Yrjöperskeles-blog: kesäkuuta 2015\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 15:54 21 kommenttia:\nVälimerellä, noin 60 kilometriä libyalaisesta Zuwaran kaupungista pohjoiseen, toukokuun 16. vuonna 2018.\nItalian ilmavoimien kapteeni Salvatore Angeletti ja hänen parinsa luutnantti Vincenzo Serratore lensivät yhdessä viidentoista muun Italian ilmavoimien Stormo 6:n Gruppo 156:een kuuluvan Panavia Tornado-rynnäkkökoneen kanssa kohti etelää. He eivät olleet yksin, vaan heidän kanssaan lensi Italian ilmavoimien Tornado- ja Eurofighter Typhoon-kaluston lisäksi suurinpiirtein kaikki operaatioon sopivat konetyypit niin Espanjan, Portugalin, Ranskan, Kreikan, Itävallan, Iso-Britannian, Hollannin, Belgian, Saksan, Puolan, Tanskan ja Suomen ilmavoimista. Lisäksi iskuun osallistuisivat useitten merivoimien alukset risteilyohjuksillaan. Kohteena tulisivat olemaan Libyan rannikkokaupungit, tarkemmin sanottuna niitten satamassa olevat alukset ja satamarakenteet.\nIsku tuhoaisi käytännössä Libyan valtion kansainvälisen kaupankäynnin, tosin pysyvässä anarkian tilassa oleva maa kävi kauppaa muutenkin murto-osan siitä, mitä Gaddafin aikaan oltiin käyty. Ainoa aktiivinen kauppatavara oli laivoilla kohti Eurooppaa suuntaava ihmismassa ja nimenomaan se kaupankäynti tällä iskulla haluttaisiin kerralla lopettaa. Isku saisi luonnollisesti aikaan valtavan maailmanlaajuisen kohun ja tuomitsemisen. Osa reaktioista tulisi täydestä sydämestä ja osa taas luettaisiin paperista, koska näin kuuluisi tehdä. Hyvin moni niistä valtiomiehistä Kiinassa, Japanissa, Yhdysvalloissa, Koreassa ja yleensä ympäri maailmaa olisi samoja miehiä, jotka jatkaisivat paria päivää myöhemmin kauppaneuvotteluja Euroopan valtioitten kanssa.\nNimenomaan erillisten Euroopan valtioitten. Euroopan unioni oli kaatunut puoli vuotta aikaisemmin ympäri Eurooppaa levinneisiin hallituskriiseihin ja sitä seuranneisiin vaalien ketjuun. Vaalien, jossa äänestäjät olivat lopultakin, parikymmentä vuotta päätään Brysselin hallintorakennuksiin hakattuaan tajunneet, että jos neljän vuoden tyytymättömyyden jälkeen äänesti samoja puolueita kuin ennenkin, oli edessä vain neljä vuotta lisääntyvää tyytymättämyyttä. Näin ollen Euroopan parlamenttien koostumus ja kokoonpano oli muuttunut nopeassa ajassa hyvin radikaalisti, mutta vaalien ketjun jälkeen huomattiin, että Euroopassa saattoi edelleenkin hengittää, eikä maa auennut valtioitten alla, niin kuin vanha valta oli kuolintoreissaan pelotellut.\nEdesmennyt Euroopan Unioni oli jatkuvasti julistamassaan propagandassa korostanut yhteiseurooppalaista yhteistyötä, vaikka se ei tosiasissa saanut aikaan muuta kuin viranomaisten pakkovaltaa, jossa pakottaminen ilmaistiin julkisuudessa kuvalla hymysuisten ihmisten iloisesta yhteisvastuullisesta taakankannosta. Aivan niin kuin eräässä toisessa, yhtä lailla ylikansallisessa ja myös aikanaan historiaan siirtyneessä järjestelmässä.\nJa tämä väkisin syötetty taakankanto oli lopulta aukaissut Pandoran lippaan ja saanut aikaan verettömän vallanvaihdon koko maanosassa. Historiaan väkivallattomasti, mutta väkisin siirretty EU oli kehittänyt itselleen ikiliikkujaan verrattavan ongelman afrikkalaisesta ja lähi-itäläisestä taloussiirtolaisuudesta. Lähtömaissa oltiin ymmärretty, että ei tarvinnut kuin saada jalkansa eurooppalaiselle maaperälle, se riitti siihen, että ihminen oli oikeutettu loppuiän jatkuvaan elatukseen. Se kannusti yrittämään ja yrittäjien – samoin kuin onnistujien – määrä oli jatkuvasti kasvanut. Lähtömaissa ymmärrettiin myös, että vaikka uusi Kansallisvaltioitten Eurooppa halusi lopettaa siirtolaisuuden, sen johtajilla ei ollut munaa upottaa siirtolaislaivojen vyöryä merellä. Vielä vähemmän uskottiin, että heikoiksi lasketut – ja viimeisen parin vuosikymmenen aikana sellaisiksi osoittautuneet – valtiot pystyisivät suorittamaan väestön pakkosiirtoja rajojensa ulkopuolelle.\nSiinä, missä Euroopan Unioni epäonnistui yhteistyön luomisessa, uusi Kansallisvaltioitten Eurooppa taas onnistui. Ja siellä todettiin, että ongelmien ratkaisuissa kannattaa keskittyä käytännön kysymyksiin, eikä poliittiseen korrektiuteen. Ei tarvinnut upottaa laivoja merellä. Riitti, kun piti huolen siitä, että ne eivät pääsisi merelle. Vanhan vallan aikaansaamaan keinotekoiseen väestörakenteen muutokseen palattaisiin sitten, kun sen eteneminen merellä oltiin pysäytetty.\nLibya oli luonnollinen kohde, sillä se oli pääasiallinen haittamaahanmuuton lähtösatama. Haittamaahanmuutto muodosti sen verran suuren osan osittaisessa tai täydellisessä anarkiassa elävän maan tuloista, että maa oli siirtynyt sormien läpi katsomisen sijasta toiminnan aktiiviseen tukemiseen.\nEnsiksi Libyalle oltiin annettu varoitus. Maalla oli kolme vuorokautta aikaa lopettaa satamiensa kautta tapahtuva haittamaahanmuuton vyöry Eurooppaan. Keinolla millä hyvänsä. Muuten eurooppalaiset ilmavoimat tuhoaisivat kaikkien merkittävien libyalaiskaupunkien satamat. Libyassa ei ollut varsinaista koko maan kattavaa johtoa, mutta alueelliset johtajat päästivät joukolla röhönaurun ja totesivat, että kunhan puhuvat. Tyhjähousut paskat. Ensimmäinen varoitus oltiin annettu kulissien takana. Toinen varoitus annettiin julkisuudessa. Tuloksetta. Sen jälkeen Euroopan puolelta seurasi haudanhiljaisuus.\nViimeinen varoitus annettiin kolme tuntia ennen hyökkäystä. Se lähetettiin niin mediassa kuin kaikilla mahdollisilla sotilaallisilla taajuuksilla. Viestissä ei enää vaadittu Libyalta toimenpiteitä. Ilmoitettiin vain, että mikäli maa haluaa välttää ihmisuhreja, on aikaa satamien evakuoimiseen harvinaisen vähän. Pian muutaman jäljellä olevan libyalaisen kaukovalvontatutkan henkilökunnalla revähtivät silmät teevadeiksi. Asemaa johtava upseeri otti välittömästi yhteyden ylöspäin:\n- Ne tulevat!\n- Mitkä ne?\n- Mitäs luulisit? Eurooppalaiset koneet tietenkin!\n- Paljonko niitä on?\n- Kaikki! Saatanan saatana, ihan kaikki!\nPaljoa enempää ei kaukovalvontatutkilta enää sitten viestittykään, sillä merivoimien ampumat risteilyohjukset tuhosivat ne. Samoin ohjuksilla tuhottiin lopullisesti Libyan muutenkin romuttunut ilmatorjuntakyky. Sokeaksi muuttuneet Libyan ilmavoimat ymmärsivät yskän, eivätkä komentaneet muutamia toimivia koneitaan ilmaan sokkona turhaan tapettaviksi. Lähinnä kaikki sotilaallinen tai sellaiseksi luokiteltava henkilökunta ilmoitti satamiin, että sieltä ihan oikeasti kannattaa lähteä huuthelvettiin parasta mahdollista vauhtia huomattavasti nopeammin.\nAngelettin ja Serratoren laivue oli saavuttamassa kohteensa. Osalla Tornadoista olisi kohteenaan satamarakenteet, joita vastaan hyökättäisiin tavallisin vapaasti putoavin pommein. Heidän lentueensa Tornadot oli taas aseistettu rakettikasetein, ja kohteena olisi Zuwaran sataman läntisessa laiturissa vieri vieressä olevat noin neljäkymmentä kevytrakenteista alusta, joita käytettiin pääosin haittamaahanmuuttajien kuljettamiseen. Jos seassa oli muitakin aluksia, siitä ei välitetty eikä kippoja toisistaan eroteltu. Puhumisen ja pyytämisen aika oli nyt ohi.\nLisäksi jokainen Tornado tyhjentäisi tuohon riviin kahdessa 27-millisessä Mauser-tykissä olevat yhteensä 360 ammusta. Zuwaran satama ei ollut kovin suuri, mutta silti italialaislaivueen perässä seuraisi portugalilainen F – 16-laivue ja espanjalainen F/A-18 Hornet laivue. Satama muuttuisi kivikasaksi, josta ei lähetettäisi paatin paattia merelle kuukausiin. Suuremmat satamat saisivat vielä huomattavasti suuremman osan. Tätä operaatiota ei tehty puolilla valoilla sinne tänne vähän sorkkien. Tämä ei ollut kriisinhallintaoperaatio. Tämä oli totaalista sotaa, joka lopetettaisiin ensimmäisellä iskulla. Ylivoimalla ja epäreilusti. Niin kuin sotimiseen kuuluukin.\nNiin Angeletti kuin Serratorekin olivat kotoisin Pohjois-Italiasta, ja he olivat jo pitkään kannattaneet Italian hajoamista kahteen osaan. He, niin kuin lähes jokainen italialainen olivat saaneet totaalisen tarpeekseen. Nyt, Kansakuntien Euroopassa, he olivat valmiit muuttamaan mielensä. Italialla saattaisi olla vielä toivoa. Ja he olivat eräitä niistä, jotka sitä toivoa tuottaisivat. Toivo olisi Angelettin peukalon alla. Tornado syöksyi kohti kohdettaan. Angeletti katsoi maaliaan täysin tunteettomasti ja painoi peukalollaan laukaisinta. Tyhjennettyään lastinsa Tornado kääntyi kotiaan kohti. Angeletti tuumasi Serratorelle:\n- Olemme tehneet oman osamme.\n- Ja nyt on politiikkojen aika tehdä omansa.\nSuomen Yleisradio, Helsinki, toukokuun 17. vuonna 2018\nYlen pääutiset kertoivat hyökkäyksestä ja siitä, että Välimeren muissa eteläisissä rantavaltiossa oltiin ymmärretty eurooppalaisten antama vihje erittäin hyvin. Satamat olivat sotilasvartioinnissa ja ihmissalakuljettajille oltiin sekä jaettu että toimeenpantu nappituomioita pahemmin kursailematta. Yleisradion lähetysstudion odotushuoneessa istui neljä vakavailmeistä miestä hieman ennen seuraavan lähetyksen alkua. He olivat Tasavallan Presidentti, Yleisradion uusi pääjohtaja Antero Lärvänen sekä Yleisradion koko teknisestä toiminnasta vastaavat Hösse ja Pertta. Tasavallan Presidentti poltteli Voimasavuke Bostonia todeten, että kovat ajat vaativat kunnon savut. Antero Lärvänen kysäisi:\n- Meinaat sitten puhua kovimmat tekstit mitä presidentti on puhunut sitten sotien jälkeen.\n- Niinhän minä meinaan. Ne tekstit olisi pitänyt puhua vajaat kolmekymmentä vuotta sitten koko Euroopassa, niin nyt ei tarvitsisi rupatella kuin pelkästään mukavia.\nHösse jatkoi kysymistä:\n- Niin että kaksikymmentä tonnia?\n- Kaksikymmentä tonnia per kärsä. Ikään ja sukupuoleen katsomatta. Edellyttää vapaaehtoista poistumista Suomesta kolmen viikon sisällä. Harkinta-aikaa viikko siitä hetkestä, kun olen lopettanut puheeni.\nPertta kysyi puolestaan:\n- Ja jos ei raha kelpaa.\n- Eihän siinä mitään. Sitten saa jäädä. Mutta kun ei kerran raha kelpaa, niin ei sitä sitten jaetakaan. Kaikenlainen sosiaaliapu loppuu sillä hetkellä. Ei latin latia. Ei rahapenniä.\nAntero raapi hieman päätään:\n- Sinänsä aika kallis patihan tuo on. Eikö lie miljardi euroa?\n- Se mikä kallis ole. Eihän siinä mene kuin yhden vuoden haittamaahanmuuttokulut. Kertasijoitus. Poikii kunnolla. En muista, milloin Suomi olisi sijoittanut tulevaisuuteen näin viisaasti. Ja me päästään tässä vielä huomattavasti helpommalla verrattuna moneen muuhun Euroopan maahan. Siellä joudutaan varmasti ampumaan. Mutta turvallisuuden takaan minäkin. Eli puheeni jälkeen mobilisoidaan kolmekymmentä tuhatta miestä sisäisen turvallisuuden takaamiseksi.\nHösse sytytti vuorostaan Voimasavuke Bostonin ja jatkoi:\n- Niin, voi olla että tässä nähdään sellainen poikkeus, että tällä kertaa ihmiset ovat riemuissaan nähdessään kypäräpäitä ja tankkeja kadulla. Mutta mitenkäs ne ISIS-heput? Niitä on kyllä täälläkin.\nTasavallan Presidentti sammutti tupakkinsa ja vastasi Hösselle:\n- No jaa, puolustusvoimien tiedustelu ja jopa supokin on huomattavasti tehokkaampi kuin mitä julkisuudessa on esitetty. Tyhmäähän se näytteli aikanaan Columbokin ja pääsi aina tuloksiin. Ne on kyllä kaikki otettu kiinni jo aikaa sitten.\n- Hä? Otettu kiinni? Mitä te niille meinaatte tehdä?\n- Ei me tehty niille mitään. Laskettiin maasta pois.\nAntero puolestaan ihmetteli:\n- Mutta eikös tuo nyt ole vähän vastuutonta?\nTasavallan Presidentti vastasi Anterolle vinosti hymyillen:\n- Nooh… emmä ny oikein tiedä… ne nimittäin laskettiin maasta El Alin koneessa. Jaahah, on aika lähteä pitämään puhe suorassa lähetyksessä…\nPeking, Kiina, toukokuun 18. päivä vuonna 2018\nKiinan presidentti ja kommunistisen puolueen pääsihteeri Xi Jinping käveli kohti lehdistötilaisuutta, joka koski Euroopan valtioitten hyökkäystä Libyan satamiin ja sitä seuranneita toimenpiteitä keinotekoisesti vääristetyn väestörakenteen korjaamiseksi. Xi oli päättänyt lukea puheensa paperista ja olla vastaamatta mihinkään kysymyksiin. Virallisesti, protokollan mukaan eurooppalaisten toimet piti tietenkin tuomita, mutta oli selvää, että jatkossakin Kiina piti yllä hyviä suhteita Eurooppaan. Business is business, sen tiesi kyllä sosialistinenkin tiedemies. Tosiasiassa Xitä olisi lähinnä huvittanut onnitella eurooppalaisia siitä, että ne lopultakin olivat tulleet järkiinsä. No, ei muuta kuin häiskä stagelle ja puhua mälkyttämään…\n- Kiinan kansantasavalta tuomitsee syvästi jäädi jäädi jäpätin jäädi jää… kansainvälisten sopimusten mukaan lässyn lässyn lää on suotavaa että ölökytämäläkytä… inhimillisyys vaatii että hölöpön pölöpön ja Yhdistyneitten Kansakuntienkin naak naak nääk nääk…\nSuomen Yleisradion Pekingin toimittaja Taisto Turpavärk katseli tietokoneeltaan juuri loppunutta ja nauhoitettua Xi Jinpingin puhetta ja äkkiä kiinnitti huomionsa tiettyyn seikkaan. Hän palautti tiedoston alkuun, zoomasi kuvaa, niin että siinä ei näkynyt kuin Xin pää ja katseli nauhan uudestaan.\nTuo kinuskihan mulauttaa kielen poskeensa joka lauseen välissä…\n- Hyvää päivää, hyvät kuuntelijat. Täällä Antero Lärvänen Huitsinnevadan paikallisradiosta. Vuorossa ovat selkokieliset uutiset.\n- Guggenheim-museosta pidettiin arkkitehtien suunnittelukilpailu. Voittaja sai satatuhatta euroa. Muut finaaliin osallistuneet saivat 55.000 euroa kukin.\n- Suunnittelukilpailu pidettiin, vaikka hankkeesta ei ole päätöstä, eikä siihen ole rahoitusta.\n- Suurin osa kansalaisista vastustaa hanketta, koska siinä hukattaisiin toista sataa miljoonaa euroa veronmaksajien rahoja murrin perseeseen.\n- Kuitenkin tietyt niin sanotut kultturellit ihmiset vaativat hankkeen toteuttamista. Tämä siksi, että he voisivat päteä ja tunteaa itsensä vielä entistä enemmän kultturelliksi. Asiantuntijoitten mukaan tämä tosin ei ole enää mahdollista.\n- Helsingin käräjäoikeus antoi tuomiot Tapanilan raiskaustapauksesta. Kaksi rikollista vapautettiin ja kolme sai ehdollisen tuomion. Ehdollinen tuomio tarkoittaa, että rikoksentekijä ei joudu päiväksikään vankilaan.\n- Oikeus oli sitä mieltä, että naisen riisuminen väkisin ja sormien tunkeminen hänen ruumiinaukkoihinsa ei ole törkeää, eikä erityisen nöyryyttävää.\n- Oikeus jätti mainitsematta, mikä oikeuden mielestä olisi törkeää ja erityisen nöyryyttävää. Smoin oikeus jätti mainitsematta, että olisiko teko ollut kantaväestöön kuuluvan tekemänä törkeä ja erityisen nöyryyttävä.\n- Tämän kaltaisia oikeuden työntekijöitä kutsutaan kansankielessä selkärangattomiksi mulkuiksi.\n- Nettipoliisi Marko ”Fobba” Forss on useammassa somaleihin liittyvissä tapahtumissa kommentoinut, ettei somaleista tulisi tapahtumien vuoksi puhua netissä rumia.\n- Jos netissä puhutaan somaleista rumia, niin somaliväestöstä, joka tekee kantasuomalaisiin nähden huomattavasti enemmän väkivalta- ja seksuaalirikoksia, saattaa syntyä mielikuva, että he tekevät kantasuomalaisiin nähden huomattavasti enemmän väkivalta- ja seksuaalirikoksia.\n- Nettipoliisi Forss totesi, että hänen toimintansa ja viestintänsä pohjautuu puhtaasti lakiin ja hänelle annettuihin määräyksiin. Näin totesivat myös mm. Nürbergissä tuomitut natsirikolliset.\n- Ja vielä vuorokauden sääennuste Pinnanmaalle. Vettä tulee kuin Esterin perseestä, tuuli on liian kova ja tulee aina päin kulkijan naamaa. Lämpötila on syvältä ja poikittain.\n- Ja tässä olivat tämän päivän selkokieliset uutiset. Seuraavaksi lähetyksessä vuorossa purkkaa ja jytää.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 19:41 22 kommenttia:\nTunnisteet: antero lärvänen, kulttuuriperseet, monikultturismi, poliisi, propaganda\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 17:15 13 kommenttia:\neli kevyt juhannustarina\nHuitsinnevadan kunnantalolla elettiin juhannuksen odotuksessa aivan niin kuin Pinnanmaalla ja koko Suomessa yleensäkin. Huitsinnevadan kunnanjohtaja Jorma Kankinen istui pienessä toimistossaan, katseli koneelta tiedostojaan ja totesi, että kunnan systeemit alkavat olla sen verran hyvin pulkassa, että viraston voi pistää pian kiinni ja laskea työntekijät juhannuksen viettoon. Nimenomaan työntekijät, sillä tässä varsin pienessä kunnantalossa oli lähinnä kanslisteja jotka pyörittivät kunnan toimintaa. Olihan täällä toki kunnaninsinööri ja sosiaalijohtaja, mutta heidänkin tehtävänsä, niin kuin Jorma Kankisenkin, oli lähinnä taata kunnan suorittavan tahon työntekijöille tarpeelliset resurssit, että se tekisi sen, mitä varten se oli palkattukin ja minkä se oikein hyvin osasi tehdä ilman tyhjiä virastofilosofeja. Jos se toimii, älä räplää, äläkä työnnä kärsääsi siihen, minkä se toinen kumminkin osaa paremmin kuin sinä.\nItse asiassa Huitsinnevadan, niin kuin myös kaikkien muitten Pinnanmaan maakuntien kuntien peruskirjaan oltiin kirjattu kohta, että kunnan palvelukseen ei palkata ikinä koskaan milloinkaan ensimmäistäkään selitteläätiön, soveltavan spedestetiikan, feministisen alaleukaa väpättävän tiedostamisnillityksen ja -joukkorääkymisen sekä vasemmistoakateemisen käsitehässimisen ”koulutuksen” saaneita yhteiskuntataiteilijoita. Kankinen oli itse koulutukseltaan rakennusmestari. Jorma Kankisen virkakauden aikana Huitsinnevadan kunnan peruskirjaan oltiin hänen ehdotuksestaan lisätty myös kohta, että mikäli joku kunnan työntekijä tai kunnanvaltuuston tai –hallituksen jäsen ehdottaa, että kuntaan palkataan projektityöntekijöitä, projektipäälliköitä, projektisuunnittelijoita, projektikoordinaattoreita tai edes yleensä puhuu projekteista muuten kuin vitsimielellä toisella suupielellä hänet uitetaan tervassa ja höyhenissä ja kannetaan pöllin päällä kunnan rajan ulkopuolelle. Huitsinnevadan kunnanvaltuusto oli hyväksynyt ehdotuksen yksimielisesti.\nJuhannusta odottelevan Huitsinnevadan sää ei ollut varsinaisesti kovin lämmin, mutta se ei haitannut Kankista. Huitsinnevadan pienelle kunnantalolle ei oltu hankittu kalliita ilmastointijärjestelmiä, ja ilmastointia Kankisen toimistossa hoiti avattu ikkuna ja pöytätuuletin. Kun oli vähän viileämpää, niin eipähän tarvihe istua jäniksen kokoinen vaahto munissa. Helsingissähän ne saattavat ostaa sosiaalipomolle seitsemänkymmenen tuhannen euron toimistotuoleja, mutta Huitsinnevadassa kunnanjohtaja oli kuntalaisten palvelija. Kankinen oli tullut tänne tekemään töitä eikä nauttimaan. Eikä hänen työasunakaan ollut kokopuku vaan maastohousut, peltipaita ja farkkutakki. Rumat vaatteilla koreilee, tyhmät enemmän ja virka-asemaansa korostavat pellet kaikkein eniten. Vaatteitten sisällä on kuitenkin aina mies, eikä titteli.\nHetkeä aikaisemmin Kankisen toimistosta oli poistunut Vihreän Piipertäjä-lehden nuori naistoimittaja Annuinnukka Nuilama, joka oli päivitellyt kovasti sitä, että niin Huitsinnevada kuin koko Pinnanmaan maakunta ei ollut ottanut alueelleen ensimmäistäkään niin kiintiöpakolaista kuin turvapaikanhakijaa eikä edes suunnitellut ottavansa. Olipa hän todennut, että kuinka te voitte toimia näin julmasti, kun kyseessä on kuitenkin varakas ja hyvinvoiva paikkakunta. Kankinen oli todennut, että me voimme toimia näin julmasti oikein hyvin ja oikein hyvällä omallatunnolla, sillä syy siihen, miksi Huitsinnevada on varakas ja hyvinvoiva paikkakunta on se, että meitä ei ylensäkään kiinnosta toimia Tampereen Yliopiston susi- ja sekundaosaston tuotteitten mielipiteitten mukaisesti.\nKankinen totesi vielä, että me olemme täällä löytäneet sen asian, mikä estää kunnan menestyksekkään toiminnan ja vältämme sitä kaikin mahdollisin keinoin. Toimittajatyttönen oli kysynyt, että mikäs se menestyksekkään toiminnan estäjä sitten on, jolloin Kankinen oli kaivanut pöytälaatikostaan taskupeilin, kääntänyt sen niin, että toimittaja oli nähnyt oman peilikuvansa ja sitten Kankinen oli todennut, että sinä katsot sitä juuri nyt. Tyttö oli poistunut silminnähden närkästyneenä ja Kankinen arvasi, että hän kirjoittaisi Vihreän Piipertäjään tulikivenkatkuisen kirjoituksen. Siinähän kirjoittaa. Kiinnostus miljoona. Ei näillä selkosilla ihmiset lukeneet kuin Huitsinnevadan Paikallisdemokraattia. Siinähän Helsingin vihreät kitisevät keskenään. Eihän niillä ole hyvä olla, ellei niillä ole paha olla.\nTämän jälkeen kunnanjohtaja Kankinen kävi vielä kertaalleen tietokoneellaan. Oli vielä yksi asia tehtävänä, ennen kuin hänkin saattoi vaihtaa vapaalle. Hän vahvisti tilisiirron, jolla annettiin kahdensadan tuhannen euron avustus Huitsinnevadan aikamiesten erävalokuvausyhdistykselle. Tosiasiassa tämä yhdistys oli Huitsinnevadan Suojelukaarti. Pitihän kunnan pitää huoli turvallisuudestaan, kun se ei valtiota pahemmin kiinnostanut. Pojat olivat muutama päivä aikaisemmin napanneet kiinni muutaman Helsingistä tulleen rastatukkaisen roikkuperseen jotka olivat olleet kaatamassa Örnätjärven Erämiesten hirvitorneja.\nSuojelukaarti oli käyttänyt Härnävän kunnassa kehitettyä keskustelumenetelmää, eli juipit oli upotettu muutamaksi tunniksi kainaloitaan myöten suohon ja kuskattu sitten Pinnanmaan rajojen ulkopuolelle. Juipit olivat kuulemma käsittelyn jälkeen todenneet, että heillä ei ole enää kovin palavaa halua palata Pinnanmaalle, varsinkin kun heille tehtiin selväksi, että seuraava suohon upottaminen tapahtuu pää edellä. Puhumallahan ne asiat selviävät, totesi Kankinen itsekseen ja tuumasi vielä, että tässä avustuksessa verorahat ovat hyvässä ja asiallisessa käytössä.\nJaahah, näkyi olevan taas sähköpostia tullut. No enpä olis arvannutkaan, totesi Kankinen. Asioitten hallinnollinen vituralleen hässijä Luutaletitia Karasto-Vilkkuna Valvirasta ottaa taas kertaalleen yhteyttä ja valittaa siitä, ettei Huitsinnevadan kunta noudata virallisia pätevyysvaatimuksia palkatessaan henkilökuntaa. Kankinen naputteli lyhyen vastauksen, jossa hän totesi, että Huitsinnevadassa osaaminen ja kokemus merkitsevät edelleenkin enemmän kuin sellaisten ihmisten antama paperi, joilla ei ole varsinaisesta työstä mitään käsitystä. Jos asia ei Karasto-Vilkkunaa miellytä, hän voi tietysti antaa potkut koko kunnalle, mutta siihen hän tarvitsee armeijaa, joka tehtävään ei osallistu, sillä onhan sillä epäilemättä muutakin tekemistä kuin jonkun virastokalkkunan pahan mielen lääkitseminen vaikka hän toimistossaan itsensä hyvin tärkeäksi saattoi tunteakin.\nVirastopäivä alkoi olla Kankisen kohdalta pulkassa, mutta vastuullinen kunnanjohtaja päätti vielä lähteä hieman autoilemaan ja tapaamaan ihmisiä. Heitä vartenhan hän tätä työtään teki. Hän toivotti kunnantalon työntekijöille hyvät juhannukset ja hyppäsi autoonsa. Ensimmäiseksi hän ajoi osoitteeseen Nailonköyteen Hirttäytyjän Tie 6, jossa tiesi asuvan vanhan sotaveteraanin Eevertti Pätkäsen, joka oli aikanaan pistänyt U-linjalla konekiväärillään naapuria matalaksi. Kankinen tiesi, että tontilla kuuluisi olla muutakin porukkaa, ja pihaan ajaessaan hän huomasi, että niin olikin. Paikalla oli kuusi miestä Huitsinnevadan Suojelukaartista, joista kaksi nikkaroi miehen rappusia uusiksi ja neljä hakkasi halkoja liiteriin talvea varten.\nEevertti ja vaimonsa Anni halusivat ehdottomasti tarjota Kankiselle mukillisen lällänlierua, ja he nauttivat sen heidän rintamamiestalonsa pihalla. Kankinen totesi Eevertille ja Annille, että on todella mukavaa huomata, että nuorempi sukupolvi ei unohda sitä, mitä on joskus tehty ja on valmis tekemään oman osansa. Kankisen nuorin poika Jouni palveli parhaillaan Hömpstadin Nuivastoasemalla taisteluvökeltäjän erikoiskoulutuksessa.\nOli aika jatkaa eteenpäin. Huitsinnevadan Paikallisdemokraattiin. Oli vuotuisen tikanheittoseremonian aika. Huitsinnevadahan oli kuuluisa siitä, että siellä ei ollut mitään muuta kesätapahtumaa kuin juhannuksen jälkeisestä maanantaista alkava Totaalinen Kesätapahtumattomuus. Kesätapahtumattomuuden julisti suorassa radiolähetyksessä alkavaksi kunnanjohtaja itse, mukanaan toimittaja Antero Lärvänen ja äänimiehet Hösse ja Pertta. Kesätapahtumattomuuden julkistamispaikka valittiin aina sen mukaan, että Kankinen heitti Paikallisdemokraatin toimituksessa tikan Huitsinnevadan kartalle, ja siinä, mihin tikka osui, tapahtumattomuus julistettiin.\nKankinen ajoi Paikallisdemokraatin toimitukseen ja käveli sisään. Hösse oli ensimmäisenä vastassa ja tervehti Kankista:\n- No som´moro, kuntalaisten ylin edunvalvoja.\n- Som´moro teillekin, vapaan lehdistön edustajat. Kuis panee?\nAntero Lärvänen vastasi puolestaan tähän:\n- Oltais tehty haastattelu siitä Vihreän Piipertäjän toimittajasta joka puolestaan haastatteli sinua, mutta se perui haastattelun sinun haastattelusta saamaansa henkiseen pipiin vedoten. Mitä minä en sinänsä suuresti ihmettelekään. Sairaslomalle jäämisestä se puhui siinä mennessään. Ja joistain roikkuperseistä, joita täällä on kuulemma uitettu suossa.\n- Meinasiko se semmosta neljää rastatukkaista roikkupersettä, jotka olivat tulleet tänne harjoittamaan sabotaasia metsästysseuran toimintaa kohtaan?\n- Ja ne olivat tulleet tänne punaisella vuosimallin 1999 Toyota Corollalla?\n- Ja niillä oli mukanaan kaksi kaarisahaa ja moottorisaha, joka jumitti samantien, kun ne ei tajunneet panna siihen kaksitahtibensaa ja teräketjuöljyä?\n- En oo kyllä kuullut semmosista yhtään mitään. Mitä lie se toimittaja kuvitellut.\n- No sitähän minäkin. Ei ylitä Huitsinnevadan Paikallisdemokraatin uutiskynnystä.\nPertta ojensi Kankiselle tikan ja totesi:\n- Taitaa olla taas tämän aika.\nKankinen otti tikan ja heitti sen seinällä olevalle kartalle. Pertta meni katsomaan:\n- Jaahah, tämän vuotinen Kesätapahtumattomuus julkistetaan sitten keskellä Hevonperseenperseensuota.\nTarttee sitten ottaa kumisaappaat mukaan, totesi kunnanjohtaja Kankinen ja hyvästeli nämä vapaan sanan airueet, joita hän kovasti arvosti. Kankinen poistui Paikallisdemokraatin toimituksesta, ajoi eteenpäin ja huomasi, että Huitsinnevadan Sumuntiivistämön pihalla oli tuttu säiliörekka. Sehän oli ulkopaikkakuntalainen rekkakuski, joka täälläpäin tunnettiin lempinimellä KKi. Kankinen kurvasi Sumuntiivistämön pihalle ja ajoi rekan viereen, johon henkilökunta oli pumppaamassa putkiusvaa. Hän morjesti KKi:tä ja kysyi:\n- Sinä sitä vaan pitkää matkaa ajelet edelleenkin?\n- Joo, perheellisen on pakko yrittää. Mutta nyt minä olen tämän säiliörekan kanssa hakemassa seuraavan vuoden putkiusvat firmalle. Sehän on välttämätöntä tuo putkiusva raskaalle liikenteelle. Kun toiset nukkuu vuoteissaan mä putkeen usvaa panen vaan. Ja tää Huitsinnevadan putkiusva on kyllä ehdottomasti parasta, mitä tarjolla on.\n- Joo, tätähän myydään aina Alaskaan saakka. Meinasitko lähteä tästä suoraan ajamaan?\n- No en ihan suoraan. Käyn ensiksi tilaamassa firmalle Läjä-Tekistä uuden ökkötölöhölököttimen ja sen jälkeen ajattelin käydä syömässä Hotelli Yrjöperskeleessä, kun nyt täälläpäin olen käymässä. Siellä on taas tarjolla koppavoituita ja sitähän pitää syödä aina kun mahdollisuus on. Ei muualla Suomessa saa läheskään niin hyvää koppavoituita.\n- Vaan helevetti. Jätäpäs tuo myllymasiinasi parkkiin tähän pihalle ja hyppää minun koslaani, niin mennään molemmat. Ja minä tarjoan.\nKankinen ja KKi hyppäsivät Kankisen autoon, kävivät Läjä-Tekissä tilaamassa KKi:n firmalle tuoreen ökkötölöhölököttimen ja suuntasivat sen jälkeen kohti Hotelli Yrjöperskelettä. Matkan varrella Kankinen totesi, että niin Lötjösen kappularapsispellon kuin Kutvosen aattakätkäpellon kylväminen oli lopulta onnistunut, vaikka kevät oli ollut kylmä. Lötjönen ajoikin traktorillaan Kankista vastaan ja morjesti. Lötjösen ja Kankisen pojat olivat parhaita kavereita ja molemmat suorittivat varusmiespalvelustaan Hömpstadin Nuivastoasemalla. Samalla Huitsinnevadassa yleinen riistalintu eli kaakana lensi tien yli ja molemmat miehet totesivat, että ei olis kannattanut ampua, kun se oli liian kaakana. Tämän jälkeen miehiä vastaan ajoi vielä Pöntinen ikivanhalla IC-moottoripyörällään. Miehet morjestivat Pöntistä ja totesivat, että kyllä se suoran ykkösen jyrinä on sentään komeaa kuultavaa.\nHetken aikaa ajettuaan Kankinen kurvasi Hotelli Yrjöperskeleen pihaan. Heitä tervehti hotellin naapurin harmaa pystykorva Ärjy toteamalla että wäy wäy wäy yrrgllgörgglhauhau mmnjömnn vuff öywöywöy wuffhauhau mörlllglgl örr ja miehet totesivat yhteen ääneen, että tuo oli kyllä niin hyvin sanottu, että ei tuohon ole mitään lisättävää. Ärjy ei sen enempää keskittynyt tuttuihin vieraisiin, minkä nyt tervehti kohteliaisuuttaan sillä hän sen jälkeen aloitti keskustelun naapuruston koirien kanssa paikallisessa kuonobookissa. Keskustelu tuntui sisältävän painokasta ja hyvin perusteltua argumentointia, niin kuin koirilla yleensäkin. Fiksuja eläimiä, nuo koirat.\nMiehet siirtyivät ravintolan puolelle ja Kankinen huomasi, että Ykällä oli vieraanaan jo kertaallen maalliset murheet jättänyt ja takaisin taivaallis-maallisissa tehtävissä maan päälle palannut Taivaan ja Helvetin yhteisen loma- ja virkistyspalvelut Oy:n palveluksessa toimiva entinen sekä suomalainen ja amerikkalainen sotilas Aito Keravuori. Miehet näyttivät paiskaavan kättä ja naurahtavan. Persaukistenniemen Mökkikylän asioita siinä vissiin hoidettiin. Keravuori poistui paikalta ja Ykä moikkasi tulijoita:\n- Morjens Kankinen ja KKi. Mitäs häiskät?\n- Ajateltiin syödä annokset koppavoituita.\n- Ei muuta kuin pöytään. Talo tarjoaa.\n- Mitenkäs sulla tuo Persaukistenniemen mökkikylä? Keitäs siellä tällä hetkellä majailee?\n- No siellä vaihtui just vuokralaiset. Juhannuksen viettäjät tulivat. Ykkösmökissä on Martin Luther King ja Richard Nixon. Kakkosessa on Elvis Presley ja Frank Sinatra. Meinaavat muuten heittää juhannusaattona duokeikan. Kolmosessa on kakkosrähinän hävittäjä-ässiä. Mukana on Juutilaisen Illu ja Windin Hasse. Ja nelosmökki on nyt varattu ihan spesiaalitapaukseen. Siellä saunovat Yläkerran Äijä ja Alakerran Äijä. Ne tekevät siellä saunoessaan ylä- ja alakerran yhteisen viisivuotissuunnitelman. Vaikkei kumpikaan firma kommunismia pahemmin kannata. Mutta sen voin sanoa, että joka mökille pitää kuskata tolkuttomasti läskisoosia, muikkukukkoa ja ruisleipää.\n- No se on hyvä, että bisnes pyörii. Mutta mitenkäs se sähköntuotanto?\n- No meillähän on siellä sähkökeskuksessa neljä tuonpuoleiseen siirtynyttä vihrepiipertäjän sielua ja sen mukaan, mitä viimeksi laskin, niin niitten aikaansaama moraalisäteily kattaa 38% Huitsinnevadan kunnan sähkönkulutuksesta.\nYlva toi Kankiselle ja KKi:lle annokset koppavoituita ja miehet keskittyivät äyskäröimään sitä ääntä kohti. Ykä hyvästeli miehet ja sanoi, että hänellä on huoltohommia mökkikylässä. Viimeisteltyään maittavan sapuskansa miehet hyppäsivät Kankisen autoon ja Kankinen ajoi takaisin Huitsinnevadan Sumuntiivistämön pihalle, jossa KKi hyppäsi rekkaansa ja toivotti hyvät juhannukset. Kankinen toivotti samoin ja totesi itsekseen, että kyllä tämä Huitsinnevada on sentään hyvä paikka ihmisen olla ja elää.\nJa laitetaanpa vielä lukijoille perinteisen huitsinnevadalaisen koppavoituin resepti. Koppavoitui on ohrapohjainen ruoka, jota voidaan luokitella kategoriaan ”ankaraa mättöä”. Koppavoitui valmistetaan seuraavasti.\nKoppavoitui on täyttävää ja sisältää huomattavan ähkyvaaran.\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 13:58 45 kommenttia:\nTunnisteet: fiktio, Pinnanmaa, pitkät tarinat\n- Oletkos tyytyväinen elämääsi ja uraasi?\nPuolimetrinen kiiluvasilmäinen ilmassa leijaileva hahmo esitti kysymyksensä samalla kun kaatoi sohvalla istuvan miehen viinakaapista viskipaukut niin itselleen kuin miehellekin. Lupaa kysymättä, piru vie, kirjaimellisesti. Se oli täällä todellakin kuin kotonaan. Se vaan oli pari päivää sitten ilmestynyt ja todennut tylysti että moi, mä sitten muutan tänne asumaan. Eikä mies ollut jostain syystä saanut protestoitua. Olihan hän tuntenut tämän otuksen läsnäolon jollain tavalla jo ennenkin eikä sen ilmestyminen ollut loppujen lopuksi mikään yllätys. Mies otti pirun tarjoamasta viskipaukusta tukevan ryypyn, ähkäisi ja sanoi:\n- Niin no, olenhan minä kumminkin tehnyt huomattavan uran. Olen laajojen piirien arvostama henkilö. Olen saanut maassamme aikaan suuria muutoksia.\nEpäilyksen Pirun hymy leveni ja silmät kiiluivat kahta enemmän. Sohvalla istuva mies, nimeltään muuten Vanha Vasemmistohumanisti arvasi, että kohta tulee joku ilkeä kysymys. Hän oli aivan hiljattain viettänyt 70-vuotisjuhliaan hyvässä seurassa ja suuresti suitsutettuna. Hän oli arvostettu vasemmistohumanisti. Hän oli yliopistollinen vaikuttaja. Hän oli hallinnollinen vaikuttaja. Hän oli poliittinen vaikuttaja. Hän oli mediavaikuttaja. Hän oli mielipidevaikuttaja. Hän oli edelläkävijä ja suuri suomalainen suunnannäyttäjä. Mutta juuri tällä hetkellä hänestä tuntui, että juhlatunnelma alkaa varsin pian latistua, eikä paikalla ollut enää vaikuttaja, vaan pelkkä mies. Ja nyt ehkä katsottaisiin, mitä se mies oikeastaan oli. Pikkuinen piru puhui vähän enemmän kuin pikkuisen pirullisella äänellä:\n- En minä kysynyt sitä, kuinka moni sinua arvostaa. Enkä sitäkään, kuinka moni sinua arvostaa julkisesti, koska julkisesti sinua on pakko arvostaa. Muuten saattaisi joutua sinun muokkaamassasi maassa epäilyttävien listalle. Mutta niitä muutoksiahan sinä teit niin. Paljonkin. Miksi sinä oikeastaan halusit tehdä niitä? Se sukupolvi, joka soti sodat ja jälleenrakensi Suomen oli saanut asiat etenemään oikeastaan varsin mallilleen. Maa oli selvinnyt sodasta ja noussut köyhyydestä hyvinvointiin. Miksi et todennut, että kun tää kerran toimii, niin ei räplätä ja olisit voinut jatkaa samalla linjalla? Korkeintaan hienosäätöjä tehden. Mutta sinun piti mennä ja kääntää kaikki päälaelleen?\nVanha Vasemmistohumanisti tunsi olonsa omituiseksi. Jos joku ihminen olisi esittänyt hänelle tuollaisen kysymyksen, hän olisi kaiken arvovaltansa turvin käskenyt kysyjän suksia helvettiin ja olisi vielä nykinyt kaikista mahdollisista naruista, että kysyjän henkilökohtainen ura tuhottaisiin. Mutta tuo kummallinen, kyynärän mittainen, sarvipäinen, sorkkajalkainen, kiiluvasilmäinen ja rikinkatkua piereskelevä olento muutti hänet, hitto, milloin hän oli tosimielessä edes käyttänyt tätä sanaa… rehelliseksi. Tukevan viskihörpyn se vaati, mutta sitten hän vastasi:\n- Niin… päälaelleen… no, pakko myöntää. Mutta ajattele, minkälaiset saappaat se sukupolvi minulle jätti. Menivät ja pelastivat sodassa koko kansan. Ja sen jälkeen jälleenrakensivat maan. Ja kaiken lisäksi vielä aikaansaivat huomattavan hyvinvoinnin. En minä siitä olisi paremmaksi pystynyt pistämään. Hitto vie, en olisi pystynyt edes murto-osaan siitä kuin ne jäärät. Ehkä omena putosi kauas puusta. Mutta on sillä omenallakin oikeutensa. Minäkin halusin päteä. Kyllä minullakin oli oikeus olla jotakin. Minullakin oli oikeus jättää merkkini historiaan.\n- Päätit sitten katsoa edellisen sukupolven tekoja vääristyneen peilin kautta ja väitit, että se sukupolvi olikin taantumuksellinen edistyksen jarru? Ja kaltaistesi kanssa päätit tehdä kaiken juuri toisinpäin.\n- No perkele, niin päätin. Se oli helpoin tie. Katsoin, mitä se sukupolvi oli tehnyt, katsoin mikä sille oli arvokasta ja ryhdyin kuvainraastajaksi. Rakentamaan minusta ei olisi kuitenkaan ollut. Ainakaan minkään konkreettisen rakentajaksi. Niinpä ryhdyin repimään ja samalla julistin rakentavani humanistisempaa ja inhimillisempää yhteiskuntaa. Vaikka lähinnä haistattelin sodankäyneelle sukupolvelle, kun se siirtyi eläkkeelle ja minusta tuli se, joka suunnan määräsi.\n- Ja sitä myötä muutitkin sitten suomalaisessa reaalitodellisuudessa Neuvostoliiton ihan oikeaksi Rauhanvaltioksi? Sen saman maan, joka yritti valloittaa ja orjuuttaa oman maasi, ehkä siirtää sen kansan jonnekin huuthelvettiin ja kenties tuhota sen kokonaan.\n- No joo, mutta se edellinen sukupolvi aloitti sen liturgian julistamisen.\n- Se aloitti sodan jälkeen sen liturgian julistamisen, kun oli hiljainen pakko. Ei se siihen uskonut, kunhan julisti. Koska sillä saatiin naapuri tyytyväiseksi. Mutta sinä höhlä nielit sen liturgian viimeistä tavua myöten kokonaan ja aloit oikeasti uskoa siihen. Etkös alkanutkin? Älä väitä vastaan, pelle. Ja siinä vaiheessa lojaalisuuttasi omaa isänmaatasi kohtaan ei enää ollutkaan. Oli vain urallaan etenevä vasemmistohumanisti, joka tajusi, mistä narusta nykäistä, mitä tissiä imeä, mitä pyllyä lipaista ja mihin suuntaan kumartaa.\nTässä vaiheessa Vanha Vasemmistohumanisti ojensi tyhjää viskimukiaan Epäilyksen Pirua kohti, piru ymmärsi yskän ja lennähti täyttämään sen pirullisen tarkasti piripintaan. Halusi kumminkin varmaan muistuttaa Marskin Ryypystä. Ihan piruuttaan. Mutta viinan kanssa läträtessä Vanha Humanisti ei ollut ensimmäistä kertaa pappia kyydissä, joten jokainen pisara meni sinne, minne kuuluikin ja ähkäyksen jälkeen hän jatkoi:\n- Uskoinhan minä. Se oli jotenkin yksinkertaista ja itsestäänselvää. Se oli sitä kuvainraastamista. Kun se vanhempi sukupolvi oli ollut niin monta vuotta pyssysillä Neuvostoliiton kanssa ja minä halusin käydä sukupolvikapinaa, niin tottahan Neuvostoliitosta tehtiin kaikkien kansojen ystävä. Suomi on kotimaani, Neuvostoliitto isänmaani. Kuka oot, mistä tuut, minnen menet sä? Osoitteeni on Neuvostomaa. Ei tarvita tarkkoja karttoja. Moi adres Sovjetskij Sojuz… niin… perhana… minä uskoin ihan tosissani… ja sitä myötähän minä varmistin itselleni pohjan huomattavalle uralleni. Mikäs oli varmistellessa, kun oli valmiit nuotit. Vaikka kyllähän senkin ajan Suomessa vähän toisenlaisiakin faktoja oli tarjolla. En minä sitä kiistä. Minä vaan sivuutin ne. Nehän olisivat tukeneet sitä väitettä, että minä itsekin olisin ollut väärässä.\n- Mutta kävithän sinä siellä Neuvostoliitossa rauhan-, ystävyyden-, levennyksen- ja laajennuksen reissuilla vaikka kuinka monta kertaa? Eikö siellä silmät auenneet?\n- Nääh, siellähän meitä pidettiin kuin kukkaa kämmenellä eikä me mitään tavallisia kolhoosityöläisiä tavattu. Spesiaalireissujahan ne. Ruoka oli niin ykköstä kuin kuvitella saattoi, viina ei taatusti loppunut kesken ja isäntäväki piti huolen että vällyjenkin alla oli mukavasti kuhinaa. Itse asiassa minä tossa 90-luvun loppupuolella tapasin erään eläkkeelle jääneen KGB:n everstin, joka kertoi, että minunkin hässimisiäni paikallisten Tatjanoitten kanssa oli salaa filmattu parin pornoleffan verran. Ne olivat ensiksi ajatelleet kiristää minua niillä, mutta todenneet sitten, että miksi suotta kiristää, kun jätkä lörpöttelee kaiken tietämänsä muutenkin. Höh, minusta ei ollut edes vakoilijaksi. Kyllähän minä sitten 80-luvulla rupesin itse, viimeisten joukossa, varmaan vasta venäläistenkin jälkeen tajuamaan, että homma on kussut siellä koko ajan. Se kyllä pisti silloin hävettämään, kun me suomalaiset vasemmistohumanistit niin ylistimme paikallisia oloja, haukuimme omaa maatamme ja menimme vielä opettamaan niille neuvostokansalaisille, kuinka ollaan oikeita tovereita.\nEpäilyksen Piru kopsautti uuden viskipullon kyynärpäätään vasten, nirskautti korkin auki, täytti lasit ja kysyi:\n- Vaan sittenhän se meni koko rauhanvaltio köllälleen että pätkähti. Vuonna 1991. Olisithan sinä silloin voinut todeta, edes hienon diplomaattisesti kiertäen että ehkä hieman arviointivirheitä tuli tehtyä.\n- Ei minusta ollut siihen. Ajatteles, pirulainen. Se minua edeltävä sukupolvi toimi oikein ja minä koko suomettumisen ajan tuomitsin sen toimineen väärin vaikka itse toimin päin persettä ja sitä oikein toiminutta sukupolvea haukkuessani samalla kumarsin aggressiivisen ja valloitushaluisen diktatuurin edessä. Sen tunnustaminen olisi ollut tuplahäpeä. Minun egoni ei vaan kertakaikkiaan olisi kestänyt sitä. Siksi olin hiljaa koko asiasta ja olen vieläkin. Pakkohan minun on olla, muuten asettaisin koko urani kyseenalaiseksi. Mitä se tietysti onkin, mutta tartteekos sitä kaikille kertoa? Minä vaan yksinkertaisesti kieltäydyin puhumasta koko asiasta.\n- Niin, tiedänhän minä sen. Vasemmistohumanistin ego on kuin pikkunen kissinpentu. Sitä pitää silittää ja varovaisesti sitäkin, ettei vaan ota kipeetä. Mutta mennääs ajassa taaksepäin. Sinä sitten niinsanotusti uudistit myös meidän oikeusjärjestelmän ja vankilatkin. Pistit ne humaaniin ja inhimilliseen kuosiin. Eli juuri nurinpäin kuin aikaisemmin. Ja vituralleenhan sekin sitten meni.\n- Mutta toinhan minä sentään humanismin suomalaiseen oikeuskäytäntöön.\n- Myöntää täytyy, myöntää täytyy. Ainakin sanana. Ja sen myötä sait aikaiseksi sen, että väkivaltarikoksista ei tahdo päästä enää istumaan oikein millään, tuomiot ovat säännöllisesti asteikon alapäästä ja ehdollisia tuomioita tulee toisensa perään puoli tusinaa ja ylikin ennen kuin häkki heilahtaa. Joku vähemmän humaani yksilö voisi miettiä, että oikeuslaitoksen tehtävänä on nykyisin pitää rikolliset ja nimenomaan väkivaltarikolliset vapaana ja ihmisten kiusana kaikin mahdollisin keinoin ja tavalliset ihmiset been spending most their lives, living in the gangsta's paradise.\n- Vapauden riisto on kuitenkin ihmiselle niin radikaali keino, että sitä tulee viimeiseen asti välttää. Sillä eihän humaanissa oikeuskäytännössä ole suinkaan kyse rankaisusta, vaan ihmisen kasvattamisesta ja palauttamisesta takaisin yhteiskunnan kannalta hyödylliseksi yksilöksi. Tämähän on luonnollista ja oikeudenmukaistakin, sillä jos yhteiskunta on riistänyt yksilöltä onnistumisen edellytykset ja näin ollen ajanut hänet rikoksen tielle on yhteiskunnalla myös velvollisuus auttaa syrjäytynyttä yksilöä sen sijaan että rankaisisi häntä yhteiskunnan omasta epäonnistumisesta.\n- Ja samalla sinä sitten veitkin ihmiseltä vastuun omista tekemisistään ja teit hänestä joittenkin määrittelemiesi yhteiskunnallisten lainalaisuuksien mukaan nytkivän marionetin. Ja mikäs sinulta muuten tässä yhtälössä unohtui? Tuleeko mieleen?\n- Niin no… se rikoksen uhri… mutta kun se ei oikein mahtunut siihen yhtälöön… siihen kysymykseen minä en oikein pystynyt vastaamaan, sillä vastaus ei olisi tukenut luomaani teoriaa… niinpä minä sitten vaan jätin sen huomioimatta… onhan jakolaskussakin jakojäännös…\nEpäilyksen Piru naukkasi viskinsä loppuun ja katseli Vanhaa Vasemmistohumanistia pää hieman kallellaan ja ilkeästi hymyillen:\n- Onkos sulle Vanha Vasemmistohumanisti tullut koskaan mieleen se, että noin henkilönä sinä olet aika paska jätkä? Mulkku miehekseen, jos näin ilmaistaisiin.\n- En minä sitä kiistä. Itsekäs ja itseään täynnä oleva mulkkuhan minä. Mutta vaikutusvaltainen sellainen. Ja ulkoinen kuvani on niin puhdas, että sen päältä voisi vaikka syödä. Peiliin katsoessani minulla on kieltämättä hieman ongelmaa, mutta se on minun ongelmani.\n- Niin että ei muusta väliä, kunhan saadaan aikanaan Helsingin Sanomiin kaunis nekrologi. Mutta minua voit pitää nyt virkaatekevänä peilikuvanasi ja minulle voitkin kertoa rehellisesti, että kuinkas tämä oikeusjärjestelmän uudistaminen sitten onnistui?\nVanha Vasemmistohumanisti katsoi hetken ajan tyhjin silmin eteensä, nosti sitten katseensa kohti Epäilyksen Pirua ja sanoi:\n- Jaa kuinka onnistui? No päin persettähän se meni. Mitä tässä selvässä asiassa valehtelemaan. Laki ja sen tulkinta suojelee niitä ihmisiä, jotka eivät sitä noudata ja lähinnä kiusaa niitä, jotka sitä taas noudattavat. Mutta luuletko että minä sen julkisesti tunnustan? Virallisesti oikeusjärjestelmämme on yksi maailman edistyksellisimpiä. Sillä nythän valvontakoneistomme vahtii enemmän sitä, että puhuiko Arska poliittisesti rumia kuin sitä, mahtoiko Arska ryöstää jonkun. Ja edistyksellisissä yhteiskunnissahan on tunnetusti niin, että poliittinen vanki on suurempi uhka kuin kriminaalivanki.\nJa se edistyksellinen yhteiskuntahan tässä on se alfa ja omega, totesi Epäilyksen Piru ja naurahti kuulostaen ovelta, jonka saranoita ei oltu öljytty sataan vuoteen. Sitten se pisti palamaan nortin, puhalsi parikymmentä savurengasta ja siirtyi sessiossa eteenpäin:\n- Pistit sitten pystyyn sen peruskoulunkin. Ja sitä myötä sitten romahdutit koko opettajan auktoriteetin, niin että lopputuloksena oli anarkia ja toisiaan heikompia rääkkäävien psykopaattien ikioma esiintymislava. Ja nyt rääkättävänä ovat jo opettajatkin.\nVanha Vasemmistohumanisti ryki hieman väsähtänyttä virkayskää ja huomautti:\n- Anarkiahan siitä tuli, mutta on otettava huomioon, että se on vain selvä ja välttämätön muutos siihen, että minua edeltävän sukupolven opetusmalli oli autoritaarinen ja opettajan ehdottomaan valtaan perustuva malli ja pääasiahan oli nimenomaan pyrkiä aivan toisenlaiseen, humanistisempaan ratkaisuun.\n- Osana sukupolvikapinaa ja –kateutta? Ei siksi, että tehtäisiin jotain parempaa, vaan siksi, että tehtäisiin asiat jotenkin toisin, kuin se aikaisempi sukupolvi teki?\n- Niin, no joo. Oikeastaan se, mitä sinä sanoit oli synonyymi sille, mitä minä sanoin, mutta oma sanomani näyttää paljon paremmalta lehdissä. Kysehän oli muutoksesta ja muutos on siirtymä yhdestä asiasta tai käytännöstä toiseen. Aikaansaamassani opetusjärjestelmän rukkauksessa pyrittiin muutokseen ja muutos saatiin aikaiseksi. Se, että samalla hässittiin koko koulu vituralleen ei sinänsä liity kyseiseen asiaan. Se on vain muutoksen sivujuonne ja alkuperäinen projekti kuitenkin onnistui. Ja onhan tässä järjestelmässä kumminkin se etu, että sillä mahdollistetaan mahdollisimman monen ihmisen kouluttautuminen ylempään korkeakoulututkintoon.\n- Ja niitähän sitten kouluttautui. Olit mukana luomassa joutomaisterien armeijaa joitten suojatyöllistäminen osaltaan räjäytti julkisen sektorin kulut niin taivaisiin, että niitä maksaa vielä nykyisten mukuloitten lapsenlapsetkin. Ei sulla juolahtanut mieleen, että jonkun pitää tehdä varsinaiset työtkin eikä vain notkua yliopistolla?\n- Muistuttaisin, että minä en ole kansantaloustieteilijä. Minä en laske, vaan luon suuntaviivoja. Toisten tehtävä on sitten hankkia niitä varten tarvittavat resurssit. Kehittyneessä yhteiskunnassa vallitsee työnjako. Ja mitä tulee työhön, niin yliopistolla notkuminen on nimenomaan ollut minun työtäni. Näenhän minä toki kadulla kulkiessani niitä keltaisilla huomioliiveillä varustettuja heppuja päivittäin. Aika ajoin mielessä on käynyt, että niitten hommia olisi ollut ehkä kiva joskus kokeilla. Nimenomaan kokeilla, sillä olishan ne varmaan melko tympeitä hommia tehdä noin niin kuin varsinaiseksi työkseen. Ei sovi minun hipiälleni. Ja minua kuitenkin tarvittiin suurempiin tehtäviin. Ei ihan mukavasti toimivaa valtakuntaa saada menemään perseelleen ilman korkeamman koulutuksen omaavia akateemisia ammattilaisia. Ei siihen haalariväestä ole.\nEpäilyksen Piru nauraa kihersi pikkuhiljaa ja Vanha Vasemmistohumanisti mietti itsekseen, että sanoinkohan minä just sen, mitä minun korvat kuuli minun sanoneen. Tää rehellisyys alkaa pikku hiljaa käydä hermoille. Epäilyksen Piru huomasi, että nyt on selvästi humanistillakin hermosavujen paikka ja se tarjosi ja sytytti hänelle Nortin, minkä jälkeen se jatkoi:\n- Kyllähän se näin on. Maan rakentamiseen pystyvät insinöörit ja duunarit, mutta sen pilaamiseen tarvitaan laaja-alaisempaa akateemista näkemystä. Vaan jatketaanpa, kun on alkuun päästy ja meillä on niin lystiä että. Veit sitten Suomen Euroopan Unioniin, vaikka oikein hyvin tiesit, mitä tuleman pitää. Suomi on nyt muuttunut itsenäisestä valtiosta maakunnaksi jossain Takahikiän Perähikiällä ja sen mainostettu poliittinen painoarvo niissä pöydissä joissa asioissa päätetään vastaa satiaisen munissa elävää kutiaista.\n- Ehkä joo, mutta niissä pöydissä me kuitenkin istutaan. Ilman vaikutusvaltaa ehkä. Mutta ei se ole olennaista. Omalta osaltani voin perustella syitäni historialla. Kas kun se minua edeltävä sukupolvi ampumalla varmisti sen, ettei meistä tullut osa suurempaa kansojen yhteisöä, niin tottahan minun piti hoitaa se asia pois kuleksimasta ja tehdä juuri päinvastoin. Kun se aikaisempi kansojen rauhanyhteisö sitten otti ja päätti hajottaa itse itsensä. Mutta ei sekään tuottanut ongelmaa. Vaihdettiin vain ryssä bryssäksi. Mutta ei se ole ainoa syy. On toinenkin.\n- Mikä sitten?\n- Minähän olen teoreetikko. Olen lukenut miljoona sivua hyvää sosialismin teoriaa, ja enköhän parikymmentätuhatta sivua ole itsekin naputellut. Olen aina ollut sitä mieltä, että jos käytäntö ei vastaa teoriaa, niin vika on käytännössä. Ja mitäs minun teosteni kolmekymmentä viimeistä sivua aina ovat?\n- Hmm… joo… lähdeluettelo.\n- Kyllä. Minä olen aina nojannut ajatuksissani johonkin. Toisiin sosialismin teoreetikkoihin. Ei minulla oikeastaan ole ollut koskaan ensimmäistäkään itsenäistä ajatusta. Koko elämäntyönikin on ollut – niin kuin totesitkin – sitä, että olen katsonut isieni sukupolveni työtä vääristyneen peilin kautta, laittanut voipaperin sen peilikuvan päälle ja sitten piirtänyt sen tiekartakseni. Ja sitä kautta en oikein ymmärrä ajatusta itsenäisyydestä. En henkilökohtaisesta enkä kansallisesta. Tavallista ihmistä pitää ohjeistaa viisaampien taholta ja kyllä myös valtion pitää nojata johonkin suurempaan. Ja jos se nojatessaan sulautuu, silloin niin kuuluukin tapahtua. Tärkeintä ovat kuitenkin ideat. Minun esittämäni ideat. Jotka moni muu on esittänyt ennen minua. Aivan samoilla tuloksilla. Se tuo maailmaan tiettyä jatkuvuutta. Asiat hässitään vasemmistolaisesti vituralleen aina uudelleen ja uudelleen.\nVanha Vasemmistohumanisti mietti paria viimeistä lausettaan ja ihmetteli, että mikähän hemmetin rehellisyyskohtaus minulla nyt ihan oikeasti onkaan menossa. Epäilyksen Piru nosti peukaloaan, totesi että way to go, näin toteaa Maakansa ja jatkaa, ja jatkoi itsekin:\n- Mennäänpä vielä vuoteen 1990. Silloin piti sitten saada aikaiseksi suomalaisen väestörakenteen muutos ja alkaa kuskata maahamme porukkaa, jotka ovat tässä ajan kuluessa osoittautuneet kantaväestölle pelkäksi kulungiksi, joka ei ikinä sopeudu yhteiskuntaamme ja vielä kaiken lisäksi varsin väkivaltaiseksi sellaiseksi. Siitä huolimatta niitä pitäisi saada tänne koko ajan lisää ja sinä olet aktiivisesti huseerannut mukana tässä hysteriassa. Kansainvälinen solidaarisuus tovereitten keskenkö sinua tässä hurjuudessa eteenpäin on ajanut vaiko ehkä mikä?\n- Kansainvälinen solidaarisuus my ass. Sillä mitään tekemistä tämän kanssa ole. Niin kuin tässä on todettu, niin kaikki toimintani pohjautuu katkeraan sukupolvikapinaani. Minua edeltänyt sukupolvi eli aikaa, jolloin ulkopuolinen tekijä olisi hyvin mielellään muuttanut Suomen väestörakennetta, mutta se kyseinen sukupolvi esti sen ampumalla. Minä taas toteutan sen antautumalla. Tämä oli oikeastaan se viimeinen voittoni, jolla varmistin, että likimain kaikki edellisen sukupolven perintö on saatu pilattua. Ja tämä on myös näkyvä voitto, eräänlainen henkilökohtainen voittopokaalien sarja, jonka näen päivittäin kun kuljen Helsingissä. Etnistä rikkautta ja säkkejä naisten päällä. Ei se ehkä niin viisasta ole, mutta tiedän sen olevan jotain aivan muuta, kuin mitä minua edeltävä sukupolvi olisi halunnut. Tämä voittopokaalien sarja oli aika muutenkin saada meillekin, sillä hyvin monissa muissa Euroopan maissa se jo oli, enkä olisi voinut levätä, ennen kuin se olisi täälläkin.\nEpäilyksen piru katseli Vanhaa Vasemmistohumanistia pää hieman kallellaan. Tällä kertaa se ei hymyillyt, vaan oli pelkästään pohtivan, ehkä jopa surullisen näköinen. Jos tapaamista olisi katsellut joku ulkopuolinen, hän olisi hätkähtänyt, sillä tuon pikkupirun ilmeessä näytti olevan enemmän inhimillisyyttä kuin itseään täynnä olevassa Vanhassa Vasemmistohumanistissa. Epäilyksen piru jatkoi:\n- Henkilökohtaisia voittopokaaleita siis? Vaikka hyvin tiesit, minkälaisen yhteiskunnallisen aikapommin se aikanaan aiheuttaa? Kyse oli siis vain sinusta, sinun egostasi ja sinun sukupolvikapinastasi?\n- No totta munassa oli! Pääasia, että tunsin voittaneeni ja saaneeni tahtoni läpi. Ei minun tarvitse miettiä seurauksia. Eivät ne minua kosketa. Ne ovat rahvaan ongelmaa. Sen rahvaan, joka elättää minut, ja mikä sen osa kuuluu olla jatkossakin. Minulle elämä on teoriaa ja minun teoriani mukaan kuuluu elää toistenkin. Koska minä olen saanut siihen mahdollisuuden. Tiedätkös, minä osasin odottaa sinua. Olen jutellut Erään Vihreän kanssa. Olen myös jutellut Erään Toimittajan ja Erään Virkamiehen kanssa. Ja he kaikki kertoivat, että et toimi yksin. Sinulla on apunasi olento nimeltä Omatunto. Mutta sitä ei ole näkynyt koko keskustelumme aikana. Et taida mahtaa minulle mitään.\n- Oletko muuten miettinyt, että miksi olet ollut minulle niin rehellinen?\n- Hä? No olen joo, mutta…\nSamassa Vanha Vasemmistohumanisti tunsi, että hänestä irtaantui jotain. Läpinäkyvä, häilyvä olento. Se alkoi puhua:\n- Morjens, Vanha Vasemmistohumanisti. Minä olen Omatunto. Minä olen ollut sinussa heti siitä hetkestä kun aloit puhua Epäilyksen Pirun kanssa. Sinä olet vain niin täynnä itseäsi, ettet huomannut tuloani. Enkä minä ole mikä tahansa omatunto. Minä olen sinun henkilökohtainen omatuntosi. Ja minä tulin jäädäkseni. Sinulla ei ole enää paluuta entiseen. Ajatukseni ovat sinun ajatuksiasi. Tunteeni ovat sinun tunteitasi. Minä en laita niitä päähäsi, vaan kaivan ne syvältä sisimmästäsi. Sieltä, mihin sinä olet ne haudannut, päätettyäsi ettet niitä tarvitse. Tulet löytämään uudelleen Häpeän. Tulet löytämään Katumuksen. Ja ajan myötä tulet löytämään myös Halun Sovittaa.\nNyt puhui puolestaan Epäilyksen Piru. Se hymyili jälleen. Mutta ei pirullisesti, niin kuin tavallisesti, vaan jotenkin lämpimästi:\n- Niin. Halun Sovittaa. Ei kestä kauaakaan, kun mielessäsi alkaa pyöriä kolme mahdollisuutta. Ensimmäinen mahdollisuus on, että avaudut julkisesti, ja tunnustat kaiken, minkä olet tehnyt. Tunnustat kaiken, minkä olet saanut aikaiseksi. Pyydät anteeksi, ja alat parhaasi mukaan korjata jälkiäsi. Tulevien sukupolvien vuoksi. Saat vastaasi hirvittävän humanistisen joukkorääkymisen ja sinut leimataan luopioksi. Mutta ne tulevat sukupolvet muistavat aikanaan sinut suurena miehenä, joka aikanaan ensimmäisenä puhkaisi vuosikymmenien kuplan. Miehenä, joka tunnusti virheensä ja kantoi vastuunsa.\nOmatunto jatkoi puolestaan:\n- Toinen vaihtoehto on se, että jatkat entisellä linjallasi. Kirjoitat varmaakin jo huomenna taas tulikivenkatkuisen kolumnin suomalaisesta rasismista, suvaitsemattomuudesta, älyllisestä kapea-alaisuudesta ja henkisestä köyhyydestä. Sinua suitsutetaan niin kuin aina ennenkin. Mutta se ei enää riitä sinulle. Pelkuruutesi syö sinua sisältä, ja koska minä olen nyt osa sinua, ei epäilys ja häpeä lähde sisältäsi enää koskaan pois. Et tule saamaan rauhaa. Kuollessasi tiedät, että Helsingin Sanomat kirjoittavat sinusta ylistävän nekrologin, mutta tulevat sukupolvet sijoittavat sinut historian kirjoissa samalle riville O.W.Kuusisen kanssa. Ennen vanhaan tuskin olisit siitä nakannut paskaakaan, mutta huomaat, että arvosi saattavat muuttua vielä vanhana miehenä. Kun alat tajuta, mitä olet tehnyt.\nVanha Vasemmistohumanisti otti pöydällä olevan viskipullon, kaatoi sen loput lasiin, veti huikan yhdellä hörpyllä ja kysyi sitten:\n- Entäs se kolmas vaihtoehto?\nEpäilyksen Piru otti taas naamalleen pirullisimman hymynsä, iski silmää ja sanoi:\nTiesihän hän. Jostain syystä hän oli ostanut viikko sitten kiepin tukevaa köyttä, vaikka ei ollut sitä varsinaisesti tarvinnut. Ja välillä hän oli huomannut unohtuneensa katselemaan pihakoivuaan, varsinkin sen alinta, sivulle sojottavaa kolmen metrin korkeudessa olevaa paksua oksaa. Nyt hän ymmärsi miksi. Se olisi pakokeino. Mutta häpeällinen. Oman käden kautta. Ihmiset alkaisivat ajatella. Lehdet kirjoittaisivat. Toimittajat spekuloisivat. Mitä se tekisi hänen maineelleen?\nOmatunto sanoi vielä:\n- Tulen piinaamaan sinua koko loppuikäsi. Ja hyvin pian huomaat, että se olet sinä itse, joka piinaat itseäsi. Et pysty enää valehtelemaan itsellesi. Sinua on ajanut urallasi pelkkä itsekkyys. Itsekkyys, jonka hinnan sinä olet maksattanut toisilla.\nSitten Omatunto sujahti takaisin Vanhan Vasemmistohumanistin sisään ja hän tiesi, että paluuta ei todellakaan olisi. Epäilyksen Piru leijaili hänen eteensä, laski pöydälle avaamattoman viskipullon, askin norttia ja totesi:\n- Luulenpa, ettemme tapaa enää. Sinä et tarvitse minua enää. Mutta tuota viskiä ja tupakkia saatat tarvita.\nSitten se katosi. Vanha Vasemmistohumanisti jäi tuijottamaan tyhjin katsein eteensä. Tunnit kuluivat. Ainoa liike, mitä hänellä oli, oli viskilasin täyttö ja tupakin sytytys. Ilme oli ollut tyhjä, mutta päässä myllersi. Yhtä-äkkiä hän tajusi, että huoneessa oli joku toinenkin. Synkkä, tummanpuhuva olento. Hän tunnisti sen. Sehän on Kuolema. Hän tunsi riemua. Tämä olisi ratkaisu. Pako valinnasta. Ennen kaikkea pako vastuusta.\n- Tulitko päästämään minut piinasta?\n- No enhän toki. Älä jätkä kuvittelekaan, että pääsisit niin helpolla.\nKuolema ojensi aineettoman kätensä ja se upposi Vanhan Vasemmistohumanistin sisuksiin. Hän tunsi kihelmöintiä. Sitten Kuolema otti kätensä pois.\n- Mitä… mitä sinä minulle teit?\n- Paransin sinut maksasyövästä. Sait juuri kymmenen vuotta lisää elinaikaa. Syöpä oli vasta alussa, mutta hyvin ärhäkkää tyyppiä. Olisit ollut kolmessa kuukaudessa kanttuvei. Ja sehän ei käy päinsä. Sinulle annettiin pähkinä purtavaksi. Ja minä haluan, että sinä nakerrat sen loppuun asti. Tulen säännöllisesti katsomaan sinua, ja nauttimaan siitä, että sinä kiehut niissä liemissä mitkä olet itse keittänyt. Katsos, kyllä Kuolemallakin pitää olla oikeus vapaa-ajan viihteeseen. Raskas työ vaatii raskaat huvit.\nKuolemakin poistui paikalta. Vanha Vasemmistohumanisti jäi yksin ajatustensa kanssa. Ja hän ajatteli, että jos ihminen laitettiin kohtaamaan kaikki se paha, mitä hän oli saanut aikaiseksi muille ihmisille, eikä hänellä ollut mahdollisuutta paeta sitä…\n…niin eikö hän silloin ollutkin Helvetissä?\nLähettänyt Yrjöperskeles klo 14:50 29 kommenttia:\nTunnisteet: epäilyksen piru, fiktio, pitkät tarinat, vasemmisto


Bi ihmeellinen lesbo - copperboppers.com\nEbony äiti xnxx Äiti xxx kypsä Todelliset paikalliset saattajat Maalattu vaatteet video Latina vitun putki Putki vapaa webcam\nTärkein > Sukupuoli > Bi ihmeellinen lesbo\nSaat paketin viikon tiedeuutisia joka perjantai. Tapauksesta huolimatta, tai ehkä juuri sen takia, Issa tietää olevansa hetero. Ylpeästi - Lue Sunnuntaisuomalaisen sensuroitu homoartikkeli Osa myös elää kaapissa työpaikalla ja sukulaisten seurassa, mikä on stressaava.\nApp Store Google Play App iTunes App. Musta kunto opettaja. Bi ihmeellinen lesbo. Kotirintaman uuvuttavan, virikkeettömän arjen vastapainoksi Anna haluaa edistää yliopisto-opintojaan ja kaipaa elämäänsä kepeyttä ja hehkuvaa paloa. Kyllähän sitä kaikki tekee pahempiakin asioita toisten huomion saamiseksi tai oman egon pönkitykseksi Keskustelu24 Ryhmät Lesbo, gay, bi ja trans Lesbot.\nIt may not display this or other websites correctly. Sillon se oli hauskaa, tytöt sai ihmeen pienellä paljon huomiota.\nIntohimot ja muut omantunnonkysymykset synnyttävät aina uusia haasteita. Porn star sukupuoli foto. Puhelimessa ollaan sentään puhuttu, mutta ei tästä feikkaamisesta juurta jaksaen. Ja se siinä juuri ärsyttää. No nyt Kars puhuu puuta heinää. It may not display this or other websites correctly. Palveluopas Suomen homobaarit Paikalliset sivut HelsinkiHämeenlinnaJoensuu JyväskyläMaarianhaminaKajaani KemiKokkolaKotkaKouvolaKuopio LahtiLappeenrantaMaarianhamina MikkeliOuluPoriRaaheRauma RovaniemiSeinäjokiTampere TornioTurkuVaasa Menovinkit ja tapahtumat TV-kalenteri Pride-kalenteri Linkit: En kadu mitään, ja olen tyytyväinen, että se tapahtui.\nNaisen on lisäksi vaikeampaa löytää tyttöystävää kuin poikaystävää, koska naisista kiinnostuneita naisia nyt vain on vähemmän kuin naisista kiinnostuneita miehiä. Jos joskus sua uskaltaisin lähestyä. Puuttuuko kukaan teinien heteroseksi-kokeiluihin? Muotilesboja saan kiittää mm. Ehkä alitajuisesti ajattelet sitä ulospääsynä huonosta avioliitosta ja siksi olet valinnut tunteidesi kohteeksi naisen.\nOlen ollut usein ihmeissäni siitä, että jotkut ihmiset todella pahasti tuomitsevat heidät, jotka eivät ole heteroseksuaaleja. Testaa, mitä persoonallisuustyyppiä edustat: Mutta jos antaa käyttää itseään hyväksi, ansaitsee tulla hyväksikäytetyksi.\nYstävän varoitus, ettei Pat ole vaimoainesta, kaikui kuuroille korville. Jos he ovat muuten tasa-arvoisia työntekijöitä, niin katsotaan kumman määräaikaista sopimusta jatketaan todennäköisemmin.. Lesbojen ja biseksuaalien naisten keskuudessa sitoutumiskammo ja masennus tuntuvat olevan yleisiä ja kulkevan käsi kädessä.\nEli taidan olla edelleenkin bi, enkä puhtaastio lesbo kuitenkaan.\nEtusivu Ota yhteyttä Ohjeita Käyttöehdot Ylös. En vain voisi loukkaantua asiasta. Nuoret hakevat elämyksiä ja haluavat testata omaa seksuaalisuuttaan. Uusimmat porno tähteä. Jos sinulla olisi kolmas peukalo, mitä tekisit sillä? Hyvää Uutta Vuotta kaikille! Vaikka alkuhuumaahan pitaisi riittaa; eivatkos homosuhteet ole tilastollisesti heterosuhteita uskottomampia?\nHän oli ollut jos ei paras niin yksi parhaimmista ystävistäni. Bi ihmeellinen lesbo. Karvainen kukko valokuvia. Nainen hämmentyi ruususta ja piti elettä turhana, mutta valkkarin avasi kuitenkin heti. If you are at an office or shared network, you can ask the network administrator to run a scan across the network looking for misconfigured or infected devices.\nEn ole halunnut nähdä kyseistä tyyppiä kertaakaan viikonlopun jälkeen. Toisaalta hyvä asia, että ihmiset saavat olla täysin kaikkea mitä tahtovat ja kokeilla kaikkea mikä tielle sattuu, mutta ei tietenkään ikinä muiden kustannuksella. JOKAISEN näistä naisista pitäisi kokea miltä tuntuu kun kuuma ja märkä painautuu vasten omaa ja alkaa liikkua Alkusysäyksen tarinalle antoi Brassain kuuluisa valokuva lesboparista Le Monocle -klubilla Taidan jäädä vain kolmenkimpasta haaveilun tasolle ja fantasioihin: Ei siinä ainakaan mitään menetä.\nItse asiassa City lehteen jutun kirjoittaneella toimittajallakin näyttää vielä olevan tarvetta hioa yksityiskohtia ja tyyliään, jotta epäjohdonmukaisuudet saadaan jatkossa karsittua pois. Mummolaakso ry - Gummedalen rf, PL 97, Helsinki; info mummolaakso.\nHänestä voi olla suurikin apu ja tuki. Mitä se mielestäsi on, kuvaile? Useimmiten niihin tarinoihin sisältyy kuitenkin pidempi tunteminen, ei Tinderit tai nettitreffit. Vaikka itsetuntoni ei kaikilla elämänalueilla ole vahva, yleiskuva minusta voi olla iloinen ja rohkea.\nKeskustelu24 Ryhmät Lesbo, gay, bi ja trans Lesbot. Alasti uutisia kuvia. Bi ihmeellinen lesbo. Kohdallani se, että en vastaa flirttiin kuin hölmistyneellä tuijotuksella ei kerro tuossa vaiheessa kyllä yhtään mitään. Tutkijoiden mukaan sitoutumiskammoinen ihminen on usein sairastanut masennusta, kenties on yhä masentunut. Itse kiihotun naisista myös helpommin kuin miehistä ja ihan suhteen alussa mieheni epäili, että lähden naisen matkaan.\nKaiken lisäksi siellä baarissa sitten deitti alkaa suudella pelkästään esittääkseen muille ja saadakseen heidän mielenkiintosta, mutta torjuukin syrjemmällä. Dracula hindi koko elokuva. Ystävyydessä ei ole tärkeää pohtia toisen suuntausta. Maria Rintamäki, Hanna-Leena Autio, Karoliina Riihiluoma, Liisa Suvanne. Ja kiihotun paljon miehestäni, mutta siitä huolimatta kiihotun myös naisista. Löydä naisseuraa Suomi24 Treffeistä.


Servo-System™ Ruohosakset | Nurmikon hoitovälineet\nTuotteetPuutarhanhoitoNurmikon hoitovälineetServo-System™ Ruohosakset - 1000589\nTuote #: 1000589\nFiskars-ruohosaksissa on nerokas Servo-System™ -mekanismi, joka estää terien jumiutumisen ja takaa keskeytymättömän, tehokkaan leikkaamisen. Ergonomiset ja kevyet sakset ovat mukavat käytössä ja aina 360 asteeseen saakka. Säädettävällä leikkuupäällä tavoittaa helposti hankalatkin paikat. Terät on valmistettu karkaistusta ruostumattomasta teräksestä ja kahvat lasikuituvahvisteisesta polyamidista. Saksien 113680 ja 113690 terät on varustettu peukalon avulla toimivalla lukituksella.\nSäädettävä leikkuupää 360°LukitusmekanismiErgonomiset käyttää


Tulihan Tehtyä: Lucian päivä\nKaikella tavalla sitä yrittää pitää kulkuväylät ja porraspielet turvallisina, ettei sattuisi mitään vahinkoa kulkijalle.\nPäädyn sisäänkäynnin valaistus hoituu kauniilla ja hyvin valaisevalla valohimmelillä, jota on myynnissä Taitokeskuksissa. Ihan itse osasin koota himmelin, mutta valosarjan pujottelussa toinenkin käsipari oli hyvä olla apuna. Pitkän valonauhan oikominen ja läpivedot sujuivat näppärämmin kahdestaan.\nLaitoin valmiin himmelin sisälle pitkän kristallinauhan. Kulmiin hieman lyhyemmät, samoin alakulmaan. Lankalenkit todennäköisesti ruostuvat talven aikana, mutta vaihdetaan uusiin tarvittaessa.\nKuvasin lyhdyn marraskuun lopulla, kun maa on ollut ihan musta. Nyt on toisin, lunta on satanut, mutta kuinka kauan se pysyy =)\nKävin syksyn viimeiset kuukaudet työssäoppimassa Sastamalan Taitokeskuksessa, jossa pääsin mukaan monipuoliseen tekemiseen.\nViimeisenä työpäivänä aukesi kynttiläpaja. Ennätin ohjauksen ja töideni lomassa valamaan omat palakynttiläni.\nTunnisteet: Askartelu, opiskelu, Puutarha, sisustus\nHieno himmeli! Hyvä kehua, kun itsellä roikkuu terassilla samanlainen :D Minulla ei kyllä ole noita kristalleja. Yhden ostin Tampereen messuilta vuosi sitten ja sitten tein kaksi lisää itse hankituista tarvikkeista. Kolmannen materiaalitkin odottaa kasaamista.\n13. joulukuuta 2017 klo 8.28\nTuo valohimmeli on kyllä kaunis ja upeat kynttilät myös!\nIhanaa, että saimme edes vähän lunta ja ainakin Turun suunnalla näyttää ennusteet nyt siltä, että ehkä se jopa pysyy hetken.\n13. joulukuuta 2017 klo 11.58\nAivan ihana himmeli ja kaunis kristallikin siinä.\n13. joulukuuta 2017 klo 12.01\nHieno himmeli :) Itse tein vuosi sitten parikin himmeliä sellaisesta kirkkaasta putkesta. Hienot kynttilät myös olet tehnyt. Täällä oli jo maa valkoinen, mutta eilisestä asti ajoittain satanut ja nyt noin 10 cm uutta lunta ja lisää tulee. Mukavaa joulun odotusta!!!\n13. joulukuuta 2017 klo 19.03\nLumi, valo ja pakkanen. Ihana talvipäivä.\n13. joulukuuta 2017 klo 23.35\nKaunis himmeli! ja antaa valluukin kulukijalle. Mie tein muutaman samanlaisen viimejoulunalla kässäpiirissä. Rautalagasta pitkä koukku ol millä valonauha vejettiin.\nKynttilän valaminen on mukavoo puuhoo! Ja kauniita oot aikaseks suanu.\n14. joulukuuta 2017 klo 7.46\nKiitos Ulla. Minua opetettiin laittamaan valonauha siiman avulla.\n14. joulukuuta 2017 klo 17.30


Vanhus Stadissa - Blogit.fi\nVanhan miehen kokemuksia ja huomioita elämästä, yhteiskunnasta ja tapahtumista ympärillään kirjoitettuna kepeän vapaalla tyylillä.\nTunnisteet: korona, lissabon, tv\nVanhus Stadissa - postaukset\nVanhus Stadissa · 2 pvMeni melkein viikko juhannuksesta, kun sain aikaiseksi kirjoittaa juhannusliikenteestä. Olimme tänä vuonna menossa mökille vasta, kun ihmiset palasivat joukolla juhannusbakkanaaleistaan....\nVanhus Stadissa · 15 pvAloitan heti sillä närästävällä valitusasialla. Miksi sunnuntaina ei tule aamu-uutisia klo 7 ja/tai klo 8? Kuka sensuroi tietoa, joka on hauraalle vanhukselle ensiarvoisen tärkeää?Sitä kun...\nVanhus Stadissa · 18 pvKun ei tämä kirjoittaminen tunnu sujuvan oikein mitenkään, ajattelin näyttää teille autovoittoisia kuvia 10.-12.6.2022 vietetystä Savonlinnan kesänavauksesta. Tekstit ovat vähäisiä...\nVanhus Stadissa · 29 pvKaikkien sääntöjen mukaan nyt on kesä, päivämäärä täsmää ja kelitkin täsmäävät! On se oikea kesä, kun koululaiset juhlivat kouluvuoden päättymistä, ulkona on +12C ja vettä sataa. Voisivatko...\nVanhus Stadissa · 06.05.2022Tein tässä muuanna päivänä päätöksen, että alan kokopäivävanhaksi. Ajattelin, että harmaahapsiseniorin virka istuisi olemukseeni kuin nenä puoliksi silmien alle ja suun yläpuolelle. Henkinen valmiuteni myös tukee...\nTuskastuttaako sinua kännykkä, tabletti tai l...\nVanhus Stadissa · 29.04.2022Pirskatti, kun alkoi nuo patoutuneet, päässä pyörivät jutut tunkemaan tänne blogin puolelle! Meni pari vuotta hiljaiselossa, kun ovet olivat...\nVanhus Stadissa · 29.04.2022En ole koskaan saanut selville kenen keksintö kevät on, mutta on se melkoisen mukavaa aikaa. Eikä ole kamerakaan mikään huono oivallus. Nyt on...\nVanhus Stadissa · 26.04.2022Kyllä en nyt enää oikein tykkää, tai en ole aivan varma tykkäänkö? Se yksi Mika Salminen on luvannut, että voitais poistaa kasvomaskit käytöstä. Mitä peliä se semmoinen nyt taas on,...\nVanhus Stadissa · 23.04.2022Se on nettiviidakon valtiaskuntakin herännyt taas uuteen kevääseen! Ei pääse hauras vanhus montaa askelta kauppakeskuksen käytävällä, kun on...\nVanhus Stadissa · 20.04.2022No jo on pirskatti, että ennen niin kova kunto on kadonnut jonnekin! Oli ne aikoja, kun jaksoi puuhailla kaikenlaista ja liikkumisen määrä oli kiinni ainoastaan kalenterin kiireistä. Mutta...\nVanhus Stadissa · 16.03.2022Nyt sitä on ihmislapselle tarjolla sitten kevättä rintaan! Se on hieno juttu, kun viimeisten kuukausien ajan siellä on ollut useinmiten kipuja. No niihin on onneksi auttanut nitrosumute....\nVanhus Stadissa · 08.03.2022Vastaan heti, että minulta on turha kysyä ”muistatko”! Sanon tässä ja nyt, en muista, enkä vastaa tuommoisiin syväluotaaviin kysymyksiin. Keskityn...\nVanhus Stadissa · 18.02.2022Kyllä en ole aivan huoletonna tänään! Se on ihmiselle kasattu näinä aikoina monen sortin huolenaihetta. Hennot hartiat ovat joutuneet kantamaan...\nVanhus Stadissa · 22.01.2022Ne on lyöty meille kapulat rattaisiin, ei pääse tavanihminen harrastamaan! Se on pantu ihminen vähän kuin arestiin tai kotivangiksi. Mitä sitä silloin pystyy tekemään? Ne on...\nVanhus Stadissa · 14.01.2022On jo taas aikoihin eletty! Ja melkoinen osa on tehnyt sitä sairaina ja useimmat onnekkaat terveinä. Päivät kuitenkin kuluvat monilla koronatartuntaa väistellessä. Lopputulos on kuin...\nVanhus Stadissa · 01.01.2022Kyllä meinasi heikolla muistilla varustetulla vanhuksella jäädä tarina kesken! Jospa nyt vuoden vaihduttua, saisi loppulausunnon...\nVanhus Stadissa · 23.11.2021Olen kohta 3 kuukautta miettinyt kerronko vai enkö kerro! Nyt päätin, että kerron, sillä tästä voi olla muillekin apua. Minulle oli!Oli tihkusateinen päivä Saimaan rannalla, niitettyjä kaisloja rantavesi täynnä, upouusi...\nVanhus Stadissa · 08.06.2021Viime päivien runsas auringonvalo ja lämmin sää kirvoittivat kynäni lopultakin pieneen kerrontaan.Tällä rupeamalla, toisen piikin jälkimainingeissa on reilu viikko vierähtänyt mökkimaisemissa Savonlinnassa. Lähellä...\nVanhus Stadissa · 12.04.2021Nyt on taas jännitystä ilmassa! WWF:n luontoliven kamera kuvaa jälleen sääksen pesän hurjia tapahtumia. Pesä sijaitsee Savonlinnan seudulla. Kameran asensi maaliskuussa norppatutkija Juha...


Porkkala takaisin kansallispuistoksi? - Uudenmaan piiri\nPorkkala takaisin kansallispuistoksi?\nSLL ja WWF veivät eduskunnan luonto- ja ympäristöryhmän emerituspuheenjohtaja Pertti Salolaisen juhlaretkelle Porkkalaan 15.5.2019. Mukana myös kansanedustajat Johannes Koskinen ja Sari Sarkomaa.\nKansallispuistopäivänä 24.5.2019 tehtiin Säätytalolla uutta hallitusohjelmaa. Olisiko nyt Porkkalan kansallispuiston vuoro?\nLuonnonsuojeluliitto on esittänyt puolueille ainakin yhden uuden kansallispuiston perustamista ja merikansallispuistojen verkoston täydentämistä. Jos tällainen kirjaus saadaan hallitusohjelmaan, Porkkala on vahvin ennakkosuosikki.\nItse asiassa Porkkalassa on jo kerran ollut kansallispuisto. Se kuului maamme ensimmäisiin kansallispuistoihin vuonna 1938. Kirkkonummen jouduttua Neuvostoliiton vuokra-alueeksi kansallispuiston ytimen muodostanut Träskön saari meni huonoon kuntoon. Kansallispuisto lakkautettiin 1956, mutta kansallispuistokomitea esitti Porkkalan uudelleen perustamista laajempana 1976. Sen jälkeen Suomen luonnonsuojeluliitto ja Uudenmaan piiri ovat esittäneet kansallispuistoa 2000-luvulla jo kaksi kertaa. Tähän mennessä se on jäänyt aina hopealle.\nPorkkala täyttää kaikki ehdot\nPorkkalalla ovat kuitenkin luonnonsuojelulain kaikki kansallispuiston vaatimukset kunnossa. Siellä on yllin kyllin valtion omistamia maita ja vesiä. Sen luontoon, kulttuuriin ja virkistyskäyttöön liittyvät arvot ovat merkittävät.\nPorkkala olisi todellinen Itämeri-puisto, jossa olisi ainoana kansallispuistonamme kaikki saaristovyöhykkeet sisäsaaristosta ulkomerelle. Porkkalassa on myös muinaismuistoja, majakoita, linnoitusten raunoita jne.\nKansallispuisto olisi Porkkalalle paras suojelutapa. Kansallispuistossa yhdistetään luonto ja virkistyskäyttö. Porkkalassa sitä tarvitaan kasvavan kävijämäärän palvelemiseksi ja ohjaamiseksi niin, etteivät luonto ja naapurit häiriinny. Kymmenet tuhannet ihmiset tulevat Porkkalaan joka vuosi joka tapauksessa: on parempi tehdä pitkospuita ja eväspaikkoja kuin aitoja ja kieltotauluja.\nPorkkala olisi joitakin kierroksia muita ehdokkaita edellä\n– Porkkala on saanut Metsähallitukselta jo kaksi myönteistä toteutettavuusarviota.\n– Porkkalan retkeilyvarustusta kehitettiin Suomi 100 -kansallispuistokisan lohdutuspalkintona jo puolella miljoonalla eurolla, joten se ei vaatisi massiivisia alkuinvestointeja.\n– Kansallispuistohankkeet ovat usein kaatuneet metsästys- ja kalastuskiistoihin. Porkkalassa on jo ollut niitä koskeva asetus lausunnolla ja uusi hallitus päättää siitä syksyllä. Sitten Porkkala on sitäkin valmiimpi.\nKasvava pääkaupunkiseutu tarvitsee Sipoonkorven ja Nuuksion Viherkehän päähän Itämeri-puiston. Siksi olemme varmoja, että saamme Porkkalan takaisin ennemmin tai myöhemmin.\nLuonnonsuojeluliitto on viestinyt päättäjille haluavansa uuden kansallispuiston. Suomessa on monta kansallispuiston arvoista paikkaa.\nJos kisa uudesta kansallispuistosta julistetaan, Uudenmaan piiri ja Kirkkonummen ympäristöyhdistys osallistuvat siihen ilomielin – Porkkalan puolesta, mutta emme muita vastaan.\nLue lisää tekeillä olevilta uusilta Porkkala-sivuilta ja viime kierroksen Porkkala-sivuilta\nHuomaa myös Porkkalan ensimmäiset lintupäivät la-su 25.-26.5.!\nKirjoittaja on Suomen luonnonsuojeluliiton Uudenmaan piirin erityisasiantuntija.


Long Lost Penpal: Not wasting of time but spending it\nTässä vähän kuvia viime viikonlopulta. Kävin mm. kahdesti Pariisissa ulkona syömässä (ja kerran tässä lähistöllä, eläköön budjetointi), viimein Robert Doisneau'n valokuvanäyttelyssä (ei kahden tunnin jonotuksen arvoinen mutta ihan jees), ihmettelemässä Pariisin outojalintuja (ihanasti laulavia miehiä ja söpöjä pyöräilijävanhuksia) ja tapaamassa kivoja tyttöjä. Kuvaamatta jäi esimerkiksi Champs-sur-Marne -linnan löytäminen (puutarha oli kuin pienempi versio Versailles'ta!), ensimmäinen ranskaksi dubattu elokuvakokemukseni (uusi versio Lumikista, oli vähän outo mutta ei niin kamalaa kuin luulin) ja sunnuntaiöinen matka Pariisiin töiden jälkeen, kun alkoi tehdä mieli kahdelta yöllä mäkkimättöä (ja löytyihän auki oleva Mäkkäri neljään mennessä ja kuudelta pääsin nukkumaan). Lisää tällaisia!\nPosted by SANNA at 23:30\nTagit museot, Pariisi, vapaapäivä\nAnonymous 28/4/12 20:05\nOlen lukenut blogiasi ja nostatellut matkakuumetta tulevaa Pariisin matkaa varten! Joitain vinkkejä on tarttunut korvan taakse, kiitos siitä. Olemme yhtenä päivänä suuntaamassa myös Disneylandiin ja haluaisinkin kysyä, että pitääkö paikkansa että opiskelijakortilla saisi portilla lipunhinnasta jotain alennusta? Olen jostain epämääräiseltä keskustelupalstalta saanut tälläisen kuvan, joten ajattelin varmistaa asian kun itse puiston sivuilla ei opiskelija-alennuksista mitään mainita :)\nSANNA 29/4/12 16:26\nHyvä, jos kirjoituksistani on ollut jotain apua!\nMun mielestä opiskelijakortilla ei tule valitettavasti mitään alennusta. Sen sijaan jos jollain porukastanne on synttärit viikon sisällä siitä, kun olette menossa Disneylandiin, tämä henkilö pääsee sinne ilmaiseksi, jos on etukäteen rekisteröitynyt netissä!\nJos tulee jotain muita kysymyksiä mieleen, yritän vastailla parhaani mukaan!


Vuosikertomus 2017 - Kotikielen Seura\nSadantenaneljäntenäkymmenentenätoisena toimintavuotenaan Kotikielen Seura on kokoontunut viisi kertaa. Kokouksissa on käynyt keskimäärin 37 henkeä.\nVuosikokouksessa 14. maaliskuuta 2017 suomen kielen opiskelijat esitelmöivät Seuran esimiehen, professori Pirjo Hiidenmaan johdolla aiheesta Suomi 100 – suomen kielen tutkimus ja huolto 500.\nToukokuun 5. päivänä 2017 järjestettiin teemapäivä Uudet ja vanhat Helsingin kielet. Dosentti Terhi Ainiala ja professori Jyrki Kalliokoski esittivät aloituspuheenvuoron Helsingin kielimaiseman tutkimusta. Professori emeritus Heikki Paunonen esitelmöi aiheesta Luovuus Stadin slangissa, tohtori Heini Lehtonen aiheesta Puhetta Itä-Helsingissä ja Itä-Helsingistä, maisteri Väinö Syrjälä aiheesta Nuoret monikielistä katukuvaa havainnoimassa sekä dosentti Liisa Raevaara ja maisteri Laura Ihalainen aiheesta Uusia kieliä ja kielitietoisuutta: Tutkimuskohteena nuorten aikuisten teatteriprojekti.\nSyyskuun 28. päivänä 2017 kuultiin ansioituneisiin pro gradu -töihin pohjautuvia esitelmiä. Maisteri Laura Heinilä esitelmöi aiheesta Seikkaillen suomea – vertaistuen merkitys seikkailullisessa kielenoppimismetodissa, maisteri Jussi Latvala aiheesta Mitä kielitiede voi tietää? Valokeilassa liitepartikkeli -hAn, maisteri Emilia Nikunen aiheesta Äänteellisesti motivoituneiden hyrsk-, tyrsk-, pyrsk- ja myrsk-pesyeiden merkitysten tarkastelua, maisteri Henri Satokangas aiheesta Moniäänistyvä uskonnon oppikirja ja maisteri Sanni Surkka aiheesta Homoseksuaali mies kielellisenä stereotyyppinä ja identiteettinä.\nMarraskuun 22. päivänä 2017 professori Jaakko Leinon johtama tutkimushanke Ajallinen liike ja liikkumisen tapa esittäytyi. Jaakko Leino alusti tutkimusryhmän teemoista, minkä jälkeen esitelmöivät tohtori Anni Jääskeläinen, maisteri Markus Hamunen, maisteri Gaïdig Dubois sekä maisteri Heidi Niva.\nTammikuun 18. päivänä 2018 Kotikielen Seura järjesti työpajan Suomen kielen monet muodot yhteistyössä Sata suomalaista kielellistä elämäkertaa -hankkeen kanssa. Työpaja oli osa Tieteiden yön ohjelmaa.\nHelmikuun 2. päivänä 2018 Kotikielen Seura oli mukana suomen kielen oppiaineen järjestämässä tilaisuudessa Viekö pizza uskottavuuden? Entä kaksoispassiivi? Asiantuntijan ammatti-identiteetin pohdintaa.\nHelmikuun 28. päivänä, Kalevalan päivänä Kotikielen Seura järjesti kielipoliittisen teemaillan. Teemaillan aloitti ja aloituspuheenvuoron esitti Jyrki Kalliokoski, minkä jälkeen puheenvuoron esittivät Salla Kurhila, Esko Koponen, Anna Solin, Tanja Malo, Michael Jeltsch, Jouko Lindstedt, Leealaura Leskelä ja Eliisa Uotila sekä Tiina Onikki-Rantajääskö.\nSeuran esimiehenä on toiminut professori Pirjo Hiidenmaa, ensimmäisenä varaesimiehenä tohtori Mari Siiroinen, toisena varaesimiehenä dosentti Terhi Ainiala, sihteerinä tohtori Pilvi Heinonen, varasihteerinä maisteri Elina Vitikka, rahastonhoitajana maisteri Toni Suutari sekä muina johtokunnan jäseninä professori Jyrki Kalliokoski, tohtori Mikko T. Virtanen ja maisteri Laura Niemi. Toiminnantarkastajina ovat olleet tohtori Annakaisa Pohjola ja maisteri Nico Wendelin sekä varatoiminnantarkastajina tohtori Salli Kankaanpää ja tohtori Ritva Pallaskallio. Kirjanpidosta on vastannut Aallon tilitoimisto.\nSeuran johtokunta on kokoontunut toimintavuoden aikana 21. syyskuuta, 11.–15. marraskuuta, 7. joulukuuta 2017, 15. helmikuuta 2018 ja 23. helmikuuta – 2. maaliskuuta 2018 eli yhteensä 5 kertaa.\nSeurassa oli vuoden 2017 lopussa kuusi kunniajäsentä ja 692 jäsenmaksunsa maksanutta vuosijäsentä. Painetun Virittäjä-lehden jäsentilaajia oli 570 (täysjäseniä 234 ja opiskelijajäseniä 336) ja verkkolehden tilaajia 49 (täysjäseniä 15 ja opiskelijajäseniä 34). Virittäjää tilaamattomia jäseniä oli 73 (täysjäseniä 50 ja opiskelijajäseniä 23).\nSeuraa on edustanut Tieteellisten seurain valtuuskunnan syyskokouksessa Mari Siiroinen sekä Suomen tiedekustantajien liiton vuosikokouksessa Hanna Lappalainen.\nKokouksessaan 16. helmikuuta 2018 August Ahlqvistin, Yrjö Wichmannin, Kai Donnerin ja Artturi Kanniston rahastojen yhteinen lautakunta, johon ovat kuuluneet Suomalais-Ugrilaisen Seuran edustajina professori Riho Grünthal, professori Sirkka Saarinen ja asemansa puolesta Suomalais-Ugrilaisen Seuran esimies professori Ulla-Maija Forsberg sekä Kotikielen Seuran edustajina esimies Pirjo Hiidenmaa ja professori Jyrki Kalliokoski, on päättänyt myöntää August Ahlqvistin, Yrjö Wichmannin, Kai Donnerin ja Artturi Kanniston rahastojen käytettävissä olevasta vuoden 2017 tuotosta seuraavat palkinnot: Katariina Harjunpäälle 3500 euroa väitöskirjasta Translatory practices in everyday conversation: Bilingual mediating in Finnish — Brazilian Portuguese interaction, Pilvi Heinoselle 3500 euroa väitöskirjasta Evaluointi opettajan vuorovaikutustoimintana: osallistujuuden ulottuvuudet luokkahuoneessa, Milla Uusituvalle 3500 euroa väitöskirjasta Rajakarjalaismurteiden avoimet persoonaviittaukset, Maiju Strömmerille 3500 euroa väitöskirjasta Mahdollisuuksien rajoissa. Neksusanalyysi suomen kielen oppimisesta siivoustyössä, Katri Priikille 3500 euroa väitöskirjasta Hän, se, tää vai toi? Vuorovaikutussosiolingvistinen tutkimus henkilöviittauksista Kaakkois-Satakunnan nykypuhekielessä, Sachiko Sosalle 2000 euroa väitöskirjasta Functions of morphosyntactic alternations, and information flow in Surgut Khanty Discourse ja Tanja Toropaiselle 2000 euroa väitöskirjasta Yhdyssanat ja yhdyssanamaiset rakenteet Mikael Agricolan teoksissa. Tuotosta jäljelle jäänyt 2000 euroa varattiin myöhempää käyttöä varten.\nKokouksessaan 23. helmikuuta – 2. maaliskuuta 2018 Sanakirjasäätiön rahaston lautakunta on päättänyt, että Sanakirjasäätiön rahaston vuoden 2017 jaettavissa olevasta tuotosta ja viime vuonna tehdystä varauksesta, jotka ovat yhteensä 2873,84 euroa, jaetaan 2 800 euroa apurahoina suomen ja sen sukukielten tutkimukseen. Apuraha julistetaan haettavaksi Kotikielen Seuran vuosikokouksessa ja päätös ilmoitetaan 4. toukokuuta 2018. Apuraha voidaan jakaa usean hakijan kesken. Loput tuotosta varataan myöhempää käyttöä varten.\nKokouksessaan 15. helmikuuta 2018 E. A. Saarimaan rahaston lautakunta, jonka muodostavat Kotikielen Seuran johtokunnan jäsenet, on päättänyt myöntää vuoden 2017 jaettavissa olevasta tuotosta ja viime vuonna tehdystä varauksesta, jotka ovat yhteensä 2975,16 euroa, neljä palkintoa: Gaïdig Dubois’lle 400 euroa artikkelista Prédication seconde, translatif et construction de la subjectivité en finnois (Études finno-ougriennes 48), Hanna-Ilona Härmävaaralle 400 euroa artikkelista Official Language Policy as a Factor in Using Receptive Multilingualism among members of an Estonian and a Finnish Student Organization (teoksessa Siiner M., Koreinik K., Brown K. [toim.] Language Policy beyond the State), Jaakko Raunamaalle 400 euroa artikkelista Finnish medieval village names based on anthroponyms in Castle Province of Raseborg (teoksessa Terhi Ainiala & Janne Saarikivi [toim.] Personal name systems in Finnic and beyond) ja Maija Surakalle 400 euroa artikkelista Development of early directives in Finnish: A usage-based approach (teoksessa Milla Luodonpää-Manni, Esa Penttilä & Johanna Viimaranta [toim.] Empirical approaches to cognitive linguistics: Analysing real-life data). Loput tuotosta varattiin myöhempää käyttöä varten. Terhi Ainiala ei osallistunut Jaakko Raunamaan artikkelia koskevaan keskusteluun.\nKokouksessaan 20.–23. helmikuuta 2018 Lauri Kettusen rahaston lautakunta, johon ovat kuuluneet esimies Pirjo Hiidenmaa, professori Riho Grünthal ja maisteri Pilvi Heinonen, on päättänyt avata Lauri Kettusen rahaston vuoden 2017 jaettavissa olevasta 2659,53 euron tuotosta ja edellisvuoden varauksesta haettavaksi 2000 euroa tutkimusstipendiin tai matka-apurahaan, jonka tarkoituksena on edistää Helsingin yliopistossa suoritettavia viron kielen opintoja. Lisäksi Lauri Kettusen rahaston lautakunta on päättänyt myöntää 500 euron apurahan Helsingin yliopiston Viron kielen ja kulttuurin oppiaineen Tallinnaan suuntautuvan opintoretken kustannuksiin. Loput tuotosta varattiin myöhempää käyttöä varten.\nKokouksessaan 26. helmikuuta 2018 Hesteon koululaiskielirahaston lautakunta, johon ovat kuuluneet esimies Pirjo Hiidenmaa, Hesteon hallituksen jäsen Leena Paatero, maisteri Toni Suutari ja tohtori Pilvi Heinonen, on päättänyt käyttää Hesteon koululaiskielirahaston vuoden 2017 tuotosta ja edellisvuosien varauksista (605,95 euroa) stipendimuotoisesti 600 euroa Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulun 150-vuotisjuhlan kunniaksi järjestettävään koululaiskielitoimintaan. Loput tuotosta varataan myöhempää käyttöä varten.\nAikakauslehti Virittäjä ilmestyi vuonna 2017 neljänä vihkona, joissa oli yhteensä 628 sivua. Vuoden 2017 lopussa tilaajia oli 619. Päätoimittajana on toiminut dosentti Hanna Lappalainen. Toimitussihteerinä on työskennellyt maisteri Armi Sinerkari (–14.10.2017) ja maisteri Henna Leskelä (15.10.2017–). Kirjallisuusosastosta on vastannut tohtori Mikko T. Virtanen. Varapäätoimittajana ja verkkotoimittajana on toiminut tohtori Johanna Komppa. Hanketoimittajana on toiminut tohtori Yrjö Lauranto. Virittäjän taloutta ja tilauksia on hoitanut maisteri Heidi Vepsäläinen.\nAikakauslehti Virittäjän toimitusneuvosto on kokoontunut 23. helmikuuta 2018. Toimitusneuvoston puheenjohtajana on toiminut Seuran esimies, professori Pirjo Hiidenmaa. Muina jäseninä ovat toimineet dosentti Maria Ahlholm, professori Arto Anttila, tohtori Outi Duvallon, dosentti Markku Haakana, professori Helena Halmari, tohtori Suvi Honkanen, professori Leena Huss, dosentti Minna Jaakola, professori Lauri Karttunen, apulaisprofessori Leena Kolehmainen, dosentti Tommi Kurki, professori Matti Miestamo, professori Taru Nordlund, professori Renate Pajusalu, professori Marko Pantermöller, professori Jari Sivonen, dosentti Paula Sjöblom, professori Marja-Leena Sorjonen, professori Minna Suni ja dosentti Ulla Tiililä.\nSeuran nettovarallisuus tilinpäätöksessä on 200 303,19 euroa. Seuran pitkäaikaisten sijoitusten arvoksi on vuoden 2017 tilinpäätökseen merkitty 176 482,25 euroa. Pitkäaikaiset sijoitukset jakautuvat Seuralle ja rahastoille seuraavasti: Kotikielen Seura 3,9 %, Sanakirjasäätiö 36,1 %, Lauri Kettusen rahasto 31,8 %, E. A. Saarimaan rahasto 26,6 % ja Hesteon koululaiskielirahasto 1,6 %. Seuran ja Virittäjän pankkitalletusten kokonaismäärä on ollut tilikauden päättyessä 32 657,34 euroa, joista Virittäjän osuus on ollut 19 371,66 euroa. Vuoden 2017 taseessa vastaavaa ja vastattavaa on kumpaakin 215 914,71 euroa.\nVirittäjän tuotot olivat vuonna 2017 ilman avustuksia yhteensä 31 089,98 euroa. Nämä tuotot ovat kertyneet tilausmaksuista (30 886,59 euroa) ja korkotuotoista (203,39 euroa). Tieteellisten Seurain Valtuuskunnan myöntämä julkaisuavustus oli 19 000 euroa. Näiden lisäksi oli muita tuottoja 4842,26 euroa. Yhteensä Virittäjän tuotot olivat 54 932,24 euroa. Menoja kertyi 54 932,24 euroa. Suurimmat kulut aiheutuivat painatuksesta ja postituksesta (18 921,73 euroa) sekä henkilöstökuluista (27 684,83 euroa). Virittäjän tulos vuodelta 2017 osoittaa nollaa. Taseeseen on merkitty vuoden 2017 julkaisuavustuksen palautusta 3368,22 e.\nSeuran tuotot koostuivat pääosin jäsenmaksuista, jotka olivat 2616,00 euroa. Seuran varsinaisen toiminnan kulut olivat 3540,27 euroa, ja ne koostuivat pääosin jäsenkokousten järjestämisestä ja kirjanpidosta. Sijoitus- ja rahoitustoiminnan tulos oli 10 814,38 euroa, ja rahastoihin tuotoista siirrettiin 10 614,39 euroa. Seuran tulos vuodelta 2017 on 724,28 euroa alijäämäinen.\nKotikielen Seuran ja Virittäjän vuoden 2017 yhteinen tilinpäätös osoittaa tuottoja 68 619,15 euroa, kuluja 58 729,04 euroa ja rahastoille siirrettävää tuottoa 10 614,39 euroa. Alijäämäksi muodostuu 724,28 euroa.\nHelsingissä 27. helmikuuta 2018


Työelämä tutuksi –verkostosivut valmiina kovaan käyttöön - Metsämiesten Säätiö\nTyöelämä tutuksi –verkostosivut valmiina kovaan käyttöön\nLaajassa metsäalan Työelämä tutuksi -yhteistyöhankkeessa on valmisteltu ja Metsäkoulutus ry:n webinaarissa 9.4.2021 avattu Työelämä tutuksi- verkostosivut. Ne on rakennettu koko metsäalan koulutukselle soveltuvaksi koulutusaineistoksi ja alalle tuleville uusille työntekijöille tarvittavien tietojen peruspaketiksi kaikkien vapaaseen käyttöön.\nTyöelämä tutuksi –verkostosivut sisältävät ensinnäkin verkosto-osion, mistä löytyvät kaikki metsäalan koulutusta tarjoavat oppilaitokset koulutusohjelmittain sekä kouluyhteistyöhön sitoutuneet työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen tukihenkilöt yhteystietoineen. Toinen osa sivustoa on Työelämä tutuksi-verkkokurssi, mikä sisältää keskeisen työlainsäädännön ja metsäalan toimintatavat. Kurssi on rakennettu niin, että se täyttää metsäalan perustutkinnon 2018 ”Työelämässä toiminen” – pakollisen kurssin vaatimukset; korkea-asteilla se on suunniteltu sisältyväksi vapaasti valittaviin opintoihin. Verkkokurssi on moodle-alustalla, ja sitä voidaan käyttää sekä itsenäisen opiskelun toteutuksena että opettajavetoisen opetuksen apuna.\nMetsäalan työelämätoimijat ja koulutus yhdistivät voimansa Työelämä tutuksi-verkostotyössä\nKeskeiset metsäalan työelämätoimijat Metsäteollisuus ry, Meto, Koneyrittäjät, Loimu, Teollisuusliitto ja Yksityismetsätalouden työnantajat tekivät aloitteen Metsäkoulutus ry:lle työelämäosaamisen aihepiiristä omaamansa tietotaidon jakamisesta metsäalan koulutuksen tueksi. TTS Työtehoseuran metsäkoulutuksen tutkimusta pyydettiin suunnittelemaan toteutuksesta hanke, jolle saatiin Metsämiesten Säätiön rahoitus ajalle 1.4.2020 -31.3.2021. Ammatillisen koulutuksen näkökulmaa sidosryhmäverkkotyöskentelyssä piti esillä Tredu ja korkea-asteen Helsingin yliopisto. Avatut sivut tullaan myös päivittämään vuosittain huhtikuussa nyt osallistuneiden hanketoimijoiden toimesta.\nKehityspäällikkö, metsä Eila Lautanen, TTS Työtehoseura, eila.lautanen(a)tts.fi, puh. 044 714 3686


WhPietari: toukokuuta 2016\nAjoimme metsämökille. Kirveellä ja sahalla katkoimme tiellä olevat melko suuret kuuset, ja saimme auton ajettua pihaan. Kuvassa vasemmalla savusauna ja tiellä näkyy auto. Väylä on kovalla työllä raivattu. (Näpäyttämällä kuvaa saa selvemmän kuvan esille)\nEnsimmäistä kertaa tänä vuonna grillasimme makkarat ja söimme pikasaunan terassilla.\nHuomaa vaimon muodikkaat polvesta revityt housut...\nOtimme neljä kassillista herrapuita autoon rantamökille vietäviksi. Samoin otimme talikon, lapion ja rautaharan. Emme tarvitse enää työkaluja metsämökillä. Lisäksi keräsimme mökin kirjahyllyistä kassillisen kirjoja kaupunkiin. Muutama sata kirjaa jää vielä, niille pitäisi paikka löytää. Sillä vakava on aikeemme päästä tästä talosta eroon.\nklo toukokuuta 29, 2016 Ei kommentteja:\nOstimme matkan pakettina Eckeröltä. Laivana Finlandia, hotellina Metropol. Ei noista voi pahaa sanoa. Ilmat olivat ihastuttavia, vain kerran aamupäivän satoi.\nTutustuimme kunnolla Nõmmen kaupunginosaan. Paikalle bussilla (ostimme tietenkin joukkokuljetusvälineisiin kolmen päivän käyttöajan). Nõmmen tori on siistein tori maailmassa. Kiertelimme ympäristössä omakotitalojen keskellä. Paljon on korjattu vanhaa ja vähän rustattu rumia uusia ökytaloja. Kunnon kahvilaa emme löytäneet, joten ostimme viinakaupasta kylmät oluet ja menimme puistoon ryyppäämään.\nEikä ruma paikka ollutkaan. Siitä kävelimme harjua pitkin sinne tänne ja palasimme bussilla keskikaupungille.\nVapaduse väljakilla oli patsaita katsottavaksi, enpä muista tekijää. Etenkin tämä kyntävä Kalevipoeg oli mahtava:\nKalamajassakin tietenkin kävelimme. Kadriorgakierros jäi sateen takia tekemättä. Sen sijaan muurin vierelle oli taas pystytetty vuotuinen kukkapuisto. Etenkin tämä jousimiespatsas viehätti silmää:\nRuokailut: Ensimmäisen ruoan söimme ravintolassa nimeltä Rataskaevu 16. Mainio ravintola, jossa oli liiankin mairea palvelu. Ruoka oli hyvää ja annos tarpeeksi pieni. Ja vessassa oli lasilattia ja alta näkyi vanhaa Tallinnaa... Seuraavaa ruokaa menimme syömään paikkaan, jossa olimme jo oluet päivällä juoneet. Telliskiven teollisuusalueella tämä viehättävä paikka (Trühvel) sijaitsi. Vaan ei sinne illalla saattanut mennä, musiikki oli niin kovalla, että koviamme pidellen juoksimme pois. Vierestä löytyi rattoisa paikka nimeltä Boheem, jossa söimme kelpo pastat. Ja viimeisenä iltana menimme tietenkin Ses Besiin tutut ja taatut eväät nauttimaan.\nKansalliskirjaston kahvila oli uusittu ja pilattu.\nMikä kirjasto se on, jossa lampunjalkoihin on seivästetty kirjoja? Sinne emme enää mene. Energia ja Pagaripoisid sen sijaan ovat jatkossakin listallamme.\nOstokset: Sateessa harhailimme hetken Kalamajassa, ennen kuin sukkakauppamme Suva löytyi. Täältä tehtaanmyymälästä ostimme ison kassillisen sukkia. Jopa ovat hyviä ja edullisia. Ja Livikosta tietenkin täytyi ostaa muutama pullo. Ruokaa toimme vain hieman.\nPaluumatkalla oli tulla kiire junaan, ja loppuunmyydystä junasta saimme enää ekstraluokan ylikalliit paikat. Kahvi kuulemma kuului hintaan. No, loppu oli kahvi kannusta. Lukemistakin tarjottiin. Mitäpä minä kauppalehdellä? Inhotti. Taksilla kotiin.\nklo toukokuuta 28, 2016 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Matkalla 2016\nLuettua, osin Tallinnan matkalla\n64. Crofts Freeman Wills: KIRISTÄJÄ ****\n283 s. Wsoy 1951 (Suomennos) Riksin sarja 16 RM\nNämä Croftsin halvan roskaromaanin näköiset teokset ovat vanhukselle mainiota luettavaa. Juonta piisaa eivätkä poliisit ole liian taitavia. Vaikka murhia tehdään, verta ei roiskutella. Mutta tuhmat sedät jäävät kiinni ja hirtetään. (Ei, en kannata kuolemanrangaistusta) Oma.\n65. Valste Juha: NEANDERTALINIHMINEN ***\n215 s. SKS 2015 RM\nAsiakirja Neandertalilaisista ja siitä, kuinka he ovat vaikuttaneet nykyihmiseen. Pari prosenttia meidän perimästämme on neandertalista alkuperää. Saharan eteläpuoliset värilliset eivät ole olleet neandertalilaisten kanssa tekemisissä, eli ”neekerit” ovat puhdasrotuisimpia ihmisiä. Kirjastosta.\n66. Chandler Raymond: VUOSIEN VARJO ***\n191 s. Wsoy 2003 3.p Sapo 54 (Kalevi Nyytäjä)\nPikauusintaluku. Mikäli vähäinen teennäinen sanailu olisi jäänyt pois, pisteitä heruisi ainakin yksi enemmän. Mutta kunnon teos tämä on. Oma.\n67 Bolinder Jean: KUMMINA KUOLEMA ***\n205 s. Wsoy 1980 Sapo 251 (Useita kääntäjiä)\nEi niin huono kuin voisi kuvitella. Juontakin on. Kirjan viimeinen kappale rassasi minua tarpeettomana. Kait sillä jokin psykologinen tarkoitus on. (Kun maalarimies sai omakuvansa itseään tyydyttäväksi hän tuhosi sen. Sairasta.) Oma. Kaksi viimeistä luettu Tallinnan matkalla.\nTunnisteet: Luettua 2016\nAjoimme rantamökiltä Jyväskylään, missä olimme yhden yön. Tavallaan enon perintönä saimme kirjoja, jotka kait muuten olisivat menneet paperinkeräykseen.\nHaanpää: Yhdeksän miehen saappaat 3.p 1954\nHaanpää: Jauhot 2.p 1950\nHaanpää: Jutut 1946\nBergroth: Eläviä ja kuolleita 1945 3.p 1946\nSteinbeck: Pitkä laakso 1962\nHymyjen kirja 3.p 1946\nPekkola: Hyvästi Porvoo – morjens Kalkutta! 3.p 1928\nWalakorpi: Huhtikuun yö 1944\nKianto: Ryysyrannan Jooseppi 3.p 1944\nKaukonen: Ken surmais suuren linnun 2.p 1971\nPalolampi: Kollaa kestää 1940\nHammenhög: Patruuna Sehlingin salaisuus 1939\nRautapalo-Rapp: Kehäkuningas 1946\nMeri: Irralliset 2.p 1959\nJätkät sen kun porskuttaa 3.p 1971\nSparre: Diana herää elämään 2.p 1943\nOlli: Harmin paikkoja 1951\nHelanen: Valvova silmä 1946\nVuoden novellit 1967\nAusten: Emma 3.p 1950\nTourgée: Hullun yritys 1883\nMoni niistä on meillä jo ennestäänkin. Mutta kun kirjoja näkee, pakko niitä on ottaa. On tämä parempaa kuin pelihimo tai juomahimo. (Ja Wanhat Herrat eivät naukaise mitään...)\nklo toukokuuta 20, 2016 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Kirjallisuus 2016\nKävimme Saarijärvellä. Ensin tietenkin joimme kahvit Äijäsen leipomossa. Siitä veimme auton keskustaan ja kävelimme kierrätyskeskukseen. Kirjoja löytyi. Seuraavaksi menimme läpi pari kirpputoria, joista toisesta ostimme kaksi kirjaa. Jopa oli aika tehdä vähäiset muut ostokset ja käydä syömässä lounas Vanhassa pappilassa.\nQuentin Patrick: Patrickin tusina (Salama-sarjaa)\nAapeli: Vinski (Jossa molemmat Vinski-kirjat)\nAapeli: Puuhevonen pakkasessa\nKoskenniemi: Syksyn siivet (Runokirjakokoelmaan)\nJokinen: Suurta Pahaa\nJokinen: Kuka sellaista tekisi\nLisäksi viisi CD-levyä: Paul Anka, Matti Salminen ja Ella Fitzgerald, jota kolme osaa.\nUskovaisten kirppikseltä: (Enpä muista, mikä suuntaus)\nSariola: Rikostarkastaja Susikosken tutkimuksia (Sariola-hyllyyn)\nAndreas Alarieston Lapinkuvat\nVielä ostin tiskiharjoja, lasten muovilapion ja ovitiivistettä. Olinpa onnellinen.\nklo toukokuuta 17, 2016 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Kirjallisuus 2016, Rantamökillä 2016\nRantamökillä 13 - 19.5. 2016\nTärkeimmät keväthommat on tehty. Piha haravoitu, vene käännetty, kellarin luukku aukaistu.\nLisäksi tein kaivoon uuden kannen.\nEdellisen kannen tein kaksikymmentäkaksi vuotta sitten, viisikymmenvuotisjuhliani varten, kun tätini pelkäsi, että Nenonen putoaa lahon kannen lävitse kaivoon. Tätä kaivoa ei käytetä, vedessä on liikaa ammoniakkia ja rautaa, eikä vähällä käytöllä vesi vaihdu. Lähteestä saamme juomavetemme ja järvestä pesuvedet.\nTunnisteet: Rantamökillä 2016\nLuettuaa, ja rantamökillä\n62. Koura Martti: YHDESTOISTA HETKI **\n232 s. Otava 1949 YV\nHitlerinkaltainen hahmo se siinä rakentaa Kalliomaailman ja aikoo hävittää Maapallon ihmiset Valittuja lukuunottamatta. (Muita samanlaisia toimijoita ovat oikeassa elämässä tietyt uskonlahkot ja suuret poliitikot) Hyvinkin kevyesti suomalainen Koura tuhoaa pahan yhteisön ja pelastaa tyttöystävänsä samalla. Taitava mies tuo paha Valtias oli – kuuhunkin lähetti kolmessa tunnissa perille saapuvan raketin. Ei kait kirjailija salaa ihaillut yksinvalta-ajatusta? Oma.\n63. Brett Simon: VARSIN TASOKAS VAINAJA **\n219 s. Wsoy 1993 (Tuija Rovamo) Sapo 369 RM\nAllku sujuu mainiosti, mieleen tulee Lindgrenin Ehtoolehto. Loppu lässähtää, ja kaiken kruunaa viimeisen lauseen asia/kielioppi- tai ainakin tyylivirhe Oma.\nRantamökille tulimme eilen. Vene on käännetty, kävimme soutamassa. Pihaa on haravoitu ja kaikenlaista muuta keväthommaa on tehty. Tänään kävimme Kannonkoskella Huynhin leivonnaisia ostamassa. Televisio ei pelaa, lie hommattava uusi ja uudet antenni ja digiboksi. Saunoimmekin, ja mukana oli uusi vasta.\nPäivitys: Television sain pelaamaan, olivat Pihtiputaalla ryökäleet vaihtaneet kanavat eri paikkaan. Kanavahaku auttoi.\nklo toukokuuta 14, 2016 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Luettua 2016, Rantamökillä 2016\n60. Devine Dominic: KUOLEMAN PÄIVÄKIRJA **\n266 s. Wsoy 1985 (Pekkanen/Saarikivi) Sapo 293 YK/JKL\nKelvollinen lukuromaani, joka ei vaatinut aivollisia ponnisteluita. Ehkä kirjailija valitsi murhaajan sillä perusteella, kuka olisi epätodennäköisin. Loogisuudesta viis. Oma.\n61. Waltari Mika: VALTAKUNNAN SALAISUUS *****\n421 s. Wsoy 1959 2.p AK\nUuteen Testamenttiin voisi lisätä kirjan Waltarin evankeliumi. Kauniisti kirjoitettu teos roomalaisesta, joka omaksuu kristinuskon yhtä aikaa ensimmäisten alkuseurakuntalaisten kanssa – vaikka häntä ei porukkaan hyväksytäkään. Päähenkilö Markus näkee ristiinnaulitsemisen ja tapaa ylösnousseen Jeesuksen. Löytääpä kunnon vaimonkin itselleen töykeän hienostonainen Tullian sijaan. Oma.\nklo toukokuuta 12, 2016 Ei kommentteja:\nTätini, eli enoni vaimo, kuoli viime yönä puolenyön jälkeen sadankahden vuoden ikäisenä. Hän oli viimeinen ihminen, jolla on jotain tekemistä lapsuuteni ja nuoruuteni kanssa. Hän kantoi minua kasteelle 72 vuotta sitten, hänen luonaan asuin opiskellessani Helsingissä, ja hänen luonaan toivuin myös liikenneonnettomuudesta parikymppisenä. Silloin tutustuin myös vaimooni, joka asui vuokralla enoni talon yläkerrassa. Ja tätini totta puhuen auttoi meidät avioonkin.\nklo toukokuuta 10, 2016 1 kommentti:\nTunnisteet: Tapahtunutta 2016\nOlimme kolme yötä Jyväskylässä tätiä katsomassa. Hän on sairaalassa, eikä häneen enää saa kunnon kontaktia. Sadankahden vuoden ikä tietenkin on selityksenä. Ihminen on sentään syntynyt Venäjän vallan aikana ja on elänyt jokaisen presidentin ollessa vallassa.\nKävimme päivittäin sairaalassa ja muun ajan oleilimme sisareni kanssa. Muutaman kirpputorin kiersimme, kirjakokoelmamme karttui vain Waltarin Mikael Karvajalalla, joka meiltä puuttui. Paljon kävimme myös läpi vanhoja valokuvia, jotka löytyivät tädin luota. Muun muassa tämä kuva:\nValittaen minun on myönnettävä, että kuva on lavastettu, mistä minä nuorena olisin tuollaisen naisen napannut. Viskiäkään en ole koskaan mielelläni suuhun päästänyt. (Nainen on tädin sisarentytär Kaija ja juhlat olivat tädin miehen eli enoni kait viisikymmenvuotisjuhlat)\nklo toukokuuta 08, 2016 2 kommenttia:\nTunnisteet: Poissa kotoa 2016\nAjoimme sumussa metsämökille. Lossilla vastarantaa ei juuri erottanut. Lämpötila viisi astetta ja liki kaikki lumi sulanut. Savusaunalle saa...\nWH PIETARI WIRTANEN LUKEMANI KOTIMAISET TIETEIS- JA FANTASIAKIRJAT viime vuosituhannelta (Luettu heinäkuun 2005 jälkeen) ...\n135. Wasastjerna Hans R.: ÄÄNETÖN TAIVAS §§ 258 s. Finnpublishers 1985 AV Lentomeluun kyllästynyt ent. professori keksii laitteen...\nMitä vanhemmaksi tulee, sitä hankalampaa on veneen kääntö. Toki tuo vielä lykästi. Kivikossa homma ei aivan niin onnistunut kuin yritim...\nMuuta elämää 2019\nPoissa kotoa 2019