Ongelmahakuista teatteria ja uudistuvaa nykytanssia - Aikamerkki.org <!- Google Ads: 761208821 -->\nMAKAABERIA KAUHUROMANTIIKKAA SUOMENLINNASSA\nJos halusi kokea Pyhäinpäivä- ja Halloween -viikonloppuna käsin kosketeltavaa kauhua, Helsingin kummitushistoriaa, ehdottomasti paras paikka sille oli Päätön kauhukabaree, joka esitettiin Suomenlinnan Pirunkirkossa, lyhyen kävelymatkan päässä päälaiturilta.\nJacintha Damström (vas.), Jouni Kokora, Petri Bäckström ja Reetta Ristimäki ovat mainioita Halloween-illan kauhutarinoiden esittäjiä Suomenlinnassa. Kuva: Raimo Granberg.\nPäätön kauhukabaree on musiikkia, draamaa ja makaaberia estetiikkaa yhdistävä kabaree. Suomenlinnan Pirunkirkko tarjoaa upeat puitteet vaikuttavalle visualisoinnille ja äänimaailmalle. Esitys oli hyytävän jännittävä, mutta myös kuoliaaksi naurattava.\nTila on mainio kauhuromanttiselle esitykselle, jossa Viaporin luovuttaja, amiraali Cronstedt ja muut Stadin kummitukset kuten päätön eversti, Kruununhaan puutalot paloon sytyttänyt punainen koira, hukkuneet merimiehet, Kansallisteatterin tähti Aili Somersalmi, hullu noita ja Piperinlammen rakastavaiset tulevat eteemme hämärässä valaistuksessa. Aihepiiristä on tehty myös kirja, Helsingin henget.\nTyöryhmässä ovat olleet Petri Bäckström, huiluakrobaatti Jacintha Damström, Jouni Kokora, muusikko Harri Kuusijärvi, videosuunnittelija Pietu Pietiäinen, Reetta Ristimäki, pukusuunnittelija Marja Uusitalo ja ohjaaja Minna Vainikainen. Pirunkirkon lattialla on viisi esiintyjää ja muusikkoa.\nGreta Productions vastaa tuotannosta. Se on laadun tae. Reetta Ristimäki on kohta 20 vuotta tehnyt Helsinkiin hyvää musiikkiteatteria ja kabareeta, Kapsäkistä Aleksanterin teatteriin. Suomenlinnaa hän on käyttänyt ennenkin. Hän laulaa itse Brecht-Weillin Merirosvo-Jennyn balladin. Musiikkia on poimittu Brittenin oopperasta Peter Grimes, Wagnerin oopperasta Lentävä Hollantilainen sekä Jukka Nylundin ja Anna-Mari Kähärän varta vasten säveltämästä musiikista, esimimerkiksi lopun Kuolemantanssi Aale Tynnin runoon.\nEnsimmäiset esitykset oli ajoitettu pyhäinmiestenpäivän viikonloppuun, jolloin Suomessa on juhlittu perinteisesti vainajien muistojuhlaa ja satokauden päättymistä eli kekriä. Samasta eurooppalaisesta maatalouskulttuurista on lähtöisin suosittu, irlantilaista alkuperää oleva, amerikkalainen Halloween-juhla. Kekri on tarkoittanut satokauden loppumisen lisäksi myös aavetta ja mörköä. Suomalaiseen kekriperinteeseen kuuluvat karnevaalit pukkeineen, luurankoineen ja noitineen. Viaporin kekrijuhla oli nyt neljättä kertaa.\nNäyttelijät Minna Puolanto (oik.) ja Hanna Seppä ovat upeita klovneja RedNoseCompanyn Babylon-klovniesityksessä Kanneltalolla. Tässä Babylon saa kuningattaren kureliivit päälleen. Kuva: Mark Sergeev.\nHyvä klovneria paljastaa vallan rakenteita ja purkaa ne naurettaviksi. Babylon tulkitsee kärjistäen itsetietoisen Minna Puolannon omia kokemuksia ja sukeltaa pelkäämättä myös julkisten vallankäyttäjien nahkoihin. Babylonin palvelijana nähdään omapäinen Hanna Seppä. Molemmat ovat tavattoman taitavia myös klovneina; olen nähnyt heitä paljon keskisuurten teattereiden normaalinäytelmissä. Kanneltalolla ja Korjaamossa syksyllä kiertänyt esitys on klovneriaan keskittyneen Red Nose Companyn vahvaa ohjelmistoa.\n– Miksi me – oikeastaan aina – asettaudumme toisiimme nähden jonkinlaiseen valta-asetelmaan, Marielle Eklund-Vasaman ohjaama teos kysyy. Emmekö voisi elää tasa-arvoisessa yhteiskunnassa? Millainen valta on hyvää, millainen valta ei turmele? Esitys tutkii myös eri sukupuolten välisiä valtarakenteita. Se antaa näin oman puheenvuoronsa myös käynnissä olevaan #metoo-vallankumoukseen.\nMinna Puolanto valmistui Teatterikorkeakoulusta sekä näyttelijäksi että tanssijaksi. Hänen edellinen sooloteoksensa Kuolema korjaa univelat oli menestys, joka palkittiin kansainvälisillä festivaaleilla. Hanna Seppä on tehnyt hienoja Canthin ja Jotunin naispäärooleja Teatteri Avoimissa Ovissa. Esityksessä ei ollut väliaikaa. Silloin tunti ja kolme varttia on liian pitkä yhdeltä katsomalta. Tiivistäminen parissa kohtauksessa ei haittaisi.\nRAKENTAJAT NÄKYMÄTTÖMÄSSÄ SUOMESSA\nRomulus Chiciuc (vas.) ja David Kozma ovat mainioita European theatre collectiven Rakentajat vierailuesityksessä Viiruksessa. Näytelmä parodioi ulkomaalaisia työntekijöitä, heidän asenteitaan ja asenteita heihin, pääkaupunkiseudun rakennustyömaiden harmaalla alueella. Kuva: Mihut Naita.\nNainen tekee videoblogia toiveistaan saada uusi oma asunto. Hän hymyilee kauniisti kameran edessä. Samaan aikaan kaksi virolaisittain tai muulla tavoin murtavaa miestä on päivät rakennuksella, jonne ei ole toimitettu rakennusmateriaaleja. Niitä odottaessaan he ehtivät keskustella töistä, asemastaan ja maailman menosta. Kokeneempi heistä korostaa olevansa maahanmuuttaja, veroja maksava, vuokransa maksava kunnon ihminen verrattuna niihin ”mamuihin”, jotka elävät sosiaaliturvalla eivätkä sitoudu maahan. Heilläkin on oma arvohierarkia päässään. Rakennusmiehet saavat koskettavia puheluja kotoa, lahden takaa, vaimolta ja lapsilta, jotka odottavat.\nVälillä näemme naisen videoblogin metsän keskellä etsimässä tulevaa rakennusta ja asuntoaan, pitkän kävelymatkan päästä. Kaksi rakentajaa kommunikoi pomon kanssa vain radiopuhelinyhteydellä, joka säröilee. Rakennusmateriaali onkin viety rakennuksen katolle, vaikka rakentajat ovat maan tasalla. Yksi rakennusmies putoaa katolta, kun ei noudata turvaohjeita.\nNaiselle valmistuu talo ja oma koti, jossa hän saa heti pahoja allergisia oireita. Kotimaiset ja ulkomaiset rakennusaineet eivät sovi keskenään, ja syntyy myrkkykaasuja. Uusi talo puretaan. Nainen asuu äidin nurkissa ja hakee vuokralle. Näytelmä parodioi ulkomaalaisia työntekijöitä, heidän asenteitaan ja meidän asenteita heihin, pääkaupunkiseudun rakennustyömaiden harmaalla alueella.\nKuullostako tutulta? David Kozman johtama European theatre collective esitti Viirus-teatterissa Rakentajia, ensimmäistä osaa Näkymätön Suomi -trilogiastaan, joka kysyy: Kuka saa olla hahmo suomalaisessa näytelmässä? Kuka saa olla äänessä ja kenen ääntä kuunnellaan?\nMainio esitys oli nähtävillä Viiruksen pienessä Boxissa, jossa syntyy läheisen tiivis tunnelma. Rakentajina olivat Romulus Chiciuc ja David Kozma. Naisena ehkä Salla Kozma. Se on vain arvaus, koska esite ei kerro esiintyjiä. Ajankohtaisen purevasta käsikirjoituksesta vastaavat Nina-Maria Häggblom ja Piret Jaaks.\nSiksi ajattelenkin, että ei mitään huolta vaatteista, / mua ei kiinnosta mitä muut ovat mieltä alastomuudesta, /mä koitan vaan elää. Taiteen Sulattamon Riisuttu elämä loppuu näihin Tim Saarisen elämästä kertoviin sanoihin. Esitys on Suomen ”ensimmäinen kulttuurikokemusasiantuntijamenetelmällä valmistunut näyttämöteos”.\nMikaela Mansikkala ja Tim Saarinen ovat vahvoja tulkitsijoita jälkimmäisen laitoskokemuksista dramatisoidussa Riisutussa elämässä Kokoteatterissa. Kuva: Sandra Beech.\nVähän tekniseltä kuulostava ilmaus tarkoittaa sitä, että Saarisen huudahdus pari vuotta sitten: Hei, me tehdään vielä teos mun elämästä, toteutui osana Sulattamon Kaunis mieli -hanketta, jossa kulttuurin ja taiteen keinoin kerrotaan mielenterveystoipujan kokemusasiantuntijatarina yleisölle.\nTarinassa häntä viedään laitoksesta toiseen, moneen uudestaan tauon jälkeen. Esitys sisältää nousuja ja laskuja hyvin todentuntuisella tavalla. Istuin penkkirivillä, jossa oli paljon nuoren miehen ystäviä ja kavereita paikalla. Nessuliinat olivat esityksen aikana ja lopussa todella tarpeen silmien pyyhkimiseen.\nRiisuttu elämä tuo draaman kautta esiin mielen maailman. Mitä ihminen käy läpi silloin, kun voimia ei ole? Entä kun tulee ajautuneeksi ulos yhteiskunnasta? Voiko elää sairaanakin onnellista elämää. Teos on myös tarina toivosta ja siitä, että meillä jokaisella on mahdollisuus nousta selviytyjäksi.\nKäsikirjoituksen tekivät Tim Saarisen tekstin pohjalta ohjaaja Eveliina Lafghani ja Raisa Omaheimo. Tuotannossa oli mukana KokoTeatteri, jossa se esitettiin. Tuottaja on Sandra Kimonen. Mikaela Mansikkala on kanssaesiintyjä; hän vastaa myös kauniista Riisuttu elämä laulusta Pekka Saukkosen kanssa.\nTaiteen Sulattamo ry on mielenterveystoipujien ja muiden syrjäytymisvaarassa olevien eritysryhmien sekä taiteenalojen ammattilaisten vuonna 2013 perustama yhdistys. Se tuottaa ammattitasoista kulttuuria ja taidetta yhdessä ammattitaiteilijoiden kanssa. Sen erityistä osaamista ovat sosiaalisesti vahvistava teatterin tekeminen mielenterveyskuntoutujien omista lähtökohdista ja heidän parissaan.\nMUISTOVUODEN KAUNEINTA NUKKETEATTERIA\nTuleeko nyt mukuloita…?, kokematon Sigrid kysyy kanssasiskoiltaan tehtaalla, kun työnjohtaja on kourinut häntä haaravälistä ensimmäisen työpäivän jälkeen. No, eihän niitä nyt käsin tehdä. Mulkulla ne tehdään, kokeneemmat siskot vastaavat.\nMaija Linturi, Maria-Elina Koivula ja Johanna Kultala ovat sielukkaita Anneli Kannon 1918-tarinan nukketeatteriesittäjiä Sampon lavalla. Kuva: Mila Niramo.\nJälleen on Anneli Kannon romaanin, Veriruusujen sovituksen aika. Siitä on tehty kaksi erilaista, hienoa teatteriesitystä, KOM:ssa ja Tampereella. Mararskuussa oli nukketeatterin vuoro Erottajanmäellä. Kortteeri-työryhmä koostuu freelancereista, Turun Taideakatemian nukketeatteriopinnoista valmistuneista nuorista naisista. He tekevät kauniin, sielukkaan ja vähäeleisen traagisen tulkinnan tarinasta Likka-esitykseen. Kaikki on pelkistetty olennaiseen tunnin esityksessä Nukketeatteri Sampossa.\nHyvin erilainen esitys päättää tärkeällä tavalla vuoden 1918 muistojen käsittelyn. Sosiaalisen ja sukupuoliasemansa takia kaksinkertaisesti syrjityt tehtaantytöt ottavat elämänsä omiin käsiinsä. Likat puhuvat ja tekevät kuin koskaan ennen ja liittyvät ajan virtaan, kapinan vyöryyn. Kyse on myös leivästä, punakaarti maksaa tasaisesti kaikille sotilaille. Tytöt leikkaavat kiharat tukkansa ja pukeutuvat verkahousuihin, sillä eihän sotaa käydä hame päällä. Tästä he joutuvat maksamaan.\nMila Nirhamon taitavassa dramaturgiassa, ohjauksessa ja lavastuksessa on käytetty Kansan arkiston valokuvista koottuja ihmishahmoja lattialla valokiilan edessä. Puolet heistä kellahtavat nurin, jolloin risti nousee päälle. Perinne Ferraviatin haitarilla ja käsirummutuksella tehty livemusiikki kuljettaa tarinaa Nuku nuku nurmilinnusta työväenmarsseihin. Yksin- ja yhteislaulut sujuvat hyvin. Maria-Elina Koivula, Johanna Kultala ja Maija Linturi ovat täysiin yhteen nivoutunut kolmikko. Lavalla näemme vain Sigridin, ystävä Martan sekä poikaystävän nuket. Sigridin ja pojan tanssikohtaus esitetään kauniisti. Pomoa esittää vain herrainhattu ja keppi, joka tunkee luvatta haaraväliin.\nNukettajia tarvitaan yleensä kaksi päähenkilöä kohti. Yksi liikuttaa jalkoja, toinen niskaa ja käsiä. Nukketeatterin olemukseen kuuluu se, että nukke on pääosassa, nukettaja taustalla, usein vähän hämärässä. Kohtaukset etenevät rauhallisesti lavastuksen pienillä, itse tehdyillä muutoksilla, vaikka Veriruusujen tarina viedään kuin pikakelauksena läpi. Minimalistinen viipyilevyys antaa katsojalle aikaa keskittyä näkemäänsä, kuulemaansa ja kokemaansa.\nEnsimmäisen kerran Likka nähtiin Nirhamon ja kumppaneiden opiskelijatyönä Fanatik Figuras- festivaaleilla 2014. Nyt se tuotiin suuremmalle yleisölle. Likka on tehty aikuisille ja yli 14-vuotiaille koululaisille. Avecini liikuttui kyyneliin esityksen lopussa. Likka on 1918-muistovuoden kauneinta ja puhuttelevinta nukketeatteria.\nVAIETTU SUKUTARINA TULEE JULKI\nVielä ennen vuoden 1918 sodan muistovuoden loppua ehti valmistua näytelmäksi Valmiina muistamaan KokoTeatteriin. Se on sukutarina ja perustuu näyttelijä Eeva Litmasen rajakarjalaisen isoäidin Anna Litmasen elämään sodan heitellessä perhettä rajan molemmin puolin. Anna ja Taneli Litmasella oli kolme lasta, jotka sota jälkiseurauksineen teki isättömiksi.\nKaroliina Franck (vas.), Eeva Litmanen ja Anna-Sofia Tuominen ovat vaikuttavia karjalaisnaisia Suomen ja Venäjän rajalla Litmasen sukukokemuksiin perustuvassa näytelmässä Valmiina muistamaan Kokoteatterissa. Kuva: Heidi Bergström.\nHuhtikuussa 1918 miehellä oli kaksi mahdollisuutta: joko jäädä Suomeen ja tulla teloitetuksi ”pirun pahana punikkina”, kuten sanonta kuului tai paeta rajan yli Venäjälle. Hän valitsi Venäjän, jossa annettiin tiedustelutehtäviä punapakolaisille. Annan elämässä alkoi vuosia kestänyt sekasortoinen, turvaton ja entistä suuremman köyhyyden sävyttämä jakso, johon liittyi usein pelko siitä, että tulee ammutuksi rajaa laittomasti ylittäessä.\nAnna kasvatti vuosien aikana kovan ulkokuoren. Toisaalta oliko Annalla selvitäkseen muuta vaihtoehtoa kuin kovettaa itsensä? Olemmeko valmiit muistamaan, Eeva Litmanen kysyy meiltä. Tutustumalla isoäitiinsä hän on tehnyt tutustumismatkan myös itseensä ja sukunsa historiaan ja vaikenemiseen.\nNäytelmässä nykyajan ja sisällissodan välillä ei ole aukkoa, vaan asiat tapahtuvat rinnakkain ja päällekkäin. Hienovireisen kaunista esitystä ryydittävät Litmasen sukulaisen Larin Parasken keräämät karjalaiset kansanlaulut. Tiina Pirhonen ohjaa, Taina West tuki näyttelijää käsikirjoituksessa. Kahdessa eri aikatasossa kulkevan esityksen rakenne on hyvin onnistunut, Litmanen kulkee näyttämöllä tuon tuosta tapahtumien kertojana ja runojen lausujana.\nMusiikista vastaavat Jussi Tuurna ja Vilma Timonen, joka välillä hyppää kanteleen ääreltä ja muista soitinpuikoista nopeasti kohtauksiin esittämään hersyvää karjalaisnaista taidolla. Musiikki liikuttaa kohtauksia omalla tasollaan ajassa, paikassa ja tajunnassa. Anna-Sofia Tuominen on tavattoman herkkä ja uskottavan isoäidin osassa; hän myös laulaa kauniisti. Pyry Kähkönen on kiihkeä nuoren punakapinallisen uhossa; hän ei kaadu sodassa, mutta kuolee Venäjällä toverin selkään puukotukseen. Tatu Siivonen esittää monta sivuosaa, joista koomisimmat onnistuvat parhaiten. Eeva Litmasen teatteriperheen tytär Karoliina Franck on sekä hauska että traaginen eri osissaan.\nEsityksiä on vielä sekä joulukuun alussa että tammikuun lopulla 2019.\nLUMIKKI ONNELLISUUDEN LEIKKIKENTÄLLÄ\nFilippiiniläiskoreografi Eisa Jocson kaappaa yhdessä esitystaiteilija Russ Ligtasin kanssa Lumikin fyysisen hahmon ja puhetavan Liikkeellä marraskuussa -festivaalilla Stoassa. Kuva: Jörg Bauman.\nLiikkeellä marraskuussa -nykytanssifestivaali päättyi Stoassa Eisa Jocsonin Princess-esitykseen. Hän on nykytanssikoreografi ja tanssija Filippiineiltä. Balettitausta näkyy tanssissa, mutta hänellä on myös vahva kokemus tankotanssista sekä kuvataiteista. Yhdessä tanssija Russ Ligtasin kanssa Jocson tanssii ja puhuu Disney-teemapuistojen Lumikin näennäisen universaalia onnellisuuden kieltä.\nAluksi koreografia on hyvin hiljainen, sitten kiihtyvä. Kaunista satuhahmoa ja lumoutunutta, teennäistä puhetta esittävät molemmat tanssijat naishahmoina ja naisen piipittävällä äänellä. Kaikki on niin kaunista ja sievää, silmiä räpytellään ja yleisöäkin puhutellaan. Disneyland satuineen on lavalla, kunnes esitys räjähtää nykytanssiin, piilosta ja satumaailmasta siirrytään todellisuuteen. Miestanssija kuoriutuu Lumikin roolivaatteista.\nPrincess tavoittelee sukupuoli-identiteetin merkitystä, jossa aito tunne maailman tosiasioihin tulee mukaan tanssiin. Performanssi on myös kuvaus kahden tanssijan kohtaamisesta. Onnellisuus tanssista ja elämästä jää lopulliseksi intensiiviseksi vaikutelmaksi. Hieno esitys kruunaa festivaalin.\nTuottaja Isabel Gonzalez nousi Stoan aulan pöydälle ja kiitti taiteilijoita, vierailijoita ja työntekijöitä päätösesityksen jälkeen. Festivaalin pitkäaikainen toinen taiteellinen johtaja Ari Tenhulaa siirtyy Zodiakin johtajaksi tanssilegenda Raija Ojalan jälkeen. Tenhula sanoi, että kaupungin tuki taidefestivaaleille on vain 2 prosenttia kulttuurin budjetista, mikä on vähän. Huoleen voi yhtyä.\nTANSSIN KONKARI UUDISTUU AJASSA\nAlpo Aaltokoski tanssii keinuvan, tunnelmallisen Navigatio-esityksensä Stoan Dance Marathonilla. Jussi Jaakonaho ja Joonas Widenius (oik.) säestävät, tässä Aleksanterin teatterissa 2017. Kuva: Stefan Bremer.\nAlpo Aaltokoski on pitkän linjan tanssija-koreografi, joka tuntuu ihan ajattomalta. Näin vuosi sitten kaikki neljä esitystä Stoan teatterisalissa, joka esitteli 10 päivän ajan Aaltokoski Dance Marathonia, josta näyttää tulleen jo perinne. Stoa on kaupungin kulttuuri- ja monitoimitaloista se, joka eniten profiloituu nykytanssiin. Marraskuun lopulla näin nyt kahden illan esitykset.\nNavigatio on tavattoman ilmava ja kaunis musiikki sävelletty, mutta myös improvisoitu nykytanssiteos valkeiden lakanapurjeiden alla. Näimme hyvin timmin kroppansa säilyttäneen tanssijan lihakset viritettynä kauniissa soolotanssissaan. Aaltokoski tanssii paljon käsillään, joilla hän tekee sekä laajakaarisia että herkkiä liikkeitä. Jussi Jaakonaho ja Joonas Widenius säestävät tanssinrytmiin ja sitä luoden. Tällaisessa teoksessa tanssin liike ja musiikin rytmi syntyvät vuorovaikutuksessa. Ei ole munaa ja kanaa, joka tulee ensin.\nTogether, Veljet ja nyt esitetty Sisaret muodostavat trilogian, jota taiteilijakoreografi on tehnyt koko 2010-luvun. Aiemmin lattia on huokunut testosteronia, kun Ahto Koskitalo, Jouni Majaniemi ja Jussi Väntänen liikehtivät variaatioita, joissa he koskettavat ja nostelevat toisiaan. Koreografi ei juuri selitä trilogian osia. Esitteessä sanoma on kirkas: Teos ihmisten välisestä yhteydestä, etääntymisestä ja yhdessä olemisen merkityksistä. Veljeys sai uutta sisältöä kansainvälisten pakolaisaaltojen maailmassa. Aaltokoski sanoi aikanaan Veljesten jälkikeskustelussa, että hän ei halua ajatella tanssijoita miehinä, vaan ihmisinä. Yleisöstä nainen huikkaa: Mutta ei ollut naista. No, se olisi jo kolmiodraama, Aaltokoski nauraa, mutta lisää, että yhtä hyvin kolme naista voi tanssia Veljet. Tähän joulunaikaan valmistui Sisaret kahdelle naiselle, Elina Jakowlevalle ja Mari Rosendahlille.\nSISÄINEN MUUTTUU ULKOISEKSI NYKYTANSSISSA\nBrume de Mer Zodiakin Stagella on koreografi Elina Pirisen ja työryhmän maalaama ”ruumiillinen ja vokaalinen sonaatti”. Se muodostuu psykohermostollisesti rikkaan, ympäri lattiaa edessämme pyörivän, piiritanssin, merkillisen kauniilla tavalla lauletun lyyrisen kentän, tuoksujen, huumaavien värien ja sieluun kasautuvan urkumusiikin yhteisabstraktion volyymistä.\nBrume de Mer esittää nykytanssijoista Elina Pirinen (edessä), Suvi Kemppainen, Karolina Ginman (taustalla), Leena Nordberg ihan uuden puolen Zodiakin Stagella. Kuva: Ilkka Saastamoinen.\nEsitys hamuaa, turmelee ja jälleen muodostaa äärimäisen fyysisesti ikiaikaisia ja uusia ilmiasuja halulle, pakkomielteille, valikoivalle sosiaaliselle puhumattomuudelle ja intuitiolle. Harvoin olen nykytanssissa nähnyt näin voimakasta viettien esittelyä. Viiden tanssijan liikekieli ja etenkin suun seudun ilmeet ovat hysteerisiä. Koko keho on jännittynyt puristeiseen voimaan: Ruumis tulee ulos ruumiista ja jakaa voimansa sinun kanssasi, esitys haluaa sanoa. Kuvankaunis Karoliina Ginman haluaa ja saa nyt esittää vääristyneen rujot kasvot ja ilmeet. Pirinen itse on koko ajan haltioituneessa ”huumetilassa”. Esiintyjät ovat kuin jostain menneiden vuosikymmenten mielisairaaloista karanneita potilaita.\nKoreografi ja tanssija Elina Pirinen voitti Kritiikin Kannukset vuonna 2014 hienosti liikkeelle lähteneestä taiteellisesta työskentelystä ja erityisesti teoksestaan Personal Symphonic Moment, jossa tehtiin näyttämöllisiä ruumiinavauksia Dmitri Šostakovitšin Leningrad-sinfonian tahtiin. Hän on jatkanut pitkäjänteistä työskentelyään klassisten venäläisten sävellysten kanssa muun muassa Concerto under Waterlilies -teoksessaan (2016), joka oli Sergei Rahmaninovin Pianokonsertto nro. 2 pohjautuva näyttämöllinen ruumiinavaus.\nBrume de Mer on tekijöidensä “hurmaava uudenlainen tuleminen”, itseironinen esite kertoo. Se on itsenäinen osa Pirisen venäläisiin sävellyksiin rakennettua teossarjaa.\nAKTIIVIMALLI VIRITTI KAPINARUNOILIJAT\nStadin työväenkirjallisuuspäivien vahvatunnelmainen hetki oli jälleen hyvin suosittu Kapinarunoilta Työväenliikkeen kirjastossa. Se oli jo neljäs, ja johtaa taas kirjaan vapuksi. Runoja oli esillä pitkälle yli 20 Jussi Särkelän kokeneella juonnolla ja Pentti Saarikosken runoudesta väitelleen filosofian tohtori Riikka Ylitalon ruodinnalla. Ensikertalaisia oli puolet, joten runous vetää.\nPirjo Lahdenranta lukee Kapinarunoillassa hienon runonsa Kihlarukki, jonka mies osti morsiamelleen ennen kuin hänet vietiin metsään maailmansodan aikana. Kuva: Jorma Hyvönen.\nMoi! / Mä oon Pilvi. / Oon 43-vuotias ja 164 cm pitkä. /Mul on suoritettuna ylioppilastutkinto ja kaks ammattitutkintoo, sekä pätevyydet vielä kahteen muuhun hommaan ja työkokemusta monilta eri aloilta.(…) Se oli tosi hurja ajatus, mut tän vuoden alussa tapahtu jotain vielä hurjempaa… / Nimittäin, musta tuli AKTIIVIMALLI! / Vaikka mulla ei ollu aikasempaa aktiivimallikokemusta, mä pääsin heti Työvoiman palvelukeskuksen listoille ja sain oman taustatiimin, moniammatillisen työryhmän. / Ja huh, minkälaisen tehotiimin mä sainkaan!\nMainion runon Aktiivimalli tekijä on Pilvi Valtonen, ja hänen lisäkseen aihe herätti etenkin naisissa ironista harrastusta. Kirsi Komulaisella oli samasta aiheesta kaksikin runoa.\nErkki Haapalainen on runoillan konkari, aina mukana ja aina jää mieleen, koska opettelee ulkoa pitkät tarinansa, jotka hän esittää vahvasti eläytyen, teatterina. Punainen paita on miehen runo lapsuudesta 1946, kun isä kulki sellainen päällä kylän raitilla. Äiti vierasti väriä, ja lapset telmivät: Minä unohdin isän punaisen paidan ja pienen mökkimme päreseinät ja elämän köyhän laidan. Sitten mentiin työväentalolle, josta äidin reppuselässä polku kulki kotia kohti: – Miesten pullossa kiljun hiki. Peräkylään tullut oli tanssi uus, se buugi buugi, suuren maailman hyppytanssi uusi.\nTarja Okkonen on Nälkätaiteilija TE-toimistossa, joka ei ole valmis vastaanottamaan oikeaa työtä, mutta painostettuna voin esittää olevani: kunpa saisin oikean työn / jos saan palkaksi palkkaa / sosiaaliturvaa / kunpa saisin oikean työn.\nMoni, etenkin miespuolinen runoilija luki aatteellisia, osin paatoksellisia, runoja vuodesta 1918, ei tietenkään omakohtaisesti, vaan suvun perinnön kautta. Yksi koskettavimmista runoista oli Pirjo Lahdenrannan Tarina kihlarukista jatkosodan alla. Nuorin polvi tuskin ymmärtää, mikä se on. Kihlarukin mies teki kosinnan yhteydessä morsiamelle. Runossa mies vietiin keskeltä synkän metsän. Vaimo taikoi kihlarukilla leipää lapsilleen: Ja päiväpäivältä lapset varttui / ne riuskalla otteella töihin tarttui. / Enää ei pyssyt ja sota mielessä ollut / maahamme oli kaikille rauha tullut.\nTunnelmaa kevensi välillä Julia Delgado kitarallaan. Hän on rento ja välitön, tuore lauluntekijä, jonka biisit kertovat omakohtaisista kokemuksistaan rehellisesti ja pilke silmäkulmassa. Laulussaan Helsingin kiireisin työtön on rikkain rahaton, joka säikähtää metrossa: Hyvää päivää, tarkastetaan matkaliput. Toinen laulu Nuoren parin tarina on jo myönteisempi.\nMAALAUKSIA JA MÖÖBELI-INSTALLAATIO\nTaidemaalari Marja-Leena Valkola ja S-oikio -teoksensa Galleria G12:sta. Kuva: Raimo Granberg.\nTaidemaalari Marja-Leena Valkolan näyttely Galleria G12:ssa, Annankatu 16, Helsinki, koostuu maalauksista sekä mööpeli-installaatiosta, josta on löytynyt aiheet monille viimeisen kymmenen vuoden aikana tehdyille maalauksilleni. Näyttelyssäni tavallaan katsotaan sekä eteenpäin, että taaksepäin ja muistellaan aiempia töitäni. Ainakin itse teen niin. Esille tulee rakkaita löytämiäni mööpeleitä sekä ihka uusia maalauksia, jotka ovat syntyneet näiden löytöjeni inspiroimina.\nYhdellä seinällä on kokoelma muotokuvia, joissa esiintyvät kasvot löytyvät myös installaatio-osiosta.\nTaidemaalari valmistui Suomen Taideakatemian koulusta maalauslinjalta 1984. Hänen teoksiaan on ollut esillä koti- ja ulkomailla vuodesta 1984. Teoksia on muun muassa Suomen valtion ja Espoon modernin taiteen museon EMMAn kokoelmissa, julkisia töitä muun muassa Espoossa Matinkadun lasikuitureliefit sekä kauppakeskus Entressessä Espoossa puhuttua -maalaussarja.\nKUN NÄEN VÄREJÄ\nGalleria Pirkko-Liisa Topeliuksella, Hietalahdenranta 17, on todella mielenkiintoinen näyttely ahdistuneisuuden monista kasvoista. Valokuvaaja Kreetta Järvenpään näyttely I See Color kuvaa ahdistuneisuushäiriön ihmisessä herättämiä moninaisia tunnetiloja. Kuvattavan ja kuvaajan välisenä vuoropuheluna syntyneet teokset ovat tulkintoja näistä tunteista. Yhdessä luoduissa kuvissa kohtaavat kuvattavan tekemä meikki ja kuvaajan teoksiin rakentamat kukkasommitelmat.\nNäyttelykuvissa esiintyvä Alexandra on kärsinyt vuosia ahdistuneisuushäiriöstä. Meikkaamisesta tuli hänelle selviytymiskeino, sillä pahimpinakin kausina huolitellut kasvot kätkivät näkyvistä ahdistuksen ja pelot. Projekti sai alkunsa, kun etsin keinoa edistää Alexandran toipumista. Ajattelin, että terapian ja muiden hoitomuotojen rinnalla yhteinen, mielekäs tekeminen voisi auttaa häntä. Ehdotin kuvauksia, joissa yhdistäisimme hänen tekemänsä meikin kukkasommitelmiin.\nKreetta Järvenpään kauniiden valokuvien taustalla on huoli ahdistuneisuushäiriöstä. Kuvassa taiteilija (vas.) ja malli Alexandra teoksen Normal äärellä Galleria Topeliuksella. Kuva: Hannele Salminen.


Tutkittua ja kastettua | Panu Rajala\nKulttuurirahasto järjesti Aleksis Kiven päivänä kirjallisuusaiheisen seminaarin kulttuuritoimittajille. Kävin Korjaamossa kertomassa elämäkertojen kirjoittamisesta. Pakko huomata, kuinka asenne on vuosikymmenten kuluessa muuttunut. Opiskeluaikoinani biografinen tutkimus oli kielletty ajosuunta. Rikoin sitä uhmakkaasti, olen usein rikkonut annettuja sääntöjä – ja joutunut kärsimään. En sentään pahemmin.\nNythän tilanne on kokonaan toinen kuin viime vuosisadalla. Nyt kaikki kirjoittavat elämäkertoja ja muistelmia. Tekstilähtöinen tutkimus on vetäytynyt omaan vihittyjen kulmaukseen. Kirjallisuudentutkimuksesta kuullaan yhä vähemmän julkisuudessa.\nPaitsi jos joku tekee alalla suursiivouksen, kuten nyt Markku Eskelinen. Taas rähistään ponnekkaasti hänen provokaatioistaan. Kun kuuntelin Jyrki Nummen alustuksen loppua ennen omaani, havaitsin että ilmapiiri kuumenee. Jyrkikin on saanut takkiinsa Eskelisen herjoista. Mutta tämäkö siis on tieteellistä keskustelua parhaimmillaan?\nOnhan siinä ainakin oma hapan hupinsa. Jos haluaa tyydyttää sadomasokistisia tieteellisiä intohimojaan, kannattaa ajanhukan uhallakin uiskennella Eskelisen sivustoilla, joilla idioottimaiset professoriparat saavat kukin vuorollaan kuulla viheliäisen kunniansa. Moni ei tiedäkään, kuinka alkeellisella tasolla tämäkin tieteen ala maamme raukoilla rajoilla värjöttelee.\nTaloustieteen puolella on kokonaan toista. Bengt Holmström pokkasi Nobelin – ei tosin ”oikean”, vaan tämän myöhäisen kylkiäisen, jota Ruotsin keskuspankki jakelee. Kauan kannettiin alalla murhetta siitä, että taloustiedettä ei alun alkaen noteerattu muiden tieteiden rinnalle Ruotsin Akatemiassa, joten virhe piti suurella rahalla korjata. Nyt Suomenkin onneksi. Viisas Ben on varmasti mitalinsa ansainnut. Vastedes hänen sanojaan kuunnellaan herkistyneellä korvalla. Vanhentuneet työmarkkinamme saavat jo häneltä selkeän tuomion.\nNyt on siis Suomella koossa kaksi oikeata Nobelia, kirjallisuuden ja kemian, sekä yksi rauhan ja yksi talouden. Lisää ropiskoon, kun tili näyttää avautuvan.\nViikonloppua hallitsi ristiäismatka Raisioon, missä jo toinen perhepiirimme Vilho sai nimen. Edelliset Vilhon ristiäiset oli meillä Viehätyksessä 1981. Marjan tyttären Kaisan ja Tomin Vilho Samuel käyttäytyi mallikkaasti koko seremonian ajan. Kastamista on näköjään sosiaalistettu ja lähennetty meihin myötäeläviin, uusia kysymyksiä tehdään ja kasteraamattu on muuttunut lastenkirjan kaltaiseksi. Naispappi toimitti tehtävänsä lämpimästi. Kirkko etsii melko luontevin keinoin suosiota.\nRaadollisen maailman takaiskut seurasivat: Suomen rutiinitappio Kroatialle futiksessa ja Yhdysvaltain repivä vaalikeskustelu, jossa loka lentää reippaasti. Mutta ihailen edelleen kahden ehdokkaan kanttia ja valmiutta, he pystyvät näköjään mihin tahansa – paitsi keskustelemaan pitkäjänteisesti tulevan viranhoidon ongelmista. Niihin mennään kai viimeisessä väittelyssä. Jäin kummastelemaan, kuka nauhoittaa näitä poikien pukukoppipuheita ja ennen kaikkea kuka ne nykyiseen tarpeeseen keksii kaivaa esiin? Kai siinäkin on oma ammattikuntansa. Luotetut presidentilliset lokapojat?


Nurme - söpöä Virosta - Karkkipäivä\n21.1.2016 by Sanni |\n21.1.2016 at 19:08\n21.1.2016 at 19:17\n22.1.2016 at 06:37\n21.1.2016 at 19:52\n21.1.2016 at 22:15\n22.1.2016 at 10:54\n21.1.2016 at 20:35\nIih, onpa söpöt pakkaukset! Mutta mistä noita sitten saa hankittua? :)\n21.1.2016 at 22:14\nMä tiedän jälleenmyyjistä vain Ruohonjuuren ja Biodellyn.\nNuo huopasaippuat ja tuo jalkajuttu kiehtoivat jo pari viikkoa sitten ruohonjuuressa! Olisin tilannut ruusukasvoveden biodellystä, mutta se oli sillä hetkellä tietenkin loppu.. toivottavasti saan pian itsellenikin. :)\n22.1.2016 at 00:32\nOnpa suloisia tuotteita! Saisikohan mistään semmoista huopa”taskua”, jonka sisään voisi sujauttaa palasaippuan aina uudelleen…? Itse tekemällä tietenkin, mutta enhän mä semmoisia osaa, käsityöpeukalo on keskellä kämmentä.\n22.1.2016 at 08:46\nSaisikohan mistään semmoista huopa”taskua”, jonka sisään voisi sujauttaa palasaippuan aina uudelleen…?\nNiinpä, tuossahan olisi bisnesidea jollekin käsityöihmiselle :)\n22.1.2016 at 01:17\nJos menee Tallinnaan, niin mistä sieltä voisi ostaa näitä tuotteita ?\n22.1.2016 at 08:49\nNurmea saa Telliskiven Minu Väike Maailm -liikkeestä. Keskustan kaupoissa en muistini mukaan Nurmea bongannut (ainakaan tuolloin viime keväänä), ja Nurmen maahantuojakin mainitsi Tallinnan myyntipisteenä vain tuon Telliskiven liikkeen. Toisaalta tuntuu kyllä hassulta että merkillä olisi Tallinnassa vain yksi ainoa jälleenmyyjä.\nKaubamajasta saa! Olen ostanut useamman kerran. (Ja hinnat on noin puolet noista laittamistasi Suomen? hinnoista)!\n27.1.2016 at 08:54\nNyt Tallinnan matkalta palanneena voin muokata aiempaa vastaustani: Nurmen tuotteita saa myös keskustan Solaris-kauppakeskuksen Pillerkaar-myymälästä ja olihan niitä tosiaan Kaubamajassakin :)\n22.1.2016 at 02:57\nPakkausten ulkonäkö on todella kiva! Fontit ja värit. En kuitenkaan usko, että tulevaisuudessa testaisin ainakaan näitä tuotteita. Eivät jotenkin kuulosta, että sopisivat omiin tarpeisiin. Korkeintaan vuohenmaitosaippuaa täytyy käydä hypistelemässä liikkeessä. Jotenkin mua viehättää palasaippuassa ja -shamppoossa nimenomaan se, ettei roskaa tule kuin pahvikääreen verran. Itseasiassa tänään ostin juuri Flow kosmetiikan shavepalan, josko saisin korvattua sillä ne ikävät Gilletten painepullot. Hoitoaine, rasva, kookosöljy ja mustasaippua ei ole vakuuttanut. Harmi, kun en jaksa sokeroida ihoalueita, se olisi varmaan kaikista ekologisin tapa poistaa ihokarvat.\nApua. Juttu lähti aivan raiteilta ja leveni ja piteni aivan huolella :DD.\nHauskaa lukijareissua koko poppoolle! Iloitkaa toisten kosmehömppien seurassa :)!\nKiitos Memmuli! :) Ja hei, juttuhan saa aina lähteä raiteilta! ^_^\n22.1.2016 at 07:12\nIskin silmäni tähän sympaattiseen sarjaan viime jouluna Tallinnan reissulla. Ostin sekä Goat`s Milk Soapin että Facial Cleansing Barin, ja päätin vihdoin kokeilla saippuaa kasvojen ihon puhdistukseen. Se oli rakkautta ensi pesulla! :D En tiedä, onko vuohenmaitosaippua tarkoitettu kasvojen puhdistukseen, mutta naamani rakastaa sitä, eikä se näillä pakkasillakaan kuivata ihoa. Facial Cleansing Bar on mielestäni voimakkaammin pudistava ja ”detoxing”, kuten pakkauksessa sanotaan, joten sitä käytän pari kertaa viikossa, vuorotellen ”vuohenmaidon” kanssa. Toimii mulla! Näitä täytyy kyllä ehdottomasti saada lisää! :)\n22.1.2016 at 07:30\nHei, tämä nyt ei liity postaukseen (vaikka niin söpöjä purkkeja onkin!), mutta luonnonkosmetiikkaan kuitenkin.\nOnko jollakin luonnonkosmetiikkaa valmistavalla yrityksellä tuotteissa nestemäistä meikkivoidetta?\nOlen käyttänyt Idunin ”puuterimaista” meikkivoidetta nyt puoli vuotta ja se on poistanut iho-ongelmani. Mutta tuonut hieman toisenlaisen ongelman, puuterimainen aines nimittäin tuo esille naaman jokaisen karvan\n22.1.2016 at 07:33\n(kyllä nämä puhelimet taas.. Lähettävät kommentitkin etuajassa.)\nNiin, idun tuo esille naaman jokaisen karvan ja se luo kyllä yleisvaikutelmasta hiukan.. Oudon 8’D muutenkin nestemäinen meikkivoide on aina ollut enemmän käypäinen kasvoilleni.\nPysähdyin vain tuossa aamulla miettimään saman ongelman kanssa kamppaillessani, että sinä varmaan tietäisit :) ja jos asiasta on ollut puhetta, olen varmaan unohtanut koko asian onnellisesti…\n22.1.2016 at 08:59\nSaan kiinni tuosta mitä tarkoitat karvoista ja jauhemaisesta meikkipohjasta, tuo on mm. yksi syy miksi mineraalipeiteaine näyttää mulla aika karulta huultenympärysalueella (jossa tarvitsen aina runsaasti peiteainetta aurinkoiseen aikaan melasman takia). Huultenympärysten hentoiset karvat tulevat todella epäimartelevasti esiin. Muualla kasvoilla efekti ei ole mulla samanlainen, eikä mineraalipohja tuo esim posken alueen ihokarvoja yhtään häiritsevästi esiin. Kosteussuihkekikka voi muuten auttaa tuohonkin, mikäli jauhemainen pohja saa karvat ”paistamaan” :)\n22.1.2016 at 08:54\nMonellakin. Omia suosikkejani ovat Laveran Liquid Foundation (sävyvalikoima tosin on laitettu tuon postauksen jälkeen uusiksi) ja viime vuonna uudistunut Dr. Hauschkan meikkivoide.\n23.1.2016 at 09:47\nVastaan Sannin puolesta että on, todella monellakin. Zuii, Logona, Sante, Benecos, (Absolutionillakin ehkä)…lista on tosi pitkä ja tässä vasta ekat mitkä suoraan muistin. Esimerkiksi Jolien (www.jolie.fi) tai Ruohonjuuren sivuilta löytyy helposti valinnanvaraa. Jos ei kaipaa juurikaan peittävyyttä, suosittelen lämpimästi Lily Lolon BB Creamia, aivan ihastuttava tuote!\n22.1.2016 at 08:08\nNuo huopasaippuat vaikuttavat kiinnostavilta. :) Ihastuin niihin heti nähdessäni kuvan niistä, täytyykin laittaa hankintalistalle. :)\n22.1.2016 at 10:00\nMä ostin viime kesänä Tallinnasta tuota kuorivaa jalkasaippuaa, sattui olemaan ale-laarissa tuolloin ja oli puoleen hintaan. Tuote kuulosti hauskalta, minkä perusteella sen nappasin ostoskoriini :D Kotona odotti yllätys, sillä se oikeasti toimii! Suihkussa kätevä. Pala on kyllä riittoisa sillä se kuluu yllättävän hitaasti vaikka sitä viikoittan olen käyttänyt. Suosittelen :)\n22.1.2016 at 13:51\nSikupillin kauppakeskuksessa on Nurme seepin oma myymälä, siellä kannattaa käydä. Hinnat edullisemmat kuin NHS:llä.\n22.1.2016 at 14:14\nKiitos Sanni mainiosta ja mielenkiintoisesta blogistasi. Olen jo pitkään seurannut blogiasi. Sulal on sana hallussa ja kirjotat mielenkiintoisista aiheista. Kiitos sun, sain kipinän aloittaa omankin blogin! :)\n22.1.2016 at 14:43\nKiitos sun, sain kipinän aloittaa omankin blogin! :)\nMahtavaa :) Ja hei, hyvältä näyttää :)\n22.1.2016 at 16:40\nHeippa Sanni ja muut YR-fanit! Kommenttini ei liity millään tavalla postaukseen, mutta pakko vinkata, että Tampereen Hämeenkadun Yves Rocher on huomenna lauantaina viimeistä kertaa auki, ja kaikki tuotteet on -70 % <3 ostin itse kolme pulloa Monoi-öljyä ja Vanille Noire -tuoksun, maksoi yhteensä 24,45 euroa :'D Näitä molempia tuotteita taisi olla vielä jonkun verran jäljellä kaupassa. Ei mulla muuta :D\n22.1.2016 at 22:51\nMoi venlaalaa! Harmi juttu tuo Tampereen YR:n lopettaminen. :( Itse olen tän viikonlopun Tallinnassa joten en pääse hamstraamaan aletuotteita, muuten olisin ollut tuolla viivana. Olisi voinut aika kivasti hankkia vaikka ensi joulun lahjat…\n23.1.2016 at 01:52\nVoi harmi tämä YR:n liikkeiden sulkeminen. Tämä trendi on jatkunut jo jonkin aikaa…ja veikkaan sen kiihtyvän. Vaikuttaa siltä, että firman johtoporras ei pidä Suomessa sijaitsevia putiikkeja kannattavina myyntikanavina.\nNo, ainakin postimyynti jatkuu.. netin ja paperikirjeiden kautta!\n23.1.2016 at 18:14\nVaikuttaa siltä, että firman johtoporras ei pidä Suomessa sijaitsevia putiikkeja kannattavina myyntikanavina.\n23.1.2016 at 01:48\nTuo mangovoi… Ah, osallistun huutajaisiin :)\n23.1.2016 at 10:43\nSymppis tuo huovutettu saippua! Onkohan hygieeninen kuitenkaan?\nVirolaiselta Joik- merkiltä muuten löytyy valmis kahvi-sokerikuorinta- tuoksuu aivan taivalliselta!\nMulla on tuo sama Mangovoi eikä se toimi minullakaan, vaikka olenkin aika kuiva käppänä.\n23.1.2016 at 18:15\nOnkohan hygieeninen kuitenkaan?\nEn mä usko että se on sen epähygieenisempi kuin tavallinen pesusienikään :) Eihän kukaan keitä tai desinfioi pesusientä käyttöjen välillä ja siellä se kerää bakteereja kylppärissä koko käyttöikänsä ^_^\nKiitos vinkistä, vaikuttaa mielenkiintoiselta. Olen itse hajusteallerginen joten suurin osa luonnonkosmetiikasta on nou-nou, mutta Nurmella näytti olevan muutama tuote jota voisin kokeilla, jahka edellisten tuotteiden varastot on kulutettu loppuun… :)\nNo niin, olen käyttänyt sitä Ziajan kuorintaa. Hoiti kuorinnan tehtävän ihan hyvin, mutta annoin ehkä olla muutaman minuutin liian kauan, ja alkoi hentoisesti ärsyttää ihoa. Ensi kerralla käytän mieluummin suositusajan alapäästä. Iho oli kuitenkin kuorinnan jälkeen raikkaan näköinen.\nNaamio ei sitten antanut mitään selkeitä tuloksia. Mukavan halpa ja useaan käyttökertaan taipuva tuote kylläkin. Miksi muuten jopa hellävaraisten naamioiden kohdalla on mainittu vaikutusaika tai aika, jonka jälkeen se tulee poistaa vanulapulla pyyhkimällä. Ei kai ainakaan hellävarainen naamio voi saada mitään pahaa aikaa iholle, jos sen antaa olla vaikka yön yli. Mihin tuo siis perustuu, että naamio pitäisi poistaa (onko takana vain se, että sitä laitetaan huomattavasti enemmän kuin kosteusvoidetta)? Itse tosin laitan naamiotakin vain aavistuksen enemmän kuin kosteusvoidetta; en näe holvaamiselle mitään syytä.\nOnko käyttämässäsi silmämeikipohjustuksessa eli UDPP:ssä muovia? Oletukseni on, että on, kun ei ole luonnonkosmetiikkaa. Mietin vain, että iho silmien päällä on monesti todella ohutta ja jos käyttää muovipitoista tuotetta päivittäin, niin jotenkin vain ei tunnu miellyttävältä ajatukselta käyttää sellaista tuotetta.\nOletko muuten nuuskaissut uutta La Costen Pour Elle Natural -tuoksua? Itse tykkään tästä, mutta on niin voimakkaan tuoksuista (jotenkin jopa ärsyttää aistejani allergiamielessä), että pitää laittaa erittäin varovaisesti, että pystyy hengittämään.\n25.1.2016 at 19:27\nNaamio ei sitten antanut mitään selkeitä tuloksia.\nMulla on tämä kokemus 90% naamioiden kanssa ;) :p\nOnko käyttämässäsi silmämeikipohjustuksessa eli UDPP:ssä muovia?\nJep, on siinä. Polyetyleeniä ainakin, ja veikkaisin että myös VP/Eicosene Copolymer on muoviyhdiste.\nMihin tuo siis perustuu, että naamio pitäisi poistaa\nMä en itse asiassa tiedä ja olen itsekin tuota joskus miettinyt. Laitoin tästä kysymyksen Lumenelle kun he valmistavat naamioita ja ovat lähin kemistikontaktini tuon tuoteryhmän saralta.\nOletko muuten nuuskaissut uutta La Costen Pour Elle Natural -tuoksua?\nEn ole vielä ehtinyt, tosin viime vuosina on jäänyt todellllla monet uutuustuoksut kokonaan nuuskuttamatta.\nOstin muuten tänään EkoPharman Vadelmakäsivoiteen ;) Sinähän kyselit siitä joku aika sitten. Ensifiilikseltään aika kevyen mutta tosi hyvän tuntuinen.\n25.1.2016 at 20:25\nJee, kiva saada vastaus tuohon naamiomysteeriin. Tosiaan olen ajatellut, että naamioissahan on monesti erittäin hyviä ja hoitavia aineita, niin eikö olisi jopa hyväkin antaa sen olla kauan iholla (eri asia on tietenkin, jos sitä laittaa todella huomattavan määrän eikä siksi pysty pitämään sitä normaaliaskareissa kasvoilla). Mutta toki myös naamion tyyppi vaikuttaa: ainakin tuota Ziajaa voisi kevyesti pitää vaikka minkä aikaa.\nKiva myös kuulla tuosta käsivoiteesta. :) Kiinnostaa kovasti.\nJee, kiva saada vastaus tuohon naamiomysteeriin.\nJos Lumenelta vastataan ;) He eivät välttämättä priorisoi kysymystä kun se ei kuitenkaan kohdistunut suoraan juuri johonkin heidän tiettyyn tuotteeseensa. Yleensä Lumenelta kyllä vastataan ihan kaikkeen, ovat mukavaa porukkaa :)\nNoniin, Lumenelta vastattiin:\nAinakin tietynlaiset kosteuttavat naamiot voi hyvin jättää iholle vaikuttamaan yön yli. Suosittelemme tekemään niin esim. meidän Ultra Sensitive kosteuttavan & rauhoittavan naamion kanssa; se suositellaan levitettäväksi iholle illalla, ja ylimääräiset naamiojäämät, jotka eivät imeydy ihoon, voi pyyhkäistä kevyesti pois esim. kasvopaperilla. Ihoa ei tarvitse pestä tai huuhdella, vaan naamion voi jättää iholle vaikuttamaan yön yli. Tämä sopii erinomaisen hyvin juuri meneillään olevaan talvikauteen ja kuivan korppuihon tehohoidoksi!\nTuo nyt ei tietenkään avannut asiaa kaikkien naamioiden kohdalta, mutta ainakin oman maalaisjärkeni mukaan kosteuttava naamio ei voi tehdä mitään pahaa iholle pitemmäksi aikaa jätettynä. Sehän on kuitenkin lopulta samoista ainesosista valmistettu kuin kosteusvoiteetkin, koostumus vain paksumpi. Ehkä, jos iho on taipuvainen tukkiutumaan helposti, paksun naamiokerroksen iholle jättäminen voisi johtaa näppyihin. Tämä on ainoa haittapuoli minkä keksin.\nIhan samaan olen päätynyt itsekin omissa pähkäilyissäni.\nTuli muuten mieleen käsivoiteista ja erittäin kuivista talvikäsistä sellainen ympäristönnäkökohta, että ehkä joissakin tapauksissa ei-luonnonmukaisen kosmetiikan käyttö voi olla jopa ympäristöystävällisempää kuin luonnonkosmetiikan käyttö. Tarkoitan nimittäin juurikin sellaisia erittäin haastavia talvikäsiä, joihin auttaa parhaiten jokin synteettinen voide, kuten esimerkiksi Ceridal, niin olen huomannut, että sitä voidetta joutuu käyttämään paljon vähemmän. En päässyt luonnonkosmetikaan (Laveran ja Santen) käsivoiteilla lähellekään samaa tulosta, ja voidetta ja puteleita kului paljon. Siis ainakin pakkausmateriaalin kannalta voi olla luontoystävällisempää laittaa vaikka jotakin apteekin rasvaa kuin luonnonmukaista. …saikohan tästä nyt mitään selvää?\n28.1.2016 at 08:35\nsaikohan tästä nyt mitään selvää?\nSai selvää :) Tosin sertifioidun luonnonkosmetiikan muovijätteen pitäisi kaiken ymmärrykseni mukaan olla maatuvaa laatua. Tai ainakin kierrätetystä muovista valmistettua. Eli luonnonkosmetiikan pakkaukset aiheuttavat vähemmän ympäristökuormitusta kuin ”tavallisen” kosmetiikan, vaikka käyttäväthän normikosmetiikankin valmistajat joissain tapauksissa maatuvia tai kierrätettyjä pakkausmateriaaleja.\n28.1.2016 at 16:42\nToki tuo pakkausten ero on ollut tiedossa, mutta tarkoitin lähinnä, että jos jollakin tuotteella saa hoidollisesti paremman tuloksen paljon pienemmällä käyttömäärällä, niin ehkä se sitten voi olla ekologisempaa tietyssä mielessä.\nTuo on kyllä niin ihana asia, että pakkauksien vuoksikin voi olla huojentunein mielin luonnonkosmetiikan kanssa, ja jotenkin on ihan sallittua kuolata niitä ihania purkkeja vaikka sitten Ruohonjuuren ikkunassa tai jopa hankkia kunnon purkkimeri (mikä aiheuttaisi kyllä normikosmetiikan kohdalla pahaa mieltä juurikin tuon ei-maatuvuuden ja käytettyjen raaka-aineiden vuoksi vuoksi). :) Mutta kun eletään jo vuotta 2016, niin kyllä mielestäni pakkausten maatuvuus pitäisi olla tahtotila kaikenlaisten ja kaikkien alojen tuotteiden kohdalla.\n30.1.2016 at 00:28\nMutta kun eletään jo vuotta 2016, niin kyllä mielestäni pakkausten maatuvuus pitäisi olla tahtotila kaikenlaisten ja kaikkien alojen tuotteiden kohdalla.\n28.8.2016 at 16:50\nOlen etsinyt jo vähän aikaa parasta (=hellävaraista ja vähiten kuivattavaa) palasaippuaa kavoille. Kokeilussa on nyt tämä Nurmen vuohenmaitosaippua, joka on aivan ihana vartalolle. Siitä jopa jää hienoinen kosteuttavista suihkusaippuoista tuttu liukkaus iholle. Kasvoille sopisi kuitenkin vieläkin hellävaraisempi tuote. Mutta osaatko verrata Nurmen vuohenmaitosaippuaa Madaran Koivu & Merilevä -kasvosaippuaan? Voisiko Madaran saippua olla kokeilemisen arvoinen?\nKiitos paljon blogista ja vastauksista!\n29.8.2016 at 23:05\nMutta osaatko verrata Nurmen vuohenmaitosaippuaa Madaran Koivu & Merilevä -kasvosaippuaan? Voisiko Madaran saippua olla kokeilemisen arvoinen?\nMoi Nimetön! Valitettavasti en osaa verrata näitä saippuoita, kun mulla ei enää ole tuota Mádaran Koivu & Merilevää enkä voi siis konkreettisesti vertailla saippuoiden fiilistä. Aiemmin kirjoittamani arvion mukaan Koivu & Merilevä on kuitenkin ollut mun mielestä tosi hoitavan tuntuinen, eli sillä perusteella sanoisin että on kokeilemisen arvoinen :)


Treeniä joka lähtöön – Lifedream Colliet\nTreeniä joka lähtöön\n26 syys 2012 8 Maa 2018\nTänään käväisin jälleen ajolla tyttöjen kanssa. Tällä kertaa mentiin noin kahden kilsan lenkki ja metsässä hiekkatiellä. Pistin Mayan ja Staran valjaisiin jo kotona, juotin ne ja sitten mentiin. Molemmat tytöt ovat ihan intona päästessään mukaan jonnekin, mutta Stara on nyt selvästi sitä mieltä, ettei veto ollutkaan kovin kiva juttu 😦 Tullessaan meille se veti hienosti, joten pakko olettaa että teen sen kanssa jotakin väärin.\nTällä kertaa tytöt saivat ekaa kertaa seisingin eli kaulapannat yhdistävän remmin. Kumpaakaan se ei tuntunut haittaavan ja kunhan liikkeelle päästiin niin Maya juoksi kuin pieni veturi! Ajoittain se veti minua yksin, koska Stara juoksi suurimman osan liina löysällä 😦 Maya tuntuu muutenkin olevan kovapäisempi tapaus: se ei vähästä hätkähdä vaikka kärry kolisee ja välillä jarrut kirskuu. Staralle nämä ovat kaikki outoja juttuja, asioita jotka saavat sen katselemaan taakseen, hidastamaan vauhtia jne. 😦 Tosi kurja juttu.\nOnneksi Millan kanssa tytöt pääsevät valjakkoon jo ensi kuun aikana. Uskon, että Staralle tekee hyvää saada kokeneita koiria eteensä juoksemaan ja toki myös Mayalle. Ehkäpä sitten ei enää nämä meidän omat kokeilutkaan ole niin jänniä. Selvästi Stara rakastaa juoksemista, joten hyviä kokemuksia alle ja ehkäpä se siitä. Maya puolestaan on ilmiömäinen! Ehkä siinä voisi joskus aikuisena olla johtajakoira-ainesta, mene ja tiedä: se vetää hienosti ja jos kiinnostuu jostakin muusta (kuten toissapäivänä hevosaitauksesta!) niin käsky Mennään! saa sen heti taas keskittymään itse asiaan. Ihana koira!\nSitten tänään oli myös tokotreenit Maijun kassa Toijassa. Otin mukaan Bilbonkin, vaikka se ei mitään enää osaakaan.\nTarkoituksena oli treenata tänään temponvaihteluita ja paikallaoloa. Bilbo oli niin inosta sekaisin, että eihän se malttanut yhtään mitään. 11-vuotias höppänä korjaa perusasentoa vaikka sata kertaa ennen kuin ehdin kehaista, tarjoaa miljoonaa juttua ennen kuin ehdin palkata oikeaa jne. Haudassako tuo koira sitten lepää??\nEi sinällään ihan kivoja pätkiä saatiin kuitenkin varsinkin seuraamista eri tempoilla aikaiseksi. Perusasentoja en sen kanssa ala hinkkaamaan, mutta jäävät oli jotenkuten muistissa..\nBregon kanssa keskityin paikallamakuuseen ja sen vahvistamiseen sekä halusin myös kokeilla temponvaihteluja. Seuraamisessa oman käden asento aiheuttaa harmaita hiuksia, se kun helposti lyö Bregoa päähän, jos se on alempana. Niinpä olen opettanut sen kulkemaan käteni alla, mikä kuulemma ei kokeita ajatellen ole ollenkaan hyvä juttu 😉\nPaikallaolo kävi jo paljon paremmin kuin viimeksi, mutta hirmuisesti kestoa en siihen voi vielä lisätä. Enemmän se on vain kävelyä ja välillä palkkaamista etujalkojen väliin, pitäisi alkaa hakea kestoa myös niin, että seisoin paikallani..\nRosien kanssa taas paikallaolo on tosi vahva. Vaikka treenaan toista koiraa, voin jättää Rosien makuulle tai kun ohjaan Maijua ja Rokia (juu, älkää säikähtäkö – kumpikaan meistä ei oleta että jotakin osaisin). Myös jäävät liikkeet ovat Rosiella kultaa, mutta niissä on vielä paljon treenattavaa. Suurin ongelma näissä ilman hyppyä tehtävissä treeneissä on varmaan perusasennon hakeminen, se kun ei Rosielta oikein tunnu löytyvän. Ja sitten jos siitä ei heti palkkaa, niin se korjaa. Näen jo silmissäni kuinka kisoissa se pyörii ympärilläni kuin väkkärä 😦\nRosien paikallamakuu on vahva, mutta se tuppaa menemän vinoon perusasennosta. 😦 Melkoisesti siis kaikenlaista opeteltavaa meillä Aneten kurssilla, joka alkaa siis Bregolla mahdollisesti jo ensi viikolla Rosien kanssa tahkotaan sitten Lifedream tiimin tokopäivässä.\nPaikalla treeneissä oli myös Maiju ja Roki & Daisy. Roki osaa myös hienosti kaikenlaista:\nJOs katson sitä kauniisti niin antaakohan se nakin?\nRokista ei oikein saa hyvää poseerauskuvaa, mutta taas niitä yritettiin 😀\nDaisy puolestaan keskittyi vain pussailuun ja kauniina olemiseen, mutta kovin oli iloinen että sai lihapyörykkää!\nSitten minun on pitänyt tänne jo useaan otteeseen ehtiä kirjoittaa meidän tekniikkatreeneistä täällä kotona. Agilitya siis 😉 Sain hankittua Janita Leinosen Jaakko Suoknuutin dvdn, jossa opetellaan pakkovalssia, twistiä, jaakotusta, päällejuoksua, saksalaista ja backlapia. No, niitä ollaan sitten joukolla tuossa pihalla muutamia kertoja otettu ja pennut & missy keittiössä hieman pienemmällä poppoolla. Suurimmat onngelmat: ramun backlap, ei taivu ei ja Meten saksalainen. Sen sijaan Mette, Rosie ja Lyyli hoksasi backlapin heti, mikä oli huimaa. Ihan kiva tehdä tuollaista pientä juttua parilla esteellä, mutta toisaalta hanurista kun esteinä on ämpärit ja liidanvarret eivätkä koirat IHAN AINA tajua mitä niillä nyt haen. Sitten palaa hermo ja masentaa kun ei ole omia oikeita esteitä käytössä. 😀 NO, ehkäpä siihen on tulossa parannusta ja ainakin päästään talvella Aneten oppiin! Pennut aloittavat marraskuussa omat kurssinsa ja aikuisten kanssa tahkotaan sitten muuten.\nNiin ja meniasin ihan unohtua että lisää kuvia löytyy tokotreeneistä täältä.


Ski Jyväskylä etsii toiminnanjohtajaa - Keski-Suomen Liikunta\nToiminnanjohtajaksi Suomen parhaaseen maastohiihtoseuraan\nSki Jyväskylä on Jyväskylässä toimiva maasto- ja ampumahiihtoseura, joka liikuttaa niin lapsia, nuoria kuin aikuishiihtäjiäkin harrastuksen polun alkupäässä ja kilpaurheilijoita kilpaurheilun saralla ympäri vuotisesti. Ski Jyväskylä palkittiin Suomen Hiihtoliiton seuraluokittelussa Suomen parhaaksi maastohiihtoseuraksi vuonna 2019. Tavoitteenamme on lähivuosina pysyä Suomen yhtenä merkittävimmistä hiihtoseuroista.\nHaemme Ski Jyväskylään toiminnanjohtajaksi laji- ja urheiluseuratuntemuksen omaavaa aikaansaavaa organisaatio-osaajaa, joka omaa hyvät vuorovaikutustaidot.\nToiminnanjohtajan tehtävänä on vastata päivittäisestä seuratoiminnasta. Kehittää hallintoa ja keskittyä toiminnan organisointiin ja uudenlaisen toiminnan luomiseen. Toimenkuvaan kuuluu sisäisen ja ulkoinen tiedotus, erilaisten tapahtumien ja markkinointikampanjoiden kehittäminen ja toteuttaminen, uusien yhteistyökumppanuuksien luominen, sekä sidosryhmäyhteistyö.\nOdotamme toiminnanjohtajalta innokkuutta ja motivaatiota kokeilemaan uusia asioita ja valmiutta kehittämään jo olemassa olevaa seuratoimintaa yhteistyössä seuran hallituksen, työryhmien ja vapaaehtoisten kanssa. Sekä halua kehittää Ski Jyväskylän tunnettavuutta ja kilpaurheilutoimintaa.\nHakijalta odotetaan hyviä viestintätaitoja, verkostoitumista, talouden tuntemista. Kielitaito sekä myynti- ja markkinointiosaaminen katsotaan eduksi.\nTyösuhde on aluksi määräaikainen ja tehtävän aloitus sopimuksen mukaan. Työaika sovittavissa osa- tai kokopäiväiseksi. Työ sisältää ilta- ja viikonlopputöitä.\nLähetä hakemuksesi ansioluetteloineen ja palkkatoiveineen 6.12.2020 mennessä osoitteeseen skijyvaskyla@gmail.com Viestiin viitteeksi ”Toiminnanjohtaja”.\nHallituksen pj. Olli Porkholm, 040 728 5534\nHallituksen vpj. Nina Peltonen, 040 091 1831\nHakuilmoitus löytyy myös täältä:


Sairaslomatodistuksista - Edunvalvonta ja työsuojelu - Hoitajat.Net\nMarch 18, 2007 in Edunvalvonta ja työsuojelu\nHyvät kanssa sisaret ja -veljet, mitä mieltä olette seuraavasta käytännöstä työpaikalla? Palattuaan töihin sairaslomalla ollut työntekijä täyttää talon oman ilmoituskaavakkeen johon liitetään joko lääkärintodistus (jolloin kaavakkeeseen tulee merkintä lääk. todistuksesta) tai sitten maininta omalla ilmoituksella olleesta sairaslomasta. Kaavakkeeseen tulee tässä tapauksessa merkitä myös sairauden syy. Tämän jälkeen kaavake toimitetaan talon johtajalle, joka allekirjoittaa lapun.jonka jälkeen täytetty ilmoitus toimitetaan meidän TOIMISTOTYÖNTEKIJÄLLE???. Kaavake on muistaakseni 4 osainen. Toimistoihminen laittaa yhden kaavakkeista tulemaan työntekijälle, yksi menee työterveyshuoltoon ja yksi jää kai talon arkostoon ( en muuten edes tiedä missä sellainen meillä on?). Meidän toimistotyöntekijä näkee siis kaikkien sairalomien syyt, joka ei mielestäni hänelle virkansa puolesta kuuluisi. Ikävintä tässä on se, että välillä näitä lappuja saattaa olla toimiston pöydällä. Toimisto toimii samalla talon neuvontana, joten trafiikkia on...\nPerusteluna tälle käytännölle on se, että talon johtaja ei tätä kerkeä tehdä. Ymmärsin myös, että sairaslomista pidetään jotain tilastoa, jota täytetään sitä mukaan kun lappuja kulkeutuu johtajalta toimistott:lle. Keskustelin asiasta talon johtajan kanssa, joka totesi että kyseinen ihminen hoitaa niin paljon myös muitakin arkaluontoisia, luottamuksellisia papereita ettei näe tässä ongelmaa. Tähän kyllä totesin että on eri asia olla tekemisissä talon toiminnan kannalta luottamuksellisissa papereissa tai työntekijöiden sairaslomalappujen "järjestelijänä".\nSen verran asiaan on tullut "parannusta". että nyt lääkärintodistukset jäävät johtajallemme joka postittaa ne tth:oon, mutta ongelma omien ilmoitusteen suhteen on edelleen olemassa...\nMitähän laki tai viisaat hoitaja. netin lukijat tähän sanovat. Rikotaanko tässä käytännössä mahdollisesti jo jotain lakia?\nToimistotyöntekijät huolehtivat usein henkilöstöhallintoon liittyvistä asioista, esim. juuri tietojen viemisestä eri järjestelmiin ja/tai arkistoimisesta - se siis kuuluu juuri heidän toimenkuvaansa.\nHenkilökunnan terveydentilaa koskevia tietoja on tietysti käsiteltävä arkaluotoisina, eli niiden käsittely on järjestettävä niin, että asiaankuulumattomille tai ulkopuolisille ei synny mahdollisuutta niiden kurkkimiseen. Tässä kohdin työtapoja ja ao. työn suorituspaikkaa olisi syytä tarkistaa.


Outo lintu linnassa: Mummin pusero\nTäällä taas. Havahduin tässä juuri siihen, että kuvat mummille valmistuneesta paidasta ovat vähän niin kuin jääneet esittelemättä. Laiskuutta lähinnä. Ja vähän haluttomuutta, kun tällä kertaa unohdin kameran kotiin ja kuvat piti napata kännykällä eikä jälki ole mitenkään maailman parhainta. Selvää kyllä saa, se on sentään hyvä, mutta tuo punainen väri on muutenkin tosi vaikea kuvata, se jotenkin ikään kuin palaa helposti. Mutta ei tässä mitään, jospa maailma ei kaatuisi näiden kuvien julkaisemiseen.\nprojekti: mummin pusero\nmalli: oma, alhaalta ylöspäin, raglanhihat\npitsikuvio: Lesley Stanfieldin Kauneimmat neulemallit -kirjasta\nlanka: Cascade Heritage (5619)\nfiilis: hyvä, mukava lanka neuloa ja pärjäsin hyvin ilman kummempia ohjeita\nAlan olla aika varma, että kaikki blogiani edes satunnaisestikin lukevat ihmiset ovat jo totaalisesti kyllästyneet jatkuvaan valitukseeni kuvien laadusta. Ehkä minun pitäisi tehdä parannus ja lopettaa kitinä. Se on vaan niin pirun vaikeaa... Mutta lupaan itselleni, (ja niille joita kiinnostaa), että vielä jonain päivänä rikastun, hankin järjestelmäkameran, opettelen taas kuvaamaan ja alan ottaa upeita taidekuvia. Tai tuottaa "tekotaiteellista postmodernismia".\nTästä kuvasta voi jossain määrin ihailla pitsikuviota. (Ihan pienesti vielä vingun tuota punaisen palamista...) Ainakin minusta tämä kuvio passaa niin puseron malliin kuin lankaankin ja jotenkin vain sopii mummille. Mainituista asioista viimeisintä teistä ei suurin osa voi arvostella, mutta voitte kuvitella. Luottakaa sanaani.\nOlen tosiaan ihan tyytyväinen lopputulokseen. Mummikin vaikutti siltä tai valehteli sujuvasti. Kiva olo kun paidasta tuli hieno ja sille on oletettavasti käyttöä. Lisäksi sain kuin sainkin puseron pääteltyäni erään toisen työn valmiiksi muistaakseni heti seuraavana tai ainakin sitä seuraavana päivänä. Se vain odottelee vieläkin pingotusta, koska aina kun muistan asian, ei huvita, ja silloin taas kun olisi aikaa ja energiaa pingotuspuuhiin en sitten muista koko hommaa. Jospa tässä kuitenkin pian...\nTänään valmistunee huivi Utunan Uhtu-huivilangasta. Siitä tulee tosi nätti, vaikka vahingossa teinkin koko huivin aivan väärin. Noo... kuka sitä jaksaa ohjeita lueskella, kun voi yhtä hyvin vain neuloa menemään ja lukea sitten myöhemmin?\nLähettänyt Raiku klo 20:22\nTunnisteet: pitsiä, puseroita, valmistuneita neuleita


Härkämäentie, 31110 Matku (Forssa) | Forssan Kiinteistökauppiaat Oy\nHärkämäentie, 31110 Matku (Forssa)\nJärvenrannalla omalla isolla 5000 m² tontilla ja päättyvän tienpäässä. Tässä jo monta mökkiläisen toivetta on täyttynyt. Kun lisätään hyväkuntoinen 45 m²:n 1996 rakennettu pyöröhirsinen mökki, jossa on kaikki tarvittava ja mukavasti myös majoitustilaa ja lisäksi vielä erillinen 20 m² saunamökki rannassa terasseineen ilta-auringon paisteessa ja oma laituri niin lisää plussia on jo reippaasti. Tervetuloa tutustumaan lähemmin Forssan Matkuun!\nOsoite: Härkämäentie, 31110 Matku\nAlue / kaavoitus: Matkun Härkämäessä kaava-alueen ulkopuolella.\nTyyppi / pinta-ala: Loma-asunto, jossa tupa, keittiö ja makuuhuone sekä tilava parvi, pinta-alaltaan 45 m². Mökissä katettu terassi ja lisäksi edustalla erillinen terassi. Saunamökki n. 20 m², jossa myös erillinen tupa järven rannassa ja uusi 2018 rakennettu terassi..\nMuut rakennukset: Loma-asunnon ja erillisen saunamökin lisäksi tontilla on leikkimökki sekä varastorakennus (2017) ja puucee.\nTontin kuvaus / koko: Tontti on kooltaan 5000 m². Kohde on Halinanlammin rannalla ja rantaviivaa on noin 40 metriä. Halinanlammi on pieni järvi, jonka pinta-ala on noin 7 hehtaaria. Tontti on rinnetontti. Päättyvän tien päässä. Tontti on luonnontilainen, metsä- ja kalliomaastoa. Rinteessä on hyvät, valaistut uudet portaat.\nRanta / järvi: Sijaitsee järven rannalla. Rantaviivaa on noin 40 metriä. Laiturin päässä on noin 1,5 metriä syvää. Halinanlammi on pieni järvi.\nParveke / terassi: Rakennusten edustalla on katetut terassit. Lisäksi erillinen terassi mökin vieressä.\nOlohuone: Mökissä on tupa. Seinät ovat pyöröhirttä, lautalattiat ja puupaneelista katto.\nMakuuhuoneet: Seinät ovat pyöröhirttä, lautalattiat ja puupaneelista katto.\nKeittiö: Keittiö on remontoitu 2009. Jääkaappi-pakastin ja sähköliesi.\nMuut huoneet: Tilava parvi. Lisäksi mökin sisääntulon yhteydessä on ns. tekninen tila, johon olisi helppo sijoittaa vaikkapa komposti/polttava/pakastava wc, nyt varasto käytössä.\nSaunaosasto: Erillinen saunamökki, johon vedet otetaan järvestä. Puukiuas ja vesipata. Saunarekennus on remontoitu 2008. Lattia laatoitettu. Saunamökin yhteydessä tupa, jossa avotakka. Saunamökki sähköistetty 2018.\nPesu / wc-tilat: Puucee kompostikäymälällä 2011\nMuita maksuja: Kiinteistövero 340 e/vuodessa. Tiemaksuja ei ole peritty. Tienhoito muiden mökkiläisten kesken.\nVesi / viemäri: Juomavesi on tuotu mukana. Pesuvedet on otettu järvestä.\nRakennettu: Päämökki on rakennettu 1996 ja saunamökki 1971.\nRakennusaine / katto: Päämökki on 180 mm pyöröhirttä, harjakatto peltiä. Saunamökki on puurakenteinen ja lautaverhottu, sisäseinät puupaneelia, harjakatto peltiä.\nLämmitys / tulisijat: Mökissä Tiilerin tiilinen varaava takka ja saunamökissä tiilinen avotakka. Mökissä lisäksi ilmalämpöpumppu, asennettu 2017.\nAjo-ohje: Mökkejä ei ole numeroitu. Kohteessa on puomi. Kohteeseen näytöt vain välittäjän kautta.


Tammukkapuro syksyllä - Metsälehti\nEtusivu › Lukijoiden kuvat › Tammukkapuro syksyllä\nJulkaistu 23.11.2012 16:49\nVisakallo 24.11.2012 10:23\nKaunis kuva. Puro on ilmeisesti perattu kaivinkoneella 20-30 vuotta sitten?\ntamperelainen 24.11.2012 10:43\nKuvassa on aito syksyn tunnelma\nkisi 24.11.2012 11:37\nSe ei ole synkkä virta.\nBridge over blue water.\nvänkäri 24.11.2012 11:48\nHyvässä lykyssä vielä harjuspurokin. Tammukat jätän kyllä suosiolla rauhaan, ei niitä ole enää liikaa muutenkaan.\nkoutus 24.11.2012 14:10\nMahdollisesta perkaamisesta en osaa sanoa, mutta mitään jälkiä kaivinkoneesta tai kaivuumaista ei puron varsilla ole.\nJa jatkossakin lähimetsä molemmin puolin saa pysyä koskemattomana.\nHiekkapohja, harjuksia en ole nähnyt ja tammukat niin pieniä, ettei niitä kannata onkia. Juhannuksen aikoihin sinisiä neidonkorentoja? parveilee pinnan lähellä. Porot käyttävät siltaa puron ylitykseen. Kevättulva nousee sillan yli, mutta ei ole vienyt sitä mukanaan enää sen jälkeen, kun ankkuroin sen vasemmasta päästään hinausköydellä kiinni suureen koivuun.\nkisi 24.11.2012 17:10\nEli tämä maisema löytyykin sieltä koutuksen napapiiripalstalta. On niin rehevää, että heti ei Lappiin yhdistänyt. Tästä kuvasta saisi täydellisen taulun seinälle. Hienosti tosiaan tuo taivaansini heijastuu vedestä.\nmikatri 6.1.2013 21:59


∀leksanterin ℝatkaisu: Ulkopuolisen mahdotonta ymmärtää.\n"Kotimaan" blogissa nostettiin esiin lestadiolaisiin liittyviä ongelmia. Otsikkona on viittaus hengelliseen väkivaltaan, vaikka tosiasiassa sisällön mukaan kysymys on jostain jonka lestadiolaiset itse varmasti kokevat ystävällisyytenä, pelastamisena ja vastaavana. "Homma jatkui useissa sukujuhlissa julkisilla nöyryytyksillä: parannuskehotuksilla nimeltä mainiten. Ja edelleen puhuttelut ja parannuskehotukset jatkuvat. Siis ihan tänä päivänä vielä." Ongelmana on, miten tälläiseltä vuosia kestävältä kampanjoinnilta voi suojautua. Selvästi tässä ei voi soittaa poliiseja, mutta maailma on silti ahdistava.\nBlogiin saapui myös kommentoija, joka ei välttämättä itse ole lestadiolainen, mutta johon kalikka on luultavasti kalahtanut. "Parannuskehoitus on tekijänsä mielestä hyvää tarkoittava, eikö sitä voi ottaa sellaisena ja jättää omaan arvoonsa? Olen kokenut tämän kaiken. Tiedän mitä on olla neekerinä valkoisten joukossa, mutta en käy sitä läpi täällä. Kai sinunkin sukulaisesi jo ovat oppineet tietämään mitä mieltä asioista olet? Tämä on vain minun vaatimaton ajatukseni." ... "Jos olisit halunnut kirjoitella siitä, kuinka mukavaa on elää herätyskristittynä maallistuvassa kirkossa, olisitkohan koskaan saanut tänne omaa blogia? Näin toki sen, että oli puhetta palautekirjeestä. Ainoa apu lienee siinä, että muuta ratkaisua ei ole kuin kärsiä vainoa ja väheksyntää ja ajautumista marginaaliin omiensa keskuudessa. Eikö se ole Vapahtajammekin kokemus? Se on seurausta siitä, että on tehnyt elämässään ratkaisun, joka on oikea ja ainoa mahdollinen. Sen varassa minä tepastelen eteenpäin. Pientä ristin kantamista se on. Ei siinä voi poliisitoimin kukaan auttaa- Minä en neuvoisi vihaamaan, mutta toiset ovat varmasti taaskin minua viisaampia." Tämäntyyppiset lausunnot osoittavat että hengellisyyttä riittää enemmän kuin myötätuntoa. Toki jokainen fundamentalistikristitty itse väittää tietävänsä marginalisoinnista. Että ovat "neekereitä valkoisten joukossa". Kuitenkin heidän kokemuksensa, olipa se oikea tahi ei, ei vastaa mainitunlaatuisen hengellisen väkivallan muottia. Eniten näkyy se, että jos ongelman haluaa ratkaista, se nähdää automaattisesti vihana. Siksi ymmärrän miksi blogisti vastasikin että "Kun et Jorma tunne vl-liikettä, niin et myöskään ymmärrä näitä juttuja. Yritän selittää, toivottavasti tästä ei tule taas loputonta vääntöä tai jos tulee, tällä kertaa en kommentoi tai puhallan pillillä heti poikki."\nJokainen uskonnoton tietää tämän automaattivastauksen. Sen ainut seuraus on se, että jos aluksi ei vihaa jumalaa, niin aivan helvetin pian alkaa vihaamaan näitä mistään ymmärtämättömiä concern trollaavia uskovaisia. Hehän väittävät tietävänsä tilanteen ja kuvittelevat ratkaisuja toisten puolesta. Kuitenkin heillä on oma skeema mitä he haluavat ja tosiasiassa he vain listaavat erilaisia omasta kantistaan tehtyjä rationalisointeja jolla toisen muka pitäisi toimia juuri kuten he haluavat. Kun kohde tajuaa että concern trollilla ei ole tuntumaa edes siitä että mistä tilanteessa on kysymys - ei esimerkiksi vihasta tai halusta vihata - ja että keinot eivät ole ongelman ratkaisua vaan entistä pahempaa alistumista. He loukkaantuvat. Sillä heidän pikkupikku päähänsä ei sovikaan se, että he eivät ole kaikkitietäviä toisen nahkoihin hyppääviä empaattisia olentoja. Empatia ja erilaisuuden ymmärtäminen on näillä ihmisillä yksinkertaisesti minimissä. He eivät kykene siihen vaikka yrittäisivät kuinka. Ja yllättävän harvoin he näyttävät edes yrittävän.\nHyvää tahtovat rukoilijat ovatkin itse asiassa ongelma. Siinä sosiaalisuutta käytetään vetoapuna ideologisessa käännyttämisessä. Siinä "annetaan lahja joka itse haltutaisiin saada sen sijaan että annettaisiin lahja jota saaja itse arvostaa ja katsoo tarvitsevansa", joka on lahjanannossa sitä pahinta mallia ja jo tämä osoittaa lähinnä rukoilijan omat rajoittuneisuudet. Jokainen uskonnoton tietää tämän vähintään sitten kun on kohdannut ensimmäisen hyvää tarkoittavan puolestarukoilijan jonka täytyy tuoda aktinsa toisen naamalle. Tässäkin on kyseessä "hyvän tarkoittaminen". Lopputulos ei kuitenkaan sitä ole. Suoraan sanoen mitään asiallista tapaa tälläiseen rukoukseen ei ole, ja sen yrittäminenkin on törkeää. jos uskova ei hyväksy tätä hän tunnustautuu egoistiseksi oman asiansa kautta kaiken hahmottavaksi joka ei anna muille vastaavaa lupaa "heittäytyä uskon hyppyyn". Sillä vain se yksi maailmankuva on sallittu. Siksi jokaiseen sielun pelastamiseksi saatuun iltarukoukseen on vain yksi oikea vastaus. Entisel lestadiolaisen sukukokouson on vähän kuin tälläinen iltarukoustyyppi, mutta se tehdään paikan päällä. Sanamuotoilut ovat aggressiivisempia ja suorasukaisempia. Ja se tehdään ryhmässä. Ja ne ovat sukulaisia jotka tunnet, joiden mielipiteet vaikutavat ja kiinnostavat edes minimaalisen verran enemmän kuin jonkun aivan ventovieraan jeesustelijan. Ja se toistuu vuosien ajan. Tämä on tietysti hyvin vittumaista.\nItse olen siitä onnellisessa tilanteessa että oma sukuni ei ole piinannut minua hengellisistä ratkaisuistani - vaikka moni heistä varmasti rehellisesti sanoen onkin sitä mieltä että ratkaisu on väärä. He tiedostavat sen verran että se on kuitenkin omani. Toisaalta he myös tietävät minkälainen olen. Ja tiedostavat sen verran että jos minulle tarjotaan oikein minkäänlaista kiusaamista ja sen käsittelyyn vaihtoehdot "alistu ja ole kohtelias" tai "murskaa väärintekijä", en mieti ratkaisua kolmasosasekuntiakaan. Ja tämä asenne sopii erinomaisesti hengelliseen väkivaltaan. Sillä se tarjoaa likimain aina juuri nuo kaksi vaihtoehtoa. Ja ongelma on yleensä ratkaistavissa.\nNähdäkseni lestadiolaisten kansa tehdyt ongelmat on helppoa ratkaista. Toki tässä on haasteita. Tehty on vain hyväntahtoisuutta joka menee pohjasta ympäri. Tätä ei tietenkään voi delegoida poliisille ; Tapahtumia on vaikeaa todistaa. "Verba volant - Scripta manent" -nyrkkisäännön mukaan sanottua ei voi todistaa, mutta vaikkapa facebookiin saadut vittuilut ovat ikuisia. Dokumentaatiota tarvitaan jotta voidaan toditsaa ja ilmoittaa teot ; Tässä toki auttaa esimerkiksi se, että jos olet jossain töissä niin pomollesi soitetaan että minkälainen kauhea ateisti olet, sillä vaikka sanottu katoaa, ulkopuolien todistajalausunto ja puhelutiedoista jäänyt rekisteri on miltei yhtä hyvä kuin kirjoitettu sana. (Minulle itselleni on muuten tehty tällä tavalla. Pomoa ei jostain syystä kiinnostanut. Ei tullut potkuja.) Ja toisaalta kun tälläinen hyväntahtoisuus ei ole rikos, ei mikään dokumentointi muuta tilannetta. Poliisia ei kiinnosta koska tässä ei ole rikottu mitään lakia. Tätä ei itse asiassa voi delegoida edes järjestön sisäiseksi murskaamiseksi tai järjestön väkivaltakoneistolla uhkaamisella tienaamiseksi - joka on aina erittäin miellyttävä vaihtoehto. Tämänlaisessa tilanteessa oikea tapa on se, mikä se yleensäkin on. Pitää yksinkertaisesti käyttää samoja keinoja, mutta paremmin.\nLestadiolaisten tuossa tuottama ikävä painehan on ideologista painetta jossa on suuri ryhmä ihmisiä tuijottelemassa, paheksumassa ja osoittelemassa sormella. Tämänlaista vastavetoa saa nykyään mediasta. Ja tässä on loistavaa jos kaikki tehdään mahdollisimman tiedottavasti. Kerrotaan miksi on erotettu - koska se näyttää massalle keinotekoiselta ja typerältä he eivät enää näe mitään oikeutusta teoille - ja mainitaan tekoja. Eikä vain tekoja. Vaan nimiä mainiten kerrotaan kuka on tehnyt mitäkin. Tehdään avoin blogi. Lestadiolaiset toki lähtevät vastaisukuun kommenteissa. Mutta tämä puolustus on heidän kannaltaan valitettavasti vain asian pahentamista. Käy kuten niissä lausunnoissa jotka itse nostin esiin. Jos ideologia kiusaa vuosia, ei voi sanoa että "suck it up"! Etenkin kun lestadiolaiset itse pahastuvat jos heidän toimintaansa puututaan. Vaikka ihan ymmyrsilmin kiiltävin jossain tv -haastattelussa kertoisi puolikuiskaavalla äänellä, että "en minä heitä vihaa, toivon vain että ymmärtäisivät tekemänsä ja korjaisivat maailmankuvaansa niin että he olisivat niitä hyviä ihmisiä joita tiedän heidän pohjimmiltaan olevan". Joka on asenteena todella vittumainen, mutta täsmälleen sitä mitä he itse tarjoavat. Ai tuntuuko negatiivinen julkisuus vittumaiselta? No, mieti sitä että itse ideologisista syistä kiusaatte tullaisella samanlaisella "pelastus&halveksunta -asenteella". Jos tässä kohden ensimmäinen idea on että ihmsiellä on uskonvapaus, niin ei olla ymmärretty että ongelma on tuotu esiin juuri siksi että he itse paheksuvat asioita ja rajoittavat uskonvapautta juuri oleellisesti samalla tavalla. Jos lestadiolaisten sukukokouspaheksunta -aktivismi ei ole uskonnonvapautta vastaan, ei ole negatiivinen mediajulkisuuskaan. Ei siihen uskonvapauskorttiin voi sanoa kuin että "Eihän tässä kukaan pakota eroamaan seurakunnasta tai vaihtamaan uskoa. Tämä on vain tälläinen meidän pohdinta ja mielipiteenilmaus, ja aika moni vaan näyttää ajatelevan samalla tavalla. Että yhteinen huoli jaetaan. Mehän kuitenkin vain toivomme Teidän parastanne, että joskus ymmärrätte ja muutatte mielenne. Eheydytte. Että toiveikkaita ollaan sillai! Hyvää vaan tahdomme - teidän parastanne jonka tiedämme teitä itseänne tehokkaammin! Ei kai myötätunto ja toisen parhaan ajattelu ole rikoksiksi muuttuneet???"\nTämän ainut vaihtoehto on se, että alistuu ja on hakattavana. Tiedän että näitäkin idiootteja on. Heidän ratkaisunsa on väärä, mutta se on sentään heidän omansa. Toinen vaihtoehto on pysyä etäällä suvusta. Tämäkin on varmasti aivan mukava vaihtoehto. Ihminen voi hankkia ystävänsä tarpeen vaatiessa muualta. Kenties kannattaakin. Sillä jos kahden ihmisen välillä merkittävin yhteys on genetiikka, se ei takaa kovin hyvää kanssakäymiselle. Kenties se vain uskonveljiä vuosikausia nainut suvun geeniperimäkin saa tätä kautta astetta enemmän varianssia ja jotkut asenneongelmat saavat tulevissa sukupolvissa ratkaisun hieman odottamattomalla, geeneihin redusoituvalla, tavalla. Tai jos ei, niin ainahan voi toivoa..\nTunnisteet: fundamentalismi, itsepuolustus, julkisuus, lahjat, rukous, ryhmäpaine, väkivalta


Latokartano Story kouluhanke - Sivuun Ensemble\nMourning cloak - Suruvaippa\nVain rakkaudesta 2 -Kiertueteos\nEri kun noi! Tasa-arvohanke\nLatokartano Story kouluhanke\nErilaisuus voimavarana -koululaiset\nKuva ja liike\nEnnakkoluuloja purkava kouluhanke\nLatokartanon koululla toteutettiin lukuvuonna 2013–2014 lasten ja nuorten hyvinvointisuunnitelman mukainen hanke, jolla pureuduttiin 5-6 luokkalaisten alueellisiin ongelmiin. Hanketta koordinoivat tanssitaiteilija Ninni Perko (Sivuun Ensemble), nuoriso-ohjaaja Salla Saaristo (Nuorisoasiainkeskus) ja tuottaja Elina Kesäniemi (Helsingin kulttuurikeskus). Hankkeesta syntyi Latokartano Story – niminen tanssiteatteriesitys. Hanke toteutettiin Helsingin Liikuntaviraston, Kulttuurikeskuksen, Nuorisoasiainkeskuksen ja Opetusviraston tilauksesta.\nLatokartano Story – Seynabou ja Romet\nOotsä suomalainen? No miksen olisi?\nJerome Robbins päivitti Shakespearen Romeon ja Julian aikalaistarinaksi 1957. West Side Storyn tematiikka elää vahvana eriarvoistuvassa ja monikulttuurisessa Suomessa tänäänkin. Latokartano Story on tanssin ja teatterin keinoin toteutettu yhteisöllinen tanssiteatteriesitys eestiläisten ja kantasuomalaisten kohtaamisesta ja rinnakkainelosta. Esityksessä käsitelty tematiikka nousi ryhmästä prosessin aikana. Teoksessa käsiteltiin mm. ennakkoluuloja, väkivaltaa ja sitoutumisen vaikeutta sekä ystävyyttä, anteeksiantoa ja sovintoa tanssitaiteen keinoin. Kaikkia ihmisiä ei voi rakastaa, heitä voi silti edes yrittää kunnioittaa. Kantaesitys 7.2.2014 Annantalo\nESIINTYJÄT Ville Rautakorpi, Kevin Rumme, Sandra Karzevits, Anett Aasma, Victoria Sömer, Anzelika Karpova, Lissel Riispop, Seynabou Diop, Emilia Kämpe, Ellen Lehtonen, Tinja Myllyviita, Moona Jauhiainen, Meeri Yli-kauhaluoma\nDRAMATISOINTI JA OHJAUS Ninni Perko\nNUORISO-OHJAAJA, KUVAT Salla Saaristo\nKOREOGRAFIAT työryhmä ja Perko\nTEKSTI työryhmä ja Perko\nVALOT Paavo Kolttola\nMUSIIKILLINEN NEUVONANTO Jarmo Saari\nTUOTTAJA Elina Kesäniemi, Hgin Kulttuurikeskus


Villa Kiana: Remp-remp-remppahommaa\nNo niin, jokohan täältä pikkuhiljaa puhalleltaisiin remppapölyt päältä!\nUusi koti ja sen remontti on siis työllistäneet hyyyyyyvin tiiviisti viime kuukaudet. Suurimpana urakkana kodinhoitohuoneen, kylppärin ja saunan remontit. Vaikka se useassa vaiheessa epätoivoiselta tuntuikin, nyt se on tosiaan valmis! (...tai ainakin melkein...)\nJa ilman sen pidempiä turinoita ja välivaihe kuvia itse asiaan; lopputulos johon itse suunnittelija perheen jäsenineen on hyyyyvin tyytyväinen! :)\nVihreät kaapit oli se ajatus minkä ympärille kaikki muu rakennettiin, seuraavana ajatuksena tuli ajattomuus laattavalinnoissa, eli tässä tapauksessa musta-valkoinen edusti meille sopivaa ajattomuutta. Väriä siis piti saada, mutta helposti vaihdettavassa muodossa.\nVihreää väriä ei sitten loppujen lopuksi yhdeltäkään kalustetoimittajalta saanut, joten ostoslistalle päätyi Finnmirrorin perusvalkoiset, toiminnoiltaan ja ulkonäöltään miellyttävät kalusteet. Ovien just-se-oikea vihreä sävy poimittiin Tikkurilan värikartasta ja ovet käytettiin ruiskumaalaamossa.\nValkoinen seinälaatta on niin peruslaattaa kuin voi vain olla, mutta valitettavasti mattapintaista, ei kiiltävää niin kuin tilattiin...\nMusta seinälaatta ei näissä kuvissa kunnolla näykään, mutta senkään kanssa ei lähdetty isommin kikkailemaan, eläväpintainen, kaunis laatta Tecniceramican valikoimasta.\nLattiassa on tummanharmaa kymppi kertaa kymppi, sama laatta nousee kahden seinän tehosteraitoihin.\nKatossa paneelit jotka käsiteltiin mustaksi Supi saunasuojalla.\nLaattojen sijaan kikkailu tulikin saumoihin. Perinteisen saumauslaastin sijasta käytettiin Litokol saumausainetta kera bling-blingin. Ja voi jee kun tykkään! Saumausaineen sekaan tulee siis ihan tiimarihileeltä näyttävää hilejauhetta, ei seinissä mitenkään silmille hyppäävä vaan juuri toimiva the thing. Valitettavasti nämä ei pääse näissä kuvissa mitenkään oikeuksiinsa. Litokolin värikartta on huikea, saa myös ilman hileitä, pimeässä hohtavana, erilaisia kimalteita jne. Aivan huipputuote!\n...remontin tarvetta ei liene tarvitse perustella...! ;)\nJa saunan kasvojenkohotus.\nSaunan paneelit käsitelty Supi arcticilla, lauteet nopeiden ratkaisujen alla valmislauteet. Valaistuksena ledit, kiukaan takana oleva seinä laattaa, kiukaana miehen höpötys; pallokiuas.\n- Kaikki pinnat täysin uusiksi, seinät, lattiat, kaikki hiottu paljaalle pinnalle ennen uuden tekemistä, lattialämmitykset uusiksi, sähköjä uusiksi, oviaukon levennys jne.\n- Omin voimin laattojen piikkaus, paneelien käsittely + muuta mihin taidot ja aika riitti\n- Muuten remontin toteutus by Remontti Idea, jota voin lämpimästi suositella kaikille, kaikinpuolin loistavaa ja sujuvaa toimintaa, ja mikä tärkeitä, loistava lopputulos.\n- Saunan osalta kunnia ja kumarrus meidän omien sauna-seppien suuntaan, on onni omata monitaitureita lähipiirissään.\nVieläkö minä kerran kehtaan sanoa; oon ihan huikean tyytyväinen! Siitä tuli just sellainen kuin pitikin, oli mahtava seurata miten minun alkurustailuista valmistuikin täysin ajatuksia vastaava. Se on täydellinen meidän makuun :)\n...Ja sitten tuo jo alussa mainittu ...melkein valmista osio liittykkin sitten sinne ei-esiteltyyn tilaan; kodinhoitohuoneeseen. Jo taloa ostaessa oli selvä että tänne minä lopultakin saan sen oman ompelunurkkaukseni, sen mistä ei tarvitse siirtyä syrjään ruokailun tieltä, sen minne voi jättää levälleen odottamaan seuraavaa vapaata hetkeä.\n...Ja siltä se kyllä näyttääkin, vilaus karusta todellisuudesta:\nPuuttuvia listoja, puuttuvia kaappien kotelointeja jne. Kuukausien ompelutauon jälkeen nyt pakottava tarve jo ajoi noiden ei-niin-kiireellisten asioiden ohi ;)\nMutta palataan siis khh-ompelupisteen esittelyyn kunhan karu todellisuus väistyy hetkeksi!\nLähettänyt Villakiana klo 16.16\nTiia 21. huhtikuuta 2012 klo 17.25\nTinde 21. huhtikuuta 2012 klo 17.45\nWau, mahtava muutos kyllä varsinkin tuolla wc tiloissa! Aivan mielettömän hienoa, mä tykkään!!\nkewa 21. huhtikuuta 2012 klo 20.42\nApua miten hieno!!!\nNuppulinnatar 22. huhtikuuta 2012 klo 22.55\nUpealta näyttää. Ja kappas mitä onkaan ompelunurkkauksen seinässä! :)\nKiana 23. huhtikuuta 2012 klo 17.46\nKiitos kehuista, kuten tuli jo selväksi, tykkään itsekin kovasti :D\n...Ja sinnehän ne minun hedelmät päätyi, itseasiassa keittiön seinään myös ;)\nAnonyymi 23. huhtikuuta 2012 klo 18.27\nKiana 23. huhtikuuta 2012 klo 18.39\nKyllä minulla on ainakin kova luottamus siihen että saunaan tarkoitetut sauna ledit sen kuumuuden kestää :)\n-iinu- 25. huhtikuuta 2012 klo 8.52\nTosi tyylikkäästi toteutettu remppa...hienolta näyttää!\nAnonyymi 29. huhtikuuta 2012 klo 22.25\nKiana 29. huhtikuuta 2012 klo 23.16\nKaapistot on Finnmirrorin mallistoa, kosteuden kestävää kalustelevyä ( http://www.finnmirror.fi/sivu.tmpl?sivu_id=106 ). Allaskaappi joutuu joka päivä roiskeiden kohteiksi, pikkukaapit sitten kylpyhuoneen yleiselle kosteudelle, ja ainakaan tässä vaiheessa ei mitään merkkejä ole että olisivat kosteudesta moksiskaan. Ja kovasti toiveissa on ettei pitkässäkään juoksussa :)\nEri valmistajien kaappeja kannattaa ehdottomasti vertailla, malli mitä ennen tätä katseltiin oli kyllä myös kosteisiin tiloihin tarkoitettu, mutta siitä puuttui silti kosteussuoja eli nopeasti olisi alkanut porsimaan.\nAnonyymi 17. elokuuta 2012 klo 23.25\nMeillä olisi paneleiden sekä katon käsittely edessä.\nMuistatko minkä niminen teidän arctic-sävy on? :)\nKiana 18. elokuuta 2012 klo 11.25\nSaunan paneelit on käsitelty Kemi-sävyllä, alunperin olisin halunnut tuon Nuuk:in ja lauteet valkoiseksi, mutta olosuhteiden pakosta sitten tuo ratkaisu.\nKahteen kertaan käsitelty, 50% ohennuksella molemmat kerrat.\nKylppärin katossa on tosiaan tuo saunasuoja sävynään Hiili.\nIlona 10. helmikuuta 2013 klo 16.44\nHei, en löytänyt sinun sähköpostiosoitettasi, olisitko laittanut minulle viestiä kun ennätät ilonapietilainen@suomi24.fi


Perjantai 29.7.2011 klo 02.54\nKallis hoitorumba sai alkunsa, kun Ransu-koiran kirsusta löydettiin kyykäärmeen hampaanjäljet.\nRansu-koira kiidätettiin Helsingin Viikissä sijaitsevaan yliopistolliseen eläinsairaalaan 18. toukokuuta.\nSairaalassa koiralle annettiin vasta-aine kyykäärmeen myrkkyä vastaan. Eläin vietti teho-hoidossa yhteensä neljä yötä.\nMonimutkaiseksi tapahtumat alkoivat kuitenkin mennä, kun koiralle tehtiin lukuisa määrä erilaisia toimenpiteitä.\nLääkärit epäilivät myrkyn aiheuttaneen koiralle ainakin rytmihäiriöitä ja munuaisvaurion. Munuaisten tutkimisen yhteydessä omistajalle kerrottiin, että uroskoiran eturauhasen poikkeavuus saattaa myös viitata syöpään.\n- Haluatteko, että asia tutkitaan? Näin se meni joka kerta. Tietenkin annoin luvan. En olisi voinut mennä kotona rauhallisin mielin nukkumaan sen tiedon kanssa, että lääkäri epäilee koirallani levinnyttä syöpää, Ransun omistaja Pirkko Berglund kertoo.\nLopputulos oli se, että Ransun hoidosta kertyi yhteensä noin 4500 euron lasku. Viikin eläinsairaalan osuus tästä on 3055,02 euroa.\nJättilaskun saanut Berglund ei ole tapahtumien etenemiseen tyytyväinen.\n- Kaiken tämän jälkeen jäi vain sellainen mielikuva, että koiraa tutkittiin vain tutkimisen vuoksi, jotta päästiin taas tutkimaan. Aina oli syytä epäillä sitä, että jotain vaarallista löytyy, Berglund pohtii.\n- Kuten eräs eläinlääkäri totesi osuvasti "jos koiraa puree kyy nenään, niin miksi siltä tutkitaan vehkeet?" nainen lohkaisee.\nEniten omistajaa jäivät vaivaamaan eläinsairaalan antamat raportit ja selitykset.\nBerglund sai Ransun voinnista tietoa puhelimitse kerran päivässä. Omistaja myös vieraili koiran luona mahdollisimman usein, mutta eläinsairaalan sääntöjen mukaan omistaja ei voi paikan päällä käydessään esittää kysymyksiä tutkimustuloksista tai lääkityksistä.\n- En edes tiedä, kuka koiraani lopulta hoiti. Aina puhuin puhelimessa jonkun kanssa, mutta en koskaan lääkärin kanssa kasvotusten, nainen kritisoi.\nEläinsairaala vastaa tähän, että hoitava eläinlääkäri soittaa aina omistajalle, jotta kysymyksiin voidaan vastata parhaiten. Hoitava eläinlääkäri ei ole paikailla vierailuaikana.\nBerglund on myös sitä mieltä, että sairalasta saadut tiedot olivat ristiriitaisia: hoitaja kertoi koiran olleen pirteä, mutta eläinlääkäri puhui puhelimessa flegmaattisesti häkissään makaavasta Ransusta.\n- En tänäkään päivänä tiedä, mitä kaikkia tutkimuksia koiralleni on tehty. Eläinlääkärilausunnoissa on raportoitu vain isoimmat toimenpiteet, nainen toteaa.\nKun kuoleman kielissä käynyt koira katkaisi tehohoidossa ollessaan vielä akillesjänteensä, omistajan mitta täyttyi. Hän ei jättänyt lemmikkiään eläinsairaalan operoitavaksi, vaikka eläinsairaala olisi tehnyt korjauksleikkauksen lähes ilmaiseksi. Omistajan maksettavaksi olisi jäänyt vain lääkkeet ja tarvikkeet.\n- Tässä oli tapaus, jossa ei voitu todentaa syytä vamman syntymiselle, mutta myöskään ei voitu todentaa, että tämä olisi ollut sairaalan vika. Niinpä tarjosimme omistajalle tätä vaihtoehtoa, koska se on mielestäni hyvää asiakaspalvelua, eläinsairaalan johtaja Jussi Anttila kommentoi.\nBerglundin mielestä hyvää tapauksessa on sentään se, että Ransu on nyt kunnossa.\n- Koira on nyt onnellinen ja voi hyvin, Berglund vakuuttaa.\nMillaisia kokemuksia sinulla on lemmikkisi hoidosta?\nKerro omia kokemuksiasi lemmikkisi hoidosta. Millainen käynti eläinlääkärin luona oli?\nHalutessasi voit jättää myös yhteystietosi.


Chirpy-kennelin pentuepäiväkirja: 2008\nElma pentuineen synnytyksen jälkeen.\nChirpy-kennelin pentuepäiväkirjassa seurataan Elman ja Acon amstaffipentujen matkaa syntymästä maailmalle. Pentueessa vilistää kymmenen terhakkaa kakaraa - kuusi urosta ja neljä narttua. Pennut syntyivät lauantaiaamuna 23. elokuuta Elma-äidin hellään hoivaan.\nElma (Chirpy Pitch Blueberry) on rauhallinen nuori neiti, joka asustaa sijoituskodissaan Haaparannalla. Aco (BH Lucky Rain's Arctic Circle) on Elma-tytön komea rovaniemeläinen sulhanen. Pennut pullahtivat maailmaan Chirpy-kennelin päämajassa Maksniemessä. Taaperot kasvavat kaikenkarvaisten cavalierien ja tohottavan kooikerhondjepimun keskellä Perämeren maisemissa.\nElman ja Acon brindle-väristen pentujen luovutusaika on lauantaina 11. lokakuuta. Pentueessa kasvaa vielä toistaiseksi vapaina olevia herroja ja neitejä.\nElman ja Acon ensitreffit.\nLähettänyt Ritva klo 21.06 Ei kommentteja:


Kerax 25kg Kerawax 1155 KOVETETTU KALMAVAHA kynttilä- / kosmeettiseen käyttöön - LiveMoor\nKeraxax 25kg KERAX KOVETETTU KALMAVAHA kynttilä- / kosmeettiseen käyttöön\nOletusotsikko - £ 73.99\n£73.99 Lisää toivelistaan\nKerawax 1155 on täysin kovettunut palmuvaha. kermanvärinen, toimitetaan pelletti / hiutale muodossa käytön helpottamiseksi. Ihanteellinen astiakynttilöille, henkilökohtaiseen hoitoon ja lukuisiin kosmeettisiin sovelluksiin. 100% luonnollinen tuote. Tämä vaha on peräisin brittiläiseltä Kerax-yhtiöltä, joka on merkittävä toimittaja Ison-Britannian kynttilä-, ruoka- ja kosmetiikkateollisuudelle.\nKovetettu palmuvaha, jota voidaan käyttää kynttilöissä / kosmetiikassa\nOlin erittäin tyytymätön tähän vahaan, koska se säröi kylmänä, joten minun olisi pitänyt ostaa pieni määrä nähdäkseni, mikä oli minun oma syyni ostaa 25 kg


Hoivatilat 10 vuotta - vision voima ja innostuksen merkitys\nHoivatilat 10 vuotta – vision voima ja innostuksen merkitys\n20.12.2018 / Jussi Karjula\nHoivatilojen toiminnan kantavia arvoja ovat asiakkaan auttaminen, arvon luominen, rohkeus sekä nopeus ja suoraviivaisuus.\nSuomen Hoivatilat perustettiin 10 vuotta sitten, joulukuussa 2008. Suomi ja Eurooppa elivät silloin talouden taantuman aikaa. Toimintaympäristö oli sumuinen, mutta perustajayrittäjät näkivät palvelukiinteistöjen kehittämiseen, rakennuttamiseen ja omistamiseen erikoistuvan yhtiön tarpeellisuuden – nopeasti ikääntyvässä ja kaupungistuvassa Suomessa. Parin ensimmäisen toimintavuoden aikana yhtiö toteutti puolenkymmentä päiväkotihanketta Oulun seudulle. Asiakkaina olivat yksityiset, silloin pienet, päivähoitoyritykset.\nAutamme asiakasta kasvussa.\nMissiomme oli, ja on, luoda parempaa yhteiskuntaa ja palveluympäristöjä yhdessä kumppaneidemme kanssa. Luomme arvoa. Loppuvuodesta 2010 omistuksessamme oli kuusi päiväkotia. Kirjoitimme silloin rohkean vision, jossa tavoittelimme viiden vuoden aikajänteellä seuraavia asioita:\nHoivatilat on Suomen johtava hoiva- ja palvelurakennuttaja sekä määrällisesti että tunnettuudeltaan.\nYritys on joko listattu pörssiyhtiö tai tiivis osa isompaa kiinteistöyhtiötä.\nHoivatilojen asiakkaita ovat sekä palveluntuottajayritykset että kunnat ja muut julkiset toimijat. Hoivatilat rakennuttaa seuraavien viiden vuoden aikana noin 100.000 neliötä uutta toimitilaa.\nTänään voimme nähdä vision voiman. Innostuneet ihmiset rohkean tavoitteen toteuttajana voivat saada paljon aikaan. Uuden luominen ei ole kuitenkaan helppoa. Alkuvaihe oli Hoivatiloillekin haasteiden täyttämä. Asiakkaat kyllä osoittivat kiinnostusta, palveluseteli teki vahvasti tuloaan ja avasi tietä yksityisille toimijoille, mutta rahoituksen kanssa oli vaikeuksia.\nAlkuvuodesta 2012 alkoi tapahtua positiivisia asioita. Onnistuimme myymään muutaman kiinteistökohteen eteenpäin ja saimme talouden uskottavalle tolalle. Järjestimme vuosittain osakeanteja, joiden seurauksena loppuvuodesta 2015 meillä oli jo noin 80 omistajaa. Pääomistajan roolia ovat vuosien varrella kantaneet muun muassa suomalaiset ammattilaiskiekkoilijat Obsidon kautta ja myöhemmin Partnera eli entinen Oulun Puhelin, jolla on yli 27 000 omistajaa. Nyt suurimman omistajan rooli on Kusinkapitalin ja Kostsamfundetin yhteisyrityksellä.\nMaaliskuussa 2016 yhtiö listautui Nasdaq Helsingin First North -listalle. Pian siirrymme pörssilistalle eli pörssin päälistalle. Toteutimme vuoden sisällä kaksi mittavaa osakeantia kasvun rahoittamiseksi. Tänään yhtiö on toteuttanut tai rakennusvaiheessa on noin 180 kiinteistöhanketta 60 kasvukunnan tai -kaupungin alueella. Viimeisen vuoden aikana olemme tehneet useita uusia liiketoiminta-avauksia ja perustaneet tytäryhtiön Ruotsiin. Tekemistä on kantanut ajatus tinkimättömästä toimeenpanosta – nopeudesta ja suoraviivaisuudesta.\nInnostuneet ihmiset ovat taistelijoita. Heissä on rohkeutta. Heissä on luonteen lujuutta. Innostus on kaiken edistyksen perustana. Kun sitä on, on saavutuksia. Kun sitä ei ole, on vain tekosyitä. – Henry Ford\nHoivatilojen tarinaa ovat olleet rakentamassa lukuisat innostuneet ihmiset. Kiitos teille kaikille! Tämä on ollut yhteistyötä parhaimmillaan. Käsittämätön määrä palavaa tahtoa luoda uutta ja muuttaa maailmaa. Hoivatilat on nyt 10 vuotta. Toinen vuosikymmen tarjoaa uudet mahdollisuudet ja haasteet. Kohtaamme ne rohkeasti ja innostuneina.\n#Hoivatilat 10 vuotta#Kasvun ratkaisija


Avaa alavalikko Tasa-arvoasiain neuvottelukunta\nAvaa alavalikko Julkaisut ja lausunnot\nLisää tietoa tasa-arvosta:\nTasa-arvoasiain neuvottelukunta tasa-arvon edistäjänä\nTasa-arvoasiain neuvottelukunta (TANE) on yksi Suomen kolmesta tasa-arvoviranomaisesta. Se on pysyväluonteinen, parlamentaarinen neuvottelukunta. TANE on perustettu vuonna 1972.\nTANE edistää sukupuolten tasa-arvon toteutumista yhteiskunnassa. Se on tasa-arvopoliittinen toimija, joka tekee aloitteita ja antaa lausuntoja tasa-arvoon vaikuttavan lainsäädännön ja muiden toimenpiteiden kehittämiseksi. Neuvottelukunta järjestää myös erilaisia tilaisuuksia ja seminaareja ja tuottaa julkaisuja. TANElla on valtionhallinnossa neuvoa-antava rooli.\nTANE voi perustaa jaostoja ja työryhmiä toimintansa tueksi. Jaostot ja työryhmät toimivat aihepiiriensä asiantuntijoina ja valmistelevat neuvottelukunnan päätöksiä.\nTasa-arvoasiain neuvottelukunnan tehtävänä on:\nseurata ja edistää sukupuolten tasa-arvon toteutumista yhteiskunnassa\ntehdä aloitteita ja esityksiä sekä antaa lausuntoja tasa-arvoon vaikuttavan lainsäädännön ja muiden toimenpiteiden kehittämiseksi\nedistää viranomaisten, järjestöjen ja tutkijoiden yhteistyötä\nedistää tasa-arvoa koskevaa tutkimustoimintaa ja tutkimustulosten hyödyntämistä\nseurata alan kansainvälistä kehitystä.\nTehtävät määritellään asetuksessa 389/2001\nTANE toimii kansalaisjärjestöjen äänitorvena päättäjien suuntaan ja on aktiivisesti yhteydessä alan tutkijoihin. TANE täydentää omalla selkeästi erillisellä roolillaan tasa-arvopolitiikan suunnittelua ja toteuttamista.\nTANE parlamentaarisena neuvottelukuntana\nTANE on parlamentaarinen neuvottelukunta - eduskuntapuolueet ovat edustettuina sen jäsenistössä eduskuntavaalien tuloksen mukaisessa suhteessa. Laaja-alaisen puoluepoliittisen edustuksensa ansiosta TANEn kannanotoilla on painoarvoa tasa-arvopoliittisia linjauksia laadittaessa.\nTANEssa poliitikot, virkamiehet, järjestöjen edustajat sekä tutkijat luovat yhdessä uusia tasa-arvopolitiikan linjoja. Monipuolisten ja vahvojen verkostojensa ansiosta neuvottelukunnalla on laaja-alainen asiantuntemus sukupuolten tasa-arvoon liittyvissä kysymyksissä.\nTANE lainsäädäntövalmistelun asiantuntijana\nTANElle on muodostunut merkittävä rooli lainsäädäntövalmistelun asiantuntijana. TANElta pyydetään mm. lausuntoja ministeriöiden asettamien työryhmien mietinnöistä. Myös eduskunnan valiokunnat pyytävät neuvottelukunnan asiantuntijoita säännöllisesti kuultavikseen.\nTANE aloitteentekijänä ja valtionhallinnon neuvoa-antavana toimijana\nTANEn tasa-arvopoliittiset aloitteet ja keskustelunavaukset ovat olleet uraauurtavia. TANE on toimintansa aikana vaatinut monia uudistuksia, joiden toteuttaminen on edellyttänyt laajaa yhteiskunnallista keskustelua sukupuolten tasa-arvosta - ja samalla haastanut myös poliitikot tarkastelemaan omia asenteitaan. Monista aloitteista onkin alkanut yhteiskunnallinen kehitysprosessi. TANE esitti mm. isyysvapaata kymmenen vuotta ennen sen toteutumista.\nTANElla on valtionhallinnossa neuvoa-antava rooli. TANE on myös laatinut mm. omat hallitusohjelmatavoitteensa vuosille 2011 - 2015 ja 2015 - 2019.\nTANEn yhteistyö kansalaisjärjestöjen kanssa\nTANEssa ja sen jaostoissa on asiantuntijajäseniä alan kansalaisjärjestöistä ja neuvottelukunta tekee aktiivista yhteistyötä järjestökentän kanssa.\nTANE tasa-arvopolitiikan ja sukupuolentutkimuksen yhdistäjänä\nSukupuolentutkijoiden ja poliitikkojen yhteistyö TANEssa ja sen jaostoissa on kansainvälisestikin arvioiden ainutlaatuista. Toimintamallinsa ansiosta TANEa voidaan pitää edelläkävijänä tasa-arvopolitiikan ja sukupuolentutkimuksen yhdistämisessä.\nTANElla on ollut keskeinen asema kehitettäessä suomalaista sukupuolentutkimukseen pohjautuvaa tasa-arvopolitiikkaa. Neuvottelukunta on tarjonnut merkittävän valtakunnallisen foorumin, jossa sukupuolentutkijat eri puolilta Suomea ovat voineet kokoontua edistämään sukupuolten tasa-arvoa yhdessä virkamiesten ja poliitikkojen kanssa.\nTANEn jaostot valmistelevat neuvottelukunnan toimintaa, eivätkä tee itsenäisiä päätöksiä. Jaostot tuovat neuvottelukunnan valmistelutyöhön laaja-alaista sukupuolten tasa-arvon huippuasiantuntijuutta. Kaudella 2016 - 2019 TANEssa toimivat Sukupuoli, talous ja valta -jaosto sekä Miesjaosto. Lisäksi neuvottelukunta perustaa tarpeen mukaan erilaisia työryhmiä.\nTANE miehet ja tasa-arvo -teeman edelläkävijänä\nTasa-arvoasiain neuvottelukunnan vuonna 1988 perustama Miesjaosto on tiettävästi kansainvälisestikin vertailtaessa pisimpään yhtäjaksoisesti toiminut, tasa-arvoasioita miesnäkökulmasta käsittelevä asiantuntijataho. Miesjaosto on tehnyt miehiin ja maskuliinisuuteen liittyviä tasa-arvokysymyksiä tunnetuksi ja ennen kaikkea yhteiskunnallisesti hyväksytyksi. Jaosto on herätellyt yhteiskunnallista miespoliittista keskustelua ja nostanut esiin miesnäkökulmia suomalaisessa tasa-arvokeskustelussa.\nTANE kansainvälisenä tasa-arvovaikuttajana\nTANE edistää aktiivisesti kansainvälistä, erityisesti pohjoismaista tasa-arvotyötä. Kiinteintä yhteistyö on ollut Ruotsin ja Viron tasa-arvoviranomaisten, järjestöjen ja tutkijoiden kanssa. TANE osallistuu myös vuosittain järjestettävän YK:n naisten asema -toimikunnan (CSW) työskentelyyn.\nMedialle Yhteystiedot Materiaalipyynnöt Saavutettavuusseloste


Granlundin heikoille tehoille kritiikkiä | Jääkiekko | HS\nGranlundin heikoille tehoille kritiikkiä\n36 edellisessä ottelussa tullut vain kaksi maalia\nMikael Granlund on tehnyt tällä kaudella vain viisi maalia. Kuva on Winnipeg-ottelusta 10. marraskuuta.\nKuva: Brad Rempel / USA Today Sports\nMinnesota Wildin Mikael Granlundia hehkutettiin vuonna 2011 MM-kisojen ilmaveivistä ja vuotta myöhemmin The State of Hockey News julkaisi kuvan, jossa lehti nimesi hänet uudeksi Jeesus-lapseksi.Muutamassa vuodessa lempinimi Finnish Baby Jesus on kuitenkin vain haalea muisto, kun Granlund ei ole onnistunut johtamaan joukkuetta menestykseen. Minnesota-fanit ovat toivoneet Twitter-kommenteissaan muun muassa, että Granlundin johtaman hyökkäysvitjan voisi lähettää Siperiaan. ”Uuden valmentajan pitäisi joko siirtää Granlund sivuun tai vaihtaa hänet mailateippiin”, kommentoi eräs toinen Twitter-käyttäjä.Kuluva kausi onkin ollut tilastojen valossa heikompi kuin pari edelliskautta. Granlund on saanut 55 ottelussa aikaiseksi vain pisteet 5+23, eli 0,51 pistettä ottelua kohti. Koko uralla lukema 213 ottelun jälkeen on 23+93, eli 0,54 pistettä ottelua kohti.Viime kaudella pisteitä syntyi 0,57 ottelua kohti, ja kaudella 2013–14 lukema oli 0,65. Laskeva suunta on huolestuttava.Joukkueensa hyökkääjistä eniten vastuuta saavien joukkoon kuuluva sentteri on tehnyt edellisten 36 ottelun aikana vain kaksi maalia ja antanut 15 syöttöä. Kun joukkue on luisunut kahdeksan ottelun tappiosarjan myötä ulos pudotuspelipaikoilta, on kritiikin yltyminen väistämätöntä.Granlund on laukonut selvästi edellisiä kausia enemmän, mutta onnistumisprosentti on NHL-uran heikoin, 4,9. Plus-miinustilastossa Granlund on kymmenen maalin verran pakkasella, kun viime kauden lopuksi lukema oli +17. Aloituksia Granlund on kahminut samaan tahtiin kuin viime kaudellakin, eli 48,55-prosenttisesti.Granlund ei toki oli tehottomuutensa kanssa yksin, sillä joukkueen ykköstykkeihin kuuluva Zach Parise on tehnyt edellisissä 13 pelissä tehot 1+2. Koko kaudelta on koossa 17 maalia ja 15 syöttöä.Kapteeni Mikko Koivu on ollut joukkueen tehokkain, mutta viime pelit ovat olleet hänelläkin vaikeita. Koko kaudella on syntynyt tehot 11+26, mutta 18 edellisessä pelissä tehot näyttävät surkeita lukemia 1+4.Seurajohdon lääke kurssin kääntämiseksi oli päävalmentaja Mike Yeon erottaminen. Tilalle otettiin farmijoukkue Iowan päävalmentaja John Torchetti.Kapteeni Koivu oli pahoillaan Yeon potkuista.”Se yleensä kaatuu valmentajan niskaan, mutta olemme kaikki vastuussa. Jokainen huoneessa olija”, Koivu totesi Minnesota Star Tribune -lehdelle.Minnesota kohtasi NHL:ssä tiistain vastaisena yönä Vancouverin. HS.fi/urheilu kertoo ottelun tuloksen.


4.1.2019 - Turvallisuus\nPelastusviranomaisten tietoon on tullut viime vuosina keskimäärin 5 300 rakennuspaloa tai rakennuspalovaaraa. Jälkimmäisillä tarkoitetaan tilanteita, jotka olisivat voineet johtaa rakennuspaloon ilman sammutusta.\n- Tulipaloja sattuu yleensä eniten talvikuukausina ja kesäisin. Talvikuukausien palojen taustalla vaikuttavat usein tammikuussa alkavat niin sanotut tulipalopakkaset. Tammikuun kovemmilla pakkasilla ihmiset lämmittävät takkaansa usein liikaa, monta pesällistä peräkkäin, jolloin takka ylikuumenee ja hormi saattaa haljeta, selventää LähiTapiola Satakunnan korvausjohtaja Elina Väinölä-Mäki.\nTulipalopakkasten palovahingoilta vältytään pitämällä hormi puhtaana ja lämmittämällä tasaisesti ympäri vuoden.\nKaikilta rakennuspalovaaroilta ei pystytä kuitenkaan suojautumaan, sen oppi porilainen Lepistöjen perhe. Heille sattui kotonaan uhkaava tilanne, joka säikäytti koko perheen.\nIsän nopea toiminta pelasti Lepistöjen kodin\nLepistöt lepäsivät rauhallisena viikonloppuiltana kotonaan televisiota katsoen. Kellon lähestyessä lasten nukkumaanmenoaikaa perheen isä Niko haistoi palaneen hajua.\n- Se oli sellainen vähän pistävä haju, se oli niin lievä, etten ihmetellyt sen enempään. Sitten alkoi palohälytin soida, kertoo Niko Lepistö.\nEnsimmäiseksi Niko juoksi autotalliin, sillä hän oli aikaisemmin päivällä ollut poikansa kanssa tekemässä puutöitä autotallissa.\n- Olimme lämmittäneet autotallissa takkaa. Ajattelin, että siellä olisi voinut syttyä jotain. Siellä ei kuitenkaan ollut käynyt mitään. Kun tulin takaisin sisälle, niin eteisessä oli jo savua vastassa, jatkaa Niko.\nNiko seurasi savua eteisestä keittiöön, tytär perässään.\n- Huomattiin, että hellan takaa tulee posketon määrä savua. Repäisin hellan irti seinästä ja silloin löivät liekit vastaan, kuvailee Niko.\nSeinä auki moottorisahalla\nPerheen äiti Titta päätti silloin viedä lapset naapuriin Nikon äidin luokse turvaan. Niko juoksi eteiseen hakemaan vaahtosammutinta.\n- Sammutin keittiön tulipalon vaahtosammuttimella. Sen jälkeen hain autotallista puukkosahan ja moottorisahan. Silloin naapurissa asuva siskoni mies tuli jo auttamaan. Avasimme sahoilla keittiön seinää ja saimme sammutettua jo kytevän seinän. Siinä kohtaa savua oli keittiössä jo aika huomattava määrä, Niko muistelee.\nNopea alkusammutustoiminta esti palon leviämisen, joka olisi tapahtunut erittäin nopeasti, sillä talossa on helposti syttyvät vanhat purueristeet. Savun Niko sai poistettua keittiöstä alipaineimurilla, jota hän on käyttänyt remontin aikana. Muuta alkusammutuskoulutusta Niko ei ole saanut kuin tulityökurssin työnsä puolesta.\n- Hella syttyi todennäköisesti oikosulusta. Myöhään yöhön kiertelin vielä kotona ja mietin, että kuinka pahasti olisi voinut käydä, jos emme olisi olleet kotona tai jos olisimme olleet nukkumassa. Vielä nykyäänkin, jos vähänkin haisee savulta niin etsin, että missä palaa, Niko toteaa.\nToimi näin, jos asuntosi palaa\nvoit yrittää sammuttaa tulenalun sammutuspeitteellä tai käsisammuttimella, mikäli mahdollista - älä kuitenkaan vaaranna omaa tai muiden ihmisten turvallisuutta\nListan lähde: pelastustoimi.fi\n"Huomattiin, että hellan takaa tulee posketon määrä savua. Repäisin hellan irti seinästä ja silloin löivät liekit vastaan"