Nipvet: 1491: Amerikka ennen Kolumbusta\n1491: Amerikka ennen Kolumbusta\nCharles C. Mann, 1491: Amerikka ennen Kolumbusta. Englanninkielisestä alkuteoksesta 1491: New Revelations of the Americas Before Columbus (2005, 2011) suomentaneet Milla Karppinen ja Leena Teirioja. Into Kustannus, Viro, 2011.\nUutisissa vilahtelee silloin tällöin uusia arkeologisia löytöjä: hopeakätköjä, päällikköjen hautoja, kaupungin perustuksia, uponneita laivoja. Vaikka löydöt ovat tietenkin mielenkiintoisia ja arvokkaita, ne harvoin muuttavat rajusti käsitystämme omasta historiastamme. Toisaalta Kolumbuksen löytöretkiä edeltäneen Uuden Mantereen arkeologia on tehnyt vielä viime vuosinakin käänteen tekevää työtä. Tehtävä on ollut moni tavoin vaikea: vähäiset kirjoitukset paloivat hätäisten konkistadorien rovioissa, ja - lukuunottamatta Mesoamerikan ja inkojen kivirakennuksia - jälkiä on vähän, ja niitä on vaikea löytää. Alkuperäisasukkaiden kulttuurien ja aseman lisäksi koko esikolumbiaaninen maisema on poliittinen kysymys.\nMannerta pidetty harvaanasuttuna luonnontilaisena paratiisina, jossa kivikautiset alkuasukkaat elivät "harmoniassa" luonnon kanssa. Uudet löydöt, jotka yhdysvaltalainen tietokirjailija ja journalisti Charles C. Mann kokoaa kirjaansa 1491: Amerikka ennen Kolumbusta (2011), eivät sovi yhteen perinteisten käsitysten kanssa: Amerikkojen alkuperäisväestö oli aiempia arvioita suurempi, sen kulttuurit olivat vanhempia, kehittyneempiä, verkoistuneempia ja laajemmalle levittäytyneitä kuin on aiemmin arvioitu, ja merkittävä osa koskemattomasta luonnosta syntyi vasta Kolumbuksen saapumisen jälkeen.\nVanhalla mantereella ihmiset olivat altistuneet eläimistä ihmisiin siirtyville taudeille: esimerkiksi linnuista peräisin olevalle influenssalle, karjasta peräisin olevalle tuhkarokolle ja hevosista peräisin olevalle isorokolle. Amerikan asuttaneet kansat polveutuvat lopultakin sangen pienestä Beringin maakannaksen ylittäneestä ihmisryhmästä. Geneettinen homogeenisyys ei sinänsä ole hyvä tai huono asia, mutta monimuotoisuus ylipäätään tarjoaa enemmän välineitä kohdata muutoksia — kääntäen monimuotoisuuden puute altistaa populaation ulkopuolisille shokeille. Intiaanien kohdalla tämä tarkoitti, että harva pystyi torjumaan uudet eurooppalaisten tuomat tulokkaat: tuhkarokon, tulirokon, lavantaudin, isorokon, pilkkukuumeen, hinkuyskän, influenssan, kurkkumädän, vesirokon tai tuberkuloosin. Niinpä taudit riehuivat immunologisesti neitseellisessä maaperässä tappaen altistumisen jälkeen monin paikoin muutamassa vuodessa puolet ja ajan myötä 90 prosenttia alkuperäisestä populaatiosta.\nYhteiskunnat romahtivat, metsät hiljenivät, pellot ja kastelukanavat kasvoivat umpeen. Kun Allan R. Holmberg kuvaili vuonna 1950 Bolivian uumenissa asuvien sironójen lohdutonta ja rappeutunutta kulttuuria, jossa kielestäkin oli kadonnut vaikeammat käsitteet, hän ei tiennyt, että 1920-luvulla isorokko oli kutistanut heimon 3000 hengestä vain 150 henkeen. Kun ensimmäiset silminnäkijät kuvailivat Mississippin jokilaaksoa tai Itärannikkoa tiheästi asutetuksi, vuosia myöhemmin kylät olivat tyhjiä. Uuden Mantereen väestön arveltiin aiemmin olleen vuonna 1491 noin 10 miljoonaa, mutta nykyinen konsensus on liikkunut 54 miljoonan tietämille. Noin 150 vuotta myöhemmin jäljellä oli arviolta kuutisen miljoonaa alkuperäisasukasta. Mann huomauttaa, että vastaava väestökato toistui Siperiassa, kun se joutui kosketuksiin eurooppalaisten kanssa 1700-luvulla. Niin se käy.\nKun kansat Mesoamerikan ja Perun ulkopuolella eivät jättäneet kivirakennuksia tai kirjoituksia jälkeensä, valloittajat ja sittemmin tutkijat ovat pitäneet niitä kehittymättöminä. Perun rannikolta on löytynyt valtavien kaupunkien raunioita valtavine kastelukanavineen, jotka on perustettu joskus 3500 eaa., joten Uusi Manner ei ole kovin uusi. Tämä Norte Chico on yksi kolmesta kulttuurista, joka itsenäisesti keksi hallinnon — muualle se lainattiin. Nykyisen St. Louisin paikkeilla sijainnut Cahokia oli aikanaan suurin kaupunki Meksikon pohjoispuolella ja suurin kaupunki Yhdysvaltojen alueella pitkälle 1700-luvun lopulle. Se autioitui paikallisen kantokyvyn ylityttyä.\nAmazonin valuma-aluetta on pidetty niin vihamielisenä ja vaikeana, ettei se pysty ylläpitämään muutamaa kaskeavaa heimoa suurempaa populaatiota. Varhaisten matkaajien tarinoita valtavista kylistä ja väestöistä on pidetty mielikuvituksen tuotteena — poikkeuksena tietysti mm. brittiläinen tutkimusmatkailija Percy Fawcett, joka kuoli etsiessään Amazonin kadonnutta kaupunkia. Tuoreet tutkimukset ovat löytäneet kanavia, valleja, patoja, kumpareille rakennettujen kylien raunioita, rengasmaisia kaivantoja ja valtavat määrät ruukunsirpaleita ja muita asutuksen jäänteitä alueilta, joissa niitä ei aiemman käsityksen mukaan pitäisi olla. Viidakoiden keskeltä löytyy valtavia hoidettujen terra preta -peltojen jäänteitä, jotka ovat edelleen sademetsän köyhää maaperää monin verroin hedelmällisempiä. Toisaalta kokeet, joissa sademetsää kaadetaan kivikirvein, ovat osoittaneet kaskiraivauksen käytännössä mahdottomaksi: "yksittäisen 1,2-metrisen puun kaataminen alkuperäiskansojen kivikirveellä kesti 115 tuntia — lähes kolme viikkoa kahdeksantuntisia työpäiviä". Amazonilla on arvioiden mukaan tällä hetkellä vähemmän asukkaita kuin vuonna 1491. (Huom. kivikautista teknologian soveltamista voi seurata täällä.)\nMesoamerikkalaiset kulttuurit kehittivät paitsi maissin, joka on painossa mitattuna maailman merkittävin viljelykasvi, myös kestävän viljelytavan. Vaikka milpa tarkoittaa maissipeltoa, kyse on useiden lajien viljelystä samaan aikaan. Tuloksena on monipuolista ravintoa (maissin hiilihydraatit, papujen proteiinit, kurpitsojen vitamiinit ja avocadojen rasvat) ja kestävä maankäyttö, joka ei vaadi lannoitteita tai torjunta-aineita. Meksikossa monin paikoin samoilla pelloilla on viljelty tuhansia vuosia, kun meidän maanviljelymme koti Mesopotamiassa on ollut erämaa saman ajan. Pohjois-Amerikan intiaanien vapauskäsityksen on katsottu vaikuttaneen valistusfilosofien ajatuksiin ja sitä kautta Yhdysvaltain itsenäisyysjulistukseen.\nSilti yllättävintä kirjassa on maisemaa koskeva väite. Mannin esittämien tulosten mukaan huomattava osa Pohjois-Amerikan itärannikon puistomaisista metsistä ja esimerkiksi Amazonin jokivarsista oli ihmisen muokkaamaa. Pohjois-Amerikassa metsien aluskasvillisuus kulotettiin parin vuoden välein, mikä tarjosi ruokaa ihmisille ja eläimille, joita ihmiset söivät tai jotka söivät eläimiä, joita ihmiset söivät. Esimerkiksi arviolta 12% Amazonin alueista, jotka eivät peittyneet vuosittaisten tulvien alle, oli ihmisen muokkaamaa (jotkut pitävät arviota varovaisena). Niillä kasvoi huomattavasti enemmän ihmisen hyödyntämiä kasveja, puita ja pensaita.\nAjatus ihmisen muokkaamasta maisemasta on kohdannut vastarintaa mm. luonnonsuojelijoiden parissa. Heille Amerikka oli vuonna 1491 luonnontilassa, johon meillä on moraalinen velvollisuus se palauttaa. Kuitenkin esimerkiksi suuret preerian valtavat biisonilaumat, uskomattomat muuttokyyhkyparvet ja rajattomat metsät täynnä riistaa ja hedelmiä olivat seurausta alkuperäiskansojen romahduksesta: kun tautien hävittäminä ne eivät olleet hoitamassa tonttejaan, luonto villiintyi. Siten "koskematon" metsä on Kolumbuksen löytöretkien jälkeinen ilmiö. Luonnonsuojelijat ovat perustellusti huolissaan esimerkiksi Amazonin sademetsien tulevaisuudesta, mutta jotkut paikallisista heimoista ovat hyödyntäneet metsää tuhansia vuosia. Näiltä heimoilta olisi paljon opittavaa.\nVaikka historia, ympäristön ja ihmisen suhde sekä aliarvioidut väestömäärät eivät välttämättä ole mitään uutta, lukukokemuksena 1491: Amerikka ennen Kolumbusta on matka vieraaseen maailmaan. Mann vierailee kaivauksilla, haastattelee arkeologeja ja väestötieteilijöitä ja kokoaa tulokset tiiviiksi tietokirjaksi. Journalistisesta tyylistä johtuen argumentaatio on helppo sulattaa, mutta kerronta on samalla hieman hajanaista. Siihen on vaikea palata, ja siitä on vaikea poimia faktoja. Kirja esittää esikolumbiaanisen maailman uudessa valossa ja tasoittaa entisestään kuviteltuja eroja kansojen neuvokkuudessa. Nyt miltei kokonaan kadonneet kulttuurit kehittivät satoja meille tuntemattomia tapoja olla ihminen.\nKirja päättää ponnisteluni Kansojen juurilla -lukuhaasteessa. Sain luettua vain kahdeksan kirjaa, eli saalis oli laihahko.\nJulkaistu elokuuta 09, 2016\nTunnisteet: alkuperäiskansat, antropologia, Charles C. Mann, historia, kansojen juurilla, latinalainen amerikka, mesoamerikka, pohjois-amerikka, ympäristö\nLinnea / kujerruksia 9. elokuuta 2016 klo 23.24\nTodella kiinnostava bloggaus, kiitos! Tässä sitä taas huomaa myös oman epäsivistyksensä Amerikan mantereitten asioissa. Kirja kuulostaa mielenkiintoiselta, voisin tämän lukemista ajatella ihan yleissivistyksen nimissä ja siitäkin näkökulmasta jos joskus saisin jatkettua maantieteen opintojani. Ihailen myös tiivistämisen kykyäsi, todella informatiivista ja kiintoisasti kirjoitettua.\nHatunnosto myös "laihalle" saaliillesi, itsehän ehdin lukea haasteeseen vain kolme kirjaa.\nJuha Makkonen 10. elokuuta 2016 klo 12.06\nKiitos, kiitos. Amerikkojen historia on minulla vähän heikoissa kantimissa, joten kirjassa oli paljon uutta asiaa.\nLukuhaasteen aihe oli mielenkiintoinen, mutta jotenkin sitä sitten lykkäsi siihen liittyviä kirjoja pitkin kevättä.\nArtsi 10. elokuuta 2016 klo 19.20\nAmerikkojen historia on mielenkiintoista, vaikkakin olen keskittynyt enemmän pohjois-osien historiaan. Terra pretasta tuli jokin aikaa sitten mielenkiintoinen dokumentti missä tuumailtiin tarkemmin niiden tarkoitusta ja siinä myös todettiin niiden tolkuton hedelmällisyys joka ilmeisesti osaltaa mahdollisti isompien massojen ruokkimisen. Hyvä bloggaus kaiken kaikkiaan (kuten aina). Tästä sainkin kimmokkeen ottaa hyllystä Hernán Cortésin "Kirjeitä kuninkaalle" jonka harteille on laitettu mm. asteekkien pääkaupungin Tenochtitlánin tuhoaminen vuonna 1521.\nJuha Makkonen 10. elokuuta 2016 klo 22.15\nMann mainitsee tutkimuksesta, jonka mukaan terra pretan tuotto oli jotain 880% parempi kuin ympäröivän maaperän. Se herättää toiveikkuutta. Esimerkiksi David Montgomeryn Dirt: The Erosion of Civilizations (2012) jälkeen toiveikkuudelle on tarvetta.\nPitäisi noihin Cortésin kirjeisiin tutustua joissain vaiheessa.


PS4:n Driveclub palasi suunnittelupöydälle / Uutiset / pelaaja.fi\n11.03.2014 // Kirjoittanut: Jukka Moilanen\nPS4:n odotetun Driveclubin julkaisupäivää saadaan odottaa edelleen, vaikka uusia yksityiskohtia pelin tiimoilta voidaankin saada jo lähiaikoina, kehittäjä Sony Worldwide Studios kertoo.\nStudion johdossa työskentelevä Scott Rohde toteaa IGN-sivuston haastattelussa kehittäjän palanneen takaisin suunnittelupöydälle alun perin viime vuoden puolella ilmestyväksi kaavaillun pelin kanssa. Rohden mukaan Driveclubin ilmestymistä viivästettiin PS4:n julkaisun alla, koska studiossa huomattiin pelin jäävän sille asetetuista odotuksista.\n-Tajusimme, että tekisimme kaikille karhunpalveluksen, jos julkaisisimme pelin ennen sen valmistumista, Rohde kertoo.\n-Uskon, että PlayStationilla olemme ehkä muita valmiimpia hyväksymään sellaisen kulun ja palaamaan piirustuslaudalle varmistamaan, että peli on erinomainen ennen kuin julkaisemme sen.\nRohde ei suostunut haastattelussa kommentoimaan Driveclubin julkaisuaikataulua tai vahvistamaan edes pelin ilmestymistä tämän vuoden puolella. Lisää yksityiskohtia pelistä lupaillaan kuitenkin kerrottavan lähiaikoina.\nAssassin’s Creed Origins ja For Honor: Marching Fire Edition pian osaksi Xbox Game Pass -tarjontaa\nMake93\tTi, 03/11/2014 - 10:12\nSaa ollakki sit hyvä kerta julkasuun ensin luvattu peli tuleekin yli puoli vuotta jäljessä.\nAirus\tTi, 03/11/2014 - 11:48\nDriveclub vaikutti alkuun umpitylsältä ja hengettömältä tuotokselta, joka kuitenkin sai loppusyksystä kiinnostuksen heräämään. Julkaisussa sen ei olisi tarvinnut olla laadultaan, kuin keskinkertainen ja varmasti olisi myynyt kohtuullisesti. Nyt taas kun peliä ei vieläkään näy, niin on vaikea sanoa mitä tältä enää odottaa ja totta kai panokset kovenevat, kun peli myöhästelee.\nMastaKillah\tTi, 03/11/2014 - 14:06\nLainaus käyttäjältä Make93\nOlen tähän ratkaisuun varsin tyytyväinen, koska kuten Airus tossa totesikin, niin Driveclub näytti paskalta. Ehkä kehittäjätkin lopulta tajusi kritiikin myötä, ettei ne ei oo tehnyt mitään muuta, kuin lyöneet Need For Speedin ja Race Driver Gridin yhteisen äpärälapsen kansiin. Mielestäni tässä vaiheessa on hyvä päätös tehdä asiat alusta asti uudestaan, ja toivon mukaan paremmin tällä kertaa. Toivottavasti sieltä saataisiin edes puoliksi simulaattorimainen kaahailu. Näitä epärealistisa arcaderalleja on nähty jo kyllästymiseen asti ja lisää tulee muutenkin +1 peli per/vuosi, vaikkei tätä koskaan julkaistaisikaan.\nsnaketus\tTi, 03/11/2014 - 14:25\nTää on niin isku vyön alle tämän pelin kohdalla, TAAS! Toivottavasti pelistä tämän myötä tulee sitten myös paljon parempi kokemus ja seuraava uutinen koskien peliä ei ole "DriveClub on peruttu".\nSaatana\tTi, 03/11/2014 - 15:30\nMitenkäs nää pleikkarin autopelit tuppaa aina venähtämään. Muistaakseni Gran Turismoilla on jotain samanhenkistä historiaa...\nTemposaur\tTi, 03/11/2014 - 16:11\nLainaus käyttäjältä Saatana\nEi pidä paikkaansa, sillä Gran Turismon tuotantoaika on pitkä vain sen vuoksi, että pääsuunnittelija kiertää ympäri maailmaa ajelemassa kilpaa ja keksimässä peliin tarpeellisia lisäominaisuuksia, kuten auton vahausta ja selkeiden alkuvalikoiden epäselkeyttämistä ja erilaisten fuusiojazz-biisien etsimistä peliin.\nProvenmental\tTi, 03/11/2014 - 16:51\nLainaus käyttäjältä SaatanaMitenkäs nää pleikkarin autopelit tuppaa aina venähtämään. Muistaakseni Gran Turismoilla on jotain samanhenkistä historiaa...Ei pidä paikkaansa, sillä Gran Turismon tuotantoaika on pitkä vain sen vuoksi, että pääsuunnittelija kiertää ympäri maailmaa ajelemassa kilpaa ja keksimässä peliin tarpeellisia lisäominaisuuksia, kuten auton vahausta ja selkeiden alkuvalikoiden epäselkeyttämistä ja erilaisten fuusiojazz-biisien etsimistä peliin.\n:D Kieltämättä vähän sama mielikuva muodostunut minullekin kyseisestä herrasta. Mutta toivottavasti tästä nyt tosiaan sitten tehdään kerralla hyvä peli, että ei tule joko mitään puolivillaista raakiletta tai että tämä jää eräiden muiden pelien kanssa loputtomaan kehityslimboon josta julkaistaan sitten väkisin jokin alunperin roskakoriin päätynyt viritys, kun muutakaan ei siihen hätään enää löytynyt.\nhenkutin\tTi, 03/11/2014 - 17:10\nKommenttini olikin turha sillä sekotin pelin toiseen....... Sori kaverit :(\nkurrinen123\tTi, 03/11/2014 - 17:32\nParempi näin. Eipähän ole buginen kökkäre. Ei mikään kiire minun puolestani. Kohtaa tulee Infamous ja vaikka mitä muita upeen tuntuisia pelejä. Ja ilmaista kannattaa odottaa. ;)\nHifisti\tKe, 03/12/2014 - 02:36\nIlmaista? Jos tuosta se PS+ versio tulee niin eikös sen pitänyt olla vain laajennetun demon kokoinen vai muistanko nyt ihan väärin?


Hirsirunkoinen mummonmökki/ pientalo, Möki...\nHirsirunkoinen mummonmökki/ pientalo\nIlmoitustyyppi: Myydään Ilmoitus jätetty: 25 heinäkuuta 18:51\nHuoneita: 4 Pinta-ala: 56 m²\nMyytävänä kodikas mummonmökki ja tontti 3800 m2 rakennuksineen yksityistien varrella. Kaikki oleellinen käytössä tarvittava irtaimisto kuuluu myös kauppaan, mm. huonekalut, lamput, TV, radio&cd- järjestelmä, sähköpatterit(2), keittiön laitteet ja astiasto sekä esim. pihassa tarvittavat työkalut, ruohonleikkuri, pihakeinu, ulkokalusteet, jne.\nLisäksi tontilla ulkosauna, aitta, iso varasto- liiterirakennus sekä saunapuille oma liiteri. Ulkogrilli. Ulkokäymälä. Sähköt uusittu v. 2007 (mökki & sauna). Hyvälaatuinen kaivovesi (kaivosta vesiputki sisälle). Ei viemäröintiä, saunasta pesuvedet imeytyskaivoon. Venevalkamaoikeus n. 200 m läheiseen Suuri- Kortteisen rantaan sekä käyttöoikeus yhteisiin vesialueisiin.\nLähistössä kangasmaastoa, joissa mahdollisuus retkeilyyn, ja n. 5 km mökiltä laavupaikka puron varrella.\nTontilla & liitereissä vuosiksi eteenpäin polttopuuta pinottuna. Paikka on rauhallinen, muuten normaaleja ympäristön maatilojen työn ääniä. Naapurissa pihattonavetta ja lehmilaitumia.\nMaisemissa kattava kirjo kesän lintuja ja joitakin peto- sekä vesilintuja. Sopiva seutu muuttolintujen seuraamiseen.\nKiinteistö ollut omistuksessani vuodesta 2006. Säännöllisesti siitä on pidetty huolta, ja kunnostettu tarpeen mukaan. Tehdyt remontit dokumentoitu. Näytöt sovittaessa.


Ex-poliisiylijohtaja Paatero: "Vastaanottokeskuksissa on alettu järjestäytyä – vaarallisesta ilmiöstä vaietaan" | Yle Uutiset | yle.fi\nEx-poliisiylijohtaja Paatero: "Vastaanottokeskuksissa on alettu järjestäytyä – vaarallisesta ilmiöstä vaietaan"\nViranomaiset antavat silotellun ja liian positiivisen kuvan tämän hetken tilanteesta vastaanottokeskuksissa, sanoo entinen poliisiylijohtaja Mikko Paatero.\nMikko Paatero. Kuva: Docendo / Veikko Somerpuro\n7.9.2016 • Päivitetty 8.9.2016 06:46\nViime vuonna poliisiylijohtajan tehtävästä eläkkeelle jäänyt Mikko Paatero on huolissaan vastaanottokeskuksissa esille tulleesta ilmiöstä.\n– Tietyn tyyppiset turvapaikanhakijat ovat alkaneet järjestäytyä vastaanottokeskuksissa. He ovat luoneet järjestelmiä, joiden johtajat pitävät kokonaisuuden tiukasti käsissään, sanoo entinen poliisiylijohtaja Mikko Paatero Ylelle.\nPaateron mukaan osa turvapaikanhakijoista ei poistu Suomesta, kun he saavat kielteisen päätöksen.\n– Silloin kun nämä henkilöt saavat kielteisen päätöksen ja häviävät vastaanottokeskuksista maan alle, tilanne on äärimmäisen arvaamaton, Paatero sanoo.\nPaateron mukaan tällainen tilanne on otollinen esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden rekrytoinnille.\n– Uskon, että Suomessa toimivat rikollisjärjestöt alkavat rekrytoida omiin ryhmiinsä tietyn tyyppisiä turvapaikanhakijoita, jotka ovat saaneet kielteisen päätöksen ja aikovat jäädä Suomeen, Paatero sanoo.\nEntinen poliisiylijohtaja uskoo, että Suomeen voi tulla myös kokonaan uusia järjestäytyneen rikollisuuden ryhmiä.\n– Toinen uhkakuva on, että Suomeen tulee kokonaan uusia järjestäytyneen rikollisuuden ryhmiä, joita kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneet perustavat, Paatero sanoo.\n"Aseellisen koulutuksen saaneita enemmän kuin on annettu ymmärtää"\nEntinen poliisiylijohtaja sanoo olevansa huolissaan myös siitä, että useilla turvapaikanhakijoilla on aseellinen koulutus.\n– Kyllä se on ilman muuta selvää, että näitä on paljon enemmän kuin on annettu ymmärtää. Osalla heistä on varmasti ihan oikeat turvapaikanhakemisperusteet, mutta osa on lähtenyt erilaisia tilanteita pakoon. Ja sitä emme tiedä, miten he sitten suhtautuvat, jos saavat Suomesta kielteisen päätöksen, Paatero sanoo.\n– Minä en halua sitä kommentoida. Viranomaisilla on siitä varsin selkeä kuva. Poliisi saa kertoa tarkempia lukuja, jos katsoo sen aiheelliseksi.\n"Poliisi on hiljaa ja ministeriön virkamiehet antavat liian positiivisen kuvan"\nMikko Paatero sanoo, että tämän hetkisestä vastaanottokeskusten tilanteesta vaietaan. Viranomaiset antavat tilanteesta silotellun ja liian positiivisen kuvan.\nKuka antaa siloteltua kuvaa, onko se poliisi?\n– Poliisi pyrkii kyllä kertomaan oikeat tiedot, mutta poliisikin on nyt julkisuudessa hiljaa.\nKuka sitten antaa siloteltua kuvaa?\n– Lähinnä sisäministeriön virkamiesjohto, Paatero sanoo.\nOnko tilanne poliitikkojen tiedossa?\n– Kyllä luulen, että poliisi on tätä tilannetta poliitikoille hyvin tarkkaan kertonut, ja he ovat ajan tasalla. Tätä keskustelua ei ole kuitenkaan käyty julkisuudessa.\nPoliisitarkastaja kommentoi Paateron väitteitä: Vastaanottokeskuksissa on mahdollista syntyä erilaisia verkostoja ja hierarkioita 7.9.2016\nPäivi Nerg: Ei viitteitä järjestäytymisestä vastaanottokeskuksissa 7.9.2016\nKotimaapoliisiylijohtajaMikko Paateroturvapaikkahakemuksen hylkääminenturvapaikanhakuajoradatjärjestäytynyt rikollisuuspoliisiTurvapaikkahakemuspoliisipäällikötpelastuspalvelulainvalvontamuuttoliikeviranomaisetvirkamiehetrekrytointi


Koulutusta valitsemassa | Keskustelu | Anna\nViestiketju osiossa 'Opinnot ja kurssit' , käynnistäjänä Mies1985, 16.02.2011.\nHei. Olen reilusti yli parikymppinen mies ja hakemassa tulevassa yhteishaussa ammatillista perustutkintoa opiskelemaan. Minulla ei ole aiempia tutkintoja joten vaihtoehtoni rajoittuvat siksi juuri ammattiopistoihin. Motivaationa ammattikoulutuksen suorittamiselle on myös jatko-opiskelukelpoisuuden parantaminen.\nOlen suht sosiaalinen ja mukava mutta en ollenkaan äänekäs ryhmätyöskentelijä enkä myöskään koe soveltuvani hyvin puhtaalle hoitoalalle joka sisältää runsaasti ihmisten koskettelua. Harkitsin (ja hain) aiemmin nuoriso-ohjaajan uraa ja kokeilin myös tätä ammattia. En kokenut itselleni sopivaksi runsaan lasten kanssa työskentelyn ja osittain työn 'vartijamaisen' luonteen takia johon ei konkreettista tekemistä hirveästi sisältynyt, vaikka tämä saattoi heijastella vain ko.työpaikkaa.\nOlen nyt miettinyt seuraavia aloja:\nViittomakielen ohjaaja: Kuulostaa paperilla hyvin mielenkiintoiselta ja työkuva voinee olla melko laaja. Hyviä puolia on se että olen yleensä ottaen kielellisesti motivoitunut ja lahjakkaaksi kehuttu (opiskelen sivutoimisesti useita kieliä) ja viittomakielen oppiminen olisi hienoa. Hyvää on myös se että kyse on ohjaustyöstä eli ihmisiä ei tarvitse kosketella eikä 'ronkkia'. Huonoja puolia tässä näen sen että saattaa joutua työskentelemään kehitysvammaisten tai lapsiryhmien kanssa (yksittäisen lapsen avustaminen minulle vielä sopisi) ja en ole hirveän motivoitunut näihin tehtäviin. Toisena pelkonani on ammattitaidon hukkaan meneminen eli työllistyminen tapahtuu suurempaa ammattitaitoa vaativattomalla työpaikalla muiden alojen osaajien (erilaiset hoitajat, epäpätevät jne.) kanssa. Joittenkin kuulemieni työharjoittelukokemusten perusteella olen tämän näkemyksen muodostanut.\nOlen ymmärtänyt että tällä alalla voi koulutuksessa erikoistua haluamalleen alalle ja minua näistä eniten kiinnostaa mielenterveys- ja päihdepuolen hommat, vaikka saattaakin olla henkisesti raskasta. Tämä vaikuttaisi olevan ainoa suuntautumisvaihtoehto joka ei sisällä varsinaista ihmisten hoitamista/koskettelua ja sisältäisi työskentelyä yksinomaan tai lähes yksinomaan älyllisesti normaalien mutta ongelmaisten aikuisten tai nuorten kanssa. Haluaisin tietää tarjoavatko kaikki opistot tasapuolisesti tätä erikoistumismuotoa ja onko käsitykseni työkuvasta oikea? Ymmärtääkseni harjoitteluun kuuluisi silti useampi viikko lasten kanssa mellastamista ja hoitoteoriaa mutta voisin kestää ne pienenä osana koulutusta jos tie niiden läpi voisi mennä vaikka jonkinlaisen henkilökohtaisen avustajan työhön minkä kokisin sopivan minulle erittäin hyvin.\nJos minulta on jäänyt huomaamatta joitakin samankaltaisia ammatteja/koulutuksia niin olisin kiinnostunut kuulemaan. Ennen kaikkea olen kiinnostunut kuulemaan mitä ajattelette näistä vaihtoehdoista ja mihin minun kannattaisi eniten panostaa?\nMies1985 sanoi: ↑ Näytä alkuperäinen viesti\nHuonoja puolia tässä näen sen että saattaa joutua työskentelemään kehitysvammaisten tai lapsiryhmien kanssa (yksittäisen lapsen avustaminen minulle vielä sopisi) ja en ole hirveän motivoitunut näihin tehtäviin.\nSinulla on hieman kummallinen käsitys kuuroudesta. Se ei ole sama asia kuin kehitysvammaisuus. Hyvin harvalla kehitysvammaisella ne vammat ovat niin laaja-alaisia, että niihin liittyy myös kuurous. Huomattava enemmistö kuuroista on aivan tavallisia ihmisiä etkä erottaisi heitä esim. katukuvasta mitenkään.\nTekstistäsi pisti silmään tuo moneen kertaan toistuva "ihmisten koskettelu" sekä tuo lähihoitajan yhteydessä sanomasi: " lähes yksinomaan älyllisesti normaalien mutta ongelmaisten aikuisten tai nuorten kanssa."\nNäiden lausahdusten takia en kyllä suosittelisi sinulle kumpaakaan ammattia tai ylipäätään mitään sosiaalista- tai hoitoalan työtä. Sinulla on ehkä jopa loukkaava katsantokanta tiettyihin ryhmiin. He ovat älyllisesti ihan yhtä normaaleja kuin sinä tai minä, hieman eri tavalla vain.\nVarsinkin lähihoitajan on pystyttävä työskentelemään kaikenlaisten ihmisten kanssa, niin nuorien, vanhojen, lapsien kuin niiden kehitysvammaistenkin. Ja kyllä heihin on myös pystyttävä koskemaankin. Empaattisuus ja avarakatseisuus on mielestäni hoitotyössä olevien ehdottomia kriteereitä.\nMinäkään en usko sinun soveltuvan hoitoalalle. Jos kerran olet kielellisesti lahjakas, voisitko ehkä ajatella matkailualaa? Perustutkinto on tasoltaan ammatillinen.