\nSen ymmärrän, että tunteeni ja haluni ovat kummallisia, varsinkin rinnakkain aseteltuina.\nEn mahdu maailmaan. Päätän ryhtyä nunnaksi, sitten joskus. Silloin saan elää naisten ympäröimänä, hiljaisuudessa, jossa ei koko ajan tarvitse selittää selittämätöntä. (Ainoa huoleni nunnaksi ryhtymisen suhteen on kysymys siitä, saavatko nunnat kirjoittaa romaaneja ja tulla kuuluisiksi kirjailijoiksi. Kaikista haluistani kirjailijaksi tuleminen vie kuitenkin voiton.)\nEhdin jo kirjoittaa ylioppilaaksi, harhailla päämäärättä yliopiston käytäviä pari vuotta ja tulla melkein täysi-ikäiseksi (21 vuotta niihin aikoihin!), ennen kuin näen ensimmäisen homon, ja senkin etäältä.\nTämä yliopiston kahvilan läpi kävelevä homo on hämmästyttävä näky siinä mielessä, että näyttää aivan tavalliselta ihmiseltä.Mutta tyttöporukka, jonka seurassa istun, vakuuttaa, että asiasta on varmaa tietoa. Ja sen jälkeen, kun ihminen on nähnyt elämänsä ensimmäisen homon, voi ihmiselle tapahtua mitä tahansa, ja vieläpä pikaisesti.\nParissa päivässä koko tyttöporukka paljastuu homoiksi itsekin. Opin, että naispuolisia homoja kutsutaan lesboiksi. Nämä hämmästyttävät tytöt kertovat kiinnittäneensä minuun huomiota jo jonkin aikaa.\nEn ole kokenut, että minuun olisi aikaisemmin kiinnitetty minkäänlaista huomiota, joten hämmentävä asia seuraa nyt toistaan. Kuten se, että punatukkainen (hennattu, ei aito Anna!) kertoo olevansa rakastunut minuun, ja viikon kuluttua seurustelen, vihdoin, jonkun kanssa, vieläpä sellaisen, jolla on punainen tukka!\nJa Punatukkainen avaa minulle vihdoin Paratiisin ovet.\nParatiisi sijaitsee Kalevankadulla, kellaritiloissa. Siellä tapaan tyttöjä, joista monilla on miesten kokopuku ja kravatti. Tytöt tanssivat keskenään, ja niin tekevät myös pojat.\nMerkillistä tämäkin: pojat flirttaavat keskenään, niin kuin tytötkin. Tytöt ja pojat ovat kavereita, eikä kukaan naura kenenkään huonolle vitsille. Ja uusi kokemus tämäkin: saan avata ovet myös pojille!\nOivallan myös asian, joka on niin päivänselvä, että juuri sellaiset jäävät usein oivaltamatta: En minä mikään Montgomeryn Anna ole koskaan halunnut olla. Minä olen halunnut olla se Annan rakastettu. Olen halunnut Annan. Annaa.\nEi. Ei se sen pituinen ollut, ei sinne päinkään.Punatukkaisen jälkeen tuli Brunette ja sitten kaikenlaista, käväisin kihloissakin miehen kanssa, sitten tuli taas Brunette, eri brunette tällä kertaa.\nJa siinä välissä lapsi. Tyttö. Minusta tuli tytön äiti. Minun piti kasvattaa tyttö, joka ei halunnut olla poika.\nTyttö halusi tyttöjen asioita, Tytön huoneen lattiakin maalattiin käskystä vaaleanpunaiseksi.\nVaaleanpunaista oli paljon, kuten upouusi toppapukukin, jonka uumenista kaksi nahkatakkista ystävätärtäni eivät Tyttöä tunnistaneet. He olivat hakemassa Tyttöä päiväkodissa ja pyörivät päiväkodin pihalla neuvottomina. Päiväkodin tädit tunnistivat kuitenkin sen näköiset naiset ja hakivat kirjavasta lapsilaumasta juuri oikean vaaleanpunaisen tytön kotiin vietäväksi.\nTytön lapsuus kimalsi. Suostuttiin siihen pääosin, mutta barbi, ei käy! Oikeankaan tytön ei tarvitse nielaista blondimaailmaa sellaisenaan. Ja panta! Sellainen panta, joka pannaan päähän ja joka työntää tukan kummalliseksi töyhdöksi päälaelle. Ja saa tytön kuin tytön näyttämään toimeliaalta tosikolta.\nSellaisia piilotettiin ja hävitettiin. (Asiaa on kaduttu myöhemmin ja ostettu aikuiselle Tytölle kimaltavia pantoja. Myöhäistä! Onneksi.)\nTyttö kasvoi, kun ympäristö ei pannut vastaan, tytöksi. Pitkät hiukset, seitsemän tanssituntia viikossa, monimutkainen tapa flirttailla poikien kanssa, joita meille ilmestyi, kengät eteisessä, isot kuin uponneet laivat.\nOpin senkin, että poikaystävä on aivan eri asia kuin ystäväpoika.\nJa siinä samassa huomasin, että Kalevankadun öiden jälkeen minunkin elämässäni on ollut paljon ystäväpoikia.\nMinun elämääni ystäväpojat tulivat sisälle samalla oven avauksella kuin suunnitelmat poikaystävästä kävelivät ulos.\n– Sinä kun vihaat miehiä, niin sanopa...\n– En vihaa.\n– Niin, sinä kun...et siis pidä miehistä, niin...\n– No sinulla kun on...kompleksinen suhde miehiin, niin...\nTällaisia tuskastuttavia keskustelun alkuja olen torpannut elämäni aikana varmaan tuhansia, vieläkin silloin tällöin.\nTyttärelle syntyi poika. Kaksi isoäitiä on hukuttanut pojan lahjoihin, joista itse jäivät lapsuudessaan paitsi. Lentokeita, autoja, legoja, miekkoja, kilpiä, junia, lapioita, kauhakuormaajia! Ja vaatteet: hyllyllinen lippalakkeja, pillifarkkuja, pieniä pojille tarkoitettuja miestenpukuja, kravatteja, kauluspaitoja, Batman-svetareita, Spiderman-huppareita.\nMutta ihmisen elämästähän eivät haasteet lopu.\nNyt tyttärellä on myös tytär.\nIsoäidit kuljeskelevat tyttöjen vaateosastolla vähän haaleissa mielentiloissa. Vaaleanpunaista, pitsejä, Give-me-a-hug-with-love-bodyja.\nJa leluosasto: nukkeja, niille koteja, joita kotirouva hoitaa, astiastoja, helloja, muovinen kaupan kassakone. Hmmm...\nJa sitten oivallus.\nVoihan tytöllekin ostaa kauhakuormaajan tai miekan.\nMistäpä minä tiedän, mitä tytöt oikeasti haluavat.\nEi kai kukaan tiedä. Vai tietääkö? ■


Tietoja sukunimestä Angervo\nAngervo on Suomessa esiintyvä sukunimi. Se on suomalaisilla melko harvinainen.\nAngervoiden lukumäärä eri vuosina:\nSukunimien yleisyyslistalla Angervo on sijalla 8 244. Mitenkään poikkeuksellisen harvinainen nimi se ei ole. Noin joka viidennellä suomalaisella on vielä harvinaisempi nimi.\nAngervo on ollut ns. suojattu sukunimi. Jottei suvun ulkopuolinen voisi ottaa samaa nimeä, Angervo on suojattu 1935 Suomalaisuuden Liitossa. Nykyään nimiä ei enää suojata, vaan kaikki sukunimet ovat suojattuja sukunimiä.\nAngervoja tiedetään asuneen ainakin viereisten karttojen mukaisilla paikkakunnilla. Asuinpaikkakartta (violetit merkit) osoittaa 6 Angervon asuinpaikan. Paikkatiedot perustuvat vuosina 1939–1945 aikuisiässä kuolleiden tietoihin, eivätkä ne kata kaikkia tämännimisiä.\nSyntymäpaikkakartta (harmahtavat merkit) osoittaa, missä edellä mainitut vainajat olivat aikanaan syntyneet. On huomattava, että sukunimen muuttaminen oli 1900-luvun alkupuolella erittäin yleistä. Niinpä heillä saattoi syntyessään olla jokin muu nimi kuin Angervo, tai sukunimi saattoi varsinkin lännessä puuttua kokonaan. Syntymäpaikkakarttaan on otettu miehet ja naimattomat naiset, joiden sukunimi ei ole vaihtunut avioituessa. Heitä on kartalla 6.\nSana Angervo tai Angervon esiintyy osana yritysten nimiä ja/tai yritysten omistajilla. Yritysten viralliset kotipaikat on esitetty sinisillä merkeillä oheisilla kartoilla. Jos kartalla on erikokoisia merkkejä, suurempi merkki tarkoittaa suurempaa yhtiömäärää.\nSana Angervo esiintyy katuosoitteissa seuraavasti: Angervokatu, Angervokuja, Angervonkatu, Angervonkuja, Angervonpolku, Angervontie, Angervopolku, Angervotanhua, Angervotie. Osoitteet on merkitty oheiseen karttaan punaisella.\nAngervo on myös naisen etunimi. Vuonna 2019 Angervo oli yhtenä etunimenä 79 suomalaisella (6 miestä, 73 naista). Samaan aikaan Angervo oli 76 suomalaisen sukunimi. Luvut koskevat Suomen kansalaisia.\nVenäjäksi Ангерво tarkoittaa nimeä Angervo. Jotkut nimet voidaan kirjoittaa venäjäksi useammallakin eri tavalla.\nEnnen vanhaan, kun oikeinkirjoitus horjui, käytettiin sukunimistä mitä erilaisimpia kirjoitusmuotoja. Angerfwå on esimerkki ”vanhanaikaisesta” kirjoitusasusta. Angervo olisi voitu kirjoittaa vaikkapa näin. Todelliset vanhat kirjoitusasut selviävät kirkonkirjoista; tämä esimerkki on tietokoneella keksitty.\nAlkusointuiset nimet ovat sellaisia, jotka alkavat mahdollisimman samalla tavoin. Alkusointuinen nimi on vaikkapa Angelo Angervo tai Angela Angervo.\nSamankaltaisia nimiä kuin Angervo\nSana angervo Kielitoimiston sanakirjassa\nSläktnamnet / Surname Angervo, Finland.


Frisbeegolf : Yleistä höpinää | Pokeritieto\nNiki » 25.6.2009 12:40:37 Haulla löytyi muutama satunnainen maininta, mutta omaa ketjua ei vielä ollut, joten tehdäänpä. Hurahdin lajiin viime kesänä ja olen yrittänyt säiden salliessa käydä viskomassa kiekkoa ainakin kerran viikossa. Tätä helpotti jonkin verran se, että parin kilometrin päähän kotoa Siltamäkeen aukesi uusi rata. Muut Helsingin radat ovat Talissa ja Meilahdessa. Siltamäki on aika aloittelijaystävällinen, Meilahdessa meinasi tulla itku paria rataa katsellessa (mm. väylä 6 jyrkkää rinnettä ylös). Talin rata on ehkä paras, mutta myös haastava. Muualtakin Suomesta ratoja löytyy, jonkinlainen lista on täällä.Lajin tarkoituksena on saada kiekko koriin mahdollisimman vähillä heitoilla. Samaan tapaan kuin "oikeassa" golfissa on erilaisia mailoja, käytetään frisbeegolfissa erilaisia kiekkoja - draivereita pitkiä avausheittoja varten, midrange-kiekkoja lähestymiseen ja puttereita viimeistelyyn. Kiekkoa voi ja useimmiten kannattaa vaihtaa kesken radan tilanteen mukaan.Kiekkoja voi ostaa verkkokaupoista (lopussa pari linkkiä, muitakin putiikkeja on), hyvin varustelluista urheiluliikkeistä ja esimerkiksi Hong Kongin myymälöistä, joissa oli yllättävänkin hyvä valikoima. Hinnat ovat kiekosta riippuen ehkä noin 6-16 euroa. Aloittamiseen riittää periaatteessa yksikin kiekko (käytännössä varmaan draiveri), mutta helpommalla ehkä pääsee, jos ostaa esimerkiksi yhden draiverin, yhden midrangen ja yhden putterin, jolloin puhutaan 25-30 eurosta. Kovin kallis harrastus ei siis ole, koska muita varusteita ei tarvita ja valtaosaa radoista pyöritetään talkoovoimin. Pukeutumiskoodia ei ole, mutta kannattaa varautua maaston ja sään mukaan. Talissa voi löytää kiekkonsa nokkosten keskeltä muutamallakin väylällä, Meilahti taas on aika kallioinen.+=Kovin paljoa urheilullisuutta laji ei vaadi. Heitoissa on ainakin aluksi enemmän kyse tekniikasta kuin voimasta, mutta taidon karttuessa olisi tietysti hyvä olla tarpeeksi ruista ranteessa pitkiä avauksia varten. Omat heittoni kaartavat useimmiten liikaa vasemmalle, koska kiekko lähtee joko vinossa asennossa tai vinolla heitolla. Tekemällä oppii, Talin harjoituskentällä voi hioa puttauksia ja heittojaan kuntoon. Matkaa kuitenkin vielä on, koska esimerkiksi Talin kentän par on 58 ja oma ennätykseni kierrokselle on tällä hetkellä 87... Golfkärryjä ei ole käytössä, vaan väylältä toiselle ja tietysti niiden sisällä kuljetaan jalan, joten kävelymatkaa kierroksella kertyy jonkin verran.Heittää voi kämmen- tai rystypuolelta, pystysuunnassa tai miten milloinkin tilanteesta ja edessä olevista esteistä riippuen. Talin Tallaajien sivuilla on pieni opetusnurkka, lisää ohjeita löytää googlettamalla. YouTubessa on myös paljon tekniikka- ja muita videoita aiheeseen liittyen, joten sitäkin kautta voi vinkkejä hakea.Hole-in-one on tässäkin lajissa tietysti hartaasti metsästetty saavutus, mutta itse en ole ollut lähelläkään vielä tähän mennessä. Siltamäessä on pari lyhyttä rataa, joilla se voisi periaatteessa onnistua riittävän monella toistolla, mutta sitä odotellessa...Frisbeegolf on aika leppoisa laji, mutta tietysti siinäkin saa verenpaineen koholle, kun mokaa helpon putin neljännen kerran peräkkäin. Tuloksistaan kannattaa muutenkin pitää kirjaa, jolloin voi helposti seurata kehittymistään. En päässyt viime kesänä kertaakaan Talissa alle sadalla lyönnillä, joten jotain kehitystä on sentään tänä vuonna tapahtunut.Etiketistä sen verran, että on ehdottomasti kiellettyä heittää väylälle, jos siellä on vielä edellinen porukka. Kiekko lähtee aika lujaa, joten se sattuu osuessaan. Myös auto- ja kävelyteiden yms. läheisyydessä pitää ensin tarkistaa, ettei kiekko harhaan lentäessään kolahda ohikulkijaan tai -ajajaan. Jos heitto kuitenkin lähtee ihan vikasuuntaan tai jostain ilmestyy yllättäen siviili kiekon mahdolliselle lentoreitille, kannattaa huutaa varoitus - joko "FORE!" tai jos epäilee ettei sitä ymmärretä, ihan vain "VARO KIEKKOA!" tms. Jos itse kuulee huudon, kannattaa ennemmin keskittyä suojaamaan päänsä kuin jäädä kuikuilemaan, mistä suunnasta se kiekko nyt sitten onkaan tulossa.Kiekot voivat helposti hukkua lyhyeksi tai pidemmäksikin aikaa erilaisiin karheikkoihin, pusikkoihin yms., jos heitto lähteekin vähän eri suuntaan kuin piti tai ei näe, mihin kiekko kaartaa pusikon tms. läpi. Sen takia ne kannattaa varustaa jonkinlaisilla yhteystiedoilla, esim. kirjoittaa pohjaan tussilla nimi ja puhelinnumero, jotta mahdollinen löytäjä voi sitten ne palauttaa. Talissa on laatikko, johon löytökiekot voi viedä. Itse onnistuin eilen ensimmäistä kertaa "hukkaamaan" kiekon Siltamäessä. Tiedän, että se on väylän 15 oikealla puolella olevassa metsikössä, mutta niin korkealla niin ison männyn latvassa, että sen pois saamiseen vaadittaisiin joko kova tuulenpuuska tai kirves. Voisi sanoa, että avausheitto oli kohtuullisen epäonnistunut.Juomia yms. voi kierroksen aikana nauttia, mutta ne pitää sitten saada myös roskikseen asti - Talin huippu on entinen kaatopaikka, ei nykyinen. Lisäksi jos jaksaa kanniskella täysiä pulloja kierrokselle mukaan, olisi syytä jaksaa myös kantaa tyhjät pois. Kilpailujakin lajista järjestetään, mutta itse en ole vielä osallistunut. Tallaajilla on joka torstai viikkokisa Talissa, jossa eniten tulostaan parantaneet palkitaan kiekoilla. Muut friikahtaneet voivat ilmoitella täällä, hyvällä tuurilla voisi ehkä yrittää järjestää jotain epävirallista pt-toimintaakin?Wiki-artikkeliLiitokiekko.comTalin TallaajatSuomen FrisbeeliittoDiscmaniaVaruste.net\nTenitsi » 25.6.2009 13:28:46 Muutaman kerran käynyt heittelemässä Tampereella ja on kyllä hemmetin hauskaa ja aika vierähtää hetkessä!\nDenzel_W » 25.6.2009 14:13:25 Siis tää on niin helvetistä tää laji. Tai siis en mä oo kun kerran kokeillu, Talissa ja voi olla että mä vihaan kyllä enemmän sitä rataa. Siellä saakelin metsässä saa rämpiä jyrkässä rinteessä jalat polviin asti hiekkaan uponneena. Ja voi olla että pitkät kynnet (joilla ei saa kunnon otetta siitä frisbeestä) ja sandaalit (täynnä hiekkaa) ei ollut paras varustus tolle reissulle. Mutta mä en kokeile enää koskaan. Kaverit kyllä tykkää kovasti.\nViestit: 67Liittynyt: 28.5.2006 15:48:19Paikkakunta: Helsinki\nmtze » 26.6.2009 0:54:39 Lajia 1v 1kk harrastaneena voin sanoa et mikään ei oo tähän mennessä koukuttanut yhtä paljon kuin frisbeegolf Päivittäistä treeniä 2-5h, tulosta tulee! henk. koht. rataennätykset oulun hiirosen radalla -5 ja toppilassa -3. Porin ja Oulun sm-kisoissa myös hyvät sijoitukset, oulussa 20/65! Hieno kesälaji,suosittelen kaikille!\nViestit: 24Liittynyt: 23.7.2006 21:14:46Paikkakunta: Oulu\nPainovoima » 26.6.2009 0:58:56 lol mikä laji Painovoima\nViestit: 89Liittynyt: 9.10.2005 23:31:11Paikkakunta: Oulu\nmtze » 26.6.2009 1:12:46 haha, painovoima lollailee tääl ja on ite harrastanu lajia 10 vuotta ja on lajissa suomen top10 heittäjä pituusheiton hopeamitalisti viime kesältä! kerro meille amatööreille lisää lajista!edittiä: pituusheiton MM hopeamitalisti viime kesältä!\njapo19 » 26.6.2009 1:18:00 Hole in one vuonna 2006 joka oli toinen kerta kun kävin heittelemässä! Myönnetään kävi pikku joulu!\nViestit: 114Liittynyt: 19.11.2007 20:53:58Paikkakunta: Naantali\nmtze » 26.6.2009 1:19:54 sen reilun vuoden heittänyt kuten mainitsin ja n. 5 kertaa avaus kolissut ylä/alarautaan tai ketjuihin! vielä ei ole hole in onea suotu, ei niitä oteta, ne tulee jos tulee mtze\nmikoson » 26.6.2009 2:14:48 Pari vuotta sit seottiin frendin kans ihan kunnolla ja yks kesä käytännös asuttiin noilla radoilla. Ite sain Talin radan muistaakseni 65:een vedettyy ja sittemmin innostus lopahti. Frendi jatko tahkoomista ja on nyt varovasti arvioiden Suomen 10 parhaan joukossa. Kentistä sen verran et oon käyny Talissa, Nummelassa, Meilahdessa, Hangossa, Tammisaaressa ja sit joku stadin kenttä jota en muista. Meilahti ja toi unknown kenttä on ihan susia. Paras on Tali sit tulee Nummela ja Tammisaari. Ite pidän Nummelasta Tammisaarta enempi, ehkä ihan vaan Nummelan 10väylän takia Nummelas on joku toinenki rata mut en oo koskaa käyny. Sellasta kuulin et ei ainakaan alottelijoille kauheen mukava koska väylien pituus on järjestään joku 400m(Talissa pisin taitaa olla about 220m).Oon samaa mieltä lajin rentoudesta. Talissaki näki jengiä puistokemisteistä yritysjohtajiin ja kaikilla yhtä hauskaa.Sit OP:lle sellanen ohje ja muillekin, että kun lajin alottaa ni driverit sun muut voi unohtaa ja heittää pelkästään putterilla. Putteri on selkeästi vakaampi ja sillä on helpompi hioa tekniikka kohilleen ja sit kun saa putterin lentämään suoraan ni voi alkaa miettimään epävakaampia kiekkoja. Putteri ei lennä, ehkä ihan yhtä pitkälle mutta alussa ainakin sillä saa, jopa parempia tuloksia koska sitä kiekkoa ei tartte olla hakemassa sieltä ravi radan puolelta. Ja jos ite sain driverin lentämään sen about 100m, ni kyl siel oli osaavia jannuja mm. nuorten suomenmestari ja pm-kakkonen joka kyllä kisko putterilla pitempiä siivuja. Ja, kun näitten kans kiers niitä ratoja ni ne avas esim ykkösellä putterillä siihen haarapuulle, josta eteenpäin ei oikein suoraan pääsekään. Talissa on periaatteesa vaan muutama rata jossa tosissaan tarttee kiskasta driverillä ja sillonki tartteis hallita se homma. Et parempi ottaa se jokunen metri pituudesta pois ja pysyä suuremmalla todennäkösyydellä radalla. Mut kylmä sen itekkin myönnä, et en vitussa alkanu millään puttereilla pelleilee vaa täysii driverilä , mut mun tekniikka kehittyki iha perseelleen. Mm. se SM kaveri kerto pelanneensa ekan vuoden pelkästään putterilla, koska jos se putteri ei lennä ni driveri ei sit todellakaan lennä(ainakaan sinne minne pitäs).Jos OP se sun kiekko lähtee vasemmalle, ni melkovarmasti se on vähän kokeneempien kapine ja siten sulle alivakaa( vai ylivakaa en o varma ) Ja jos se lähtis oikeelle ni sit toisin päin. Kiekot myös löystyy ja kuluu et niist tulee ajan kans oikeelle lähteviä. Driverillä se tavote on saada kiekko lähtee kevyesti kaartamaan oikeelle ja sen jälkee vasemmalle. Omasta kokemuksesta voin veikata, et sul on tekniikassa vikaa, sekä se kokeempien kapine. Siellä kentällä, ku menee repäsee jotain kaveria hihasta jol on tallaajien paita ja kysyy et näytä miten tää homma toimii, ni joko se vetää turpaan tai sit se ilomielin näyttää ja neuvoo never knows. Sen voin kertoa, et se oikeen tekniikan harjottelu sekä näyttää, että tuntuu typerältä, mut sillä sen oppii. Ite en ollu kauheen innokas ja mun tulos jäikin sit siihen 65:een. Mut tosiaan suosittelen lajia kaikille ja nimenomaan frendien kans aurinkoisena päivänä kaljoissa vetoja lyöden ni mikäs sen parempaa. Omasta kokemuksesta voin sanoa, et on myös painettu Tali läpi kaatosateessa kaverin kanssa ja kumpiaan ei puhunu sanaakaan kiekan aikana, et siihen sen ei tartte mennä EDIT: Jos nyt en ihan paskaa puhuis ni ei se frendi ihan kympin joukossa ole sanotaan vaikka 30 ja se toinen kaveri oli nuorten sm kakkonen ku tarkemin mietin pokerstarax2012:nollasta 38x kertaistettu rahat jo ekaan päivään, tällä menolla oon jo vuoden päästä tavoitteessani\nNiki » 26.6.2009 11:36:19 Pelkkä putterikierros kuulostaa ihan mielenkiintoiselta idealta, voisi joskus testata. Omien draivereidenkin pitäisi kyllä olla kohtuullisen aloittelijaystävällisiä - http://www.discraft.com/prod_eclipse_d.html ja http://www.discraft.com/prod_xl_d.html (on tosin tällä hetkellä siellä männyssä, mutta toinen samankaltainen kiekko jäi vielä reppuun) - mutta on kyllä ihan totta, että midrangekin lentää toistaiseksi keskimäärin draiveria enemmän sinne minne haluaa, putterilla en noita pidempiä heittoja ole kovin usein kokeillut. Antero TT:stä piti pienen tekniikkanurkan meille viime kesänä, pitäisi kysellä tässä jollain käynnillä uudelleen vinkkejä. Isoimmat pullonkaulat ovat kallellaan lähtevä kiekko ja vino heittosuunta noin muutenkin. Hyviäkin heittoja mahtuu sekaan, mutta rutiinia ei ole vielä tarpeeksi.\nSteckle » 26.6.2009 15:17:08 Lahessa aukesi uusi, ainakin itselleni suhteellisen haastava 18 väylän rata. Rata on rakennettu Mukkulan vanhalle golfkentälle ja muutama väylä on mukavasti metsässä. Siellä sitä tarkkuutta vaaditaan ihan riittävästi. Asianmukaiset lämmittelypaikat löytyy myös, jossa lähipeliä voi hinkata kuntoon.http://www.frisbeesports.net/news_fin/mukkula_scorecard.pdfKesän ensimmäinen kierros tuolla virallisilla säännöillä jätti mieleen ristiriitaiset tunteet, sekä harrastuksen tuottamasta mielihyvästä, että helvetillisen epäonnistumisen tuoman pettymyksen. Lajihan on kuitenkin leppoisa, eikä tarvitse turhia kiristellä protokollasta eikä tiiausajoista, vaan voi keskittyä nauttimaan luonnosta, hyvästä seurasta ja tarvittaessa kilpailuvietin tyydyttämisestä.Lahessa kiekkoja taitaa myydä honkkari, jossa on kohtuuvalikoima Innovan lättyjä. Myös Kärkkäinen myy jotain Discraftin kolmen kiekon aloitussettiä reilulla parilla kympillä


Ortler Bozen Performance Wave Naiset, black matt -uskomattomaan hintaan | Bikester.fi\nOrtler Bozen Performance Wave Naiset, black matt\nVain 4 viidestä tähdestä olisi melkein menettänyt pariston kiinnityksen seurauksena, jos mutterit olisivat koskaan kiinnittyneet ruuveihin En tiedä.\nErittäin hyvä Vae\nErittäin tyytyväinen tähän kauniiseen pyöräilyn suorituskykyyn. Kaverini on iloinen. Liian huono se puuttuu kehyslukosta\nHyvä, hyvä e-pyörä (pedelec)\nTämä pyörä on hienoa. Suorituskykymoottori on enemmän kuin vain tuki, mukava ylämäkeen on mahdollista. Suuret 500 Wh: n akkukäyttöiset levyjarrut, vakaa runko, koko pyörä onnistuu. Olen iloinen, että ostin sen.


Kivunlievitys ryhtiä korjaavilla vaatteilla – Anodyne.fi\nKivun lievitys ja hyvä ryhti\nKivunlievitys ryhtiä korjaavilla vaatteilla\nTeemme kaikkemme todistaaksemme tuotteidemme tehokkuuden. Tämän vuoksi tilasimme puolueettoman tutkimuksen, johon kerättiin vastauksia 1 039 asiakkaaltamme. Tutkimuksessa todettiin, että Posture Shirt™-tuotteemme vaikuttaa positiivisesti ryhtiin ja sitä voidaan käyttää lisäapuna pään, niskan, hartioiden ja selän kivunlievitykseen.\n73 % kokee selkä- ja hartiakipujensa vähentyneen.\n70 % kokee niskakipujensa vähentyneen.\n65 % kokee alaselkäkipujen voimakkuuden lievittyneen.\n77 % kokee päänsäryn voimakkuuden lievittyneen.\nOlemme lääketieteellisesti hyväksytty\nAnodyne® on ainoa ryhtiä korjaavien vaatteiden jälleenmyyjä Euroopassa, jonka tuotteet ovat sekä FDA:n rekisteröimiä että CE-merkittyjä lääkinnällisinä laitteina. Tämä tarkoittaa sitä, että tuotteemme täyttävät suuren määrän tiukkoja ympäristö-, turvallisuus-, laatu- ja tuloskriteereitä.\nTämä hyväksyntä koskee Posture Shirt™-, SpinalQ Pro- ja MyLign Pro-tuotteitamme.\nPosture Shirt™-tuotteemme on ensimmäinen markkinoille saapunut ryhtiä korjaava t-paita. T-paita on kehitetty perustuen tieteellisiin ihmisfysiologisiin tutkimuksiin ja kehitykseen on saatu inspiraatiota kinesioteipin käytöstä fysioterapeuttisena kivunhoitomuotona.\nKinesioteippi on integroitu Posture Shirt™-tuotteesemme, jonka selkäpuolella on käytetty NeuroBands™-teknologiaamme - tukihihnat on sijoitettu kohtaan, jossa kinesioteippiä tavallisesti käytettäisiin. NeuroBands™-teknologia on välttämätön t-paidan kyvylle stimuloida parempaa ryhtiä vetämällä olkapäitä kevyesti taaksepäin. Tämä muistuttaa vartaloa pysymään suorassa ja säilyttämään hyvän ryhdin.\nKivun lievitys on osana DNA:tamme\nAnodyne® perustettiin, koska toimitusjohtaja Kenneth kärsi itse kivuista useiden vuosien ajan. Lukemattomien fysioterapiahoitojen ja pitkän etsinnän jälkeen hän löysi Yhdysvalloista ryhtiä korjaavan t-paidan, joka auttoi häntä suoristamaan ryhtiään. Vaikutus oli hänelle kiistaton ja hän tiesi heti, että tämä t-paita oli myös jaettava niiden muiden tietoisuuteen, jotka kärsivät huonon ryhdin vaikutuksista. Joten vuonna 2014 hän perusti yhdessä vaimonsa Mian kanssa Anodynen® ja aloitti Posture Shirt™-tuotteen jakelun Euroopassa. Tämän jälkeen valikoimamme on kasvanut ja tarjoamme nyt laajan kirjon ryhtiä korjaavia ja kipua lievittäviä tuotteita.


Honda VT 1100 Shadow VT 1100 C2 Shadow ACE 1 100 cm³ 1997 - Ilmajoki - Moottoripyörä - Nettimoto\nTodella esimerkillisessä kunnossa oleva iso Shadow olisi myynnissä. Jos etsit pyörää missä ei ole laitettavaa niin tässä olisi sellainen. Erittäin hyvät varusteet mukaan: -2x pleksi -Kuljettajan noja -Sissy ja matkustajan istuin -Laukkuraudat -Orkkis jalkatapit -Lisävalot/rauta (ei kytketty) -Kello -12V ulosotto yms. Mahdollisuus saada mukaan kevlar farkut, sinisalon takki ja Nolan avokypärä bluetooth toiminnolla (kaiuttimet ja mikrofoni integroitu) mikäli hinnasta päästään sopuun. Öljyt ja suodatin ja peräöljyt vaihdettu 43tkm Renkaat hyvät (Metzeler marathon) Soittele jos haluat lisätietoa pyörästä. 050 533 7911\n1100 Shadow VT 1100 C2 Shadow ACE\nHonda VT 1100 Shadow VT 1100 C2 Shadow ACE\nTodella esimerkillisessä kunnossa oleva iso Shadow olisi myynnissä. Jos etsit pyörää missä ei ole laitettavaa niin tässä olisi sellainen.\nErittäin hyvät varusteet mukaan:\n-Sissy ja matkustajan istuin\n-Lisävalot/rauta (ei kytketty)\nMahdollisuus saada mukaan kevlar farkut, sinisalon takki ja Nolan avokypärä bluetooth toiminnolla (kaiuttimet ja mikrofoni integroitu) mikäli hinnasta päästään sopuun.\nÖljyt ja suodatin ja peräöljyt vaihdettu 43tkm\nRenkaat hyvät (Metzeler marathon)\nSoittele jos haluat lisätietoa pyörästä.\n050 533 7911 Piilota »\nHonda VT VT 1100 C2 Shadow ACE\nNettimoto ID 2187717


Imetysmekko Anita PDF-kaava - Unelmallinen\nHUOM! Tämä on itse tulostettava PDF-kaava ja toimitetaan sähköisesti. Katso ohjevideo: PDF-kaavan tulostus ja kasaaminen. Anita imetysmekkokaava kuuluu myös Unelmallinen imetysmekko kaavapakettiin. Tämä tuote sisältää Anita mekkokaavan sekä tavallisena, että imetysluukullisena.\nLisää haluamasi PDF-tuotteet ostoskoriin ja mene kassalle. Valitse toimitustavaksi maksuton digitaalisten tuotteiden toimitus. Muista palata maksun jälkeen kauppaan! Heti onnistuneen tilauksen tehtyäsi saat sähköpostiisi automaattisina viesteinä tilausvahvistuksen sekä tilaamasi PDF kaavat. Anita mekkokaavan ladattavassa PDF-kaava tiedostossa on yhteensä 23 sivua ja imetyskaavanosien tiedostossa 17 sivua. Tiedoston avaamiseksi laitteessasi pitää olla erillinen PDF tiedostoja lukeva ohjelma kuten Adobe Reader.


Illalla katseltiin vastarantaa. Auringon laskussa oli persikanväriä, malvaa, kalpeaa hopeaa, kontrasteina, värikenttien kehyksinä rannan puut, vastaranta. Iholla vielä viimeinen uintireissu, kalpeaan siniseen ja hopeaan sointuva tunne.\nAamulla maailman raja on kadonnut usvaan. Aurinko on lähellä veden pintaa, katselee puiden takaa, valo leikkii veden pinnalla, kirjoo kimmeltäviä kuvioita kuin koruja aamun harmaaseen sumukauhtanaan. Veden viileys kohtaa uimarin, jokaisesta vedosta jää nopea viiva tyveneen.\nSumu rajaa erilleen saaret, jotka päivänvalossa sulautuvat toisiinsa, vihreäksi muuriksi. Joutsen lausuu iskevän repliikkinsä, aamun ensimmäisen kalastajan veneen staccato kantaa vaimeana ulapalta, matkalla verkoille.\nHiljaisuuden katkaisevat vain lyhyet viestit, nyt puhutaan tärkeimmät, kootaan joukot, käskytetään täsmällisin sanoin. Soitimen helinä, kilpakosijoiden lörpöttelevät laulut, houkutusten helskytys on vaiennut. Syksy, totisesti totisesti, syksy.\nVeden liike on lähes pysähtynyt, pinnalla keinuu keltaisia koivunlehtiä, joka kerta niitä on enemmän. Järvi huokaa ja hengittää, sumu vaeltaa hakkuuaukealla, rannan laitaan jätettyjen puiden muodostamasta, aamu aamulta harvenevasta risuaidasta erottuu jokainen oksa ja lehti.\nTunnistan merkit maisemassa, harmaat hetket, värien verkkainen taittuminen talven sävyihin. Luonnon kiertokulku.\nLähettänyt Sanataito klo 18.25 2 kommenttia:


Tekemistä Kroatiassa - Seikkailumatkat Kroatiaan KILROYlta\nTekemistä Kroatiassa - Retket, aktiviteetit & seikkailumatkat\nKaipaatko aktiviteetti-inspiraatiota Kroatian matkallesi? Jos et vielä tiedä, mitä tehdä lentomatkan päätteeksi, selaa alta vaihtoehtoja ja buukaa itsellesi seikkailu, joka tekee lomasta monipuolisemman ja aktiivisemman.\nSeikkailumatkalla Kroatiassa näet ja koet enemmän\nToisinaan pelkkä oleilu on parasta, mitä lomalta voi toivoa, mutta oleiluakin voi harrastaa esim. purjelaivan kannella huikeiden saaristomaisemien ympäröimänä. Kun liityt seikkailumatkaporukkaan, tapaat samalla muita samanhenkisiä reissaajia ja pääset heti käsiksi paikalliseen elämänmenoon niin ruokailun kuin vaikkapa parhaiden bilepaikkojenkin osalta.\nKiinnostuitko Kroatian seikkailumatkoista? Nousiko mieleesi jotakin kysyttävää näistä tai jostakin muusta reissaamiseen liittyvästä? Ota yhteyttä reissuasiantuntijoihimme ja tee matkaunelmistasi totta ammattialaisten avustuksella!


SPONSOREILLE. Wirkkala Country & Western. Country Päivästä. Kuinka saatte näkyvyyttä. tapahtumassa Kuinka pääsette nauttimaan Willistä - PDF\nSPONSOREILLE. Wirkkala Country & Western. Country Päivästä. Kuinka saatte näkyvyyttä. tapahtumassa Kuinka pääsette nauttimaan Willistä\nDownload "SPONSOREILLE. Wirkkala Country & Western. Country Päivästä. Kuinka saatte näkyvyyttä. tapahtumassa 2.8.2008. Kuinka pääsette nauttimaan Willistä"\n1 SPONSOREILLE Kuinka saatte näkyvyyttä Wirkkala Country & Western tapahtumassa Kuinka pääsette nauttimaan Willistä Country Päivästä\n3 COUNTRY-PÄIVÄ COUNTRY PÄIVÄ PALKITSE TYÖNTEKIJÄSI YHTEISTYÖKUMPPANISI YSTÄVÄSI PERHEESI KAVERISI MAHTAVA COUNTRY-PÄIVÄ PALKINNOKSI! - SPONSORIPAKETTI WCW TAPAHTUMAAN - klo Saapuminen tapahtumapaikalle POIS TIELTÄ-yrityksen tila, Nummenkyläntie 60, Lohja (kartta/ajo-ohje osoitteessa klo Aktiviteettilajien esittelyt kaikille, jonka jälkeen jako10 hengen ryhmiin klo Aktiviteetit käyntiin ja joka ryhmän kierto kaikissa lajipisteissä - Fast Draw - Revolveripikaveto - TOM B STONE - Veitsenheitto WHIPER JONES - Lassonheitto & Hevosenkengänheitto - BULLRIDER JOSIE - Hevosen maastaohjastus & kärryajelu OFF ROAD LADIES klo Ruokailu lännenteemalla Western Menu - kanttarelli-sipuli-kuorrutteinen savulohifilee tartarkastiketta - keitetyt uudet tilliperunat - talon maustekaloja - grillattua maissia, voisulaa - fetajuusto-sipulitäytteisiä grillattuja paprikoita - tulisia broilerin nuijapaloja - grillattua possunkylkeä, barbeque-kastiketta - kasvislisäke, ratatuille - tomaatti-sipulisalaattia, purjosalaatti, vihersalaattia, talonkastiketta - leipäpöytä, levitteet, voimariini, tuorejuusto - kahvi/tee, mansikkakermakakkua Kaikki hyla tai laktoosittomia tuotteita, maito,vesi, kotikalja, mehu Seisovasta pöydästä tarjoiltuna, mahd. ottaa omat alkoholijuomat mukaan klo Western Show Time - Ulla & Red Devils Band - Tom B Stone & Whiper Jones GunSPinning & WhipCracking Show klo Tilaisuus päättyy\n4 1. SPONSORIPAKETTI: - 1 hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan 180 PAKETTI sisältää: - Country-päivä , osallistuminen sovitusti 1 hengelle - Logo ja linkki - yhteistyökumppanisivuille - Logomainos WCW - tapahtuman käsimainokseen (käsimainos jaetaan kaikille kävijöille, odotettu kävijämäärä 3000 henk.) 2. SPONSORIPAKETTI: - 2 hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan 1200 PAKETTI sisältää: - Country-päivä , osallistuminen sovitusti 1-8 hengelle - Logo ja linkki - yhteistyökumppanisivuille - Logomainos WCW - tapahtuman käsimainokseen (käsimainos jaetaan kaikille kävijöille, odotettu kävijämäärä 3000 henk.) - 5 kpl päivälippuja ja 5 kpl iltalippuja la Wirkkala Country & Western - tapahtumaan (päivälippu klo12-18, iltalippu klo ) 3. SPONSORIPAKETTI: - 12 hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan 3600 PAKETTI sisältää: - Country-päivä , osallistuminen sovitusti hengelle - Logo ja linkki - yhteistyökumppanisivuille - Logomainos WCW - tapahtuman käsimainokseen (käsimainos jaetaan kaikille kävijöille) - 10 kpl päivälippuja ja 10 kpl iltalippuja la Wirkkala Country & Western - tapahtumaan (päivälippu klo12-18, iltalippu klo ) Hintoihin lisätään alv 22%\n5 4. SPONSORIPAKETTI: - 28 hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan hengen COUNTRY-PÄIVÄ + sponsoripaketti hintaan 6000 PAKETTI sisältää: - Country-päivä , osallistuminen sovitusti hengelle - Logo ja linkki - yhteistyökumppanisivuille - Logomainos WCW - tapahtuman käsimainokseen (käsimainos jaetaan kaikille kävijöille) - 15 kpl päivälippuja ja 15 kpl iltalippuja la Wirkkala Country & Western - tapahtumaan (päivälippu klo12-18, iltalippu klo ) - VIP-ruokailu 10 hengelle WCW - tapahtumassa (ruokailu Saluunateltassa, sisältää VIP-MENUun) - Kojupaikka WCW tapahtuma-alueelle (2x2m koju, somistus, toteutus ja kyltitys hoidettava itse) - Oma nimetty aktiviteettilaji esim. Rautia-Rodeo, Prisma-Pikaveto, LUSP-Lasso Lajeissa mahdollista suunnitella ja järjestää myös kisa. Mainospuheet päivän aikana kisasta ja yrityksestä, Banderolli/mainos sovituille paikalle ja palkintona esim. yrityksenne tuote.- VALITTAVANA: Rodeo-härkä, Lassonheitto, Revolveripikaveto, Winchester- ammunta, Veitsenheitto, Hevosenkengänheitto, Kullanhuuhdonta, Intiaanikasvomaalaus, Jousiammunta, Lännenruoska, Poniratsastus 5. VIP-paketit Wirkkala Country & Western - tapahtumaan: - 1 hengen VIP-paketti WCW - tapahtumaan hintaan 40-2 hengen VIP-paketti WCW - tapahtumaan hintaan 75-4 hengen VIP-paketti WCW - tapahtumaan hintaan hengen VIP-paketti WCW - tapahtumaan hintaan hengen VIP-paketti WCW - tapahtumaan hintaan 380 PAKETTI sisältää: - Iltaliput sovitulle henk.määrälle, sisäänpääsy klo18 la Wirkkala Country & Western - tapahtumaan (iltalippu klo ) - VIP-ruokailu sovitulle henk.määrälle WCW - Saluunassa (ruokailu Saluunateltassa, sisältää VIP-MENUun) VIP-COUNTRY MENU WCW-2008 Härän ulkofilepihvi, BBQ-kastiketta, Kermaperunoita, kasviksia, vihreää salaattia, talon leipää, omenapiirakkaa, vaniljakastiketta Hintoihin lisätään alv 22%\n6 Wirkkala Country & Western\n7 Wirkkala Country & Western Wirkkala Country & Western OHJELMA LÄNKKÄRITAPAHTUMA KOKO PERHEELLE Wirkkala Country & Western on koko perheen länkkäritapahtuma. Tarjolla on paljon nähtävää ja koettavaa, mukavaa meininkiä Willin lännen tyyliin. Wirkkala Country & Western tapahtumaan on saatu upea esiintyjäkaarti. Villin lännen saluuna tarjoilee syötävää ja juotavaa, ja myyntikojut tarjoilevat antimiaan. Saluunan edessä pyörii rodeohärkä. WILLIÄ OHJELMAA KOKO PÄIVÄN Lauantai Wauhdikas WorkShop aamulla Willejä esityksiä päivällä tasatunnein Westerntähdet esiintyvät illalla Päivälippu klo , Iltalippu klo (alue suljetaan ja avataan uudestaan klo18) Tanssi WorkShop aamulla klo Coutryrivitanssi WorkShop kaikille innokkaille aamuvirkuille tanssin ystäville. Opettajina kurssilla Suomen halutuimpia rivitanssiopettajia Jorma Leitzinger, sekä WauDe Appleseistakin tuttu Iris Åfelt. TanssiWorkShop-kurssilaisilla mahdollisuus esiintyä päivätapahtumassa! WorkShoplippu 15 (sisältää päivälipun/aluelippu klo18.00 asti) Williä meininkiä koko päivän klo Yleisöaktiviteetit avoinna klo 12-18, Saluuna auki koko päivän! Mikko Alatalo & Jussi Syren and the Groundbreakers Tom B Stone - Tomi Rehell & Whiper Jones - Ari lauanne WauDe Apples Countrytanssijat, Jorma Leitzinger Countrytanssiopetusta Kati Riesen & Apple Tree Ranch Westernhevosineen Lännennäytelmä Kaivoskylässä Tapahtuu Lännenkylässä saat kokea henkeäsalpaavia esityksiä ja yllätyksiä Kohtaat Kaivoskylän myyntikojujen lomassa aitoja sheriffejä ja lännenmiehiä ja voit itsekin kokeilla oletko Wirkkalan nopein, tarkin ja taitavin. Westernhenkistä ohjelmaa ja tapahtumia koko perheelle koko päivän ajan! Countryrivitanssikilpailu Kultaiset Bootsit klo Country & Westerntähdet esiintyvät klo Perinteistäkin perinteisempi Coutryrivitanssikilpailu Kultaiset Bootsit Westernpäivän päätteeksi hulppea Country& Western-kavalkaadi: Suomen suosituin Countrytähti Dallas Wayne Countryhevosmies Kari Vepsä & Onnenmaa Tex-Mex taituri Veli-Matti Järvenpää Sameiden suistojen rouhea Mississippi Exiles Aurinkoinen CountryRockari Ulla & Red Devils Henkeäsalpaava Whiper & Josie Los Cuchillos mexican Veitsenheitto show\n8 Dallas Wayne ESIINTYJÄT - OHJELMIA Suomen suosituimpiin Country-laulajiin lukeutuva Dallas Wayne tekee paluun Wirkkalan Country & Western-tapahtumaan. Hän saapuu promotoimaan uutta syyskuussa ilmestyvää "I'll Take The Fifth" -albumiaan. Musiikin tekemisen ohessa Teksasin Austinissa asuva Wayne on Sirius-satelliittiradion suosituimpia radiopersoonia. Kari Vepsä Laulajana Kari Vepsä tunnetaan parhaiten varmasti kappaleesta "Onnenmaa". Karissa kuuntelijoihin ja tanssijoihin vetoaa komea, miehekäs ääni ja lämpöä kauttaaltaan huokuva olemus. Karin laulamat laulut vetoavat suomalaisiin, koskettaen syvälle sydämeen. Kari on myös Hevosmies vailla vertaa, joka Hevoskuiskaajaksikin tituleerattu, hevosia rakastava musiikkimies! Mikko Alatalo Mikko Alatalo on Coitus Int-mies, Känkkä-ränkkä-noidan kaveri, Ihmisen ikävästä toisen luo-herra, sekä Maalaispoika. Mikko on ollut bluegrass - harrastaja jo 70-luvulta soittiminaan banjo, viulu, slide ja mandoliini. Vanha Isäntä -yhtyeen kanssa Mikko myös tuolloin levytti sinisten ruohojen akustista folkkia. Mies on palannut vanhan rakkautensa pariin. Jussi Syren and The Groundbreakers Jussi Syren joukkoineen edustaa Suomen parhainta bluegrassin erikoisosaamista. Tuossa letkeässä countryn alalajissa korvaan osuu taatusti banjon JiiHaa!-tikutus ja Jussin upea laulujen tulkinta. Veli-Matti Järvenpää Kaksirivisen haitarin kuusinkertainen Suomenmestari V-M Järvenpää kumppaninaan kitaristi Vessu Sahlgren pistää jalan vipattamaan ja saa Willin illan sujumaan entistäkin paremmin! Ohjelmistossa on omaa Fin-Mex tuotantoa, perinteistä Tex-Mex polkkaa, Cajunin ja Zydecon rytkettä ym. menomusaa kaikilla mausteilla, unohtamatta tietenkään kotimaista pelimanniperinnettä. Mississippi Exiles Rouhean omintakeista groovailua Countryn, Bluesin, Folkin ja Rock'n'Rollin sameissa sekavesissä. Vuosituhannen vaihteen molemminpuolin ahkerasti skandinaviaa kiertänyt ryhmä on palannut takaisin muutaman vuoden tauon jälkeen entistäkin rosoisempana. Ulla & Red Devils Ulla on tämän hetken nouseviin CountryRock artisteihin kuuluva vauhdikas laulajatar. Tämän aidon lännenmimmin aurinkoista energiaa säteilevä laulu ja viulu ovat ilahduttaneet kuulijoita moninaisissa tilaisuuksissa.\n9 !"#$% Tom B Stone-Tomi Rehell ja Whiper Jones-Ari Lauanne. Tom B Stone on fastdraw & gunspinning mestari. Aito.45 Colt Peacemaker revolveri herää eloon tämän "gunspinnerin" käsissä! Whiper Jones on veitsenheittäjä-whipcracker-ruoskataituri, jonka käsittelyssä aidot villin lännen ruoskat paukkuvat. Nämä aidot villit sheriffit, kannukset kilisten ja revolverit vyöllään tuovat jo pelkällä ulkoasullaan tapahtumaan Willin lännen henkeä! Country & Western ohjelmaa Iloisen lennokkaita countrytanssinäytöksiä. Willin lännen kylässä tapahtuu kummia. Siellä nähdään kaksintaistelunäytöksiä, välienselvittelyjä, ehkä pankkikin ryöstetään. Saluunan edustalla pyörii aito rodeohärkä. Willin lännen meininkiä Koeta saatko aidon villin lännen ruoskan pamahtamaan, pyöritä lassoa ja koeta lassota itsellesi ratsu. Kokeile kaksintaistelua aidolla Colt.45 revolverilla, nopeusajanottolaite kertoo vetonopeutesi. Testaa taitosi eksoottisessa veitsenheitossa. Jännitä jousiammunnassa, ei intiaani, eikä mikään, joka ei osaa ampua jousella. Todellista tarkkuusammuntaa ilmatoimisilla Willin lännen Winchesterkopioilla. Saluuna ja kaivoskylän torikatu Willin lännen saluuna tarjoilee syötävää ja juotavaa janoisille sankareille luvun tyyliin toteutetut kaivoskylän MYYNTIKOJUT tuovat DeadwoodCitytunnelmaa. Sieltä voit hankkia itsellesi upean vyönsoljen tai vaikkapa uuden stetsonin. Westerntouhuja erityisesti lapsille Ratsasta kaiken kokeneilla länkkäriponeilla tai maalauta inkkarikasvomaalaus. Kokeile osaatko huuhtoa kultaa tai heitä tarkkuutta hevosenkengillä. Saatko lassottua itsellesi hevosen aidolla lassolla. Saatko lännenruoskan paukahtamaan!\n10 &'((')A+)',')--)')- Vihdintie 32, Nummela, , Whipcracking Villin lännen ruoskat (onnistuu tiloista riippuen myös sisällä) Ohjelmapalvelu HuippuLady "Whiper Jones" opastaa kokeilemaan saatko itse oikean nahasta punotun ruoskan pamahtamaan. Ilman asiantuntevaa opastusta näitä karjapaimenien työkaluja olisi suorastaan vaarallista omin päin kokeilla, sillä ruoskan kärki ylittää pamahtaessaan äänennopeuden, josta syystä pamauskin siis syntyy! Whiperin ohjauksessa kuitenkin jopa lapset voivat kokeilla omia "Indiana Jones"-taitojaan. Fast Draw revolveripikaveto (onnistuu helposti myös sisällä) Oikeilla.45 Colt revolvereilla ja paukkupanoksilla tapahtuva "kaksintaistelu", jossa halukkaat voivat kokeilla nopeuttaan ajanottolaitetta vastaan. Paukkupanokset ovat joko pelkkiä nalleja, jonka paukahduksen ajanottolaite tunnistaa. "Fast Draw" kilpailussa nähdään, kuinka revolveripikaveto aidosti tapahtuu ja halukkaat voivat kokeilla, kuinka nopeita revolverisankareita ovatkaan...! Vastustajana voi olla joko ajanottolaite näyttöineen, josta yleisökin näkee ampujan nopeuden tai sitten voidaan järjestää kaksintaistelu, jossa vastakkain saavat olla joko asiakkaat itse tai joku gunspinnereistämme. Kaksintaistelu mustaruudilla ladatulla patruunalla. Ammuksen voima riittää rikkomaan ilmapallon n.kahden metrin päästä. Ilmapalloin tapahtuva kaksintaistelu on erittäin hauskaa, jännittävää ja näyttävää ohjelmaa, jossa revolverit todella jyrähtelevät, ruuti savuaa ja pallot saavat kyytiä, mutta tämä on mahdollista vain ulkona ja alaikäraja on 15 vuotta.\n11 ./012/34/0115 (onnistuu tiloista riippuen myös sisällä) Asiantuntevat avustajamme esittelevät ja ohjaavat "kädestä pitäen" halukkaita kokeilemaan tätä eksoottista ja jännittävää lajia. Veitsenheitto aktiviteettilajina sopii hyvin erilaisiin tilaisuuksiin / tapahtumiin. Heittopaikka voidaan järjestää sekä sisä- että ulkotiloihin turvallisesti. Asiantuntevat ohjaajamme opastavat asiakkaat turvallisesti veitsenheiton saloihin, ja neuvovat oikean tekniikan, jotta veitsi saadaan jäämään taustaan pystyyn. (Soveltuu kaiken kokoisille ja ikäisille kokeilijoille 6-vuotiaista lähtien) Jousiammunta (onnistuu tiloista riippuen myös sisällä) Jollei intiaani osaa jousella ampua, ei ole inkkari eikä mikään! Tässä aktiviteetissa sitä pääsee opettelemaan ja kokeilemaan itsekin ohjaajien opastuksella! Yksi esihistorian suurimmista keksinnöistä oli jousipyssyn keksiminen! Tämä ase onkin jo useiden kymmenien tuhansien vuosien ikäinen keksintö! Nykyään jousi on tuttu kilpakentiltä ja edelleenkin myös metsästyksestä. Mm. olympiajousi, vaistojousi, pitkäjousi ja taljajousi. Kaikkiin näihin pääset tutustumaan meidän jo vuosia harrastaneiden ohjaajiemme kanssa. Jousiammunta voidaan turvallisesti järjestää sekä ulko, että sisätiloissa, ja ikään, näköön tai kokoon katsomatta, kaikki pääsevät opastetusti kokeilemaan tätä jaloa ja haastavaa lajia.\n12 /0115 Lassonheitto Lassonheitto & Trick Roping ja Hevosenkengänheitto (onnistuu tiloista riippuen myös sisällä) Lassot soveltuvat niin ikään myös yleisö lajeiksi. Kokeile saatko härän kiinni tai osaatko pyöritellä Trick Ropea! Hevosenkengänheitto soveltuu kaikenikäiselle yleisölle tarkkuuslajiksi. Kokeile saatko hevosenkengät heitettyä tarkasti puukiuluun! Rodeohärkä Ferdinand Lännen Sonni - Rodeohärkä Ferdinand. Rodeohärkä Ferdinand on saapunut Suomeen Oklahomasta USAsta. Ferdinandin pyörimisvauhti ja pukitukset säädetään ratsastajan toivomuksen mukaan. Vauhti on säädettävissä etanavauhdista rodeoammattilaisten harjoitusvauhtiin. Alla on turvallinen pomppulinnamatto. Aktiviteeteista Willit kisat Mainituista aktiviteeteista voidaan koota erilaisia tehtäväratoja, kilpailuja tai sitten ne ovat tilattavissa yksittäisinä ohjelmanumeroina asiakkaan tilaisuuteen. Asiantuntevat ohjaajamme perehdyttävät kaikki kokeilunhaluiset osallistujat lajien saloihin, jolloin jokaisen tarjotun lajin kokeilu tapahtuu opastetusti ja turvallisesti! Yleensä show-muotoisuus ei katoa esittelytilanteessakaan vaan esittelykin tapahtuu enemmän tai vähemmän showtyyliin, lajista riippuen! Aktiviteetit voidaan erinomaisesti valjastaa palvelemaan erilaisia teemoja! Pukeudutaan sitten liituraitaan, Cowboy-stetsoniin tai ritarin viittaan, aktiviteeteista löytyy teemaan soveliaita tuotteita moneen lähtöön! WILLIT SHOWT - Ohjelmapalvelu HuippuLady Vihdintie 32, Nummela, ,\n13 Vatsastapuhuja - Ari Lauanne alias - Whiper Jones Ruoska-Veitsitaituri - Fastdraw Shooter - Tomi Rehell alias - Tom B Stone Suomen noprein vetäjä - Gunspinner Fastdraw & Whipcracking Show Villin Lännen Sheriffit ovat juuri sitä miltä kuulostaakin; hahmoja, jotka kannukset kilisten revolverit vyöllään tuovat jo pelkällä ulkoasullaan tapahtumaan Villin Lännen henkeä. Olemuksensa lisäksi Sheriffien show-esitykset ovat näyttäviä ja viihdyttäviä! Whiper Jones, Whipcracker, aitojen villin lännen ruoskien taituri. Erilaisten ruoskien esittelyä ja näyttäviä "stuntteja" mm. Target cutting ja Wrap-Around. Target cuttingissa ruoskalla sivalletaan erilaisia maaleja, vaikkapa yleisöstä otetun avustajan käsistä! Wrap-Aroundilla hänet kaapataan kiinni ruoskalla! Jännittäviä ja huomiota herättäviä numeroita! Tom B Stone - Gunspinner, revolverinpyörittäjä, revolverin pikavedon mestari. Aito.45 Colt revolveri herää eloon tämän "gunspinnerin" käsissä! Ase lähtee ja palaa koteloonsa mitä erilaisimmilla pyöräytyksillä, eikä avustajaksi valitulla haastajalla ole mitään mahdollisuuksia ampua näitä revolverimiestä nopeammin...vai onko...? Sheriffi Stone esittelee myös aidon revolverin toimintoja ja käsittelyä, pikavedon tekniikoita, cowboytaitojen hienouksia, sekä paljastaa Hollywoodin länkkärileffojen salaisuuksia.\n14 WhipShow Villin Lännen ruoskat. Ruoskanpauketta ja taidokkaita tarkkuussivalluksia! Esitellään erilaisia lyöntityylejä, silputaan avustajan käsistä sanomalehtiä tai kukkia hänen hampaistaan! Jännittävä ja eksoottinen western-ohjelma! Revolveri Show Sheriffimme pyörittelevät aitoja Colt.45 revolverejaan, vetäisevät ne salamannopeasti koteloistaan ja muhkeaa laukauksen jyräystä saattelee ruudinsavu, kuin muinoin saluunoissa konsanaan. Fast Drawta ja Gunspinningiä; sitä on tämä mielenkiintoinen show!\n15 Country Artisteja - Ohjelmapalvelu HuippuLady Vihdintie 32, Nummela, , Ulla & Red Devils Countryrockari laulaja viulisti - Ulla ja bändinsä Red Devils. Ullan ohjelmisto on vauhdikasta ja menevää rockahtavaa countrya, joka luonnollisesti sisältää myös rauhallisempia / balladin-omaisempia kappaleita. Ullasta on pidetty nimenomaan luonnollisen raikkautensa vuoksi. Ulla esiintyy, seikkailee ja tanssii myös yleisön joukossa langattoman mikrofoninsa ja langattoman valkoisen sähköviulunsa kanssa. Ulla levyttää Lohjalla parhaillaan ensimmäistä pitkäsoittoaan. Ullan kappaleet ovat soineet jo radioissa. Pitkäsoitto ilmestyy 2008 aikana. Ulla voi toimia tilaisuudessa juontajana näin halutessanne. Kokenut, aurinkoinen, sanavalmis ja tilannekomiikan hallitseva artisti Ulla Hillebrandt on keitetty monissa liemissä.\n16 Country Artisteja - Ohjelmapalvelu HuippuLady Vihdintie 32, Nummela, , Ohjelmapalvelu HuippuLadylta saat paikalliset, kansalliset ja kansainväliset kuuluisuudet. HuippuLady esittelee Country musiikin huiput ja suosikit, niin artistit kuin bändit. HuippuLady on erikoistunut järjestämään Country & Western tapahtumia, sekä tarjoamaan country-, bluegrass-, western swing-, rock-, countryrock-, sekä roots-, ja folk-artisteja ja yhtyeitä. Dallas Wayne Suomen suosituimpiin Country-laulajiin lukeutuva Dallas Wayne tekee paluun Wirkkalan Country & Western-tapahtumaan. Hän saapuu promotoimaan uutta syyskuussa ilmestyvää "I'll Take The Fifth" -albumiaan. Musiikin tekemisen ohessa Teksasin Austinissa asuva Wayne on Sirius-satelliittiradion suosituimpia radiopersoonia. Dallas Wayne Kari Vepsä Laulajana Kari Vepsä tunnetaan parhaiten varmasti kappaleesta "Onnenmaa". Karissa kuuntelijoihin ja tanssijoihin vetoaa komea, miehekäs ääni ja lämpöä kauttaaltaan huokuva olemus. Karin laulamat laulut vetoavat suomalaisiin, koskettaen syvälle sydämeen. Kari on myös Hevosmies vailla vertaa, joka Hevoskuiskaajaksikin tituleerattu, hevosia rakastava musiikkimies! Kari Vepsä\n17 Country Artisteja - Ohjelmapalvelu HuippuLady Vihdintie 32, Nummela, , Ohjelmapalvelu HuippuLadylta saat paikalliset, kansalliset ja kansainväliset kuuluisuudet. HuippuLady esittelee Country musiikin huiput ja suosikit, niin artistit kuin bändit. HuippuLady on erikoistunut järjestämään Country & Western tapahtumia, sekä tarjoamaan country-, bluegrass-, western swing-, rock-, countryrock-, sekä roots-, ja folk-artisteja ja yhtyeitä. Mikko Alatalo Mikko Alatalo on Coitus Int-mies, Känkkä-ränkkä-noidan kaveri, Ihmisen ikävästä toisen luo-herra, sekä Maalaispoika. Mikko on ollut bluegrass - harrastaja jo 70-luvulta soittiminaan banjo, viulu, slide ja mandoliini. Vanha Isäntä -yhtyeen kanssa Mikko myös tuolloin levytti sinisten ruohojen akustista folkkia. Mies on palannut vanhan rakkautensa pariin. Mikko Alatalo Jussi Syren Jussi Syren and the Groundbreakers Jussi Syren joukkoineen edustaa Suomen parhainta bluegrassin erikoisosaamista. Tuossa letkeässä countryn alalajissa korvaan osuu taatusti banjon JiiHaa!-tikutus ja Jussin upea laulujen tulkinta.\n18 Country Artisteja - Ohjelmapalvelu HuippuLady Vihdintie 32, Nummela, , Ohjelmapalvelu HuippuLadylta saat paikalliset, kansalliset ja kansainväliset kuuluisuudet. HuippuLady esittelee Country musiikin huiput ja suosikit, niin artistit kuin bändit. HuippuLady on erikoistunut järjestämään Country & Western tapahtumia, sekä tarjoamaan country-, bluegrass-, western swing-, rock-, countryrock-, sekä roots-, ja folk-artisteja ja yhtyeitä. Veli-Matti Järvenpää Kaksirivisen haitarin kuusinkertainen Suomenmestari V-M Järvenpää kumppaninaan kitaristi Vessu Sahlgren pistää jalan vipattamaan ja saa Willin illan sujumaan entistäkin paremmin! Ohjelmistossa on omaa Fin-Mex tuotantoa, perinteistä Tex-Mex polkkaa, Cajunin ja Zydecon rytkettä ym. menomusaa kaikilla mausteilla, unohtamatta tietenkään kotimaista pelimanniperinnettä. V-M Järvenpää Mississippi Exiles Rouhean omintakeista groovailua Countryn, Bluesin, Folkin ja Rock'n'Rollin sameissa sekavesissä. Vuosituhannen vaihteen molemminpuolin ahkerasti skandinaviaa kiertänyt ryhmä on palannut takaisin muutaman vuoden tauon jälkeen entistäkin rosoisempana.


Nanaimo-palat - Leivontablogi Makeaa\nTiedättekö sen tunteen kun kahvitauolla iskee kauhea makeannälkä ja jääkaapissa ei olekaan yhtään kakkua? Aivan kamalaa! Meillä tämä on onneksi aika harvinainen tilanne, mutta joskus sitäkin pääsee tapahtumaan. Silloin apua voi lähteä etsimään pakastimesta, jonka perälle on aina silloin tällöin saattanut jäädä jotain aarteita.\nNämä nanaimo-palat ovat juuri sellainen täydellisesti pakastamiseen soveltuva herkku, jota on helppo kaivaa esiin yllätysvieraiden saapuessa. Toisaalta, koska kukaan ei ainakaan Helsingissä tunnu enää yllätyskyläilevän, jää syötävää enemmän itselle. Palat sulavat nopeasti huoneenlämmössä, mutta salainen paheeni on syödä niitä hieman jäisenä suoraan pakastimesta. Murumaisen pohjan ansioista nämä eivät pakastu kivikoviksi, vaan niitä on oikein helppo haukkailla jäisenäkin. Vaniljakreemitäyte maistuu jäisenä hieman jäätelöltä, joten miksi odottaa sulamista?\nKanadasta kotoisin oleva ystäväni Lori neuvoi, että nanaimot on ehdottomasti tehtävä juuri birds custard powderista, jotta saavutetaan autenttinen maku ja väri. No enpäs tehnyt, anteeksi Lori! Tuon tuotteen löytäminen Suomesta on aivan liian suuren työn ja tuskan takana, joten käytin Dr. Oetkerin vaniljakreemijauhetta ja mielestäni nämä olivat todella herkullisia, autenttisuudesta viis. Mutta jos jostain satut tuota jauhetta löytämään, kannattanee kokeilla.\n30 annosta / 30 - 60 min / helppo\n400 g Digestive-keksejä\nKuumenna uuni 175 °C:seen. Vuoraa uunipelti (noin 33x35 cm) leivinpaperilla.\nSulata voi ja suklaa. Murskaa keksit ja saksanpähkinät hienoksi rouheeksi. Sekoita kaikki pohjan ainekset yhteen ja painele esivalmistellulle uunipellille. Paista pohjaa noin 10–15 minuuttia. Jäähdytä.\nSekoita maito ja vaniljakreemijauhe yhteen. Lisää huoneenlämpöinen voi ja tomusokeri. Vatkaa tasaiseksi. Levitä täyte pohjan päälle ja laita jääkaappiin vähintään 15 minuutiksi.\nSulata voi ja suklaa kuorrutetta varten. Sekoita tasaiseksi ja levitä kylmän täytteen päälle. Leikkaa ruuduiksi.\nJos pakastat ruudut, anna niiden asettua jääkaapissa ennen pakastamista.\nNostele ruudut pakastuksen kestävään rasiaan. Laita kerrosten väliin leivinpaperia, etteivät ruudut tartu toisiinsa kiinni.\nOheinen reseptini ja kuvani julkaistu aiemmin Leivotaan lehden numerossa 1/2019.\nTaatelikakku paistuu herkullisen meheväksi uunipellillä. Kun kuorrutat kakun kinuskilla, se on entistä vastustamattomampi.\nYstäväni Lori kävi eilen tuomassa omenoita ja sen kunniaksi piti leipoa tietenkin kakkua. Muistelin lapsuudessa syöneeni aina kaverini juhlissa ihanaa omena-marenkihyvettä ja se mielessäni aloin tehtailemaan omaa reseptiä. Tällä kertaa päädyin vähän juhlavampaaan ja kakkumaiseen versioon tuosta lapsuuden herkusta.


Loimaan miesten curlingjoukkue Kanadassa | Curling.fi\nEtusivu » Curlinglehti » 2004-01 » Loimaan miesten curlingjoukkue Kanadassa\nLoimaan miesten curlingjoukkue Kanadassa\nMarraskuun 13. - 25., 2003 matkusti Loimaan CC:in miesten joukkue Kanadan länsirannikolle viiettämään curling-talvilomaa. Retken pääsyy oli se, että kaikki loimaalais-curlaajat halusivat päästä kokemaan Kanadan curling-kulttuuria ja mittamaan omia taitojaan tavallisiin Kanadan ja USA:in klubien keskitasoisiin joukkueisiin, sekä myös nauttimaan kuulusta kanadalaisten curlingseurojen sosiaalielämästä.\nJorma Rinne, Erkki Mäkeläinen, Jarmo Lintukangas ja Juha Jalonen lensivät siis 13.11. Helsingistä Amsterdamin kautta Vancouveriin, jossa pitkän lentomatkan väsyttämää joukkuetta oli vastassa Loimaan viides joukkueen jäsen, kanadalainen Paul Rankin. Vaikka asuukin nyt Turussa ja työskentelee Raisiossa, Paul on alunperin Vancouverista kotoisin ja matkusti siksi Kanadaan paria päivää ennen muita pelaajia vahvistaakseen kaikki peli- ja majoitussuunnitelmat. Seuraavana iltapäivänä Paulin kotitalossa yöpymisen jälkeen oli vuorossa heti ensimmäisen curlingottelu paikallista joukkuetta vastaan Maple Ridgen vuosittaisessa miesten Bonspielissä. Voidaan sanoa, että oudot jää, halli, kieli ja aikaero osaltaan vaikuttaa 16 - 2 häviöön!! Mutta pelin jälkeen pojat tutustutettiin parhaaseen Kanadan jälkipelitoimintaan klubin baarissa vastustajajoukkueen kanssa. Silloin pojat oppivat myös uuden Englannin sanan 'pitcher', joka on suunnilleen viiden litran kannu olutta.\nSeuraavana päivänä, lauantaina Bonspielissä tuli ensimmäinen 6-3 voitto Richmond CC:in miesten joukkuetta vastaan ja voi mikä riemu tästä voitosta syntyi! Samanaikaisesti syntyi myös usko siihen että Kanadassakin joukkueemme voi pärjätä kilpailuissa. Valitettavasti sunnuntain ensimmäisestä ottelusta tuli taas tappio ja sitä myöten putoaminen jatkopeleistä. Maple Ridge CC:in kestitys oli sydämellistä ja he olivat todella imarreltuja siitä, että Suomesta tuleva joukkue päätti osallistua juuri heidän Bonspieliinsä. Majoituimme klubin varapresidentin Jack Stadelin omakotitalossa koko Bonspielin ajan ja meille esiteltiin klubin matkamuistoja ja lahjoja (ja taas pari pitcheriä).\nTämän jälkeen pelasimme ainakin yhden curlingottelu (joko ystävyysottelun tai Bonspielissä) joka päivä eri kaupungissa ja curlinghallissa. Joka paikassa ihmiset olivat yhtä ystävällistä ja - kuten Maple Ridgessä - sekä iloisia että hämmästyneitä vierailustamme. Uskomme että käyntimme on antanut noille klubeille samalla lailla mukavaa kansainvälistä pelikokemusta kuin Kanadan ja USA:n curlingklubit ovat antaneet meidän joukkueellemme kokemusta pelien tasosta ja lajin sosiaalisesta puolesta. Monissa paikoissa käyntimme ja pelitulokset pääsivät myös paikallislehtien sivuille. Matkaa taittui vuokra-autolla kaiken kaikkiaan 1500 km ja pelasimme kaikenlaisia joukkueita vastaan, esim. seniorit, sekakokoonpanot, juniorit, keskitasoiset paikalliset joukkueet ja läänin ja kansainväliset edustusjoukkueet. Pelasimme yhteensä 21 ottelua, joista tuli 6 voittoa, yksi tasapeli ja 14 tappiota.\nMeille jäi monta hyvää muistoa tästä matkasta, mm. kohtaaminen Kanadan seniorien maailmanmestaruuden voittaneen joukkueen kapteenin Jim Watsonin kanssa, ja peli Kanadan naisten maailmanmestaruuden voittaneen joukkueen ykkösheittäjää Diane Dezuraa vastaan. Kaiken kaikkiaan koko matka oli todella onnistunut sekä meidän että Kanadan klubien ja yleisesti kansanvälisen curlingperheen kannalta. Kaikki meistä ja myös isäntämme Kanadassa ja USA:ssa olivat sitä mieltä että tämä tyyppinen Kanada-Suomi -curlingtapahtuma pitäisi uusia tulevaisuudessa. Seuraavalla kerralla tosin pitäisi järjestään enemmän vapaa-aikaa pelien välillä. Ensimmäisessä pelissä tällä matkalla ei kukaan meistä nimittäin halunnut olla varamiehenä, mutta ennen matkan loppupelejä USA:ssa ja monien pitcherien jälkeen kaikki halusivat olla varapelaajana.


31.8.2017\t18:28\t0\t2\tJohanna Hirvonen\nKilpailutus on kulovalkean lailla levinnyt sote-palveluissa alueille, joille on vaikea löytää perusteita. Ymmärrän, jos potilaana sairaalasängyssä maatessani liinavaatteiden pesu on vastikään siirretty pesulasta X pesulaan Y. Hyvinvointiani pesulapalveluiden kilpailutus ja palveluntuottajan vaihtuminen ei heikennä niin kauan kuin lakanat pysyvät puhtaina ja tuoksuvina. Tilanne on toinen, kun kyseessä on vaikeasti vammainen henkilö, jonka kuntoutumisen ja hyvinvoinnin yhtenä peruspilarina on ollut pitkäkestoinen kuntoutussuhde tuttuun työntekijään. Jos kilpailutuksen vuoksi palveluntuottaja vaihtuu, ja uuden tuottajan astuessa tuotantovastuuseen henkilöstörakenteessa, asiakastyön käytännöissä ja työmenetelmissä tai työkulttuurissa tapahtuu muutoksia, voivat nämä muutokset heiluttaa merkittävällä tavalla asiakkaan arkea, elämää ja hyvinvointia. Erityisesti niiden asiakkaiden kohdalla, joiden kasvu, kuntoutuminen ja elämänhallinta edellyttävät pitkäkestoisia ja jatkuvia ihmissuhteita (esim. pienet lapset, lastensuojelun tarpeessa olevat lapset ja nuoret, muistisairaat tai kehitysvammaiset), kilpailutuksen kautta vaihtuvat palveluntuottajat voivat muuttaa asiakkaan tarvitsemaa apua ja tukea oleellisesti – huonoimmassa tapauksessa jopa palvelun vaikuttavuutta heikentäen.\nKaikki ei ole kilpailutettavissa. Toimintatapa, joka soveltuu lakanoiden pesemiseen tai vaikkapa tekonivelkirurgiaan, ei välttämättä sovellu elämän alueelle, jossa muutokset ihmisen elämässä perustuvat ihmisten väliseen vuorovaikutukseen. Sosiaali-, kuntoutus- ja kasvatustyössä työntekijän persoona on tärkein työväline – eivät pihdit, atulat tai neulankuljettimet.\nSote-myllerryksen keskellä tarvitsisimme valtakunnallisesti yhtenäisen näkemyksen siitä, mitkä palvelut ovat ylipäätään perusteltuja hankintalain mukaiselle kilpailutukselle. Kilpailutuksen kautta määräytyvä palvelutuotanto on kyseenalainen tilanteissa, joissa palveluntuottajan vaihtuminen voi merkitä asiakkaalle merkityksellisen lähityöntekijän vaihtumista, muutoksia asiakastyön työkäytännöissä ja menetelmissä tai asuin- ja elinympäristössä tapahtuvia ja välittömästi arkeen vaikuttavia muutoksia. On merkittäviä ihmisryhmiä, joiden kohdalla hyvinvoinnin vajeita tai jopa toimintakyvyn heikentymistä voivat tuottaa asiakkaan ja työntekijän väliseen vuorovaikutukseen liittyvät tekijät – työntekijän vaihtuminen, asiakkaan kanssa hyödynnettävien työkäytäntöjen tai asiakkaalle tärkeiden arjen rutiinien muuttuminen.\nMonissa EU-maissa esimerkiksi juuri vammaisten asumispalvelut on jätetty kilpailutuksen ulkopuolelle. Perusteina inhimilliset tekijät ja YK:n vammaissopimuksessa kirjattu vammaisen oikeus valita asuinpaikkansa. Voisiko tällaiselle ajattelulle olla perusteita Suomessakin sen sijaan, että kilpailutusta sovelletaan sokeasti ratkaisuna sote-palveluiden kustannuskriisiin? Kilpailutuksen kautta voidaan epäilemättä saada tehokkuushyötyjä. Viisautta on kuitenkin osata kohdentaa kilpailutus niihin palveluihin, joissa se tuottaa hyötyjä ja jättää kilpailutukselle soveltumattomat palvelut hankintalain ulkopuolelle.\nEdellinen Aikuisten päiväkoti\nSeuraava Entä jos ikänsä saisi valita?


11.6.2015\t10:18\t0\t1\tRistisanoja\nKesän kirjoon ja kylläisyyteen kuuluu jälleen lukematon määrä erilaisia tapahtumia ja juhlia, myös hengellisiä.\nKirkollisella puolella alkuun päästiin jo toukokuussa, jolloin nuoriso kokoontui omille päivilleen Tampereelle, viikko sen jälkeen työntekijät, luottamushenkilöt ja muut aktiivit Kouvolaan.\nNyt viikonloppuna ovat valtakunnalliset lähetysjuhlat yöttömän yön Rovaniemellä. Samaan aikaan alkavat eri herätysliikkeiden kesäjuhlat, joita Kuopion hiippakunnassa on tiedossa ainakin herättäjäjuhlat Sotkamossa ja Heinäveden Kirkastusjuhlat, lisäksi tyttöjen ja poikien suurleiri Partaharjulla.\nKirkkopäivillä Kouvolassa ohjelma oli taas kerran runsas, suorastaan hengästyttävä. Tsiisus mitkä bileet, järjestäjätkin äityivät mainostamaan.\nRunsautta ja ajoittaista räväkkyyttä (vai vain ennakkoluulottomuutta?) on vuosien aikana sekä kehuttu että moitittu. Samalla on kyselty, kenelle Kirkkopäivät on oikein tarkoitettu, ovatko ne kansanjuhla vai kirkon eliitin kokoontumisajot.\nKansanjuhlan suuntaan kohta 100 vuotta täyttäviä Kirkkopäiviä alettiin viedä 1980-luvun puolivälissä. Onnistumista arvioikoon kukin henkilökohtaisesti, samoin ohjelmaa, sen määrää ja värikkyyttä. Jos Kouvola jäi väliin, mieliin voi palauttaa Kuopion kahden vuoden takaa.\nTänä vuonna kirkkopäiväläisiä puhutti mm. kirkolliskokouksen tuore päätös hylätä pitkään valmisteltu kirkon rakenneuudistus. Siis se paketti, johon on liitetty sellaisia sanoja/käsitteitä kuin solidaarisuus, pakko tai yhtymärovasti. Myös diakonian virka ja neuvoston puheenjohtajuus kuuluivat nippuun.\nArjen näkökulmasta moni seurakuntalainen saattaa sanoa nuorison tapaan evvk, ei voisi vähempää kiinnostaa. Asia konkretisoituu, kun puhutaan seurakunnan itsenäisyydestä tai kuulumisesta yhtymään, kuka siitä päättää, milloin ja millä ehdoilla. Eli missä tai millä eri tasoilla asioita hoidetaan.\nPitemmän päälle kyse on tietenkin siitä, miten talous pidetään kunnossa ja mikä on seurakunnan tulevaisuus hengellisenä yhteisönä, onko seurakunta ylipäänsä olemassa. Ei tarvitse olla A-talkin toimittaja voidakseen todeta, että ”keskustelu varmasti jatkuu” – ainakin päättäjien ja työntekijöiden keskuudessa.\nKouvolassa yritettiin jo makustella, miten tästä eteenpäin. Ohjelmissa ja niiden ulkopuolella puhuttiin siitä, mitä kaikkea kirkko hankkeen kaatuessa menetti. Vähemmän sivuttiin sitä, vältyttiinkö kenties joltakin. Oman sävynsä toi tosiasia, että hylkäävä päätös kirkolliskokouksessa syntyi niukasti neljän äänen erolla.\nKirkkohallituksen kansliapäällikkö Jukka Keskitalo osoitti tarpeellista johtajuutta muistuttamalla, ettei nyt pidä jäädä tuleen makaamaan vaan katsoa tulevaisuuteen. Kirkko jatkaa nykyisten lakien mukaan, mutta isompi asia on kansliapäällikön mielestä hengellinen uudistuminen ja seurakuntayhteisö. Yhteisöä on muutosten keskellä syytä varjella, ja katsoa toimintaa seurakuntalaisuuden näkökulmasta, ei niinkään työntekijöiden.\nMuutama on jo tympääntynyt siihen, että keskustelut pyörivät herkästi vain sisäpiirissä. Siitä huolimatta ja juuri sen takia seurakuntalaisten kannattaa nyt ottaa työntekijöitä/päättäjiä hihasta ja kertoa, mitä he rakenteista ja muusta ajattelevat, mikä heille on tärkeää, jos seurakuntien rajat muuttuvat tai eivät muutu. Tartu siis tilaisuuteen!\nVielä vähän tavasta tehdä kirkollisia päätöksiä, se nimittäin näyttäytyy tässä yhteydessä varsin mielenkiintoisena.\nMuuan nuori tutkija ehti julkisuudessa jo kysellä kirkolliskokouksen osalta ”tiesikö hiljainen enemmistö, mistä se päätti”. Perusteltu kysymys missä tahansa tilanteessa. Paikalla olleena rohkenen arvella, että tiesi. Kaikki tiesivät, niin äänekkäät kuin hiljaiset, puolesta tai vastaan äänestäneet.\nTietämistä enemmän minua askarruttaa se, missä on kirkon kyky rakentaa kompromisseja. Onko se kadonnut tai onko sitä ollutkaan? Harva asia nimittäin on pelkästään musta tai pelkästään valkoinen. Värejä luulisi olevan enemmän – myös kristillisissä piireissä – jos niitä vain halutaan ja osataan käyttää.\nRakenneuudistuksessa kompromissin tarve tuli esille jo keväällä 2013, kun kirkolliskokous äänesti asian lähettämisestä jatkovalmisteluun. Tuolloin hyvinkin reilu kolmannes vastusti yhtymäpakkoa ja huomattava osa diakonian pudottamista pakollisten virkojen joukosta. Äkkinäinen voisi kuvitella, että nämä olisivat olleet signaali etsiä yhteinen polku, läpimenon kun tiedettiin kuitenkin edellyttävän määräenemmistöä.\nKouvolassa muuten tarttui korvaan ajatus, että vapaaehtoisia alettaisiin kutsua kirkossa seurakuntalaisiksi. Ei hullumpaa vai mitä olet mieltä?\nKirjoittaja on kiuruvetinen toimittaja, joka on ollut pitkään kirkollisissa luottamustehtävissä. Tällä hetkellä hän on mm. hiippakuntavaltuuston ja kirkolliskokouksen jäsen.\nSeuraava 1100 kiloa EU-ruokaa nälkäisille