Touko Aalto tekee vihreistä koko maan puoluetta Mauri Pekkarisen opein. | Image\nMauri Pekkarinen on Keski-Suomen tunnetuin poliitikko. Nyt kun Touko Aalto haluaa tehdä vihreistä Suomen suurimman puolueen, opit kannattaa hakea Pekkariselta.\nEteisen seinällä on Raija Pekkarisen kuva, vieressä on Raija Pekkarinen.\n”Tervetuloa nyt kumminkin. Täällä on ruuan tuoksu, mutta se ei ole valmista.”\nOn perjantai yhdeksäs helmikuuta. Mauri Pekkarinen on tullut puhemiesbemarinsa kyydissä Helsingistä kotiinsa Jyväskylään. Vielä Heinolan kohdalla näytti siltä, että matkassa menisi pidempään. Siksi ruoka ei ole valmis.\nNyt pöytään on katettu kahvikupit neljälle. Pekkarisen autonkuljettaja Seppo on tähän jo tottunut. Raijalla on aina jotain tarjolla, kun hän käy.\nRaija vääntää uunia kovemmalle. Hän on tyylikäs ja huoliteltu, lyhyet hiukset on kauniisti föönattu.\n”Syökää nää nyt ensin, sitten saatte oikeeta ruokaa”, hän sanoo ja kantaa pöytään mikrossa lämmitetyt annokset: Fazerin marjapiirakkaa ja nougatjäätelöä.\nMauri Pekkarinen istuu ikkunan viereen ja heittää vaaleanpunaisen kravattinsa seinän vieressä olevaan syöttötuoliin.\nYlen ykkösellä soi kuubalainen musiikki.\nPekkariset ovat asuneet viisi vuotta tässä 113-neliöisessä rivitaloasunnossa Samulinniemessä. Sitä ennen heillä oli talo aivan Päijänteen rannalla muutaman kymmenen metrin päässä. Nyt yhdessä entisen kodin vieressä sijaitsevassa järvenrantatalossa asuu Mauri Pekkarisen mukaan lottovoittaja.\nJärvenrantatalon tilalle Pekkariset ostivat vuonna 2015 vanhan koulun Oittilan kylästä, jossa he nykyään viettävät suuren osan siitä ajasta, jonka Pekkarinen on Jyväskylässä. Varsinkin Raija viihtyy Oittilan yli neljä metriä korkeiden huoneiden avaruudessa paremmin kuin täällä, lapsiperheen asunnossa. Seuraavana päivänä mennään taas.\n”Mikä vaihe sulla on Raija siellä?”\n”No tässä on sellanen vaihe, että on ihan vääränlaista riisiä.”\n”Me päästään huomenna lähtemään vasta kahdeltatoista.”\nEnnen Oittilaan lähtöä Pekkarinen on luvannut tulla käymään Touko Aallon kotona Puistotiellä Jyväskylän keskustassa. Se on sattumalta sama talo, jossa Raija ja Mauri ovat asuneet 1970-luvulla. Heillä oli siellä kaksio vähän aikaa.\nRaija toivoo, että Mauri ei myöhästyisi kahdestatoista. Oittilaan on tulossa lapsia ja lapsenlapsia kylään. Uusi palju on tarkoitus testata vävyn kanssa.\nMauri Pekkarinen kertoo, että maisemat Oittilassa ovat upeat, mutta eivät tienoon upeimmat.\n”Mä en ole hirveän katkera, koska hienompi, jonka tiedän siinä selkeästi olevan, on Sebastian Vettelillä.”\n”Ei olla käyty, mutta arvellaan et on hienompi”, Raija sanoo.\nEduskuntavaalien alla vuonna 2015 Touko Aaltoa haastateltiin Ylen vaaligalleriaan. Neljän minuutin haastattelu. Hän istui jämäkkänä tuolilla, kädet polvien päällä ja heilui vähän vasemmalta oikealle. Sängen tilalla oli lyhyt tukka. Päällä oli puku mutta ei kravattia.\nEhkä häntä jännitti. Jo kaksissa edellisissä vaaleissa vihreät oli ollut melko lähellä saada kansanedustajan Keski-Suomesta. Voisiko se olla mahdollista nyt? Voisiko Keski-Suomen ensimmäinen vihreä kansanedustaja olla Touko Aalto?\nKun aikaa oli jäljellä minuutti seitsemäntoista sekuntia, Aalto sanoi: ”Nyt on aika investoida raiteisiin, muun muassa oikoratayhteys Jyväskylä–Tampere-välillä.”\nSekö on Suomen tärkein liikenneinvestointi? toimittaja kysyi.\n”Se on yksi järkevä investointi, kun mietitään tasapuolisesti niin pääkaupunkiseudun kuin maakuntien yhteisiä infrahankkeita. Se on koko Suomen etu, että kaikki paikat on hyvien yhteyksien päässä.”\nLupaatko sinä sen tällä vaalikaudella?\n”Tällä tulevalla vaalikaudella minä en lupaa mutta tehdään perusteet, kuten Mauri Pekkarinenkin aikoinaan teki. Jos ei saada siltaa, tehdään sillan perusteet ja sit myöhemmin, kun on sillan perusteet tehty niin tehdään sit silta”, Aalto sanoi ja hymyili.\nSe oli hyvä sutkautus. Pekkarinen on tunnettu siitä, että hän pitää eduskunnassa Keski-Suomen puolta. Hänen äänimääränsä vuoden 2003 eduskuntavaaleissa, 12 164, on suurempi kuin kellään toisella keskisuomalaisella ehdokkaalla koskaan.\nAalto tunsi Pekkarista jonkin verran. Hän oli istunut tämän vieressä kaupunginvaltuustossa vuodesta 2012. Siellä tuli vitsailtua. Eduskuntavaalien alla hän kävi jopa Pekkarisen ja Lauri Ihalaisen vaalitilaisuudessa Viitasaarella, josta hänen silloinen vaimonsa Johanna Pietiläinen on kotoisin.\nKun Pekkarinen ja Ihalainen huomasivat Aallon yleisössä, he antoivat tämänkin puhua. Puheenvuoro käsitteli talouspolitiikan suhdetta työhön, koulutukseen, ympäristöön ja eriarvoisuuden vähentämiseen. Läpi menee, Mauri Pekkarinen ajatteli.\nPekkarinen oli oikeassa. Läpi meni, eikä edes huonoimmalla äänisaaliilla. Eduskunnassa Aalto kiinnitti huomiota. Tuota kannattaa pitää silmällä, kansanedustaja Arto Satonen sanoi tutulleen.\nKuntavaaleissa kaksi vuotta myöhemmin Touko Aalto oli Jyväskylän äänikuningas. Pekkarinen oli toinen.\nAallon vetämänä vihreistä tuli Jyväskylän suurin puolue. Kun Aalto valittiin vihreiden puheenjohtajaksi pari kuukautta myöhemmin, hän ilmoitti, että aikoo tehdä seuraavaksi saman koko Suomessa.\nTouko Aalto asuu kommuunissa mutta kämppispariskunta, Aallon pitkäaikaisia ystäviä, ei ole kotona. Paita on punainen ja siinä on Hurriganes-basisti Cisse Häkkisen kuva.\nEteisessä on hämärää. Vaalea nainen vaaleansinisessä paidassa tulee tervehtimään. ”Iris”, hän sanoo, ja katoaa huoneeseen vasemmalla.\nAalto on kattanut pöydän valmiiksi. Kauraleipää ja kauramaitoa. Mauri Pekkariselle on oma pieni lehmänmaitopurkki ja Ballerina-keksejä vadelmatäytteellä. Aalto epäilee, että kauramaito voi olla Pekkarisesta vähän oudon makuista.\nMutta Pekkarista ei näy, vaikka kello on jo monta minuuttia yli yksitoista.\nAalto alkaa kertoa nuoruudestaan.\n”Suomen kiertämisen alotti kun pelasi jääkiekkoa Joensuun Jokipojissa…”\nSilloin maakunnat tulivat tutuksi. Aallosta on hauskaa nähdä nyt samat paikat uudessa valossa: lapsena asiat näyttivät toisenlaisilta kuin 34-vuotiaana poliitikkona.\n”Kertokaa työ vähän mikä teidän tarina on!”\nSitten Mauri Pekkarinen soittaa. Hän puhisee puhelimen toisessa päässä: mä jouduin etsimään sun numeron…\nPekkarinen ei ole päässyt sisään, vaikka on painanut melkein kaikkia summereita. Rapussa on kaksi Aaltoa, sekin on sekoittanut Pekkarista. Eikä hänen puhelimessaan ollut Aallon numero toiminut; Aalto poisti vähän aikaa sitten eduskunnan numeron käytöstä. Se oli Jussi Halla-ahon vanha numero ja sinne tuli kaikenlaista kummallista.\n”Ekaa kertaa kun pääsi eduskuntaan menemään junalla ton Maurin kanssa, niin Maurilla oli sellasia pieniä donitseja. Niitä mä yritin etsiä kaupasta. En löytänyt, mutta tällasia pieniä keksejä löysin. Muistan, että tykkäsit”, Aalto sanoo keittiössä.\n”Joo nää oli yhden ajan suosikki. Mulla aina vaihtuu nämä. Nykyään tämän sijasta siinä täytyy olla suklaata”, Pekkarinen sanoo.\nRaijalla sellaisia keksejä on. ”Ei Raija muuten olisikaan mun vaimo.”\n”Hei muuten mä tiedän, et sitä mielellään tekeytyy köyhäksi, mutta että niin köyhä ettei lusikkaa olis”, Pekkarinen sanoo ja katsoo vihjaavasti kahvikuppiinsa.\nSitten hän kuiskaa: ”Sokeria…”\n”Tää on eka kerta, kun mä teillä nyt käyn. Mut seuraavan kerran mä tuon itse sokerit mukana.”\nAalto availee kaappeja.\n”Missähän sitä on.”\n”Itse asiassa mä en kyllä juurikaan käytä sokeria, vakavasti puhuttuna.”\nSokeria ei löydy. Pekkarinen keinuu tuolillaan ja kaivelee laatikoita vieressään. Hän etsii veistä, jolla voisi puolittaa laskiaispullan.\n”Mä otan ihan pienen palan siitä, et en mä paljon ota.”\n”Mä olin huonosti varautunut”, Aalto sanoo.\n”Touko kyllä sun kannattaisi kuule vaimo vaan ottaa. Vaimon hyvä puoli on, että jos ei muuta niin se ainakin sanoo mitä pitää…”\nTässä he istuvat. Pekkarinen on 70-vuotias valtiomies; varapuhemies ja viiden hallituksen ministeri, joka on ollut mukana luomassa arvonlisäverojärjestelmää, uudistamassa kuntalakia ja valtionosuusjärjestelmää, viemässä Suomea eu:hun...\nHän on yksi tunnetuimmista keskisuomalaisista ja symboli sille Suomelle, jonka suuntaa keskustalainen politiikka on vuosikausia ollut ohjaamassa.\nTouko Aalto taas haluaa napata ”Suomen suurin” -tittelin keskustalta, tehdä kaupunkilaispuolueesta pääministeripuolueen. Sellaisen haaveen toteutumiseen hän tarvitsee ääniä muualtakin kuin suurista kaupungeista.\nEtunaan Aallolla on maailman muuttuminen, haasteenaan – niitä hänellä riittää.\n”Kyllä sitten Touko, kun mä kuuntelen monia teikäläisiä, niin kyllä ne nyt aika kaukana on siitä mitä me keskustassa ajatellaan.”\nCity-vihreät ovat kuulemma tulleet näyttöjä pitkin.\n”Haluatko, että haen puhelimen tuolta ja näytän sulle sitä hyökkäystä, mikä viimeksi on tullut vastaan kun puhuin koko Suomen asiasta?”\nPekkarinen viittaa Helsingin Sanomiin kirjoittamaansa mielipidekirjoitukseen, jossa hän sanoi, että liikenteen, koulutuksen ja tutkimuksen resursseja ei tulisi keskittää enempää pääkaupunkiseudulle, koska muuttoliike Helsinkiin on muutenkin voimakasta.\nTouko Aalto sanoo, että hän voisi kertoa vaikka kuinka pitkään ”vihervihasta”, jota hän joutuu maakunnissa kohtaamaan. Hänen mukaansa kierroksilla pitää olla ”lenkkarit jalassa”, koska ikinä ei voi tietää, milloin joutuu juoksemaan karkuun.\n”Jos joku ihminen vaikka Helsingin vihreistä sanoo ikäviä asioita, se ei tietenkään tarkoita, että vihreät olisi sitä mieltä. Jos Mauri pitää mun ajattelutapaa jotenkin järjellisyyden haarukassa olevana, niin kuitenkin sitten puoluekokouksen iso enemmistö äänesti sen minun linjani puolueen johtoon. Se kertoo sen puolueen enemmistöstä”, Aalto sanoo.\n”Hyvä niin hyvä niin”, Pekkarinen sanoo.\nNiin. Puolueistaan huolimatta Mauri Pekkarinen ja Touko Aalto löytävät monista asioista yhteisymmärryksen. Esimerkiksi sotesta ja perustulosta he sanovat olevansa yleisellä tasolla pitkälti samaa mieltä. Helsingin vihreät haluaa kaataa sote- ja maakuntauudistuksen, mutta Aalto ehdotti vitsikkäästi Pekkariselle, että heivataan kokoomus sotesta pois mutta toteutetaan maakuntamalli.\nKun Aalto sanoo, että ”koko Suomea pitäisi pystyä kehittämään. Maaseutu ja kaupungit tukee toinen toisiansa. Ei ole yhtä ilman toista”, hän kuulostaa Mauri Pekkariselta.\nMauri Pekkarinen nimittääkin Aaltoa ”toivokseen”. Hän jopa sanoo, että voisi auttaa Aaltoa – siinä tapauksessa, että Keski-Suomeen olisi pyrkimässä joku ”antikeskustalainen vihreä”.\nOnko Aalto siis ”keskustalainen vihreä”? Vahva aluepoliittinen eetos Aallolla ainakin on. Hän puhuu kyllä kaupunkien merkityksestä ja markkinaliberalismista, mutta myös vihreiden uudesta maaseutupoliittisesta ohjelmasta.\nHän haluaa parantaa yrittäjyyden edellytyksiä niin, että ihmisten ei tarvitsisi muuttaa pois kotiseudultaan, ja uudistaa maataloustukijärjestelmän mutta siten, että maanviljelijöitä kuunnellaan. Aallosta olisi tärkeää parantaa tietoliikenneyhteyksiä esimerkiksi Mauri Pekkarisen synnyinseuduilla Kinnulassa ja tarjota ”isännille ja emännille” kannustimia, jotta he voisivat tuottaa energiaa itse tiloillaan sekä tukea ammatillista koulutusta, jotta ihminen löytää opiskelupaikan läheltä kotiseutuaan.\nSellaiset kepulaiset, joiden ajattelussa alkiolaisuus yhdistyy kaupunkilaisuuteen, ovat hyvinkin lähellä ajatteluani, Aalto sanoo. Esimerkiksi Tuomo Puumala, jota Pekkarinen kannatti puolueensa johtoon vuonna 2012. Moni on arvioinut, että osin maakuntatietämyksensä takia Aalto voitti puheenjohtajaäänestyksen.\nKello on puoli yksi. Pekkarinen ei malttaisi lähteä, sillä Touko Aalto on juuri ottanut esiin koulutusleikkaukset. Pekkarinenkin allekirjoitti koulutuslupauksen. Hän sanoo, että ”löperyyttään”, mutta vaalilupauksia nyt tulee tehtyä, sellaista se on. Ammatillisesta koulutuksesta ei hänenkään mielestään kuitenkaan olisi pitänyt leikata.\n”Tervetuloa huomenna Oittilaan.”\nAlun perin oli sovittu, että Pekkarisella olisi myös tänään aikaa neljä tuntia, mutta hänestä se on kohtuutonta. Häntä ei omien sanojensa mukaan koskaan ole haastateltu mihinkään juttuun yli kolmea tuntia.\n”Mä oon sen verran vähemmän kiinnostava.”\nIris Flinkkilä ja Touko Aalto ovat olleet pari puolisen vuotta. Flinkkilän mielestä Aalto partoineen menisi terapiakoirasta. "Sä nypit mun partaa ja mä vähän höpisen soteuudistuksesta."\nKun Mauri Pekkarinen huomaa tietävänsä paremmin kuin muut, hänen silmänsä menevät sirrilleen ja suupielessä alkaa nykiä. Sitten hän sanoo jotain sellaista kuin ”varmaan sinäkin tähän olet perehtynyt mutta kyllä minäkin tästä jotain tiedän” ja kertoo, miten asiat ovat. Heilauttaa vielä päätään puolelta toiselle kuin korvaan olisi mennyt vettä.\nPekkarinen tietää paljon. Jopa omat äänimääränsä hän sanoo ennustavansa aika tarkkaan etukäteen.\nOmassa puolueessaan Pekkarinen on ollut kaupunkilainen maisteri Jyväskylästä, mutta hän on kasvanut Kinnulassa maatilalla, ja on pystynyt vetoamaan erilaisiin äänestäjiin. Hän puhuu pienen ihmisen puolesta ja hankki Ayn Randin Kun maailma järkkyi pian suomennoksen ilmestyttyä, jotta voisi ymmärtää poliittisia vastustajiaan. Hän ei halua näyttää herralta ja kertoo mielellään, että oppi käyttämään kravattia vasta eduskunnassa.\nEduskuntaan Pekkarinen valittiin vuonna 1979 ensimmäisellä yrittämällä, Jyväskylän valtuustoon kolme vuotta aiemmin. Nuoreksi mieheksi mittava tausta: Keskustapuolueen keskushallituksen ja puolueen valtuuskunnan jäsen, JOK:n puheenjohtaja, Kepun K-S piirin toiminnanjohtaja ja ministeri Väyrysen poliittinen sihteeri, yht. maist. Mauri Pekkarinen nyt kaupunginvaltuustoon, vaalimainoksessa luki.\nSilloin teollisuuskaupunki Jyväskylä oli demarivaltainen, mutta nykyään keskustalla ja demareilla on saman verran valtuutettuja. Kun Pekkarinen aloitti, keskustalaisia valtuutettuja oli neljä, nyt 13.\nMutta Jyväskylän äänet eivät ole riittäneet Pekkariselle. Jalkatyötä on tehty ympäri Keski-Suomea. Pekkarinen on kiertänyt maakuntaa ja lähettänyt joulukortteja. Raija on leiponut korvapuusteja ja nuollut postimerkkejä. Vaalimainoksissa on esitelty perhettä. Ympäri Keski-Suomen ulottuneessa tukiryhmässä oli parhaimmillaan noin tuhat jäsentä. Edelleen Pekkarinen käy kerran syksyssä ja kerran keväässä kaikissa Keski-Suomen kunnissa. Aiemmin hän kävi paljon useammin, muttei viime vaaleissa enää nähnyt aihetta, koska uskoi pääsevänsä läpi muutenkin.\nKeski-Suomen äänillä Pekkarinen on päässyt pitkälle. Hän on ollut Paavo Väyrysen valtiosihteerinä, Urho Kekkosen valitsijamiehenä, Suomen sisäministerinä, kauppa- ja teollisuusministerinä, elinkeinoministerinä ja nyt varapuhemiehenä.\n1980-luvun lopulla hän oli Esko Ahon kämppis. He asuivat keskustan nykyisen puoluetoimiston vieressä Apollonkadulla samassa huoneessa, välissään yksi lamppu, ja ”juonivat”.\nToisin kuin ilman papereita asiansa esittävä valtiovarainministeri Erkki Liikanen, pääministeri Harri Holkeri ei heidän mielestään ollut aina kovin kartalla asioista. Ahon kanssa he pystyivät haastamaan tätä erilaisissa asioissa. Heillä oli vaikutusta siihen, että eduskunnan keskustelukulttuuri muuttui pitkistä, pöntöstä pidetyistä puheenvuoroista nopeammaksi debatiksi.\nVuonna 1991 Pekkarisesta tuli Esko Ahon hallituksen sisäministeri. Oli lama. Pekkarisille soiteltiin yöllä, ja kerran Raijalle töihin: ”Teidän miehenne on uhattu murhata.” Raija muistaa, että jopa pappi haukkui hallitusta aamuhartaudessaan.\nPahimpina aikoina perheen lapset eivät halunneet viedä Keskisuomalaista isälleen, koska isä tuli aina pahalle tuulelle. Neljä vuotta meni. Pekkarinen sanoo, ettei muista juurikaan perheasioita sisäministerivuosiltaan.\nSisäministerivuosina syntyi termi pekkarointi, jolla viitataan siltarumpupolitiikkaan, siis kotiinpäinvetämiseen. Sitä käytti esimerkiksi kokoomuslainen valtiovarainministeri Iiro Viinanen.\nPekkarisen mielestä termi on vain positiivinen. 1990-luvun alussa Jyväskylä oli ankaran rakennemuutoksen kourissa, joten Pekkarisesta oli oikein ja kohtuullista, että Jyväskylää tuettiin. Heikkojen puolta pitää pitää ja tietysti omienkin, Keski-Suomestahan hänet on valittu.\nSisäministeripestin jälkeiset ministeriydet olivat helpompia. Vanhasen ensimmäisen hallituksen kauppa- ja teollisuusministerin salkku oli mieluisin, vaikka kyllä toisessakin hallituksessa kelpasi olla lukuun ottamatta ehkä ihan loppua, joka ei ollut ”ihan niin hyvä”. Lopulta Vanhanen joutui eroamaan vaalirahakohun takia. Silloin Pekkarisesta oli lähellä tulla pääministerikin, mutta hän hävisi puheenjohtajavaalin Mari Kiviniemelle.\nYhteensä Pekkarinen on ollut ministerinä yli 12 vuotta, viidenneksi pisimpään Suomen historiassa. Niistä vuosista hän on saanut hyvää palautetta. Hän on kahden yliopiston kunniatohtori. Dosentti Eero Murron tutkimuksessa kolme vuotta sitten hänet nimettiin yli 400 haastattelun perusteella Suomen viime vuosikymmenten vahvimmaksi ja vaikutusvaltaisimmaksi ministeriksi.\nJuha Sipilä ei silti ottanut häntä hallitukseensa.\n”Kun mä olin saanut muutama kuukausi aikasemmin tällasen arvion ja se et Juha Sipilä otti ministerikseen niitä, jotka jäivät tässä arviossa en viitsi sanoa minkälaiselle sijalle, ja sit mä jäin ulkopuolelle niin voi tietysti ajatella… Mutta mä oon lojaali. Mä oon niin monta vuosikymmentä ollut ja saanut keskustalta paljon, niin mä haluan olla lojaali kumminkin.”\nKun hallituksessa toissasyksynä vaihtui elinkeinoministeri, Pekkarinen sanoi haastavansa Juha Sipilän tehtävään ehdottaman Mika Lintilän. Hän hävisi äänestyksen täpärästi. Nyt hän sanoo, ettei olisi edes halunnut ministeriksi.\nHän kertoo olevansa Sipilän kanssa ihan hyvissä väleissä, vaikka ei olekaan tämän kanssa kaikesta samaa mieltä. Hän antaa ymmärtää, että eduskuntaryhmässä on jonkinlaista jakautuneisuutta, mutta minkälaista, sitä hän ei halua avata.\nAsia-argumenteilla Pekkarista on vaikea lyödä. Hänen kanssaan työskennelleet sanovat, että hän osaa asiat poikkeuksellisen hyvin. Kun hän haluaa hahmottaa kokonaisuuksia tai osoittaa hallitsevansa ne, hän piirtää kaavion.\nAsiaosaamisesta huolimatta Pekkarista on pilkattu, esimerkiksi pituudesta ja tupeesta.\n”Sä voit olla yhtä mieltä sun ulkonäöstä ja toinen voi olla toista. Sä oot voinut sairastaa joskus jotain, kokea jonkun ongelman. Joku sillä ilakoi ja toinen ei. Kun puhutaan me too, niin voin sanoa, että me too.”\nJos Suomessa ei järjestetä eduskuntavaaleja ennenaikaisesti, Mauri Pekkarinen on ensi vaalien aikaan ollut 40 vuotta kansanedustajana. Ensi vuoden ehdokkuudestaan hän päättää ”ei mieskuntotestillä”, vaan ”Cooperin testillä”. Jos hän juoksee ”enemmän kuin palveluksensa päättävä varusmies”, hän asettuu ehdolle. Vaaleja hän ei kuitenkaan ole vielä päättänyt. Saattavat ne olla eurovaalitkin, jopa todennäköisesti.\nPekkarisen viimeisin Cooper-tulos, 2 700 metriä, on toissakesältä. Viime kesänä hän ei pystynyt juoksemaan. Häneltä leikattiin keväällä eturauhassyöpä. Hän ei olisi halunnut puhua asiasta julkisuudessa lainkaan, mutta oli pakko. Muuten eduskunnassa olisi ihmetelty, miksi hän on niin pitkään poissa. Sairaslomaa lääkäri kirjoitti neljä viikkoa, Pekkarinen piti alle kolme.\nMauri Pekkarista alkoi paleltaa Oittilassa, joten hän pani pipon päähänsä.\nPekkarinen on lähtenyt. Touko Aalto ottaa uuden nuuskan rasiasta. Hän on puhunut keittiönpöydän ääressä tunteja. Aalto sanoo, että Pekkarinen on vähän niin kuin ”ukki”. Tai ”vanha vinyyli”.\n”Maailma muuttuu mutta Mauri ei.”\nAalto alkaa kertoa siitä, kuinka hänen ja Pekkarisen käsitykset maailmasta ovat hyvin erilaisia.\nMutta politiikkaa Aalto tekee samalla lailla kuin Pekkarinen.\nPekkarinen kuvaa kirjassa Politiikan pikkujättiläinen, että hänelle erityisen tärkeää oli pitää koko ajan yhteyttä kenttäväkeen, tavoittaa se, mikä ihmisen elämässä on sillä hetkellä oleellista ja varata riittävästi aikaa keskusteluille.\nAallon mielestä vaaleissa on kivointa, että saa hyvän tekosyyn varjolla pysäytellä ihmisiä kadulla. Hän sanoo käyvänsä jatkuvasti maakuntakierroksilla, puoluetoverin mukaan ”itseään säästelemättä”. Tuhannen tukijan koneistoa ei ole. Aalto kertoo, ettei lähde kahvi- tai baaripöydästä ennen kuin jonkinlainen yhteisymmärrys ”isäntien kanssa” on saavutettu. Hän on kutsunut itseään ”Teboil-Toukoksi”. Eduskunnan istuntotauolla hän on sopinut menevänsä eräälle maatilalle Seinäjoen kupeeseen kesärengiksi, jotta pääsisi tutustumaan tilallisten arkeen. Valmetin haalari on jo Helsingin-kodissa odottamassa.\nTällaisen toiminnan tavoitteena on valaa uskoa paikallisiin vihreisiin toimijoihin, joita on kuntavaalien jälkeen enemmän kuin koskaan. Sitä kautta muutetaan asenteita keskustalaisessa Keski-Suomessa ja muuallakin, kitketään ”vihervihaa” pienemmistä kunnista, Aalto kertoo. Ja saadaan vihreä puolue näyttämään vähemmän vaaralliselta vaihtoehdolta.\nJyväskylään vihreät on Aallon mukaan tuonut ”resurssiviisasta ajattelua”. Vihreiden kädenjälki näkyy kaavoituksessa, ”pyöräilyn ja kävelyn edistämisessä” ja kampanjoissa muovittomuuden puolesta. Keskusteluja turpeen polton vähentämisestä ja energiatehokkaammista ratkaisuista on käyty, mutta muutos on hidas.\n”Hyvä esimerkki on, että vihreiden aloitteesta tehdään eka maakunnallinen pyöräilyn edistämisohjelma.”\nAallon mukaan sillä, että ihmiset alkavat suhtautua positiivisemmin vaikkapa pyöräilyyn, voi olla suuria vaikutuksia. Hänen ajatuksensa on eräänlainen porttiteoria: kierrätyksestä pyöräilyyn, hiilineutraaliuden kannattajaksi ja vihreiden äänestäjäksi. Pitää puhua siitä, miten politiikka näkyy ihmisen arjessa tämän ”syödessä aamupuuroa”. Kuten Mauri Pekkarinen sanoi, Pihtiputaan mummon asioista tietää parhaiten Pihtiputaan mummo itse. Joten on mentävä Pihtiputaalle.\n”Ihmisen on helpompi ymmärtää konkreettisten asioiden kautta. What’s in it for me”, Aalto sanoo.\nJalkatyö ei näy mediassa. Ennen kesäkuun puoluekokousta Touko Aalto tuli tunnetuksi räyhääjänä, mutta nyt häntä on kritisoitu näkymättömyydestä verrattuna edeltäjäänsä Ville Niinistöön. Aalto ottaa kantaa, mutta harvemmin kuin Niinistö. Kun Helsingin Sanomat julkaisi Mika Lintilän kaivoskannoista artikkelin, joka Aallon mielestä oli propagandistinen, hän kirjoitti Facebookiin ”mietittyään yön yli”.\nPuoluetoveri sanoo, että linja on hyvä. Aaltoa pidetään laaja-alaisena poliitikkona, joka osaa hyvin esimerkiksi sote- ja talousasiat. Vastuuta hän jakaa erään vihreän kansanedustajan mukaan edeltäjäänsä enemmän. Gallupeissa on mennyt mukavasti: elokuussa Ylen mittauksessa vihreät nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi 17 prosentin kannatuksella. Nyt se näyttää vakiinnuttaneen gallupkannatuksensa noin 14 prosenttiin. Hyvään tulokseen on vaikuttanut oppositioasema, koulutusmyönteisyys ja sotesotku, mutta olisiko siihen vaikuttanut myös Aallon maakuntatausta? Se, että puolueessa aina jollain tavalla läsnä ollut keskustelu aluepoliittisten avausten tärkeydestä vaikuttaa nyt realisoituneen?\nMarraskuussa Aallon liudentamispolitiikka sai kolauksen. Keskustan kansanedustaja Mikko Kärnä toi julkisuuteen, että Helsingin kaupunginvaltuutettu Fatim Diarra oli Facebookissa haukkunut maalla asuvia sanoen, että ainoat syyt muuttaa ”metsään” ovat insesti ja se, että jos vaimo huutaa apua, kukaan ei kuule.\nVaikka mokahan se Diarralta oli, sen Aalto myöntää. Hän sanoo, että asteikolla 1–10 Diarran kommentti harmittaa häntä ”12” ja että hän itse hoiti asian ”umpisurkeasti”. Aalto selitti aluksi, että kyseessä oli ”musta huumori”. Vasta seuraavana päivänä hän pyysi Diarran lausuntoa anteeksi ”suomalaisilta ihmisiltä”.\nAallon mielestä Kärnän ulostulo oli kuitenkin tyypillinen. Hänen mukaansa vihreiden gallupmenestys on saanut muut puolueet takajaloilleen. Koko ajan ”maalitetaan”.\nItse Aalto kertoo pyrkivänsä yhteistyöhön. Läheisin ministeri on ”Mykkäsen Kaitsu”. Rinteelle Aalto kertoo lähettäneensä syksyllä tsemppiviestejä. Vain Arhinmäen kanssa on ollut vaikeampaa tulla toimeen. Hän ei Aallon mukaan katso edes silmiin.\nMauri Pekkarinen ei omien sanojensa mukaan osaa pelata korttia. Hän kertoo, että Esko Aho hermostui hänelle aikoinaan, kun siirrot olivat niin typeriä.\nOnko chilimajoneesi vegaanista, Touko Aalto kysyy ravintola Green Eggin tarjoilijalta ja tilaa sen bataattiranskalaisten kylkeen, vaikka ei olekaan. Aallon ”vegaanius” herätti yleistä hilpeyttä, kun Kuukausiliite julkaisi hänen haastattelunsa lokakuussa. Jutussa kirjoitettiin, että Touko Aalto sanoo olevansa vegaani mutta kaataa silti lehmänmaitoa kahviinsa. Aalto sanoo, että se oli väärinkäsitys. Hän kertoo olevansa ”92,5-prosenttinen vegaani”. Tyttöystävä Iris Flinkkilä nimittää Aaltoa tämän takia kiusallaan murhaajaksi. Hän tilaa majoneesin tilalle vegaanisen inkivääridipin.\nAalto ja Iris Flinkkilä ovat olleet pari nyt noin puoli vuotta. Tuskin Aalto oli ehtinyt antaa kaikki puheenjohtajahaastattelunsa, joissa hän kävi läpi koulukiusaamiskokemuksensa ja kertoi perheekseen vaimon ja kaksi kissaa, kun Ilta-Sanomat paljasti, että Johanna Pietiläinen on jättänyt avioerohakemuksen. Samana päivänä Aalto ilmoitti, että hänellä on suhde toiseen naiseen.\nIltapäivälehdet kaivelivat tietoja Flinkkilästä. Iltalehti julkaisi hänestä yläosattoman kuvan, jonka Flinkkilä oli jakanut instagram-tilillään osana Free the Nipple -kampanjaa.\nSeiska on käsitellyt muun muassa Flinkkilän hameen pituutta. Keskisuomalaisen päätoimittaja Pekka Mervola kirjoitti tekstin, jossa sanoi Touko Aallon ”tyttöystävän” seksipuheita levottomiksi. Hänestä Aallon ero ja Flinkkilän puheet hämmentävät ihmisiä.\nAallon mielestä tällainen ”slutsheimaaminen” ja Madonna-huora-asetelman luominen on pöyristyttävää. Häntä itseään ”saa lyödä”, mutta läheiset pitäisi hänestä jättää rauhaan.\nAlkuvuodesta Helsingin Sanomat julkaisi puoluejohtajien imagotutkimuksen. Touko Aalto sai toiseksi huonoimmat arviot. Varsinkin hänen yksityiselämäänsä pidettiin liian värikkäänä.\nAalto ei ole kovin huolissaan yksityiselämänsä vaikutuksesta vihreiden kannatukseen. Hän sanoo olevansa joukkuepelaaja. Puheenjohtaja on hänen mielestään toimija muiden joukossa.\nMuutenkin hän väittää, että ei mieti omaa imagoaan. Siinä mielessä hän kokee ”pienenpientä” sielujen sympatiaa Sauli Niinistön kanssa.\nHänen mielestään Niinistökään ei laskelmoi pipolätkätempauksiaan ja Sauli Naantalista -esittelyjään, vaan pitää kiinni omasta persoonastaan ja jutustaan.\nVaikka enhän minä nyt tiedä, Touko Aalto sanoo ja alkaa hymyillä. Hän on jutellut Niinistön kanssa omien sanojensa mukaan muutaman kerran kahden kesken.\nNiistä keskusteluista hän ei oikein halua kertoa, mutta he ovat kuulemma vitsailleet ”heidän välisiään juttuja”. Yksi keskustelu liittyi Aallon mukaan hänen 2 000 euron kotimaisiin käsityöläiskenkiinsä, jotka nousivat otsikoihin vuonna 2015.\n”Se vaan kiitti siitä kotimaisuudesta ja sit siihen liittyen hän kerto vähän omia vastaavia kokemuksia. Se oli ihan hauska hetki, mua nauratti aika paljon sen jutut.”\nTarjoilija hakee astiat pois. Aalto kehuu ruokaa vuolaasti.\nHän sanoo, että nyt haastattelu on kestänyt niin pitkään, että syntyneen mielikuvan täytyy olla oikea.\n”Vähän voisin ehkä ylpeillä Jyväskylällä teille. Tossa on sellanen todella hyvä oikea olutravintola Vihreä haltiatar.”\nAalto on kiinnostunut pienpanimotuotteista ja on eduskunnan olutseuran puheenjohtaja. Tosin seuran toinen jäsen Mikko Kärnä kertoi puhelimessa, ettei Aalto voi jatkaa tehtävässään, koska äänesti Mauri Pekkarisen tapaan alkoholilain uudistusta vastaan.\nAalto ja Flinkkilä astuvat baariin. Jyväskylässä kaikki sijaitsee lähellä.\n”Hyviä uutisia hyviä uutisia, täältä saa sahtia tänään!” Aalto riemastuu tiskillä ja alkaa jostain syystä muistella studio Julmahuvin sketsiä saksalaisetsivistä.\n”Kummeli ja Studio Julmahuvi vaikuttaa mun ajatteluun aika paljon.”\nTouko Aalto osallistui viime kesänä Team Rynkeby -hyväntekeväisyyspyöräilyyn.\nKello on kymmenen sunnuntaiaamuna. Touko Aalto avaa oven. Päällä on keltainen t-paita, bokserit ja villasukat. Hän poimii Keskisuomalaisen lattialta ja kertoo toivoneensa, että sovittu haastattelu olisi unohtunut. Keltaisella sohvalla lojuu Flinkkilän harmaanmusta tekoturkki. Aallon mielestä Flinkkilä näyttää se päällään viirupöllöltä.\nOn mennyt myöhään. Vihreässä haltiattaressa heidän pöytäänsä istui uusi tuttavuus Petri, joka paljastui kendon harrastajaksi. Hänen kanssaan on hengattu pitkään. Ketään ei ole kuitenkaan kutsuttu yökylään. Edellispäivänä Flinkkilä kertoi, että joskus on käynyt niinkin.\n”Mä siinä juttelin ihmisten kanssa ja näin et kendomies oli yksin nurkassa. Tuli hyvä biisi ja mä tein kendomiehelle näin”, Aalto heilauttaa lantiotaan, ”ja kendomies teki takaisin näin.”\nHe törmäsivät myös ”Kirsiin ja Pasiin”. Vai oliko se Pentti?\n”Kirsi oli päässy pitkästä aikaa ulos ja hän oli tosi onnessaan siitä. Mä tapasin sen vessassa. Se oli jotenkin niin valloittava ja ihana et meidän oli pakko hengaa niiden kaa loppu”, Flinkkilä sanoo.\nLoppuillasta he olivat Freetimessa keskustassa eli ”alakaupungilla”, koska Aallon ystävällä, valtuutettu Bella Forsgrénilla oli syntymäpäivä. Siellä oli karaokeakin.\n”Mä en ikinä mene karaokeen, mä pyörin siinä aulassa ihmisten kanssa. Valtava määrä ihmisiä kävi juttelemassa eri politiikan tilanteista. Mulle on tärkeetä et ollaan siellä missä ihmiset on”, Aalto sanoo.\nPentin tai Pasin kanssa hän jutteli Etelä-, Keski- ja Pohjois-Pohjanmaan eroista.\nAalto ja Flinkkilä käyvät makaamaan sängylle Aallon huoneessa. Se on melko pieni huone: sänky, jossa on vohvelikankainen päiväpeite, keltainen sohva, vihreä työpöytä, seinään nojaava maastopyörä. Parveke, josta Touko Aalto ”katselee päiväkodin lapsia” ja miettii ”tulevia sukupolvia”.\nKun muutama ”isäntä” kävi maakunnallisten yrittäjäjuhlien jälkeen kylässä, he Aallon mukaan ihmettelivät opiskelijakämppätyyppistä asumisratkaisua: miksi hänellä ei ole omakotitaloa ja kunnon autoa? ”Tässä taas näkyy se maailmankuva.”\nAalto sanoo, että hän ei voisi kuvitellakaan omistavansa omaa autoa tai kesämökkiä paitsi ehkä ystävien kanssa. Hänelle ”jakamistalous on tärkeä juttu”. Nyt hän on ostamassa Jyväskylästä asuntoa, mutta yhdessä kämppiksiensä kanssa.\nAsunnossa on paksu ilma. Edellispäivän kahvikupit ovat tiskipöydän reunalla.\n”Maurille kun mennään niin se on heti erilainen tilanne. Siellä on Raija, joka tarjoaa ja hoitaa ja pitää huolta näin”, Aalto sanoo.\nHän yltyy ylistämään Raija Pekkarista.\n”Raija on ihana, Raija mun mielestä eduskuntaan! Käsittämättömän upee ihminen.”\n”Miettikää, mitä hän on käynyt läpi, kun on yksin kasvattanut kaikki lapset, hoitanut kodin yksin, mies hoitaa valtion asioita ja Raija hoitaa kotia, on se vaan niinku…”\n”Raija on maakunnan first lady, se tietää arvonsa ja tunnistaa sen. Se pystyy kyykyttämään sitä Mauria ihan mennen tullen. Raija sanoo niin Mauri kuuntelee. Se on hyvin hiljasta poikaa, kun Raija puhuu. Mun mielestä on monella tapaa tosi ihanaa seurata heidän kemiaa, kun on seurannut sitä pitkän pitkän aikaa.”\nTouko Aalto sanoo, että silloin, kun maailmassa alkaa olla liian paljon epäjärjestystä, väyrysiä ja huhtasaaria, ”naftaliinista haetaan Mauri ja Raija”.\n”Vaikka on kuinka eri mieltä jonkun Maurin kanssa, niin on kuitenkin tietty luotto siihen, et jonkun verran tietoon pohjaavaa päätöksentekoa on tässä maailmassa vielä.”\nTouko Aallon puhelin soi.\n”Sun mutsi”, Flinkkilä sanoo.\nPetri tuli juttelemaan Touko Aallolle Vihreässä haltia\nMauri Pekkarisen koululle mennään Kärkisten sillan yli, joka tunnetaan paikallisten keskuudessa ”Maurin siltana”. Se on sama silta, josta Touko Aalto puhui vaaligalleriassa kolme vuotta sitten. Tästä sillasta taisi saada alkunsa myös termi pekkarointi.\nTalo on keltainen. Vieressä on punainen piharakennus, jonka nimi on Touhula. Ohi kulkee Jyväskylän kuuluisa rallireitti.\nMauri Pekkarinen tulee kuistille vastaan. Hän kertoo, että Touhulan takana on beach volley -kenttä.\n”Paikallisille rouville mä oon jo laittanut tiedoksi, että ensi kesää varten he voisivat hankkia niitä beach volley -asuja. Oliko sovinistinen!”\nOittilan koulussa oli oppilaita vielä vuonna 2013. Pekkariset ostivat koulun vuonna 2015. Kunnostus ja saunan rakennus maksoivat satoja tuhansia euroja. Piti ottaa laina. Tyhjästä olemme lähteneet, kiva jättää tämä lapsille perinnöksi, Pekkarinen sanoo. Paikka, jossa voi olla ja viettää aikaa yhdessä.\nPekkariset ovat järjestäneet täällä juhlia parhaimmillaan 200 ihmiselle. On monta korkeaa huonetta. Valtavassa jumppasalissa on katosta roikkuvat renkaat ja köysiä lapsia varten. Seinällä on Mauri Pekkarisen kuva Itse valtiaista.\n”Touko tuossa on sitten systeemit mihin laitetaan rekkitanko, jos haluat tehdä kieppiä. Mä oon kuitenkin huomannut, että politiikassa sä osaat lähes yhtä hyvin tehdä kiepin kuin minä.”\n”Vielä on harjottelemista. Learn from the masters.”\nMauri Pekkarinen esittelee paikkoja. Olohuoneessa on kaksi pönttöuunia, vitriini täynnä matkamuistoja ja ylimmällä hyllyllä Pekkarisen kaksi kunniatohtorihattua. Makuuhuoneessa on lamppu, joka näyttää kahdelta yhteenliitetyltä sormukselta. ”Mä kihlasin vaimon uudelleen tällä tavalla.”\nHyllyllä on Pekkarisen viirejä, 98 kappaletta. Hän ei halua, että niiden alkuperää kysellään, koska tunnistaa vain keskisuomalaiset.\nRannassa sijaitsevassa saunarakennuksessa on nukkumatiloja kuudelle. Terassi on sata neliötä ja siihen on upotettu palju.\n”Juuanpas sitten alotuskahvit”, Raija sanoo.\nHän on tehnyt mustikkapiirakkaa. Lautasella on Ballerina-keksejä suklaatäytteellä.\n”Muistatsä Touko kun me ollaan ensimmäisen kerran istuttu oikein lähekkäin näin?” Raija kysyy.\n”Ja mitä mä sanoin sulle? Kyllä susta olisi tullut hyvä kepulainen. Me puhuttiin niin. Sä osasit puhua niin hyvin oikeita asioita.”\n”Ei se ole vielä myöhäistä. Hän on niin eri mieltä näitten Helsingin vihreitten kanssa, että ihan voisi olla näissä kepun joukoissa”, Mauri sanoo.\nPekkarinen ja Aalto keskustelevat tulevista vaaleista. Aalto on kiinnostunut Pekkarisen kampanjametodeista. Pekkarinen kertoo, että hänellä on lista, jonka perusteella joulukortit lähetetään.\n”Voitko Mauri kun lähdet europarlamenttiin antaa sen eduskunnan listan minulle?”\n”Se voidaan kyllä antaa pientä korvausta vastaan!”\nMennään katsomaan saunaosastoa. ”Haluatteko ottaa kyydit alas?” Pekkarinen kysyy ja nappaa vihreän pulkan. Aalto saa stigan.\nSaunaosaston seinällä tikittää Teuvo Hakkaraisen Raijalle tekemä kello. ”Upea upea, onpa hieno!” Aalto ihastelee.\nPuiset kalusteet ovat Ikeasta.\n”Kaksi vuotta sitten en ollut koskaan Ikean liikkeessä edes käynyt ihan periaatteellisista syistä”, Pekkarinen sanoo.\nMauri Pekkarisen ja Touko Aallon Stiga-ajelu tuotti hankaluuksia Oittilassa.\nPäärakennuksessa Raijan kasvissosekeitto on valmis. Ooppera-aariat soivat cd-soittimessa.\n”Mitä tämä on?” Mauri Pekkarinen kysyy.\n”Raejuustoa. Et sä siitä tykkää”, Raija sanoo.\nPekkarinen haluaa kysyä lehtihaastattelusta, jonka on ottanut talteen.\n”Mä olin vähän huolissaan Touko kun yksi niitä harvoja tai harvahkoja asioita, joista me ollaan vähän eri mieltä, niin mä huomasin, kun sä otit kantaa tähän eu:n integraation syventämiseen.”\nTouko Aalto selittää. Kaikessa on kysymys siitä, mistä näkökulmasta katsotaan. Holtittomuutta ei pidä olla, pitää edetä rauhallisesti ja maltilla. Vakausmekanismeja voisi lisätä, koska EU:n vakaus tarkoittaa myös Suomen vakautta. Vakaus ja jatkuvuus ovat tärkeitä, mutta piikki ei voi olla auki, hän korostaa.\nTosin, Aalto sanoo ja kuulostaa taas Pekkariselta, koko euroon liittyminen oli virhe. Kunnollinen politiikka ei eu:lta onnistu, koska käytössä on vain rahapolitiikan keinot, Aalto sanoo. Finanssipolitiikkaa ei ole mahdollista tehdä.\nRaija Pekkarinen näyttää peukkua.\nMutta mitä nämä ”harvahkot asiat” ovat? Esimerkiksi:\nPekkarisesta Suomessa on maailman paras kaivoslaki, Pekkarisen johdolla tehty, ”yhdessä vihreiden kanssa”.\n”Pitää olla niitä malmeja ja niitä metalleja, mitä me tarvitaan, sinä pyörään ja minä autonpyörään ja sit kun sinä oot vähän aikaa kansanedustaja niin sinun autoon”, Pekkarinen kommentoi Aallolle.\nSuomen kaivoslaki on Aallosta huono. Hänestä täällä vallitsee vahvimman periaate: kuka tahansa saa tulla perustamaan kaivoksen ja kun tulee valmista jättää ympäristövahingot valtion vastuulle. Pekkarinen sanoo, että kaivosten ympäristökysymykset ratkotaan ympäristölainsäädännön avulla, siellä on tullut virheitä.\nAalto lähtee siitä, että luontoa ei voi ainoastaan hyödyntää, sitä pitää myös suojella. Monimuotoisuus on tärkeää. Pekkarisen mielestä Suomessa luonnonsuojelu on hyvällä tolalla. Hänestä luonto on myös resurssi, talouskasvun moottori. Ja luonnonvarat ovat ympäri maata, eivät Helsingissä ja Tampereella. Suomen energiatarve pitää hänestä kattaa biopohjaisella energialla, käytännössä puulla. Hakkuita voi lisätä, metsien hiilinielu on silti suurempi kuin syntyvät päästöt.\nAallosta puun polttoa ei pidä lisätä, koska lyhyellä aikavälillä se kasvattaa päästöjä ja ilmastonmuutos pitäisi pysäyttää nyt.\nMutta: Kummatkin ovat kansanedustajia maakunnassa, jossa on sekä merkittävä yliopisto että 2 800 maatilaa. Talouden ytimessä ovat metsä- ja teknologiateollisuus. Väestö on keskittynyt Jyväskylän seudulle, mutta yhä noin 30 prosenttia keskisuomalaisista haluaa asua muualla kuin siellä.\nKeski-Suomesta sanotaan, että se on Suomi pienoiskoossa. Kaupungistuminen on megatrendi, mutta Suomessa se on alkanut vastikään. Suomi on harvaanasuttu maa, ja kuten vihreät sivuillaan julistaa, Suomessa useimpien kaupunkilaisten juuret ovat maaseudulla. Seinäjoella, yhdessä Suomen vetovoimaisimmista kaupungeista, on keskustaenemmistö. Keskustapuolueen 50 vuotta povattu auringonlasku ei vieläkään ole alkanut.\n”Vähän kiinnostaa toi sun urheilutausta et miten sä oot pysynyt vuosikaudet niin kovassa kunnossa?” Aalto sanoo Pekkariselle.\nNuorena Mauri Pekkarinen hiihti kilpaa. Hän pärjäsi nuorisosarjoissa, mutta tajusi nopeasti, ettei hänestä koskaan tule maailman huippua vaikka yrittäisi. Mutta vieläkin hän urheilee ”vähintään kolmesti viikossa” ja hiihtää edelleen monta sataa kilometriä talvessa. Aiemmin saattoi mennä tuhatkin.\nMinisterivuosinakin hän kävi lenkillä, yöllä, jos muuten ei ollut aikaa. Munkkivuoressa, jossa Helsingin-asunto sijaitsee, on hyvät juoksumaastot. Eivät ministerivuodet vaikuttaneet hänen kuntoonsa, vasta syöpä on vaikuttanut. Mutta silti Pekkarinen uskoo, että ensi kesänä Cooperin testissä hän juoksee enemmän kuin asepalveluksensa päättävä varusmies keskimäärin.\nAallon pitää lähteä. Ulkona hän vitsailee Pekkarisen kanssa, kuinka helppo Touhulan nimi olisi muuttaa Toukolaksi.\nPekkarinen soittaa vellikelloa.\n”Touko sitten aina soittaa kun tulee pehtooriksi…”\n”Ne pelaa Raijan kanssa yhteen, eksä huomannut, koko ajan ne tuollakin pelas…”\nTaksi tulee. Mauri Pekkarinen tulee juttelemaan. Kuljettaja kertoo, että on tuonut tänne aikoinaan ruokaa, silloin kun tässä vielä oli koulu.\n”Ai ruokaa, mistä se haettiin, keskuskeittiöstä? Haluatsä äkkiä kävellä tosta keittiöstä läpi?”\nTouko Aalto ja Mauri Pekkarinen Oittilassa.\nTouko Aalto treenaa paljon. Ohjelmia hän etsii netistä. Yhden nimi on: The Best Science-Based Back Workout (TARGET EVERY MUSCLE!).\nAalto käy salilla Jyväskylän juna-asemalla tai Helsingissä toisen asuntonsa lähellä. Samalla saliketjulla on toimipisteet molemmissa paikoissa. Päivällä ennen valtuustoa, illalla eduskuntapäivien jälkeen. Nykyään hän nostaa penkistä 105 kiloa mutta ei pidä siitä, että asiaa kysytään. Miehille sellainen kysymys voi hänen mielestään olla aika kahlitseva juttu.\nAallon kuntosalikortilla saa ottaa mukaan kaverinkin. Hänen työnsä vie paljon aikaa, joten hän pyrkii yhdistämään sosiaaliset suhteet urheiluun. Hän kertoo tekevänsä kavereilleen saliohjelmia ja ravintosuosituksia. Ja tietysti Iris Flinkkilälle.\n12. maaliskuuta kello 18.28 Aalto lähettää viestin Facebookissa.\nJa jos se sali kiinnostaa, meen tunnin päästä treenaa Arkadiankatu 23. Voin vetää selkä ja vatsatreenin, jos kiinnostaa. Tästä oli puhetta, siksi mainitsen :).


"Hitaan totuttamisen strategia"\nkirjoittaja jarrut lähetetty La Elo 15, 2015 8:45 am\nAnna vakavalle harhaopille vähän aikaa, vähän huolenpitoa ja erilaisia pakkauksia, niin siitä lopulta tulee useimpien hyväksymää – vaikka edelleenkin on kyse samasta harhaopista!\n”Sammakko pitää keittää hitaasti” on puheenparsi, joka viittaa siihen, että asioiden täytyy edetä hitaasti, jos ihmisen pitää tottua johonkin epätavalliseen ja epämiellyttävään Jos veden keittää liian nopeasti, sammakko hyppää ulos padasta ja pakenee tiehensä. Jos kuumentaminen tapahtuu oikein hitaasti, sammakko kelluu sopassa ja viihtyy lämmössä, mutta kuolee sitten hitaasti, koska vesi tulee kuumemmaksi.\nVastaavalla tavalla asia on meidän ihmisten kanssa, kun meidät asetetaan epämiellyttävien uutisten ja muutosten eteen: jos nämä uutiset/muutokset tulevat liian nopeasti, karkotamme ne mielestämme ja pakenemme, mutta jos ne tulevat hitaasti – pikkuannoksina – niin me totumme ja hyväksymme uuden vähitellen. Ehkä me jopa olemme sitä mieltä, että pienet annokset ovat mielenkiintoisia ja mukavia. Tämän voi yksinkertaisesti ymmärtää, jos ajattelemme sitä, kuinka olemme totuttaneet itsemme yhä enemmän epäterveellisyyksiin, joita näytetään televisiossa. Ajattelepa, jos tietyt tämän päivän elokuvat olisi näytetty 60-luvulla, silloin olisi syntynyt aivan valtavia protestimyrskyjä! Tänään kohautetaan hartioita. Tai ajattelepas, kuinka olemme tottuneet oveliin muusikoihin. Tänä päivänä vievät vanhemmat jopa lapsensa konsertteihin, joissa kauhurokkari Alice Cooper esiintyy, sillä hänen katsotaan olevan melko vaaraton verrattuna äärimmäisiin metalliyhtyeisiin. 70-luvulla sai Alice Cooper porttikiellon monissa kaupungeissa maailmassa, kun ajateltiin, että hän soittaisi niissä. Nämä ovat vain joitakin vähäpätöisiä esimerkkejä, mutta ymmärtänet, mitä tarkoitan. (Alice Cooper sanoo olevansa kristitty tänä päivänä, mutta hänen esiintymisensä eivät suorastaan ole mitään lastenohjelmia.)\nJos siis ihminen saadaan hyväksymään ei-hyväksyttävä, silloin tämä täytyy jakaa pieniin annoksiin, jotka tarjoillaan yksi toisensa jälkeen pitemmän ajan kuluessa. Jos joku saa yliannoksen ja reagoi negatiivisesti, silloin ”käsittely” täytyy keskeyttää tietyksi ajaksi, jotta se voidaan ottaa jälleen käyttöön, kun taas uusi ja vieras hyväksytään jälleen. Tällä tavalla voidaan sellaiset kuin etiikka, moraali, kulttuuri ja uskonto muuttaa ja murtaa valtavan mataliin ja epäterveellisiin tasoihin. Asiat, jotka ensin eivät näytä olevan hyväksyttäviä laajalle yleisölle, voivat mennä pinnan alle joksikin ajaksi – kuin sukellusvene – noustakseen sitten pintaan jälleen, ja silloin enemmistö hyväksyy ne. Syvän veden aikana keitetään sammakoita hiljaa miedossa lihaliemessä, joka mureuttaa ne ja totuttaa ne epäterveelliseen uuteen, joka sitten myöhemmin voi nousta pintaan leveällä rintamalla – ehkä vähän erilaisessa pakkauksessa.\nTekstin jatko-osassa ajattelen, että ”sammakot” olemme me kristittyinä. Liemipataa vastaavat silloin kaikki harhaopit, jotka hiipivät kristikuntaan.\n”Hitaan totuttamisen strategia”Under hela kristendomens historia har villoläror av olika slag dykt upp och blivit mer och mer accepterade. Fram till 1500-talet byggde t.ex. den Katolska kyrkan upp en extremt avfallen Kyrka som Martin Luther och andra reformatorer revolterade mot. Därmed inleddes en upprensning i delar av kristenheten – dock inte från alla villfarelser. Men före reformationen hade den långsamma tillvänjningens strategi\nKun käytetään metodia ”keittää sammakko hitaasti”, haluaisin kutsua sitä ”hitaan totuttamisen strategiaksi”, sillä juuri totuttaminen on keskeistä. Nythän tämä strategia ei koske vain profaania aluetta, se on voimassa myös mitä suurimmassa määrin kristillisellä alueella. Ja tietenkin on olemassa strategia kaiken sellaisen toiminnan takana, onpa kyseessä ihmiset, kirkkojärjestelmä, salaiset seurat tai pinnalta katsottuna saatana, joka on strategian takana.\nKoko kristikunnan historian aikana ovat erilaiset harhaopit nousseet esiin ja tulleet yhä suositummiksi. 1500- luvulle saakka esim. katolinen kirkko rakensi äärimmäisen luopuneen Kirkon, jota vastaan Martti Luther ja muut reformistit kapinoivat. Sen myötä alkoi puhdistus osissa kristikuntaa – kuitenkaan ei kaikista harhaopeista. Mutta ennen reformaatiota oli hitaan totuttamisen strategia saanut vaikuttaa suhteellisen häiriöttömästi ja sen mukana rakennettiin valtavan korruptoitunut kirkkojärjestelmä, jossa on uskomattoman harhaisia oppeja. Tämä kirkkojärjestelmä on tosin olemassa edelleen ja sen järjestelmän sisällä on jatkettu prosessia tuoda sisään vielä lisää harhaoppeja. Samaan aikaan on ollut myös taisteleva Jumalan seurakunta, joka on ollut valveilla suhteessaan ”suureen porttoon” ja sen viettelyksiin ja harhaoppeihin.\nKuinka reformaatio pysäytetään?\nSitä voi miettiä, mitä saatana on ajatellut suunnitelmissaan pysäyttää reformaatio (uudistukset) ja korruptoida ne seurakunnat, jotka ovat yrittäneet elää evankelisesti Raamattuun pohjautuvaa kristillistä elämää. Myös voi pohtia sitä, mitä katolisen kirkon johtajat ovat ajatelleet, kun he ovat tartuttaneet suunnitelmia ” tuoda uudelleen eksyneet lampaat Pietarin istuimen (paavin) alaiseen kuuliaisuuteen”. Totta kai molemmat ovat ymmärtäneet sen, että ”sammakko täytyy keittää hitaasti” ja tietenkin he molemmat ovat monta kertaa tehneet yhdessä työtä samaan suuntaan – ehkei kuitenkaan samaa tarkoittaen. Saatanahan haluaa heittää kaikki kadotukseen, myös katolisen kirkon johtajat. Ja katolisen kirkon johtajathan uskovat tietenkin, etteivät he itse joudu kadotukseen; he uskovat tekevänsä oikein, vaikkakin he koko kristillisen historian aikana – silloin tällöin – ovat käyttäneet suorastaan paholaismaisia metodeja ja kikkoja laajentamaan ja säilyttämään katolisen kirkon mahtia.\nTehokas tapa pysäyttää reformaatio on, että silloin pienissä annoksissa kylvetään harhaoppeja ja harhaluuloja evankeliseen kristikuntaan. Nämä pikkuannokset hyväksytään peräkkäin ja siten myös seurakunnat korruptoituvat peräkanaa – sisältäpäin. Tämä on linjassa hitaan totuttamisen strategian kanssa. Tietenkin saatana toimii näin, mutta jos katolinen kirkko tekee vastaavaa, siitä en varmuudella voi sanoa mitään. Kuitenkin on valtavan epäilyttävää, kun evankelisessa kristikunnassa jalansijan saavat harhaopit, jotka voivat muodostua erinomaiseksi korokkeeksi ekumenialle katolisen kirkon kanssa, ekumenialle, jota sitä paitsi usein johtaa juuri katolinen kirkko.\nOmasta puolestani näen selvästi, että väärä karismaattisuus (epäraamatullinen tai väärät hengelliset manifestaatiot ja ilmaukset) ja nk. Kristillinen mystiikka ovat sellaisia ilmiöitä, joita istutetaan peräkanaa evankeliseen kristikuntaan ja jotka nykyään muodostavat erinomaisen korokkeen antikristilliselle ekumenialle sekä katolisen kirkon että Uusi Aika -liikkeen ym. (New Age) kanssa.\nIhminen voi olla sitä mieltä, että on ihmeellistä, että katolinen kirkko hyväksyisi erikoiset hengelliset ilmiöt kuten esim. ”torontolaistyyppiset”, mutta sellaisia hengellisiä manifestaatioita, jotka eivät ole yhteneviä raamatullisesti ankkuroituneen kristillisen uskon kanssa, esiintyi jo aikaisin katolisen kirkon eri mystikoiden parissa. Teresa avilalainen, joka eli 1500-luvulla, on esimerkiksi sellainen katolinen mystikko. Se, että hänet tehtiin pyhimykseksi, sanoo jotakin katolisen kirkon hyväksynnästä ja mielenkiinnosta niitä eriskummallisia manifestaatioita (väärää karismaattisuutta) kohtaan, joita Teresa avilalainen sanoi kokeneensa. Hänen sanotaan saaneen ihmeellisiä näkyjä, visioita ja ilmestyksiä, mukaan lukien näkyjä helvetistä. Se, että Teresa otti Jeesuksen isän Joosefin suojeluspyhimyksekseen (jota hän myös rukoili), sanoo jotakin niiden näkyjen ja ilmestysten laadusta, joita hänen sanotaan saaneen. Hänen vartalonsa saattoi eri tilaisuuksissa pudota transsiin niin, ettei hän pystynyt liikkumaan tai puhumaan. Sanotaan myös, että hän pystyi levitoimaan (liitelemään vapaasti). Luultavasti se syvämeditaatio, jonka kanssa hän puuhaili, muodosti lähteen suurelle osalle siitä hämärästä, jota hän sai kokea. Sellaisia erikoisia manifestaatioita me tavallisesti kutsumme ”kundalini-ilmiöiksi”, juuri koska uskonnon harjoittajat sekä hinduismissa että Uusi Aika – liikkeessä voivat kokea vastaavia ilmiöitä ja heidän sanotaan silloin olevan tekemisissä ”kundalinivoiman” kanssa (kundalini= käärmevoima hinduismissa).\nKatolinen usko, mystiikka ja uskonnonharjoittaminen ovat sekoitusta itämaisesta ja babylonialaisesta pakanuudesta sekä kristillisestä uskosta. Lapseus ja luottamus Jumalaan on vaihdettu tulvaan metodeja, sakramentteja, rituaaleja, tingeltangelia, mystiikkaa ym.. Kristillinen sisaruus on vaihdettu hengelliseen ja patriarkaaliseen hierarkiaan. Yksinkertainen usko on vaihdettu monimutkaiseen oppijärjestelmään, johon sisältyy lukemattomia epäraamatullisia oppeja – joista osa on suorastaan rienaavia. Kun silloin evankelinen kristillisyys – väärän karismaattisuuden sekoittumisen takia, katolinen harhaoppi ja mystiikka – yhä enemmän luopuvat puhtaasta raamatullisesta opista, niin silloin reformaation etuja menetetään yhä enemmän. Jumala jättää temppelinsä silloin yhä useammin (temppelin muodostavat kaikki todella uskovat kristityt ihmiset), mikä vuorostaan avaa tien lopunaikojen antikristilliselle järjestelmälle ja maailmanuskonnolle (katso esim. 2. Tess.2:1–12). Toinen tie luopumukseen kristikunnassa kulkee Uusi Aika – liikkeen kautta, mutta näissä kahdessa tiessä ei oikeastaan ole suurempaa eroavaisuutta. Kaikki luopumuksen tiet kuljettavat lopuksi Ilmestyskirjan lukuun 13. Silloin reformaatio ja evankelinen kristillisyys loppuvat – joka tapauksessa sen vapaus ja kasvu!\nEsimerkkejä ”padoista” joissa kristittyjä pehmitetään\nJos nyt ajattelemme evankelista kristillisyyttä sammakkoina, joita pehmitetään harhaoppien liemessä, mitä sellaisia esimerkkejä näemme modernissa ajassa?\nEnsimmäisen esimerkin haluan ottaa Uskonliikkeestä, jossa on uskonjulistusta/menestysteologiaa. Kun tämä tuli Ruotsiin 80-luvun alussa – etupäässä Ulf Ekmanin kautta – niin monet kypsät ja pätevät teologit löivät taaksepäin ja varoittivat ahkerasti. Useita kirjoja kirjoitettiin, jotka paljastivat uskonliikkeen suurena, yhtenäisenä pakettina, jossa oli pilkkaavia harhaoppeja. Myös monet pastorit ja teologit Helluntaiherätyksessä reagoivat voimakkaasti Uskonliikkeen vääriä oppeja vastaan – ei vähiten USA:ssa. Kristityt, joilla oli henkienerottamisen armolahja, tunsivat suoraan, että jotain oli hullusti, mutta eivät ehkä heti tarkasti kyenneet tarkasti määrittelemään, mikä oli väärää. Uskollisuus Raamattua kohtaan, Raamatun osaaminen, hyvä teologia, terävät aistit, terve kriittinen ajattelu ja mietiskely olivat sitten työkaluja, jotka Hengen johdatuksessa voimakkaasti ja yhteen ääneen paljastivat Uskonliikkeen hyvin vakavaksi harhaopiksi.\nMutta mitä sitten tapahtui? Niin, ehkä hieman saattoi nähdä sukellusvenestrategiaa. Yhtäkkiä ei enää puhuttukaan enää niin paljon Uskonliikkeestä. Kireät debatit olivat poissa. Ja kun itse 2000 -luvun alussa itse ilmaisin huoleni Uskonliikkeestä eräälle pastorille täällä Alingsåsissa, niin hän vain torjui sen ja sanoi jotenkin tähän tyyliin ”Äsh. Sehän on nyt jo poissa.”. Ajan mittaan hitaan totuttamisen strategia vaikutti kristikuntaan ja yhä enemmän vain totuttiin Elämän Sanaan, Ulf Ekmaniin ja Uskonliikkeen oppeihin sekä epäterveeseen hengellisyyteen. Mitään erikoista ei muuttunut Uskonliikkeen teologiassa, vaan kristikunta indoktrinoitiin hitaasti ja se tottui harhaoppeihin. Yhtäkkiä oltiin veljiä. Yhtäkkiä nähtiin Uskonliikkeen tiedot resurssina. Yhtäkkiä toivottiin yhteistyötä Uskonliikkeen kanssa. Ja yhtäkkiä nähtiin toinen toisensa taistelutovereina ”maailmanlaajuisessa herätyksessä”, josta monet profetoivat.\nNyt monet ovat tänä päivänä melko hyvin keitettyinä sammakoina, keitettyinä Uskonliikkeen hämärässä sopassa. Nyt harhaopettajat ja evankeliset kristityt marssivat käsi kädessä Jeesus-manifestaatioissa ja uskovat että Ruotsin väestö on vaikuttunut siitä ja että saatana on peloissaan. Mutta niin ei toimi Jumalan ykseys eikä herätys, jonka Jumalan Henki on aloittanut. Nyt tässä vaiheessa on toisin sanoen jouduttu pois raiteilta oikein kunnolla.\nPitää kysyä itseltään, mihin tämä kaikki päättyy!\n”Toronto-herätyksestä”, josta tuli maailmanlaajuinen hengellinen liike, voidaan kirjoittaa kuinka paljon tahansa, sillä juuri tässä hulluudet kristikunnassa todella alkoivat kiehua yli leveällä rintamalla (mutta asiat pahenisivat vain jatkossa). Tässä oli kyseessä manifestaatiot, jossa ihmisistä tuli ”hengellisesti juopuneita” ja siksi he hohottivat, makasivat lattialla ja sätkyttelivät ja vapisivat, ryömivät ympäriinsä kuin erilaiset eläimet ja kuulostivat erilaisilta eläimiltä, jne. jne. Puhdasta hullujenhuonetta toisin sanoen. Katsopa vain tätä videota, miltä saattoi näyttää silloin, kun tämä lähti liikkeelle: https://www.youtube.com/watch?v=xCeVZ6e2T0E.\nHenkilökohtaisesti uskon, että Toronto-hengellisyyden strateginen tehtävä oli siemaista mukaansa kaikki ne karismaatikot, jotka eivät olleet langenneet Uskonliikkeen julistukseen. Toronto-hengellisyyden kautta heidät vihittiin kuitenkin Uskonliikkeen julistukseen, ilman että he edes olivat siitä tietoisia. Mutta sitä, mitä monet eivät tienneet, oli että Toronto-herätys oli alkanut Uskonliikkeen kahdesta suuresta miehestä: Kenneth Haginista ja Kenneth Copelandista ja hyvänä apuna oli Rodney Howard Browne. Sen kertomuksen olen kirjoittanut ruotsiksi tähän linkkiin.\nKun tapahtumat Torontossa alkoivat 90-luvun puolessa välissä, niin oli taas monia valveilla olevia kristittyjä, jotka reagoivat ja ymmärsivät, että tämä oli ”herätys”, jolla ei ollut minkäänlaista tekemistä Raamattuun ankkuroituneen kristillisen uskon kanssa. Mutta kun reaktiot kasvoivat isoiksi, painui Toronto-herätys pinna nalle hieman, luovuttaakseen ”mureuttamisen” hitaalle totuttamisen strategialle. Toronto-tuulet sitten levisivät vähän sinne tänne. Esimerkiksi ilmestyi esimerkkejä Toronto-ajattelusta ja Toronto-manifestaatioista opetusmateriaalissa Alfa-kursseille ja totta kai Alfa on silloin osa hidasta totuttamisen strategiaa, olipa se suunniteltua tai ei. Linkissä ruotsiksi aikaisempi tekstini Alfa-kurssista. Kristinusko on siis ajan mittaan enemmän ja enemmän tottunut harhaoppeihin Torontosta. (Tähän lisään, että Toronto-manifestaatiot eivät olleet jotain aivan uutta kristikunnassa Toronto-herätyksen myötä. Niitä on ponnahtanut esiin aikaisemminkin, mutta silloin pienemmissä yhteyksissä ja vähäisemmässä määrässä.)\nEnsimmäinen pieni testi Toronto-hengellisyyden hyväksymisestä kristikunnassa tapahtui silloin, kun puhkesi eräänlainen Toronto-herätys eräässä helluntaiseurakunnassa Pensacolassa/Brownvillessä (USA:ssa) joku vuosi Torontossa tapahtuneen ensimmäisen ilmitulon jälkeen. Mutta suuri testi tuli alkukesästä 2008 tilaisuudessa Lakelandissa, jossa Todd Bentley oli kärjessä (myös USA:ssa). Täällä manifestaatioista tuli jos mahdollista vielä enemmän absurdeja. Mutta se, mikä oli hätkähdyttävää silloin, oli, miten laajaa mielenkiintoa koko kristikunta nyt osoitti tämän tyypin ”herätykselle” Lakelandissa. Täältä lähetettiin kaapelilla joka ainoa kokous sekä satelliitti-TV:n että Internetin kautta. Ihmiset matkustivat läheltä ja kaukaa ”hakeakseen kotiin” vähän siitä ”voitelusta”, jolla Todd Bentley palveli. Monet sekä tunnetut että ei-tunnetut ruotsalaiset kristityt matkustivat sinne saadakseen osan siitä, mitä tapahtui Lakelandissa. Sen, että Lakeland ja Todd Bentley olivat todella yhteenliitettyjä Torontoon ja John Arnottiin (päähenkilö Toronto-herätyksessä) näet ja kuulet tässä videossa.\nKriittinen ajattelu oli kuin poispuhallettua enemmistössä kristittyjä Lakelandin tapahtumissa, Raamatun osaamista ei näkynyt, raamatullista koettelemista ei harrastettu jne. Sammakot viihtyivät nyt niin hyvin padassa, että kaikki, joilla oli Jeesus -nimi yllään, nieltiin nahkoineen ja karvoineen, olipa tarjoilijana itse saatana tai ei – sillä kuinka pystyi tietämään, ettei juuri saatana ollut taustalla koettelemisen ja Raamattuun vertaamisen puuttuessa?!\nMinä kutsun koko tätä liikettä aivan yksinkertaisesti ”Toronto-hengellisyydeksi” tai ”Myöhempi-sade-perheeksi”. Tästä liikkeestä on tullut testi kristikunnalle siitä, kuinka kauas on päädytty Raamattuun ankkuroituneesta kristillisestä uskosta. Ja testi paljastaa, että ”sammakonkeitto” on kulkenut valtavan, valtavan pitkälle. Hitaan totuttamisen strategia on toiminut täydellisesti, ja nyt se hyväksytään se, mikä evankeliselle kristikunnalle aikaisemmin oli ilmeisen epäraamatullista, pettävää ja ei-hyväksyttävää. Toronto-hengellisyyden kautta on nielty Kenneth Haginin uskonjulistus, joka on oikea katalysaattori, kun kyseessä on luopumus. Erään selvän esimerkin tästä totuttamisesta näin kristillisestä lehdestä Hemmets vän (Kodin ystävä) torstaina 9. elokuuta 2012. Siinä oli artikkeli, joka periaatteessa puolusti ja suosi Toronto-hengellisyyden jatkuvaa leviämistä. Artikkelista puuttui täydellisesti kriittinen analyysi. John Arnott sai vastaan väittämättä tuoda esiin ennenkuulumattoman ihmeellistä tukea Raamatusta niille erikoisille manifestaatioille, joita Toronto-tuulet pyyhkäisevät (Olen kirjoittanut Arnottin ontuvasta Raamatun tuesta toiseen artikkeliin ruotsiksi tähän linkkiin). Olivatpa asiat miten hyvänsä, ei sellaista artikkelia olisi ikinä julkaistu lehdessä Hemmets vän (Kodin ystävä) 15–20 vuotta sitten ja tässä esimerkissä näkee, että hitaan totuttamisen strategia on tehnyt työnsä myös Hemmets vän – lehden toimittajien keskuudessa.\nNew Wine (Uusi viini)\nNe, jotka eivät voineet niellä syöttiä Uskonliikkeen julistuksesta, saivat siis kuitenkin Uskonjulistuksen kaupan päälle Toronto-hengellisyyden kautta. Mutta ellei sitten voinut niellä syöttiä Toronto-hengellisyydestä? No silloin on syntynyt muita liikkeitä, joissa saa Toronto-hengellisyyden kaupan päälle ja sen myötä myös Uskonliikkeen julistuksen Kenneth Haginilta – joka loppujen lopuksi johtaa reippaaseen luopumukseen todellisesta, evankelisesta uskosta. Yksi esimerkki sellaisesta uudesta liikkeestä on ”uudistusliike” Uusi Viini (New Wine), joka alkoi hiukan matalalla profiililla, mutta joka tänä päivänä häpeämättä tarjoaa julistajia, joilla on voimakas veto sekä Toronto-hengellisyyteen ja Uskonliikkeeseen (kuten esim. Heidi Baker, Bill Johnson, Randy Clark ja Marc Dupont). Se, että Daniel Norburgista nyt näyttää tulevan uusi lähetysjohtaja Evankelisessa Vapaakirkossa (EFK), on vielä yksi palapelin pala lisää ymmärtämään sitä, minne Ruotsin kristikunta on matkalla. Daniel Norburg on nimittäin New Winen (Uuden Viinin) Ruotsin osaston puheenjohtaja!\nPitää kysyä itseltään, mihin tämä päättyy!\nVain pari vuosikymmentä sitten oli katolinen oppi ja uskonnon harjoittaminen punainen vaate melkein kaikille evankelisille kirkoille Ruotsissa. Jopa Uskonliike tuohon aikaan otti etäisyyttä katolilaisuuteen. Oli olemassa hyvää tietoa kaikista niistä harhaopeista, joita katolinen kirkko on rakentanut uskonnolliseen järjestelmäänsä, tietoja, jotka olivat perintöä reformaation kirkkaista päivistä ja ruotsalaisesta herätyskristillisyydestä.\nMutta nyt evankelinen kristikunta on myös tottunut katolilaisuuteen hitaan totuttamisen strategian ansiosta. Se on tullut pikkuhiljaa siten, että vähitellen on hyväksytty sellaiset asiat kuten ikonit, pyhäinjäännökset, hetkipalvelukset, rukousnauhat (Pelastajakranssi), korkealentoiset ehtoollishetket, rituaalit, sakramentalismi, hengelliset hierarkiat, jne. jne. Tänä päivänä on iso osa evankelista kristikuntaa (eikä vähiten johtajisto) niin mukautunut tähän, että näyttää siltä, että ollaan sokeita kaikille niille vakaville harhaopeille, joita katolilaisuus sisältää. Mielellään kuljetaan käsi kädessä katolisen kirkon kanssa eri konferensseissa ja manifestaatioissa. Pastorit matkustavat retriitteihin. Maria saa yhä suuremman roolin saarnoissa. Ehtoollisen sisältöä muutetaan jne.jne. Yksi henkilö, joka näyttää tulleen valmiiksi keitetyksi, kun kyseessä on katolilaisuuden omaksuminen, on Ulf Ekman, mutta minä luulen mieluummin hänen olevan yksi heistä, joka lisää lämpöä padan alle (Pyydän anteeksi minun hiukan ytimekästä kuvakieltäni, mutta olen kamalan järkyttynyt ja väsynyt tähän!).\nNew age (Uusi Aika)\nMinun täytyy ottaa esille myös tämä ”pata”, vaikkakaan tämä ei ole haara kristikunnassa – vielä. Mutta tosiasia on, että kristikuntaan on viime vuosina vaikuttanut suuresti se hengellinen voileipäpöytä, jonka Uusi Aika on kattanut.\nJos katsoo ympärilleen, mitä esim. Ruotsin kirkko Tukholman alueella tarjoaa jumalanpalveluksissaan, niin näkee, että Uusi Aika on saanut siellä valtavan suuren läpimurron. Sieltä löytyy sellaista kuin meditaatio, jooga, mindfulness, ykseyssiunaus, diksha, parantuminen (healing) jne. Tukholman kirkoissa voi saada kuulla tunnettuja Uusi Aika-esiintyjiä puhuvan, kuten esim. Thomas Di Leva ja Kay Pollak Sitä voi mietiskellä kuinka ihmeessä se, mikä oli tabu 20 vuotta sitten, on nykyään niin hienoa ja oikeaa. Totta kai tässä myös on kyseessä hitaan totuttamisen strategia. Voimme nähdä tänä päivänä, kuinka tämä myös liikkuu kohti vapaakirkkoja, joskus kristillisiksi muutettujen itämaisten tekniikoiden kuten esim. Tikvan avulla, erään joogamuodon avulla. Siinä on vähän kristillistä raamia! Tikvasta on ruotsinkielinen teksti. Ole aivan varma, Uusi Aika muodossa jos toisessa tulee yhä tavallisemmaksi ja tavallisemmaksi myös maamme vapaakirkoissa.\nErittäin vakava nykytilanne\nOlen edellä kuvaillut vähän sitä, mihin olemme joutuneet sen jälkeen, kun meitä on usean vuoden aikana indoktrinoitu erilaisilla harhaopeilla. Koostaen voi sanoa, että kristikunta on nyt väkivaltaisesti johdettu harhaan ja se on VÄÄRÄN kristinuskon vaikutuksessa. Epäraamatulliset opit Uskonliikkeestä ovat hiipineet sisään erittäin moneen seurakuntaan maassamme. Hengelliset, itämaiset kundalini-tyyppiset manifestaatiot ovat nähtävissä monissa kristityissä korkeimpana tasona kristillistä karismaattisuutta – huolimatta siitä, ettei niille löydy raamatullista tukea. Katolinen ja itämainen mystiikka nähdään monesti syvimpänä ja hienoimpana kristillisenä uskonnonharjoittamisena, huolimatta raamatullisen tuen puutteesta ja huolimatta siitä, että myös tämä on saanut alkunsa itämaisesta uskonnosta. Uushengelliset metodit ovat tulleet normaaliksi tarjonnaksi monissa seurakunnissa Ruotsin kirkossa, myös osissa vapaakirkkoja. Amerikkalaisten teologien kuten Rick Warrenin, Brian McLarenin, Joel Osteenin ja muiden teologiset ideat vievät pois kristikuntaa tieltä samaan luopumuksen suuntaan. Ja ole varma, että kaikki tämä kiehuu synteesiksi, jossa lopullinen lihakeitto on sitä, mitä voit lukea Ilmestyskirjan 13. luvun johdannosta.\nKun aikuiset seurakuntien jäsenet, johto ja pastorit eivät enää varoita väärästä ja epäraamatullisesta, eivätkä myöskään julista täyttä, todellista ja tervettä evankeliumia, silloin on harhaoppeja vastustava voima lähes olematon nuorempien jäsenten joukossa. Nuoret seurakunnissamme ovat valtavan suuri riskiryhmä, kun kyseessä on Toronto-hengellisyyden, Uskonliikkeen julistuksen, mystiikan, katolisen uskonnonharjoittamisen ja monen muun asian epäkriittinen nieleminen. Olen siis peloissani siitä, että nyt tulee kokonainen sukupolvi, jonka johtajat ovat johtaneet harhaan ja joka nyt nousee esiin täydessä voimassa ja puolustaa kaikkea sitä väärää, jonka he ovat saaneet vastaanottaa kristillisinä totuuksina – vaikka ne ovat valheita helvetistä! Tämän näkee jo joistakin nettisivustoista, joita nuoremmat kristityt pitävät. En halua syyttää näitä nuoria, vaan haluan sen sijaan osoittaa vastuuta heidän harhaan menemisestään vanhemmalle johdolle kristikunnassa.\nKuinka kauas sitten kristikunta on langennut? Kuinka huonosti ovat asiat, kun hyväksytään yhä pahempia harhaoppeja? Kuinka pitkälle on tämä epäterve indoktrinointi saanut mennä?\nTotta kai nyt kristikuntaan on ilmennyt kokonaan uusi normaalitila. Poissa on aika, jolloin Raamattuun ankkuroitunut evankelinen usko oli tunnusomaista vapaissa seurakunnissa. Silloin huomio kiinnitettiin ihmisten kääntymiseen, pelastumiseen, pyhittymiseen, opetuslapseuteen, lähetyskäskyyn ja Jeesuksen takaisintuloon. Se oli julistusta, jonka Jumala silloin tällöin vahvisti antamalla Raamattuun ankkuroituneiden merkkien ja ihmeiden tapahtua. Tänä päivänä sen sijaan keskitytään MINÄN hyvinvointiin, menestykseen, kokemuksiin, kundalinityyppisiin manifestaatioihin, kaikki sekoitettuna erilaisilla harhaopeilla – tai oppien puuttumisella! Sitä, joka tänä päivänä asettuu puolustamaan evankelista Raamattuun ankkuroitunutta uskoa, tullaan pilkkaamaan ja kutsumaan dogmaattiseksi, fundamentalistiksi, rakkaudettomaksi ja tuomitsevaksi. Ne, joita kunnioitetaan, ovat sellaisia, jotka sätkyttelevät lattialla, karjuvat menestystä tai ”sietävät” kaiken ja kaikkia – paitsi niitä, joita osoitetaan suvaitsemattomiksi (Tiedän kyllä yleistäväni tässä hieman.).\nJa totta kai kristikunta on nyt langennut vielä syvemmälle kuin mitä tapahtui Lakelandissa vuonna 2008. Katsopa vaikka John Crowderia, josta tänä päivänä on tullut suosittu julistaja kaikkialla maailmassa. Hänen mielestään pitää tulla ”aineisiin” Pyhästä Hengestä, aivan kuten ”polttaisi” saadakseen näitä kiksejä. Se osa, ”uudesta kristikunnasta”, joka ei pidä Crowderista, ehkä mieluummin seuraa Rick Warrenia tai Brian McLarenia uuden maailmanjärjestyksen jalanjäljissä. Tai sitten seurataan mystikkoja ”sisäisellä matkalla”.\nKatsopa julistaja Sign Firemania Nigeriassa paljastavassa reportaasissa hänestä: https://vimeo.com/31656466. Näin karismaattinen liike on kehittynyt (isosti!) Nigeriassa. Mieti sitten, että John Arnott (joka oli mukana aloittamassa Toronto-herätystä) oli tervehtimässä samanlaista julistajaa (ehkä pahempaa) Nigeriassa joku aika sitten, nimeltään T.B. Joshua, ”täyttääkseen” omaa ruokakomeroaan. Sen jälkeen Arnott vieraili Arken-seurakunnassa Tukholmassa. Voit nähdä John Arnottin käynnillä T. B. Joshuan luona myös tässä lyhemmässä 8-osaisessa videossa: https://www.youtube.com/watch?v=DfMwaOevrpc. Sama Arnott oli yksi julkkisjulistajista Elämän Sanan Eurooppa konferenssissa 2013, ja silloin hänellä oli tämä kauhea ”voitelu” mukana matkavarustuksissaan.\nSen, mitä voi oppia ylläolevista esimerkeistä, on, että lämpötila padassa on noussut kunnolla. Jos jää siihen pataan, tulee entistä sameammiksi kuumille höyryille, aivan kuin sanotaan 2. Tess. 2:11. Hitaan totuttamisen strategia on saanut vaikuttaa kunnolla, ja nyt kristikunta Ruotsissa on valmiina merkittävästi huonompiin asioihin, kuin niihin, jotka enemmistö hylkäsi 80- ja 90-luvuilla.\nMihin tämä päättyy?\nVastaus kysymykseen on oikeastaan yksinkertainen, sillä tärkein tavoite hitaalla totuttamisen strategialla on saada KAIKKI ihmiset ja maat – riippumatta uskosta, uskonnosta, poliittisesta vakaumuksesta, kielestä tai kulttuurista – vapaaehtoisesti kumartumaan Antikristuksen eteen, josta Ilmestyskirjan luku 13 kertoo. Siinä saamme siis vastauksen!\nKoska tosikristityillä on Raamattu perustana uskolleen, niin on olemassa joukko uskovia siitä, joilla on tieto siitä, mitä kerrotaan Ilmestyskirjan luvussa 13 ja toivottavasti myös tietynlaista valvomista suhteessa siihen. Kuinka sitten saatana tulee saamaan nämä kristityt voittokulkueeseensa? No istuttamalla harhaopin toisensa perään hitaan totuttamisen strategian kautta, mikä johtaa korruptoituneeseen kristillisyyteen, mikä johtaa suureen luopumukseen, mikä johtaa siihen, että kristikunta kadottaa Jumalan johdatuksen ja suojeluksen. Se taas puolestaan johtaa siihen, että otetaan vastaan lopun ajan Antikristus avoimin sylin – hänet, joka tulee olemaan ihastuttava persoona sokeutuneille! Siinä ihminen on aivan kokonaan keitetty; silloin hän on kokonaan kadotettu! Tarkkaa nyt, että tämä ei koske häntä, joka Jeesuksen sanojen mukaan valvoo ja pyytää saada ottaa vastaan sen rakkauden Totuuteen, joka voi pelastaa harhaopeilta, sokeutumiselta ja luopumukselta (katso 2. Tess. 2:9–12).\nRaamatun jakeita johdatukseksiOm du nu känner att du blivit påverkad av den långsamma tillvänjningens strategi\nMinkälaisia Raamatun jakeita voimme sitten löytää, jotka varoittavat ja ohjaavat meitä tässä asiassa? Ensimmäiseksi haluan nostaa tämän Jeesuksen sanan:\nMatt. 5:29: ”Jos sinun oikea silmäsi viettelee sinua, repäise se pois ja heitä luotasi; sillä parempi on sinulle, että yksi jäsenistäsi joutuu hukkaan, kuin että koko ruumiisi heitetään helvettiin”.\nTässä näemme, että Jeesus tarkoittaa sitä, että meidän pitää toimia nopeasti ja voimakkaasti silloin, kun näemme jotain epätervettä vievän meidät pois tieltä. Jeesus sanoo tämän siinä yhteydessä, jossa hän puhuu aviorikoksesta, mutta totta kai tämä neuvo pätee myös kaikkiin niihin haluihin, jotka haluavat viedä meidät pois tieltä epäterveeseen elämäntapaan – jopa harhaoppeihin! Jos antaa halun saada jatkaa houkutteluaan ja vetämistään, niin silloin ihminen on kuin sammakko, jota keitetään hitaasti: hänet totutetaan hitaasti ja juuri silloin ihminen ei enää ole sitä mieltä, että Jumalan Sanan mukaan väärät asiat olisivat niin vaarallisia enää. Mutta silloin ollaan myös kiinni synnissä tai harhaopissa. Mitä ” repiä silmä päästään ja heittää se luotaan” tarkoittaa käytännössä juuri sinulle, voi esimerkiksi olla se, että jätät epäterveen yhteisön, vaihdat työtä, jätät epäterveet ystävät, jätät epäterveen seurakunnan, hävität joukon kirjoja, jne. Siis drastista toimenpidettä eivät saa estää viettelykset tai halut. Silmän irti repiminen tekee kipeää, joten varaudu kipuun, jos haluat kulkea Jumalan kaitaa tietä, sitä tietä, joka johtaa Elämään!\nSeuraavat Raamatun kohdat apostoli Paavalilta vahvistavat näitä ajatuskulkuja:\nRoom. 16:17: ”Mutta minä kehoitan teitä, veljet, pitämään silmällä niitä, jotka saavat aikaan erimielisyyttä ja pahennusta vastoin sitä oppia, jonka te olette saaneet; vetäytykää pois heistä. (Ruotsalainen Raamattu lisää: och kan bli er till fall = ja voivat olla teille luopumukseksi/lankeemukseksi, kääntäjän huom.!)\nRaamattu 2000 – versiossa sanotaan ”varo niitä, jotka aiheuttavat hajaannusta ja houkuttelevat luopumukseen siitä opista, jota teille on opetettu ”, mikä vähän paremmin näyttää sen, mistä on kyse. Tässä Raamatun jakeessa on siis selvää, kuinka Paavali haluaa meidän toimivan, kun joku tulee luoksemme vieraan opin kera. Meidän ei pidä pysyä paikoillamme ja poimia ”se, mikä on hyvää”. Tässä ei ole tilaa rusinanpoimintaan, dialogiin eikä ekumeniaan.\nMolemmat nämä Raamatun kohdat, jotka olen nyt ottanut esille, puhuvat samaa kieltä: tee jotain drastista, jos on riski siihen, että sinä kietoudut näihin. Lähde pois, jos tunnet, että padassa alkaa olla lämmintä, ja lähde ennen kuin sinä olet puutunut (turta)!\nJos sinusta nyt tuntuu siltä, että sinuun on vaikuttanut hitaan totuttamisen strategia, mutta edelleen pystyt ajattelemaan selkeästi ja itsenäisesti, niin tie ulos tästä on murtaa poikki epäterveet osat, jotka riskeeraavat kietoa sinut – aivan Jeesuksen sanojen mukaan. Hyppää ulos padasta ennen kuin on liian myöhäistä, mutta varo eristäytymistä. Pyydä Jumalalta terveitä kristittyjä ystäviä, terve kristillinen yhteys on tärkeää – ja ihanaa!\nLue lisää (ruotsiksi toistaiseksi)\n/Lennart / Suomennos Sylvi Hänninen


Myydään Kerrostalo Kaksio - Tampere Niemenranta Niemenrannan puistokatu 25 A 34 - Etuovi.com p27966\nEtusivu > Tampere > Niemenranta > Kohde p27966\n2h+kt, 37,0 m², 180 400 €\nKerrostalo, Tampere, Niemenranta, Niemenrannan puistokatu 25 A 34\nYIT Suomi Oy, Asuntomyynti Tampere\nHatanpään valtatie 11 1 krs, 33100 TAMPERE\nHei! Haluaisin lisätietoja kohteesta: Niemenrannan puistokatu 25 A 34, Niemenranta, Tampere (https://old.etuovi.com/kohde/p27966).\nTampereen Vedenvälkkeen kotien varaaminen alkaa **torstaina 11.6. klo 9.** Liity asiakasrekisteriimme ja pääset tekemään varauksen jo pari päivää aikaisemmin! ** Tule tutustumaan asuntojen ja näkymien virtuaaliesittelyyn Asuntomyyntiin.\nRakennamme Tampereen Vedenvälkkeen kerrostaloasunnot aivan Näsijärven rantamaisemiin. Niemenrannan puistokadun päähän tuleva ainutlaatuinen miljöö on täydellinen sinulle, joka arvostat järviluontoa, palveluiden läheisyyttä ja hyviä kulkuyhteyksiä. Lähipalvelujen lisäksi Lielahden palvelut ovat kävelymatkan päässä. Bussien – ja tulevaisuudessa ratikan – lisäksi pääset pyörällä keskustaan tuossa tuokiossa Hiedanrannan ja rantatien kautta.\nVedenvälkkeen laadukkaiden kotien oleskelutilat muodostuvat olohuoneesta ja tyylikkäästä avokeittiöstä tasokkaine kodinkoneineen. Osassa koteja on suuri lasitettu parveke, jossa nauttia auringon noususta ja järvinäkymistä. Osassa koteja on sauna. Asukkaiden yhteiskäytössä on mm. työtila, pajahuone ja pihan grillikatos.\nTervetuloa viettämään tyylikästä rantaelämää! Venesatama, rantaraitti ja puistot ovat uuden kotitalosi naapurissa. Valitse mieleisesi monipuolisesta asuntovalikoimasta 29–144,5 m².\nRannalla asut tyylikkäästi ja nautit rantaluonnon kauneudesta ja rauhasta joka päivä. Täällä arki huuhtoutuu pois ja mieli löytää tyvenen. Lue lisää reviireistä: http://www.yit.fi/reviirit\nNiemenrannan Puistokatu 25 A 34, 33400 Tampere\n(Myyntihinta 54 120 € + Velkaosuus 126 280 €)\n126 280 €\n4 875,68 € / m² Ohje\n376,59 € / kk\n(Hoitovastike 140,60 € / kk, Rahoitusvastike 162,36 € / kk ja muut vastikkeet)\nTontin lunastusosuus: 19240.00\nAsunto Oy Tampereen Vedenvälke\nNiemenrannan puistokatu 25 A 34, Niemenranta, Tampere Kerrostalo, 2h+kt 37,0 m², 180 400 €\nFI:p27966, AI:1307912, CT:2020-06-01T11:15:16.246+03:00, MT:2020-07-08T16:11:25.550+03:00, PT:2020-06-01T11:15:16.220+03:00, OI:876, DISI:651, CIC:1-L4A811


Aiomme estää metroa korvaavan bussiliikenteen, joka on HSL:n rikkuritoimintaa. Koska kuljettajat eivät ole työtaistelun piirissä, he eivät pysty yksin pysäyttämään liikennettä, vaan siihen tarvitaan kaikkien meidän apuamme. Tuomitsemme HSL:n pyrkimykset mitätöidä kuntatyöntekijöiden\nkamppailu palkkojen ja työolosuhteiden puolesta. Haluamme oikaista Helsingin Uutisissa virheellisesti esitetyn väitteen, jonka mukaan olisimme pysäyttämässä rikkureita. Emme näe kuljettajia rikkureina, sillä he eivät kuulu lakon piiriin. Sen sijaan syytämme HSL:ää yrityksestä murtaa lakko rikkuritoiminnalla. Korvaavan bussiliikenteen järjestäminen on rikkuritoimintaa, ei bussin ajaminen.\nKutsumme ihmisiä mukaan estämään bussiliikennettä tai osoittamaan tukea lakolle. Kehotamme kaikkia jäämään 23.9. pois työstä tukena lakolle. Mikäli ihmiset kuitenkin aikovat mennä töihin, kehotamme etsimään vaihtoehtoisen kulkutavan.\nJHL:n Merja Ruotsalainen ilmoitti Helsingin Sanomissa JHL:n irtisanoutuvan toiminnastamme. Irtisanoutuminen oli odotettavaa, sillä aktio ei ole JHL:n järjestämä. Irtisanoutuminen ja tuomitseminen ovat kuitenkin eri asiat. Haluamme huomauttaa, ettei lakko kosketa pelkästään JHL:n jäseniä, vaan koko työväenluokkaa. Aktiossa on myös mukana JHL:n yksittäisiä, lakossa\nOlemme valmiit neuvottelemaan HSL:n kanssa, mikäli he näin toivovat. Me vaadimme HSL:ää jättämään metroa korvaavan linjan 99 ajamatta tiistaina ja liittyvän tukemaan työtaistelua.\nPalmian yhtiöittämisellä halutaan kohentaa kokoomusjohtoisen kaupungin taloutta, eli tuottaa enemmän voittoa kaupunkilaisten tarvitsemilla palveluilla. Palmia on vain yksi esimerkki oikeistolaisesta yksityistämisvimmasta, jolla tavoitellaan pieniä menoja ja suuria voittoja.\nSuurin osa Palmian noin kolmesta tuhannesta työntekijästä on matalapalkkaisia naisia, siirtolaistaustaisia sekä vajaakuntoisia muuhun työhön. Kilpailuttaminen ja yhtiöittäminen tapahtuisi heidän työehtojensa kustannuksella. Palmian yhtiöittämisen kannattajat väittävät, ettei\nvanhojen työntekijöiden asema heikkene. Asema heikkenee kuitenkin heti kun hävitään kilpailutus, käydään yt-neuvottelut ja todetaan irtisanomisperuste. Näin voidaan myös leikata vanhan työntekijän palkasta.\n- HSL:n lopetettava rikkuritoiminta!\n- Kaikkien työläisten yleislakko!\nA-ryhmä ja muut pääkaupunkiseudun anarkistit


Liikuntatieteen valmennuskurssi, Eximia valmennustiimi\nKoulutus: Liikuntatieteen valmennuskurssi\nOpiskelu maan ainoassa liikuntatieteellisessä tiedekunnassa on varmastikin ollut jokaisen siellä opiskelleen mielestä ”elämän parasta aikaa”. Opinnot ovat hyvin käytännönläheisiä sekä mielenkiintoisia ja opiskeluporukka on hyvin samanhenkistä. Ja kenelläpä ei siintäisi mielessä opintojen jälkeen se 2,5 kuukauden kesäloma.\nLiikuntatieteen kurssin sisältö\nLiikuntapedagogiikan pääaineopiskelijat opiskelevat liikuntakasvatusta sekä terveystietoa ja valmistuvat liikunnan- ja terveystiedonopettajaksi. Opiskelija saa hyvät teoreettiset ja käytännölliset valmiudet toimia liikunta-alan opetus- ja koulutustehtävissä sekä valmiudet kohdata muuttuva opetusympäristö ja liikuntakulttuuri. Alalle sopivat monenlaiset persoonallisuudet ja tyypit! Liikunnan opettamisesta, lasten ja nuorten kasvatuksesta sekä hyvinvoinnin edistämisestä kiinnostuneet opiskelijat pärjäävät hyvin opettajana.\nLiikuntatieteiden ensimmäinen vaihe toteutetaan kirjallisena kokeena Jyväskylässä, Helsingissä, Joensuussa, Oulussa ja Turussa.\nLiikuntatieteiden muuttunut valintakoe\nLiikuntatieteellisen uusi valintakoe suosii hakijaa, joka panostaa kirjallisen kokeen osuuteen eli jaksaa opiskella luettavat artikkelit riittävän hyvin. Tämä siksi, että liikunnallisia taitojaan pääse näyttämään vasta kun on läpäissyt kirjallisen kokeen. Kurssimme valmentaa liikuntatieteellisen tiedekunnan valintakokeisiin, joissa on aineisto-osio. Aineisto-osio sisältyy liikuntapedagogiikan ja liikuntabiologisen aineryhmän valintakokeeseen.


Suoraan | Moto Uutiset\nMehiläiset pölyttävät lähes 75 prosenttia kaikista suoraan ihmisravinnoksi kelpaavista kasvilajeista. Mehiläisparvien määrä.\nRaaka-öljyn hinta ei määrittele suoraan jalostamon kannattavuutta. Esimerkiksi raakaöljyn tuotantomäärät ja hinta,\nSuhdekuviot kokevat aivan uuden tuulahduksen karanteenissa, nimittäin Tinderiin saapuu uutta verta. Karanteeni Juliannan.\nUusi Shorts-ominaisuus olisi suoraan linkitetty jo olemassa olevaan YouTube-sovellukseen. Sen kautta käyttäjä voisi ladata.\n– Jos se vastaus ei tule siltä ihan suoraan, että mä en aio tehä samalla lailla kuin viimeksi. Niin mulla tulee kova pelko.\nSuomalainen laite tuhoaa koronan sisätiloista, kaikki.\n– Olet lukenut 0/5 maksutonta uutista. Kaikki laitteet myydään ja menevät suoraan käyttöön. Suomessa laitteita on ostettu Etelä-Savon sairaanhoitopiiriin. Suomalainen koronantappaja työssään.\nJHL:n mukaan näkemyseroja on niin palkankorotuksista ja tekstimuutoksista kuin sopimusrakenteen kehittämisaskelista.\nSaat osaavan, moniammatillisen työyhteisön tuen ja mahdollisuuden ammatilliseen kehittymiseen sekä hyvät työsuhde-edut.\nAjatusten suoraan lukemiseen on vielä matkaa. ”Sisäinen ääni”on eri asia kuin puheen suora seuranta. Aivojen hermosolujen.\nViime torstaihin saakka, eli 26.3. asti, saivat kaikki maahantulijat tulla lentokentältä suoraan julkisajoneuvoihin. Virusta.


Metal - Lokakuun metallit. - Levykauppa Äx\nMetal - Lokakuun metallit.\nTop-20 metalli uutuudet (3)\nLokakuun metallit. x Poista valinnat\nNäytä koko lista Lokakuun metallit.\nDemonical : World Domination\nEnslavedin uusi levy Utgard\nMyGrain palaa viidennen albumin kera!


SELFIE arkistot - MAMI GO GO\nArki-sarjassa julkaistaan vuoden joka viikolta arkisia tapahtumia, jotka ovat tallentuneet puhelimeen. Viikko 11.\nBut first let me take a selfie – Oltiin alkuviikossa erän hotellin ravintolassa lounaalla, mutta Myytä kiinnosti enemmän tutkia vähän paikkoja. Lopulta annoinkin hänen lähteä kulkemaan rappuja ylös perässä seuraten ja päädyimme autoon kongressikeskukseen. Käytiin siellä sitten vessassa pesemässä kädet ja ajattelin ikuistaa hetken puhelimen muistiin. Lapsi oli tästä(kin) vähän eri mieltä.\nMinttu MAMI GO GO 15:25\nAvainsanat: ARKIHAASTE, ARKIKUVA, MINÄ, PEILISELFIE, SELFIE, TAAPERO, TAHTOIKÄ


Toimintaympäristön muutos ja henkilöstömäärän väheneminen vaikuttavat poliisityön vaatimuksiin |\nToimintaympäristön muutos ja henkilöstömäärän väheneminen vaikuttavat poliisityön vaatimuksiin\n22.11.2019 klo 15.13Poliisihallitus\nToimintaympäristön muutos yhdessä koko tämän vuosikymmenen jatkuneen henkilöstömäärän vähenemisen kanssa ovat vaikuttaneet perustavalla tavalla poliisityön vaatimuksiin.\n– Ihmiset odottavat, että palvelumme ovat nopeasti saatavissa, rikoksia estetään ennalta ja ne selvitetään tehokkaasti. Tilastojen valossa palvelumme ovat kuitenkin kokonaisuutena heikentyneet. Toimintavalmiusajat ovat pidentyneet, samoin rikosten tutkinta-ajat.\nNäin totesi poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen puhuessaan Poliisiammattikorkeakoulussa Tampereella järjestetyssä uusien poliisien valatilaisuudessa 22.11.2019.\n– Kun tilastoja katsotaan vieläkin lähempää, niin erot kasvavat. Helsingissä partio oli viime vuonna paikalla viidessä minuutissa. Savukoskella apua joutui odottamaan reilusti yli tunnin, Kolehmainen totesi.\n– Helsingissä kiireellisiä tehtäviä oli viime vuonna yli 9 000, Savukoskella neljä. Yksittäisen asiakkaan näkökulmasta määrillä ei ole kuitenkaan merkitystä. Jokaiselle avuntarvitsijalle on tärkeintä saada apua omassa asiassaan, Kolehmainen totesi.\nHallitusohjelmassa linjataan, että poliisille määritellään enimmäisvasteajat koko maassa. Kolehmaisen mukaan poliisi perustaakin työryhmän, joka tekee päättäjille esitykset vasteaikoihin liittyvistä tavoitteista ja voimavaroista.\nMaalittaminen heikentää työssä jaksamista\nHenkilöstöbarometrin mukaan työ poliisissa koetaan mielekkäiksi, ja se halutaan tehdä hyvin. Lähiyhteisön työilmapiiri on hyvä. Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen otti puheessaan esille maalittamisen, joka voi heikentää työhyvinvointia ja jaksamista. Tilanteen parantamiseksi onkin ryhdytty toimenpiteisiin.\n– Olemmekin yhdessä Valtakunnansyyttäjänviraston ja käräjäoikeuksien laamannien kanssa tehneet lakiesityksen, jonka avulla viranomainen voisi suojautua nykyistä paremmin epäasialliselta vaikuttamiselta. Se ei silti poistaisi sitä, että poliisi näkyisi edelleen kasvollisena katukuvassa.\nValan antoi 140 uutta poliisia\nValatilaisuudessa eettisen valan antoi noin 140 pääosin kuluvana vuonna valmistunutta poliisia. Vala annettiin myös ruotsiksi, sillä tilaisuudessa on mukana ruotsinkielisen poliisikoulutuksen suorittaneita poliiseja.\nEettisen valan tarkoituksena on saada poliisit entistä selvemmin sisäistämään ne arvot ja hyvät toimintatavat, joita poliisilta odotetaan Suomessa. Vala ei ole juridisesti sitova, mutta sen antamisella halutaan korostaa poliisina toimimisen vastuullisuutta. Eettisen valan antavat poliisit lupaavat muun muassa kunnioittaa jokaisen ihmisarvoa ja oikeuksia sekä käyttäytyä rehdisti ja auttavaisesti.\nPuhe kokonaisuudessaan poliisin verkkosivulla osoitteessa https://www.poliisi.fi/instancedata/prime_product_julkaisu/intermin/embeds/poliisiwwwstructure/85932_191122_Poliisien_valajuhlapuhe_fin_ja_sv_PYJ.pdf?b268dfbd406fd788