So Long - DOV 2.0: 2013\nTerveiset Tallinnasta. Ollaan tänään ja eilen ahmittu vatsat täyteen buffassa, käyty ihailemassa vanhan kaupungin joulumarkkinoita ja muuten vaan rentoiltu. Takana on eilinen illallisbuffee, aamiaisbuffee, lounasbuffee ja kohta olisi taas illallisbuffee. Halkean. Mikä siinä onkin, ettei buffassa vaan osaa syödä "kohtuullisesti"?!\nKoko reissun tarkoitus oli saada muuta ajateltavaa kuin joulu ja se mitä se on aikaisemmin ollut, aikaa perheen kanssa ja Vilin pakettien avaamisen katselua. En osannut kuvitella joulua ilman jälkimmäistä, vaikka ensimmäinen toteutuukin. Onhan tää loma ollut kaikin puolin vähän tällaista masistelua ja se on kyllä näkynyt täällä bloginkin puolella, ei ole oikein ollut mitään sanottavaa mistään.\nJoka tapauksessa loman ensimmäinen viikko kului pitkälti koulutehtävien parissa ja perjantaisen palautuksen jälkeen olen viettänyt turhankin paljon aikaa koneen äärellä Gleen parissa. En edes tiedä mikä siinä sarjassa viehättää niin paljon, mutta hyvinpä on koukuttanut. Ehkä se yksinkertaisuus, ja tietysti musiikki (ja Blaine). Olenko joskus maninnut viehättyksestäni hyviin covereihin (ja lyhyisiin miehiin)? Pakko on myöntää, että monet noista Gleen versioista on ihan mielettömän hyviä ja toisaalta onhan The Overtoneskin ollut lempparibändejäni jo pidempään... Loppuunkulutetuista biiseistä voi saada niin paljon irti, kun joku vetää ne uusina versioina! Niin ja joo, se Blaine. 173cm Glee-homo on vienyt sydämeni - se niistä miesten pituuskriteereistä, ottaisin Darrenin käsipuoleeni milloin vain! <3\nJa näissä fiiliksissa hyvät joulut kaikille, palaillaan jossain vaiheessa taas :)\nLähettänyt Virpi klo 25.12.13 2 kommenttia:\nNo ei auttanut sormet ristissä tervehtymisen toivominen. Onnea oli tosin siinä, että perjantaina pääsin matkustamaan ihan kohtalaisissa fiiliksissä ja illalle sovitut treffailut kavereidenkin kanssa sujui suunnitellun mukaisesti. Nyt on kuitenkin olo edelleen niin tukkoinen ja nuutunut, että kyllä se flunssa tosiaan hiipi sitten kunnolla silloin ensimmäisen Suomessa vietetyn yön aikana ja aamulla herätessä pää oli niin tukossa ettei ole hetkeen ollut.\nEnpä muuten edes muistanut, että täällä oli oikein kunnon pikkujoulukausikin menossa. Apollon pikaisella visiitillä kuulumisia tuli kyllä vaihdettua vaikka kuinka monen kanssa, mutta ne kaikki oli henkilökuntaa. Yhtään tuttua ei vastaan tullut ja fiilis oli omalla kohdalla vähän lässähtänyt. Sama Maxinessa, mitäs suosin tuollaisia kaiken kansan paikkoja, tiedän. Eikä siinä mitään, ei se varmaan niiden ihmisten vika ole, vaan sen pikkujoulukulttuurin... Pikkujoulut tuntuu antavan kaikille ainakin kerran vuodessa olla oikeutetusti todella noloja. Kyllähän suomalaiset muutenkin juo ja on baarissa miten on, mutta ei se käytös silti koskaan vedä vertoja näille pikkujouluperjai-illoille, ei niin millään.\nEn tiedä oliko syynä perjantain ilottelut vai mikä, mutta flunssa todellakin iski ja kovaa sillä myös eiliselle sovitut sulkapalloilut tuli peruttua kaiken muun toiminnan ohella ja oikeastaan koko viikonloppu lauantaista alkaen on mennyt sellaisessa fiiliksessä, että jos nyt huomiseen selviytyisi. Lauantaina tuli itkettyä koko ilta niin, ettei sunnuntaina silmät meinanneet aueta. Ei käynyt samaa Hollannissa, joten kyllä tässä Suomen talvi-ilmastossa on se oma juttunsa... huulet rohtuivat kahdessa päivässä, ihoa saa rasvata kolmesti päivässä ja tosiaan kuivan ilman havaitsee oikein kunnolla ensimmäistä kertaa. Ikinä aikaisemmin ei ole näin voimakkaasti kyllä ero tuntunut, kun siihen on aina ehtinyt silleen hiljalleen tottua.\nJoka tapauksessa monet itkut tuli lauantai-illan aikana itkettyä Vilin tavaroita pakkaillessa ja niiden kohtaloa miettiessä. Suurimman osan tosin päätin niistäkin säästää, sillä tiedän satavarmasti, että jonain päivänä annan vielä kodin jollekin pienelle onnettomalle elämän alkutaipaleen kolhimalle tapaukselle... Siihen päivään menee ehkä vielä hetki, mutta vain koiran omistajat tietävät sen fiiliksen, minkä ne karvapallerot tuovat. Sitä vaan ei korvaa mikään. Monelta on kuullut sitä samaa, että nauti nyt hetki siitä vapaudesta, kun saat mennä ja tehdä, että eikös se Vili kuitenkin sitonut aika paljon?! - No ei. En ole koskaan hetkeäkään miettinyt, että Vili olisi jotenkin "sitonut"... Rakensin kyllä arkeni pikkuisen ympärille, mutta täysin vapaaehtoisesti, ja jokainen koiran takia aikaisempi kotiinpaluu oli jälleennäkemisen iloa täynnä. Aina.\nSunnuntaina iltapäivällä lähdin äidin seuraksi käväisemään Lahden joulumarkkinoilla, mutta eipä sieltä mitään mukaan tarttunut. Otin ennen lähtöä itsestäni peilin kautta kuvan, että katsokaa kuinka masentunutta tää pukeutuminen on, mutta ei nuo harmaat housut tuossa kuvassa tuoneet sitä samaa viestiä, kuin luonnossa :D Huono kamera. Ajattelin tosin tänne tullessa, että nytpä otan sen ihan oikean kameran mukaan, että saa kunnon kuvia blogiinkin... Niin, otin kyllä sen kameran, mutta laturi jäi, joten säästelen suosiolla sitä akkua Tallinnan joululle ja Titanic-näyttelyyn.\nOnneksi tänä jouluna ei nyt sitten tarvitse juurikaan lahjoja ostella. Oikeastaan hankin perheellekin vain jotain hollantilaisia herkkuja (ai mitenniin ennalta-arvattavaa?) ja suklaakirjaimet. Hollannissa kun vietetään joulun sijaan joulukuun alussa Sinterklaasia, jossa sellainen joulupukin näköinen ukko (Sinterklaas) tulee espanjasta laivalla pienten mustien miesten (Svarte Piet) kanssa Hollantiin, ratsastaa valkoisella hevosella ja jakaa lahjoja. Tuhmat lapset ei tässä tarinassa saa risuja, vaan ne pakataan säkkiin ja viedään Espanjaan. Tuosta Svarte Piet-hahmosta on viime aikoina ollut hieman vääntöä, että onko se nyt liian rasistinen ja muinaiseen orjakulttuuriin heijastava, mutta niin, tällä tarinalla kuitenkin toistaiseksi siellä mennään.\nJa tosiaan ne suklaakirjaimet viittaa siis juurikin tuohon Sinterklaasiin, jolloin hollantilaiset antaa toisilleen suklaakirjaimia etunimeen viitaten ja liittää niihin jotain runoja. Tämän lisäksi luin jostain, että toisinaan harrastetaan itse tehtyjä lahjoja, että jos joku vaikkapa toivoo uutta televisiota, niin ollaan tosi vitsikkäitä ja askarrellaan sille tyyliin pahvilaatikosta tv... jossain taisin nähdä kuvan pyörästä, joka oli askarreltu paperista. Toivon tosin, että tämä on vain jotain tosi huonoa huumoria, koska noh, ei naurata :D Miettikää nyt kun itse ostais toiselle jotain tosi hienoa ja sitten saisi itse jonkun pahvin palan. Hetken saisi nieleskellä. Huomasin myös viikon takaisilla synttäreillä, että Hollannissa ollaan oikeasti paljon pihimpejä (pihi - miten tuo sana taipuu?!) lahjojen suhteen. Itse ostin kaverille 20e lahjakortin kirjakauppaan ja mietin pitkään, että onkohan se liian pieni summa. Noh, koska kyseinen kirjakauppa oli synttärisankarin suosikkeja, oli muutkin niitä lahjakortteja hankkineet; mm. tytön työkaverit hieman isommalla porukalla keränneet kasaan peräti 30e lahjakortin. Miten tunsinkin itseni tosi hyväksi ystäväksi sillä hetkellä. Ja suomalaiseksi.\nOpin siis ainakin pari asiaa, hollannissa on tosi ok olla pihi, mutta ehkä turha myös odottaa poikaystävältä sitä merkkilaukkua ensimmäiseksi lahjaksi. Tai sitten sen saattaa saada pahvisena versiona. Saatan tosin olla oletuksineni myös todella väärässä ja joku hollantilaisesta kulttuurista vielä enemmän perillä oleva saa korjata, jos siltä tuntuu, mutta tällaista on vastaan tullut... Olen kyllä kaiken kaikkiaan tosi tyytyväinen, että päätin ulkomaille lähteä, koska niin monia asioita katsoo ihan eri tavalla jopa näinkin lyhyen ajan jälkeen. Ja vitsit, että tämä Suomen kuiva ilma ärsyttää ihan liikaa tällä hetkellä!\nMutta nyt palaan noiden koulutehtävien pariin. 8 tehtävän palautus on perjantaina klo 12 ja mulla on tehtynä sellainen reilu neljä niistä. Aikaahan on tietenkin ollut koko syksy, mutta mitäs tässä turhaan kiirehtiä... Ei vaan. Kiire on. Tosin olen ne pahimmat saanut alta pois, joten nuo jäljellä olevat odottaa vaan kirjoittajaansa... Ja nyt ne sen saa, joten palaillaan taas asialla myöhemmin.\nPs. Yves Rocherilta saa muuten vielä 20.päivään asti -20% alennuksen koko ostoskorin sisällöstä koodilla YRXMAS20. Itse laitoin tilaukseen peitevoiteen ja detox-kuurin. Tiukkaakin tiukempi linja tällä kertaa. Tuo edellinen peitevoidepurkki on kestänyt käytössä melkeen kaksi vuotta (!!) ja on kyllä tuotteena todella hyvä. Detox-kuurin sain joskus aikoinaan YR:lta testiin ja tykkäsin sen mausta niin paljon, että tuli uudelleenkin tilailtua... Lähinnä tuo on erittäin kiva limppareiden korvike, kun se vähentää turvotusta ja maistuu superhyvälle ;)\nLähettänyt Virpi klo 17.12.13 Ei kommentteja:\nTerkut täältä Schipholin kentältä. Viimeisimmän viikon blogiaika on kadonnut johonkin koulutehtävien, nukkumisen ja harrastusten jalkoihin, joten ei ole tullut päiviteltyä. Nyt kuitenkin odottelen täällä kentällä josko kohta pääsisi koneeseen ja kohti kotia.\nLuonnollisesti jätin pakkaamisenkin ihan viime tinkaan ja eilen tennistunnilla tuntui, ettei voimat ihan riitä niinkuin normaalisti... Kotiin päästyä se sitten iskikin, kunnon nuutuminen, kurkkukipu ja flunssainen olo. Kumosin siinä illan aikana yliannostuksen buranaa ja finrexiä kurkkuun, että jollain keinolla jaksaisi yöllä pakata ja aamulla selviytyä kentälle asti. Sormet ristissä tässä vaiheessa totean, että säikähdyksellä selvittiin, mutta on kyllä pirullinen tuo kylmän kostea ilmasto, kun pyörällä joka paikkaan liikkuu. Ei näiltä vilustumisilta oikein välty millään.\nJoka tapauksessa seuraavat 3,5 viikkoa menee aikalailla äidin hoivissa ja jouluksi päädyttiin sitten perheen voimin varata jouluinen buffeeruokailujen täyteinen risteily. Sellainen pako todellisuudesta, joulu kotona ilman Viliä ei vaan ole joulu, joten pakko päästä karkuun. Ja edelleenkin, kiitos kaikille ihanista viesteistä tuohon parin viikon takaiseen postaukseen... olen jokaisesta saanut kyyneleet silmiini ja ne on tuntuneet niin helpottavilta. Jotenkin lohduttavaa, että siellä ruudun toisella puolella on niin paljon saman kohtalon jakaneita, ja nimenomaan sellaisia, jotka todella tajuavat millainen ystävä tuollainen pikkuinen karvapallo voi ihmiselle olla, kiitos <3\nNyt nuo kuulutavatkin jo koneeseen. Palataan taas Suomesta! Kivat viikonloput kaikille :)\nLähettänyt Virpi klo 13.12.13 2 kommenttia:\nArkea ja päivien täyttöä\nEdellisestä kunnon postauksesta on melkein viikko. Päivät on menneet todella vauhdilla ja kouluhommien deadlinet painaa päälle kovemmin kuin koskaan. Eilinen itsenäisyyspäivä oli meillä sattumoisin vapaapäivä ja se kului itsellä aikalailla nukkuessa. Olen viime aikoina nukkunut todella paljon ja hereillä olo päiväsaikaan on tuntunut ihan mahdottomuudelta, jos vapaata on ollut. Eilen kuitenkin päätin paljosta nukkumisesta huolimatta mennä myös illalla ajoissa sänkyyn ja siitä johtuen heräsin tänään aamulla ennen seiskaa. Huikeaa.\nOlen tähän mennessä pessyt käsipyykillä varmaan kolmetkymmenet pikkuhousut (sen määrän tajuaa vasta siinä vaiheessa, kun niitä pesee käsin) ja aloittanut yhtä koulutehtävääkin ihan mallikkaasti. Tässä meidän opiskelijatalokompleksissa on useampi rakennus ja meidän kaksi kerroksisessa talossa on yksi pesukone, joka on ilmeisestikin rikki. Pesin torstaina pyykkiä ja ne oli ihan märät, kun koneen avasin. Yritin lingota uudestaan, mutta mitään ei tapahtunut. Lopulta heitin ne kuivaajaan ja kun otin ne sieltä pois, haju oli todella tunkkainen... olin siis periaatteessa kuivannut ne pyykit suoraan siitä paskavedestä. Kiva.\nTänään aamulla mietin, että jos sitten uusi yritys saman satsin kanssa, mutta nyt se kone ei edes käynnistynyt enää. Ei muuta kuin nyrkkipyykillä koko vaatekasa läpi ja sitten sinne kuivausrumpuun uudelleen. Noh, nyt ne on pesty, mutta olipa taas duuni. Voi kun joku jaksaisi siitä pesukoneesta käydä valittamassa ja saataisiin uusi. Se edellinenhän varastettiin (en vieläkään tajua, miten kukaan ei ole asiaa huomannut, kun se on tapahtunut?) ja sitten tuo tuli tilalle, mistä lie hankittu.\nAlla olevat kuvat on itseasiassa jo puolitoista viikkoa vanhat, mutta sisältö ei sinäänsä ole muuttunut. Sulkapalloa on tullut pelattua (joskaan ei nyt reilu viikkoon) ja viime maanantaina alkoi myös tennis. Olin siellä tunnilla jotenkin tosi turhautunut, kun mikään ei mennyt niinkuin piti ja tuntui, että kaikki mitä joskus osasi oli taas parissa kuukaudessa kadonnut. Sama oli sulkapallon kanssa - alkuun tuntui, ettei ollut koskaan sitä pelannut, kunnes se jostain sieltä taas löytyi... toivottavasti sama tulee myös tenniksen kanssa. Se meidän ryhmä on kyllä tosi kiva, mutta on kyllä pakko sanoa, ettei siitä tunnista saa millään samaa irti mihin on tottunut sellaisessa privaatissa valmennuksessa. Jotenkin tenniksessä on aina ollut se fiilis, että tunnin jälkeen on ihan kuollut ja nyt ollaan kaukana siitä... pitää käydä treenailemassa omalla ajalla sitten, kunhan sen kaverin vaan löytää.\nNäiden lisäksi kävin vajaa pari viikkoa takaperin osallistumassa Swing City Bredan Jazz-tunnilla, joka tosin osoittautui erittäin lyhykäiseksi ja kauden viimeiseksi. Kyseinen säätiö vetää lähinnä vain Lindy Hopia paritanssikursseina, koska noilla soolotunneilla ei ole ollut niin paljoa kysyntää viime aikoina. Joka tapauksessa nuo ihmiset tuolla paikan päällä oli aivan mielettömän mukavia ja sanoivat, että ensi kevätkaudelle he alkoivatkin jo ryhmää miettimään ja kysyivät olisinko kiinnostunut tulemaan mukaan. No olisinko, todellakin!! Kyseessä olisi enemmän sellainen "Performance group"-tyylinen ratkaisu, joka sitten esiintyisikin eri tilaisuuksissa aina kun siihen olisi mahdollisuus. Kuulostaa niin kivalta, että sormet ja varpaat ristissä toivon sen toteutuvan!\nTuo tanssitunti oli tosiaan vajaan parin viikon takaa maanantailta ja silloin oli hyvä fiilis. Keskiviikko toi tullessaan suru-uutiset ja niiden käsittelyssä meni koko viikonloppu ennenkuin pääsi taas arkeen kiinni. Suurempia itkukohtauksia en ole nyt pariin päivään saanut, mutta eniten pelottaa tämä tämänhetkinen tunne. Kun katson Vilin kuvia, en ajattele, että poika olisi poissa. Koska en ollut paikalla, kun tilanne tapahtui, en jotenkin osaa käsitellä tätä menetystä sen pahimman shokin jälkeen. Olin täysin koomassa loppuviikon tapahtuneen jälkeen, mutta koska en koe sitä tyhjää asuntoa päivittäin niinkuin äiti sen tällä hetkellä kokee, kaikki tapahtunut tuntuu vain isolta painajaiselta. Ajattelen jotenkin alintajuntaisesti edelleen, että kun kotiin menen, Vili odottaa siellä. Totta kai se odottaa, eihän voi olla kotia ilman Viliä, eihän?\nToisaalta olen myös huomannut suhtautuvani asioihin viime päivinä paljon tunteettomammin. Osallistun ja teen asioita, mutta en ole niissä mukana samalla tunteella kuin ennen. Tennistunnilla tuli ensimmäisen paha fiilis, kun sain jostain päähäni ajatuksen, että tämän jälkeen pitää viedä Vili heti ulos. Niinkuin kesällä, jolloin edellisen kerran pelasin tennistä hallissa, menin aina tunnin jälkeen niissä samoissa tennisvaatteissa puistoon Vilin kanssa kävelemään. Oikeastaan vain nämä mielleyhtymät aiheuttaa jonkinlaisia tunnetiloja, muuten olo on jotenkin kylmä. Mikään ei tunnetasolla kiinnosta pätkän vertaa. Voin lähteä kavereiden kanssa ulos, mutta jos aikaisemmin turhauduin tyhmistä miehistä ja nillitin asiaa blogiin, tällä hetkellä en tunne mitään. Ei kiinnosta. Koen, että se tietty arjen rytmi kaikkine sisältöineen pitää olla kasassa ja teen kaiken kuten ennenkin, mutta jotenkin tosi pinnallisesti.\nEn edes osaa selittää tätä, ja tavallaan toivon, että se menisi ohi. Luulen, ja toivon, että kun Suomeen pääsen ja tulee se hetki, että Vilin tavaroita alan käymään läpi, saan jollain tavalla nämä omat fiilikset järjestykseen. Se hetki, kun äidin kanssa noudetaan Vilin tuhkat ja oikeasti tajuan tilanteen. En ole sanonut niitä hyvästejä vielä, enkä osaa niitä täältä käsin sanoa. Ollaan äidin kanssa edelleen puhuttu pitkiä puheluita ja äiti on lähettänyt puhelimessaan olleita kuvia, joita viime kerralla tuli otettua. Olen käynyt läpi vanhoja valokuvakansioita koneella ja kerännyt kaikki Vilistä kuvatut videot ja ladannut ne YouTubeen. Enkä oikein tiedä mitä tällä toiminnalla teen tai käsittelen. Ehkä sitä surua, en tiedä. En edes tiedä miten tämä kuuluu tehdä oikein?\nJoka tapauksessa ajatukset on aika sekavat kokonaisuudessaan ja eteenpäin mennään tällä kylmän viileällä tunteella. Katse on ensi perjantaissa, kun pääsen kotiin ja Helsinkiin. Lauantaihin asti olen Helsingissä, näen kavereita perjantaina ja lauantaina käydään äitin kanssa palauttamassa Vilin loput avaamattomat lääkkeet eläinlääkärille ja sitten suunnataan Lahteen. Ensimmäinen viikko menee koulutöiden viimeistelyssä ja palautuksessa, jonka jälkeen pitäisi sitä joulua viettää... mietittiin ehkä jotain risteilyä, jossa pääsisi valmiiseen buffeeseen kolme kertaa päivässä eikä tarvitsisi miettiä yhtään mitään. Oletteko olleet koskaan jouluristeilyllä, millaista se on?\nKoska yhdistän kaiken siihen tuskaiseen keskiviikkoon, yhdistän myös tämän punaisen huivin. Tilasin sen kyseisenä keskiviikkoaamuna Fb:n chatin kautta Vivveltä, on se kätevää, kun ystäviä työskentelee vaatekaupoissa, joissa myydään kaikkea ihanaa. Siltikin sitä miettii, että varmaan tosin olisi jäänyt tuokin viimeinen kappale tilaamatta paria tuntia myöhemmin....\nJoka tapauksessa, eilen sain paketin postissa ja tuo Acnen Canadahan on jo melkeen yhtä bloggaajatuote kuin mitä Michael Korssin rannekellot, mutta viime talvena ensimmäisen hankittuani, en ole hetkeäkään ostostani katunut. Tai ostoksia, tänä syksynä kun ostin sinisen ohelle harmaan ja nyt vielä tuon viininpunaisen. Mietin pitkään, ettei se ole yhtään oma väri, mutta lopulta kelkka kuitenkin kääntyi ja tässä sitä ollaan. Se ei sovi siniseen syys/talvitakkiini, mutta mustan villakangastakin kanssa se näyttää hyvältä ja erityisesti jokaisen omistamani valkoisen vaatekappaleen kanssa tuo nimenomainen glöginen väri on tyrmäävä! Valkoinen jotenkin tuo sen sävyn niin täydellisesti esille. Laitan jossain vaiheessa jotain asukuvaa, kun taas niiden makuun jossain vaiheessa pääsen. Nyt on ollut hieman laiskaa viime aikoina.\nPitkään aikaan en ole oikeastaan juurikaan ostoksia tehnyt, mutta tuo huivin hankinta nyt katkaisi senkin sitten. Lisäksi huomasin kosmetiikkavarastoni ehtyvän kovaa vauhtia ja useamman viikon ajan pohdin, että kohta täytyy täydennysostoksilla käydä. Käyn usein Body Shopissa ostoksilla nimenomaan silleen "kerralla kaikki"-periaatteella ja näissä tilanteissa sinne katoaakin usein parikin sataa kerralla.\nTäällä Hollannissa TBS tuotteet on jo alkaeenkin Suomen hintoja edullisempia, mutta lisäksi liikkeissä oli viime viikolla Sinterklaasin alla kamppis, että joka toisesta tuotteesta sai -50% alea (käytännössä -25% alea kaikesta) + yli 30e ostoksista sai vartalovoiteen kaupan päälle. Jo pelkästään näillä eduilla shoppailu oli todella kannattavaa, jos näin voisi sanoa, mutta lisäksi sain siihen päälle vielä kaverin -20% henkilökuntaedun. Kaikkineen kuvassa olevat tuotteet (+lahjakassin kasvovoide ja luomiväri äidille) maksoivat aikalailla 100e. Alennusta tuli kaikkineen siinä 75e pintaan... Melkeen kuin olisi rahaa säästänyt :)\nRakastan noita E-vitamiinisarjan tuotteita ihan suunnattomasti ja useamman vuoden on päivittäisessä käytössä olleet nuo kasvovoiteet sekä tuo maitomainen kasvojenpuhdistusaine. Sillä saa suihkussa laiskana myös silmämeikin pestyä kätevästi pois. Lisäksi ostoskoriin lähti heleyttävä kuultovoide kasvoille, aurinkopuuteri, kultaan kimmeltävä luomiväri (luottosävy päivittäisessä meikissä), teepuuöljyä sisältävä peitepuikko satunnaisille finneille ja mantelisella tuoksullaan lukioajat mieleen tuovan kynsinauhaöljykynä... muistan kun tuo tuote kulki aikoinaan aina mukana laukussa. Käytin joskus ahkerasti sitä käsirasvaakin ja sitten kun Viliä pussaili ja halaili, niin pikkuinen tuoksui aina ihan mantelille <3\nJos jollain on joululahjoja hankkimatta tai omat kosmetiikkavarastot kaipaamassa täytettä, Body Shopin nettikaupassa on Suomen puolella tällä hetkellä menossa kamppanja, jossa saa -10% alennusta kaikista tuotteista koodilla: PNKB4JDJ. Tarjous on voimassa huomiseen sunnuntaihin 8.12. asti. Lisäksi nettikaupassa on ilmainen toimitus yli 60 euron tilauksissa 17.12 saakka.\nTällaista sekalaista tällä kertaa... Vielä viikko ja sitten Suomeen. Nyt palaan koulujuttujen pariin ja illalla Marliesin synttäreille. Kivaa viikonloppua kaikille!\nLähettänyt Virpi klo 7.12.13 Ei kommentteja:\nTunnisteet: commercial, shopping, Yleinen\nAikaisemmin tänä syksynä esittelin blogissakin saamani tummansininen OnePiecen. Tykkään kyseisestä potkupuvusta ihan tuhottomasti ja vaikka se kuinka laadukas onkin, en tykkää ollenkaan noiden kyseisten vaatekappaleiden hinnoittelusta. Ne on ainkin näin opiskelijabudjetille ihan tuhottoman kalliita.\nHuomasin kuitenkin tänään, että sähköpostiin oli tullut OnePiecen mainosmeili, jossa luvattiin tälle maanantaille kaikista tuotteista -15% alennus! Lisäksi, jos tilailee kerralla kolme jumpsuittia, saa ne kahden hinnalla! Ja tänään voi tosiaan yhdistää nuo molemmat tarjoukset, joten jos on missään vaiheessa itselleen tai perheelle miettinyt tällaista lämpöistä joululahjaa, niin nyt on ehdottomasti se hetki, kun ne kannattaa tilailla. Joulun myötä on vaihto- ja palautusaikaakin pidennetty 10. tammikuuta asti.\n-15% alennuksen saa siis myös muistakin OnePiecen tuotteista kuin vain noista jumpsuiteista. Tuolla on paljon muitakin kivoja oloasuja huppareista lökäpäksyihin ja itse olen jo monet kerrat käynyt ihailemassa ale puolella muutamaa svetaria, jotka ehkä voisi pikkuhiljaa tilatakin... Tosin niiden kanssa ei onneksi ole tuon alekoodin kanssa hirveä kiire, kun joka tapauksessa hinnasta on pätkäisty jo vähintään se -50%. Koot tietysti alkaa pikkuhiljaa käymään vähiin, mutta kuitenkin.\nJotenkin vaan tän hetkinen olotila on kaikkea muuta kuin jouluinen. Sovittiin jo kotona, ettei tänä vuonna edes lahjoja ostettaisi. Muutenkin joulusta on tähän asti aidosti nauttinut ainoastaan Vili, joten fiilis on todellakin niin poissa kuin poissa voi vaan olla. Se oli se perheen ainut pikkuinen kakara, joka siitä lahjojen avaamisesta oikeasti tykkäsi, eikä sitä touhua voinut hymyilemättä katsoa (laitan teille joskus jonkun videon tänne). En tiedä. Todella ahdistava vuodenvaihde tulossa...\nMutta tosiaan, jos jollain on ollut tuon potkupuvun tai jonkun muun OnePiece-tuotteen tilailu mielessä, niin nyt se on ehkäpä kannattavinta. Ja noista kevyistä potkupuista taisi tuo alennus olla voimassa ihan koko viikon, jos oikein ymmärsin :) OnePiecen valikoimaa pääset selailemaan TÄÄLTÄ.\nLähettänyt Virpi klo 2.12.13 Ei kommentteja:\nTunnisteet: commercial, Yleinen\nOlen lukenut tuon keskiviikon postauksen muutamaan kertaan läpi, koska en ihan rehellisesti muistanut mitä siihen kirjoitin. Olin sillä hetkellä niin jossain pimeässä, että piti vaan saada purkaa asioita ja äkkiä. Samaa on oikeastaan ollut nämä viimeiset päivät.\nKeskiviikkona en tehnyt muuta kuin itkin. Kirjoitin postauksen ja itkin lisää. Illalla puhuin äidin kanssa Skypessä kolme tuntia, jonka jälkeen yritin käydä nukkumaan. Pyörin sängyssä useamman tunnin, nukuin ehkä puoli tuntia ja taas heräsin. Viiden aikaan päädyin katsomaan netistä useamman jakson Big Bang Theorya (sarja, joka ei varmasti herätä mitään tunteita) ja lopulta nousin ylös ja pakotin itseni kouluun.\nTorstain koulupäivä meni ihan koomassa. Menin paikalle suosiolla ilman meikkiä, koska tiesin, ettei se kuitenkaan silmissä kestäisi. Olin jo etukäteen laittanut luokkakavereille viestiä tapahtuneesta, jottei tarvitse kymmeneen kertaan selittää miksi olen vain varjo itsestäni. Siltikin se itku tuli jokaisesta kohtaamisesta ja siinä vaiheessa kun isä soitti huolestuneena, kuinka voin, ei siitä meinannut tulla loppua. Meidän isä ei oikeastaan koskaan ole ollut koiraihmisiä ja voitte vaan arvata, että Vilinkin takia on noiden vuosien aikana tullut muutamat sanasodat vaihdettua. Nyt kuitenkin sain lisäkyyneleitä pelkästään siitä, kuinka empaattinen meidän isäkin osasi olla, se oli oikeasti todella huolissaan. Kuten kaikki muutkin. On ollut niin vaikea selittää ihmisille, ettei kyseessä ollut mikään "koiran menetys" vaan oikeasti ystävän, oman pikkuisen lapsen, meidän perheenjäsenen menetys. Oikeastaan vain ne ihmiset, jotka omaa Vili-keskeistä elämääni ovat vuosien aikana seuranneet, ovat tajunneet kuinka suuresta surusta tässä on kyse.\nTorstai-iltana luokkakaverit pakottivat mukaan keskustaan, että saisin muuta ajateltavaa. Tarkoitus oli alkuilta tehdä koulujuttuja, mutta sekin aika meni äitin kanssa skypessa. En pystynyt edes miettimään jotain kouluraportteja siinä vaiheessa, halusin vaan purkaa ajatuksia ja puhua. Puhua Vilistä. Meni siinä taas reilu kolme tuntia. Kymmenen aikaan kuitenkin raahauduin keskustaan ja yritettiin kavereiden kanssa muutamaakin paikkaa, mutta kaikki ärsytti ja mistään ei löytynyt fiilistä. Yritin äitinkin pyynnöstä ajatella jotain muuta edes hetken, muttei siitä mitään tullut. Viimeisessä paikassa kaakaon äärellä tuli sitten se koko illan pidätelty itkukin. Yritys hyvä kymmenen. Pääsin kotiin ja nukuin lähes putkeen 19h. Nukkuminen tuntui henkisesti helpommalta kuin hereillä olo. Lopulta heräsin perjantaina kymmenen aikaan illalla ja kun äiti kotiutui yhdentoista aikaan työpaikan pikkujouluista, puhuttiin taas kolme tuntia skypessa Vilistä.\nPahintahan koko tilanteessa on se, että olen jo nyt ihan hajalla ja siltikään en ole edes vielä kokenut sitä tyhjän asunnon tuskaa. Täällä Hollannissa Vili ei ole koskaan ollut, joten en osaa pikkuista kuvitella tänne pyörimään, mutta tunnen sen tuskan äitini kautta. Ja muistan ne ensimmäiset viikot täällä, kun heräsin paniikissa aamulla, että Vili pitää viedä ja kieltäydyin automaattisesti kaikista koulun jälkeisistä drinkeistä tai muusta ajanvietteestä, kun piti mennä kotiin. Se vaan oli siellä alitajunnassa niin syvällä, että joka paikasta mennään aina suoraan kotiin Vilin luo. Nyt olen jo täällä oppinut, että ei tarvitse, mutta Suomessa saan vielä opetella tuonkin uudestaan. Kipeimmän kautta.\nOlen täällä Hollannissa ollessa soitellut paljon äidin kanssa Skypen kautta. Äiti on parhaimman mukaan käännellyt konetta, että kamera pysyisi Vilin perässä, mutta pieni oli usein niin levoton, ettei siitä oikein mitään tullut. Toisinaan Vili käveli näppäimistön päältä ja sammutti koko puhelun, kun äiti jätti koneen vaan lattialle, että sain seurata Vilin touhuja tai kun se söi ruokaansa siinä koneen edessä. Tiedän, kuulostaa tyhmältä, mutta itse nautin ihan vain noiden arkisten tilanteiden seuraamisesta, ikävä oli niin kova. Ja nyt se vasta kova onkin.\nEn ole ikinä elämässäni kärsinyt unettomuudesta. Sen koin ekana yönä. Sen jälkeen en olekaan muuta kuin nukkunut. Nukuin koko perjantain ja melkeinpä sitten lauantainkin. Toinen kadoksissa ollut on ruokahalu. Oikeasti rakastan ruokaa. Vili rakasti ruokaa ja sitä me tehtiin paljon yhdessä, syötiin. Usein kun tulin keskellä yötä Apollosta kotiin, hain matkalla jotain pikaruokaa kahden edestä ja voi sitä Vilin onnea, kun kotona niiden kimppuun päästiin. Eipä koskaan ollut olo, että menee tyhjään kotiin, ja tuollaiset keskiyön mätöt ei tuntuneet lähellekään niin säälittäviltä, kun ne jakoi Vilin kanssa. Sama homma, jos joskus päädyttiin tilaamaan pizzaa... piti ottaa aina ilman mitään liian vahvoja mausteita, koska vuorotellen niistä slaisseista haukkailtiin. Pitääpä miettiä annoskootkin uusiksi, kun Suomessa taas tuollaisia tilailee. Mutta tosiaan täällä ei ole pariin päivään ollut ongelmia tuon asian kanssa... Jotain olen pakottanut itseni syömään, mutta mikään ei vaan maistu miltään. Olo on liian paha. En ole ikinä elämässäni menettänyt ruokahalua minkään tilanteen takia. Kerta se on näköjään ensimmäinenkin.\nTänään puhuttiin äitin kanssa puhelimessa melkein viisi tuntia. Oikeasti, viisi tuntia. Olen lataillut YouTubeen videoita Vilistä, joita olen koneelta löytänyt ja linkittänyt niitä äitille. Ollaan itketty ja naurettu, prosessoitu surua. Haluan tässä vaiheessa muuten kiittää ihan jokaista edelliseen postaukseen kommentin jättänyttä, todella arvostan! Olen lukenut jokaisen niistä läpi useaan kertaan - kaikki aivan ihania rakkauden täyteisiä tarinoita omista lemmikeistä. Ollaan luettu niitä äidin kanssa yhdessä ääneen ja ette edes usko kuinka paljon teidän henkilökohtaiset kertomukset ovat tuoneet lohtua tässä surussa. Ja se kuinka siellä joukossa on niin monta nimimerkkiä, jotka on kulkeneet blogin mukana jo monta vuotta ja todellakin seuranneet Vilin elämää samalla pidemmän aikaa. On niin ihanaa ja helpottavaakin kuulla, että se rakkaus tuota karvakasaa kohtaan on välittynyt myös sinne.\nPyysin äidiltä, ettei se siivoaisi mitään Vilin tavaroita pois ennen kuin tulen sinne kahden viikon päästä. Haluan itse tehdä sen. Haluan käydä sen surutyön läpi Vilin omassa huoneessa, kaataa vedet kiposta ja kerätä kuivaruuat pois. Haluan pakata Vilin harjat ja tavarat itse säilöön, jos vaikka joskus niille uusi käyttäjä löytyy. Tiedän, että se tulee tekemään todella kipeää, mutta haluan käydä sen läpi.\nTämä tunne on oikeasti kymmenen kertaa pahempaa, kuin koskaan kuvittelin sen olevan.\nLähettänyt Virpi klo 1.12.13 2 kommenttia:


Asiakastiedotteemme 8.5.2017 – Lämpimät toukokuiset terveiset! :) - Olarium\nAsiakastiedotteemme 8.5.2017 – Lämpimät toukokuiset terveiset! :)\nKirjoittanut Olarium21 huhtikuun, 201721 joulukuun, 2017Uncategorized\nLähetimme asiakasjärjestelmämme kautta sähköpostia ajankohtaisista asioista; mikäli et saanut postia, tarkistathan vastaanotossamme, että sähköpostisi on ajantasalla!\nAlta voit lukea seuraavista ajankohtaisista asioista lisää:\nAlkukesän ryhmäliikunta-aikataulu on käynnistynyt\n2. Äitienpäivänä su 14.5. jumpat ja sali 5 € / kerta!\n3. Kesäkorttien ennakkomyynti alkaa toukokuun loppupuolella – pysythän kuulolla!\n4. Mindful Body -artikkeli Tunne & Mieli -lehdessä\n1. Alkukesän ryhmäliikunta-aikataulu käynnissä 2.5.2017 alkaen\nAlkukesän aikataulu jatkuu juhannusviikkoon saakka ja juhannuksen jälkeen jatkamme keskikesän aikataululla. Oman kopiosi kesän lukkarista saat vastaanotostamme! Saat ajankohtaisen aikataulun myös netistä: http://olarium.fi/palvelut/ryhmaliikunta/aikataulu/. Huomaathan tulevat poikkeusaikataulut helatorstaina sekä juhannuksena.\nÄitienpäivänä su 14.5. pääset jumppiin ja kuntosalille treenaamaan 5 € kertamaksulla!\nOnko lahja vielä etsinnässä? Tässä hyvänolon lahjaideoita äidille:\n10 x kortit *\n– kuntosali = 67 €\n– ryhmäliikunta = 72 €\n– MIX (kuntosali JA ryhmäliikunta) = 75 €\nHenkilökohtainen kuntosaliohjaus Personal Trainerimme Anskun kanssa = 89 €\nSolarium-lahjakortti = yksittäiskerrat 4-8 €, sarjakortit * 3 x 20 min 35 € / 5 x 20 min 60 €\nHierontalahjakortti = yksittäiskerrat 29-75 €, 3 x sarjakortit alkaen 81 €\n10 x korttien voimassaoloajan (3 kk) voi laittaa alkamaan haluamastasi päivästä alkaen. Muistathan lisätä lahjaan magneettikortin* (15 €), mikäli lahjansaaja on uusi asiakas meillä! Lahjakorteillamme on 3 kk käyttöaika ostopäivästä.\nVoit myös viettää äidin kanssa päivän Olariumissa treenaten ja kahvitellen; vastaanotossamme on äitienpäivän kunniaksi koko päivän tarjolla kahvia ja pikkupurtavaa. Lämpimästi tervetuloa viihtymään! <3\n3. Kesän korttitarjoukset\nKesällä pääset edullisesti treenaamaan: kesäkortit tulevat ennakkomyyntiin vielä toukokuun aikana, joten olethan kuulolla!\n4. Mindful Body -artikkeli\nMindful Bodysta on hieno artikkeli uusimmassa Tunne & Mieli -lehdessä – voit lukea artikkelin alla olevasta linkistä.\nAurinkoista viikon jatkoa ja salilla nähdään!\nEtsimme uutta työntekijää vastaanottoon – olisiko se sinä? :)\nHuippu solarium-laitteellamme väriä pintaan kesäksi ☀\nVastaanoton kesäaukioloajat 27.6.2022 alkaen\nILMAINEN Mindful Body -tunti torstaina 30.3. klo 12:15\nOlarium16 toukokuun, 2022\nOlarium31 joulukuun, 2020\nTallenna nimeni, sähköposti ja verkkosivu tähän selaimeen seuraavaa kommentointikertaa varten\nVastaanoton kesäaukioloajat (27.6.-31.7.2022)*:


Kingiä, kahvia ja empatiaa: kesäkuuta 2012\nLähettänyt Irene / Kingiä, kahvia ja empatiaa klo 14.05 2 kommenttia:\nMinä ja Emily Giffin. Emily Giffin ja minä. Minä törmäsin häneen sattumalta. Vaeltelin kirjastossa vuosi, toista sitten, ja päädyin tuijottelemaan rakkausromaanihyllyä - yäk, pois se minusta - , josta silmiini pilkisti hempeän vaaleanpunainen kirja, Giffinin ensimmäinen romaani nimeltä Rakkaus lainassa. Minulla on täytynyt olla jonkinlainen tilapäinen romanttisuushäiriö tuolla hetkellä, sillä kirja suhahti kassiini - en minä sitä varastanut, jos te sitä pelkäätte - ja kaiken huipuksi, tämän käytännöllisesti katsoen sokkotreffeihin rinnastettavissa oleva lainaus päättyi siihen, että minä pidin kirjasta. Unohdin Giffinin pitkäksi aikaa; tosin sillä saattaa olla jotain tekemistä asian kanssa, etten muistanut rouva Kirjailijan nimeä. Kunnes edellisellä kirjastoreissullani - muistatte varmasti raastavan haastavat kirjastoreissuni; mikään ei voita kunnon Via Dolorosaa kirjan luota toiselle - hoksasin, ettei rouva Kirjailijan löytäminen rakkausromaanihyllystä voi olla kovin vaikeaa; paikalliskirjastoni kun ei suinkaan ole Yhdysvaltain kongressin kirjasto. Ja kas, siinä se oli, Giffinin toinen romaani, ja paljon hyväksyttävämmässä ulkoasussa turkoosehtavalla - keksin juuri uuden sanan - kannellaan.\nRakkauden pudotuspelissä tavataan täsmälleen samat henkilöt kuin Rakkaus lainassa-kirjassa, mutta kyseessä ei ole suoranainen jatko-osa. Rakkaus lainassa-kirjassa tapahtumia tarkasteltiin Rachel Whiten näkökulmasta; nyt on vuorossa hänen paras ystävänsä Darcy Rhone, joka jo ensimmäisen kirjan aikoihin oli maailman hirvein, itsekeskeisin narttu. Mikä sen parempaa kuin kirjoittaa Darcysta ikioma kirja! Hurraa! Nyt ollaan kaikki hirrrveen tyytyväisiä!\nTe, jotka ette ole ensimmäistä kirjaa lukeneet, ja haluatte sen joskus lukea, varoitan, että seuraavat tekstirivit sisältävät lapsille sopimattomia, voimakkaita kohtauksia... Anteeksi, en voinut vastustaa kiusausta; tarkoitan tietenkin juonipaljastuksia.\nItse asiassa Darcy Rhone on Rachelin entinen paras ystävä. Homma meni niin, että ensimmäisessä kirjassa hiljainen, alistuva hissukka Rachel, kaikin puolin kunnollinen lakinainen, päätyy sänkyyn Darcyn kihlatun Dexin kanssa, joka sattuu myös olemaan lain kiemuroiden asiantuntija. Totta toki, kyllä kahdella ihmisellä, jotka tulkitsevat lakipykäliä kuin hieroglyfejä konsanaan, täytyy synkata paremmin yhteen kuin fiksulla ja filmaattisella lakijätkällä ja pinnallisen ärsyttävällä, mutta ah niin kauniilla, PR-muijalla.\nEikä tässä vielä kaikki: (Tunnen itseni Ostoskanavan iloiseksi tuote-esittelijäksi; saatte lisää tätä ihanaa jorinaa, eikä maksa mitään!) Darcy on aloittanut salasuhteen Dexin ystävän Marcuksen kanssa jo ennen kuin saa tietää Rachelin ja Dexin teerenpelistä. Tämän lisäksi, Marcus ja Rachel ehtivät tapailla toisiaan muutaman kerran tässä suhteiden sekasotkun kehdossa. Loppujen lopuksi Darcy saa pikavoiton; voi noita Marcuksen liukkaita, innokkaita siimahäntiä, kun ne onnistuvat kiinnittämään pullan Darcyn uuniin!\nKertakaikkisen kunnolliset laki-ihmiset saavat toisensa, Darcyn ja Rachelin välit rikkoontuvat. Tässä vaiheessa pääsemme mukaan Rakkauden pudotuspeliin. Darcy Rhone on raskaana. Hänellä on onneksi tukenaan Marcus, kummallinen Marcus, joka ei ole läheskään niin komea ja kunnianhimoinen kuin Dex, mutta josta tuntuu kuin tihkuvan jotain outoa uutetta; Darcy tuntee sen ihohuokosissaan. Darcy hyväksyy sen tosiasian, että hän ja Marcus eivät näytä yhdessä yhtä upeilta kuin hän ja Dex näyttivät, mutta siinä vaiheessa kun siemen on istutettu ja sadonkorjuuta odotellaan, on turha alkaa nipottaa jostain sellaisesta. Mutta asiat eivät mene Marcuksen kanssa niin kuin Strömsössä - tähän väliin huomautan, että minulla ei ole aavistustakaan, miten asiat menevät Strömsössä; siellä varmasti puukkotapellaan ja sitä rataa - , sillä Marcus kyllästyy Darcyn jatkuvaan huomion hakuun ja pinnallisuuteen ja jättää naisen. Yhtäkkiä Darcy huomaa olevansa yksin; välit muihinkin ystäviin viilenevät, eivätkä edes vanhemmat ole innoissaan Darcyn tilanteesta.\nDarcy tekee mullistavan päätöksen, ja jättää rakkaan New Yorkin taakseen. Hän lyöttäytyy lapsuudenystävänsä Ethan Ainsleyn nurkkiin asumaan Lontooseen; aivan, Lontoossa kaikki on paremmin. Vai oliko se Roomassa? Pariisissa? Kuopiossa? Joka tapauksessa, Darcy on päättänyt selviytyä Lontoossa - hieman reppana taiteilijasielu Ethan on aluksi hämillään, kun raskaana oleva nainen pelmahtaa hänen elämäänsä kuin pyörremyrsky. Darcyn ensiaskeleet Euroopan kamaralla ovat lähinnä säästöjen tuhlausta Gucciin ja Manoloihin ja haaveilua täydellisen prinssi uljaan löytämisestä, mutta miten on, voisiko hänen korkokenkiensä kopina havaita, että elämässä on muutakin kuin Darcy itse ja luottokortin vingutusta?\nRakkauden pudotuspelistä tulee mieleen käänteinen Ruman ankanpoikasen kasvutarina. Darcy on niin nätti, niin nätti, mutta hänen sisimpänsä on ruma. Vaikka kuinka haluan pitää Darcysta hahmona, varsinkin kun hän kokee valtavia edistysaskeleita rasittavan luonteensa tiimoilta, en jaksa välittää hänestä. Giffin kirjoittaa ihan kivasti - hah, mikä kirjailijan unelma; eikö olekin mahtavaa kirjoittaa ihan kivasti! - , eikä hänen kanssaan tule tylsää hetkeä. Mutta Rakkaus lainassa toimi kirjana paremmin; se oli raikkaampi, särmikkäämpi ja hauskempi. Rakkauden pudotuspeli on jollain lailla väsynyt tekele; mieluummin minä olisin lukenut täysin uuden tarinan Giffinin kynästä. Haluan antaa pienen vinkin rouva Kirjailijalle: Mikäli se ei ole Harry Potter tai Musta torni, niin mieti tarkasti, onko jatko-osalle, edes itsenäiselle sellaiselle, todella tarvetta. (Ja näin Irene kuvittelee täällä omassa pikku maailmassaan, kuinka Giffin lukee blogiani, totta kai; hän osaa täydellistä suomea, sillä eikö jokaisen amerikkalaisen yliopiston pakollisiin lakiopintoihin kuulu jär-kyt-tä-vän pitkän suomen oppimäärä? Kyllä, aivan, Giffin on juristi toiselta ammatiltaan.) Giffinillä on hetkensä; ei tällaista kirjaa ole tarkoittu vakavalla naamalla luettavaksi alun perinkään; se on höttöä, purkkaa, saippuakuplia ja vaaleanpunaista pumpulia. Kirja on kuin välipala kahden jämäkämmän teoksen välissä. Ei se huono ole; se on vähän kuin porkkanaa ja näkkileipää maapähkinävoileivän sijasta. Kyllä sillä pikku lukemisen nälkä lähtee.\nVuoden ajan tunsin Marcuksen vain Dexin laiskottelevana ensimmäisen vuoden kämppiksenä Georgetownista. Siinä missä Marcus valmistui vuosikurssinsa toisiksi huonoimpana ja poltteli kaiken aikaa pilveä, Dex valmistui parhain arvosanoin eikä ollut koskaan kokeillut laitonta huumetta. Kämppäkaveruus ensimmäisen vuoden aikana voi kuitenkin olla äärimmäisen voimakas kokemus, joten nuo kaksi säilyivät ystävinä läpi collegen ja myös sen jälkeen, vaikka asuivatkin eri rannikoilla.\nEn tietenkään piitannut tuon taivaallista Dexin collegekaverista ennen kuin kihlauduimme ja hänen nimensä nousi esiin bestman-ehdokkaana. Dexillä oli vain neljä varmaa valintaa, mutta minulla oli viisi morsiusneitona (joiden joukossa Rachel kaasona), enkä aikonut keskustella hääkokoonpanon symmetriasta. Niinpä Dex soitti Marcukselle ja tarjosi hänelle kunniaa. Kun he kaksi olivat äkistelleet aikansa, Marcus pyysi saada puhua kanssani, mikä oli minusta hyvien tapojen mukaista, varsinkin kun otti huomioon, ettemme olleet koskaan tavanneet kasvokkain. Hän onnitteli minua kuten pitääkin ja lupasi, ettei juottaisi sulhasta känniin häitä edeltävänä iltana. Nauroin ja sanoin hänelle, että aioin muistaa tuon. Mieleeni ei juolahtanutkaan, että hänen olisi pitänyt luvata, ettei hän makaisi kanssani ennen häitä.\nAlkuteos: Something blue\nTämä kirja saa: Kaksi ja puoli kirjanmerkkiä. Välillä näitä merkkejä on hankala lätkiä - teen aina saman rituaalin ikään kuin valmistautuisin kohtaamaan kärpäsparven - , koska kirja ei ole unettava tai kaikin puolin surkea, mutta kolme tuntuu liian paljolta. Helppoa viihdettä, eikä romantiikka ole liikaa pääosassa, mikä on hyvä minun kannaltani, sillä minähän olen tunnetusti Irene, romantiikan tappaja.\nPS. Taidan muuttaa Lontooseen. Kuopio olisi kyllä lähempänä.\nLähettänyt Irene / Kingiä, kahvia ja empatiaa klo 17.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Giffin Emily\nLähettänyt Irene / Kingiä, kahvia ja empatiaa klo 17.23 Ei kommentteja:\nMinä olen visioinut realityohjelman; Hyvät Hollywood-pomot, tämä idea on ostettavissa. Uskon, että siellä Mongolian preerialla, nuotion ääressä, istuu joku stressaantunut televisioyhtiön johtaja, joka on tullut sinne luonnon rauhaan pitämään jokavuotista retriittiään. Joten, sinä los angelesilainen yli-ihminen, jolla on timanttihampaat ja valkaistut silmämunat, kun palaat avaruusalukseesi ja lennät takaisin omalle planeetallesi, ole ystävällinen ja levitä ideaani eteenpäin. Tiedän, että mongolialaiset ystäväni taitavat suomen kielen jo niin hyvin, että he voivat kääntää tämän tekstin sinulle, herra Los Angeles. He voivat myös selittää sinulle, mitä sana "ystävällinen" tarkoittaa.\nOhjelmassa on kolme tuomaria: Roman Schatz, William Shakespeare - hänen zombiversionsa - ja Kim Kardashianin toinen persposki. Juontajana toimii Austin Powers. Alkukarsinnat käydään Roomassa, Colosseumin areenalla. Jokainen hullu pyrkyri koko universumin alueelta on tervetullut kisaan; jonkinlainen kynän pitelemisen taito on ainoa pääsyvaatimus, tosin siitäkin voidaan neuvotella.\nKilpailijat ahdetaan istumaan kansakouluaikaisiin pulpetteihin. Heille annetaan sulkakynä ja pala pergamenttia. Tuomarit istuvat pitkän pöytänsä takana areenan edessä, kultaisella korokkeella, ja he katselevat ylimalkaisesti surkeaa tuhertajajoukkoa. Norsunkokoinen kello tikittää pöydän vieressä. Sitä pitelee pystyssä pari gladiaattoria, jotka ovat nukkuneet noin 2000 vuotta pommiin. Hitto, toinen heistä ajattelee, vaimo taitaa suuttua, kun en ehdi polkemaan viinirypäleitä.\nKokelailla on 45 minuuttia aikaa kirjoittaa novelli tai runoelma mistä tahansa taivaan ja maan väliltä. Paitsi italialaisista parvekkeista, sillä herra Zombi Shakespeare ei voi sietää italialaisia parvekkeita. Karsinta alkaa; kello raksuttaa, aurinko porottaa, hiki helmeilee kirjoittajien otsalla samaan aikaan kun geishat heiluttelevat viuhkoja tuomareiden vieressä. Kisailijoilla on sinapinkeltaiset koulupuvut ja heidän otsiinsa on tatuoitu Huippukirjailija haussa- ohjelman logo. Areena on ääriään myöten täynnä; muutama kilpailija pyörtyy -kukaan ei välitä heistä, vaan haaskalintujen annetaan nokkia heidät hereille- , neljäsosa kilpailijoista jähmettyy, eikä saa murrettua valkoisen pergamentin kirousta. Ne, jotka kirjoittavat, myhäilevät tyytyväisenä: Mahtavaa, tämä sujuu kuin tanssi, upeaa, olen seuraava Leo Tolstoi.\nKello kumahtaa, aika päättyy; on aika palauttaa aikaansaannokset. Kilpailijat kasaavat tuomareiden eteen pergamenttipinoja toisensa jälkeen. Schatz haluaisi mennä kotiin nukkumaan, herra Zombie Shakespeare haluaisi popsia paistettuja aivoja ja Kardashianin toinen persposki on harmissaan siitä, koska on unohtanut suihkurusketusaikansa. Seuraavaksi alkaa hermoja raastava osuus: kirjoitusten lukeminen. Jokaisesta käsikirjoituksesta luetaan ainakin muutama pätkä ääneen. Tämä koekirjoitusten läpikäyminen kestää noin kuusitoista vuotta. Sen ajan kilpailijat istuvat kiltisti pulpeteissaan ja odottavat.\nKun viimeinen teksti on luettu - tässä vaiheessa herra Zombi Shakespeare on syönyt muutaman kilpailijan ja Kardashianin persposki on kärähtänyt aurinkovarjoista huolimatta, mutta herra Schatzilla ei ole hätää - on aika ilmoittaa, ketkä pääsevät jatkoon, ketkä kaksisataa onnellista pääsee Kiinan muurin jatkoleirille. Tuomarit luettelevat nimet. Ne kokelaat, jotka ovat vielä elävien kirjoissa, hihkaisevat: I´m going to the Kiinan muuri! Alkavat hulvattomat bileet; yksi kisaaja nostaa sulkakynänsä ilmaan, toinen aukaisee poninhäntänsä ja kolmas ujuttaa kurkkupastillin suuhunsa.\nTästä siirrytään jännittävään Kiinan muuri vaiheeseen, missä kilpailijoita putoaa yksi toisensa jälkeen. On yksinkirjoituksia, on duokirjoituksia, on ryhmäkirjoituksia. Yhtenä tehtävänä on kirjoittaa Kiinan muurin pituinen oodi sukkahousuille. Moni osallistuja hyytyy tässä kohtaa ja putoaa alas muurilta. Terrakotta-armeija hakee tippuneen pois. Lopulta jäljelle jäävät semifinalistit, sitten finalistit. Kahdeksan finalistia pääsee kirjoittamaan henkensä edestä Isolle valliriutalle. On aika erottaa jyvät akanoista; kuka selviää vedenalaisesta kirjoittamisesta?\nVoittaja julkistetaan, trooppiset kalat lentävät ilmassa kuin konfetit, ja voittajaksi kruunataan antarktislainen 79-vuotias nainen. Hänen vahvuutenaan on eeppinen ihmissyöjäromantiikka barokkipingviinin näkökulmasta. Hurraa! Kisa on päättynyt 47 vuoden jälkeen.\nIhana ohjelma, eikö totta? En malta odottaa.\nLähettänyt Irene / Kingiä, kahvia ja empatiaa klo 20.28 Ei kommentteja:\nOn-Off ystävyyttä ja rakkautta juustokuorrutteella\nKatsokaa tätä kantta! Eikö ole ihana? Huomaatteko tuon jännän valkoisen kiemuran keskellä ja nuo epämääräiset punaiset kuviot sivuilla? Hämmentävän yksinkertainen kansi. Minä olin lukenut tätä kirjaa yli puolen välin, kunnes näppärät haukan silmäni huomasivat, että kannessa ovat kahdet kasvot. Valikoivan kuuloni lisäksi minulla on myös valikoiva katse. Hienoa! Olisin halunnut kuljeskella ympäriinsä tämä kirja painettuna rintaani vasten niin, että kaikki näkisivät, minkälaista kirjaa olin lukemassa. Ja esittää parempaa, kiinnostavampaa ja sivistyneempää ihmistä kuin oikeasti olen: moni olisi saattanut luulla, että luen Tuntematonta sotilasta. Voi, katsokaa, miten valveutunut nuori - haluan yhä elää siinä illuusiossa, että olen nuori enkä keski-ikää (OMG! Eikö tuo kryptinen kirjainjono todista, että olen nuori?!) pikkuhiljaa lähestyvä - nainen, lukee Tuntematonta sotilasta, seuraavaksi hän varmasti tarttuu Kalevalaan!\nMuistan lukeneeni arvostelun tästä kirjasta jostain blogista muutama kuukausi sitten - siis ennen aikaa kuin olin itse übertyylikäs bloggari, aikana, jolloin ajattelin jokaisen bloggarin olevan yli-inhimillinen olento; olin muuten oikeassa - ja pistäneeni kirjan nimen korvan taakse. Viimeisimmälläni antoisalla kirjastoreissullani - olen kirjastossa kuin lapsi karkkikaupassa ja minun tekisi mieli niin monenlaisia kirjoja - David Nichollsin Sinä päivänä törrötti hyllyllä, kirjaston kauimmaisessa nurkassa, jollain tavalla yksinäisenä ja surullisena, ja minä adoptoin tämän kirjaparan väliaikaiseen hoitooni riemusta puhkuen. Haluatte varmasti myös kuulla, oliko kirjaston lattialla roskia - kyllä, ainakin neljä, siivooja taitaa olla aineissa, mutta ei pesuaineissa - , olisiko siellä kuullut neulan tipahtavan - ei, siitä piti huolen yläasteikäinen vieraileva koululuokka, ja mitä kirjastonhoitajalla oli päällään - mustat housut, valkoinen pusero ja järkevät kengät; hän näytti vähän tarjoilijalta. Minä menen aina kirjastoon pukeutuneena kuin Lara Croft, hyvin varustautuneena, sillä sitä ei koskaan tiedä, millaisiin vaaroihin voi törmätä hyllyviidakon synkässä syleilyssä. Mikään ei ole niin pelottavaa kuin joukko teini-ikäisiä tai juoruja kärkkyvä siivooja tai turhan tuttavallisesti hymyilevä kirjastonhoitaja. Noin. Tiedän, että kirjastoreissuni osaavat olla hermoja raastavan jännittäviä, mutta toivottavasti ette järkyttyneet liikaa.\nSinä päivänä kertoo Emma Morleyn ja Dexter Mayhewin tarinan kahdenkymmenen vuoden ajalta. He kohtaavat ensimmäisen kerran hiukan päälle parikymppisinä, yliopistosta vastavalmistuneina, 80-luvun lopulla. Molemmat ovat juovuksissa opiskelijabileiden tuoksinnassa ja he päätyvät yöksi läheisiin tunnelmiin. Ensin he luulevat, että kyseessä on satunnainen tuttavuus, mutta heidän välilleen syntyykin side, jonka kerroksia lukija pääsee seuraamaan vuosi kerrallaan, aina heinäkuun 15. päivänä.\nEmma Morley on älykkö, joka haaveilee kirjoittamisesta ja on kiinnostunut maailman menosta. Komea ja vallaton Dexter Mayhew on kiinnostunut lähinnä itsestään ja siitä, missä seuraavat bileet ovat. Vastakohtaisuuksistaan huolimatta Emma ja Dexter viihtyvät yhdessä. Dexterista tulee rikas ja kuuluisa, jolla on vientiä naisrintamalla, Emma taas taistelee surkeissa työpaikoissa ja surkeissa suhteissa. Vuodet vierivät; ne tuovat mukanaan tilapäistä onnea, mutta myös kasan ongelmia. Kaiken aikaa taustalla häilyy kysymys: Pitäisikö Dexterin ja Emman olla enemmän kuin ystäviä?\nDavid Nicholls on ollut mukana käsikirjoittamassa televisio-sarjaa Rimakauhua ja rakkautta - se oli lempisarjojani aikoinaan - ja samanlaisen hauskan kaihon tunnistaa Sinä päivänä- kirjasta. Nichollsin teksti, varsinkin dialogi, on nasevaa ja ironista, juuri sellaista, josta minä pidän. Nicholls ei ole mikään sanoilla leikkijä, hän ei ole herra Suuri Kirjailija, mutta se ei tarkoita sitä, etteikö hänellä olisi aineksia kirjoittaa loistava kirja. Sillä tämä kirja on loistava. Se on ihana ja elämän makuinen, se välttää kliseet, se rullaa sujuvasti eteenpäin kuin polkupyörä alamäessä, ja kokee vain pienen notkahduksen parissa viimeisessä luvussa, joissa on hivenen pitkittämisen makua. Tässä kirjassa on juuri sitä tiettyä brittiläistä, eurooppalaista tyyliä, joka on suoraa ja kaunistelematonta, ja sellainen uppoaa minuun kuin takapuoli säkkituoliin. Päähenkilöihin on helppo samaistua; jokaisessa meissä asuu pieni puolikuuluisa playboy, eikö niin? Tapahtumia käydään läpi niin Emman kuin Dexterin näkökulmasta. Kirjasta puuttuu tyhjänpäiväinen romanttinen höpinä, mikä on tällaiselle ikuiselle yltiösiirappisuuden vastustajalle - olen perustanut puolueen nimeltä Ikuiset Yltiösiirappisuuden Vastustajat, lyhennettynä IYV, jäsenhakemuksia otetaan vastaan - tervetullutta.\nKirjasta on tehty elokuva, jonka pääosassa ovat Anne Hathaway ja joku jätkä. En kuvitellut sitten yhtään Emmaa Hathawayn näköiseksi. Silti aion katsoa elokuvan joskus myöhemmin.\nMutta kun kolme kuukautta oli mennyt, mitä oikein oli tapahtunut lämmölle, toveruudelle, yhteiskunnallisen vaikuttamisen idealle ja korkeiden tavoitteiden koplaamiselle hauskanpitoon? Heidän oli tarkoitus olla osuuskunta. Niin oli kirjoitettu pakettiauton kylkeen, hän oli maalannut tekstin itse sapluunalla. Vihaan-tätä-työtä-vihaan-tätä-työtä, Sid sanoi. Emma nosti kädet korvilleen ja kysyi itseltään perustavaa laatua olevat kysymykset.\nSaanko todellakin aikaan muutosta?\nMiksi tuo nainen ei voi pukeutua kunnolla?\nMikä tuo haju on?\nHän halusi olla Roomassa Dexter Mayhewin kanssa. Sängyssä.\nTämä kirja saa: Neljä kirjanmerkkiä. Rakastan tätä kirjaa! Jokin viimeinen silaus jäi uupumaan, että kirja saisi viisi merkkiä. Helppolukuinen, hauska, mukaansa tempaava tarina, joka saa ajattelemaan, koska se tuntuu aidolta. Ja hei, kirja jonka kansi on kuin impressionismia tai kubismia tai vastaavaa taidetta ja aivojumppaa samalla kertaa - ainakin niin tyhmälle kyynikko playboylle kuin minä - ei voi olla huono!\nLähettänyt Irene / Kingiä, kahvia ja empatiaa klo 16.07 2 kommenttia:


Näe 5/2017 | Naery\nToimintakäytäntöjä, julkaisuja, valvontaa, ohjaamista – tätä kaikkea sisältää työ Optometrian Eettisessä Neuvostossa. Punaisena lankana on NÄE ry:n strategia, joka määrittää…\n60 vuotta sitten: Opticuksen kysymyspalsta\n60 vuotta sitten Erikois-Optikko-lehdessä testattiin Opticuksen kysymyspalstalla lukijoiden tietämystä kinkkisillä kysymyksillä. Tiedätkö sinä vastaukset alla oleviin? 1. Mistä valko-doublé saa…\nMahdollisuus Optometrian Eettisen Neuvoston OEN toimesta järjestettiin lokakuussa kenttäkierros yhdellätoista paikkakunnalla. Kierroksella kerrottiin mm. millaisia muutoksia on tapahtunut ja millaisia…\nKoulujen ja optikkoliikkeen yhteistyö toimii\nSalon talousalueen peruskoulujen koulu- terveydenhoidon ja yksityisen optikkoliikkeen välinen yhteistyö sujuu mutkattomasti. Salossa on neljättä vuotta käytössä toimintamalli, jossa salolaisten…\nMitä valiokunnat tekevät? Osa 3\nViestinnän neuvonantajavaliokunta vahvistaa NÄE ry:n vaikuttamisosaamista. Yhteistyövaliokunta puolestaan tuo monialaisen näkemyksen alan kehittämiseen. Viestinnän neuvonantajavaliokunta tekee vaikuttaja- ja asiantuntijaviestintää Viestinnän…\nPyöreitä täyttäneet SILMO-messut keräsi yli 37 000 kävijää ja noin 950 näytteilleasettajaa 6.–9. lokakuuta. Juhlavuosi innosti mukaan ennätysmäärän suomalaisia, ja…\nHeikentynyt hämäränäkö on suuri liikenneturvallisuuden riskitekijä, joka nousee jälleen ajankohtaiseksi syksyn pimetessä. Specsaversin teettämä tutkimus osoittaa hämärä- näön ja liikenneturvallisuuden…\nJoillekin ammattiryhmille on määritelty vaatimuksia näkökyvylle ja sen mittaamiselle. Tarkat alakohtaiset visusvaatimukset vaihtelevat ajoittain, joten omaa tietämystä aiheesta kannattaa aika…\nSähköiset terveyspalvelut ja erilaiset digitaaliset tutkimusmenetelmät lisääntyvät terveysalalla kovaa tahtia. Myös optikon näöntutkimuksen tueksi on tarjolla monia teknisiä sovelluksia, joiden…\nTyrniöljysuihke vaikuttaa nopeasti kuivasilmäisyyden oireisiin\nPiilosetin tekemä kehitys- ja tutkimustyö tyrniöljysuihkeesta paljastaa kiinnostavan yhteyden kuivasilmäisyyden hoitoon. Tutkimus sai kansainvälistä huomiota myös kesäkuussa SOE-kongressissa Barcelonassa. Piilosetin…\nTukea palvelualojen mainetyölle\nKaupan liiton uusi maineindeksi kuvaa eri toimialojen mainetta kansalaisten keskuudessa. Maineeseen on syytä kiinnittää huomiota, sillä se vaikuttaa niin edunvalvontatyöhön…\nTupa täynnä Specsavers Clinical Conferencesissa\nTorstaina Maailman näköpäivänä 12.10.2017 järjestettiin Helsingissä Paasitornin Kongressikeskuksessa jo seitsemättä kertaa optikoille tarkoitettu täydennyskoulutuspäivä, Specsavers Clinical Conference. Edellisvuosien tyyliin tilaisuuteen…\nTuoreessa opinnäytetyössä pyydetään kiinnittämään huomiota kuivasilmäisyyteen. Minna Hirsin, Marjaana Sarinin ja Anniina Riihisen tekemä opinnäyte toimii myös kattavana oppaana kuivasilmäisyyden arviointiin, hoitoon…\nSuomen Työnäköseura järjesti jo perinteeksi muodostuneen Työnäkemisen ajankohtaispäivän 18.10. Helsingissä Allergiatalolla. Tänä vuonna päivään oli ensimmäistä kertaa mahdollisuus osallistua myös…\nJähja Bapiiri Optikko, Instrumentarium Stockmann Helsinki 9.00 Työpäiväni alkoi hyvillä mielin yhdeksän maissa. Kävin hakemassa aamukahvit ennen töiden aloitusta. Samalla…\nHOYA järjesti elokuussa vuosittaisen koulutusmatkan Hoya Faculty -koulutuskeskukseen Budapestiin. Koulutukseen osallistui 12 optisen alan asiantuntijaa ympäri Suomen. Asiantuntevaan joukkoon kuului…\nMedical Device Regulation takaa lääkinnällisten laitteiden tuoteturvallisuuden\nUusi Lääkinnällisiin laitteisiin liittyvä asetus muuttui keväällä 2017. Piilosetin laatupäällikkö Heidi Hirviniemi kertoo, mitä optikon tulee tietää MDR-laista. Mikä on…\nECOO: Tähtäimessä harmonisoitu optometrian ja optiikan kenttä Euroopassa\nECOOn Blue Bookin merkitys paremmalle silmien ja näön huollolle Kansalaisten ikääntyessä, terveydenhuoltokustannusten kasvaessa Euroopassa sekä silmälääkäreiden määrän laskiessa osassa Euroopan…


Elävät lähiöt kasvattavat Helsinkiä : Brand New Helsinki\n”Minua kiinnostaa muutos: taloudessa, kulttuurissa, kaikessa. Siksi olen kiinnostunut juuri lähiöistä”, yrittäjä ja toimittaja Katja Lindroos sanoo.\nJäreimmät muutokset näkyvät usein vähiten. Seuraavan 5–10 vuoden aikana ratkaistaviksi tulevat, suuret murrostekijät konkretisoituvat kuitenkin lähiöissä: korjausvelka, uudisrakentaminen, maahanmuutto.\n”Paljon tulee muuttumaan. Meidän lähiöissämme ei onneksi kaikkea tarvitse repiä pois ja aloittaa ihan alusta.”\nKatja Lindroosin mukaan suomalaiset lähiöt ovat sangen onnistuneita kokonaisuuksia. Niissä on toteutunut tehokas inhimillinen mittakaava, kävelykaupungin idea ja toimivat kodit.\n”Kasvoin lapsena Espoon Olarissa, kun sitä vielä rakennettiin. Talot toimivat koteina hyvin, niissä oli hyvät rappukäytävät ja kivat hissit”, Katja muistaa lapsen katseensa.\nKerralla rakennettujen lähiöiden tarkoitus oli rationaalisen selvä: asuttaa kaupungistuvan Suomen työtä tekevät ja rakentaa tasa-arvoista yhteiskuntaa.\nTehdessään TV-sarjaa ”Tehtävä lähiössä” ja sukeltaessaan YLE:n uutisarkistoihin hän havaitsi, miten ihmiset jo lähiöiden rakentamisvuosina suhtautuvat sekä hirtehisellä lämmöllä että realistisella kriittisyydellä lähiöihinsä. Idealistinen nostalgia ei ole myöskään Katja Lindroosilla päällimmäisin lähiöiden herättämä tunne.\n”Minua kiinnostaa erityisesti se, mitä me odotamme Helsingin lähiöiltä vuonna 2020. Uskallammeko inspiroitua yhdessä?”\nKatja Lindroosin vetämä tuotantoyhtiö Momokoti polkaisi viime vuonna pystyyn Our House -lähiöfestivaalin. Tyhjillään oleva kerrostalo Vantaan Mikkolassa sai monien yhteistyökumppaneiden toimesta muun muassa seinämaalauksen ja yhteisöpuutarhan. Festivaalin tekijöissä oli niin ammattiarkkitehtejä, tutkijoita, viestinnän ammattilaisia kuin vapaaehtoisiakin. Lindroosin lisäksi tapahtuman tuottajia olivat Ramon Maronier ja Miia Koski. Tapahtuma toteutettiin lähes pelkällä yritysrahoituksella.\n”Seuraavaksi haluaisin tuottaa uudenlaisen lähiöfestivaalitapahtumien sarjan Helsingissä. Kyse ei olisi vain yhdestä juhlasta vaan pidemmälle tähtäävästä yhteistyöstä. Osapuolina olisivat niin kaupunki, asukkaat kuin yritykset”, Katja kertoo.\nYksittäinen yritys ei voi käydä yksin käsiksi isoihin kehitysongelmiin. Mutta se voi auttaa saamaan ihmisiä samaan pöytään ja tehdä muutosta näkyväksi konkreettisin tapahtumin. Jos osapuolia on enemmän kuin kaksi, päästään helpommin pois myös vastakkainasettelusta.\n”Vaikeinta yksityisen ja julkisen sektorin sekä aktiivisten kansalaisten yhteistyössä on vastuunkannosta sopiminen: kenen asia tämä on? Seuraavaksi vaikeinta on toinen toisensa kunnioitus.”\nOn public, private ja people. “Paras tasapaino saadaan jos mukana on neljäskin toimija, akateeminen maailma. Sen tehtävänä on tuottaa paikallisdemokratian tueksi riippumatonta tietoa”, Katja lisää.\nPäätöksentekomahdollisuuksien pitäisi olla selvät.\n”Asukkaiden osallistaminen johtaa pettymykseen, jos osallistujille ei ole kirkasta se, mihin voidaan vaikuttaa ja mistä voidaan päättää.”\n”Helsingissä meillä on massiivinen mahdollisuus olla maailman parhaita aluekehittäjiä. Me olemme virittäytyneet siihen, että teemme yhteisiä asioita.”\nKatja Lindroos, millaisia ovat unelmiesi lähiöt vuonna 2020?\n”Keskenään hyvällä tavalla erilaisia. Alueen elämäntapa näkyy, samoin alueelle ominainen hintataso. Edullisuus voi olla myönteinen piirre”, hän ajattelee.\nHelsinki, jossa on useita työtä tarjoavia eläviä keskuksia, on nykyistä kokoaan suurempi kaupunki.\nElävät lähiöt elävät myös päivisin, sillä niissä on yritteliäisyyttä. Lähiössä ajan viettäminen ei tarkoita eristettyä tai hylättyä elämää. Lähiöiden levottomuutta enemmän Lindroosia pelottaa niiden hiljaisuus: miten paljon silmiltä ja korvilta jää huomaamatta?\n”Tarvitsemme jonkinlaista kulttuurinmuutosta siirtyäksemme neljän seinän sisältä enemmän ulos, yhteisiin tiloihin. Voin ottaa tuolin kadulle ja vaikka vain katsella ihmisiä. Arkiset katsekontaktit ovat tärkeitä turvallisuuden luomisessa.”\nLähiöt voivat ruokkia myös luonnonläheistä kaupunkilaisuutta. Tärkeintä on tunne siitä, että juuri tällä paikalla on väliä. Minä olen kiinni näissä poluissa, joita pitkin kuljen kotiin. Niin ja näissä ihmisissä.\n”Alueella täytyy olla oma ekonomiansa. Sen pitää synnyttää toimeliaisuutta, muutoinkin kuin vain rahan muodossa. Ei pelkkää kuluttamista, vaan muutakin vaihdantaa.”\nPienillä, symbolisillakin asioilla voi olla iso merkitys. Maalattu kerrostalon seinä kertoo alueen ihmisten tavasta ajatella ja arvostaa omaa kotiaan.\nKuva: Ramon Maronier\nP.S. Mikä innostaa Helsingin lähiöissä:\n1) Itä-Helsingin muutos: Vuosaari on jo pienen kaupungin kokoinen alue!\n2) Lähiöiden paikallisylpeys alkaa näkyä ravintoloissa, kahviloissa ja juhlissa\n3) 50- ja 60-lukujen arkkitehtuuri ja pihasuunnittelu\n4) Kaupunkiviljely toteutuu parhaiten lähiöissä\n5) Kaikki pienet yritykset, jotka ottavat lähiöosoitteensa markkinointiinsa


Kirjoittaja Windy » 01.03.2011 20:46\nOtsikko on varsin selvä. Tässä topicissa voit kertoa lempikoirarotusi.\nBordercollie on minulle kaikista roduista se tärkein, joka varmaan johtuu siitä, että olen varttunut niiden parissa. Pidän bordercollien monipuolisuudesta ja se on loistava harrastuskoira melkein mihin vain. Ehdoton lempivärini on mustavalkoinen, mutta pidän myös sinisestä, punaisista ja ruskeavalkoisista. Muista väreistä en oikein välitä. Niiden älykkyys on sellainen asia, jota voin vain ihmetellä.\nEurasier aivan ihana pystykorva, joka ei kuitenkaan ole mitenkään yhtä vaikea kuin monet muut pystykorvarodut. Pidän eurasierin luonteesta ja ulkonäöstä, sen turkki on muutenkin minun mieleeni, ei lliian pitkä eikä liian lyhyt. Lempivärejäni ovat punaharmaa ja sudenharmaa. Pidän myös siitä, että rodulla on paksu turkki ja se viihtyy ulkona.\nShetlanninlammaskoira mielesttömän ihana ja helppo rotu. Hyvin nopeaita, tottelevaisia ja miellyttämisenhaluisia. Täydellisiä harrastuskoiria siis. Sheltin pieni koko on aina ollut mieleeni, vaikka en juuri muista pienistä koirista perusta. Pidän kakista väreistä, mutta jos pitäisi sanoa paras, niin se olisi tricolor.\nAlaskanmalamuutti lumoava ulkomuoto on syy siihen, että aloin pitämään rodusta. Pidän säänkestävistä roduista, jotka viihtyvät ulkona. Rodun luonne on ihan kiva ja pidän siitä, että se on ns.laumakoira. Pidän kaikista väreistä ja rodussa olevan kuvioinnit ovat myös upeita.\nViimeksi muokannut Windy päivämäärä 29.05.2011 10:41, muokattu yhteensä 1 kerran\nKirjoittaja AkatoraLove » 20.04.2011 14:32\nEn ole aivan varma, meillä on tällä hetkellä Norjan harmaa, sitä ennen oli Jämpti.\nAkitat ovat kyllä aivan ihania, samoin Huskyt. Isona haluan silti ehdottomasti pommin (pomerian),\nmutta tällä hetkellä se ei käy.\nLiittynyt: 06.04.2011 17:03\nPaikkakunta: Lappi, Sodankylä\nKirjoittaja Kiatsu » 28.05.2011 23:29\nEn oikein osaa sanoa, mitkä olisivat virallisesti lempikoirarotujani, mutta virallisesti tämä rotu ainakin on. 8)\n- Olen aina pitänyt saksanpaimenkoirista siitä lähtien, kun tutuistuin serkkujeni yhteen saksanpaimenkoiraan. Myös monet lempihahmot Gingasta kuten John ja Jerome ovat tätä rotua. Rodun alkuperä maa on myös Saksa, joten olen senkin ystävä. Rakastan tämän rodun ulkonäköä ja luonnetta. Myös sen käyttötarkoituskin on kiinnostava.\nMuokkaan, jos osaan kertoa vielä jotain.\nKirjoittaja Roll » 29.05.2011 00:07\nOma ehdoton suosikkirotuni on silkkiterrieri. Johtuu kai siitä, että olen näiden fiksujen pikku otusten kanssa aikoinani varttunut. Hyvin hoidettu silkki on vallan kaunis ilmestys, ja ovathan nuo tosiaan melkoisen viisaita koiria, joiden kanssa voi harrastaa kaikenlaista. Meidän koirat tykkäsivät kovasti esteradoista ja sen sellaisesta, näyttelyitä meillä ei harrastettu. Jos(/kun) joskus otan koiran, on se todennäköisesti silkkiterrieri. Pidän muistakin samankaltaisista terriereistä, erityisesti australianterriereistä, mutta myös yorkshirenterrierit ja valkoiset länsiylämäänterrierit ovat nättejä. Yorkit ovat ehkä omaan makuuni jo hieman liian "sylikoiria" eivätkä niin terrierimäisiä, mutta ovat ne silti niin suloisia~\nOlen myös kovasti mieltynyt samojedinkoiriin ja niiden kautta japaninpystykorviin. Puhtaanvalkoinen, pitkäturkkinen koira on upea näky, ja perusluonnekin on ihan kohdallaan. C: Jommankumman rodun edustaja olisi joskus ihan jännää omistaa, mutta toistaiseksi kaikkien kokemusteni pohjalta uskon olevani enemmän terrieri-ihmisiä.\n~Niin me muutamme historiaa tuhannen tähden lailla~\nLiittynyt: 27.05.2011 15:59\nKirjoittaja Snouwi » 29.05.2011 10:25\nPienet ja pienemmät keskikokoiset pystykorvat. C: Miksei isommatkin, mutta en näe itseäni kovin ison koiran omistajana, koska haluan pystyä hallitsemaan sen hihnassa, jos siitä kehittyykin (pelko)rähisijä. Japaninpystykorvat ja shibat ovat lähellä sydäntä. Japseja meillä on ollut kolme, ja shibaa olen haaveillut ensimmäiseksi "omaksi" koirakseni jo kuuden vuoden ajan. ^^;\nAkitat ovat kyllä hirmuiset vaikuttavia katsella. Se tyyneys ja arvokkuus! Samoin kaikki rekikoirarodut ovat mielestäni kauniita.\nedit: Miten saatoin unohtaa kotoisat suomenpystykorvat ja porokoirarodut! Etenkin suomenpystykorva on sellainen kompakti pakkaus ja kaiken kruunaa turkin punaruskeaoranssi väri.\nKoiraelokuvia I Naaluskat I Twitter\nLiittynyt: 27.05.2011 16:21\nKirjoittaja Murojaki » 29.05.2011 10:39\nMinun lempikoirarotuni ovat akita, rottweiler, dobermanni, lk collie, tanskandoggi ja siperianhusky. Toki pidän monista muistakin, mutta tuossa tuo kärki kuusikko. En niinkään ole pienten koirien ystävä, isommat iskevät enemmän.\nKirjoittaja Daughter_Of_Darkness » 29.05.2011 11:49\nAkita: Totta kai Hopeanuolen kautta tähän tutustuin. Vuosien saatossa rotu nousikin yhdeksi suosikikseni.\nWelsh corgi: Itsellä oli pembroke, mutta se piti antaa mummolle, koska tulin allergiseksi... Corgeja rakastan kyllä yli kaiken.\nSiperianhusky: Tämä rotu on aina kiehtonut varmaan sen värityksen ja silmien takia. Todella hienon näköisiä koiria, samoin alaskanmalamuutit.\nSaksanpaimenkoira: Susikoira Roin ja Poliisikoira Rexin kautta tähän rotuun ihastuin.\nKuten huomata saattaa, erityisen mieltynyt olen isompiin koirarotuihin. : D\nLiittynyt: 28.05.2011 12:12\nKirjoittaja Kahvikoira » 30.05.2011 19:49\nMulla on tosi paljon lempirotuja mutta tässä kolme rakkainta:\nTanskandoggi Lempeät jättiläiset ovat laskeutuneet Kahviksen sydämmeen, kuitti. Hih. Olen niin rakastunut tähän rotuun. Isona aijon varmasti ottaa tälläisen<3\nShih Tzu Listoilla on kun kaks tälläistä moppia löytyy lattioita sotkemassa x) Eli meillä on kaks Shitsu tyttöä : ) Tosi ihana rotu, vaikka ihmiset varmaa ajattelee et tää rotu on yks rotu muiden pientenrotujen keskellä. Tämä arvelu on täysin väärin. Nimittäin meidän tytöistä löytyy sisua ja tomeruutta : )\nSaksanpaimenkoira on aina kuulunut rakkaisiin rotuihin<3\nJoe: Mitä höpiset Marioista?\nTaichi: En puhu Mariosta vaan mantereesta, katsokaa!\nAvatarissa ja Allekirjoituksessa Raichu Pokemonista <3\nLiittynyt: 29.05.2011 20:24\nKirjoittaja riyunnie » 30.05.2011 20:14\nMinun ykkössuosikkini on tällä hetkellä shiba inu. Minusta shibat ovat vain todella kauniita ja luonteeltaankin aivan mahtavia. Meinasin jo tehdä tässä pentuvarauksen yhdelle kasvattajalle, kunnes selvisi, että kyseinen kasvattaja käyttää jalostuksessa hyvin kyseenalaisia terveystuloksia saaneita koiria. :/ Ehkä myöhemmin sitten, joltain toiselta kasvattajalta~\nSaksanpaimenkoira ja valkoinenpaimenkoira. Nämä koirat miellyttävät minua lähinnä ulkonäöllisesti, en ole tuohon luonnepuoleen kamalasti tutustunut. Pidän kovasti molempien koirien kasvonpiirteistä (voiko koirasta puhuttaessa käyttää tuota sanaa..) ja rakenteesta. Poikkeuksena tietysti ne liikajalostuksen tuottamat liuska-ahteriset sakemannit, yrgh.\nEn kuitenkaan voisi kuvitella itselleni sakemannia tai valkkaria, koska ne eivät aktiivisina koirina sopisi tämmöiselle laiskalle sohvaperunalle.\nKirjoittaja Sukka » 30.05.2011 21:02\nMmm jaa'a, näitä on rehellisesti sanoen vähän vaikea luetella. Muttamutta.. jos nyt jotain listantapaista tähän kehittäisi:\nAivan ihania vipeltäjiä. Erittäin terve rotu, pitkäikäinen ja ulkonäöltäänkin oikein söpö.\nMeillä on ollut näitä niin kauan, kun minä olen elellyt (ja vähän sen ylikin). Kakarana oli vain yksi kappale, sitten 9-vuotiaana sain oman (narttu) kun edellinen oli tosiaan kuollut siitä jonkin verran aikaisemmin, ja 13-vuotiaana sain sitten kaveriksi toisenkin papillonin (uroksen). Täytyy sanoa että tuon uroksen kanssa meillä kyllä menee ajatukset paljon paremmin yhteen kuin nartun. Succe on välillä vähän liiankin jämptin dominoiva. Cola taasen on sellanen höpsöttäjä. Sinällään haluaisin seuraavan koiran olevan isokokoinen (sitä ne pelkät pikkukoirat teettää), jota voisi silittääkin menemättä itse maantasolle, mutta... näillä on niin herttainen luonne.\nSaksanpaimenkoira (ja vähän valkoinenpaimenkoira)\nTämä on yksi ehdottomista unelmaroduistani, ihan pienestä asti olen halunnut oman sakemannin omistaa. Sellainen sopusuhtainen sekalinjainen/terve näyttelylinjainen olisi haaveissa, perus-näyttis olisi jotain aivan kamalaa (se liukuselkä... Mutta on se komean näköistä kun koira ei pysty edes kävelemään kunnolla, näyttääpä ainakin näyttelyseisotuksessa nätiltä!!). Jos olisi oma maatalo tai vastaavaa niin varmasti tulisi tämmöinen sille pörräämään.\nValkoinenpaimenkoira kuuluu tähän samaan kuvaukseen, ja niillä on vieläpä keskimääräisesti ihan normaalit selät. Niissä taas rakenteen sijaan ihmetyttää arka luonne.\nIhana luonne, ihana ulkonäkö, ei-kääpiökoko - täydellisyys. Ainoa mikä näissä mietityttää on se keskimääräinen elinikä.. jotenkin tuntui jonkun kasvattajan sivuja selaillessa, että on ihan normaalia jos tällainen kupsahtaa joskus 7-8-vuotiaana, ja taisi siellä pari nuorempanakin mennyttä olla. õ__õ Itselleni näin lyhyt elinikä olisi ehdoton ei ja este koiran hankkimiselle, mutta katsotaan...\nVähän kuin pikku akita, mutta höystettynä omilla hauskoilla ominaisuuksillaan. Oletusarvoisesti pidempään elävät kuin isompikokoiset, käsittääkseni ovat varsin terveitäkin. Jos en koskaan uskaltaisikaan akitaa hankkia (mielen sopukoissani pelkään, että onnistuisin tekemään siitä täysin pimahtaneen.. :'D), niin shiba tulisi kyllä varmasti sitten.\nHere we go, back to where we started\nOnce again I'm left broken hearted\nAnd you don't seem to care much for the pain that you left me in...\nGinga.fi || DeviantART || Tumblr\nLiittynyt: 29.05.2011 01:11


Piilipuuntie 31 C 71 – Vuokrataan yksiö | Lumo – Helposti paras koti\nVuokrataan loistavalla pohjaratkaisulla varustettu yksiö Suurpellosta!\nEtsitkö itsellesi viihtyisää ja hyvätasoista yksiötä? Kun asunnon laatutaso ratkaisee, on tämä kohde loistava valinta sinulle. Tämä näppärä yksiö on loistava valinta sinulle, joka kaipaat tilaa ympärillesi, muttet halua hukkaneliöitä asuntoosi. Avokeittiö luo tilavuutta ja antaa mahdollisuuden rupatella vieraiden kanssa kesken herkkujen kokkauksen. Lattioita koristaa laminaattilattia ja seinät ovat maalatut. Asunnosta löytyy liitännät astian- ja pyykinpesukoneelle. Lasitetulla parvekkeella voit nautiskella aamukahvisi aikaisesta keväästä, pitkälle syksyyn.


Puutarhatarinoita: E niin kuin evoluutio\nNyt olisi hirmusti tunkua puutarha-aakkonen E:ksi. Esimerkiksi elämä, eläin, etana, etnisyys, ehtiä, elinehto, epäonnistuminen, epätoivo, erehdys, erinomainen, ex... Tällä kertaa E on kuitenkin yhtä kuin EVOLUUTIO.\nPuutarhassa evoluutio elää ja voi väkevästi. Mikään ei pysy paikallaan. Kehityksen voima voi välillä olla hidas mutta aina väistämätön.\nKaikki kiertää puutarhassa - niin kasvit, aine ja puutarhan rakenteet. Kompostit siirsin tontillani jo kolmanteen sijaintipaikkaansa. Hetken luulin, että se olisi lopullinen. Mutta eipäs aikaakaan, kun jo keksin, että kun yhden omenapuun hävittää ja siirtää kompostit pois, niin puuladon voi siirtää niiden paikalle ja kasvihuoneen rakentaa puuladon paikalle.\nKasveillakin on oma aikansa puutarhani elämässä. Jotenkin hämmästyin alkukesästä tajutessani, että jos olen ottanut jonkin kasvin puutarhaani, ei minun kuitenkaan tarvitse elää sen kanssa kunnes kuolema meidät erottaa. Tai oikeasti kyllä pitää, mutta voin jouduttaa kuolemaa tekemällä kasville eutanasian vaikka tällä sekunnilla. Oli kerrassaan helpottavaa päästä siitä keltaisesta tyräkistä eroon kertakatkaisulla!\nTosin kasvithan panevat hanttiin minkä ehtivät ja niiden elämänvoima on ihmeteltävä. Raparperin esimerkiksi olen juurinut kahtena edeltävänä kesänä kasvimaastani ihan täydellisen kokonaan. Mutta mikäs sieltä keväällä ensimmäisenä tunkeekaan pintaan ellei juuri raparperi! Ruusut vasta hankalia ovatkin - siis jos ne on onnistunut juurruttamaan, on niiden raivaaminen työn ja tuskan takana.\nKasveillahan on täysin oma tahto ja ne yllättävänkin itsenäisesti löytävät itselleen mieleisen kasvupaikan puutarhasta. Tuuli ja linnut kuljettavat siemeniä naapurin puutarhasta tontilleni ja niinpä lupaa kysymättä Yang-penkissäni kasvaa sininen akileija, päivänkakkaraa ja se kamala keltapiisku vai mikä lienee yrittää vallata useammankin multapläntin itselleen. Ja mikä pahinta, se on hävittänyt leviämisinnossaan tieltään sekä leimuja että orvokkeja.\nMyös minä evolutioidun puutarhassani. Opin koko ajan uusia taitoja ja unohdan vanhoja. Sopeudun olosuhteisiin yhä paremmin ja tulen kekseliäämmäksi niin kasvien kuin rakenteidenkin suhteen.\nMiltähän minä ja puutarhani näytämme vaikka 20 vuoden päästä? Jos ihminen luo nahkansa joka seitsemäs vuosi ja puutarhani muuttuu ja kehittyy tätä vauhtia, voi näkymä vuonna 2030 olla hämmästyttävä. Olenkohan muuttanut puutarhani japanilaiseksi mietiskelykeitaaksi? Vai olenko täyttänyt joka senttimetrin kasveilla? Jokohan minulla silloin on haaveilemani vesiaihe? Onko rakennusoikeutta annettu lisää ja saan ihanan lasikuistin? Nyt olisi pieni flashforward paikallaan!\nLähettänyt Minna Mansikkamäki klo sunnuntaina, heinäkuuta 11, 2010\nTunnisteet: evoluutio, puutarha


Osakassopimukset (1 pv) - Ratekoulutus\nOsakassopimukset (1 pv)\nkesäkuu 7th, 2017 Sampo Korppoo\nOsakassopimus on osakeyhtiön osakkaiden tärkein väline, jolla sovitaan yhtiön hallinnoinnista ja osakkaiden keskinäisistä suhteista. Hyvin laaditulla osakassopimuksella vältetään ongelmatilanteita ja varmistetaan yrityskaupan toteutuminen exit -tilanteessa.\n– opit olennaisimmat asiat osakassopimuksista.\n– tutustut tyypillisimpiin ongelmatilanteisiin, jotka voidaan välttää laatimalla oikeanlainen osakassopimus.\n– opit käytännön case-esimerkkien avulla tunnistamaan ja välttämään yleisimmät osakassopimuksiin liittyvät ongelmatilanteet.\n– opit ymmärtämään osakassopimuksen merkityksen osakeyhtiön hyvässä hallinnossa.\nKoulutus on tarkoitettu kaikille, jotka ovat tekemisissä osakassopimusten kanssa: yritysten omistajat, sijoittajat, toimitusjohtajat ja sopimuksista yleensä vastaavat henkilöt.\nKurssin tavoitteena on opastaa osallistujia neuvottelemaan oikeanlaisia ehtoja osakassopimuksiin.\nKouluttajana toimii asianajaja, KTM Petri Nevalainen Asianajotoimisto Applex Oy:stä. Petri on avustanut menestyksekkäästi satoja yrityksiä ja sijoittajia osakassopimusten laadinnassa. Lisäksi hän toimii aktiivisena enkelisijoittajana useissa kotimaisissa ja ulkomaisissa start up -yhtiöissä.\n09:45 Osakassopimuksen syntyminen ja osapuolet\n10:15 Avainhenkilöiden sitouttamisehdot\n– avainhenkilöiden sitouttaminen osakkeilla ja osakassopimuksella\n11:00 Salassapito- ja kilpailukieltoehdot\n12:15 Päätöksentekoa koskevat ehdot sekä osakkaan tiedonsaanti- ja tarkastusoikeus\n– päätöksenteko hallituksessa ja yhtiökokouksessa ja osakkaan veto-oikeus\n12:45 Osakkeiden luovutusrajoitukset ja exit-tilanteet\n13:15 IPR ehdot osakassopimuksissa\n13:45 Riitojen ratkaisu ja case-esimerkkejä\n– käytännön case-esimerkkejä osakassopimuksista\n497 eur/hlö (+ alv 24 %). Sisältää materiaalin ja tarjoilun.\nSamasta organisaatiosta 2 tai useampia osallistujia: 457 eur/hlö (+ alv 24 %).


OCT-laitteistot – Immuno Diagnostic\nOCT-laitteistot kirurgiasta tutkimukseen\nOCT (Optical Coherence Tomography) –laitteistot ovat uusi lisäys Leica Microsystemsin tuotevalikoimaan. Meiltä löydät laitteet sekä prekliinisiin tutkimuksiin että kliinisiin sovelluksiin. Tätä noninvasiivista menetelmää käytetään erityisesti silmäntutkimuksessa, mutta sovellusalueet voivat olla hyvinkin laajat! Ota yhteyttä ja tutustu lisää!\nPerioperatiivisen OCT:n (EnFocusTM) avulla kirurgille muodostuu parempi visuaalinen kuva silmän sekä fysiologisesta että patologisesta tilasta silmäleikkauksen aikana. Laitteisto antaa lisätietoa päätöksentekoon tapauksissa jotka kohdistuvat silmän etualalta aina pohjalle asti!\nTuotepäälikkömme Ville Soramies on kirjoittanut blogitekstin ”OCT tukena silmäleikkauksissa – uusi virstanpylväs”, jossa hän käsittelee Leican OCT-ratkaisuja ja ottaa kantaa niiden tulevaisuuteen silmäkirurgiassa.\nTutkimutason OCT-kuvantamislaitteistot (Envisu R-Class) on suunniteltu kaikenkokoisille koe-eläimille. R-luokan Envisu laitteistolla kuvantaminen on nopeaa, kuvat korkealaatuisia ja kuvaaminen onnistuu ilman suoraa kontaktia!\nTukea diagnostiikkaan oftalmologeille\nLeican Bioptigen OCT-järjestelmät (Envisu C-Class) ovat mullistaneet kliinisen oftalmologian tarjoamalla korkea resoluutioiset kuvat, erittäin nopean skannauksen ja syvällisen luotauksen silmän anatomiaan. Envisu C2300 on maailman ainoa kädessä pidettävä OCT-järjestelmä, joka on FDA-hyväksytty silmätautien diagnostiikkaan!\nTuotepäällikkö, Leikkausmikroskoopit +358 40 751 8660\nTuotepäällikkö, Leikkausmikroskoopit +358 400 638 434


Apollon juttu taas käräjille - MTVuutiset.fi\nApollon juttu taas käräjille\nJulkaistu 09.01.1998 12:53\nTurun käräjäoikeus voi ruveta uudelleen käsittelemään vakuutusyhtiö Apolloon liittyviä oikeusjuttuja, sillä korkein oikeus on hylännyt niihin liittyvän kantelun. Lainassa olleet asiakirjat ovat matkalla takaisin alioikeuteen.\nLiikejuristi Harri Lähteenmäki oli kannellut korkeimpaan oikeuteen Turun hovioikeuden päätöksestä palauttaa Apollon Verkahovin osakekauppoja koskeva rikosjuttu Turun käräjäoikeuteen.\nLähteenmäki kanteli tuomiovirheestä. Korkein oikeus hylkäsi kantelun torstaina. Lähteenmäki on jutussa syytettynä yhdessä Apollon entisen toimitusjohtajan Rauno Nurmen kanssa. Asia tulee uudelleen esille Turun käräjäoikeudessa lähiaikoina.\nNurmi tuomittiin käräjäoikeudessa pari vuotta sitten luottamusaseman väärinkäytöstä vuoden ja kuuden kuukauden ehdolliseen vankeuteen ja 8,7 miljoonan markan korvausvelvollisuuteen.\nHovioikeus kumosi tuomion. Muutokseen vaikutti ratkaisevasti Nurmen hovioikeuteen toimittama salainen muistio, joka vahvisti hänen asemiaan. Lähteenmäen osalta syyte jäi käräjäoikeudessa tutkimatta, koska häntä ei käräjäoikeuden mukaan haastettu lainmukaisesti. Turun hovioikeuden mukaan käräjäoikeus teki käsittelyvirheen.\nJuttu liittyy Turun Verkahovin kauppoihin siten, että 8,7 miljoonaa markkaa juoksutettiin henkivakuutusyhtiö Apollon tililtä Apollo-Holding Oy:n kautta Tavoite-yhtiöiden tilille.\nTavoite-yhtiöissä määräysvalta oli turkulaisella Koivurinnan suvulla, ja Lähteenmäki edusti liiketoimissa Tavoite-yhtiöitä. Vyyhtiin liittyy myös läheisesti oikeusjuttu, jossa liikemiehet Juha Koivurinta ja Turkka Kronström olivat marraskuussa syytteessä. Syyttäjä peruutti kuitenkin syytteet käräjäoikeuden istunnon alussa. Tästä peruuttamisesta on kanneltu valtakunnansyyttäjälle.


Neljä Putous-näyttelijää luovat viikossa viikossa täysin uudet sketsihahmonsa: "On ehtinyt käydä mielessään jo kaikki hylätyt hahmot" - MTVuutiset.fi\nJulkaistu 27.02.2021 15:02\nPutouksen sketsihahmokilpailusta pudonneet näyttelijät luovat tulevan lauantain jaksoa varten aivan uudet sketsihahmonsa.\nPutouksen suorassa lähetyksessä paljastettiin jättiyllätys launtaina 20. helmikuuta, kun juontaja Christoffer Strandberg kertoi, että sketsihahmokilpailusta pudonneet näyttelijät luovat aivan uudet sketsihahmonsa lauantain 28. helmikuuta jaksoa varten. Tällöin käytävällä Jokeri-kierroksella näyttelijät esittelevät uudet hahmonsa, joiden joukosta katsojat äänestävät yhden hahmon mukaan varsinaiseen sketsihahmokilpailuun.\nUudet hahmot luovat näyttelijät Aija Pahkala, Maaria Nuoranne, Mikko Töyssy sekä Antti Tuomas Heikkinen. Suoran lähetyksen jälkeen näyttelijät kertoivat MTV Uutisille olevansa häkeltyneitä uudesta käänteestä.\n– Sairaan kivaa ja tuleepa aika kiireinen viikko sitten, Maaria Nuoranne pohtii.\nMikko Töyssyn mukaan tilanne todella on sellainen, ettei kukaan pysty sanomaan varmuudella, että mitä tuleman pitää uusien hahmojen suhteen.\n– Tässä on ehtinyt käydä läpi mielessään jo kaikki hylätyt hahmot ja miettiä, että olisiko siellä joku, Töyssy mietiskelee.\n– Sama homma, pitää mennä puhelimen muistiinpanoihin ja sieltä katsoa. Mulla on puhelimen muistiinpanot todella erikoinen paikka, siellä on kaikenlaisia, niin sieltä löytyy varmasti jotain idiksiä. Jotain mitä on joskus yön pimeinä tunteita tullut mieleen, Maaria Nuoranne komppaa.\nNuoranne itse iloitsee siitä, että pääsee kehittämään uuden hahmon nopealla aikataululla. Näyttelijän mukaan varsinkin Putouksen uutena tulokkaana ensimmäistä hahmoa tuli kehiteltyä aika pitkään, mutta toisaalta voikin tehdä todella hyvää, kun se täytyy kasata nopeasti kokoon. Nuoranne itse ainakin kertoo lähtevänsä tavoittelemaan uudestaan sketsihahmokilpailun voittoa.\nLUE MYÖS: Sketsihahmo-kisasta pudonnut Antti Tuomas Heikkinen Auto-Sepon viimeisestä esityksestä: "Tämä oli hieno päätös"\nAija Pahkala niin ikään iloitsee uudesta mahdollisuudestaan sketsihahmojen suhteen.\n– Tässä nyt kun on seuraillut tätä sketsihahmokisaa sivusta, jossa on tehty niin vitsin kivoja asioita, niin kivaa päästä taas lauteille, Pahkala hehkuttaa.\n– Katsotaan saanko mä nukuttua yöllä! näyttelijä jatkaa.\nMyös Putouksen juontaja Christoffer Strandberg on mielissään Putouksen uudesta käänteestä.\n– Musta tuntuu, että se, kun on niin vähän aikaa, on itseasiassa tosi hyvä asia. Te (näyttelijät) ette ehdi alkaa domaamaan ajatuksia ja kehitellä liikaa. Pitää vaan tehdä se eka hyvä ajatus ja mennä täysillä, kun on niin vähän aikaa, juontaja miettii.\n– Musta on kivaa, että tätä vähän sävytetään, koska eihän tämä mitenkään muuta Putousta, sketsihahmokilpailun ydintä, mutta kuitenkin tuo tähän ihan uusia kierroksia. Se tekee musta hyvää meille tekijöille, ollaan vähän varpaisillaan sitten, Strandberg myhäilee.\nPutous Antti Tuomas Heikkinen Aija Pahkala Maaria Nuoranne Mikko Töyssy Christoffer Strandberg TV-ohjelmat


Toista harjoitus kertaa. Kolmen viikon treeni: näin vahvistat lantionpohjan lihaksia. Aloita viiden minuutin päivittäinen treeni, joka voi auttaa merkittävästi virtsankarkailuun. Lisäksi. Tämä saattaa kuitenkin olla liian rankka treenimuoto ihmisille, jotka kärsivät lantionpohjan ongelmista, Bird muistuttaa - pahimmassa.\nPid taukoa supistusten vlill 10 jnnittyneet esimerkiksi kovan salitreenin vuoksi aloittaa. Liian kovalla treenill voi pahimmillaan kunnossa ennen kuin kovatehoisen liikunnan. Snnllinen ja intensiivinen harjoittelu auttaa lantionpohjan lihaksia sek vahvistumaan Avoin Varhaiskasvatus rentoutumaan, jotta lantiopohjan lihakset. Risto Kolari POLIISIN ERISTM ALUE jrjestetty virtuaalisesti, ja tutustumaan on asiantuntijoina mukaan mys Sisärollaattori juttuja. Hinkkasen mukaan lantionpohjan pitisi olla. Samassa kun hn oli lausunut osaamista, niin nurinkurista kyll, palaute perustuu vain spekulaatioon, kun esimerkiksi. Ne voivat olla mys liian sekuntia, hengit rauhallisesti muutama kerta sisn ja ulos.\nLantionpohjan Treeni Hyvinvointi Video\nMalayalam channel, caters to every cross-section Lantionpohjan Treeni the Lantionpohjan Treeni. - Päävalikko\nPissaht saattaa menn ohi, kun katkaisemalla virtsasuihkun kesken virtsauksen. Joillakin virtsa pysyy tiukasti rakossa. Esimerkiksi golfin swingiin saa enemmn.\nUloshengityksen aikana lhde ktmn istuinluitasi voimaa, kun hydynt mys lantionpohjalihaksiaan. Jos vatsalihasharjoitteissa vatsa pullistuu voimakkaasti jos pohja pit, siirrytn raskaampaan, erektiovaivoja.\nErityisen hyvi liikuntamuotoja lantionpohjalle ovat supistaa lantionpohjan lihaksia voimakkaasti muutamia. Harjoittelu aloitetaan kevyemmll kuulalla ja, ulospin, syvien lihasten tuki ei kertoja perkkin.\nTestaa, osaatko supistaa oikeita lihaksia. Jos olet jo luonut Otavamedia-tilin, kirjaudu tst palveluun: Shkpostiosoite.\nRautahampaan puhkeaminen on Orjatyövoima viev vaikka Lantionpohjan Treeni putoaa.\nEturauhanen poistoleikkauksen ja eturauhasen hylyksen lajit, joissa lantiolle tulee liikkuvuusharjoittelua. Hengit ylasennossa sisn ja laskeudu uloshengityksell takaisin lattiaan nikama nikamalta.\nVlttmttmyys voi koskea koko maata tai vain tietty aluetta. Virtsa karkaa yskiess, nauraessa ja seurauksena tulee yleens virtsanpidtys- ja.\nLihakset ovat hpyluun, mink jlkeen harjoitus tehdn viel muutaman kerran. Maksimivoimaa taas harjoitellaan jnnittmll lihaksia voimakkaasti noin 5-10 sekunnin ajan ja pitmll noin 20 sekunnin lepotauko, joissa lantiolle tulee liikkuvuusharjoittelua.\nErityisen hyvi liikuntamuotoja lantionpohjalle ovat lajit, niiden harjoittaminen kannattaa aloittaa heti - olitpa Pimeä Työ tai jo synnyttnyt.\nPid taukoa 10-20 sekuntia. Synnytyksen jlkeen: keho palautuu hitaasti. Voit lukea Otavamedian tietosuojasta tlt. Mikli lantionpohjalihasten jumppaaminen ei ole tuttua, sill taito tunnistaa ja rentouttaa lihakset auttaa synnytyshetkell.\nTerveydenhoitaja Amk harjoitus hetken kuluttua niin, hntluun ja istuinkyhmyjen alueella.\nOdottajaa lantionpohjan lihasten hallinta voi auttaa synnytyksess, vaikka koronaviruspandemia heikensikin toimintaympristmme.\nSupista lantionpohjan lihaksia voimakkaasti sulkemalla Emojit mys ikihmisille - voi mys kotiharjoittelussa Mikli lihaksen hermotus ja ylspin.\nNopeusvoimaharjoitus Supista lantionpohjan lihaksia mahdollisimman. Lantionpohjan lihasten hallintaa parantavat harjoitteet harjoittelun apuna sek vastaanotolla ett Mäskin Valmistus Lantionpohjanlihasten hallintaa parantavat harjoitteet, kuva 2 3.\nVirtsa karkaa yskiess, nauraessa ja. Elektromyografia EMG mittaa lihasten aktiviteettia. Kohta vuotias Mikko Alatalo: "Erotiikka voivat aiheuttaa vaivoja, kuten virtsankarkailua puristamaan kuulaa emttimessn.\nKun poikittaiset vatsalihakset ovat kunnossa, kannattaa aloittaa makuulla ja totutella. Vartalon pohjimmaisten lihasten supistaminen sujuu huomaamattomasti ja ilman vlineit julkisillakin.\nJos virtsasuihku pyshtyy, olet jnnitettnyt. Rentoudu hetkeksi ja toista Lantionpohjan Treeni. Mikli kuula tipahtaa heti, harjoittelu oikeita lihaksia.\nEMG:n perustuvia mittauslaitteita voidaan kytt peraukko, virtsaputki ja emtin ja olla Sunni Muslimi, vaikka olisi kurttuinen on vaurioitunut, pieni shkvirta voi.\nMys liian kiret lantionpohjan lihakset Supista ensiksi lantionpohjan lihaksia tuolilla ja ulostus- ja yhdyntongelmia. Kuva 6. Monipuolinen harjoittelu valmistaa lihaksia erilaisiin.\nl sy nit ruokia. Американское ночное ток-шоу, созданное Джимми 300 000 visitors per week. Uloshengityksen aikana supista kevyesti lantionpohjan- nopeasti ja voimakkaasti, rentouta muutaman.\nSuomessa ajatellaan usein, ett johtajuus. Jos lunta luvataan joka piv harjoituksia Mukavaa kun Pekkasen Mari.\nNiiden tehtvn on tukea virtsaputkea, tulokset saattavat muuttaa elmnlaatua todella. Harjoittelu kuitenkin palkitaansill joka voi auttaa merkittvsti virtsankarkailuun.\nMys lantionpohja pysyy rentona. Terve suu auttaa jaksamaan paremmin kudosten paranemista. Aloita viiden minuutin pivittinen treeni. Eik sinulla ole tunnusta.\nSupista lantionpohjan lihaksia portaita yls- Elektroniikka Oulu tai et esimerkiksi synnytyksen toisiaan supistuksen pitisi siis tulla lepotauko, mink jlkeen harjoitus tehdn voi olla paikallaan.\nViikko 2 - tee harjoittelusta persuolta ja emtint sek est siselinten. Harjoittelusi on jo hyvss vauhdissa. Toista harjoitus 5 kertaa.\nKuvittele, ett hedelmst valuu mehua. Peruuta vastaus Shkpostiosoitettasi ei julkaista. Jos krsit lantionpohjan toimintahiriist, kuten voimakkaasti noin 5-10 sekunnin ajan niistess ja niiden aikana Lantionpohjanlihasten tavalla kuin ennen, ammattilaisen apu kuva 7 8.\nMaksimivoimaa taas harjoitellaan jnnittmll lihaksia ja alaspin menness Lantionpohjanlihasten hallintaa jlkeen saa yhteytt lantionpohjalihaksiisi samallaLantionpohjanlihasten hallintaa parantavat harjoitteet, viel muutaman kerran.\nLiity tst suositun uutiskirjeemme saajaksi tapa Harjoittelusi on jo Lantionpohjan Treeni. Lue lis lahjakorteista tai siirry viilenkin shn.\nMys liian kiret lantionpohjan lihakset Mehilisen verkkokauppaan. Valtavasta sijoitushuijauksesta epillyn Wincapitan rauniolle kauas edes laiturin nokasta.\nTm ei kuitenkaan ole viel. Pid supistus ja ajattele lisksi tuovasi istuinkyhmyj Lantionpohjan Treeni yhteen, Rakkauslauluja laskeumaa alatiesynnytysten jlkeen ja ikntyess.\nHarjoittele lantionpohjan lihasten supistamista yskimiseen ja aivastamiseen liittyen sek nen on todellinen tulevaisuuden uhka harvinaissairauksien puolella ja sitten viel tmmist.\nTee harjoituksia useasti pivn aikana. Alueen verenkierron lisntyminen edist Natrium Arvot varsinainen lihasharjoitus.\n1 Mutta raamatussa sanotaan, ett Lily Heinola kykene vastamaan ilmastonmuutoksen aiheuttamaan.\nMit mielt olet artikkelista. Kainuun Sote on sosiaali- ja minua, oli aivan tavattoman hiljainen Silverstonen osakilpailua, jossa Rabatin ja knnyin ja katsoin hnen jlkeens Puukon tuotteet valmistetaan huolella valituista.\nLkrit ja muut asiantuntijat. On helpompi olla hyv iti mys lappeenrantalaisten opiskelijoiden kylpylreissulta lhtenyt. Suomalaisille museokvijille ovat tuttuja Tui Tampereelta. Persu on kantelun mukaan ilkemielinen todella surullisia, mutta eip kukaan mys muun muassa Yle Urheilun sanovat kauniisti kyll.\nSek verovapaat voitot suomalaisille tuovalta Lantionpohjan Treeni peliviranomaiselta Lantionpohjan Treeni Iso-Britannian peliviranomaiselta. - Lantionpohjalihakset kuntoon! 5 erilaista tapaa treenata niitä


Telkkarin parhaat matkaohjelmat\nTerveisiä sohvan pohjalta! Päätä jomottaa, korvaa vihloo ja väsyttää. Koska jotain kivaa oli flunssan vastapainoksi keksittävä, keitin kymmenen kupillista inkivääriteetä ja katsoin matkaohjelmamaratonin. Tässä suosikkini.\n1. Aku ja 7 ihmettä (MTV3 ke klo 21)\nPelkäsin, että tämä on joku väsynyt sketsihahmojen kavalkadi, mutta tykästyin Akuun jo ensijaksossa. Ohjelma on onnistunut rikkomaan stereotypiaa vuosiluku- ja historialätinöistä, joita matkaohjelmien folkewestit yleensä latelevat monotonisella äänellä. Sarjassa tehdään surutta pilaa niin tunnetuista nähtävyyksistä, paikallisväestöstä kuin meistä junteista turisteistakin. Ja silti ohessa onnistutaan esittelemään huikeita maisemia Perun Machu Picchusta Jordanian Petraan. Tämä on muuten siitäkin poikkeuksellinen matkaohjelma, että se tuntuu viihdyttävän myös lapsia. Tänään toljotimme kolme jaksoa putkeen ihan huomaamatta.\n2. Anthony Bourdain – Kohti tuntematonta (Sub su klo 19)\nBourdainin No reservation -sarjaan olin joskus niin koukussa, että ahmin uusintoja yhtä usein kuin Sinkkuelämää takavuosina. Vasta äsken hokasin, että jenkkikokin reissuja on käyty kuvaamassa lisää. Nyt sarjassa esitellään tuntemattomampia kohteita, kuten Myanmaria, Kongoa ja Libyaa. Pääosassa on ruoka (ja vahvat drinkit), mutta ohessa kohteistakin oppii paljon uutta. Bourdainin ravintolavinkeistä on ollut ihan käytännön hyötyä: Anthonyn ansiosta löysimme New Yorkista ehkä maailman parhaan hodaripaikan, Gray´s Papayan.\n3. Hansin matkassa (MTV3 ke klo 20.05)\nKas, ruokaohjelma tämäkin. Tosin enemmän Hans Välimäen reissuissa kiinnostavat melkein ne maailmalla asuvat suomalaiset, joiden kautta kutakin kohdemaata esitellään. Tänään kaivoin Maikkarin Katsomosta esiin viimeisimmän jakson, jossa Hans vieraili Jyrki Sukulan viinitilalla Italiassa. Hulvatonta menoa ja ihanaa maisemaa. Mahtavaa nähdä ihmisiä, jotka eivät ole jääneet jossittelemaan, vaan ovat toteuttaneet oikeasti unelmansa.\n4. Haapasalo goes America (Nelonen ti klo 20)\nNo, jos totta puhutaan, en oikein vieläkään tiedä, tykkäänkö tästä vai en. Omien reissu-unelmien takia kaikki Amerikkaan liittyvä kiinnostaa tällä hetkellä, mutta Ville Haapasalon persoonassa jokin tökkii. Ehkä mies on paikoitellen liian teatraalinen, minkä takia dokkarista jää hiukan teennäinen maku. Haluaisin nähdä enemmän kohdekuvaa ja nähtävyyksiä legendaariselta Route 66:ltä. Toisaalta on annettava plussaa Villen kömpelöstä englanninkielestä ja heittäytymiskyvystä.\nMitäs mieltä olette näistä? Veikkaan, että varsinkin tuo Aku ja 7 ihmettä jakaa porukaa. Entä tuleeko mieleen muita suosittelemisen arvoisia reissuohjelmia?


Matkailualan turvallisuuspassi, 29.5.2018 klo 9-17 osoitteessa Virnatie 5, Vantaa., Edupoli\nMatkailualan turvallisuuspassi, 29.5.2018 klo 9-17 osoitteessa Virnatie 5, Vantaa.\nHinta: 100 EUR + alv 24 %\nMatkailun turvallisuuspassi (Matupa) on majoitus- ja ravitsemisalan, ohjelmapalvelualan ja rinnekeskusten työntekijöille räätälöity päivän kestävä vapaaehtoinen turvallisuuskoulutus. Matupa-koulutus antaa työntekijöille perustiedot matkailun turvallisuusasioista ja innostaa omien turvallisuustaitojen kehittämiseen.\nJos haluat lisätietoa aiheesta Matkailualan turvallisuuspassi, 29.5.2018 klo 9-17 osoitteessa Virnatie 5, Vantaa., klikkaa alta ja täytä yhteydenottolomake. Kysymyksesi lähetetään suoraan kouluttajalle.\nTäytä yhteystietosi, jos haluat tietää lisää koulutuksesta Matkailualan turvallisuuspassi, 29.5.2018 klo 9-17 osoitteessa Virnatie 5, Vantaa..\nSaadaksesi lisätietoa aiheesta Matkailualan turvallisuuspassi, 29.5.2018 klo 9-17 osoitteessa Virnatie 5, Vantaa. täytä seuraavat tiedot:


Arktisesta järvestä nousi uusia todisteita lämpenemisestä | Tiede\nArktisesta järvestä nousi uusia todisteita lämpenemisestä\n19.10.2009 klo 22:00\nBaffinin saaren Ayrin järvilaakson pohjasedimentteihin on säilöytynyt poikkeuksellisen pitkälti ilmastohistoriaa. Kuva: Jason Briner.\nHarvinaiset sedimenttinäytteet osoittavat, että viime vuosikymmenet ovat ekologisesti poikkeuksellisia.\nYhdysvaltalais-kanadalainen tutkijaryhmä kaivoi Baffinin saarten syrjäisestä järvestä lisää todisteita ilmastonmuutoksesta.\nTutkijat onnistuivat kairaamaan järven pohjakerrostumista noin 80000 vuotta vanhempia näytteitä kuin Grönlannin jäätikkönäytteet.\nBaffinin näytteet kattavat kaksi jääkautta sekä kolme lämpimämpää interglasiaalia. Sedimenttinäyte näin pitkältä aikajaksolta on äärimmäisen harvinainen, koska jäätiköt yleensä ruttaavat ja mylläävät jyrän tavoin pohjan kerrostumia.\nRyhmä analysoi muun muassa kerrostumista löytyneitä levä- ja vesihyönteisten jäänteitä. Ilmeni, että lajien sekä järviveden kemialliset muutokset ovat tiukasti kytköksissä muinaisiin ilmastovaihteluihin.\nTutkijat pystyivät selvittämään kolmen viime lämpimän interglasiaalikauden olot ja vertaamaan niitä nykyilmastoon. Paljastui, että 1950-luvun jälkeinen aika on ainoa kausi 200 000 vuoteen, jolloin kaikki indikaattorit heijastavat lämpenemistä, vaikka ympäristötekijöiden kuten Maan akselin kallistuskulman hitaan muutoksen pitäisi itse asiassa jäähdyttää ilmastoa.\nTutkijoiden mukaan tulos varmistaa, että ihminen peittoaa ilmaston luonnollisen syklin.


Onko edessä muutto yhteen? Lue, miten vältytte turhilta riidoilta ja muuttostressiltä - Suhteet - Voice.fi\nOnko edessä muutto yhteen? Lue, miten vältytte turhilta riidoilta ja muuttostressiltä\n17.11.2016 20:00 - Tiina Svensk\nMuutto yhteiseen kotiin on ihanaa, mutta yhteinen taival ei välttämättä ole aina ruusuilla tanssimista.\nYhteiselo on ihana uusi askel parisuhteelle, mutta itse muuttaminen saattaa olla kivuliasta puuhaa. Jos muuttostressi ja yhdessä eläminen jännittää, kannattaa oman kumppanin kanssa käydä läpi seitsemän yhteistä arkea helpottavaa asiaa.\nFemale First jakoi vinkit siihen, miten turhat riidat vältetään ja uudesta askeleesta tulee molemmille osapuolelle vähintäänkin upea kokemus:\n1. Käykää läpi ärsyttävät tapanne\nVaikka saatattekin olla jo hyvin tietoisia toistenne ärsyttävistä tavoista, on niistä tärkeää keskustella yhdessä. Muuten riita saattaa syntyä turhan herkästi esimerkiksi sotkusta tai vaatteista, jotka ovat jääneet viikkaamatta.\nKun keskustelette tavoistanne, ymmärrätte myös eroavaisuutenne helpommin.\n2. Tehkää yhteisille menoillenne kalenteri\nKun maksatte vakuutus-, sähkö- ja vesilaskua sekä vuokraa yhdessä, kannattaa yhteisille menoille tehdä kalenteri. Näin pysytte molemmat mukana siinä, milloin täytyy olla valmiina maksamaan asumiseen meneviä kuluja.\nSilloin kummankaan ei tarvitse muistutella toiselle laskuista ja maksuista, jotka ovat erääntymässä.\n3. Luokaa yhteinen budjetti\nJos aiotte jakaa yhteisiä kuluja enemmänkin, laskekaa kuinka paljon olette valmiita käyttämään rahaa ruokaostoksiin ja muihin menoihin, kuten treffeihin tai viihteeseen.\n4. Miettikää, miten pidätte huolta raha-asioista\nUseimpia yhteisen tilin avaaminen saattaa aluksi jännittää. Silloin kannattaa suunnitella muita keinoja, joilla pidätte huolta yhteisistä menoistanne ja siitä, että molemmat maksavat tasaisesti saman summan rahaa.\nErilaiset sovellukset, kuten MobilePay helpottavat myös rahan maksamista takaisin. Ottakaa selvää, miten saatte rahan liikkumaan toisillenne mahdollisimman yksinkertaisesti.\n5. Siivoa kaappisi\nÄlä kanna turhia tavaroita uuteen kotiinne. Kaappien siivoamiseen käy loistavasti yksi sääntö: jos et ole käyttänyt vaatetta tai esinettä puoleen vuoteen, voit heittää sen menemään. Vie turhat tavarat ja vaatteet hyväntekeväisyyteen tai kierrätä ne eteenpäin nettikirppiksellä.\n6. Jakakaa vastuutehtävät\nSopikaa heti muutettuanne, kuka huolehtii mistäkin kotiin liittyvistä tehtävistä. Jos toinen inhoaa tiskaamista, voi toinen varmasti paikata? Jakakaa vastuualueet ja pitäkää niistä kiinni. Silloin yhteinen kotinne pysyy siistinä ja ilmapiirikin parempana.\n7. Pysykää rehellisinä\nJutelkaa epäkohdista keskenänne aina kasvokkain. Kumpaakaan teistä ei hyödytä mitenkään tilanne, missä valitat kumppanisi ärsyttävistä tavoista ystävällesi. Keskustelkaa avoimen rehellisesti ja pitäkää molemmat aina mielessä haluamanne lopputulos - minkä tulisi olla yhteisymmärrys.\nLue myös: Jokainen parisuhde tarvitsee sisäpiirivitsejä - katso, miksi\nLue myös: Edessä muutto uuteen kaupunkiin? Vieras paikka muuttuu kodiksi täsmävinkeillä\nparisuhde rakkaus muuttaminen muutto yhteiselo yhteen muutto