Miten laskutan ja vastaanotan laskut sähköisesti?\nSähköistä laskutusta varten tarvitset:\nLaskutusohjelman (taloushallinnon ohjelma), joka muodostaa laskuja ja jonne vastaanotat saapuvia laskuja\nAineistosiirtoyhteyden pankkiin (Web Services -kanava tai yritysverkkopankin aineistosiirrot palvelu)\nVerkkolaskusopimuksen pankin kanssa\nVerkkolaskuaineistoja voidaan välittää pankin kautta samaan tapaan kuin esimerkiksi maksuaineistoja. Saapuvat verkkolaskuaineistot noudetaan aineistosiirtoyhteyden avulla pankista ja siirretään käsiteltäväksi taloushallinnon ohjelmaan.\nMikäli yrityksen laskutus on erittäin vähäistä (vain muutama lasku vuodessa) eikä yrityksellä ole laskutusohjelmaa, voit harjoittaa pienimuotoista sähköistä laskuttamista myös yritysverkkopankin Laskut -osiossa.\nOta kuitenkin huomioon, että yritysverkkopankin Laskut-osiossa et voi laskuttaa:\nMuussa valuutassa kuin euroissa\nTilaa verkkolaskusopimus, Web Services -kanava\nTilaa verkkolaskusopimus, yritysverkkopankin aineistosiirrot tai Laskut -osiot\nLaskuttajaan liittyvät muutostilanteet\nMiten lähetän verkkolaskun liitteitä?\nMitä sopimuksia tarvitsen, jos haluan vastaanottaa tai lähettää verkkolaskuja ja/tai e-laskuja?\nMiten toimin, jos odottamani verkkolasku ei löydy verkkopankista?\nKuinka lähetän verkkolaskun?\nMiksi vastaanottaja ei ole saanut lähettämääni verkkolaskua?\nMitä ovat verkkolaskutukseen liittyvät sanomat?\nMikä on kuluttajan e-laskun ja yrityksen verkkolaskun ero?\nMiten toimin, jos laskuttaja vaihtaa verkkolaskun välittäjää?\nMiten toimin, jos laskutettava vaihtaa verkkolaskun välittäjää?\nPalaa sivulle – Maksuliikenne ja verkkolaskutus


Tobias-kuutti avasi keskustelun suojelun tulevaisuudesta – pitäisikö saimaannorpan uhanalaiset geenit säilyttää Korkeasaaressa? | Yle Uutiset | yle.fi\n7.10.2019Päivitetty 7.10.2019 14:17\nEntä jos saimaannorpan geenit säilyisivät norpan kotiluotojen lisäksi myös Korkeasaaressa tai maailman muissa eläintarhoissa? Ajatusta ei pidetä enää niin mahdottomana kuin aiemmin, sillä Puumalasta kesällä pelastettu saimaannorpan poikanen eli kuutti on kuntoutunut tarhaoloissa hyvin.\n– Tämä norppa voi olla alku keskustelulle siitä, miten voimme suojella saimaannorppaa paremmin. Aika on kypsä ainakin keskustelulle tarhaamisesta. Jos löytyy yhä enemmän haavoittuneita eläimiä, olisi syytä miettiä, pitäisikö hankkia kokemusta saimaannorpan tarhaamisesta nykypäivänä, toteaa eläinten hoidon ja suojelun johtaja Nina Trontti Korkeasaaresta.\nTrontti muistuttaa, että vaikka saimaannorppia on nykyään neljä sataa yksilöä, se on kuitenkin vähän, kun kyseessä on pitkäikäinen ja lisääntyvä laji.\n– Kanta on ollut kasvussa, mutta yleensä puhutaan viiden sadan raja-arvosta tällaisten lajien kohdalla. Vaikka Saimaa on laaja alue, niin lajin kannalta yksi elinalue on aina riski. Jos eläimiä olisi useammalla elinalueella, ja yhdelle paikalle leviäisi jokin tauti, toisella alueella ainakin eläimet selviäisivät, sanoo Trontti.\nAinakin heinäkuussa Puumalasta pelastetun Tobias-norpan tulevaisuus pitää ratkaista jo pian, koska sitä ei enää saa palauttaa Saimaalle tautiriskin vuoksi. Eläintarha teettää parhaillaan suunnitelmaa saimaannorppa-altaasta, mutta lopullista varmuutta sen toteutumisesta ei vielä ole. Korkeasaarella ei vielä ole poikkeuslupaa Tobias-norpan hallussapitoon.\n– Lupaa voidaan hakea vasta, kun meillä on varmuus, että voidaan rakentaa sille tarha, kertoo Trontti.\nKoko lajin tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa tarhaamista eri eläintarhoissa ei ole aiemmin pidetty varteenotettavana vaihtoehtona, vaan norppaa on pyritty suojelemaan kotivesistössään.\n– Jatkossa voi pohtia, mitä asioita norpan eteen voi tehdä Saimaalla, mitä voisi tehdä jossain muualla. Voisiko Saimaalla olla väliaikaisia hoitoloita tai voisiko tarhaaminen jossain eläintarhassa olla ratkaisu, pohtii Trontti.\nKesällä toinenkin kuutti pelastettiin huonokuntoisena Saimaalta. Se sai nimen Sanelma ja sille perustettiin vapaaehtoisten eläinlääkärien voimin väliaikainen hoitola.\nMetsähallituksen suojelubiologi Jouni Koskela on ilahtunut siitä, että sekä Saimaalla väliaikaisessa hoitolassa kuntoutettu kuutti että Korkeasaaressa hoitoa saava kuutti selviytyivät. Se antaa toivoa siitä, että loukkaantuneiden norppien hoitoa voidaan kehittää ja että ainakin nuori yksilö voi tottua myös tarhaoloihin.\n– Meidän on suunniteltava sitä, että kun saimaannorppia löydetään rannalta huonokuntoisina, millä tavalla toimitaan. Kutsutaanko paikalle eläinlääkäri, ja miten monta päivää hoidetaan. Tämän talven aikana on jo tehtävä hoito-ohje, sanoo Koskela.\nAiemmin huonokuntoiselle tai loukkaantuneelle norpalle on annettu antibioottihoito löytöpaikan lähellä.\n– Sen jälkeen eläin on jätetty luontoon oman onnensa nojaan. Nyt esimerkiksi Sanelman kohdalla parin päivän pituisella hoidolla on saatu norppa parempaan kuntoon ja nyt Sanelma tekee jo pitkiä retkiä. Tuli yllätyksenä, miten hyvin eläinlääkärit pystyivät auttamaan, kertoo Koskela.\nPelko siitä, että norppa leimautuisi liiaksi hoitajiinsa, osoittautui lopulta turhaksi. Koskela ei kuitenkaan liputa norpan tarhaamisen puolesta laajemmassa mittakaavassa. Hänen mielestään eläimen kannalta olisi paras saada hoitoa kotivesiensä äärellä.\n– Varmasti eläintarhat miettivät laajemmin kaikkien uhanalaisten lajien kohdalla, että kannattaako varmuuden vuoksi tuoda eläin pois luontaisesta elinympäristöstään. Silloin voisi palauttaa luontoon niitä, jos tapahtuisi jokin onnettomuus tai saimaannorppakanta lähtisi vielä alaspäin, toteaa Koskela.\nNina Trontin mielestä tarhaamisen avulla uhanalaisen norpan kanta voitaisiin turvata tulevaisuudessa mahdollisten riskien varalta.\n– Tämä vaatii yhteiskunnallista keskustelua ja yhteistyötä ympäristöministeriön, Metsähallituksen ja luonnonsuojelujärjestöjen kesken. Se edellyttäisi myös sitä, että norpan suojelustrategia näkisi sen hyvänä vaihtoehtona lajin suojelussa, sanoo Trontti.\nEläinten hoidon ja suojelun johtaja Nina Trontti Korkeasaaresta sanoo, että aika on kypsä keskustelulle saimaannorpan tarhaamisesta. Petri Vironen / Yle\nPohtimista riittää vielä myös mahdollisen tarhaamisen rahoituksessa. Aivan ensimmäiseksi se vaatisi rahaa uuden tarhan rakentamiseksi Korkeasaareen.\n– Tarhan rakentaminen on kallista ja jos mietitään kokonaisuutta luonnonsuojelussa, niin siinä puhutaan sadoista tuhansista, ellei miljoonista euroista, toteaa eläinten hoidon ja suojelun johtaja Nina Trontti Korkeasaaresta.\nJos norppa olisi pysyvä asukas Korkeasaaressa, eläintarha haluaisi kertoa sen suojelun tarinaa.\n– Pystyisimme kertomaan kävijöille norpan suojelusta ja keräämään myös varoja suojeluun. Ne, joiden kanssa olen puhunut asiasta, ovat innostuneet. Tarkoitus ei kuitenkaan ole lähteä Saimaalle varta vasten hakemaan norppia, vaan hoitolaan tai tarhaan tulisi loukkaantuneita eläimiä, sanoo Trontti.\nSaimaannorppakanta on suojelun avulla saatu neljässä vuosikymmenessä kasvamaan reilusta sadasta yksilöstä noin neljään sataan yksilöön. Esimerkiksi vapaaehtoisten kolaamilla pesäkinoksilla on helpotettu vähälumisina talvina norpan pesimistä.\nPuumalasta pelastettu norppa voi hyvin\nPuumalasta heinäkuussa löydetty, Tobiakseksi nimetty kuutti on kuntoutunut hyvin Korkeasaaressa. Löytöhetkellä se oli ilmeisesti päässyt juuri irti kalaverkosta ja käyttäytyi oudosti. Pieni kuutti nousi kesämökin rantakiville, valui välillä takaisin veteen ja nousi uudelleen kiville.\nKorkeasaareen ei ollut aiemmin otettu loukkaantuneita saimaannorppia hoitoon, sillä norpat eivät voi olla tautien leviämisriskin takia merihylkeiden kanssa samassa paikassa. Sattumalta kuutin loukkaantumishetkellä Korkeasaaressa oli allas, jossa ei ollut kahteen kuukauteen ollut merihylkeitä, ja norppa voitiin ottaa eläintarhaan toipumaan.\n– Tällä hetkellä sillä on oma allashuone, jossa se polskii. Se saa kalaa ja sillä on myös kasvivirikkeitä altaassaan. Ruoka on maistunut sille hyvin, kertoo eläinten hoidon ja suojelun johtaja Nina Trontti Korkeasaaresta.\nKuutti on saanut loishäädön ja on tällä hetkellä terve. Edelleen kuntoutuva saimaannorppa ei kuitenkaan ole yleisön nähtävillä. Villieläinsairaalassa eläimet ovat toipumassa, joten siellä kävijöiden määrää on ylipäätään rajoitettu.\nKorkeasaaren saimaannorppa ei kuitenkaan voi tulevaisuudessakaan palata Saimaalle, koska ELY-keskus katsoi, että sen palauttaminen toisi epidemiariskin kotijärvelle.\n– Tämä päätös oli minulle henkilökohtaisesti pettymys. Villieläinsairaalan toiminnan tarkoitus on palauttaa eläimet luontoon, kun ne ovat tervehtyneet. Ymmärrän kuitenkin viranomaisten päätöksen, sillä riski on olemassa niiden virustautien osalta, joita on vaikea testata, sanoo Trontti.\nTobias-saimaannorpan allas desinfioitiin huolellisesti ennen kuin eläin vietiin sinne. Norpan altaassa on tällä hetkellä vesijohtovettä.\n– Se, että saimaannorppa viihtyy täällä, on meille hyvä uutinen. Eläintarhojen tehtävä on pyrkiä tarhaamaan uhanalaisia eläimiä. Sen me mielestämme osaamme. Saimaannorppa on tietenkin haaste, koska siitä ei ole niin paljon kokemusta.\nKesällä pelastettu nuori saimaannorppa voi saada pysyvän kodin Korkeasaaresta


Kasinokeisarin menestystarina: "Varmasti olisi päässyt hengestään"\nlauantai 21.06.2014 klo 21:48\nKasinokeisarina tunnettu Pekka Salmi kuoli kotonaan Tynkkylänjoen kartanossa keskiviikon vastaisena yönä. Miehen värikkään elämän huikein saavutus oli ensimmäisen kasinon perustaminen Neuvostoliittoon.\nKeskiviikkona kuollut Pekka Salmi oli niin merkittävä mies, että hän oli Neuvostoliitossa jopa KGB:n suojeluksessa. KARI PEKONEN\nMiehestä kirjan kirjoittaneen Jorma J. Mattilan mukaan yksi avain miljonäärin menestystarinalle oli se, että mies oli luotettava.\n- Vaikka hän toimikin vähän harmaalla vyöhykkeellä, niin hänen sanansa oli se, että siihen luotettiin, hänen sanansa piti.\n- Viimeisiä vuosia kun ajattelee, niin mitä vanhemmaksi Pekka tuli, niin sellainen herkkyys nousi esille. Kun hän takoi rahaa, sitä herkkyyttä ei sillä lailla näkynyt.\nNimenomaan rahaa Salmi ehti värikkään elämänsä aikana takoa.\nKasinokeisari-nimensä mukaisesti Salmi rikastui ensin pokerin pelaamisella. Ensimmäiset miljoonansa mies tienasi pokerin peluulla jo 1960-luvulla.\nSen jälkeen Kurikassa syntynyt ja sieltä Kemin kautta maailmalle lähtenyt Salmi ehti olla mukana sekä laittomissa että laillisissa pelikasinoissa.\n1970-luvulla Salmi sai negatiivista julkisuutta Suomessa pitämistään laittomista pelikasinoista. Vaikka mies sai puuhistaan sakkoja, vankilaan hän ei joutunut.\n- Hän osasi aavistaa niin, että jos näkyi savua jossain, sitten se aina lopetti siihen paikkaan. Aina kun poliisi ratsasi, niin paikka olikin tyhjä. Esimerkiksi ruletit sun muut oli viety uuteen paikkaan, Mattila sanoo.\nTyöuran kannalta yksi suurimmista käännekohdista oli vuosi 1987. Silloin Salmi avasi kasinon Helsingin ja Tallinnan välillä neuvostolipun alla liikennöineeseen Georg Ots -laivaan.\nTapaus oli merkittävä: vasta vuonna 1991 Helsinkiin avattiin Suomen ensimmäinen kasino.\nJos Georg Otsin kasino oli merkittävä uutinen, vuonna 1989 tuli todellinen uutispommi ja Salmen uran merkittävin hetki. Hän perusti Neuvostoliiton ensimmäisen kasinon Moskovaan, Savoy-hotellin yhteyteen.\n- Tuolla Moskovassahan Pekka oli perestroikan kultapoika. Kaikki mitä siellä tapahtui, niin Pekka kutsuttiin joka paikkaan. Hän joutui jopa karsimaan niitä menojaan. Hänelle aukenivat kaikki ovet, Mattila sanoo.\nMyös Salmi oli samaa mieltä. Vuonna 2011 hän ilmaisi asian Iltalehden haastattelussa näin:\n- Se oli suuri sensaatio - etusivun juttu ympäri maailmaa. Televisiot ja radiot Etelä-Amerikkaa myöten ja Amerikan kaikki valtalehdet ihmettelivät suu auki, että miten se oli mahdollista. Moskovan pääuutisissa olin kahdesti ja aamu-tv:ssä pyörin varmaan kuukauden. Sen myötä alkoi tulla kaikennäköisiä kirjeitä - kuka äiti tarjosi tytärtään ja kuka mitäkin. Aina oli otsikkona Kapitalist Salmi.\nSalmen kasinobisnes kukoisti Venäjällä vuoteen 2009. Silloin Kreml sääti lakimuutoksen, joka kielsi uhkapelit.\nMattilalla on selvä käsitys, miksi Salmi menestyi villissä idässä alalla, jossa edes Venäjän mafia ei ollut vieras käsite.\n- Varmasti hän olisi Moskovan kasinopiireissä päässyt hengestään, jos ei olisi ollut luottamista häneen. Näissä mafiapiireissä siellä ei tarvitse kuin yhden kerran, kun sana pettää, Mattila pohtii.


Ilmakuva kotipihasta - Wycliffe\nMedia / 03/03/2020 03/03/2020\n”Herra, osoita minulle tiesi, opeta minua kulkemaan polkujasi.” (Ps. 25:4)\nVietin lapsuuteni kesät Etelä-Pohjanmaalla. Ajan kultaamiin muistoihin aurinkoisista kesistä kuuluu myös lentokoneiden jyrinä. Kauhavan lennoston koneet lensivät harjoituslentojaan. Taivaalle jäi suihkukoneiden vana. Lapsen mieli kysyi, miltä kotipiha mahtoi näyttää lintuperspektiivistä? Kysymys taisi kiinnostaa muitakin. Muistan nähneeni aika monen kodin seinällä ilmakuvan kotitalosta. Kehystettynä ja komeana. Meidän talo, vähän eri kulmasta katsottuna.\nIlmakuvan perspektiivi oli toinen kuin linja-auton ikkunasta tai pyörän satulasta, hiekkatien kaartuessa kohti kotipihaa, kun kurvasimme pyörillä kotipihaan.\nLäheltä näkee toisin kuin kaukaa. Kun kasvaa, kotipiha etääntyy, mutta vain niillä kulmilla kasvanut tunnistaa yksityiskohdat, tuntee polut ja kujat sekä paikannimet niitäkin ojia myöten, joita ei löydä kartoista. Tuntee ympäristön, jonka vain siellä kasvanut tuntee. Osaa asemoida itsensä, ystävänsä, naapurinsa ja tapahtumat maastoon ja maisemaan toisenlaisella tarkkuudella kuin ilmasta.\nIlmasta näkee ison kuvan. Tunnistaa kylät, talot ja maitolaiturit, mutta ei sitä miltä kotikaivo näyttää leikkimökin kulman takaa.\nJumala on puhunut ja puhuu. Kieltä, joka kommunikoi merkillisellä tavalla jokaisen maiseman kanssa. Puhuu kodista, kotitalosta, meidän kylästä, kaupungista, metropolista, kansasta, maanosasta ja maailmasta. Luonnosta sen jokaista yksityiskohtaa myöten. Jumala tuntee meidät, minut ja Sinut, sisintä myöten.\nTahdomme tuoda Jumalan sanan jokaiseen kieleen, kulttuuriin ja kotipihaan. Niin, että kukaan ei jäisi kielen ja kulttuurin takia Jumalan valtakunnan ulkopuolelle.\nKun kohtaan kirkkojen edustajia eri puolilla maailmaa, tunnistan kasvavan halun olla mukana Jumalan lähetyksessä. Minulle Jumalan lähetyksen monenkeskisyys on sitä, että tarvitsemme toisiamme. Ottaisin ilmakuvan mieluummin purjelentokoneesta kuin suihkuhävittäjästä käsin. Iso kuva auttaa meitä näkemään oman maailmamme toisin silmin. Sen maailman, jonka tarkan kartan ja sielun maiseman osaa piirtää vain se, joka on katsonut omaa kotiaan matkan päästä.\nMerkillinen tämä Jumalan lähetys. Kukaan ei voi korvata toista oman kielen ja kulttuurin tulkkina ja sanoittajana.\nTeijo Peltola, WRK:n hallituksen puheenjohtaja\nKolumni on julkaistu Sanalla Sanoen -lehden kevään 2020 numerossa.


Liikennekasvatus kouluissa ja oppilaitoksissa - Liikenneturva\nEtusivu › Liikenteessä › Liikennekasvatus kouluissa ja oppilaitoksissa\nLiikennekasvatus on paljon laajempi kokonaisuus kuin vain nippu sääntöjä. Siihen liittyy ennakointi, turvallisuus, terveysriskien tunnistaminen ja niiden välttäminen, vastuullisuuteen kasvaminen, sosiaalinen ja eettinen näkökulma, muiden huomioiminen ja kulkutapojen valinnat. Liikennekasvatus voi olla osa mitä tahansa oppiainetta, onhan liikenne osa jokapäiväistä arkea!\nLiikennekasvatuksessa on keskeistä paikallisuus, toiminnallisuus, tavoitteellisuus, ongelmanratkaisu, pitkäjänteisyys ja yhteistyö kotien kanssa. Tuloksellisinta liikennekasvatus on silloin, kun sitä toteutetaan yhteistyössä koko ympäröivän yhteisön kanssa. Opetuksen suunnittelussa otetaan huomioon kohderyhmän valmiudet, oman paikkakunnan olosuhteet sekä omaan ympäristöön liittyvät ajankohtaiset asiat.\nOpettajat ja muu henkilökunta ovat monesti parhaita liikennekasvattajia. He tuntevat oppilaansa ja ympäristön, jossa nämä liikkuvat. Lisäksi henkilökunta pystyy hyödyntämään koulun arjessa eteen tulevia liikenteeseen liittyviä tilanteita. Liikennekasvatukselle ei aina tarvitse varata kokonaista oppituntia: usein muutama hetki tunnin alussa tai lopussa riittää. Tärkeintä on, että liikenneturvallisuus nostetaan esille säännöllisesti.\nOppilaiden turvallisuuteen tienkäyttäjänä vaikuttavat erilaiset osatekijät: oppilas itse, ympäristö ja olosuhteet, ajoneuvot kuljettajineen, kevyt liikenne, säännöt, normit ja tavat. Liikennekasvatus on tehokkaimmillaan silloin, kun se kytketään kiinteästi oppilaiden jokapäiväiseen liikkumisympäristöön – näin siitä tulee käytännönläheistä ja mielekästä. Opetuksen aluksi opettajan onkin hyödyllistä selvittää oppilaiden liikkumistottumuksia ja ennakkotietoja ja -käsityksiä liikenteestä.\nKotien kanssa tehtävän yhteistyön merkitys on suuri ja pelisäännöistä kannattaa sopia esimerkiksi vanhempainilloissa. Vanhempien kanssa voi myös sopia konkreettisista asioista kuten turvalaitteiden käytöstä, koulumatkan kulkutavoista tai lapsen kuljettamisesta kouluun.\nLiikennekasvatuksen tulee kattaa kulkumuodot ja liikennetilanteet, joita lapsi tai nuori päivittäisessä liikkumisessaan kohtaa. Yksiselitteisiä ikä- tai luokka-asterajoja eri kulkumuotojen tai teemojen käsittelyyn ei voida antaa. Liikennekasvatuksessa keskeistä on huomioida oppilaiden valmiudet, liikkumistavat ja liikenneympäristö. Aluksi opetuksessa painottuu jalankulkijan ja auton matkustajan näkökulma, laajentuen pyöräilyyn, joukkoliikenteeseen ja moottoroituihin ajoneuvoihin. Liikennekasvatuksen tavoitteena on turvallisten liikkumistapojen ja -asenteiden kehittäminen.\nMopoilu ja liikennekasvatus\nLiikennekasvatuksen yhteydessä voi kerrata mopoilusääntöjä ja keskustella eri tienkäyttäjien välisistä suhteista. Vaaratilanteita, kuten risteyksissä ja liukkaalla ajoa, voidaan käsitellä erillisissä opetustuokioissa. Teknisen työn tunneilla mopoasiat tulevat esille ajoneuvon tekniikkaan tutustumisen yhteydessä. Mopon kunto ja turvalaitteiden toimivuus tulee tarkistettua samalla, kun polttomoottoritekniikka tulee tutuksi.\nMopojen virittäminen on hyvä ottaa puheeksi sekä oppilaiden että vanhempien kanssa. Jos viritettyjä mopoja havaitaan, on poliisi pyydettävä tarkastamaan mopot esimerkiksi aamulla kouluuntulon aikaan.\nTutkimusten mukaan mopo on vaarallisin moottoriajoneuvo kilometriä kohti.\nLiikennekasvatus toisella asteella\nIkäryhmittäin tarkasteltuna nuorille sattuu eniten henkilövahinkoja liikenteessä. Valtaosa vahingoista sattuu henkilöauton kuljettajina tai matkustajina, mutta myös mopoillessa ja pyöräillessä. Liikenneturvallisuusaiheen käsittely lukiossa ja toisella asteella on paitsi tärkeää myös olennainen jatko perusopetuksen liikennekasvatukselle.\nNuorten vakaviin liikenneonnettomuuksiin liittyy usein kova vauhti, alkoholi ja turvavyön käytön laiminlyönti.\nLiikennesääntöjen tuntemuksen rinnalla nuoret tarvitsevat yhä enemmän valmiuksia sosiaalisten tilanteiden ja todellisten riskien hallintaan.\nEnnakoivan ajon periaatteet, turvalaitteiden merkitys sekä alkoholin vaikutukset ovat keskeisiä sisältöjä nuorten liikennekasvatuksessa. Liikkumistottumusten ja -tapojen valintaan liittyy turvallisuuden ohella myös kestävän kehityksen näkökulma.\nLukion ja toisen asteen opetussuunnitelmien perusteissa ei eritellä tarkemmin liikenneturvallisuuteen liittyviä sisältöjä, vaan turvallisuus mainitaan yleisempänä sisältönä. Liikenneaihe soveltuu hyvin monien oppiaineiden yhteyteen.\nLiikenneturvallisuus voidaan valita myös soveltavan kurssin aiheeksi. Joissakin lukioissa osa autokoulun teoriaopetuksesta voidaan suorittaa soveltavan kurssin avulla tai autokoulussa suoritettu koulutus voi olla osa lukion liikennekasvatuskurssia. Yhteistyössä paikallisten järjestöjen ja muiden tahojen kanssa voidaan järjestää myös teematilaisuuksia ja tapahtumia.\nAmmatillisen koulutuksen perustutkinnoissa liikennekasvatus voidaan integroida ajankohtaisten teemojen avulla niin yhteisiin tutkinnon osiin kuin ammatillisiinkin tutkinnon osiin.\nKoulun pihan ja lähiympäristön liikenneratkaisut vaikuttavat keskeisesti oppilaiden päivittäisen liikkumisen turvallisuuteen. Turvallisuustilanne on hyvä kartoittaa mahdollisten epäkohtien korjaamiseksi.\nVuosikello on työkalu liikennekasvatuksen suunnitteluun\nLiikennekasvatuksen vuosikello tukee opetuksen suunnitelmallisuutta ja auttaa jäsentämään sisältöjä läpi koko lukuvuoden. Vuosikelloajattelun perusta on vähintään neljä tuntia liikennekasvatusta jokaisella vuosiluokalla. Vuosikelloa voi käyttää toiminnan suunnitteluun joko henkilöstön tai kohderyhmän kanssa.


Rantapenkkareissa SE-tuloksia – Sotkamon Visa ry\nHiukan ranta keräsi tänäkin kesänä mukavasti nostajia perinteisiin Rantapenkkareihin. Ja mikäpäs oli nostellessa, kun sää suosi, fasiliteetit olivat kunnossa ja tunnelma sopivan leppoinen.\nKatri Helenan vienoista sävelistä huolimatta autiota hiekkarantaa ei tarvinnut kenenkään tuijotella, eikä kukaan jäänyt kylmäksi, kun vahvatassut astelivat lavalle. Varustepenkin ehdoton kurko oli Kari Alakorpi. Karihaaran karhu tumppasi suorille käsille 225 kiloa. Wilksin pisteissä nostetun kisan kakkoseksi nousi, ehkä hieman yllättäen, isäntäseuran Juho Niskanen junnujen SE-punnerruksella 100 kiloa. Kolmanneksi ylsi Kajaanin Kuohun Ari ”Raaka” Heikkinen 167,5 kilon tuloksella.\nAlle 20-vuotiaita poikia oli mukana vajaan ryhmän verran. Junnujen paras oli Iin Yrityksen Tatu Hänninen 112,5 kilolla. Kakkoseksi nosti JP2000:n Miika Linna. Nuorukainen nosti jo 95 kiloa ja jäi muuten isästään enää 2,5 kiloa. Kolmanneksi ylsi niinikään pietarsaarelainen Joonas Kettula 87,5 kilon tuloksella. JP2000 oli vahva junnujen sarjassa vieden viidestä pyttykerhon palkinnosta peräti neljä. Konsta Kvist debytoi Visan riveissä 65 kilon raudalla sijoittuen seitsemänneksi. Pikkuveli Santeri oli myös hyvällä nostotuulella sivuten ennätystään 45 kiloa. Veljesten välisen kisan vei tällä kertaa Santeri marginaalisella 0,01 wilks-pisteen erolla.\nNaisten sarjan ylivoimainen ykkönen oli Karihaaran Karua edustava Tiina Sarlin. Tintti punnersi tänään vain aloituksensa 72,5 kiloa, koska kahdessa ekassa yrityksessä oli ongelmia tuomarimerkkien kanssa. Jatkossa tulos on huomattavasti ’tuhmempi’, kun vain stopit saadaan kohdilleen. Kisan kakkonen oli Sotkamon Visan Aira Knutars. Aira nosti tyylikkäästi veteraanien Suomen ennätyksen 63 kiloa. Kolmanneksi nosteli voimanoston EM-kisoihin valmistautuva Joanna Linna (JP2000) tuloksella 77,5 kiloa. Ensimmäistä kertaa lavalle nousi myös Visan uusi nostajatar Kaisa Kemppainen. Kaisa nosti upeasti pyttykerhon viidennelle sijalle 57,5 kilon tööttäyksellä.\nMiesten sarja oli totuttuun tapaan yhden miehen show. The One and Only Mr Tero Seppänen Haukiputaalta näytti muille kaapin paikan heti avausnostolla. Kakkosnoston 240 oli vielä silminnähden helppo nosto. Viimeiseen Tero kuormautti veteraanien SE-painot, mutta 247,5 jäi tällä kertaa loppuojennusta vajaaksi. Toiseksi nosti Varpaisjärven Markus Ahonen. Juniorisarjojen kestomenestyjä tyytyi tänään 190 kilon tulokseen. Pronssille luikahti neljännessä nostoryhmässä punnertanut OPT:n Jani Haapamäki 162,5 kilon tuloksella, joka tullenee olemaan kovaa valuuttaa tulevissa SM-kisoissakin. Jouni Knutars punnersi 132,5 kiloa Visan ainoana miesten sarjan edustajana.\nJoukkuekilpailussa JP2000 otti jo toisen peräkkäisen kiinnityksen kiertopalkintoon. JP2000 vei parhaan joukkueen pokaalin 11 pisteen marginaalilla Haukiputaan Voimailijoihin. Ensi kesänä pokaali on siis katkolla pietarsaarelaisille. Visa oli seurojen välisessä kisassa kolmantena.\nKisat saatiin pakettiin vajaassa kolmessa tunnissa. Mukavasti oli uusia seuroja ja nostajia mukana. Mainittakoon, että Haukiputaan suunnalta oltiin lähdetty matkaan linja-autolla. Seppänen lupasi täyttää ensi kesänä auton nostajilla. Kaipa se toinen pitää varata mainioille kannustusjoukoille. =)\nEnsi kesän kisat ovatkin tavallaan historialliset, kun Hiukkaan kokoonnutaan kymmenennettä kerran. Sitten punnerretaan taas hymy huulilla ja pilke silmäkulmassa – ja kuinkas muutenkaan: satoi tai paistoi!\nKiitokset kaikille osallistuneille tästä kisasta ja tervetuloa uudelleen ensi kesänä!!!


// Viimeinen huomionaihe uudelle vuodelle on itseni kehittäminen. Tykkään oppia uusia asioita ja kehittää osaamstani eri asioissa. Myöskin niissä epämukavissa, nimittäin raha-asioissa. Tänä vuonna haluan oppia paremmaksi säästäjäksi ja oppia myös sijoittamisesta jotakin. Myös organisointikykyni on ollut hukassa viime vuoden, ehkä jopa kauemminkin. Ennen niin tarkka ja aikainen-lintu-madon-nappaa-Jamina on ollut kadoksissa ja voi miten kaipaankaan sitä järjestelmällisyyttä elämääni! Tällaisia asioita olen siis pohdiskellut tulevalle vuodelleni. Mitä sinä olet ajatellut tulevasta vuodesta, onko tällaiset “lupaukset” täyttä hullujen hommaa vai voiko asioihin oikeasti vaikuttaa näin etukäteen pohtimalla? //


Googlelta merkittäviä uudistuksia musiikki- ja lehtisovelluksiin: aiempaa älykkäämpiä ehdotuksia | Mobiili.fi\nMarkus Lehtiniitty | Julkaistu 14.11.2016, klo 13:18\nPlay Musiikin suurimpia uudistuksia ovatkin laajentuneet, paremmat suositukset. Google hyödyntää suositusten luomiseen käyttäjän mieltymyksiä ja tarjoaa niiden perusteella, huomioiden lisäksi esimerkiksi sijainnin, aktiviteetin ja sään, sopivia soittolistoja.\nGoogle Play Musiikki -sovelluksen uusi kotinäkymä.\nGoogle tarjoilee sopivaa musiikkia niin rentoutumiseen kotona, työskentelyyn, matkustamiseen, lentämiseen, uusiin kaupunkeihin ja niin edelleen – moniin erilaisiin tilanteisiin. Ehdotuksia esitellään Play Musiikki -sovelluksen uudessa kotinäkymässä. Lisäksi tilaajille päivitetään tuoretta musiikkia kuunneltavaksi myös offline-soittolistoille, kun puhelin on latauksessa.\nGooglen Play Lehtikioski -sovellus puolestaan on saamassa merkittävämmän ehostuksen käyttöliittymään ilmeeseensä.\nLisäksi myös Play Lehtikioskin uudistumisen teema on etusivun uudistuminen tarjoamaan enemmän personoituja ehdotuksia luettavaksi artikkeleista. Play Lehtikioski on saanut uuden välilehtivalikon näytön alareunaan, joka tarjoaa aiempaa helpomman pääsyn esimerkiksi omaan kirjastoon sekä myöhemmin luettavaksi tallennettujen artikkelien listaan.\nPlay Lehtikioskin artikkelisuosituksiin hyödynnetään muun muassa Googlen Chrome-selaimen sivutietoja.\nSekä uudistuneiden Play Musiikin että Play Lehtikioskin päivitysten jakelu tapahtuu vaiheittain, joten päivitys ei välttämättä näy vielä kaikille käyttäjille.\nGoogle Play Lehtikioski Play Musiikki\n14.11.2016, klo 18:11\nMutta desktop clientia ei taida olla edelleenkään tulossa joten käyttämättä jää.\n15.11.2016, klo 15:39\nkoska sammu saattaa laitteidensa käyttäjien valita sovelluksia, joita voi poistaa täysin turhana? nämä play -’tuotteet’ ovat kyllä turhimmista ja vähiten käytetyistä sovelluksista sammuissa.\n15.11.2016, klo 16:53\nSaisko saman selkokielellä niin voisi ehkä auttaakin asiassa?\nLue seuraavaksi: Samsungin Galaxy S6 -puhelinten Nougat-päivitys työn alla – julkaisu tuskin tänä vuonna


Kuituhampun kasvatus metsänsuojelukeinona - Hamppumaa\n3 Tinktuuraa ilmaiseksi yli 39,99€ tilauksiin⎜Nopea toimitus – perillä 3-4 päivässä\nSana Hemp Juice Hamppumehutuotteet\nMiten CBD-öljy eroaa CBD-A hamppumehutuotteista\nTutkimuksia kannabinoidien vaikutuksista\nKuituhampun kasvatus metsänsuojelukeinona\nKallisarvoista maailmaamme kiihtyvästi uhkaava ilmastonmuutos vaatii hidastuakseen määrätietoisia ja kokonaisvaltaisia ratkaisuja. Yksi mahdollinen ratkaisu voisi olla perinteisten tekstiilien ja paperituotteiden osittainen korvaaminen kuituhampun käytöllä, koska eräs merkittävä ilmastonmuutosta edistävä ja luonnon monimuotoisuutta köyhdyttävä tekijä ympäri maailman on metsien raivaaminen teollisiin tarkoituksiin. Metsät ovat erityisen merkittäviä tekijöitä koko luomakunnan hyvinvoinnin kannalta. Puiden täyttämät metsät eivät pelkästään sido itseensä valtavaa määrää hiilidioksidipäästöjä tuottaen tilalle puhdasta happea hengitettäväksemme, vaan ne myös tehokkaasti ylläpitävät luonnon biodiversiteettiä tarjoamalla kasvumahdollisuuden ja elinolosuhteet aina pienimmistä eliöistä ja kasveista suurimpiin eläimiin ja vanhimpiin puihin saakka. Kuituhampun kasvatus metsänsuojelukeinona voisi olla yksi keino muuttaa tilannetta kestävämpään suuntaan.\nVastuu metsien hyvinvoinnista on meillä kaikilla\nKoen meillä suomalaisilla olevan suuri vastuu metsiemme ylläpidosta ja suojelusta. Kaunis maamme on kauttaaltaan metsien ja vesistöjen peitossa. Suomi kuitenkin edistää ilmastonmuutosta lisääntyvillä avohakkuilla. Avohakuut ovat surullisen lohdutonta nähtävää. Paikoilla, jotka ennen kuhisivat elämää, levittäytyy nyt revitty ja paljas maisema, joka ei enää ylläpidä hyvinvointiamme. Suomalaisten perinnölliset juuret liittyvät erottamattomasti metsiin, joissa kansamme on syntynyt ja kulttuurimme kehittynyt. Uskon, että harvenevat metsämme tulevat entisestään lisäämään alakuloa ja pahoinvointia, ainakin alitajuisella tasolla, jopa niissä täysin kaupungillistuneissa ihmisissä, jotka aiemmin eivät ole kokeneet luonnon monimuotoisuutta oman olemassaolonsa kannalta merkittäväksi.\nHamppu korvaa puusta tehdyt tuotteet\nPaperituotteet kuuluvat tavalla tai toisella jokaisen arkipäiväiseen elämään. Vessa- ja talouspaperi, kirjoituspaperi ja muut paperille painetut tuotteet valmistetaan hapentuottajastamme – puusta. Mielestäni kuituhamppu voisi olla oivallinen ratkaisu paperituotteiden valmistamiseen ja metsien kaatamisen vähentämiseksi. Sato kuituhamppua kasvaa muutamassa kuukaudessa, kun taas tuotantometsän kasvattaminen kuitukäyttöön voi kestää jopa kaksikymmentä vuotta. Kaikki paperituotteet on mahdollista valmistaa hampusta, ja hamppua onkin käytetty tuhansia vuosia ympäri maailman kyseiseen tarkoitukseen. Hamppukuitu on erittäin kestävää, siksi se on läpi historian ollut pääasiallinen raaka-aine köysien ja purjeiden tuotannossa. Tiedän omasta kokemuksesta, että kuituhampusta pystyy valmistamaan laadukkaita vaatteita, jotka hengittävät ja tuntuvat miellyttäviltä ihoa vasten. Uskon, että jo pelkästään talous- ja vessapaperin valmistaminen hampusta olisi tehokas keino vähentää liiallista puiden kaatamista, puhumattakaan kirjoitus- ja painotuotteista. Mikäli kuituhamppua jalostettaisiin yhä kattavammaksi vaihtoehdoksi paperille, ja uskon niin myös tapahtuvan, toivon intohimoisena kirjallisuuden ystävänä, että olisi mahdollista tuottaa kokonaisia kirjoja kuituhampusta kansineen kaikkineen.\nPuut eivät pysy kasvun tuotannon tahdissa mukana\nIhmiskunnan kasvattaessa tuotantoa ja kulutustaan, puut eivät pysy tahdissa mukana. Metsä kasvaa takaisin paljon hitaammin, kuin mitä sitä kaadetaan, ja kaikki ylenpalttinen hakkuu heikentää mahdollisuuksiamme elää hyvinvoivina yltäkylläisessä maailmassa. Luonnonvarat loppuvat, puhdas happi vähenee, ilmasto lämpenee ja kokonaiset eliölajit tuhoutuvat sen vuoksi. Millaisen maailman aiomme jättää lapsillemme ja heidän jälkeläisilleen? Mielestäni ihmisten tulisi arvioida omaa kulutustaan ja tehdä tietoisia valintoja ylimääräisen kulutuksensa vähentämiseksi. Kestävä kehitys, hyvinvointi ja yltäkylläisyys eivät voi toteutua maailmassa, jonka resurssit on riistetty, maaperä revitty ja ilmasto ja vesistöt saastutettu. Kuituhampun kasvatuksesta metsänsuojelukeinona pitäisi vähintää puhua enemmän.\nHyvinvointia metsän siimeksestä toivottaen, hamppukumppani Juuso\nSana Hemp juice / Hamppumehutuotteet\nMitä on CBD ja CBD-A?\nCBD-öljyn laillisuus Suomessa ja EU:ssa\nCBD-öljyn vaikutus lääkkeiden kanssa?\nCBD-öljyn annostus – täydellinen opas annosteluun\n© 2021 | Tietosuojaseloste | Toimitusehdot | Vastuuvapauslauseke | Oma tili | Ostoskori | Kassa\nKäytämme evästeitä voidaksemme tarjota parhaan mahdollisen kokemuksen verkkosivuillamme. Monet evästeet ovat välttämättömiä eikä verkkokauppa toimi ilman niitä. GDPR


Miksi Hemingwayn pojanpoika ei koskaan kasva partaa | Steve Walton's\nMiksi Hemingwayn pojanpoika ei koskaan kasva partaa\nJune 11, 2016 | 12:00\nEdward Hemingway, Ernestin nuorin pojanpoika, on Brooklynissa asuva kirjailija.Zandy Mangoldilla\nEdward Hemingwaylla on erityisen outo suhde isoisäänsä.\n47-vuotias Brooklynilainen on Ernest Hemingwayn nuorin lapsenlapsi. Edwardin vanhemmat, Valerie Hemingway (o.s. Danby-Smith), scrappy irlantilainen tyttö, joka hurmasi tiensä kirjailijan seurueeseen ja työskenteli hänen sihteerinään, ja edesmennyt Gregory Hemingway, Ernestin nuorin poika, tapasivat kirjailijan hautajaisissa.\nErnest Hemingway kuoli vuonna 1961.AP\n”en varmaan olisi täällä, ellei isoisäni olisi riistänyt henkeään”, sanoo Edward, joka muistuttaa fyysisesti suuresti suurta kirjailijaa.\n”sukulaiset ja Hemingway-harrastajat kertovat minulle, että lapsenlapsista näytän eniten häneltä”, hän sanoo. ”Se on imartelevaa, mutta siitä syystä en luultavasti koskaan kasva partaa.”\nyhdennäköisyys ei ole vain fyysistä. Edward on myös tuottelias kirjailija, mutta hänen tekstinsä eivät kuvaa sodan varjoissa eläviä ongelmallisia aikuisia. Sen sijaan ne kuvaavat lapsuuden tummia laikkuja nokkeluudella ja valoisilla, elävillä öljymaalauksilla. Edward on kirjoittanut ja kuvittanut neljä lastenkirjaa ja kuvittanut useita muita. Hänen uusin kuvakirjansa ”Grumpasauruksen kenttäopas” ilmestyy tiistaina. Se kertoo dinosaurusmaisesta olennosta, joka — juonipaljastusvaroitus — osoittautuu kiukutteluherkäksi lapseksi.\n” aika omaelämäkerrallinen”, hän sanoo. ”Olin vähän grumpasaurus nuorena.”\nEdvard vietti varhaisvuotensa Upper East Sidella Saint David ’ s Schoolissa, jossa hänellä oli vain syrjäinen käsitys kirjallisesta perinnöstään.\n’en olisi täällä, ellei isoisäni olisi tappanut häntä.”\n”minulla oli mielenkiintoinen suhde Englannin opettajiini varttuessani”, hän sanoo. ”He joko rakastivat tai vihasivat minua.”\nhänen isoäitinsä Pauline — perijätär, jolle isä jätti ensimmäisen vaimonsa, kuten kaunokirjallisessa bestsellerissä ”the Paris Wife”-kuoli ennen hänen syntymäänsä. Hänen vanhempansa puhuivat harvoin Ernestistä.\n”heillä molemmilla oli hyvin tiiviit suhteet isoisääni”, hän kertoo. ”He sanoivat aina, että jos haluaisin tuntea hänet, minun pitäisi lukea hänen kirjojaan.”\nvarttuessaan hän oli läheinen ”isäpuolensa”, Ernestin neljännen ja viimeisen vaimon Maryn kanssa.\n”aina kun jollakulla meistä oli syntymäpäivä, Mary vei meidät Plazalle lounaalle ja sitten menimme Hevosajelulle Keskuspuistoon”, kertoo Edward, jolla on myös pikkusisko Vanessa ja isoveli Sean. (Hän ei koskaan tavannut Ernestin kolmatta vaimoa, edesmennyttä journalistia Martha Gellhornia, mutta kerran hän lähetti hänelle kirjan, jossa oli poskettomasti signeerattu ”from your ex-stepgrandmother.”)\nErnest Hemingway vaimonsa Paulinen kanssa Pariisissa.Edward Hemingway\nhänen lääkärinä työskennellyt isänsä muutti perheen Montanaan hänen ollessaan 11-vuotias. Edward luki isoisänsä teoksen ensimmäisen kerran lukiossa, kun hän poimi ”the Old Man and the Sea”-kirjan, mutta kertoo saaneensa täyden yhteyden perintöönsä vasta 32-vuotiaana Kuubassa, jossa Ernest asui vuosikymmenten ajan.\nEdwardin äiti Valerie Ernest Hemingwayn kanssa vuonna 1959.Edward Hemingwayn luvalla\n”tiedän, että hänellä oli vaikutusta ihmisiin Amerikassa, jotain siitä, että hän oli irrallaan asiayhteydestä ja toisessa maassa ja näki ihmisten rakkauden häntä kohtaan”, hän sanoo, ”se todella herätti ihailua ja sai minut tuntemaan ylpeyttä tavalla, jota en ollut ennen tuntenut.”\nsamoihin aikoihin hän oli myös yhteydessä tätinsä, näyttelijä Marielin, kanssa tämän isän hautajaisissa. He eivät varsinaisesti tunteneet toisiaan aiemmin, mutta ovat sittemmin lähentyneet ja työstävät nyt kirjaa yhdessä.\n”rakastan hänen rehellisyyttään, älykkyyttään, huumoriaan ja merimiehen suutaan”, hän sanoo. ”Hän kiroilee parhaiden kanssa.”\n, mutta Edward toteaa, että useimmat hänen faninsa eivät välitä hänen perhesiteistään juuri mitään.\n”vitsailen tästä kouluvierailuillani, hän kertoo. ”Kerron heille joskus elämässään, että he tulevat kuulemaan tästä toisesta Hemingwaysta, ja he luultavasti haluavat lukea hänen juttujaan.”\nEdward Hemingway kutsuu uusinta kuvakirjaansa ”kenttäopas Grumpasaurukselle” melko omaelämäkerralliseksi.”Zandy Mangold


Kiertotaloustalon pihalaatoitus syntyy nuorten ammattilaisten käsissä | Saint-Gobain\nKiertotaloustalon pihalaatoitus syntyy nuorten ammattilaisten käsissä\nMa, 07.06.2021 - 13:21\nWeber Pihabetoni taipuu Omnian opiskelijoiden käsissä uniikeiksi laatoiksi, jotka arkkitehti on suunnitellut Lohjan Asuntomessuille valmistuvan Pyörre-talon pihalle. Laattoihin sidotaan biohiiltä, ja osassa hyödynnetään myös mineraalivillaa.\nBetonista voi syntyä osaavissa käsissä näyttävä ja kiertotaloudellinen pihapäällyste. Tästä nähdään esimerkki Lohjan Asuntomessuilla 2021, johon valmistuvan Pyörre-talon pihalle toteutetaan uniikki pihalaatoitus. Laattoja valmistetaan sadan neliömetrin alueelle Weber Pihabetonista yhteistyössä Espoon seudun koulutuskuntayhtymä Omnian kanssa.\nWeber Pihabetonista valmistettu laatoitus sopii vähähiilisen Pyörre-talon kiertotalousteemaan, sillä tuotteen valmistuksessa pystytään hyödyntämään valmistusprosessin sisäisiä virtoja. Näin säästetään neitseellisiä luonnonvaroja, kuten luonnonhiekkaa. Tämän lisäksi pihalaattoihin sidotun hiilen määrää kasvatetaan valmistusvaiheessa niin, että betoniin lisätään hienojakoista biohiiltä. Voimakkaasti värjäävä hiili toimii samalla väriaineena. Osaan pihalaattoja lisätään vaihtoehtoiseksi sideaineeksi kierrätettyä mineraalivillaa.\nPyörre-talon tavoin myös pihalaatat on suunnitellut arkkitehti Matti Kuittinen. Laattojen vanerimuotit on valmistettu Omniassa, jossa tapahtuu myös laattojen valu kevään ja alkukesän 2021 aikana.\n– Yhteistyö kiertotalousteeman puitteissa oli luontevaa, sillä hiilineutraalius on vahvasti esillä sekä Saint-Gobainin että Omnian toiminnassa. Hiilineutraalius ja luonnonvarojen säästäminen ovat uusi normaali, uusi tapa toimia, kertoo hanketta koordinoiva Saint-Gobainin kiertotalousinsinööri Tuomas Kohvakka.\n– Projekti on ollut opiskelijoille konkreettinen näyte työelämästä. Vaikka lähiopetuksen onnistuminen oli pandemian vuoksi hetkittäin epävarmaa, hanke on pystytty toteuttamaan aikataulussa ja yhteistyömme on ollut sujuvaa. Omnialla on venytty todella esimerkillisesti, niin opiskelijat kuin henkilökuntakin, Kohvakka kiittelee.\nKiertotalouden ratkaisut ja vaihtoehtoiset materiaalit, kuten geopolymeerit ja vaihtoehtoisia sideaineita hyödyntävät betonit, ovat avainasemassa tulevaisuuden rakennusmateriaalien etsinnässä.\nVaihtoehtoisia materiaaleja on kokeiltu myös muualla Pyörteessä, sillä talon autohuoneen lattia valettiin geopolymeeribetonista. Innovatiivinen kokeilu toteutettiin osana Saint-Gobainin koordinoimaa EU:n Horisontti 2020 -rahoitteista WOOL2LOOP-hanketta, jossa selvitetään mineraalivillan uusiokäyttömahdollisuuksia. Lattiavalussa pääasiallisena sideaineena käytettiin masuunikuonaa, täyteaineina luonnonhiekkaa ja kierrätettyä valimohiekkaa sekä alkaliaktivaattorina lipeäpohjaista liuosta.\nLaatoissa käytetty Pihabetoni on Weberin uutuustuote, joka soveltuu monipuolisiin pihabetonitöihin. Tuotteelle on myönnetty Avainlippu-merkki. Weber Pihabetoni on pakattu ilmatiiviiseen, helposti kuljetettavaan kierrätysmuovista valmistettuun pakkaukseen. Omnialle pihabetoni on toimitettu resurssitehokkaasti suurpakkauksissa.\nLohjan Asuntomessujen Pyörre-talossa nähdään kiertotaloutta käytännössä\nTi, 01.06.2021 - 18:46\nAsuntomessujen kiertotaloustalo avaa näkymiä tulevaisuuden rakentamiseen\nTo, 08.07.2021 - 09:03


Ammattitason Kamera / Video Kolmijalka Pallonivel 170 cm Musta | Nedis-verkkokauppa\nAmmattitason Kamera / Video Kolmijalka Pallonivel 170 cm Musta\nValmistajan koodi: KN-TRIPODPRO29\nPanoraamapäällä varustettu kolmijalka kameroille ja videokameroille terävien ja vakaiden kuvien ottamista varten. Kolmijalka mahdollistaa tarkan asemoinnin. Siinä on irrotettava yksijalka, joka tarjoaa laajan liikkuvuuden toiminnallisen tapahtuman, kuten jalkapallo-ottelun, tallentamiseen. Käännettävä rakenne, jossa on 5-tasoiset pidennettävä jalat, taittuu kompaktiksi yksiköksi, jota on helppo kuljettaa mukana pakkaukseen sisältyvässä laukussa.\n• Irrotettava yksijalka kameran liikkuvuutta vaativien tilanteiden, kuten urheilutapahtumien, tallentamiseen\n• Kompakti ja helppo kantaa mukana\n• Panoraamapää tarkkaan asemointiin\n• Käännettävä keskipylväs, joka on ihanteellinen kuvaamiseen pienestä kulmasta ja maan tasalta\nValokuvaustarvikkeet » Kolmijalat » Kolmijalat\nUlkotila Kolmijalka 14 cm Musta/Oranssi


Muruseni-blogi | Punainen vanha jakkara\nTämän pikku projektin tein nollabudjetilla, eli en tuhlannut siihen rahaa ostamalla mitään tarveaineita. Toki kaappeja piti kaivella ja löytää materiaalit sieltä. Onneksi kaapeistani löytyy melkoisesti lankoja ja kankaita, eli oikeita värejäkin löytyi.\nKaikki alkoi punaisesta jakkarasta, jonka sain. Jakkara oli jo elämää nähnyt ja saanut jonkin verran naarmuja pintaansa. Olisihan jakkaran voinut maalata, mutta punainen väri oli juuri se mitää halusin ja päätin jättää maalaamisen tuonnemmaksi.\nJa eikun virkkaamaan. Virkkasin punaisella ja valkoisella seiskaveikalla pyöreän päälisen. Koska halusin päälisestä vielä pehmeämmän ja vähemmän venyvän, tein virkatun pyörylän alle pehmusteen. Se syntyi jakkaran päälisen kokoisesta pyöreästä vanulevystä, jonka molemmille puolille laitoin samankokoisen fleecepyörylän. Nämä kolme osiota siksakkasin aivan reunasta kiinni toisiinsa.\nAlle fleeceä ja levyvanua. Ja nauhat sidontaan.\nJakkara pehmeällä päälisellä.\nLopuksi ompelin vielä virkatun pyörylän kiinni pehmusteeseen. Samalla kiinnitin nauhat, joilla sain sidottua päälisen kiinni jakkaran jalkoihin.\nJakkara on matkalla rantasaunalle kuistille vilvoittelupenkiksi. Virkattu päällinen on pehmeä ja myös paljon lämpimämpi istua kuin vain maalattu puupenkki. Ja väri on juuri oikea. Saunasta löytyy muutakin pirteän punaista.\nCategories: murusia, Tuunaus, Virkkaus Tags: DIY, Mirva Nikkanen, punainen, puujakkara, virkattu\n2 Responses to Punainen vanha jakkara\n16.9.2017 at 16.15\nOlen itsekin käyttänyt levyvanua, vaan se on painunut lyttyyn, eikä juuri enää pehmusta. Mistäköhän löytäisi tarpeeksi paksua ja kimmoisaa=\n16.9.2017 at 18.41\nMm. Eurokankaassa on kolmea eri vahvuutta levyvanua, mutta eihän se paksuinkaan kauhean vahvaa ole. Toki siitä voi hyvin leikata useamman kerroksen, niinkin olen tehnyt. Tietysti voi vaikka uusiokäyttää vanhan patjan jos paksumpaa pehmustetta haluaa.:)


Kentackyn alueen piirituomioistuin määräsi sirujen lopetettavaksi, kunnes oikeus on käsitellyt asian loppuun. Tuomari Karl Forester totesi välipäätöksessään, ettei yleinen käytäntö tue tekijänoikeuslain tai Digital Millennium Copyright Act -lain rikkomista kilpailun nimissä.\nLexmark aloitti oikeustoimet Static Controlia vastaan vuoden vaihteessa syyttäen tämän mustekasetteihin valmistettavien sirujen rikkovan DMCA-lakia. Sirujen avulla on mahdollista kiertää Lexmarkin kehittämä tunnistusjärjestelmä ja "kierrättää" vanhoja mustekasetteja.\nLexmarkin mukaan sillä on jo entuudestaan muille valmistajille tarkoitettu kierrätyskasetti, joten kolmannen osapuolen sirut ovat laittomuutensa lisäksi turhia. Niin kutsutut kolmannen osapuolen kasetit ovat usein huomattavasti laitevalmistajan vastaavia halvempia.


Clopixol - Ahdistus 2022\nKlopiksol Depot: käyttöohjeet ja arvostelut\nLatinankielinen nimi: Clopixol Depot\nVaikuttava aine: tsuklopentiksoli (tsuklopentiksoli)\nValmistaja: H.Lundbek A / C (Tanska)\nKuvaus ja valokuvapäivitys: 21.11.2018\nHinnat apteekeissa: alkaen 299 ruplaa.\nClopixol Depot - neuroleptinen (antipsykoottinen) lääke.\nClopixol Depot on saatavana liuoksena lihaksensisäiseen (i / m) antoon (öljyinen): kirkas öljyinen neste, käytännössä hiukkaseton; annoksella 200 mg / ml - kellertävä, 500 mg / ml - keltainen (1 ml kukin lasiampulleissa ilman väriä: 200 mg / ml - pahvilaatikossa 1 tai 10 ampullia; 500 mg / ml - pahvilaatikossa 5 ampullia).\nvaikuttava aine: tsuklopentiksolidekanoaatti - 200 mg tai 500 mg;\nClopixol Depot on tioksanteenijohdannainen, jolla on voimakas antipsykoottinen, neuroleptinen ja spesifinen estävä vaikutus. Epäspesifinen sedaatio vähenee yleensä useiden viikkojen hoidon jälkeen.\nLääkkeen vaikutusmekanismi liittyy dopamiinireseptorien estoon, mikä aiheuttaa muiden välittäjäjärjestelmien reaktion.\nTablettimuotoon (Klopixol) verrattuna lääkkeen estovaikutus jatkuu pidempään. Sillä on myönteinen vaikutus potilaisiin, joiden mielenterveyshäiriöön liittyy ahdistusta, levottomuutta, aggressiivisuutta tai vihamielisyyttä. Lihaksensisäisten injektioiden käyttö estää mielivaltaisen hoidon keskeyttämisen potilailla, jotka eivät noudata tarkasti lääkärin ohjeita.\nKoska terapeuttinen vaikutus johtuu jatkuvasta hoitoprosessista, liuoksen käyttö auttaa estämään toistuvien uusiutumisten kehittymisen..\nAnnettaessa liuosta i / m, tapahtuu zuklopentiksolidekanoaatin entsymaattinen pilkkoutuminen tsuklopentiksoliksi ja dekaanihapoksi. Tsuklopentiksolin maksimipitoisuus seerumissa saavutetaan 7 päivää injektion jälkeen.\nPuoliintumisaika on 19 päivää.\nOttaen huomioon lääkkeen farmakokinetiikka ja kliinisten tutkimusten tulokset, sopivin on intramuskulaaristen injektioiden määrääminen 14-28 päivän välein..\nTsuklopentiksoli pieninä määrinä läpäisee istukan esteen ja erittyy äidinmaitoon.\nMetaboliiteilla ei ole neuroleptista aktiivisuutta, ne erittyvät pääasiassa suoliston, osittain munuaisten kautta.\nClopixol Depot annoksella 200 mg / ml kerran 14 päivässä farmakokineettisesti vastaa 25 mg Clopixol-tablettien ottamista päivittäin 14 päivän ajan..\nskitsofrenian krooniset ja akuutit muodot, muut psykoottiset häiriöt, varsinkin jos niihin liittyy paranoidisia harhaluuloja, aistiharhoja, ajatteluhäiriöitä;\ntukeva hoito kohonneen ahdistuksen, levottomuuden, vihamielisyyden tai aggressiivisuuden tiloissa.\nakuutin myrkytyksen aika barbituraateilla, opiaatteilla, alkoholilla;\nKlopixol Depot -hoidossa on oltava varovainen, jos kyseessä on kouristuskohtaus, krooninen hepatiitti, sydän- ja verisuonijärjestelmä.\nOhjeet Klopiksol Depot: menetelmä ja annostus\nLiuos levitetään syvällä lihaksensisäisellä injektiolla pakaralihaan (ylempi ulkokvadrantti).\nLääkäri määrää lääkeannoksen ja injektioiden välisen ajan erikseen potilaan kliinisen tilan huomioon ottaen..\n200 mg / ml: ylläpitohoito - 200-400 mg (1-2 ampullia) kerran 2-4 viikossa. Jos on tarpeen käyttää suurempaa lääkeannosta, on suositeltavaa siirtyä lääkkeen käyttöön annoksella 500 mg / ml;\n500 mg / ml: 250-750 mg (0,5-1,5 ampullia) kerran 1-4 viikossa.\nKun siirrytään Clopixol-tablettihoidosta ylläpitohoitoon Clopixol Depotilla, on tarpeen jatkaa tablettien ottamista pienennetyssä annoksessa viikon kuluessa lääkkeen ensimmäisestä injektiosta. Kun siirrytään hoidosta Klopixol-Akufaz-liuoksella, ensimmäinen Klopixol Depot -injektio 200–400 mg: n annoksena suoritetaan samanaikaisesti viimeisen Klopixol-Akufaz-annoksen kanssa.\npsyyken puolelta: uneliaisuus;\nhermostosta: se on mahdollista - annoksesta riippuvien ekstrapyramidaalisten oireiden kehittyminen; hyvin harvoin - tardiivisen dyskinesian kehittyminen pitkäaikaisen hoidon taustalla;\nautonomisen hermoston puolelta: ummetus, suun kuivuminen, virtsaumpi, heikentynyt asuminen;\nsydän- ja verisuonijärjestelmä: huimaus, ortostaattinen hypotensio, takykardia;\nmaksasta: harvoin - pieniä muutoksia maksan transaminaasien ja alkalisen fosfataasin tasossa, jotka ovat ohimeneviä.\nOireet: uneliaisuus, hyper- tai hypotermia, kohtaukset, ekstrapyramidaalioireet, hypotensio, sokki, kooma.\nHoito: oireenmukainen tukihoito. On tarpeen varmistaa hengityselinten ja sydän- ja verisuonijärjestelmien ylläpito. Kohtausten lievittämiseksi on osoitettu diatsepaamin käyttö, ekstrapyramidaaliset oireet - biperideeni. Verenpaineen (BP) alentamisen riskin vuoksi epinefriinin (adrenaliinin) käyttöä ei suositella.\nKlopiksol Depon käytön taustalla on mahdollinen pahanlaatuisen neuroleptisen oireyhtymän kehittyminen, myös kuolemaan johtava. Tämän taudin oireita ovat lihasten jäykkyys, hypertermia, tajunnan heikkeneminen, autonomisen hermoston toimintahäiriöt (lisääntynyt hikoilu, epävakaa verenpaine, takykardia). Kun nämä oireet ilmaantuvat, on tarpeen lopettaa psykoosilääkkeen käyttö ja aloittaa yleinen tukeva ja oireenmukainen hoito..\nLihakseen annettuna liuoksen sietokyky on hyvä.\nHoidon alkuvaiheessa esiintyvien ekstrapyramidaalisten oireiden lievittäminen saavutetaan useimmissa tapauksissa vähentämällä annosta ja / tai antamalla samanaikaisesti parkinsonismilääkkeitä lyhyen ajan.\nJos tardiivinen dyskinesia ilmenee, lääkkeen annosta on pienennettävä tai se on lopetettava.\nJos tarvitaan lääkkeen pitkäaikaista käyttöä, etenkin suurina annoksina, potilaan tilan arvioimiseksi tarvitaan säännöllinen tutkimus, jolloin ylläpitoannosta voidaan pienentää ajoissa..\nClopixol Depot -hoitoa käytettäessä on suositeltavaa pidättäytyä ajamasta, kunnes potilaan vaste lääkkeelle tulee selväksi.\nLääkkeen käyttö raskauden aikana ja imetyksen aikana on vasta-aiheista..\nLääkettä on suositeltavaa käyttää varoen kroonisessa hepatiitissa.\nClopixol Depotin samanaikainen käyttö:\nalkoholi, keskushermoston estäjät, mukaan lukien barbituraatit, voivat lisätä niiden rauhoittavaa vaikutusta;\nguanetidiini ja muut verenpainelääkkeet menettävät verenpainetta alentavan vaikutuksensa;\nlevodopa ja muut adrenergiset aineet heikentävät niiden terapeuttista tehokkuutta;\nmetoklopramidi, piperatsiini lisäävät ekstrapyramidaalioireiden riskiä.\nOhjeiden mukaan Clopixol Depot voidaan sekoittaa yhteen ruiskuun Clopixol-Akufaz -liuoksen kanssa, koska molemmat perustuvat Viscoleo-öljyyn.\nKlopiksol Depot -analogit ovat Klopiksol ja Klopiksol-Akufaz.\nSäilytä 25 ° C: n lämpötilassa pimeässä.\nKestoaika: ampullit liuoksella annoksella 200 mg / ml - 3 vuotta, annoksella 500 mg / ml - 4 vuotta.\nArvostelut Klopiksol Depot\nMuutamat arvostelut Klopiksol Depotista ovat enimmäkseen positiivisia. Säännöllinen käyttö tarjoaa kestävän terapeuttisen vaikutuksen.\nJoissakin tapauksissa ei-toivottujen ilmiöiden kehittyminen apatian, ekstrapyramidaalisten häiriöiden, huimauksen, heikentyneen libidon muodossa.\nKlopiksol Depot -hinta apteekeissa\n10 ampullia sisältävän pakkauksen Klopiksol Depot hinta 200 mg / ml voi vaihdella 3163 ruplaa..\nKlopixol Depot: hinnat online-apteekeissa\nClopixol Depot 200 mg / ml liuos lihakseen (öljy) 1 ml 1 kpl.\nClopixol Depot 200 mg / ml liuos lihakseen (öljy) 1 ml 10 kpl.


Pelon mekanismit – mitä hevosten kanssa tulisi tietää pelosta | Anna Kilpeläinen - PedaEquest ®\nThis entry was posted on 10.2.2017, in Hevoselämää and tagged hevosen hyvinvointi, hevosen pelko, opittu pelko, pelko, siedättäminen, vastaehdollistaminen. Bookmark the permalink.\nHevoskouluttaja on usein tekemisissä hevosen epäluuloisuuden ja pelon kanssa, hevonen kun saaliseläimenä reagoi kaikkeen uuteen ja epäilyttävään ensisijaisesti epäluuloisesti, arvioiden onko syytä pelätä ja paeta.\nOhimenevä huolestuminen, epäröinti ja uuden asian toteaminen vaarattomaksi tai jopa miellyttäväksi on normaalia ja kuuluu olennaisesti elämään ja oppimiseen. Tällaisten kokemusten myötä myös odotusarvo seuraavista uusista kokemuksista muotoutuu luottavaiseksi.\nNormaalia on myös todeta uusi kokemus pelkoa tai kipua aiheuttavaksi ja osata jatkossa vältellä sitä. Tätä kutsutaan pelkoehdollistumiseksi. Kyky pelkoehdollistua on välttämätön aivojen mekanismi niin ihmisille kuin eläimillekin itsensä vahingoittamisen välttämiseksi ja hengissä pysymiseksi.\nPelon oppimisella on erityisominaisuuksia\nKummassakin edeltävässä tapauksessa kyse on oppimisesta. Pelko ja kipu kuitenkin tehostavat oppimista niin, että jo yksi pelkoa tai kipua aiheuttava kokemus saattaa aiheuttaa pysyvää oppimista. Neutraalimmat asiat vaativat huomattavasti enemmän toistoja pysyvän oppimisen aikaansaamiseksi.\nPelon oppiminen poikkeaa muusta oppimisesta myös siinä, että sen poisoppiminen on huomattavasti vaikeampaa ja hitaampaa kuin neutraalimpien opittujen asioiden poisoppiminen. Opitun pelon ominaisuuksiin kuuluu myös spontaani palautuminen, mikä takoittaa, että pelon poiskouluttamisen onnistuessakin opittu pelko palaa usein ilman näkyvää syytä takaisin.\nPelko kytkeytyy ympäristön ärsykkeisiin\nPelkoehdollistumisen syntyessä pelko tai kipu saattaa liittyä mukaan mihin tahansa osaan sitä kokemusta, joka hevosella (eläimellä / ihmisellä) on aivoissaan pelon / kivun kokemisen hetkellä. Tämä tarkoittaa sitä, että hevosen kokiessa voimakasta pelkoa esim. ratsastustilanteessa, hevonen saattaa yhdistää pelon ääneen, jonka se kuuli, ympäristöön, jossa asia tapahtui, ihmiseen, joka on läsnä, varusteisiin, joka sillä on päällä, suussaan kirityvien kuolainten aiheuttamaan tuntemukseen, ympärillä liikkuvien ihmisten ta hevosten liikkeisiin, muuhun näkemäänsä, jne. Jatkossa se tekijä tai kaikki ne tekijät joiden läsnäolo aivoissa yhdistyi pelon tai kivun kokemiseen voivat aiheuttaa pelon uudelleen. Se, mihin pelko aivoissa yhdistyy, on jossain määrin sattumaa.\nMitä useammin sama pelkotilanne toistuu ja mitä voimakkaampi ja pitkäkestoisempi koettu pelko on, sitä vahvemmaksi pelkoehdollistuminen muodostuu.\nPelkoehdollistuminen muuttaa käyttäytymistä\nPelon yhdistyttyä johonkin läsnä olevaan asiaan, kuten esimerkiksi ratsastustilanteeseen, kuolaintuntumaan, maneesiin, jne. se lisää säikähtämiskäyttäytymisen voimakkuutta noiden tekijöiden läsnäollessa. Tämä ilmenee esimerkiksi siten, että sama asia, joka tarhaillessa tai taluttaessa (ei pelkoehdollistumista) ei ole hevosesta pelottava, saattaa aiheuttaa suuren säikähdyksen ratsastustilanteessa, kuolaintuntumalla tai maneesissa.\nPelkoehdollistuminen näkyy myös jatkuvina, lievinä pelko-oireina pelon aiheuttajan läsnäollessa. Esimerkiksi kuolaintuntumaan ehdollistunut pelko saattaa aiheuttaa jatkuvaa lievää hermostuneisuutta, vaikeuksia seistä paikoillaan, pyrkimystä kiihdyttää vauhtia, käyttäytymisen jähmettymistä, levottomuudesta kertovia eleitä kuten suun aukomista, kielen vääntelyä, hännällä huiskimista, pään heittelyä, aggressiivisuutta, jne. Mikäli pelko on ehdollistunut nimenomaan tuntumalla oleviin ohjiin, eleet katoavat, kun ohjat löysätään.\nMiten nämä aivojen toiminnan lainalaisuudet tulee ottaa huomioon hevosten kouluttamisessa?\nHevosta on tärkeää varsasta saakka asteittain totuttaa mahdollisimman monipuolisesti kaikkiin sen elämässä vastaantuleviin asioihin, tilanteisiin ja kokemuksiin, jotta vähittäisen tottumisen myötä riski suuriin säikähdyksiin ja kiihtymyksiin vähenee. Toistuvat kokemukset uusien asioiden kohtaamisesta ja niiden vaarattomaksi tai miellyttäväksi toteamisesta muokkaavat myös hevosen ennakko-odotuksia tulevista kokemuksista neutraaleiksi tai myönteisiksi.\nKäsittelyssä ja koulutuksessa täytyy pyrkiä välttämään pelkoehdollistumisen muodostumista eli kipujen ja voimakkaiden pelkojen kokemista. Erityisen tärkeää tämä on tilanteissa ja asioissa, jotka liittyvät hevosen arkeen eli toistuvat hevosen elämässä usein.\nAina rajumpiakaan säikähdyksiä ei kuitenkaan voi välttää. Pelkoehdollistumisen synnyttyä on syytä nähdä vaivaa sen poiskouluttamiseksi järjestelmällisesti siedättäen. Mikäli pelon aiheuttaja on jokin hevosen elämässä harvoin esiintyvä asia, joissain tapauksissa voi olla mahdollista myös välttää sitä.\nOpitun pelon pois siedättäminen on huomattavasti hitaampaa kuin hevoselle uuden, vasta epäluuloa aiheuttavan asian totuttaminen tai siedättäminen. Yleensä koulutustulokset ovat kuitenkin hyviä. On silti syytä muistaa, että pelkoehdollistumisella on tapana palata. Se pysyy piilossa, jos uutta opittua pidetään säänöllisesti kouluttamalla yllä. Kuitenkin ihmiselle tai hevoselle vaaratilanteita aiheuttavien pelkojen on turvallisuuden vuoksi tärkeää olla kaikken hevosta käsittelevien tiedossa.\nTunnista jännittymisen merkit\nHevosten käsittelijöiden ja kouluttajien on tärkeää osata tunnistaa ajoissa hevosen jännittymisestä, pelosta ja kivusta kertovat käyttäytymisen muutokset. Lievien muutosten kohdalla toimivat normaalit koulutusmenetelmät: totuttaminen, siedättäminen ja vastaehdollistaminen. Niiden avulla epäluuloisuus yleensä häviää nopeasti.\nVoimakkaamman pelon ilmetessä on syytä helpottaa tilannetta tai keskeyttää se pelkoehdollistumisen välttämiseksi. Hyvin koulutetulla hevosella tunnetilan muuttaminen saattaa onnistua helpostikin pyytämällä hevosta tekemään jotain tuttua, mieluisaa asiaa ja ohjaamalla sen avulla se rennompaan tunnetilaan. Silti kannattaa palata pelkoa aiheuttavan asian suhteen helpompaan tilanteeseen, jossa siedättäminen sujuu ongelmitta.\nPelko lisää pelkoa\nPelon kokeminen lisää pelon kokemisen todennäköisyyttä. Aivoissa käytetyt hermoradat vahvistuvat ja toistuvasti pelkäävän hevosen kohdalla se saattaa johtaa lopulta siihen, että pelko alkaa yleistyä käyttäytymisessä myös sellaisiin asioihin, joihin se ei alunperin liittynyt. Ihmisten mielestä hevonen saattaa tuolloin pelätä olemattomia tai ”pelleillä”, tms.\nYleistynyt pelko aiheuttaa hevoselle jo suuren terveysriskin. Krooninen stressi alkaa jatkuessaan aiheuttaa moninaisia fyysisiä ja psyykkisiä vaurioita, jotka olennaisesti vaikuttavat hevosen hyvinvointiin.\nJos hevonen kokee, ettei se pysty välttämään pelkoa omalla toiminnallaan, seurauksena voi olla myös pysyvämpiä psyykkisiä muutoksia kuten masentuneisuus ja ikävimmillään opittu avuttomuus.\nhuolehdi, että hevosen arkiset elinolot aiheuttavat sille mahdollisimman vähän stressiä (muun stressin vähentyessä pelonkin ilmenemisen todennäköisyys vähenee)\nvarmista hevosen terveys ja kivuttomuus\ntotuta ja siedätä hevosta asteittain ja johdonmukaisesti kaikkiin asioihin, joita se tulee arjessaan ja työssään kohtaamaan\nkouluta hevoselle luotettavia taitoja, joita se tekee mielellään, varmasti ja rauhallisena (näiden pyytäminen jännittävissä tilanteissa auttaa hevosta rauhoittumaan)\npelkoa mahdollisesti aiheuttavissa tilanteissa pyri estämään pelkoehdollistumisen syntyminen\npoiskouluta opittua pelkoa järjestelmällisellä siedättämisellä ja vastaehdollistamisella pelkorajan alapuolella pysyen ja vaiheittain edeten\nLajityypilliset käyttäytymistarpeet huomioon ottava hevosten pitotapa auttaa pitämään stressitasoja matalampina ja lisää hevosten hyvinvointia. Mitä hevonen tarvitsee?\nEroon pelosta?, pelottamammaksi kouluttamisen menetelmistä\nRauhallinen ja aktiivinen, rauhallisuuden merkityksestä ratsun koulutuksessa\nRauhallinen – vai opitusti avuton\nMintti Rautioaho: Pakokäytös pähkinänkuoressa\nNeurotieteen professori Asla Pitkänen: Tunteiden neurobiologiaa\nPsykologian tohtori Jan Wikgren: Pelkoehdollistaminen\nTuire Kaimio: Hevosen kanssa -kirja 2004, mm. Synnynnäisesti epäluuloinen s. 56 ->\n« Mitä ratsun jäykkyys on?\nHevosella on tunteet »


CPAP-hoito obstruktiivisen uniapnean hoidossa - mitä muita vaihtoehtoja on? - SomniShop\nJulkaisun on kirjoittanut Jan Wrede ja se on julkaistu 17/07/2015\nPerinteinen hoitomuoto obstruktiivisen uniapnean hoidossa on CPAP-hoito. CPAP tulee englannin sanoista “Continuous Positive Airway Pressure” ja hoitomuoto on otettu käyttöön ensimmäinen kerran vuonna 1983. CPAP-laitteen avulla joko nenä-, sierain- tai kokokasvomaskin kautta hengitysteihin aiheutetaan yön ajan ylipaine, joka pitää hengitystiet auki ja estää hengityskatkosten (apneoiden) syntymisen. CPAP-hoito ei paranna obstruktiivista uniapneaa, vaan hoitoa on jatkettava koko elämän ajan.\n© sbw19 / Fotolia\nOnnistuneen uniapneahoidon peruspilari on useimmissa tapauksissa elintapojen muutos. Painonpudotus, alkoholin, tupakoinnin ja unilääkkeiden käytön lopettaminen sekä oikeanlainen unihygienia ovat keinoja, joita on syytä kokeilla. Voit lukea lisää hyvästä unihygienasta meidän nukahtamisvinkeistämme.\nCPAP-laitteen ydin on sähkökäyttöinen kompressori, joka synnyttää säädettävän ylipaineen – eli paineen, joka on normaalia ilmanpainetta (1013,25 hPa) korkeampi. Kompressori on yhdistetty ilmaletkun avulla muoviseen maskiin, jonka potilas asettaa kasvoilleen nukkumisen ajaksi. On olemassa lukuisia erilaisia CPAP-maskeja, jotka eroavat toisistaan niin materiaalin kuin muotoilun puolesta. Useimmat potilaat käyttävät hoidossaan nenämaskia. Maskin avulla CPAP-laitteesta syntyvä ylipaine siirtyy potilaan hengitysteihin.\nObstruktiivisen uniapnean ongelma on, että ylähengitystiet painuvat kasaan nielun lihasten rentoutuessa, jolloin hengitysilma ei pääse virtaamaan ja ilmavirta romahtaa. CPAP-laitteen mahdollistama jatkuva positiivinen paine estää hengitysteiden luhistumisen, jolloin hengityskatkoksia ei pääse syntymään. CPAP-hoidon hyvä puoli on, että potilas hengittää itse omassa rytmissään, ja CPAP-laite vain helpottaa sisäänhengitystä.\nYlipaine pysyy yllä myös uloshengityksen aikana, mikä tekee hengityksestä hieman hankalampaa. Jotta ongelmasta päästään eroon, on kehitetty uusia, muunneltuja CPAP-laitteita. BIPAP-laitteissa (BiLevel Positive Airway Pressure) on mahdollista säätää uloshengityksen ajaksi matalampi paine, jolloin itse hengittäminen on miellyttävää. Uusimmissa APAP-malleissa (autoCPAP) taas on sensori, joka rekisteröi jokaisen hengenvedon. Sensorin avulla laite muuttaa paineen uudestaan aina seuraavaa hengenvetoa varten.\nMilloin CPAP-hoito on järkevää?\nYlipainehoito on tarkoitettu potilaille, jotka kärsivät keskivaikeasta tai vaikeasta obstruktiivisesta uniapneasta. Lisäksi henkilöiden, joilla on lievempi obstruktiivinen uniapnea, mutta samalla siitä johtuvia oireita, kuten päiväväsyneisyyttä, tai sydän- ja verisuonitauti, on syytä saada CPAP-hoitoa. Uniapnea diagnosoidaan unirekisteröinnin avulla joko kotona tai sairaalan unitutkimusyksikössä. Rekisteröinnissä voidaan selvittää unen aikana erilaisia kehon toimintoja, kuten sydämen lyöntiä, aivotoimintaa, silmien liikkeitä, lihasten jännitystä ja hengitystä. Apnea-Hypopnea-Indeksi (AHI) selvittää, kuinka monta hengityskatkosta (apnea) ja jaksoa, jossa hengitys on erittäin vähäistä (hypopnea), potilaalla esiintyy tunnin aikana keskimääräisesti. Kun AHI on yli 15 hengitykseen liittyvää tapahtumaa tunnissa, on ylipainehoito aiheellista.\nCPAP-hoito on jatkuva hoitomuoto, mikä tarkoittaa, että maskia on käytettävä poikkeuksetta jokaikinen yö loppuelämän ajan välttääkseen hengityskatkokset pysyvästi. Hoitomuoto takaa oireiden huomattavan helpotuksen, mutta ei pysty parantamaan uniapneaa tautina. Kun hoito loppuu, tilanne oireiden kanssa on sama, kuin ennen hoidon aloittamista.\nVaikka CPAP-hoito estää myös kuorsauksen, sitä käytetään vain hyvin harvoin hoitona tavalliseen kuorsaukseen. Ensinnäkin, laitetta ei saa maksutta julkisen terveydenhuollon kautta vain kuorsauksen takia. Toiseksi, vain harvat kuorsaajat ovat valmiita CPAP-hoidon epämiellyttäviin sivuvaikutuksiin “vaan”, jotta pääsisivät kuorsauksesta eroon.\nMitä vaihtoehtoja CPAP-hoidolle on olemassa?\nCPAP-hoitoon on olemassa useita erilaisia maskeja, joiden kautta CPAP-laitteen ylipaine siirtyy hengitysteihin. Helpoin menetelmä on kokokasvomaski, joka peittää sekä nenän että suun. Maski kiinnitetään päähän hihnojen avulla ja muistuttaa muotoilultaan lentäjän hengitysmaskia. Kokokasvomaskia käyttäessä ei ole merkitystä, hengittääkö nenän vai suun kautta. Haittapuolena maskia kuvaillaan usein epämiellyttäväksi käyttää.\nEniten käytetty CPAP-maski on nenämaski, josta on saatavilla kahta eri versiota.\nKlassinen nenämaski asetetaan nenän päälle ja kiinnitetään päähän säätöhihnojen avulla.\nSierainmaskin sieraintyynyssä on usein kaksi pientä tappia, jotka asetetaan sieraimiin ja maski kiinnitetään nenän alle. Tämän malliset CPAP-maskit aiheuttavat vähemmän paineen tuntua kasvoihin, mikä on tyypillinen ongelma nenä- tai kokokasvomaskia käytettäessä. Letku osoittaa yleensä nenänvarren suuntaisesti pystysuoraan ylöspäin.\nNenämaskia käytettäessä ongelmaksi muodostuu usein, että potilas vaihtaa tiedostomattomasti nenähengityksen suuhengitykseen. Tässä tapauksessa kuorsaus jatkuu maskin käytöstä huolimatta. Välttääkseen tämän, voi apua saada esimerkiksi leukapannasta, joka painaa leuat yhteen niin, ettei suun kautta hengittäminen ole mahdollista. Saman asian ajaa myös Somnipax Shield -suukoje. Suukojeessa on muovinen levy, joka asetetaan nukkumaan mennessä suun eteiseen, eli ikenien ja huulien väliselle alueelle. Levy estää suun aukeamisen yön aikana, jolloin kuorsausta ei pääse syntymään.\nErityisen vaikeissa uniapneatapauksissa, joissa AHI on todella korkea, voi olla tarpeen käyttää CPAP-hoidon lisäksi kuorsauskiskoa. Tällaisilla potilailla hengitysteiden kasaan painuminen voi olla niin voimakasta, ettei CPAP-laitteen ylipaine riitä pitämään niitä auki. Kuorsauskisko työntää alaleukaa muutamia millimetrejä eteenpäin niin, ettei kieli pääse valumaan yön aikana taaksepäin. Näin hengittäminen on helpompaa.\nCPAP-hoidon ei-toivotut sivuvaikutukset\nMyös CPAP-hoidon sivuvaikutuksista on syytä mainita. Jopa 96 prosenttia kaikista potilaista ilmoittaa kärsivänsä vähintään yhdestä ei vaikeista, mutta monista, sivuvaikutuksista. Useimmat ongelmat liittyvät maskiin, joka voi aiheuttaa painaumia, kipua tai allergisoivia iho-oireita. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että jokainen potilas löytää monipuolisesta valikoimasta juuri itselleen parhaiten sopivan maskin, joka aiheuttaa mahdollisimman vähän vaivoja. Lisäksi jatkuva ylipaine voi aiheuttaa suun ja nenän limakalvojen kuivumista, nenän vuotamista tai silmien kuivumista. Myös kuulon heikentymistä, paineen tunnetta korvissa tai päänsärkyä voi esiintyä.\nUseimmille potilaille vaikeinta on, etenkin hoidon alussa, tottua nukkumaan CPAP-maski kasvoilla. Lisäksi CPAP-laitteen ääni, joka voi olla jopa 30 desibeliä, voi häiritä unta. 30-40 prosenttia potilaista lopettavat CPAP-hoidon kesken, tai käyttävät laitetta vain epäsäännöllisesti, koska he eivät sopeudu sen käyttöön tai luulevat virheellisesti parantuneensa uniapneasta. Kun CPAP-laite on kuitenkin käytettävissä ja hoito toteutetaan oikein ja johdonmukaisesti, on se kaikista tehokkain perinteinen hoitomuoto obstruktiivisesta uniapneasta kärsiville potilaille.\nVaihtoehto CPAP-hoidolle ilman laitteita\nUudenlaisen vaihtoehdon obstruktiivisen uniapnean hoitoon tarjoaa Provent\nProvent on tuonut markkinoille uudenlaisen hoitomuodon, joka hyödyntää uloshengitettyä ilmaa saamaan aikaan positiivisen ilmanpaineen ja pitäen näin hengitystiet avoinna.\nProvent tarkoittaa käytännössä kahta pientä, pyöreää laastaria, joiden keskellä on kalvo, joka on täynnä mikroventtiilejä. Ennen nukkumaan menoa kumpaankin sieraimeen liimataan yksi laastari siten, että molemmat sieraimet on tiiviisti peitetty. Liima on allergiaystävällinen ja verrattavissa tavallisten laastareiden liimaan. Aamulla Provent-laastarit irrotetaan ja heitetään roskiin – laastarit ovat kertakäyttöisiä.\nProvent-laastarin keskusta toimii, kuten venttiili. Nenän kautta sisään hengittäessä se on auki ja ilma virtaa kalvon läpi nenään. Uloshengittäessä venttiili sulkeutuu. Siinä on vain pienen pieni reikä, josta ilma pääsee virtaamaan ulos. Korkean vastuksen vuoksi paine hengitysteissä kasvaa uloshengityksen aikana, ja nenän hengitystiet eivät pääse painumaan kasaan.\nTämä hoitomuoto on todella tehokas obstruktiivista uniapneaa vastaan. Erään tutkimuksen mukaan Provent vähentää AHI-arvoa, päiväväsymystä ja kuorsausta. Provent on mielenkiintoinen vaihtoehto CPAP-hoidolle, jonka kanssa monilla potilailla on vaikeuksia.\nLeikkaus CPAP-hoidon sijaan\nObstruktiivisesta uniapneasta kärsiville potilaille on kehitetty viime aikoina paljon lupaavia invasiivisia hoitomenetelmiä. Invasiivinen tarkoittaa, että hoidon toteuttamiseksi joudutaan ensin tekemään leikkaus.\nInspire-hoitomenetelmä koostuu kolmesta osasta, jotka asetetaan ihon alle. Rintakehässä oleva sensori mittaa potilaan hengitysrytmiä ja välittää tiedot pieneen generaattoriin, joka on sydämentahdistimen tapaan solisluun alapuolella. Sieltä kulkee ohut yhteys leuan alla olevaan suunpohjan lihaksiin kiinnitettyyn elektrodiin.\nKun sensori rekisteröi muutoksen hengityksessä, tahdistin lähettää kevyen sähköimpulssin elektrodiin. Tämä stimuloi suunpohjan lihaksia ja estää näin nielun alueen kasaan painumisen. Näin hengitystiet pysyvät avoinna koko yön ajan. Systeemi aktivoidaan nukkumaan mennessä pienellä kaukosäätimellä ja kytketään pois päältä aamulla herätessä.\nTämä uusi hoitomenetelmä on kehitetty obstruktiivisesta uniapneasta kärsiville potilaille, jotka eivät koe CPAP-hoitoa itselleen sopivaksi hoitomuodoksi tai joilla se ei toimi toivotulla tavalla. Erään lääketieteellisen tutkimuksen mukaan Inspire-hoitomenetelmä vähensi apneoiden määrää yön aikana 68 prosenttia. Myös päiväväsymys ja kuorsaus vähenivät huomattavasti.\nRevent-hoitomenetelmä on kehitetty erityisesti obstruktiivisesta uniapneasta kärsiville potilaille, joilla hengityskatkosten aiheuttajana on hengitystiet tukkiva, nieluun valunut kieli. Hoitoa varten vaaditaan pienen pieni leikkaus ihon läpi suun pohjaan ja kieleen.\nKyseessä on yhdestä neljään sauvan muotoista joustavasta silikonista valmistettua implantaattia, joiden toisessa päässä on silmukka. Ennen leikkausta implantaatit on kääritty materiaaliin, jonka elimistö hajottaa muutaman viikon kuluessa leikkauksesta. Tämän jälkeen sauvat estävät kielen valumisen taaksepäin. Implantaattien joustavuuden vuoksi ne eivät rajoita kielen normaalia liikkumista.


Mökkilaituri sopii kaikkiin käyttötarkoituksiin – Loistava valinta niin oleskelu- ja uimalaituriksi kuin veneenkin kiinnitykseen! Se on yksi suosituimmista malleistamme tarjoten erinomaisen hinta-laatusuhteen soveltuen kaikkiin rantoihin.\nMökkilaituri on huoltovapaa ja huoleton valinta. Vakaa ja turvallinen mökkilaituri valmistetaan vahvoista jään kestävistä putkiponttoneista, joten niitä ei tarvitse nostaa talveksi pois vedestä. Ponttoni kestää hyvin suolavettä ja on iskunkestävä kylmissäkin olosuhteissa. Laiturielementtejä voidaan yhdistää rinnakkain, peräkkäin sekä T- ja L-muotoon.\nKauttamme saat maksuttoman rannankatselmuksen – Suunnitellaan yhdessä!\nVaraa aika: 045-315 1888


Kun tähtikokin illallinen tuottaa pettymyksen | Viisi Tähteä\nby Toimitus 4.4.2017\nEero Vottonen ja Miikka Manninen olivat vierailulla lapsuuteni kotikaupungissa Joensuussa, ja kuinka ollakaan, matka kotiseudulle osui samaan viikonloppuun.\nKerroin varausta tehdessäni, että istuisin mielelläni baaritiskille. Minulle oli kuitenkin katettu paikka pystypöydässä. Se tuntui jostain syystä lämpimältä yllätykseltä. Ikään kuin henkilökunta olisi tajunnut mistä on kyse. Yksinsyöjä arvosti näköalaa saliin ja keittiöön. Halusin tarkkailla.\nOlin varmaan toisen snackin kohdalla, kun muutaman metrin päähän istahti yksinäinen nainen. Hänellekin oli katettu niin ikään pöytä yhdelle. Koin erikoista ja selittämätöntä yhteenkuuluvaisuuden tunnetta. Olimme samaa heimoa.\nTupa oli täynnä, mutta muut ihmiset tuntuivat rekvisiitalta. Vähän kuin keskiaikainen kuja tai Manhattanin silhuetti. Olin pöydässäni yksin, mutta en yksinäinen.\nIstuin suuren lasi-ikkunan vieressä ja toisella puolella vuosikymmeniä samalla paikalla ollut vaateliike Kekäle mainosti toppatakkien alennusmyyntiä. Minä istun onneksi ikkunan paremmalla puolella. Lautasellani oli hiillostettua purjoa ja tillipölyä.\nYksin syövä nainen kävi välillä savukkeella. Tai ainakin loin tällaisen romanttisen kuvan mieleeni. Palatessaan hän pyysi lisää samppanjaa, ja söi kastiketta veitsellä. Melkoista. On kaunista katsoa ihmistä, jolla on kulinaarista itseluottamusta. Sääntöjä saa rikkoa, jos niitä rikkoo tyylillä.\nSyömistapahtuma pitää sisällään paradoksin. Fysiologisena toimintana syöminen on määritelmältään yksin suoritettava toimi, siis yksinäistä. Toisaalta ruokailua on iät ja ajat pidetty jonkinlaisena sosiaalisen elämän perustana.\nAntiikin tarinat ovat täynnä jos jonkinlaisia bakkanaaleja. Jeesus oli sosiaalisen syömisen mestari. Juomistakin hän piti huolen.\n”Johannes tuli, hän ei syö eikä juo, ja ihmiset sanovat: ’Hänessä on paha henki.’ Ihmisen Poika tuli, hän syö ja juo, ja ihmiset sanovat: ’Mikä syömäri ja juomari, publikaanien ja muiden syntisten ystävä!’ Mutta Viisauden teoista Viisaus tunnetaan!” (Matteuksen evankeliumi 11: 18-19)\nKaikissa kulttuureissa on erilaisia ruokailutapahtumiin liittyviä sääntöjä ja ohjeita – normeja ja tabuja – mikä jo itsessään kertoo syömisen sosiaalisten piirteiden huomattavasta korostumisesta.\nYksin syömistä onkin pidetty erikoisena, ihmiselle luonnottomana ja jopa häpeällisenä toimintana.\nKonventiot kuitenkin murtuvat, ja yksin syömisestä onkin tullut jonkinlainen pienoistrendi. Netflixin uusi Samurai Gourmet –sarja suorastaan romantisoi yksin syömisen, ja yksin syöviin törmää jo varsin yleisesti. Pöydän varaaminen yhdelle ei ole enää kummoinenkaan tabu.\nVottosen menulle valitut viinit eivät inspiroineet. Alsacelaista Rieslingiä ja Pinot Noiria Uudesta Seelannista. Alun ja lopun kuohuvat olivat niin ikään kuin suoraan Alkon hyllyltä. Joensuun Prisman Alko taitaa olla valikoimiltaan parempi kuin Citymarketin. Menun viinejä löytyy varmaan molemmista.\nJollakin perusteella näihin viineihin oli päädytty, mutta ne eivät saaneet minua edes harkitsemaan viinipakettia.\nOtinkin alkuun Honkavuoren panimon Kukkahattua, joka on mainio mesiangervolla maustettu ale. Olut toimi makupalojen kanssa upeasti. Erityisesti toisen snackin tillinkukka jutteli oluen mausteisuuden kanssa ikään kuin yhdistelmä olisi ollut suunniteltu.\nTilasin silti seuraaville annoksille lasillisen Rieslingiä. Viini oli aivan liian lämmintä. Kun mainitsin viinin lämpötilasta, asiasta oltiin aidosti yllättyneitä. Oikeasti liian lämmintä? Kiitos tiedosta.\n– Laitetaanko 12 vai 16 cl?\n– No jos kaadan vapaalla kädellä?\n– Joo, hyvä ajatus. Ihan vain lasillinen viiniä. Ja saanko tuohon isompaan lasiin. Pidän sitä jotenkin enemmän.\n– Joo, kyllähän se niinkin käy.\nJos lasissa olisi ollut jotain muuta viiniä, kyse olisi saattanut olla tietoisesta konventioiden rikkomisesta. Jotain tällaista pientä haastetta toivoin ennen iltaa, mutta oikeastaan jo listaa vilkaistessa aloin ajatella, että kattaus tulisi kulkemaan alusta loppuun sovinnaisissa juomissa. Viiniä maistettuani tämä oli täysin selvää.\nLapsukset eivät jääneet lämpimään viiniin. Teknisten asioiden kommentointiin en haluaisi lähteä, koska painin niin sanotusti eri sarjassa kuin keittiön mestarit, mutta on vaikea kuvitella, että Vottonen tarjoaisi tarkoituksella sitkeäkuorista maa-artisokkaa. Tai jos näin olisi, ainakin asiakkaalle pitäisi sanoa, että kuori kuuluu jättää syömättä.\nIlta meni vaihtelevissa tunnelmissa. Ajauduin hetkittäin takaisin kuplaani. Naapuripöydässä yksin ruokailevan naisen, keittiön, itseni ja kulissien muodostamaan kehään. Välillä taas vilkaisu ulos, liian lämmin viini tai jokin muu häiriö palautti minut takaisin Joensuuhun; kaupunkiin, jossa söin ensimmäisen ravintola-ateriani.\nNaapurit ottivat minut mukaan Rossoon, joka nytkin melkein näkyi ikkunasta. Söin Spaghetti Bolognesen. En muista monia ensikokemuksiani, mutta tämän muistan yllättävän selvästi.\nMitä pidemmälle ilta eteni, sitä kauemmaksi kupla tuntui haihtuvan. Ruoka oli toki maukasta, mutta se oli helppoa ja aavistuksen latteaa.\nEnsimmäisen snackin lisäksi oikeastaan vain yksi annos oli sillä tasolla, mitä odotin.\nKaipasin kepeyttä ja raikkautta ja yllätyksellisyyttä. Jälleen kerran – huokaus – ruokien taso aleni, mitä pidemmälle edettiin. Pitääkö useamman ruokalajien aterialla olla pääruoka?\nTätä en ole koskaan ymmärtänyt, enkä tule ymmärtämään. Ainakaan kasvispohjaisissa kokonaisuuksissa pääruoat ovat lähes poikkeuksetta alkuruokia huonompia. Juuri nyt en muista yhtään poikkeusta.\nSuomessakin useita ravintoloita osuu löyhän fine dining –genren yllätyksettömään massaan. Näissä ravintoloissa tarjotaan useimmiten ranskalaiseen keittämiseen pohjautuvaa sinänsä kivaa syötävää. Näissä tunnelmissa mentiin tälläkin kertaa.\nOn tietenkin todettava, että en ole koskaan saanut Joensuussa lähellekään saman tasoista ruokaa kuin Vottosen ja Mannisen erikoisiltana.\nEn päässyt itse valitettavasti maistamaan Vottosen Bocuse d’Or -kisan kasvisannoksia. En siis osaa ottaa kantaa siihen, kuinka paljon Joensuussa syömieni annosten taso erosi näistä.\nToivottavasti paljonkin, koska tällä vierailumenulla ei pääsisi kärkikolmikkoon edes Helsingissä, Lyonista puhumattakaan. Kärkikymmenikköön ehkä.\nVottosen Ruoka oli tietenkin hyvää, mutta hyvä ei riitä. Maailman huippuihin lukeutuvalta kokilta on lupa odottaa parempaa.\nJälkiruoaksi oli valittu köyhä ritari, joka oli juuri sellainen kuin köyhän ritarin kuuluu olla. Oliko se hyvä päätös menulle? No ei, joskin taisin olla mielipiteineni yksin. Salissa vaikutettiin tyytyväisiltä alusta loppuun.\nOmiksi tähtihetkikseni jäivät satunnaiset tunnelmoinnit kuplassani, ensimmäinen snack, toinen väliruoka ja sipuliannoksen ”villifenkoli” (upeaa, jos sitä on jo jostain saatavilla; Välimerellähän sitä kasvaa kaikkialla!), ja tietenkin juustojen kaveriksi samurai-tyyliin tilaamani Negroni.\nKello oli 20:50. Kupla oli puhjennut jo hyvän aikaa sitten. Viimeiset rippeet haihtuivat, kun tajusin, että yksin syönyt nainen oli ilmeisesti erään keittiössä työskennelleen lähipiiriä. Niinpä tietenkin.\nIhmisiä pyrki ruokailemaan ravintolaan. Ovella ilmoitettiin, että tänään on tällainen erikoisilta ja ravintola on oikeastaan jo sulkemassa. Oli perjantai, yksi viikon vilkkaimmista päivistä. Esirippu laskeutui yhdeksältä.\nOlisin voinut ottaa toisenkin Negronin. Tilasin sen sijaan laskun.\nMoni asia osui kohdalleen illallisen aikana, mutta jotain puuttui. En osannut erottaa kokonaisuudesta niitä ulottuvuuksia, mitkä olisivat nostaneet kokemuksen tai ruoan maailman kärkeen. Varmaankin syy oli siinä, että sellaisia ulottuvuuksia ei ollut.\nOlenko tottunut liian hyvään? Kukaties. Lämpimän viinin tai sitkeän juureksen voi antaa helposti anteeksi. Etenkin, jos niitä olisi kompensoitu erinomaisella palvelulla. Tai sillä selittämättömällä elementillä, mikä erottaa huiput tosi hyvistä. Nämä elementit saattoivat olla läsnä Lyonissa, mutta eivät Joensuussa.\nVarmasti Vottosen ja Mannisen ruoat olivat maailman tärkeimmässä kokkikilpailussa eri luokkaa kuin Joensuussa. Vierailuillallista ja Bocuse d’Or –kilpailua ei tietenkään saisi verrata toisiinsa, koska kyse on kahdesta eri asiasta.\nMinulle jäi silti sellainen tuntemus, että kukaties rima oli laskettu Joensuussa liiankin alas.\nEhkä kokit ja ravintola ajattelivat, että Joensuussa vähempikin välttäisi? Toivottavasti tämä ei ole selitys, sillä silloin puhuttaisiin jo asiakkaiden aliarvioimisesta. Tylsät viinivalinnat kyllä viittoivat tähän suuntaan. Ne viittasivat erilaisiin ravintoloihin kuin sellaisiin, mihin vertasin illallista etukäteen mielessäni.\nTilanne vaati tuopillista. Lähdin ravintolasta juuri ennen kuin imuri kannettiin sisään. Olisin käynyt kiittämässä keittiöväkeä, mutta ketään ei enää näkynyt paikalla.\nReitti pubiin kulki Rosson ohi. Kello oli hieman yli yhdeksän. Ketjuravintola oli melkein täynnä ja ilta näytti olevan vasta alussa. Local Bistro sen sijaan käännytti ihmiset ovelta jo ennen yhdeksää.\nVottonen ja Manninen kokkasivat Joensuussa kaksi iltaa. Seuraavan vierailijakokin kanssa katsotaan ilmeisesti jo kalentereita. Haluan silloin saman ikkunapaikan ja toivon, että tällä kertaa uskalletaan ylittää rajoja. Jos Hans Välimäki tarjoaa tasapaksua pikkukivaa, menetän toivoni.\nBocuse d'OreerogastronomiaJoensuulocal bistromanninenmiikkamikkolavälimäkivottonen\nEdellinen EdellinenVerkkoviinikauppa Superiore lisää jatkossa Suomen alkoholiverot tilauksiin\nSeuraavaKieltolain loppumisesta 85 vuotta\nSeuraava: Kieltolain loppumisesta 85 vuotta


Sirkan Blogi: Pohdintaa\nMietin tässä vielä illan päätteeksi, mitä rupeaisin tekemään seuraavaksi käsityökseni. Jotain pitäisi olla käsillä tekemistä, kun katselee teeveetä, tai kun vain muuten istahtaa eikä tiedä, mitä tehdä. Aloitin pienten pitsineliöiden virkkaamista puuvillalangasta aikomuksena päällystää kangaskassi niillä, mutta pian ajattelin, että onhan se vähän työlästä tehdä palasista kun voisi virkata kokonaisia kaistoja ja yhdistää vain ne. Sitten koko työ unohtui mallin puutteessa. -Sukkien sijasta olisi kiva tehdä jotain muuta, eikä sitäpaitsi villalangasta tekeminen innosta näin kesäkuumalla. Voisin kyllä virkata isoäidin neliöitä ja yhdistää niitä ( on toistasataa valmiina), mutta ei sekään ajatus oikein ole ottanut tulta. Olisi kiva ommellakin jotakin, jos vain keksisin mitä, kun minulla on vanhoja kangaspaloja voisin niitä hyödyntää jotenkin, mutta en vain keksi.\nTäytyy katsella käsityölehdistä ideoita. Mutta kun en haluaisi ostaa uusia lankoja enkä kankaita, kun vanhatkin täytyisi käyttää ensin.\nUpplagd av Sirkka kl. 21:26\nAnonym 4 juni 2010 20:20\nTulipa mieleen yks hyödyllinen, jonka oon itselleni kutonut pyöröpuikoilla. Kirjavat pitkät säärystimet. Käytän niitä yöllä uintireissujen jälkeen, kun jalkaa kramppaa. Tai pitkien kävelyretkien jälkeen. Tai salitreenien jälkeen. Villa helpottaa särkevää tai kramppaavaa tai väsynyttä jalkaa kummasti.\nSirkka 4 juni 2010 21:26\nKiva vinkki,kiitos, voisi ihan toteuttaakin! Ainakin muille käyttöön, nehän ovat aika muodikkaitakin nyt nuoremman polven piirissä. Täytyy katsoa, riittäisivätkö olemassa olevat lankavarat sellaisten tekemiseen (vai pitääkö ostaa vähän lisää jotakin).\nPalaga 4 juni 2010 23:24\nMiekin tein talvella itselleni pitkät säärystimet (yli polve) ja ne ovat olleet ahkerasti käytössä.\nTäällä ei muuten ole kesähelle, vaan myrsky, sade ja +7 astetta lämmintä. Se siitä kesästä.\nSirkka 5 juni 2010 05:24\nHuomenta! Mutta, Palaga, ei kai se kesä vielä ole mennyt! Ehtii se lämpö ja auringonpaiste vielä tulla! Nythän me vasta oikeastaan ruvetaan pääsemään yöpakkasista (ei ole kyllä (vielä) ollut). Sinäkin puhut säärystimien puolesta, voisi ollakin kiva juttu sitten talvella käyttää itselläkin!


Sound System: Mikä on pedofiliaa ja mikä ei\nMikä on pedofiliaa ja mikä ei\nJulkkisbloggari syytteeseen lapsipornosta?\nYhdyvaltalainen julkkisbloggari Perez Hilton, oikealta nimeltään Mario Lavandeira Jr, julkaisi kuvan alaikäisen teinitähden vilautuksesta.\nPerez Hiltonin arvostelukyky petti pahemman kerran maanantaina, kun julkkisbloggari julkaisi valokuvan alaikäisestä Miley Cyrysista nousemassa autosta hame korvissa ilman alushousuja.\nPerez julkaisi kuvan blogissaan ilman minkäänlaista kuvankäsittelyä ja nyt miehelle voi napsahtaa syyte lapsipornosta. Asiasta uutisoi People-lehti. Vaikka kuva ei ollut miehen sivuilla kovin kauan aikaa, ehti vahinko jo tapahtua.\nSupersuosittu Miley Cyrys on vasta 17-vuotias ja alaikäisten lasten intiimikuvien julkaiseminen voi tuoda syytteen lapsipornosta.\nLapsipornoon erikoistuneen lakimiehen mukaan Perez teki virheen, kun julkaisi kuvan alaikäisestä tähdestä. Lain silmissä kyseessä ei ole mikään pikkurike.\nEihän 17-vuotias ole mikään lapsi.\nJos 17-vuotias tyttö kulkee hame päällä ilman pikkuhousuja, hän täysin tietoisesti ottaa riskin pillun vilahtamisesta jonkun nähden. Tämä pillunvilautteluhan on tietysti syynä siihen, että teinityttö ylipäätään kulkee hameessa ilman pikkuhousuja. Vaikka tyttö ei tahallaan kuljeskelisi hame korvissa, tyttö täysin tietoisesti "ottaa riskin" pillun vilahtamisesta hameen heilahtaessa. Tämä mahdollisuus on tytön mielestä kutkuttavaa. Juuri tästä syystä tyttö lähtee kaupungille hameessa ilman pikkuhousuja.\nJos joku ottaa kuvan tällaisesta 17-vuotiaasta teinitytöstä tämän noustessa autosta pillua vilauttaen, kyseessä EI ole lapsiporno. 17-vuotias tyttö ei ole lapsi. Ekshibitionistisesti ilman pikkuhousuja kaupungilla liikkuvan nuoren julkkisnaisen kuvaaminen ohimennen tämän noustessa autosta ei ole pornoa. Kyseinen teinipimu on päättänyt ihan itse vilautella pillua julkisesti.\nKoska kyseessä on vieläpä viihdejulkkis, hän on ihan tietoisesti "ottanut riskin" joutumisestaan paparazzien kuviin. Kyseinen tyttö oli näyttelijätär-laulajatar Miley Cyrys, joka on esiintynyt mm. Sinkkuelämää 2-elokuvassa ja useissa tv-sarjoissa.\nJoku raja pitäisi olla paskapuheellakin. Ei tuollaista tapausta voi kukaan kutsua lapsipornoksi. Ei tällainen pimu ole mikään 2-vuotias pikkulapsi, joka juoksentelee nakuna perheensä kesämökin rannalla pahan namusedän ottaessa salaa kuvia sadan metrin päästä kauko-objektiivilla.\nKyseessä oli tämännäköinen nuori nainen:\nSamaan aikaan, kun länsimaisessa mediassa ja erityisesti Amerikan hysteerisessä, seksuaalisesti häiriintyneessä kulttuuri-ilmapiirissä pidetään julkisuuteen vapaaehtoisesti hakeutuneiden kauniiden nuorten naisten kuvaamista kadulla "lapsipornona", muslimit raiskaavat alle murrosikäisiä lapsia.\nIslamin mukaan aikuiset miehet saavat olla sukupuoliyhdynnässä alle murrosikäisten tyttöjen kanssa. (Koraani, suura 65:4.) Islam siis sallii pedofilian. Islam on siis pedofiiliuskonto.\nJostain syystä "tiedotusvälineet" eivät koskaan kerro tästä. "Tiedotusvälineet" kertovat jonkun amerikkalaisen nuoren miehen syyllistyneen "lapsipornon levittämiseen" julkaisemalla kuvan pillua vilauttelevasta 17-vuotiaasta teinihorosta. Samaan aikaan "tiedotusvälineet" eivät kerro, että islamin mukaan alle murrosikäisten, siis esim. 10-vuotiaiden lasten raiskaaminen on OK. Mitä virkaa on "tiedotusvälineillä", jotka eivät kerro totuutta yli miljardin ihmisen kannattamasta uskonnosta, islamista?\nIslam vyöryy Euroopaan ja vaikuttaa Eurooppaan paljon. Useimpien Euroopan maiden poliitikot eivät tee mitään vastustaakseen islamin hyökyaaltoa, vaan päinvastoin aktiivisesti tukevat sitä. Tässä tilanteessa tiedotusvälineet eivät lainkaan hoida tehtäväänsä eli yleisön informoimista asioista. Euroopassa on kymmeniä miljoonia muslimeja eli kymmeniä miljoonia pedofilian kannattajia. Islam on pedofiiliuskonto. "Tiedotusvälineet" eivät kuitenkaan koskaan kerro tästä. "Tiedotusvälineet" siis pimittävät ihmisiltä tiedon islamin todellisesta luonteesta.\nIslam on pedofiiliuskonto. Islamin mukaan on oikein, että aikuiset miehet raiskaavat alle murrosikäisiä tyttöjä. Kaikki muslimit kannattavat tätä, koska se sanotaan heidän pyhässä kirjassaan, Koraanissa. Kukaan muslimi ei voi kiistää Koraanin auktoriteettia, joten kukaan muslimi ei voi vastustaa pedofiliaa. Kaikki muslimit siis kannattavat pedofiliaa. Tämä on tosiasia, jota täytyy aina silloin tällöin toistaa Jaakko Hämeen-Anttilan ja Sanni Saarisen kaltaisten "islam on hieno uskonto ja sivistynyt kulttuuriperinne"-tyylisten valehtelijoiden vastustamiseksi.\nKs. esim. Sanni Saarinen, HS 1.8.2010:\nMuslimifeministit korostavat, ettei islam itsessään ole naisia alistava. Naisten heikko asema tietyissä muslimimaissa johtuu patriarkaalisista tavoista tulkita Koraania. Muslimifeministien käytössä huivi muuttuu tasa-arvoisen islamin symboliksi ja samalla vastalauseeksi yksipuoliselle länsimaiselle naiskuvalle, joka kauneutta ja seksikkyyttä korostaessaan on naisia alistava.\nIslam ei siis alista naisia, vaan länsimainen kulttuuri alistaa. Tätä mieltä on Sanni Saarinen, "vapaa toimittaja ja tohtorikoulutettava Helsingin yliopiston maailman kulttuurien laitoksessa". Tällaisia ihmisiä esitetään "tiedotusvälineissä" auktoriteetteina ja "intellektuelleina", jotka "valistavat" tyhmää kansaa.\nSanni Saarinen kannattaa islamia, joka kannattaa alle murrosikäisten tyttöjen raiskaamista. Tällaista esitetään Suomen suurimman sanomalehden Helsingin Sanomien pääkirjoitussivulla. Tällaista "tiedonvälitystä" suomalainen media harrastaa. Suomen suurin sanomalehti tukee lapsenraiskaajia julkaisemalla pääkirjoitussivullaan kirjoituksen, jossa kehutaan islamia.\nHelsingin Sanomien päätoimittajat: miten te nukutte yönne? Miten te kehtaatte tukea lapsenraiskaajia? Eikö teitä koskaan hävetä? Onko teillä lapsia? Käytättekö koskaan järkeänne? Tajuatteko te ylipäätään mistään mitään?\nLähettänyt Mikko Ellilä klo 10.00\nTunnisteet: Amerikka, islam, Jaakko Hämeen-Anttila, journalismi, militantit fanaatikot, Sanni Saarinen, seksuaalisuus\nVammaisia ei saa sanoa vajaakuntoisiksi\nAlkoholismin ja peliriippuvuuden taustalla neurolo...\nOrwellilainen "tutkija" kutsuu sananvapautta total...\nLisää seksistisiä mainoksia, kiitos\nMuslimien hunnut ovat seksuaalinen perversio


Kirkkorakennusten etymologioita - AKI-liitot\nEtusivu ›Ajankohtaista› Kirkkorakennusten etymologioita\nKanttori, Hämeenlinna-Vanajan seurakunta\nKun kirkkoa sanotaan Herran huoneeksi, ollaan sanan alkujuurilla. Kun ruotsin ja saksan kautta peruutetaan sanan syntysijoille Kreikkaan, sana `kirkko´ on palautunut muotoon kyriekon doma, Herran talo. Kyrie eleison -huudahduksesta tuttu kyrios on herra, hallitsija, ja doma merkitsee taloa. Kyrios taas juontuu sanasta kyros, voima, ja sen sanajuureksi on konstruoitu *keue-, turvota, täyttyä voimalla. May the force be with You!\nSana `tuomiokirkko´ ankkuroituu tiukemmin läntiseen, latinan kielestä ammentavaan kristikuntaan. Kreikan kyriakon doma kääntyi latinaan muotoon Domus Dei, Jumalan talo. Saksalaiset jättivät Jumalan ja ottivat talon – jäi Dom, joka vakiintui tarkoittamaan hiippakunnan keskuskirkkoa. Ruotsissa dom tarkoitti myös tuomiota, siksi sanaan piti varalta lisätä myös –kyrka. Domkyrka kääntyi tietenkin suomeen muotoon tuomiokirkko. Valitettavan paljon voi päätellä siitä, ettei nimeä ole ilmeisesti mielletty mitenkään oudoksi meidän vuosikymmeniimme asti.\nKiusallisen `tuomio´-sanan voi kiertää, kun puhuu katedraalista. Nimi viittaa suoraan piispanistuimeen, kateederiin (lat. cathedra). Kreikan kathedra (kata = alas + hedra = istuin) on alun perin tarkoittanut opettajan tuolia. Vahvaa, kirjaimellisesti kuninkaallista (kreik. basileios = kuningas) auktoriteettiä henkii myös basilika. Sattumaa ei ole, että meille tuttu yrttikasvi on tämän kirkkorakennuksen kaima: se on saanut nimensä kuninkaallisen vahvasta tuoksustaan.\nMonet kirkollista valtaa, voimaa ja kunniaa hyljeksineet hengenmiehet ja -naiset ovat pitäneet parempana sananmukaisesti sulkeutua luostariin. Latinan claustrum = suljettu.\nKappeli on sanana poikkeuksellinen, sen takaa löytyy tarina: 300-luvulla elänyt Martinus Toursilainen, pyhä Martti lähestyi kaupunkia ratsastaen, näki palelevan kerjäläisen ja halkaisi miekallaan tälle puolet viitastaan. Jäljelle jäänyt puolikas, kaapu (lat. capa/cappa), päätyi myöhemmin Toursin katedraaliin pyhäinjäännökseksi. Frankkien kuninkaat ottivat kaavun mukaan sotaretkilleen ja rakennuttivat sille leiripaikoille väliaikaisen tyyssijan, capellan eli kappelin. Sittemmin sana alkoi palvella yleensäkin nimityksenä pienelle, usein muun rakennuksen yhteyteen rakennetulle kirkkotilalle. (Vähemmän suositun teorian mukaan nimitys on tullut kaavusta, jolla on peitetty sivukirkon alttari messun jälkeen.)\nPyhän Martin kaapu on jäänyt elämään muihinkin nimityksiin. Kun kappalainen ja kapellimestari laulavat raisiolaisessa kappelissa dueton a cappella ja nauttivat lämpimikseen cappuccinon, kaapukavalkadi on jo varsin juhlallinen. (Raisiolaisessa? Vilkaisepas Raision vaakunaa, johon ikuistettu hahmo on helppo arvata!) Noh, myönnän pienen liioittelun: cappuccino on saanut nimensä muualta, kapusiinimunkkien ruskeasta kaavusta.\nKaikenkokoisten kirkkojen keskuspaikka on alttari. Latinaa opiskelleen silmät saattavat nyt välähtää: altus tarkoittaa korkeaa, nimenhän täytyy tulla siitä! Paitsi että ei tule, pahoittelen. Altus saattaa häämöttää taustalla, mutta suoremmin sanan juuret ulottunevat latinan verbeihin adolere ja adoleo: polttaa, uhrata; myös jopa: haista! Ei mikään ihme, jos näin on: ammoisista eläinuhreista kirvonneen käryn on täytynyt olla melkomoinen. Etymologinen sanakirja tarjoaa alttarille sovittelevasti suomennoksen: uhrilieden koroke.\nNimensä puolesta arkisin kirkollinen rakennus on varmasti kellotapuli. Itsekin olen yrittänyt pinota lautoja mahdollisimman siistiksi taapeliksi. Samat juuret ovat sanoilla: ruotsin stapul ja saksan Stapel on `järjestelmällisesti pinottu lautakasa´ tai `laivanrakennusta varten tehty tukirakennelma´.\nMistäpäs ovat saaneet nimensä nämä mielenkiintoisiin asuihin verhotut hahmot, joita em. rakennuksissa hiiviskelee: papit, piispat, munkit ym.? Siitä seuraavassa numerossa!


Saarijärvi (Jämsä, Halli) – Wikipedia\nKoordinaatit: 61°50′35″N, 24°46′08″E\nSaarijärvi (Jämsä, Halli)\nKoordinaatit 61°50′35″N, 24°46′08″E\nLaskujoki Vehkaoja Eväjärveen \nPinnankorkeus 142,6 m \nPinta-ala 4,6 ha \nSaarijärvi  on Keski-Suomessa Jämsän Hallissa sijaitseva lampi.\nLammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Hallin lentoaseman eteläpuolella ja Eväjärven länsipuolella metsämaastossa. Lammella on kartan mukaan yksi soinen saari, joka on 70 metriä pitkä. Järven rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja se on metsämaata. Järven länsipuolelta kulkee lentoasemalta tuleva tie, mutta järvi on autio.\nLampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi ojaa, joista lounaisrantaan laskee Salmijärven ja Halijärven laskuoja ja itärantaan laskuoja Pikkuisesta Valkeajärvestä ja Valkeajärvestä. Järven laskuoja on Vehkaoja, joka laskee Eväjärveen. Eväjärvestä vesireitti jatkaa Koljonselkään.\n↑ a b c d e f g Saarijärvi, Jämsä (sijainti maastokartalla) Karttapaikka. Helsinki: Maanmittauslaitos. Viitattu 13.9.2019.\n↑ Saarijärvi, Jämsä (sijainti ilmavalokuvassa) Karttapaikka. Helsinki: Maanmittauslaitos. Viitattu 13.9.2019.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Saarijärvi_(Jämsä,_Halli)&oldid=18407955”\nSivua on viimeksi muutettu 13. syyskuuta 2019 kello 21.08.


Jean S – muutoksen tuulet puhaltavat! – Maxmusic.fi\nby admin on February 27, 2017 in muusikot • 0 Comments\nLegendaarinen bilebändi Jean S on todellisessa murroksessa, kun sen laulaja Timo Kärkkäinen on ilmoittanut jättävänsä bändin. Kärkkäinen ilmoittaa tiedotteessaan keskittyvänsä jatkossa rakentamaan omaa henkilökohtaista uraansa. Kärkkäinen on ollut mukana Jean S bändissä sen alusta asti, eli vuodesta 1991. Nyt on kuitenkin tullut aika siirtyä eteenpäin uralla ja keskittyä entistä enemmän erilaisiin sävellys-, sovitus- ja käsikirjoitustöihin, sekä tietenkin Kärkkäisen sydäntä lähellä oleviin musiikki-ja teatterituotantoihin.\nHarvan bilebändin tarina on näin pitkä kuin mitä se Jean S bädillä on, sillä se on keikkaillut yhdessä jo uskomattomat 25 vuotta. Säännöllinen keikkailu on kuitenkin rankkaa ja perheellisesltä se vie todella paljon aikaa pois perheen parista. Kärkkäinen kuitenkin korostaa sitä, että Jean S bänsin jäsenillä on edelleen huippuhauskaa keskenään kaikkien vuosien jälkeenkin ja siksi eroaminen bändistä on myös varmasti omalla tavalla haikeaa.\nJean S tekee kuitenkin vuonna 2017 vielä normaalisti keikkoja ja toimii Uuden Iloisen Teatterin Sata lasissa! -kevätrevyyn orkesterina. Eli kiireinen vuosi taas kerran tulossa!\nJean S koostuu yhteensä yhdestätoista ammattimuusikosta, jotka aloittivat kokoopanon Sibelius-Akatemian ylioppilaskunnan klubilta ja vuosi oli siis todellakin 1991. Hyvin pian ryhmä tulikin tunnetuksi vauhdikkaasta musiikista, esiintymisestä ja polvihousuista sekä smokin yläosasta.\nVuoden 2018 kokoonpano selviää tarkemmin myöhemmin ja bilettäjät saavat mitä todennäköisemmin nauttia edelleen tämän mahtavan bändin huikeista bileistä, ehkäpä vain hiukkasen muuttuneella kokoonpanolla!\nJenni Vartiainen – Suomen upein laulajatar →


Evästekäytäntö - Enmac Oy\nTämän sivuston on tarjonnut Teamtailor AB (”Teamtailor”) yhteistyössä Enmac Oy kanssa. Enmac Oy ja Teamtailor ("me") käyttävät urasivustollaan evästeitä, verkkojäljitteitä ja vastaavia teknologioita (kutsutaan yhdessä "evästeiksi"). Siinä selitetään, mitä evästeet ovat, miksi niitä käytetään, ja valintasi koskien niiden käyttöä.\nLisätietoja siitä, kuinka Enmac Oy käsittelee henkilötietoja urasivustolla, vieraile Enmac Oy Tietosuojakäytäntösivulla. Lisätietoja Teamtailorin henkilötietojen käsittelystä Teamtailorin Tietosuojakäytäntö-sivulta.\n_ga Analytiikka Google Teamtailor, Google, Enmac Oy 6 kuukautta Käytetään käyttäjien erottamiseen.\n_gid Analytiikka Google Teamtailor, Google, Enmac Oy 24 tuntia Käytetään käyttäjien erottamiseen.\nEnmac Oy ja Teamtailor käyttävät Googlen (Google Analytics) tarjoamia kolmannen osapuolen analyysievästeitä samaan tarkoitukseen. Siksi olemme vastuussa näiden evästeiden käytöstä.\nJos sinulla on kysyttävää tästä evästekäytännöstä, lähetä sähköpostia joko Teamtailorin osoitteeseen legal@teamtailor.com tai Enmac Oy osoitteeseen juha.ritala@enmac.fi.