Tuopin ääressä: 2015\nYhteisbloggaus vol1 - Sinebrychoff Porter\nHei hyvät lukijat ja hyvää uutta vuotta. Tälle vuodenvaihteelle minä ja kollegani tarjoamme ensimmäisen yhteisen olutbloggauksen. Eli yksinkertaisesti tämä salaseura, illuminati ja vapaajuovojaoksemme on päätynyt kansan valtuuttamana juomaan "Koffin Pirteriä". Itse olen toki tästä Portterista blogannut jo aikaisemminkin. Linkin takaa voit siis lukea oikeastaan ihan onnistuneen juttuni viime syksyltä. Tästä syystä en oikein löytänyt uusia sanoja kuvaamaan tätä ainutlaatuista tuotetta kotimaisessa oluthistoriassa. Se on klassikko, mutta onko sekään ikuinen?\nKilpavarustelu olutrintamalla käy kuumana ja uusia moniulotteisempia kilpailijoita nousee samaa tahtia, kuin pienpanimoita Helsinki-Turku-Tampere kolmioon. Silti yhdelläkään kilpailijalla ei ole samanlaista historiaa, ei tarinoita. Vielä. Herääkin ajatus.. Tulisiko uusien panimoiden kertoa oluidensa synnystä värikkäämpiä tarinoita, jotka kiehtoisivat kuuntelijaa, juojaa ja ostajaa Porterin tarinan lailla? Koska onhan tarina Guinnessin hiivan salakuljettamisesta Suomeen kutkuttava ja mielestäni tärkeä palanen Pirterin myyttiä.\nEhkä? Mutta muistattehan rojaltit tästäkin ideasta.\nAsiaan. Minä en jaksanut naputtaa toista samankaltaista juttua. Ajatuksissani oli heittää homma sopivasti hulluksi, mutta ongelmat aikataulujen ja näyttelijöiden liiton kanssa hankaloittivat ohjaajan työtäni. Käsikirjoitus oli, mutta kuvaajakin alkoholisoitui matkalla studiolle. Piti siis tehdä kaikki perinteisesti. Kamera käymään ja korkki pois. Valitettavasti Youtube oli sitä mieltä, että introni rikkoi tekijänoikeussuojaa (uusi saavutus miulle), joten jouduin jättämään sen pois.\nJoten mies, tuoppi ja kamera olkaa hyvä, vetäkää lonkalta:\nTuopin Ääressä 5v\nBlogi täytti juuri viisi vuotta. Pitkä aika täynnä kaikenlaisia tapahtumia, juttuja, videoita, snäppejä.. Perseilyä, tekstiä, tuskailua, tuhansia pieleen menneitä kuvia, kirotusvirheitä, elämää..\nTässäpä siis juhlan kunniaksi tunnelmia tuoreeltaan:\nLähettänyt Johnny Rio klo 11.42 Ei kommentteja:\n5 Suosikkia oluttyyleistä\nAika usein tulee eteen kysymyksiä minkä tyyppisistä oluista pidän? No koska pidän kaikista tasapuol..eiku.. Toki minulla on omat suosikkini, ne tyylit jotka sopivat omaan makuuni parhaiten. Koska viimeksi kävin läpi "en tykkää" listani, niin käännetään tämä ympäri tällä kertaa.\nTässäpä siis perinteinen "Viis parast" listaus. Tälläkin kertaa todella hankala sellainen:\n1. Imperial Stout/Porter\nYksinkertaisesti the one style to rule them all. Mikään olut ei ole niin nautittavaa kuin täydellisessä balanssissa oleva n. 9-10% (minun sweetspottini) IS. Kahvia, tummaa suklaata, suolaista lakritsaa ja kenties vielä tynnyrikypsytetty, jolloin mukana on vivahteita vaniljaan ja tammeen. Katkeran suloista, paahteista, vaan ei palanutta. Silkkisellä suutuntumalla, jonka kahvinen paahteisuus yhdessä katkeroiden kanssa kuivattaa. Sipperi, joka vain odottaa kipparia (uuh, näitä puujalkoja). Mielestäni jokaisella itseään kunnioittavalla panimolla tulisi olla tällainen lippulaiva ja kruununjalokivi tuotannossa.\nToistaiseksi paras tässä tyylissä: Goose Island Bourbon County Stout.\nYllätinkö? Tuoretta, suodattamatonta, niin smoothia, niin isosta tuopista. Herkkiä aromeja, puhtaita sävyjä ilman yhtään C-kirjaimella alkavaa humalalajiketta. Maalaismaista, rustiikkista, maltaisuutta ja sopivasti humalaa ja hiivaisuutta. Niin hyvää, sekä edullista..Paikan päällä, kun eihän näitä saa tuoreeltaan mistään täältä päin.\nToistaiseksi paras tässä tyylissä: Pilsner Urquell Nefiltrovaný (panimolla).\nVivahteikas, hedelmää, mausteisuutta, kukkaista humalaa, omalaatuista raikkautta ja funkkia hiivaisuutta (ilman villihiivakantoja kiitos). En tiedä keksinkö mitään parempaa juotavaa kesäpäivänä, kuin iso pullo kylmää Saisonia.. Kenties kannullinen Mojitoa?\nToistaiseksi paras tässä tyylissä: Dupont Avec les Bons Vœux.\n4. India Pale Ale\nTulihan se sieltä. Hophead ei pääse juuristaan, mutta tämä on vähän vaikea tyyli. Meinaan, hyviä on paljon, mutta loistavat IPA:t ovat harvinaisuus. Kenties en oikeasti pidä tyylistä klassisesti, mutta tiedän millaisena humalapommini haluan. Ilman karamellia, reilusti hedelmäisen humalaisia aromeja, käpymäisyyttä, pellettiä, mutta en kaipaa ruohoisuutta, enkä juurikaan pihkaisuutta. Mehumaista juicyfruitia keveällä katkeruuden rutistuksella joka kuivaa sopivasti suuta ennen seuraavaa huikkaa. Myöskin se tyyli, joka on klassisesti yksinkertainen valmistaa, mutta sellaisena kuin itse tämän haluaisin todella vaikea, graalin malja itselleni.\nToistaiseksi paras tässä tyylissä: Kernell Citra IPA.\nMietin pitkään tämän, Weissbierin ja Savuoluen väliltä. Valitisin tämän. Se on vaikea, se on parhaimmillaan upea. Monipuolinen, vivahteikas, suuri, mutta niin juotava. Pehmeä, ovelasti tasapainoinen mausteisuuden, hedelmäisyyden ja maltaisuuden väliltä. Jotakin joka sopii täydellisesti talveen ja erityisesti joulunaikaan. Sopivan juustolautasen kanssa täydellinen matkalippu taivaaseen.\nToistaiseksi paras tässä tyylissä: Rochefort 10.\nLähettänyt Johnny Rio klo 12.38 2 kommenttia:\nOlutarvioissa: Mikkeller Green Gold vs Stateside IPA\nAlko on petrannut tiukasti loppuvuotta kohden. Tälläkin hetkellä lasissani on tuoretta tanskalaista hipsterijuomaa. Kaksinverroin.\nKoska tänään ei ole suurempaa fiilistä maalailla isolla penselillä sävyjä tähän, niin pureudum ytimekkäästi tällä kertaa näihin kahteen.\nGreen Goldilla hintaa 4,8€/0,33l. Pilsner-, cara münich- ja marris otter palemaltaat. Humalina Cascade, Citra, Simcoe ja Centennial. Kaurahiutaleet ja paahdetut ohrat kuuluvat tämän oluen raaka-aineisiin ja listaus on oikeastaan varsin kiintoisa omista spekseistäni katsoen. 7% olut, jonka väriarvoksi on saatu 40ebc ja katkeroita 55ebua.\nStateside IPA taas on lähes saman hintainen; 4,78€/0,33l. Tämän raaka-aineet ovat puolestaan: Münich- ja caramaltaat, Chinook-, Amarillo-, Cascade- ja Centennial-humalat, kaurahiutaleet. Jälleen kaurahiutaleita, hmmmm.. Saatan olla omissa kokeiluissani siis oikeilla jäljillä. Vahvuuta 6,9%, n.55ebc väriltään ja katkeroiltaan luku on: 67ebu.\nKorkkaan Green Goldin ensimmäisenä.\nUtuista. Syvän oranssinruskeaa olutta. Vaahtoaa upeasti jättäen reilusti pitsiä lasiin.\nTuoksussa on raikasta sanoisinko trooppista hedelmämehua mukana, citran bongaan seasta. Keveästi pihkaisuutta ja paljon sitrushedelmiä seassa. Hyvin keveää karamellisuutta taustalla.\nMaussa pihkaisuus ja havuisuus on jo tuntuvampaa, mutta ainakin näin tuoreena myös hedelmäisyys on hienosti läsnä. Katkeruus on sopivaa, ei pure päätä irti, mutta ei myöskään jää liian hennoksi näykkäykseksi poskipielessä.\nSuutuntumaltaan keskitäyteläinen olut, johon kaura tuo hennosti pehmeää öljyisyyttä ja liukkautta.\nGreen Gold on tuoreena todella hyvä ja tasapainoinen IPA. Jos humalointi olisi syvempää ja käpymäisen menttolista tämä kirvottaisi kyllä melkoista hekumaa.\nPisteet: Tuoksu(1-10): 8, Ulkonäkö(1-5): 4, Maku(1-10): 8, Suutuntuma(1-5): 3, Yleisvaikutelma(1-20): 15-> Yhteensä: 38/50p.\nJa sitten rynnätään Statesiden pariin..\nUlkoisesti kovin samanlaista, kuin Green Gold. Oranssinruskeaa ja utuista. Vaahtoaa myöskin yhtä hyvin ja kauniisti, joten tässä tasapeli.\nTuoksussa huomaa humaloinnin eron selvästi. Nyt on kyseessä jo klassisempaa tavaraa. Nimittäin selvästi pihka ja mäntyvetoisempaa. Greippiä, keksiä ja vähän karamellia. Hedelmäisyys on vähäistä ja hieman nahkeaa. Pidin siis edellisestä enemmän.\nMaussa pihkaisuus puree heti. Puuta, mäntyä, havuja, sitruksia. Klassista, joskaan ei onneksi karamellisiirappista lientä seassa. Simppeliä IPA:a jonka maku jää suuhun iäisyydeksi. Ei silti vieläkään minun IPA:ni.\nSuutuntumaltaan kohtalaisen täyteläinen ja katkera olut.\nStateside on laadukas West-Coast-Classic-IPA. Ei pahaa sanottavaa, mutta pidän enemmän modernista pehmeästä trooppisesta hedelmäpommista, kuin näistä greippi ja havuja yhdistelmistä.\nPisteet: Tuoksu(1-10): 8, Ulkonäkö(1-5): 4, Maku(1-10): 7, Suutuntuma(1-5): 4, Yleisvaikutelma(1-20): 14-> Yhteensä: 37/50p.\nNäin tällä kertaa. Maistakaa itse ja kertokaa oma mielipiteenne. Kumpi on parempaa?\nLähettänyt Johnny Rio klo 19.44 Ei kommentteja:\n5 Vierastamaani oluttyyliä\nUsein varsinkin harrastajien keskuudessa kuullaan puhuttavan omista olutmieltymyksistään ja niiden eroista. Siinä missä yksi rakastaa puhtaita, helppoja ja vivahteikkaita tuotteita. Toinen haluaakin ämpärikaupalla humalaa, kun kolmas julistaisi minkä tahansa villihiivaisen kuninkaakseen. Entäpä jos tämä ajatellaan käänteisesti?\nMitkä ovat ne tyylit joista joko: Ei pidä, juo mielellään, tai joista kokee pettymyksiä kerta toisensa jälkeen? Eli ne tyylit joita vierastaa, eikä välttämättä kaipaa lasiinsa, vaikkei niitä suoranaisesti inhoaisikaan?\nLähdin purkamaan omaa "En tykkää" listaani tähän ja valitsin tuttuun tapaan viisi sellaista, joista en suoranaisesti välitä ja esittelen tyyleistä kuitenkin sen, josta pidän eniten. Järjestys on sekalainen.\n1. English Strong Ale.\nEnglantilainen vahva ale. Ei todellakaan minun juttuni ja tuoppini. Osa on näistä on toki ihan hienoja, mutta ylipäänsä aromimaailma muistuttaa sitä uutta nuoruuttaan viettävää brittigentlemannia Jaguarissaan. Hienostunut, mutta mikään osa-alue ei osu kohdalleen enään. Yksinkertaisesti brittihedelmäisyys kompattuna makeaan karamellisuuteen ja lähes tasapainoiseen puumaiseen humalointiin ei natsaa kun alkoholi/runko/makeus lähentelee yli 7% luokkaa. Englantilainen Barley Wine on varmaankin se kaikkein haastavin "elämys", jos totta puhutaan.\nHuomiona taas, että Old Ale:sta taas pidän, kuten myös Skottityyleistä. Belgihiivalla näistäkin Strong Ale vierteistä olisi kenties taiottu jotain miellyttävämpää.. Tai lastaamalla sitä humalaa vähän reilummalla kädellä näihin saisi kokonaan uutta puhtia. ESB with stereoids.. Sounds like a deal mate.\nTyylinsä paras toistaiseksi: Fuller's 1845\n2. Vahva Lager/Malt Liquor/Imperial Pils/Heller Bock\nNiputin nyt saman katon alle useamman samankaltaisen. Miksi? Koska olen näppäimistön herra, enkä välitä säännöistä?\nSe mikä näissä itseäni tökkii on usein joko liika etanolisuus yhdistettynä hunajaiseen maltaisuuteen, tai se että raikkaus on hukassa kaiken pahvin, liiman ja muovin alla. Kyllä tässäkin/näissäkin tyylissä on omat huippunsa, mutta jos valittavana on maistamaton olut lähes mistä muusta tyylistä tahansa jää tämä vääjäämättä kakkoseksi.\nTyylinsä paras toistaiseksi: BrewDog/8 Wired Dog Wired\n3. Hapan Ale\nHaa. Järkytän nyt teitä, mutta ei. En pidä. Tai pidän, jos tuote on oikeasti kauniisti kypsynyt, mutta niin usein, tai lähes aina.. Ei. Hapanta omenaa ja hapokkuutta, sekä vähän sekahedelmää. Se ongelma, joka minua nyppii on tasapaino. Jos haluaisin juoda omenamehua sitruunamehulla 50-50 sekoituksella minun ei tarvitsi uskotella itselleni sen olevan olutta? Usein nyanssit hukassa, etkä maista muuta kuin loputonta kaiken peittävää happamuutta. Tylsää, niin samanlaista. Eritoten tämä on ollut ongelma CBC:ssä jossa jokainen Saisonkin on pitänyt raiskata jollakin laktobasillipediobrettakonseptilla. "It's bad...unless..it's a sour ale". Silti en niputa Lambicia tähän, ne ovat..erilaisempia, jotenkin ylväitä, elegantteja ja erilaisia, kuten monet ns. Flaamilaisetkin Sourit, joista taas yleensä pidän. Ja kyllä tässäkin tyylissä on valtavan hyviäkin oluita.\nTyylinsä paras toistaiseksi: Cuvee De Ranke (Orvalia ei tähän kategoriaan lasketa syystä tai toisesta).\n4. "Monet hybridit"\nOn hienoa olla luova ja yhdistellä muovailuvahaan legopalikoita. Valitettavasti kovin usein tämä ei toimi. Ykkösinhokkini tässä hybridikategoriassa on "Black Saison", joka saa minut voimaan lähes pahoin. Ei yhtään hyvää, vaan monia nippanappa juotavia kuriositeetteja. Sen sijaan pidän esimerkiksi Black IPA:sta yleensä paljon. Toinen kauhistus on savumaltaan yhdistäminen belgihiivoihin. Savu kohtaa esterit = ei voittoa. Voisin salaa niputtaa monet maustekikkailut tämän lipun alle. En pidä siitäkään että olueni maistuu siltä, että koko aasialaisen keittiön maustekaapin sisältö on sekoitettu tuoppiini. Mausteisuus itsessään voi olla hyväkin asia sen korostaessa joitakin oluen ominaisuuksia, mutta se menee myös helposti överiksi. Esimerkiksi Witbieriä olisi mahdoton kuvitella ilman mausteita. Ultimaattisin kauhistus olisikin musta hapan saison hunajalla ja piparkakkumausteilla. En laita tähän tyylin toistaiseksi parasta, koska halusin lähinnä tuoda esiin joitakin ominaisuuksia monista tyyleistä, joista en nauti.\nTämä viides olikin jo vaikea päättää. Kenties valitsin siksi, että tässä tyylissä en ole kokenut yhtäkään wow elämystä. Pikemminkin tasaista "ihan kiva, muttei säväytä". Olenko kokenut tavallisten vaaleiden lagereiden keskuudessa tällaista? Ehkä en (premium ja helles unohtaen), mutta odotusten ollessa jo valmiiksi matalalla ei oikein voi pettyäkään. Sen sijaan ranskalaiselta kellaroitavalta maalaistuotteelta voisi odottaa joitakin mainioita sävyjä, mutta jokainen juomani on ollut joko kovin outo, tai pliisu.\nTyylinsä paras toistaiseksi: St. Sylvestre Gavroche\nTämän nillityksen vastapainoksi joudun varmaan tarttumaan kirjoituslaitteeseen lähiaikoina ja shokeeraamaan teitä vähän lisää. Pitäähän ne viisi suosikkiakin käydä lävitse jossain mutkassa. Sitä ennen törmäillään taas tuopin ääressä.\nLähettänyt Johnny Rio klo 21.26 8 kommenttia:\nOlutarvioissa: Malmgård Tammiportteri\nBrittiläisfiiliksinen ilta jatkukoon.\nSeuraavaksi jouluolutvalikoimista parrasvalojen kirkkaaseen kimallukseen ilman glitteriä valuu Malmgårdin Tammiportteri.\nMuistan kun kuulin tästä. Ajattelin hetken olisiko tämä Oak Porterin paluu. No ei ollut, mut hei.. Täähän on siis uus tikki.\nMalmgård. En voi muuta sanoa, kuin että tää panimo edustaa maan parhaimmistoa. Osaaminen on tiukkaa, laatu aina tasaista ja reseptit hyvin hiottuja. Toisaalta mitään suurta hypetavaraa sieltä ei ole saapunut, mutta nautin panimon väläyttelystä. Jos ajatellaan lähiajoilta vaikkapa Emmer Tripeliä, Protosarjaa, tai vaikkapa vanhaa tuttua H.O.D.A:a. Kaikki toimii, mutta kaipaisin enemmän. Sama fiilis tulee joskus musiikin kanssa. On niitä kauniisti laulavia, herkkä-äänisiä neitoja, mutta kuinka toivoisinkaan että nämä joskus räväyttäisivät ja näyttäisivät kuinka paljon soundia lähtee sydämen pohjasta, koska osaamisesta se ei ole kiinni.\nTammiportteri on valmistettu: "Viennamaltaat, karamelli- ja suklaamaltaat, paahdetut ohrat. Humalina mm. Perle ja Spalt Select. Malmgårdin oma lähdevesi."\nKiintoisin huomio toki on, ettei perusmaltaana ole lainkaan pilsiä, tai palealea, vaan pelkkää Viennaa. Hintaa tälle 0,5l pullolle kertyy 4,58€. Ostopaikkana tietysti valtion valintatalo. Vitamiineja 6,6%, 47ebua katkeruutta ja 138ebc väriä.\nMutta.. Katsotaanpas mitä tämä portteri on syönnyt?\nLasiin valuu tällä kertaa lähes mustaa/tumman ruskeaa olutta. Vaahtoaa keskiasteisesti ja jättää varsin kivasti vaahtoa laelleen.\nTuoksusta irtoaa tammea. Vähän yksiulotteisesti toki, mutta selvää tammilastua. Maitokahvia, kaakaota ja ohuesti vaniljakaramellia. Paahtoleipäistä paahteisuutta ja vähän lakritstaa mukana. Ihan jees.\nMaussa paahtoleipää ja kaakaota päällä, mutta hiven karamellia lakritsan kanssa puskee väkisin piilosta esiin. Tammi tekee tehtävänsä ja sen tuoman puumaisen ja hyvin hennon vaniljan huomaa taustalla. Keskiasteisesti paahdetta, mutta viimeistään tässä kohtaa havaitsee, että vanha Oak Porter oli parempi. Toisaalta taas.. Tämä on brändätty Malmgårdin alle, eikä Huvilan. Jos muistan oikein nämä Malmgård tuotteet ovat ns. iisimpiä? Jälkimaku on keskipitkä ja paahteinen.\nSuutuntumaltaan tämäkin on keskitäyteläinen. Juotavuus ei ole aivan niin helppoa, kuin vaikka edeltä juodun suokin kohdalla kuitenkaan.\nMalmgård tekee jälleen tasaisen laadukasta työtä. Tammiportteri on sitä mitä lupaakin. Ei tästä ei ole lyömään vaikkapa Fuller's:in London Porteria, mutta kotimaisessa vertailussa se pärjää tyylikkäästi. Ja kyllä tässä jotakin jouluista ja konvehtimaista on..\nPisteet: Tuoksu(1-10): 7, Ulkonäkö(1-5): 4, Maku(1-10): 7, Suutuntuma(1-5): 3, Yleisvaikutelma(1-20): 14-> Yhteensä: 35/50p.\nLähettänyt Johnny Rio klo 15.40 Ei kommentteja:\nOlutarvioissa: Suomenlinnan Old Greig\nAlkon jouluolut kavalkaadin läpi käyminen jatkuu.\nTänään vietetään hyvinkin brittiläishenkistä iltaa, vaikkei fish&chips osastoa näy paikalla. Ensimmäisenä lasiin kaatuu Suomenlinnan Old Greig.\nTyylinä Old Ale. Old Alea on joskus kuvattu Ale-puolen Doppelbockiksi. Kuvaus on tavallaan osuva, sillä paljon yhtäläisyyksiähän näillä tyyleillä on. Jos se olisi paahteisempi, voisi sitä kutsua vaikkapa porteriksi. Suomenlinna on mielestäni yleensä onnistunut näissä brittiläishenkisissä vedoissa mainiosti, joten rohkenen kuvitella tämänkin olevan silkkaa pässin, vai vuohen? lihaa panimolle ainakin tyylinä. Tämän tyylin henkilökohtaiseen kärkeen mahtuvat itselläni ainakin: Kuhnhennin 4D ja Harviestounin Ola Dubhit. Vertailupohja on siis murhaavaa, mutta katsotaan tarvitseeko suomilaseja nostaa päähän tänä iltana vai miten käy.\nOld Greig saapuu 0,5l pullossa, jonka hinta valtion monopolissa on 5,63€. Muina spekseinä kerrottakoon, että olut on 7%, n. 24ebua katkeroa ja n. 95ebc väriä.\nJoten.. Old Greig, korkki pois ja lasiin poistu.\nSyvää colanruskeaa olutta, joka jättää päälleen ohuen pitsisen renkaan lakikseen.\nKaadettaessa tuoksusta irtoaa kuivattua hedelmää ja karamellia. Joka lasiin asettuessaan muuttuu hämäävän metalliseksi, joka taas lämmettyään alkaa paljastamaan todellista otettaan. Maltaisuutta riittää. Tarjoillen hennosti toffeisuutta kuivatun hedelmän kera. Alkoholi puskee hennosti lävitse. Harmittavan mieto ja sävytön tuoksu. No maistetaanpa..\nTukeva maltaisuus yhdistyy maussa tiukasti hentoon paahteisuuteen, joka tuo tässä kohtaa balanssia makuun. Keveää hedelmäisyyttä ja karkkia. Loppua kohden jään miettimään meneekö paahteisuus jopa vähän tuhkaiseksi. Mikä tuntuu oudolta tällaisessa tuotteessa. Kuitenkin miellyttävä lakritsatoffeisuus lopussa miellyttää.\nSuutuntumaltaan keskitäyteläinen Old Ale. Hiilihappoja on ja juotavuus on toki kohdillaan, mutta se moniulotteisuus mikä näkyy monissa tyylin parhaissa loistaa tässä poissaoloaan. Kenties mallasvalinnat eivät komppaa tällä kertaa.\nJokatapauksessa Old Greig ei ole huono olut. Se on.. aaahh..vähän tylsä olut. Veikkaan osuvan paremmin satunnaiskokeilijoiden suuhun, kuin omaani.\nLähettänyt Johnny Rio klo 20.43 Ei kommentteja:\nOlutarvioissa: Vakka-Suomen Prykmestar Vahva Joulubock\nAlkon jouluolut valikoimista lasiin astelee tänään Doppelbockia länsirannikolta.\nKyseessä on tietysti Vakka-Suomen jouluinen versio tästä vahvasta ja rotevasta tyylistä. Periaatteessa voisin odottaa varsin laadukasta näyttöä, koska minulle Vasp profiloituu ennen muuta juuri näihin saksalaistyyleihin, jotka se mielestäni myös hallitsee parhaiten. Jos asiaa ajatellaan nopeasti maanlaajuisesti, niin kenties vain Bryggeri Helsinki kilpailee samassa sarjassa ja painoluokassa?\nTällä kertaa Uudessakaupungissa on lähdetty luomaan 7% vahvuista tuotetta n. 27ebun voimin. Raaka-aineista ei sen tarkempaa listausta ole, mutta humalina ainakin Magnum ja Hallertauer, sekä keittoon on lisätty neilikkaa. Mietin olisiko vaikkapa Dunkelweizen, tai Weizenbock ollut neilikan kannalta parempi tyyli?\nJää maistettavaksi. Doppelbockeista ainakin pidän valtavasti, joten kiintoisaa nähdä miten tämä vertautuu myös myynnissä olevaan Ayingeri Winter-Bockiin, jota saa myös pienemmässä pullossa nimellä Celebrator. Kyseinen Doppelbock on muuten paras tyylissään, ainakin minun mielestäni.\nHintaa tälle 0,5l potulle löytyy tasan 5€, josta jokainen voi sitten miettiä onko kallista vai ei. Nyt kuitenkin asiaan, kaipaan mämmimäistä leipäisyyttä iltaan. Korkki pois ja Doppelia mukiin.\nSihahtaa vaisusti. Lasiin saa kaataa reilusti, jotta vaahtoa muodostuisi edes vähän. Muuten varsin kauniin pähkinänruskean punertava olut.\nTuoksusta irtoaa leipäistä maltaisuutta. Neilikkaa toki, mutta hei.. Se on onneksi sopivasti taustalla luomassa vähän joululimppuista tunnelmaa. Keveä karamellinen siirappisuus leijuu yllä, mutta kokonaisuus on näiden alueiden suhteen aika hyvin tasapainossa. Silti tuoksu on profiililtaan hyvin mieto, eikä niin moniulotteinen ja intensiivinen, kuten tyylin kärjessä. Ei hassumpaa kuitenkaan.\nMaussa neilikkainen mausteisuus yhdistyy paahtoleipäisen maltaisuuden kanssa, jonka päälle on levitetty vähän joulupiparista karamellikastiketta. Maun yleisilme on melko pehmeä ja tuoksua jo voimakkaampi. Jälkimaussa jouluinen mausteisuus jää suuhun pitkäksi toviksi.\nSuutuntuman puolella voidaan puhua jo lähes kohtalaisen täyteläisestä tuotteesta. Hiilihapot ovat yllättävän matalat, mutta minuahan tämä ei haittaa tässä tyylissä yhtään.\nVasp tekee Vahvalla Joulubockillaan pitkälti sen mitä on tehtävissä. Luo tavallaan tasapainoisen oluen ja ihan kohtuullisen mallikkaan esityksen tyylissään. Silti.. Se jää kauas kärjestä, jota saa myös Alkosta. Toisaalta onhan tämä nyt jouluisempi ja taas toisaalta en juurikaan välitä maustetuista oluista. Ja sitten taas tässä mausteisuus ei lyö ylitse ja tyyli on toki vaikea valmistaa. Hankala olut arvioida pisteissä. Maistakaa itse.\nPisteet: Tuoksu(1-10): 6, Ulkonäkö(1-5): 3, Maku(1-10): 7, Suutuntuma(1-5): 4, Yleisvaikutelma(1-20): 13-> Yhteensä: 33/50p.\nOlutarvioissa: Stallhagen Julbock & Brewdolf the Reinbeer\nTuplasti Stallhagenia ja Alkon jouluiden ekat korkkailut. Sen kunniaksi laitoin tämän ihan videolle asti:\nLähettänyt Johnny Rio klo 0.02 Ei kommentteja:\nKaivelin työviikon päätteeksi kaappia ja havaitsin, että en ole vieläkään saanut aikaiseksi juoda Pyynikin Vahvaportteria sieltä pois. Ihmettelin ja raavin päätäni tovin, mutta päädyin lopulta laittamaan tämän oluen kylmään. Pyynikin Käsityöläispanimo on ollut yllättävän vähän esillä tässä blogissa, mikä johtunee pääasiassa tuotteiden saatavuudesta näillä nurkilla. Panimohan sijaitsee siis Tampereella ja sen lyhyestä historiasta voisin kirjoitella enemmänkin, sillä vaiheet ovat olleet värikkäitä ja dramaattisia. Aina panimon alkuvaiheista, tulipaloon ja uuteen kukoistukseen asti. Leffamatskua kerrassaan.\nVahvaportteri taas on Global Craft Beer Award kilpailun käsityöportterisarjassa palkittu olut, siis aivan kultamitalilla palkittu sellainen. Olen tämän muistaakseni kerran aiemminkin juonut, mutta en halunnut kaivaa vanhoja muistiinpanoja esiin, vaan katsoa miltä olut maistuu tänään?\nKorkki sihahtaa vaimeasti, kenties liian vaimeasti näin vapaapäivien kunniaksi, mutta tällä mennään.\nLasiin kaatuu synkkää lähes mustaa olutta. Vaahtoaa aavistuksen heikonomaisesti, mutta jättää lopulta päälleen ohuen, tiiviin vaahtolakin.\nTuoksusta irtoaa paahteista maltaisuutta, maitosuklaata ja pientä hedelmäisyyttä näin kärkeen. Mukaan on saatu toffeisuutta, sekä lakritsaa. Lämmettyään lakritsa muuttuu salmiakkimaisemmaksi ja suolaisemmaksi. Moniulotteinen.\nMaussa paahteisuus tulee ensimmäisenä esiin. Maltaisuutta, lähes savuista paahdetta. Hentoa hedelmäpastillista makeutta nivoutuu salmiakkilakritsaan, kunnes katkeruus kuivaa loput. Keveää happamuutta loppuliussa paahteen kera. Siinä ja siinä meneekö tuhkaiseksi vai ei. Maku jää suuhun pitkäksi aikaa.\nSuutuntuman puolelta todettakoon tämän olevan kohtalaisen täyteläinen, matala hiilihappoinen portteri, jossa on hieman öljyisyyttä ja paljon taitavasti kätkettyä alkoholia.\nPyynikin Vahvaportteri on kyllä upea kotimainen olut. Joku sanoisi sitä monipuoliseksi, toinen vivahteikkaaksi, mutta itse kutsun sitä sopivasti överiksi. Siinä on isolla pensselillä maalattu paljon vahvoja sävyjä yhdeksi lähes harmoniseksi teokseksi. Jotain hyvin tamperelaista siis..\nPisteet: Tuoksu(1-10): 8, Ulkonäkö(1-5): 3, Maku(1-10): 8, Suutuntuma(1-5): 4, Yleisvaikutelma(1-20): 14-> Yhteensä: 37/50p.\n(edit. Annoin näemmä aiemmin tismalleen samat pisteet, joten.. "tatsi" on säilynyt hyvänä)\nLähettänyt Johnny Rio klo 19.23 Ei kommentteja:\nKorkin Kääntöpuolella: Joisin viskin ja nousisin, osa 2/2\n"Kävipä eräänä iltana niin, että ylläpito päätti tilata laatikollisen viskiä, tuota elämän vettä. Laatikon tultua ja viralliset unboxing videot tehtyään pullot jäivät kutittelemaan mieltä. Niin komeita pahvisia tötsiä kultaisia kirjaimia, upotuksia, koristeita, vahakuoria.. Että paine jokaisen korkkaamiseen kasvoi. Onneksi muistin toverini suorastaan rakastavan viskiä, eritoten erästä juomapeliä. Jouduin hieman käyttämään viehätysvoimaani ja lupaamaan, että Scotland the Brave ei soi taustalla. Ajatushan kasvoi sille tasolle, että tämä maistelusessio nauhoitettaisiin. Kumpikaan meistä ei kuitenkaan tunne viskejä, olemme aloittelijoita, mutta asiantuntevia sellaisia. Tai ainakin yritimme olla.. Epäonnistuimme siinä surkeasti ja jutut lähtivät käsittelemään kaikkea muuta, paitsi viskiä, tai sitten ei."\nNyt onkin aika käydä tämän epookkisen dokumentin toiseen ja onneksi viimeisen osan pariin.\nYlläpito huomauttaa että alkoholi ei oikeasti sovi kellekkään ja jorinat sen vaikutuksen alla ovat omassa luokassaan. Meillä ei kuitenkaan ole tapana leikellä pois omia hölmöilyjäkään ja tarjoilla teille täydellisen kiiltävää, muovista, maailmaa. Vain totuus kelpaa. Olkaa hyvä, osa kaksi:\nLähettänyt Johnny Rio klo 20.52 Ei kommentteja:\nLähettänyt Johnny Rio klo 20.58 Ei kommentteja:\nKorkin Kääntöpuolella: Joisin viskin ja nousisin, osa 1/2\nKävipä eräänä iltana niin, että ylläpito päätti tilata laatikollisen viskiä, tuota elämän vettä. Laatikon tultua ja viralliset unboxing videot tehtyään pullot jäivät kutittelemaan mieltä. Niin komeita pahvisia tötsiä kultaisia kirjaimia, upotuksia, koristeita, vahakuoria.. Että paine jokaisen korkkaamiseen kasvoi. Onneksi muistin toverini suorastaan rakastavan viskiä, eritoten erästä juomapeliä. Jouduin hieman käyttämään viehätysvoimaani ja lupaamaan, että Scotland the Brave ei soi taustalla. Ajatushan kasvoi sille tasolle, että tämä maistelusessio nauhoitettaisiin. Kumpikaan meistä ei kuitenkaan tunne viskejä, olemme aloittelijoita, mutta asiantuntevia sellaisia. Tai ainakin yritimme olla.. Epäonnistuimme siinä surkeasti ja jutut lähtivät käsittelemään kaikkea muuta, paitsi viskiä, tai sitten ei. Tarjoamme nyt tämän kaksiosaisen, suorastaan nautinnollisen, not, luontodokumentin ensimmäisen osan. Parhaalla katseluajalla, suttuisella kuvalla, utuisilla ja alati houruisemmilla jutuilla.\nOsa yksi siis:\nLähettänyt Johnny Rio klo 20.45 Ei kommentteja:\nUnboxing: Whiskysiten paketti\nSain laatikollisen viskiä ja muita juomia.. Joten pitihän se avata kameran edessä, kuten jokaisen muunkin kelpo hipsterin, hörhön ja muun trendsetterin.\nLähettänyt Johnny Rio klo 10.09 2 kommenttia:\nAlkon jouluoluet 2015\nOn taas se vuodenaika..\nVaikka ulkona on pimeää ja kosteaa. Puissa on vielä lehdet ja syystuuli puskee luihin ja niihin ytimiin paksun gore-tex kerroksen lävitse. Silti.. Alkon jouluolut listaus vuodelle 2015 näyttää tältä. Tuoko se sitten valoa ja lämpöä? Ehkä, ehkä, ehkä ei?\nPidemmittä höpinöittä käydäänpä asiaan ja pureudutaan tulevan kauden tuotteisiin:\nBeer Hunter's Mufloni Talviporter. 33cl, 3,70€\nOmat hajatelmat: Oli mukana jo viime kaudella. Ei vakuuttanut minua jättäen vähän hajanaisen mielikuvan. Hintakin pompsahtanut 40sntiä, joten ei minun koriini.\nRuokapöytään: Minä en ottaisi, mutta sinä voit kokeilla.\nMalmgård Arctic Circle Ale. 50cl, 5,14€\nOmat hajatelmat: Jännästi tämä ei koskaan ole blogiini päätynyt, vaikka usein onkin ollut mukana ja tullut nautittua. Hieno paluumuuttaja ja ehdottomasti maistoon taas.\nRuokapöytään: Takan edessä yleiseen nautiskeluun.\nMalmgård Tammiportteri. 50cl., 4,58€\nOmat hajatelmat: Uusi tuote, vai olisiko Oak Porterista uusinta? Ken tietää, mutta vaikuttaa vähän hemmetin mainiolta. Mielestäni Malmgård on yksi parhaimmista näissä tummissa ja voi kun sieltä löytyisi se 10% IS joskus..\nRuokapöytään: Kuka tietää? Kuullostaisi hyvältä suklaan kera, mutta vaikea sanoa maistamatta.\nRekolan Talven Tähti (5,6%). 50cl, 5,90€\nOmat hajatelmat: Ilmeisesti vahvempi versio maitokauppatuotteesta. Maistamatta, joten saatan napata, vaikkakin mausteisuus on minulle kompastuskivi. Silti.. Rekola voisi onnistuakin tässä?\nRuokapöytään: Vaikea sanoa, sopivalla kombolla voisi toimia laatikoiden kaverina?\nSinebrychoff Jouluolut. 33cl, 1,98€\nOmat hajatelmat: Koffin jouluoluen jokavuotinen vahvempi versio. Jäänyt välistä jokaisella kerralla ja jää varmaankin jälleen. Listalla paljon kiinnostavampia, enkä tikkaa tikkien vuoksi.\nRuokapöytään: Wahvempi vaihtoehto saunaan?\nSuomenlinnan Old Greig. 50cl, 5,63€\nOmat hajatelmat: Old Ale tyylinä, joten toki kiinnostaa. Suokki osaa nämä brittityylit yleensä tyylikkäästi, joten.. Miksei?\nRuokapöytään: Maistamatta en uskalla luvata, mutta tuurilla voisi toimia yleisoluena.\nStallhagen Julbock 33cl. 3,50€\nOmat hajatelmat: Tuttu juttu, mutta hyvä sellainen. En ole tehnyt aikoihin tuttavuutta, joten nyt voisi olla pitkästä aikaa aika moikata vanhaa ystävää.\nRuokapöytään: Väliolut ennen lahjoja?\nStallhagen Brewdolf the Reinbeer. 33cl, 3,53€\nOmat hajatelmat: Uusi tuotos kenties? Ei mitään taustatietoja vielä.\nRuokapöytään: En lupaa mitään, maistetaan ensin.\nVakka-Suomen Prykmestar Vahva Joulubock. 50cl, 5,00€\nOmat hajatelmat: Doppelbock on vaikea tyyli luoda, mutta Vasp on yleensä handlannut germaanityylit suvereenisti. Kiinnostaa.\nRuokapöytään: Doppelbockia en jouluruuan kaverina nauttisi, mutta kenties hissukseen illalla itsekseen.\nNogne Ø God Jul. 50cl, 6,97€\nOmat hajatelmat: Vihdoinkin täällä taas. Erinomainen, joten ostan ehdottomasti.\nRuokapöytään: Ei, vaan hitaaseen nautiskeluun.\nNogne Ø Imperial Rye Porter. 50cl, 9,59€\nOmat hajatelmat: Toinen paluumuuttaja. Tyyris edelliseen nähden ja yhden pullon majaillessa varastossa pitää harkita innostaako. Upea olut jokatapauksessa.\nRuokapöytään: En ottaisi, korkeintaan suklaan kaverina ja silloinkin harkiten.\nØrbæk Kors Øøll. 75cl, 8,69€\nOmat hajatelmat: Perinteistä Alea, otettu valikoimiin punaisen etiketin voimin? Arvostelut eivät ole kummoiset, mutta iso pullo ja kohtalainen hinta houkuttelevat..\nRuokapöytään: Ei maistoa, ei lupausta. Toisaalta voisihan tämänkin jollekin kaiketi parittaa, koska arvioista päätellen melko makea?\nAecht Schlenkerla Rauchbier Urbock. 50cl, 3,98€\nOmat hajatelmat: The jouluolut. Vielä olisi viime talvelta yksi pullo jäljellä, joten saapuu kivasti. Nokkelimmat ovatkin jo varastoineet tätä verkkokaupasta.\nRuokapöytään: Minulle ruisleipää, kinkkua, hyvää sinappia ja tätä. Kiitos.\nAyinger Winter Bock. 50cl, 4,48€\nOmat hajatelmat: Toinen klassikko, eli Celebrator sillä toisella nimellä. Erinomainen, joten pitääkin vilkaista josko taas lähtisi. Eihän Ayingilta tule koskaan mitään huonoa.\nRuokapöytään: Varovasti ettei peitä kaikkea voimakkuudellaan.\nKulmbacher Kapuziner Winter-Weiss 50cl, 3,99€\nOmat hajatelmat: Tuttu juttu tämäkin. Ihan hieno vehnis, mutta kun halvemmalla saa parempaakin, niin jää hyllyyn.\nRuokapöytään: Kalojen kaveriksi.\nKulmbacher Mönschof Weihnachtsbier. 50cl, 3,98€\nOmat hajatelmat: Märzenia vai Bockia? En muista, mutta peruslaadukas tuote tämäkin, jonka pilaa vain hinta. Nelonen on mielestäni liikaa käyttöoluelta.\nRuokapöytään: Todellakin. All-around pelaaja joka sopii jokaiseen joukkueeseen.\nZoller-Hof Donator. 33cl, 3,38€\nOmat hajatelmat: Vaalea Doppelbock. Maistamatta, mutta kun nämä eivät yleensä osu omaan makuuni.\nRuokapöytään: Varauksin, miksei siis?\nFuller's Old Winter Ale. 50cl, 4,19€\nOmat hajatelmat: Ei joulua ilman tätä Fuller's:ia? Jostain syystä pidän tästä paljon. Laatua, ilman kikkailua.\nRuokapöytään: Toimii itselläni yleisoluena vähän kaiken kanssa.\nRidgeway Insanely Bad Elf Vintage Ale 2014. 33cl, 4,39€\nOmat hajatelmat: Ridgewayta Vintage leimalla? Koska en ole valitettavasti pitänyt näistä tontuista edellisilläkään kerroilla, niin taidan skipata.\nRuokapöytään: Takan edessä hitaaseen alkoholisoitumiseen\nRobinsons Old Tom Ginger. 33cl, 3,99€\nOmat hajatelmat: Gingerbreadcookiebeer. Maistamatta ja osuu koriin, jos fiilis kohtaa saatavuden. Inkivääri ei toimi kaikille, minulle se yleensä osuu jossain määrin.\nRuokapöytään: Piparin kanssa nautittuna?\nShepherd Neame Double Stout (5,2%). 50cl, 3,97€\nOmat hajatelmat: Shepherdin stout on muistikirjani mukaan varsin pätevä olut, mutta ei sykähdyttävä. Suosittelen maistamaan itse.\nRuokapöytään: Suklaajälkkärit, here we come.\nBrewDog Hoppy Christmas. 33cl, 4,68€\nOmat hajatelmat: Voiko joulun ainoasta IPA:sta veloittaa trendilisää hinnassa? Nähtävästi voi, vaikkei tuote kummoinen olekkaan. Toisaalta hinta on halvempi, kuin muutama vuosi takaperin..\nRuokapöytään: Joululahjoja avatessa voi katkerat pettymykset huuhdella katkeralla oluella?\nAchouffe N'Ice Chouffe. 75cl, 9,99€\nOmat hajatelmat: Täällä taas. Upeaa. Jouluinen Chouffe on varsin hieno olut, vaikkei millään panimon paras. Join viimeisen vuoden 2011 erän pullon viime viikonloppuna. Ikääntyy edukseen.\nRuokapöytään: Varauksin, mutta jakopullona suvun kesken aiheuttaa aina hupia.\nVan Honsebrouck Kasteel Rouge. 33cl, 4,98€\nOmat hajatelmat: Kasteel Donkeria ja kirsikkalikööriä sekaisin.. Kuullostaa petolliselta ja pervolta. Pakko ostaa yksi..\nRuokapöytään: Kenties jälkkäriksi itsessään?\nJoulu 2015 ei tarjoile mitään suuria yllätyksiä. Joitakin hienoja paluumuuttajia ja niitä perinteisiä vuodesta toiseen hyllyillä pysyviä suosikkeja. Silti esitän vain yhden kysymyksen: Missä ovat jenkit? Olisin kyllä huolinut jonkun ison Imperial Stoutin tälle joululle joltakin kiintoisalta panimolta, sekä Anchorin jouluoluen. Kotimainen katsaus näyttää jo varsin hienolta ja tasapainoiselta, mutta ei revittelyä. Nörttini kaipaisi muutamaa repivää ja uutta pommia valikoimiin. No kuhan on Urbockia..\nJännä muuten havaita, että vaikka suurin osa onkin tullut juotua, niin blogiin ei ole monestakaan juttua tullut. Tarkoittaako tämä, että jos bloggaan oluesta sitä ei seuraavina vuosina saavu hyllyyn? Tiedänkin mistä aloitan..\nLähettänyt Johnny Rio klo 12.37 Ei kommentteja:\nBattle of IPA: Oma reseptini\nIPA taistelu etenee ja on aika postata reseptejä. Länsirannikolla on lyöty humalaa keittoon nyt jo aivan toisella tapaa, mutta silti Kaakossa ollaan valmiina luomaan jotakin mehukkaampaa ja öljyisempää.\nOG: 1.067 FG: 1.014\nN. 6,9%, 62ebu, 14ebc. Eräkoko, n. 11l.\n10% Kaurahiutale (Nalle pikakaura)\n60min 40 Ebu CTZ\n5min 10g Centennial, 15g Amarillo, 15g Citra\n0min 15g Amarillo, 10g Citra\nSteep 80c: 15g Amarillo, 15g Citra, 15g Centennial\nfifty-fifty (eli kahdessa erässä) käymisen mukaisesti:\n20g Citra, 20g Amarillo, 20g Centennial\nMäskätään 65c /1h, vesi käsitellään arvoihin:\nCa: 100, Mg: 2, Na: 8, SO4: 125, Cl: 100, HCO3: 0, ph: 5,2\nNostetaan huuhteluvedellä lämpötila 76c, pidetään 15min ja valutetaan tyhjäksi. Keitetään n. 16-17l vierrettä 1h. Jäähdytetään ohjelman mukaisesti ensin vapaasti 80c, pidetään 15min ja jäähdytetään loppuun. Ilmastetaan 15-20min pumpulla, Hiivataan 17c. Kun käyminen lähestyy loppuaan kuivahumaloidaan puolella, annetaan olla korkeintaan 3vrk:ta, jäähdytetään vierre, siirretään ja annetaan lämmön taas nousta. Loput kuivahumalat 5-7vrk ennen pullotusta, karbonoidaan n. 2,4vols.\nLähettänyt Johnny Rio klo 20.32 Ei kommentteja:\nOlutarvioissa: Tölkistä Stadin American Pale Ale & Session IPA\nTapahtumat Stadin Panimon ympärillä käyvät kuumina, mutta en halua pureutua niihin, koska koen median saaneen jo osansa asiasta. Itse toivon panimolle vain hyvää ja parasta jatkoa.\nAmerican Lagerin tölkkiversion lisäksi nyt kauppoihin saapuivat panimon American Pale Ale ja Session IPA. Lagerin humaloinnista huumaantuneena en miettinyt hetkeäkään kun tartuin näihin purkkeihin.\nAloitetaan American Pale Ale:sta. Tämä on ilmeisesti sama kuin aiemmin pullosta juomani versio? Muistikuvat ovat tästä hyvin hataria, mutta näemmä ainakin 34 pistettä olen kirjannut taulukkoon.\nJoten.. Enemmittä puheitta asiaan. Minua janottaa, toivottavasti teitäkin.\nTsuff.. Sihahtaa tämä oranssivalkoinen tölkki. Se haluaa vain tulla nautituksi.\nUlkoisilta ominaisuuksiltaan hyvin perinteistä linjaa. Vaalean kullankeltaista olutta jättäen päälleen kohtalaisen tiiviin ja kestävän vaahtolakin.\nTuoksu.. Ai herranjestas.. Kyllä, kyllä, kyllä.. Riittääkö että kerron sen olevan aivan mahtavaa? Pitäisi riittää. Käpymäinen humala yhdistyy hillityihin hedelmäisiin sävyihin, vähän pihkaa ja sitrusta. Todella huumaavaa tavaraa. Maistetaan.\nKyllä, kyllä.. Nyt tähän käpyyn ja pellettiin tulee mukaan enemmän pihkaisia sävyjä, mutta mitään mäntysuopaa tämä ei ole. Hedelmää, keveää maltaisuutta ja rapea purenta.\nSuutuntumaltaan keskitäyteläinen. Suhteellisen helpohkosti juotava tyylissään. Erityismainintana miellyttävä öljyisyys.\nStapa puskee kyllä nyt aivan uskomattoman upean tuotteen markkinoille. Tasapaino, yleisilme ja kaikki.. Märkää humalafriikin fantasiaa näillä spekseillä. Kyllä.. tämä on juuri sellaista humalointia josta itse pidän.\nSitten.. American Session IPA. Jos edellisessä oli n. 35ebua, niin tämä lähes tuplaa luvun (60). Enemmittä jorinoitta asiaan.\nUlkoisesti Session IPA on edellistä kenties kirkkaampi. Kullankeltaista, jättää myös kivasti vaahtoa ja pitsiä päälleen ja lasin reunaan.\nTuoksussa sitrusta, mutta nyt käpyisyys on edellistä enemmän alla. Pilkistelee toki selkeästi, mutta ei samanlaista wow-faktoria kuin edellinen. Greippiä ja pihkaa.\nMaussa on aikaslailla rapsakasti humalaa. Ruokakaupan sitrushedelmätiskille taisi tulla juuri tukusta lastillinen. Maltaisuus jää jalkoihin, käpyisyys myös. Pihkaista puumaisuutta on, samoin vähäisesti ruohoa. Humala tuntuu jopa vähän karkealta, tavallaan tässä.\nSuutuntuma myös keskitäyteläistä. Juotavuus vähän nihkeämpää kuin edellisessä. Suuta kuivaava.\nSession IPA kategoriassa ei mikään jättimenestys. Humalapommi toki, mutta minulle liikaa. Ostanko toiste, toki.\nLähettänyt Johnny Rio klo 18.09 Ei kommentteja:\nTuopin Ääressä vs Reittausblogi: Battle of IPA\nRauman ihmeellisestä kaupunkimiljööstä ponnistava Reittausblogi on lähtenyt etsimään täydellistä IPA:a.\nLukaisin mr. Forestriverin ajatuksia ja totesin nämä liian keveiksi makuuni (Tai sitten hyvin pohdituiksi, mutta ah niin vääriksi). Lähdenkin tekemään tämän itse kaikin minulle suoduin diipadaapaipailijan elkein. Pitäähän täältä Kaakosta näyttää mistä hanasta ja kenen pullosta mallasta valuu humalaisena ja pihkaisen öljyisenä.\nHarrilla oli esikuvana Swami's IPA, tuo Pizza Portin muinaisjäänne jostakin ysäriltä. Muistatteks.. Nappiverkkarit, Eurodance, neonvärit ja rallienglannin. Aika kultaa muistot, muttei oluita.. Samalta ajaltahan olisi vaikkapa Koffin Bora Borakin.\nKlassista tavaraa, vähän patinaa ja nostalgiaa, mutta eihän näitä nyt voi verrata moderniin trooppisenhedelmäiseen, fruktoosisen käpymäiseen öljyjuomaan, joka tihkuu pehmeyttä ja sopivasti katkeruutta. Aivan.. En viitsi edes lähteä samoista lähtökohdista tähän taistoon IPA:n herruudesta. West Coast on kuollut ja näistä "Länsi" alkuisista jutuista vain West Staines Massiv elää, Big Up the new king. Sillä nyt täällä East Coastilla lähdetään siitä mikä nyt kutittaa hipsteriparran ruutupaitaa. Tiiätte kyl. Näitä uuden aallon pienpanimoita juttuineen..\nJoten Tuopin Ääressä - Itärannikon Pale Ale (uuuh, sun nimi on kuuma ja ympyräinen):\nOlen viimeksi keitellyt vehnäpohjaisia IPA oluita. Kuitenkaan en aio nyt käyttää vehnää, enkä ruista, mutta kaura kiinnostaa. Miullehan on aivan sama jos IPA on samea, itseasia..se näyttää vaan herkullisemmalta ja öljyisemmältä. Vähän kuten Weissbierkin näyttää hyvältä sameana.\nEli sitä ainakin sekaan, kivaa liukasta öljyisyyttä, runkoa ja smoothia pehmeyttä..Vois toimia. West Coastilla haaveiltiin pils maltaan käytöstä pohjassa, itse lähden pale-ale maltaasta liikkeelle. Ujutan kenties vähän carapalea sekaan ja ehkä keksimallastakin, ehkä? Nyt repäisisin hatusta: 80% pale-ale, 10% kauraa, 5% Carapale, 5% keksimallasta. Toki esim. Munich sopisi tähän myös, mutta en taida sitä ruveta nyt erikseen tilaamaan.\nMash hopping, waste of hops or not?\nReittausblogin puolella meinataan mäskihumaloida, mutta minusta tässä menee kukat ja pelletit hukkaan. FWH on ihan näppärä ja kiintoisa tekniikka, siinä siis lisätään humalaa jo siivilöintivaiheessa kattilaan, eikä vasta keiton alettua. Vaikea sanoa poikkeaako lopputulos tekniikkaa käyttäen tavanomaisesta, kun yleensä sitä humalaa on niiin paljon muutenkin seassa. Itse lähden rakentamaan tämän siitä mitä pakastimessa on. Nyt siellä on: Amarilloa, Citraa ja Centennialia. Toki muitakin, mutta lähinnä jotain outoja brittiläisiä ja jaloja saksalaisia, sekä yhtä tsekkiäkin kuten hallertaueria ja saazia. Nokkelimmatpokkelimmat varmaan laskevat oikein, kyllä aion kokeilla pilsiä ja ehkä kellerbieriä, koska tekee mieli.. Iisiä ja kliiniä.\nNiin tähän.. Lisäykset: 60min katkeroa joku 30-45 ebua Centennialista ja ehkä Magnumista, tai jos CTZ:n jämiä vielä löytyy kaapista. Keiton loppuun sitten varmaankin perinteikkäästi lisäykset 15min, 5min, 0min ja steeppaus n. 80c vierteeseen. Ehkä.. 15min 15g Amarillo+10g Citra, 5min 15g Centennial+10g Amarillo, 0min kaikkea 15g, Steeppaus kaikkea 20g.\nKenties kahdessa erässä, joista ensimmäinen menee heti pääkäymisen loppupuolella ja loput sitten sekondääriin vajaaksi viikoksi. Miksi? Vastaan vain.. Miksei? Määrät? Suuria, näitä pitää pyöritellä.\nNyt tuntuisi siltä että Amarilloa enemmän kuin muuta. Citra on vahva ja haluan siitä nyt tukea ja Centennial tuo kaivattua greippiä ja pihkaa vähän. Kuivahumalaan varmaan 25g Amarilloa, 18g Citraa, 12g Centennialia. Tämä noin.. 10-12l satsiin. Määrät varmaan kaikkiaan muuttuvat ja hahmottuvat myöhemmin.\nLänsirannikkolla luotetaan toki luotettavaan työhevoseen ja rakkaaseen S05 kantaan. Varmasti hyvä ratkaisu. Minä lähden taas toista tietä maaliin ja valitsen brittiläistä hiivaa, kenties S04:ta. Eli ihan mitään Conan kantoja ei ole käytössä, mutta S04 on pelittänyt minulla aiemminkin näissä ihan kivasti, kenties jopa kaupallisella tasolla asti..\nMäskäys siinä 64-66c välillä helposti yksivaiheisella infuusiolla. Perinteikkäästi vettä 3l yhteen mallaskiloon nähden. Huuhtelen koko erän ja hoidan ulosmäskäyksen samalla nostamalla huuhteluvedellä mäskin lämpötilan sinne 76c nurkille, jossa vartin pito ja siivilöinti.\nLännessä mennään Rauman vedellä sellaisenaan, minä taas muokkaan omaa vettäni hieman, koska täällä se on melko pehmeää. Kipsiä ja kalsiumkloridia hieman, sekä ph:n säätö sinne 5.2-5.4 akselille maitohapolla. Mittaukset suoritan ph-mittarilla huoneenlämpöisestä vierteestä. Tämän näytteen jäähdyttämisen nopeuttamiseksi pidän teräksistä mittaani pakastimessa.\nKeitto 60min, jonka jälkeen annan vapaasti jäähtyä n. 80c ja heitän viimeiset humalat sekaan. Annan olla vartin kattilan kannet kiinni ja jäähdytän vierteen n. 17c. Ilmaan vartin pumpulla, hiivaan ja vien pytyn varastoon viileään aloittamaan käyminen. Muutama päivä viileässä ja siitä sisälle muutamaksi päiväksi hoitamaan käyminen loppuun. Kuivahumaloinnit ja siirrot sitten käymisen mukaan.\nStatistiikaltaan pyrin n. 6,5-7%, 50-70ebua ja väri jää vaaleaksi.\nTällä Itärannikon Pale Alella aion näyttää Länsirannikolle kuinka syvälle kaninkolo vie, kun kyse on kodista, IPA:sta ja kävyistä.\nTarkan reseptin ja jutun valmistuksesta, sekä maistelut tarjoillaan tuoreeltaan. Aion muuten ekana Suomessa? snäpätä pitkin prosessia. Oikeastaan tein tämän jo kertaalleen, mutta 99% teistä se meni sivu suun, mutta markkinoidaan tätä lähempänä.\nJoten Harri.. Vastaat varmaan haasteeseen? First round.. Fight.\nLähettänyt Johnny Rio klo 20.34 Ei kommentteja:\nViimeksi oli puhe viidestä helpoimmasta tyylistä valmistaa. En kuitenkaan vielä tartu kääntöpuoleen, eli viiteen vaikeimpaan vaan puhun hieman prosessista itsestään.\nSaan paljon kysymyksiä liittyen erityisesti kotioluen valmistukseen ja kiitän utelijoita ja kaikkia muitakin aktiiveja viesteistä ja kommenteista. Näitä on paitsi mukava lukea, että vastata, koska kaipaan enemmän vuorovaikutusta, kuin vain tekstin tuottamista tarkoituksena pelkästään että se luetaan.\nMonilla tuntuu olevan samoja kysymyksiä, mutta jotten tekisi tästä mitään kotiolut FAQ:ta, niin kerron mielestäni viisi yleisintä virhettä, jotka lähes jokainen aloitteleva kotiolutmestari, guru, kokki ja keittäjä tekee sillä oletuksella, että tuntee jo osapuin prosessin vaiheet.\n1. Olemattomat muistiinpanot.\nTästä oli puhetta jo aiemmin, mutta en voi olla teroittamatta tätä. Tee muistiinpanoja ja tallenna ne. Tämän yleensä oppii kantapään kautta, myös minä.. Joten itse itseäni lainaten:\n"Kirjaa kaikki ylös. Mitä maltaita, ja mistä ne ovat peräisin? Sama kaikille raaka-aineille. Kuinka paljon vettä käytät mäskätessä? minkä lämpöistä mäski on? Kauanko mäskäät? Kauanko siivilöit? Huuhteletko mäskiä? Jos huuhtelet, paljonko käytät vettä? Kuinka kuumaa se on? Kauanko keität vierrettä? Mikä oli vierteen ominaispaino ja määrä ennen keittoa? Kauanko jäähdytys kestää? Ilmastitko miten ja kauan? Minkä lämpöistä vierre oli hiivatessa? Entä sen ominaispaino? Mitkä olivat käymislämpötilat? Siirsitkö astiasta toiseen? Koska käyminen päättyi? Mikä oli lopullinen ominaispaino? Paljonko sokeria laitoit pullottaessa? Missä lämpötilassa pullotit ja pidit pulloja? Miltä olut maistui missäkin vaiheessa? Ja tärkeimpänä.. Kaikki, siis kaikki muut huomiot prosessissa ja pitkin prosessia? Sähläsitkö, missä kohtaa? Mitä teet toisin seuraavalla kerralla?\nJa pidemmälle päästyäsi: Millaista vettä sinulla on? Mikä oli mäskin ph? Sääditkö vettäsi, miten?"\nKoska yksinkertaisesti tämä on paitsi avain kaiken oppimiseen, mutta auttaa myös jos kysyt ongelmatilanteessa apua. On paha sanoa vaikkapa käymisestä mitään, jos et ole mitannut ominaispainoa pullottaessa ja mittari oli "Jossain siel mustan rajal".\n2. Liika kikkailu\nKyllä alan toistamaan itseni. Kuitenkin.. On hienoa luottaa omiin kykyihin ja hienoa tehdä reseptejä itse kopioimatta lähtökohtaisesti kaikkia muiden reseptejä. Silti kysy itseltäsi kerran, kahdesti, kolmesti.. Tarvitseeko tähän IPA:ni lisätä: tammilastuja, kanelia ja kardemummaa, pullollista persikkalikööriä, chiliä, pähkinöitä tai savumaltaita. Kyllä osa saattaisi toimiakin, mutta.. todennäköisempää on, että muuten onnistunut oluesi saa liikaa twistiä ja se on enempi vähempi pilalla. Jos kyseessä on jo onnistunut resepti ja haluat välttämättä kokeilla jotakin, niin näppärä tapa on jakaa erä useampaan käymisastiaan. Näin voit verrata erilaisia lopputuloksia keskenään.\nTurhaa kikkailua, vai jotain ihan muuta?\n3. Luotto vesilukkoon, muttei mittauksia\nSe kupliiko vesilukko ei kerro käymisestä juuri mitään. Näin.. Maailma murtui.. Kyllä, ihan totta, että sen tulisi tuottaa kuplaa ja pöristä tasaisesti käymisen alkuvaiheessa, mikäli kansi/tiiviste on vain tiivis. Se ei siis tarkoita, että kun se tasainen kaksitahtimoottorin pärinää muistuttava pulputus loppuu..olisi aika pullottaa. Ei.. Anna sen olla. Se haluaa olla, se pitää yksinäisyydestä ja inhoaa kutsumattomia vieraita. Tee mieluummin niin, että kun käyminen hidastuu selvästi (se pulputus). Avaa kansi ja ota puhtaalla ja sanitoidulla mitalla (jokainen tyylillään) näyte ja mittaa ominaispaino (ja lämpötila, kirjaa ylös). Tai jos sinulla on hanallinen astia tämä on vielä helpompaa. Mieti ovatko lukemat sellaisia kuin pitäisi? Jos avasit kannen, tai sinulla on läpinäkyvä pönttö, niin näyttikö olut miltä? Ota huomioon tyyli, resepti, vahvuus, oletettu jälkiuutepitoisuus (FG) ja muut tausta detaljit, kuten käymisaika. Vertaa näitä tietoja keskenään ja jos kaikki täsmää, voit joko siirtää oluen sekondääriastiaan jälkikäymään/kypsymään, tai antaa olla pääkäymisastiassa. En ota kantaa kumpi toimii sinulla paremmin. Minä olen kokeillut molempia ja molemmat toimivat tietyin poikkeuksin. Vahvat oluet, sekä tammilastuilla, tms siirrän toiseen, joskus myös pitkään käyviä, tai jos haluan kokeilla jälleen onko sillä väliä.\nNoniin.. Otetaanpa esimerkki. Olet keittänyt kivan Apa:n, joka on viikossa käynnyt ylitse aktiivisen vaiheen, eikä vesilukkokaan kupli enään. Ominaispainomittari kertoo oluen käynneen arvosta 1.055 arvoon 1.014. Mallaspohjassa oli vähän muutakin kuin perusmaltaita ja hiivakin oli vähän tuntemattomampi hiivakanta. Lämpötila on kivasti +20c. Mitä itse teen? Annan oluen olla, kirjaan tiedot ylös ja mietin kuivahumaloidaanko vai ei. FG voisi olla alempanakin, mutta arvot ovat vielä ihan ok ja käyminen saattaa vielä jatkua vähän hitaasti. Päätös: Annan oluen maata pytyssään vielä pari viikkoa. Miksi? Minulle tällainen n. 3viikon sykli on lähellä normaalia. Hiiva ehtii putsata itseään ja laskeutua pohjalle, sekä mahdollisesti käydä vielä vähän. Yleensä muutaman viikon pitäisi riittää "Ale" oluille, mutta vahvojen annan kypsyä pidempään. "Lager" osasto taas voi viedä aikaa kuukaudenkin keveästi, jopa toisenkin.\nYksinkertaisesti.. Älä, siis älä, ikinä pullota keskenkäynyttä olutta.\n4. Epäjärjestys, puhtauden unohtaminen ja oikotiet\nKun suunnittelet keittopäivää, tee keittiötermein "misat" ensin. Mieti mielessäsi etukäteen mitä kaikkea tarvitset, mitkä paikat pitää olla puhtaana, mitkä sanitoituna ja koska.\nKun kaikki on hallinnassa, paikat puhtaina ja järjestyksessä menee työkin hymyillen ja hyvällä "flowl:lla". Ymmärrä myös mitä kaikkea voit tehdä missäkin välissä.. Kun mäskäys on menossa ehdit ehkäpä: Juoda kahvit, kaivaa keittokattiloita esille, tarkistaa mahdolliset liittimet, hanat ja muut vuotojen varalta, punnitsemaan humalat ja muut "mausteet". Keiton aikana voit ehtiä myös haukkaamaan jotakin, tarkistamaan jäähdyttimen kunnon, sanitoimaan käymisastian, pesemään mäskäysastian, viemään jo kaiken mitä et enään tarvitse puhtaana ja kuivana takaisin säilytyspaikkaansa.\nMuista muutamia pikkuasioita, kuten rouhia maltaat, punnita humalat oikeista pusseista, tarkistaa kahdesti että hiivaat oikealla kannalla. Tarkkaile keiton alkua, ettei vierre hyppää hellalle. Kyllä se tietää kun et katso.. Älä pidä kattilan kansia kokonaan kiinni keittäessäsi(virhemaut), hiivaa vain jäähtyneeseen vierteeseen, jne. Älä oio, mutta muista kyseenalaistaa ajoittain tekemisiäsi, etenkin jos lopputulos ei miellytä.\nPuhtaanapito on tärkeää myös vähän isommillekin kattiloille\n5. Älä luota sokeasti neuvoihin\nJa sinulla on ongelma oluen x kanssa. Kysyt neuvoa, saat viisitoista erilaista vastausta viideltätoista eri ihmiseltä. Niinpä.. Tässä on näitä pieniä hienouksia, joista pidän. Mikään ei ole missään aivan samanlaista. Neuvoja on hyvä ottaa vastaan, olla nöyrä, mutta myös kriittinen. Lähdekritiikkiä on siis hyvä soveltaa, etenkin tällaisissa nettikirjoitteluissa.\nLue paljon, vertaile lopputuloksia, tekstejä, neuvoja ja koita poimia mallas jyvistä.\nHuomaat varmasti yhden perin ärsyttävän asian tätä tekstiä lukiessasi ja sisälläsi saattaa herätä kysymys: "Miten sitten tulisi toimia". Nyt seuraa hienouksia: Ota vaikkapa John Palmerin How To Brew käteesi, opiskele prosessin vaiheet siten, että ymmärrät mitä missäkin vaiheessa tehdään, tapahtuu ja miksi näin käy. Lue muutama muukin kirja, kyseenalaista ja poimi yhtäläisyydet. Kerää sinulle sopivat käytännön vinkit ja ota iisisti. Todennäköisesti ensimmäinen oluesi ei ole aivan kultaa, mutta muista pitää into, oppiminen ja kiinnostus yllä. Korjaa virheesi ja yritä uudestaan. Näin, luulen sinun onnistuneen nyt jo paremmin ja alat huomaamattasi oppimaan, että kyse ei ole rakettitieteestä, vaikka onkin yhtä kiintoisaa.\nTee virheitä, opi niistä, korjaa ne, aloita alusta. Älä epäröi kysyä neuvoa, usko omiin kykyihisi, mutta ole realistinen osaamisesi suhteen. Kehitä heikkoja alueitasi ja tue vahvuuksiasi.\nLopulta joudut rakentamaan omien huomioidesi varassa itsellesi toimivan "panoympäristön". Ja jos olut on mielestäsi hyvää.. Sehän riittää. Oli se valmistettu kaupan halvimmasta uutteesta niillä 30l muoviastioilla ja mummon vanhaa emalikattilaa käyttäen. Mitä väliä? Et tarvitse rosteria, automatiikkaa, pumppuja, pidejä, etkä muuta teknistä wunderbaumia.. Vai tarvitsetko? Koska kieltämättä automatisoidut laitteet poistavat inhimillisiä erehdyksiä, tekevät asioista siistimpiä ja helpompia (toimiessaan) ja tekevät resepteistäsi helpommin toistettavia.\nYleensä sanotaan, että panijoita on kahdenlaisia: insinöörejä ja taiteilijoita. Minä olen enemmän taiteilija, koska en ole koskaan pahemmin kiinnostunut tekniikasta, mutta rakastan luoda ja jos luomuksellani pystyn tuomaan ihmisiä sosiaalisesti yhteen koen onnistuneeni. Olut ei miellytä kaikkia, eikä aina pidäkkään. Silti haluan kuulla kritiikin, lähdekriitikillä, ja mahdollisesti oppia. Esimerkiksi.. Kuuntelin pitkää avautumista eräästä oluestani erään ravintolan tiskillä. Kaikista niistä asioista joista juoja ei siinä pitänyt, kunnes.. selvisi että tätä juonnut henkilö ei edes normaalisti juo muuta kuin "limusiidereitä", mutta oli päättänyt silti maistaa tätä ja pettynyt karvaasti (Tarkennettakoon, että en ollut kuitenkaan myymässä, tai suosittelemassa tuotetta). Tarvitseeko minun/sinun miellyttää kaikkia jokaisella tuotteellani, ei. Voinko luoda tälle kohderyhmälle jotakin? Toki. Silti on varsin huomionarvoinen seikka, että yleensä ihmiset keittävät sellaisia oluita, joita haluavat juoda itse. Joten tee sinäkin niin.\nLähettänyt Johnny Rio klo 23.19 1 kommentti:\n#Avoinolut & Kansan Kaiku\nReittausblogissa on menossa mielenkiintoinen haaste nimeltä #avoinolut. Jonka tarkoituksena on tuoda avoimuutta ja haastaa panimoita mukaan julkaisemalla näiden reseptejä. Päätimme myös kantaa kortemme kekoon tähän haasteeseen muun Kymijoki Beer Festival tiimin kera ja julkaista viime kesän Kansan Kaiun reseptin, joka keitettiin Vakka-Suomen Panimolla. Miksi juuri tämä olut? Paitsi että se on vielä tuoreessa muistissa, mutta koko projekti oli jo lähtökohtaisesti avoin äänestyksineen. Joten.. Kansan Kaiku:\nSpeksit: Saison. 4,7%, 35ebu, 10ebc. OG 1.042 FG 1.005. Karbonoitu 2,6vols.\nKäsitelty, arvot ppm.\nCa (Kalsium): 75, Mg (Magnesium): 2, Na (Natrium): 8, SO4 (Sulfaatti): 65, Cl (Kloridi): 45, RA(jäännös alkaliteetti): -15, Alkaliteetti: 15.\n22% Pils mallas\n13% Münich mallas\n60min 18ebu Pacific Jade\n10min 1,2g/l Motueka+0,8g/l Nelson Sauvin\nWhirlpool: 1,8g/l Motueka, 1,2g/l Pacific Jade, 1,2g/l Nelson Sauvin\nKuivahumalat: 0,4g/l Motueka, 0,4g/l Nelson Sauvin, 0,4g/l Pacific Jade\n5min 1,2g/l Appelsiininkuori (makea), 1g/l Korianterin siemen, murskattu juuri ennen keittoa, 0,15g/l mustapippuri, murskattu juuri ennen keittoa. Käytännössä nämä murskattiin yhden miehen toimesta juuri ennen keittopäivä ja pakattiin ilmatiiviisti. Voitte ja voin vain kuvitella millainen homma tämä on ollut..\nWyeast 3711 French Saison, käymislämpötila n. 26c.\nMäskäys: 1h 66c, Nosto 76c ulosmäskäystä varten ja huuhdeltu 80c vedellä.\nJäähdytetty keiton jälkeen +24c.\nKotikeittäjät voivat nostaa humalan määrää hieman, sillä isommilla kattiloilla noista irtoaa aromia ihan eri tavalla.\nLähettänyt Johnny Rio klo 13.26 Ei kommentteja:\nOlutarvioissa: Brooklyn Scorcher IPA\nBrooklyn tuli ryminällä esiin ruokakaupoissa. Ensin vanha tuttu American Ale meni tölkkiin, nyt tämä Scorcher IPA ja 1/2 Ale Saison(?) syöksyivät hyllyyn, jopa tänne.\nBrooklyn on teille tietämättömille yksi suurimpia "pien"panimoita Yhdysvalloissa. Se on ollut olemassa jo vuodesta 1987 ja sen tunnetuin tuote on toivottavasti kaikille tuttu Brooklyn Lager.\nEn aio nyt satuilla sen enempää tästä panimosta tai sen panimomestarista; sympaattisesta Garrett Oliverista.\nBrooklyn on yksi niistä panimoista, jonka tuotteita näkee varsin laajasti pitkin Suomea. Sen tuotteet ovat mielestäni hyvin laadukkaita tyyleissään. Ei mitään kikkailun ilotulitusta, vaan hyvin korkealuokkaista laatua, ei enempää, ei vähempää. Tuotteista jaksan aina, siis aina, hehkuttaa panimon Lageria. Pidän sitä sellaisena ns. porttioluena, joka yleensä uppoaa vähän kaikille, että maanmainiona "craft"lagerina.\nScorcher IPA kuuluu muodikkaaseen "Session IPA" perheeseen. Vahvuutta 4,5%. Humalakattauksesta panimon verkkosivut mainitsevat: Pilgrim, Cascade, Willamette, Bravo, Amarillo. Kiintoisaa, että löysin muualta useita viittauksia kokeelliseen humalalajikkeeseen nro 366, joka ymmärtääkseni on Equinox(?). Mallaspohjana brittiläistä pale ale mallasta, sekä karamellimaltaita. Korkataanpa:\nJa lasiin kaatuu utuisen keltaoranssia olutta. Jättää pinnalleen tiiviin, ohuen vaahtolakin.\nTuoksussa nenääni osuu samantien todella miellyttävää aromaattista hedelmäisyyttä suoraan tropiikista. Sitrushedelmiä sekaisin, hentoa öljyisen kukkaista humalaa ja panimon "talonmakua". Miellyttävä, ryhdikäs ja pirteä tuoksu.\nMaussa keveää greippisyyttä, sitruunaa ja appelsiinia. Kevyesti pihkaa kaiken takana, mutta yleisilme on enempi hedelmässä. Maltaisuus on todella kevyttä ja pitää vain runkoa yllä ilman, että tästä katoaisi tasapaino.\nSuutuntumaltaan keskitäyteläinen Session IPA tämä Scorcher. Kohtalaisen helppoa ja keveää juotavaa näin päivän päätteeksi.\nVoi olla, että tästä tyylistä on jo vähän ensi-ihastus kadonnut, mutta on tämä kyllä tyylissään todella vakuuttava esitys. Kilpailee lähes Foundersin All-Dayn kanssa. Se missä tämä häviää on oikeastaan rungossa, mutta kyllä.. jos pysyy yhtä tuoreena kuin nyt, niin povaan hyvää menekkiä tulevalle kesälle.\nTuoksu: 7/10, Ulkonäkö: 3/5, Maku: 7/10, Suutuntuma: 3/5, Yleisvaikutelma: 14/20, Yhteensä: 34/50\n5 Helpointa oluttyyliä valmistaa itse\nFlunssa saapui taloon ja koska se aiheuttaa sen, ettei mieli tee juoda mitään teetä/kahvia väkevämpää, mutta aikaa bloggaustouhuille olisi.\nTätä postausta olen miettinyt jo tovin. Se sai alkunsa viime viikonlopun keittohommissa. Työn alla oli tietysti Imperial Stout, jonka siivilöinnissä kesti ikuisuus. Siinä mietin, että voisihan sitä keitellä helpompiakin oluita. Ja kas.. Ajatukseni rupesivat laukkaamaan, kuin hevoset Vermon suoralla. Mitkä olisivat viisi helpointa olutta tyylillisesti valmistaa? Jos ajatellaan asiaa lähinnä tyylin mukaisesti ja unohdetaan se fakta, että jokaisessa tyylissä on upeita ja vähemmän upeita. Sekä se, että jos perusasiat ja tekniikka eivät ole kotipanolassa kunnossa, niin kaikki voi olla hankalaa. Reseptiikka lähtöisesti siis. No tässä omia ja vain omia mielipiteitäni:\nReseptiikkaa joka lähtöön\nEn voi sille mitään, mutta pidän tätä kaikkein helpoimpana. Miksi? Koska se antaa niin paljon joustoa. Mallaspohjana voi käyttää lähes mitä tahansa, humalointiin lähes mitä tahansa ja hiivana lähes mikä tahansa suhteellisen neutraali Amerikkalainen/Brittiläinen/tms. Kanta käy ”Ale” puolelta.\nNo nyt on paljon siimaa annettu. Kelataan osa takaisin. Mitä itse en käyttäisi mallaspohjassa? Paahdettuja, tai savustettuja maltaita/viljoja (Brown, Black, Chocolate, Roasted, jne), koska tuskin haluat niistä makua, tai väriä tähän. En myöskään käyttäisi tummia karamellimaltaita (Special B:tä ei ollenkaan), tai pitäisin ainakin määrän pienenä lähempänä viittä, kuin kymmentä prosenttia. Se kun menee muuten Amberiksi ja se on toinen tarina. Hiutaleet? No miksei pienissä määrissä, tai halutessa jotakin aivan muuta, mutta se menee kirkkauden kustannuksella.\nHumalapuoli on halutessa helppo. Use the power of the C. Siis Cascade, Centennial, Chinook, CTZ, Citra. Toki Simcoe, Amarillo, Ahtanum, Mosaic, Summit, El Dorado ja monet, monet muut uppoavat tähän. Huomionarvoisesti myös Uuden-Seelannin ja Australian lajikkeet sopivat tähän tyyliin kivasti. Kaupallisella tasollahan näissä on nähty seassa myös eurooppalaisia lajikkeita, mutta profiiliin pitäisi olla enemmän amerikkalainen. Määrien kanssa kannattaa olla kuitenkin tarkka, sillä muutenhan käsissä on IPA.\nOsittain samoista syistä, kuin Apa:kin. Hyvin laaja oluttyyli lopulta. Unohtaen hetkeksi Imperial ja muut alkuliitteiset tyylit. Näitä on makeampia ja näitä on paahteisempia. Lisäksi paahteinen yleisvaikutelma peittää helposti pieniä asioita. Mallaspuolella kaikki on enempi/vähempi kiinni tasapainosta ja siitä mitä haluaa.\nTyyli on avoin monille kokeiluille, mutta itse lähden luomaan keskiarvosta n. 10% paahtoa ja n. 10% karamellimaltaita, loput sitten kaikkea muuta. Reseptiikka on kuitenkin hidasta hierontaa, joten näin toim. huom. määrät vaihtelevat paljolti myös lopullisen tyylin mukaan. Dry Stout ei kaipaa karkkimaltaita ja makeahko portteri ei kaipaa niin paljoa paahdettuja maltaita/viljoja.\nHumalapuoli on myös melko helppo. Oikeastaan se mitä en käyttäisi on kovasti trooppishedelmäiset lajikkeet, kuten Citra, Mosaic, Nelson Sauvin, jne. Itse suosin tyylistä riippuen brittiläisiä, tai muutamia amerikkalaisia/saksalaisia lajikkeita, kuten vaikkapa Magnum, CTZ, Willamette, Northern Brewer, jne.\nHiivaan itse yleensä brittiläisillä hiivoilla, mutta myös amerikkalaiset ”Ale” kannat käyvät tähän hienosti.\nMietin tätä pitkään. Laitanko tämän vai en. Helpoimmillaan tämä olut on vain 90% pale ale mallasta ja 15%-20% karamellimallasta (ebc100-150). Silti tavallaan tämänkin voi sössiä kikkailemalla liikaa. Nimittäin, en tiedä onko tämä nyt vain minun mielipiteeni, mutta tämä kaipaa selvästi brittiläistä mallasta pohjaksi. Maris Otter/Golden Promise näin esimerkiksi. Toki tähän voi sekoitella sitten vaikkapa vähän kaurahiutaletta, keksimallasta, vaaleampaa karamellimallasta, vähän suklaamallasta, tms. Silti tämän voi tehdä myös hyvin yksinkertaisesti, koska se on..no..tavallaan yksinkertainen olut.\nHumalapuolelta riittää lähes mitä tahansa kaapissa sattuu olemaan sen n. 15-25ebun verran katkeroon. Voisi loogisesti ajatella käyttävänsä brittiläistä humalaa, mutta onhan tästä näitä amerikkalaisiakin versioita ja taas vaikkapas Willamette sopii tähänkin. Hiivakannaksi soveltuu jokin matalahkon käymisasteen omaava brittiläinen kanta.\nJos ajatellaan klassisesti, niin tämähän on lähinnä n. puolet vehnämallasta ja puolet jotakin perusmallasta, pale-alea, tai pilsneriä. Ok, mutta selvästi tämä kuuluu myös muilta osin vähän samaan luokkaan, kuin apa. Nimittäin jos karamelli maltaat/paahdetut maltaat unohtaa, voi tähän sotkea vähän vaikkapas Münichia, hiutaleita, keksimallasta, melanoidimallasta, Viennaa, tms. Väri huomioiden, tämän pitäisi olla keltaista, ei punaista, tai ruskeaa olutta. Humalapuolelta vähän jotakin ”puhdasta” katkerohumalaa, kuten vaikka Magnumia ja keiton loppuun vähän jotakin klassista jenkkihumalaa, kuten nyt vaikka Cascadea, tai Amarilloa. Hiivakantapuolelta tässä voi sitten käyttää kohdasta ”Apa” tuttuja kantoja. Saksalaisten ”Weisse” hiivojen kanssa tästä tulee mielestäni jotain ihan muuta, eli Hefe-Weizeniä.\nOikeastaan.. Katso kohta Apa. Laita sekaan se ainakin n. 10% karamellimaltaita ja säädä väriä halutessa/tarvittaessa jollakin paahdetulla maltaalla, vaikkapa 0,5-1% mustamallasta toden. Tekee työn. Muutenhan tässä pätee kaikki se mikä apa:ssakin. Avointa, mutta balanssi on enemmän karamellinen.\nReseptiikasta oppii parhaiten kahdella tavalla: Tekemällä ja lukemalla. Kannustan molempiin, mutta ennen tekemistä on hyvä lukea mahdollisimman tiukkaan erilaisia reseptejä halutusta tyylistä. Koita poimia yhteisiä tekijöitä ja lukea myös lopputuloksesta, lähdekritiikillä. Voin suositella erityisesti Ray Danielsin: Designing Great Beers teosta, vaikka siinä ikä näkyykin jo hieman.\nYleisesti: mieti ensin miksi haluat laittaa jotakin reseptiisi. Mitä se tuo oluelle? Onko se ristiriidassa jonkin seikan kanssa?\nÄlä kikkaile. En voi olla painottamatta tätä. Kyllä se on niiiin hienoa lähteä lisäilemään näitä kurkku-vaahtokarkki-tammilastu-villihiiva komboja, tai yhdistellä tyylejä. Älä silti tee sitä alussa. Tasapainon löytäminen näihin kokeisiin on haastavaa ja vaatii paljon paitsi ymmärrystä tyyleistä, raaka-aineista, omasta laitteistosta, sekä aikatauluista. Monesti yksinkertaiset asiat ovat parhaita.\nKäymislämpötilojen kontrollointi on asia jota minäkin opiskelen kotona edelleen. Jos sinulla ei ole mahdollisuutta käyttää muussa kuin huoneenlämmössä, ota se huomioon reseptissä ja erityisesti hiivakannoissa. Koita silti saada lämmöt mieluummin alas, kuin ylös (unohda tämä asia kun keität Saisonia, se yleensä pitää lämpimästä ja siksi tulenkin sen kanssa hyvin toimeen).\nJos haaveesi on vain säästää ja saada aikaiseksi samanlaista kuin vaikkapa: Karhu, Budweiser, Coors, Millers, Heineken, Lappari, tms. Voit unohtaa koko jutun. Vaalea ns. amerikkaistyylinen lager on yksi vaikeimpia luoda, koska se ei kestä yhtäkään virhettä missään kohtaa prosessia. Tästä syystä voidaankin sanoa, että Hartwall, Sinebrychoff, Olvi ja muut, maailman megapanimoista puhumattakaan, ovat tässä asiassa tekniikan kärkeä ja ovat siis tavallaan taitavampia kuin monet, vai kaikki, käsityöläiset?\nMittaaminen on tarkkaa työtä..Tietyissä asioissa\nMestariteokset harvoin syntyvät yhdellä yrityksellä, mutta silloin kun näin pääsee käymään.. Olisi varmaan todella hienoa jos muistiinpanosi olisivat ajan tasalla.. Kirjaa kaikki ylös. Mitä maltaita, ja mistä ne ovat peräisin? Sama kaikille raaka-aineille. Kuinka paljon vettä käytät mäskätessä? minkä lämpöistä mäski on? Kauanko mäskäät? Kauanko siivilöit? Huuhteletko mäskiä? Jos huuhtelet, paljonko käytät vettä? Kuinka kuumaa se on? Kauanko keität vierrettä? Mikä oli vierteen ominaispaino ja määrä ennen keittoa? Kauanko jäähdytys kestää? Ilmastitko miten ja kauan? Minkä lämpöistä vierre oli hiivatessa? Entä sen ominaispaino? Mitkä olivat käymislämpötilat? Siirsitkö astiasta toiseen? Koska käyminen päättyi? Mikä oli lopullinen ominaispaino? Paljonko sokeria laitoit pullottaessa? Missä lämpötilassa pullotit ja pidit pulloja? Miltä olut maistui missäkin vaiheessa? Ja tärkeimpänä.. Kaikki, siis kaikki muut huomiot prosessissa ja pitkin prosessia? Sähläsitkö, missä kohtaa? Mitä teet toisin seuraavalla kerralla?\nJa pidemmälle päästyäsi: Millaista vettä sinulla on? Mikä oli mäskin ph? Sääditkö vettäsi, miten?\nOta yksi olut, mutta jätä se yhteen. Humalassa ei näistä hommista tule mitään. Tiedä milloin olla tarkka ja milloin riittää ”sinnepäin”. Pidä paikat siistinä, sanitoituna ja järjestyksessä. Soita mukavaa soundia taustalla ja järjestä itsellesi tarpeeksi aikaa prosessia varten.\nLoppujen lopuksi.. Se on vain olutta, sen takia ei kannata hermostua jos asiat eivät kulje.\nNyt jään miettimään vain sitä mitä kaikkea unohdinkaan mainita?\nLähettänyt Johnny Rio klo 12.28 Ei kommentteja:\nOlutarvioissa: Tölkistä Stadin American Pale Ale &...\n5 Yleisintä virhettä aloittelevalle kotiolutmestar...


Verkostoja, suhteita ja ihmisiä : Yrittäjän ajatuksia\nKirjoittanut Inkeri Valtonen · 27.2.2013 23.20 · 756 kommenttia Torstai aamuna (28.2)on taas Yrittäjien aamukahvit Raatihuoneella ja nyt on aiheena verkostoituminen. Näitä aamukahveja on muutaman kerran vuodessa ja minusta se on erinomainen tapa tiedottaa asioista ja virkistää yrittäjien yhteistyötä. Tällä kertaa alustusesitelmän verkostoitumisesta pitää Susanna Paloheimo Viestintätoimisto Taitomyllystä ja sitten vuorossa on paneelikeskustelu, jossa minäkin olen mukana.\nNyt on ollut hyvä syy pysähtyä kunnolla miettimään mitä verkostoituminen ja ihmissuhteet ovat merkinneet oman firmani suhteen. Voisin taas palata ihan historialliseen aikaan eli kahdeksankymmentäluvun alkuun, kun aloitin yrittäjänä ja Neuvostoliittokin oli vielä voimissaan. Silloin ei tunnettu sanaa verkostoituminen ja pienyrittäjä sai pärjätä ihan intuitiolla, kun mitään koulutuksia ei ollut. Suhdetoiminnan suurin saavutus oli, jos ison firman pomolla oli oma kotiryssä. Niistä ajoista maailma on muuttunut ja nykyään kukaan ei lähde yrittäjäksi kuulematta teoriaa, että verkostoituminen kannattaa.\nOman firmani kohdalla voi sanoa, että tärkeintä on ollut, että vahingossa, en suunnitellusti olen ajautunut verkostoitumisen tielle. Ihmissuhteiden solmiminen voittaa tuhat kertaisesti maksetut mainokset Hämeen Sanomissa. Paras ja rehellisin ammatillinen oppi tulee omilta kollegoilta. Päädyin jo kahdeksankymmentä luvulla oman ammattikuntani valtakunnallisen järjestön Suomen Kosmetologien Yhdistyksen hallitukseen ja silloin luotu verkosto on vieläkin paras tietolähteeni ammattiasioissa. Samoihin aikoihin perustettiin Hämeenlinnan Seudun Yrittäjänaiset ja se yrittäjäporukka on ollut siitä lähtien tuki-ja tietoverkostoni. Ensimmäiset kymmenen vuotta tein töitä yksinäni ja silloin koin saavani myös työkaverit Yrittäjänaisten kautta.\nKaikissa tähän astisissa yhdistyksissä ja muissa porukoissa on yhteistä ollut se, että niihin täytyy aina itse osallistua. Kukaan ei tule hakemaan sinua kotoa, eikä niistä mitään saa ellei itse myös anna. En tiedä mitään ihmissuhde verkostoa, joka toimisi vaan hyödyn antajana. Kaikeen pitää itse myös panostaa ja olla ensin valmis auttamaan muita. Jos mukaan lähtee, vaan omaa hyötyä tavoitellakseen verkostot alkaa toimia sinua vastaan. Aina joskus tämänkin tyyppisiä yrittäjiä tapaa ja se on ikävää pyrkyryyttä, joka ei ole rehellistä yhteistyötä.\nNykypäivänä sosiaalinen media on loistava tapa verkostoitua. Itse olen lähes kokonaan korvannut mainonnan yritykseni blogilla. On tosi hienoa, että saan blogin kautta kontaktin asiakkaisiin ja he voivat suoraan kertoa mitä he yritykseltäni haluavat. Aikaisemmin piti, vaan arvailla mikä olisi asiakkaan mieleistä, kuinka heitä pitää palvella. Nyt asiakkaat kertovat suoraan minkälaiset hoidot heitä kiinnostavat. Kuitenkin pitää muistaa, että sosiaalinen media, niin kuin blogikin perustuu vastavuoroiseen hyötyyn. Ei kukaan lue blogia, jos kirjoittelen tyhjänpäiväisyyksiä. Olen valinnut sen tien, että blogin kautta jaan kaiken ammattiosaamiseni, jokaisen tiedon pisaran minkä olen vuosien aikana oppinut. Miksi panttaisin omaa osaamistani? Nyt voin jakaa tietoani, niin että useat sadat voivat lukea sen blogipostauksesta. Ennen pystyi tavoittamaan, vaan yhden asiakkaan kerralla. Näin minä olen luonnut verkostoani netissä antamalla ensin itse ja siitä se pikkuhiljaa valuu takaisin päin ja hyöty tulee minullekin.\nOn kiva kuulla mitä oppeja huomisesta esitelmästä saan, kerron siitä sitten myöhemmin. Nyt vielä muistutan, että Hämeenlinnan Seudun Yrittäjänaiset järjestävät Inspiraatio messutapahtuman Wetterillä 11.4-13 kello 16-21. Siellä pääsee tutustumaan monien yrittäjänaisten firmoihin ja voi saada itsekin keväistä Inspiraatiota.\n756 kommenttia artikkeliin “Verkostoja, suhteita ja ihmisiä”\nSeniori sanoo:\t28.2.2013 8.07\tKuka jaksaisi lukea tätä ylipitkää piilomainontaa? Minä. minä…\nyritystä on sanoo:\t28.2.2013 11.42\tHienoa Inkku!\nTämän aamuinen paneeli oli ihan kivaa kuunneltavaa. Hyvä, että toit esiin sen näkökannan ettei meillä yksinyrittäjillä ole varaa mihinkään huippuosaajiin mainosalalta. Luen myös firmasi blogia Purkkiarmeijan komentajaa ja olen saanut siitä todella paljon neuvoja. Ihmettelen joskus kannattaako sinun antaa kaikki ohjeet ilmaiseksi noin vain kaikille?\nNimimerkki Yritystä on


Caprice 9-25419-23 | Kenkäkylä.fi\nCaprice ruskea, tyylikäs nilkkuri.\nKengän päällinen on pintanahkaa. Ulkosyrjällä on reilun kokoinen venyke antamassa joustoa kengän varteen. Sisäsyrjällä on vetoketju. Sisävuorit on kevyttä fleecea. Kengässä on irroitettava, joustava pohjallinen. Irroitettava pohjallinen mahdollistaa myös omien ortopedisten pohjallisten käytön. Tukeva ulkopohja on TR-kumia.\nKenkä on G-lestinen. Sovitusjalan koko on 39/40 kengän mallista riippuen. Sovitusjalka on\nnormaalin ja leveän rajalla, ei rintava. Tästä mallista koko 39 on sopiva mitan puolesta. Väljyyttä jää hieman varteen.\nKenkää voi hoitaa pintanahalle tarkoitetuilla hoitoaineilla (esim. Woly Fashion Leather Cream) ja suojata kosteutta ja likaa vastaan suoja-aineella (esim. Collonil Carbon Pro).


Niiden ongelmat ovat myös Suomen ongelmia - Kehityslehti\nHauraiden valtioiden ongelmat ovat globaaleja, kuten terrorismia, järjestäytynyttä rikollisuutta ja laitonta siirtolaisuutta, ulkoministeriön neuvonantaja Tanja Viikki sanoo.\nTanja Viikki, millaisia hauraat valtiot ovat?\n”Kansainvälisesti sovittua hauraan valtion määritelmää ei ole, Suomellakaan ei ole omaa. Aihe on arka, sillä hauraat valtiot eivät halua tulla leimatuiksi.\nHauraita valtioita yhdistää se, että ne ovat läpikäyneet väkivaltaisen konfliktin tai konflikti saattaa joiltain osin vielä jatkua. Hallinto on huonoa, eikä valtio pysty tarjoamaan kansalaisilleen turvallisuutta, oikeutta tai peruspalveluja. Eliitin ja kansalaisten välinen kuilu on usein syvä.\nSuomi päättää avustaan hauraille valtioille tapauskohtaisesti. Tällä hetkellä Suomi tukee esimerkiksi Afganistania, Somaliaa ja Myanmaria.”\nVuoteen 2018 mennessä noin puolet maailman köyhistä ihmisistä asuu hauraissa valtioissa.\nMiksi ulkoministeriössä valmistellaan toimintaohjetta Suomen kehityspolitiikkaan ja kehitysyhteistyöhön hauraissa valtioissa?\n”Köyhyys on suuri ongelma hauraissa valtioissa, eikä kehitysyhteistyö ole saavuttanut sille asetettuja tavoitteita. YK:n vuosituhattavoitteet jäävät suurelta osin saavuttamatta.\nOngelmallista hauraissa maissa on sovittaa yhteen eri toimijoita, toimintamuotoja ja rahoitusinstrumentteja. Valtion perusrakenteiden luominen on tärkeää. Se ei kuitenkaan ole kestävää, ellei valtion ja sen kansalaisten välille synny luottamusta.”\nSuomi haluaa parantaa kehitysyhteistyön tuloksia ja tehokkuutta. Samaan aikaan lisätään yhteistyötä epävakaissa hauraissa maissa. Eikö tässä ole ristiriita?\n”Kehitysyhteistyön lähtökohta on köyhyyden vähentäminen. On arvioitu, että vuoteen 2018 mennessä noin puolet maailman köyhistä ihmisistä asuu hauraissa valtioissa.\nHauraat valtiot luovat hauraita alueita, ja hauraiden valtioiden ongelmat ovat aina lopulta globaaleja ongelmia, kuten terrorismia, järjestäytynyttä rikollisuutta ja laitonta siirtolaisuutta. Ne voivat vaikuttaa myös Suomeen.”\nKehitysministeri Pekka Haavisto valittiin äskettäin hauraiden valtioiden kehitystä edistävän International Dialogue on Peacebuilding and Statebuilding -foorumin rinnakkaispuheenjohtajaksi. Mitä se merkitsee?\n”Puheenjohtajuuden tehtävänä on tehostaa kehitysyhteistyötä hauraissa valtioissa. Myös kehityksen ja turvallisuuden yhteys otetaan huomioon. Tämä tarkoittaa esimerkiksi rauhan ja vakauden saamista mukaan vuoden 2015 jälkeisiin globaaleihin kehitystavoitteisiin.”\nTYÖ: Ulkoministeriön konfliktien ja yhteiskuntakehityksen neuvonantaja vuodesta 2013\nURA: Kansainvälisissä tehtävissä ja operaatioissa Afganistanissa ja Kosovossa vuosina 2002–2010 ja Kriisinhallintakeskuksen tutkijana vuosina 2011–2012\n< Väkivalta käy kalliiksiLuvassa terävöittämistä >


Feministit valloittivat vihreät - Miesasia\nHome / feminismi / tasa-arvo / vihreät / Feministit valloittivat vihreät\nFeministit valloittivat vihreät\nkesäkuuta 08, 2014 feminismi, tasa-arvo, vihreät\nVihreät kertovat sivuillaan miten he haluavat vahvistaa tasa-arvoa seuraavassa hallitusohjelmassa. Itse näen ongelman vain siinä, että feminismi eivät aja tasa-arvoa vaan ainoastaan naisten oikeuksia.\nKatsotaampa tarkemmin mitä nämä vihreät feministit sanovat sivullaan:\n"Suomen on vihdoin ratifioitava ja toteutettava Euroopan neuvoston naisiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan vastainen yleissopimus. "\nMiksi Suomen olisi ratifioitava nasiin kohdistuvan väkivallan ja perheväkivallan vastainen yleissopimus ?\nMiehet kohtaavat useammin kuin naiset väkivaltaa ihan arkisessa elämässään ja tämän lisäksi perheväkivallan uhreina on yleisemmin miehiä kuin naisia. Otattehan huomioon myös sen että useimmiten perheväkivallan tekijänä on nainen.\nOn todella järkyttävää nähdä, että tälläista edes ehdotetaan ja unohdetaan täysin toinen osapuoli eli miehet taas kerran.\nSuomen tulisi tämän Euroopan neuvoston antaman ratifioinnin sijaan ratifioida oma yleinen väkivallan ja perheväkivallan vastainen yleissopimus, joka käsittää niin naiset kuin miehetkin.\nEn voi kuin kauhistella miten feminismi on voinut kiemurrella itsensä taas yhden puolueen sisään...\nOlet paska ihminen kuulemma jos et ole feministi


Twist | Konst & Form\nTwist vaasi on syntynyt Nuutajärven Lasikylän Kulttuurisäätiön jäljestämässä Lasi Akatemiassa, joka oli suunnattu muotoilijoille ja työjakson aiheena oli filigraani tekniikka. Filigraanilasi tarkoittaa lasia, jossa ohuet lasitangot muodostavat yleensä spiraalimaisia kuvioita. Eriväriset lasitangot (filigraanipuikot) asetellaan joko muottiin tai teräslevylle. Tästä ne otetaan kuumaan, puhallettavaan lasialoitukseen.\nVapaasti puhallettu filigraanilasi


Yhdeksän tietokoneanimoitujen musiikkivideoiden pioneeria, jotka eivät ole Money For Nothing / Nuorgam\n29.11.2013 Arttu Tolonen, Lauri Soini\nJaa Facebookissa 286\nDire Straitsin Money For Nothing -video otetaan aina ensimmäisenä esiin, kun puhutaan tietokoneanimiotujen videoiden alkuajoista. Mutta ei se ollut ainoa. Kultaisilla 1980- ja 1990-luvuilla ei outo laakso ollut mahdollinen, ja kaikki polygonimaakarit tekivät into pinkeänä palikoista ihmisiä.\n#1 ART OF NOISE – PARANOIMIA (1986)\nMax Headroom oli brittiläinen, George Stonen luoma “keinoäly”, joka näsäviisasteli tiensä ihmisten sydämiin mm. Music Televisionilla silloin, kun kanavalla vielä näytettiin musiikkivideoita (tämä on nykyään lakisääteinen lisäys aina kyseisestä kanavasta puhuttaessa). Tässä videossa pioneeribotti kohtaa yhden elektronisen musiikin komeimmista uranuurtajista.\n#2 DEF LEPPARD – LET’S GET ROCKED (1992)\nDef Leppardilta muistetaan usein vain levyt Hysteria ja Pyromania, mutta myös Adrenalize myi lukemattomia rekkalastillisia. Levyltä irroitetun Let’s Get Rocked -sinkun ohjasi Steve Barron, joka muistetaan tämän artikkelin otsikossa ja ingressissä mainitusta musiikkivideosta. Niin, videon päähenkilö Flynn pohjautuu bändin laulajan Joe Elliottin mukaan Bart Simpsoniin.\n#3 PETER GABRIEL – STEAM (1992)\nPeter Gabriel teki pioneerityötä animoitujen musiikkivideoiden parissa jo 1980-luvun puolessa välissä – kaikkihan muistavat Sledgehammerin ja Big Timen tajunnanräjäyttävät stop motion -animaatiovideot. 1990-luvulle tultaessa tämä yhtä maailman harvinaisinta ihmislajia eli tyylitajuisia progressiivisia rockmuusikkoja edustava renessanssimies julkaisi hienon CGI:tä hyödyntävän videon.\n#4 U.S.U.R.A. – OPEN YOUR MIND (1992)\n1990-luvun tietokoneanimaatiovideoista tämä on varmasti tullut eniten vuosikymmenellä herkässä iässä olleiden uniin. Listan videoista tälle on ajan hammas ollut armollisin. Ehkä näissä puhtaan teknouskovaisissa linjoissa on jotain retroa ja siistiä, vähän niin kuin monissa muissakin menneiden idealismien ilmentymissä.\n#5 THE PRODIGY – ONE LOVE (1993)\nOne Love oli Music For The Jilted Generation -klassikkolevyn eka sinkku. En ole varma ilmensikö video sittemmin elektronisen musiikin visualisoinnissa aikamoisen hegemonisen aseman saavuttanutta estetiikkaa vai loiko video sen… Mutta fläsäriä pukkaa. Videon teki Hyperbolic Systems. Tuosta nimestä pukkaa lisää fläsäriä. Nyt on pakko lopettaa.\n#6 DANCE NATION – TRUE CONVICTION (1993)\nSamaa tarkkaan valikoiduista elektronisen musiikin tapahtumista tuttua estetiikkaa löytyy myös kotimaisen eurodancea ja ravea ydistelevän Dance Nationin videolta. Projektin hiipumisen jälkeen Markus “Captain” Kaarlonen on tehnyt hommia ainakin Aikakoneen ja Poets of the Fallin riveissä. Dance Nationin Wikipedia-sivuilta löytyy yksi lempilauseitani internetistä: “Ryhmän syntetisaattoreilla toteutettu musiikki oli usein instrumentaalista, mutta joissakin kappaleissa kuultiin myös laulua.“ Ei lisättävää.\n#7 PET SHOP BOYS – GO WEST (1993)\nPet Shop Boysin versio Village People -klassikosta on hykerryttävä: neuvostoliittolaista sosialistista realismia sekoitetaan surutta Leni Riefenstahlin voimisteluvideoita referoivaan kuvastoon ja itse bändin univormut näyttävät siltä kuin Devo olisi päästetty suunnittelemaan paraativaatteet Kuolemantähden työntekijöille. Ja sitten on ne rantapallot…\n#8 PET SHOP BOYS – LIBERATION (1994)\nMaailman parhaalta elektronisen musiikin duolta löytyy toinenkin aika varhainen esimerkki videosta, jossa lähes kaikki kuvamatsku on generoitu tietokoneella. Vain Neil Tennantin naamaa nähdään livenä. Harmi sinänsä, sillä polygoni-Neil olisi varmasti ollut myös hieno ilmestys lähikuvassa. Esteettisesti video on upea yhdistelmä Liberacen Las Vegasia ja varhaista demoskene-animaatiota.\n#9 SNAP! – WELCOME TO TOMORROW (1994)\nJos on yksi asia, jonka Snap! osasi 1990-luvulla, se oli yleisöä halolla päähän lyömisen jalo taito. Biisi kertoo tulevaisuudesta, eli videohan on tehtävä tietokoneella. Rahaakin lienee palanit, sillä eiväthän CGI-kuvat näytä ratkaisevasti huonommilta kuin ne, joilla George Lucas samoihin aikoihin raiskasi uudellenjulkaistut Tähtien Sodat IV–VI.\nArtikkeli tehtiin sen verran nopeasti julkaisuikkunan vuoksi, että tekijöille sattui muutama unohdus. Sen lisäksi jengiltä sieltä täältä on tullut sen verran hienoja ehdotuksia, että pakko täydentää ennen kuin saitti menee pakettiin. Eli CGI-videoiden alkutaipaleen hienoimpien hetkien bonusrundi.\nMICK JAGGER – HARD WOMAN (1985)\nDEAD CAN DANCE – CARNIVAL IS OVER (1993)\nSVEN VÄTH – HARLEQUIN: THE BEAUTY AND THE BEAST (1994)\nLAIBACH – FINAL COUNTDOWN (1994)\nTwiittaa Jaa Facebookissa 286 Ota riski ja klikkaa tästä satunnainen juttu


Näyttelyt › Kaija Kiuru: Viiankiaapa | Pohjoinen Valokuvakeskus | Northern Photographic Centre\nSuomeksi > Näyttelyt > Kaija Kiuru: Viiankiaapa -kuvia ja installaatioita\nKaija Kiuru: Viiankiaapa -kuvia ja installaatioita\n03.12.2016 - 15.01.2017\nSuojeltu aapa -hankkeen toinen näyttely\nTaiteilijatapaamisessa mukana ympäristöneuvos Timo Helle ja Viiankiaapa-aktivisti Riikka Karppinen\nKuvataiteilija Kaija Kiurun näyttely Viiankiaapa ottaa kantaa suojellun aavan puolesta. Sodankylän kunnassa sijaitseva Viiankiaapa (65,95 km²) on Lapin laajimpia ja monipuolisimpia aapasoita ja se kuuluu sekä kansalliseen soidensuojeluohjelmaan että EU:n Natura 2000 -verkostoon. Viiankiaavan luonnonsuojelualueella on tähän mennessä tehtyjen lajistoinventointien mukaan 17 kasvilajia ja 21 lintulajia, jotka Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) luokittelee silmälläpidettäviksi tai uhanalaisiksi.\nViiankiaavan luonnonsuojelualueelle on myönnetty malminetsintälupia ja jo löydettyä nikkeli- ja kupariesiintymää on luonnehdittu vuosisadan malmilöydöksi. Monikansallinen kaivosyhtiö tähtää alueen suojelustatuksen purkamiseen ja kaivostoiminnan aloittamiseen alueella. Purkupäätös tulisi vaarantamaan samanlaisin talous- ja työllisyysperustein myös monet muut Natura 2000 -verkoston alueet EU:n alueella. IUCN:n kanta on, että valtioiden tulisi kieltää kaivostoiminta ja myös muut luontoa uhkaavat hankkeet luonnonsuojelualueilla ja kaivannaisteollisuuden pitäisi omaehtoisesti pysyä poissa suojelualueilta.\nViiankiaapa on osa Pohjois-Ruotsista Suomen Lapin yli Venäjälle kulkevaa malmivyöhykettä, jota luonnehditaan geologisesti hyvin kiinnostavaksi. Lapissa lupaavimmat kaivosesiintymät sijaitsevat Natura-verkostoon kuuluvilla alueilla tai niiden läheisyydessä, ja malminetsintälupien hakemuksia kohdistuukin yhä enemmän suojelluille alueille. Natura-alueen suojelusta voidaan poiketa valtioneuvoston päätöksellä, mikäli hankkeen toteuttamiselle on ”erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottava syy”. Asiasta on kuitenkin hankittava myös EU:n komission lausunto. Viiankiaavasta on todennäköisesti tulossa valtakunnallisesti ja myös koko EU:ssa tärkeä ennakkotapaus.\nPaikallistasolla vastakkain ovat toisaalta parin vuosikymmenen päähän ulottuvat usein ylioptimistiset taloudelliset laskelmat, toisaalta luonnon monimuotoisuuden ja paikallisen kulttuurin säilyminen. Monimuotoisuuden arvottaminen on yksittäistapauksissa vaikea tehtävä; globaalisti luonnon köyhtyminen on kuitenkin yksi suurimmista ihmisen aikaan saamista ympäristöuhkista.\nEnsimmäiset Viiankiaavan tilannetta kommentoivat teokset Kaija Kiuru teki vuonna 2012. Vähitellen yksittäisistä teoksista kasvoi Suojeltu aapa -hanke, jonka ensimmäinen näyttely oli Suomen Taidegraafikoiden Galleria G:ssä Helsingissä syyskuussa 2014. Pohjoisen valokuvakeskuksen näyttely on hankkeen toinen näyttely ja kolmas näyttely on Lapin taiteilijaseuran Galleria Napassa ja Studio Mustanapassa Rovaniemellä ensi vuoden lokakuussa. Hankkeen viimeinen näyttely ja Viiankiaapaa käsittelevän kirjan julkistaminen ovat Helsingissä vuonna 2019. Kirja syntyy Kiurun ja hänen miehensä Timo Helteen yhteistyönä. Helle on taustaltaan eläinekologian dosentti ja tietokirjailija. Suojeltu aapa -hankkeen tavoitteena on taiteen ja tieteen keinoin tuoda esille yhden kiistanalaisen suojelualueen merkitys sekä luonnon monimuotoisuudelle että paikalliselle kulttuurille ja herättää keskustelua taloudellisten ja ympäristönsuojelullisten näkökohtien keskinäisestä painoarvosta.\nKaija Kiurun teosten lähtökohdat ovat hänen omien suokokemusten lisäksi Viiankiaavan elinkeinohistoriassa, luonnontieteellisessä tutkimustiedossa sekä aluetta uhkaavissa kaivossuunnitelmissa. Kiurun työskentelytavat ja materiaalit valikoituvat kulloisenkin idean mukaan. Pohjoisen valokuvakeskuksen näyttelyyn hän on valinnut installaatioita ja valokuvia vuosilta 2014 - 2016. Näyttelyä ja työskentelyä hankkeessa ovat tukeneet Suomen Kulttuurirahasto ja Taiteen edistämiskeskus.\n”Minua kiinnostaa Viiankiaavan kohtalo, kuinka vakaa suojellun alueen tila on, vai menevätkö kaivosteollisuuden tuomat lyhytaikaiset edut suojelun ohi. Yksi taiteen tehtävä on saada aikaan yhteiskunnallista keskustelua, tässä tapauksessa suojelualueiden asemasta eri syistä kasvavien maankäyttöpaineiden vuoksi. Viiankiaapa on lähellä ja paikallinen, mutta samalla globaali, sillä vastaavia yhteentörmäyksiä ihmisen toimien ja luonnonympäristön välillä tapahtuu ympäri maailmaa. Pyrin teoksillani vaikuttamaan ennaltaehkäisevästi, ennen kuin olemme tilanteessa jossa taiteen materiaalina ovat jo menetetyt suojelualueet ja teosten ideat kumpuavat ympäristön tuhosta.”\nKaija Kiuru muutti syntymäkuntaansa Sodankylään viisi vuotta sitten asuttuaan muualla Suomessa yli 30 vuotta. Hän asuu Timo Helteen kanssa Sodankylän kunnan Askan kylässä. Koulutustaustaltaan Kiuru on kuvanveistäjä Lahden taideinstituutista ja kuvataiteilija AMK Lahden ammattikorkeakoulusta. Taiteellisen työskentelynsä ohella hän on opiskellut myös taidehistoriaa, ympäristönsuojelua ja ympäristökasvatusta. Kiurun taiteelliseen tuotantoon kuuluu installaatioita, ympäristötaidetta, valokuvia ja veistoksia, ja hänen uransa varrelle mahtuu lukuisia yksityis- ja ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Kiuru on Suomen Kuvanveistäjäliiton, Muu ry:n ja Lapin taiteilijaseuran jäsen.\nSarjasta Raja, 2016


Tunnetila: Haalee vaalee\nVanda 8/4/10 11:26\nMinusta näytät hyvältä, laihemmalta :-)\nSiis onnea haasteeseen, eiks onkin kivaa pukeutua muuhun kuin tuttuihin vaatteisiin?!\nSinisilmä 8/4/10 11:42\nNäytät tosi hyvältä! Kannatti astua ulos mukavuusalueelta :)\nPetra 8/4/10 11:53\nLäheltäkin näytti mustalta :D\nJoo, hirvee läski! Höpöhöpö! Sinulla on täydellinen tukka vaaleisiin vaatteisiin. Minä en voi käyttää mitään vaaleeta, kun olisin ihan haamu.\nNinaV 8/4/10 12:01\nVanda: Häh, laihemmalta?! Pitäiskö sun Vanda hommata silmälasit? :D Ja kiitos, tämä tuntuu oudolta, niin oudolta! :)\nSinisilmä: Kiitti! Mä mietin eilen varmaan kaksi tuntia mitä voin laittaa päälle. Oli ihan kamalaa. :)\nPetra: Eikä näyttäny, ne on SINISET! Et kattonu tarpeeks läheltä. :)\nTummahiuksisena vaaleiden vaatteiden käyttämättä jättminen on kyllä tuhlausta. Mutku mutku..\nMii 8/4/10 13:31\nTosi hoikaltahan näytät ainakin tässä kuvassa.\nAnonyymi 8/4/10 13:34\nNäyttää tosi hyvältä! Hyvät värit. Raikas!\nVimps 8/4/10 15:09\nMinä en käyttänyt kymmeneen vuoteen vaaleita yläosia juuri sen takia, että niissä näkyi jokaikinen mutka. Viimeisen vuoden aikana olen opetellut käyttämään myös valkeita ja vaaleita yläosia, mutta niiden täytyy olla leikkaukseltaan väljiä, että kykenen liikkumaan ihmisten ilmoilla.\nJa valkoiset sukkahousut tuntuvat turvottavan miten pillejä kinttuja tahansa. Siitä huolimatta kokeilin talvella valkoisia pitsisukkiksia, mikäli muistat. Niiden kanssa turvotusefekti ei ollut niin massiivinen.\nMutta sinä et näytä tässä asussa paksulta, et sinne päinkään! Päinvastoin, näytät oikein hyvältä ja hoikalta!\nBisquits 8/4/10 15:29\nHieeeno asu, tällaista lisää! Etkä todellakaan näytä paksummalta.\nKay 8/4/10 15:52\nNäytät kieltämättä oudolta, kun on tottunut sun päällä mustaa niin paljon näkemään. Mutta ei ollenkaan paha, näyttää ihanan raikkaalta. Terveisin toinen mustaan pukeutuva ;)\nNinaV 8/4/10 15:55\nMii: No mutta kiitos Mii! Mulla on ollut koko päivän töissä ihan pulla-olo. Ehkä tuo kuva jotenkin muuttaa totuutta.. :)\nNeiti Kevät: Kiitos sinullekin! Ihana nimimerkki, sopii tähän hetkeen täydellisesti.\nVimps: Kiitos Vimps! Valkoisella on kyllä inhottava tapa paksuntaa, varsinkin juuri sääriä. Mä en IKINÄ käyttäisi valkoisia sukkahousuja. Heh, kompleksiko?? ;)\nBisquits: <3 Kiitos sinullekin! Te olette kaikki ihania (ja tarvitsette silmälasit)! :D\nNinaV 8/4/10 15:56\nKay: Kiitos sinullekin! Heh, mulla on jalassa beiget chinot ja sinäkin haaveilet niistä punaisista housuista. :) Mikähän meitä vaivaa???\nKay 8/4/10 16:16\nSe taitaa olla tuo kevät, joka saa pään pyörälle ;)\nHeidi 8/4/10 16:28\nEtkä näytä paksummalta! Vaaleat sävyt sopivat sulle oikein hyvin :) Ja olet tyylikäs edelleen, kuten aina :)\nNinaV 8/4/10 16:32\nKay: Heh, tuo kevät se taitaa olla. Harmi ettei illalla nähdäkään. :(\nHeidi: Voi kiitos Heidi muru! Täytyyköhän mun kohta oikeasti uskoa että voisin joskus, ilman yllytystä tai vetoja, pukeutua muuhunkin kuin mustaan..?\nKay 8/4/10 17:41\nTosi harmi :( Saa nähdä kuinka muutenkaan jaksan iltaa olla, tuntuu että kevätfluntsa yrittää iskeä päälle, joten voi olla että tulen ajoissa hotellihuoneeseen huilimaan...\nNinaV 8/4/10 18:52\nKay: Voi ei, toivottavasti et tule (taas!) kipeäksi. Hauskaa iltaa kuitenkin, meille molemmille vaikka eri paikoissa olemmekin. :)\nSara 8/4/10 19:13\nHeh, ei tää ehkä ihan ominta sinua ole, mutta näyttää silti hyvältä! Välillä kannattaa poistua sieltä comfort zonelta ja kokeilla uusia juttuja ;)\nJo 8/4/10 19:42\nMielestäni vaaleat sävyt toimivat sinulla todella hyvin, joten voisit aivan hyvin tehdä niistä enemmän säännön kuin poikkeuksen =)\nIlona 8/4/10 20:46\nHyvältä näyttää, joskin kieltämättä sinun blogissasi vähän erilaiselta kuin normaalisti :)\nJa kiva muuten kuulla, että se tiistainen luomiväri oli edes astetta parempi tuote kuin muut! Ehkä jotain perää oli siinä hoitavuudessa.\ntiiti 8/4/10 21:03\nohoo, onpas vaalea nina! hiukkasen kieltämättä hämmentää kaiken mustan puuttuminen :D mutta mun mielestä silti hyvinkin semmoista sunnäköistä understated chic -tyyliä.\nLovely 8/4/10 21:17\nMmie 8/4/10 23:11\nOikeasti silmäni aukesivat aivan täysiä kun tulin blogiisi ja näin asukuvan, jossa ei ole mustaa!!! Hetken luulin tulleeni väärään blogiin :D (en nimittäin tienyt, että toteutat nyt sitä haastetta). Täytyy kyllä sanoa, että ei näytä yhtään huonolta ja toivon, että tämä muu väri-linja jatkuisi pidempään.\nMuuten, onko sulla jotain muuta väriä kuin musta, valkoinen, harmaa, ruskea? Voisi tuoda hieman jotain eloa pukeutumiseen.\nAuri 9/4/10 09:18\nTäähän on todella onnistunut ja raikas asu! Eikä siitä mustasta tarvitse luopua, mutta kyllähän vaaleammat housut joskus käytettynä tuo vähän virkistystä, eikä todellakaan tee halla sun kropalle :)\nNinaV 9/4/10 20:28\nSara: Niin kai sitten. Kiva kun te kaikki suhtaudutte niin positiivisesti. Huomattavasti positiivisemmin kuin minä itse. :)\nJo: Voi kiitos! Kunhan tuo kesä suvaitsisi tulla niin voisin oikeasti kokeilla myös muiden värien kuten... kuten.. noh, en nyt keksi mitä voisin kokeilla mutta jotain kuitenkin. :)\nIlona: Kiitti! Ja muistathan edelleen että koko hermoja raastava ruljanssi on aikaansaannostasi. ;)\ntiiti: Kiitos termistä "understated chic". Käytän tota tästä lähtien aina kun kysytään "millainen on tyylisi?" (Kysytäänkö multa ikinä millainen tyylini on?? No jos kysytään niin vastaan noin.)\nLovely: Hih, kiitos Lovely! :)\nMmie: Hahahaha, vai luulit tulleesi väärän blogiin?! Muutos oli siis todella onnistunut. Ei mulla taida olla kaapissa mitään muuta väriä kuin nuo mainitsemasi. Paitsi tätä nykyä kolme puuterinsävyistä juttua. Ennen ei ollut niitäkään, eikä tuota ruskeaa, eli edistystä on tapahtunut. :)\nAuri: No mutta kiitos sinullekin! Mustasta en luovu, siitä ei ole pelkoa. Olen koko viikon tuntenut olevani joku muu. Kummallinen olo. :)


Rahapelaaminen liiketoimintana on auennut kv-kilpailulle - livingbusiness.fi\nSuomi liittyi Euroopan Unioniin vuonna 1995. Valtio säilytti monopolin alkoholin ja myös uhkapelaamisen suhteen, mutta murtua alkuun sitä kautta, että Ahvenanmaalla toimiva rahapeliyhtiö PAF sai myös tehdä bisnestä Suomessa. Ahvenanmaallahan oli omat oikeutensa verovapauksineen.\nViime aikoina on käynyt mahdottomaksi valvoa rahapelaamista ja säilyttää valtiollista monopolia. Tänä päivänä rahapelaamisesta on tullut suuren luokan liiketoimintaa. Maltalta käsin toimivat peliyhtiöt tarjoavat Suomen veikkaukseen nähden todella kilpailukykyisiä pelaamisen väyliä. Suomalaiset pelaajat ovat löytäneet jo kauan sitten tiensä eri ulkomaalaisille pokerisivustoille, urheiluvedonlyöntisivustoille sekä nettikasinoiden pariin.\nRahapelaaminen on arkipäiväistynyt. Ennen pelattiin hedelmäpelejä kauppojen kassoilla tai baareissa. Lotto laitettiin kerran viikossa vetämään. Tänä päivänä veikkauksen tarjonta on lisääntynyt huimasti. Syynä varmaankin ulkomailta tullut kilpailu. Jos veikkaus ei halua ottaa isompaa siivua markkinoista, niin joku muu valtaa siltä jopa vanhaakin alaa.\nVielä viisitoista tai kaksikymmentä vuotta sitten ulkomaalaiset pokerisivustot edellyttivät englannin kielen taitoa. Myöskin nettikasinoita pyöritettiin englanniksi. Nykyään eri puolilla maailmaa sijaitsevat nettikasinot kääntävät sivunsa Suomeksi ja niissä on jopa suomenkielinen asiakastuki. Osa ulkomailta käsin pyöritetyistä kasinoista on suunnattu suomalaisille ja pohjoismaisille pelaajille. Toisaalta nykyisenä Euroopan Unionin aikana on vaikea enää erottaa sitä, mikä on Suomen rajojen sisällä olevaa. Veikkauksen monopoli on tosiasiallisesti murtunut.\nSuomen ja Ruotsin vedonlyöntiyhtiöt ovatkin keskittyneet lähinnä siihen, etteivät Jari Litmasen tai Ibrahim Zlatanin tapaiset oman maan urheilun superluokan julkkikset lähtisi mainostamaan ulkomaalaisia vedonlyöntitoimistoja. Tavallisen pelaajan kannalta esimerkiksi suomalainen veikkaus alkaa menettää hohdokkuuttaan, koska sen rahankäyttö ei vaikuta kaikista enää oikeudenmukaiselta. On alettu nähdä, että veikkaus antaa pienempiä palautusprosentteja, koska sen organisaatiossa on liuta poliittisia suojatyöpaikkoja.\nVeikkauksen organisaation raskauden lisäksi ihmetellään myös veikkauksen varojen käyttöä laajemminkin. Sokeiden työllistämiseen ei löydy enää rahoja, mutta ilmeisesti politiikkojen budjettiongelmien takia varoja on siirretty paikkaamaan esimerkiksi valtiolle kuuluvia maahanmuuttokriisistä aiheutuneita kuluja. Tämä ei tarkoita sitä, että asenne olisi kielteinen maahanmuuttoa kohtaan. Vanha sanonta, että hävityt rahat menevät kansanterveydelle ei enää näytä pätevän.\nOsa pelaajista ei yksinkertaisesti välitä moraalisesta puolesta. Maltalle ja muualle sijoittuneissa pelisivustoissa on käytetty enemmän luovuutta ja tuote on heidän mielestään parempi. Urheiluvedonlyönnissä pelaajaa houkuttelee paremmat kertoimet. Piste.\nLöytääksesi nettipelejä tähän aiheeseen liittyen, käy katsomassa nettipelit ninja casinolla.\nCopyright © 2019 — livingbusiness.fi. All Rights Reserved\tDesigned by


Nais Seuraa Seuraa Netistä Seksiseuraa ja seksisuhde Näin saat seuraa ja seksiä netistä Isot Tissit Kuvat Itsetyydytys Siskolle Kyrpä Isot Tissit Nais Seuraa sivusto on erinomainen paikka löytä seuraa naisista. Sivustollemme ovat tervetulleita kaikenikäisten naisten ilmoitukset kaikkialta Suomesta. Irtaudu siis sinäkin hetkeksi arjesta, ja tule tekemän itsellesi oma tili. Nykyän netistä ei etsitä seuraa ainoastaan tositarkoituksella, vaan vapaamuotoisen seksi seinäjoki sexi pelit tapailun ja seksiseuran haku etsiminen on hyvin yleistä. Hyviä seksiseuran hakuun erikoistuneita deittisivustoja ovat PikaFlirtti, C-Date ja Sexpartner. Trans seuraa parhaat seksilelut - Suom24 Seksiseuraa Näin hankit kiimaista seuraa ja seksiä netistä Seksileluja netistä isot tissit kuvia / Tussu hieronta nuolen pillua Akaa seksiä aasialaista otetaan suihin kotimaiset videot näytä kuvat kosteat pöksyt sex pienet mulukut video lesbo hd xx video kiihkeä nainen pornovideo. Seksiseuraa lahti seksilelut netistä. Aikuisten lelukaupoista löydät asut ja rekvisiittaa jokaiseen mahdolliseen makuun. Maltti on valttia tässäkin tilanteessa, mutta muista että sinun tulee seuraavalla kerralla mennä samat vaiheet läpi eikä rynnätä suoraan seksiin. Transu seuraa seksileluja : Seksilelut netistä rakastelu homo kuvat. Shemale latex seksi seuraa / Pitkä pillu Parhaimmat seksiasennot transu seuraa / Voksen joensuu Seksilelut netistä big brother alaston parhaat seksilelut big. Klikkaa tästä sivuille, kokeile 50plus palvelua ja Hae Seuraa! Jos vastaus on kyllÄ, olet juuri saapunut oikeaan paikkaan. Mistä voi löytä seuraa netistä? Victoria Milanin sivuille päset kun klikkaat tästä m sivuille, klikkaa ja Kokeile VictoriaMilanin Palvelua! Listasimme yllä siis parhaat deittisivut ja palvelut, joiden kautta voit löytä itsellesi sopivaa seuraa vuonna 2018 oletpa sitten etsimässä väliaikaista tai pitempi aikaista seuraa tai suhdetta.\nPalvelua käytät omalla vastuulla, emmekä ole vastuussa sen aiheuttavasta riippuvuudesta, emmekä suosittele palvelua alle 13-vuotiaille. Tämän vuoksi netin kautta on mahdollista saada paljon nautinnollisempia seksisuhteita. Shemale latex seksi seuraa / Pitkä pillu Parhaimmat seksiasennot transu seuraa / Voksen joensuu Seksilelut netistä big brother alaston parhaat seksilelut big. Voit siis unohtaa lehtien henkilökohtaiset ilmoitukset ja baaritiskit.\nHuonoilla sivustoilla aikaa tuhlaantuu aivan turhaan, ja seuraa on miltei mahdotonta löytä. Tällä sivustolla esittelemme, miten löydät seksiseuraa tehokkaasti ja vaivattomasti Suomesta. Jos et ole kiinnostunut vinkeistämme sen suhteen, miten löydät seksiseuraa netistä, oikeassa sivupalkissa on lyhyesti mainittu parhaat deittisivustot. Löytyisikö tätä kautta mulle mukavaa miesseuraa vapaasta noin 35-55v miehestä?\nTäyspitkät hardcore porno videot, kokoillan pornofilmit, anaaliseksi, suomalaiset amatörivideot, ryhmäseksi, pornotähdet. No other sex tube is more popular and features more My Little Pony canon eos 500d gigantti pano seksi. Ilmaista pk-seuraa sen sijaan sivustolta voi etsiä vapaasti ja omien mieltymystensä mukaan. Se on eränlainen nostalginen kunnianosoitus menneiden vuosikymmenien seuranhakukäytännöille.\nC-Datessa ei tarvitse teeskennellä etsivänsä vakituista parisuhdetta, jos ei sellaista ole hakemassa. Tämä sivu on luotu kaikille, jotka haluavat löytä seuraa netistä. Tämän vuoksi ilmoittajat, jotka toivoivat löytävänsä nimenomaan seksiseuraa, alkoivat käyttä päiväkahviseuraa eränlaisena kiertoilmauksena.\nNykyän PK-seura ei ole ilmaisuna enä niin yleinen. Paras paikka PK-seuran hakemiseen on nykyän ehdottomasti netti. Ennen treffi- ja päiväkahviseuraa haettiin lähinnä baareista, lehtien henkilökohtaisista ilmoituksista tai tuttavien kautta. Voit kokeilla ja liittyä jäseneksi täysin ilmaiseksi ja nimettömänä, mutta lisäominaisuudet ovat maksullisia. Täysin Ilmainen Treffipalvelu vai Edullinen Maksullinen Deittipalvelu? Muistathan myös että jaat tietojasi harkitusti, koska toisessa pässä voi olla kuka tahansa. Perusjäsenenä saat saa lisäksi päivittäisiä kumppaniehdokkaita sekä voit ottaa ensi askeleita tutustuaksesi toisiin jäseniin. Sana sai alkunsa erilaisten lehtien henkilökohtaiset ilmoitukset palstoilta. Palveluissa, joissa on mahdollista hakea pelkkä seksiä, löytyy helposti uusia samanhenkisiä tuttavuuksia.\n50plusmatch on erikoistunut palvelemaan kypsempän ikän ehtineitä, ystävyys- tai parisuhdetta etsiviä ihmisiä. . Suosittelemme ylläolevia palveluja, joihin useimpiin voit kirjautua ilmaiseksi ja voit sitten kokeilla palvelua ilmaiseksi. Enä ei tarvitse tyytyä vain sellaiseen seuraan, mitä seksileluja netistä nais seuraa kulloinkin sattuu löytämän. Siirry C-Dateen, vaihtoehto #3: NaughtyBook, naughtyBook on yksi toimivimmista ja suosituimmista sivustoista pk-seuran hakuun.\nLive sex chat sexy shemales\nSeksi teija seksiseuraa kotka