Aikuisopettaja ja verkko-opiskelun vaatimukset\nOlemme saaneet sähköpostin ja internetin sekä lukemattomia verkko-opiskelun työkaluja ja -ympäristöjä. Olemme alkaneet puhua verkkopedagogiikasta ja tutkineetkin sitä. Verkko-opetuksen ja -oppimisen hahmottamisen tutkimuksellisessa orientaatiossa on painottunut kasvokkaisen opetuksen ja oppimisen perinne. Suomessa tämä linja on dokumentoitu Lehtisen (1997), Matikaisen ja Mannisen (2000) sekä Kiviniemen (2000) ansiokkaisiin koosteisiin. Kahdessa viimeksi mainitussa julkaisussa tulee myös selvästi esille, että verkko-opetuksen ja -oppimisen selvittämisessä on edettävä verkkotoiminnan sisältä lähtevään tutkimukseen. Tietoisen avauksen tähän suuntaan tekevät niin Manninen kuin Kiviniemikin sekä myös Hakkarainen aikuiskasvatuksen 42. vuosikirjan (Sallila, P., Kalli, P., 2001) artikkeleissaan.\nKun tutkimuksellinen orientaatio vasta hakee itselleen verkkotoiminnan sisältä jäsentyvää itseymmärrystä, niin olemassa olevien verkkoyhteisöjen toiminnan ja tapojen kuvaus ja käsitteellistäminen on jo lähtökohtaisesti pyrkinyt ymmärtämään verkkokäyttäytymistä sen omassa ympäristössä. Tämä on tapahtunut pääasiassa yhdysvaltalaisessa dokumentointi- ja opaskirjallisuudessa (Figallo, C.,1998; Rheingold, H.,2000; Kim, A.,2000; Preece, J., 2000).\nVerkko-opetuksen ja -oppimisen eksplikoimisessa on tärkeää edetä sekä perinteisen tutkimusdiskurssin että verkkoyhteisön käsitteellistämisdiskurssin pohjalta. Tässä artikkelissa soivat taustalla verkkoyhteisö ja -yhteisöllisyys (Ihanainen, P., 2001a, 2001b). Artikkelissa kirjataan näkyviin kuuden vuoden verkko-opetuskokemukset ja pyritään tarkastelemaan niitä suhteessa verkko-opetuksen piirissä tehtyyn tutkimukseen.\nArtikkelin nimessä kysytään verkko-opiskelun vaatimuksia. Kysymystä voidaan lähestyä tarkastelemalla verkko-opiskelun tekijöitä. Niitä ovat tietoverkon luonne, verkko-opiskelijat, verkkoviestintä, verkkomateriaalit, opetus ja ohjaus tietoverkossa sekä verkko-oppiminen. Myös verkkoyhteisöllisyys oppimisyhteisöllisyytenä on merkittävä verkko-opiskelun muovaaja.\n1. Tietoverkko opiskeluympäristönä\nTietoverkko on sekä tekninen että inhimillinen opiskeluympäristö. Ensin mainittuun sisältyvät ne tekniset mahdollisuudet, joiden pohjalta verkossa voidaan toteuttaa opiskelua: sähköposti, jakelulistat, chatit, erilaiset www-pohjaiset verkko-oppimisalustat jne. Teknisen verkko-opiskeluympäristön kysymykset liittyvät tekniikkojen toimivuuteen ja käytettävyyteen sekä ihmisten erilaisiin mieltymyksiin ja arvostuksiin erilaisten tekniikoiden käyttökelpoisuudesta verkko-opiskelussa. Tässä artikkelissa ei paneuduta verkko-opiskelun teknisiin aiheisiin. Niihin voi tutustua esimerkiksi Tampereen Teknillisen korkeakoulun hypermedialaboratorion julkaisusta Oppimisympäristöjen esittely, arviointi ja vertailu (Korte, Hartikainen, Kauranen, Paakkanen, Pesonen, Yritys, 2000).\nVerkkoympäristöä voidaan myös kuvata sen hyödyntämisen ja käyttämisen näkökulmista: verkko materiaalivarastona, vuorovaikutusverkostona, toimintarakenteena ja virtuaalisena tilana (Manninen, J., 2001). Inhimillisenä opiskeluympäristönä tietoverkko muodostuu verkossa toimivista ihmisistä, jotka antavat tietoverkolle tietyt ominaispiirteet. Ne muotoutuvat vähitellen esille esimerkiksi verkkokeskustelujen, -työskentelyn ja -opiskelun myötä. Seuraavassa esitettävät näkemykset tietoverkon kokemuksellisesta ja kommunikatiivisesta luonteesta ovat muodostuneet usean vuoden verkkotyöskentelyn myötä (Ihanainen, P., 2001a).\nVerkkovuorovaikutuksen tutkimus tarkastelee vuorovaikutusta pääasiassa ulkoisena tekemisenä, kuten suunnitteluna, auttamisena ja tehtävien suorittamisena (esim. Curtis, D., Lawson, M., 2001). Mutta mitä verkon vuorovaikutuksellisuudesta voi sanoa silloin, kun tarkastelun lähtökohtana ovat käyttäjien kokemukset? Kokemuksen perusteella verkkoa luonnehditaan nopeatempoiseksi, etäiseksi ja paljastavaksi. Se on myös pirstaleinen, yllätyksellinen ja vangitseva sekä kerroksellinen. Näitä seitsemää ominaisuutta käsittelen seuraavassa tarkemmin.\nTietoverkko on nopeatempoinen. Tietoverkkokommunikaatio on luonteeltaan lyhyttä ja nopeaa, ja jos ne eivät toteudu, kanssakäyminen keskeytyy tai tyrehtyy. Kiihkeä lyhyys, nopeus, keskeytyminen ja häipyminen ovat tietoverkkokanssakäymisen kokemuksellisia piirteitä – tietoverkkokommunikaatio on hektistä. Se purskahtelee ja ryöppyää jonkin aikaa ja sitten taas katoaa näkyvistä ilmestyäkseen esille ehkä uudessa muodossa tai jossakin toisessa kanssakäymisyhteydessä.\nTietoverkko on etäinen. Kanssakäymisen tekijät ovat jossakin siellä tai tuolla - verkossa, mikä on itse asiassa vaikea määrittää olinpaikaksi. He eivät ole kokemuksellisesti välittömästi samassa tilassa toimijan kanssa muuten kuin hänen mielessään. Etäisyys tuo tietoverkkokanssakäymiseen sekä kaipauksen että vapauden kokemuksen, usein vieläpä samanaikaisesti. Lähentymisen ja etääntymisen vastakkaisvoimat vaikuttavat meihin. Myös Matikainen (2001, 78) toteaa tutkimuksessaan verkkovuorovaikutuksen etäisen luonteen.\nTietoverkko on paljastava. Sanomisemme, vihjailumme, jopa sanomatta jättämisemme, tunneilmaisumme ja arvostuksemme jäävät näkyviin. Niitä voidaan palata tarkastelemaan uudestaan ja uudestaan. Verkkokanssakäyminen perustuu yksilöiden tulkintoihin. Jokainen on yksin tietokoneen ääressä tekemässä havaintoja ja tulkitsemassa toisia - verkossa toteutuu yksin yhdessä -sosiaalisuus. Jokainen verkkotoimija siirtää verkkoon vain omat mielikuvansa ja niiden pohjalta syntyvät tulkintansa vuorovaikutuksesta ja sen sisällöistä. Ja ne jäävät näkyviin ja uudelleenkatsottavaksi, koska verkossa kaikki dokumentoituu. Tällainen paljastavuus tekee jotkut verkkotoimijat hyvin varovaisiksi - ilmaisuja ja reaktioita pitää harkita tarkkaan, ja usein voi oma kokemus tai näkemys jäädä kokonaan sanomatta. Toisille paljastavuus ei nouse edes mieleen, vaan heistä on hienoa, että voi "esitellä itsensä kaikelle kansalle".\nTietoverkko on pirstaleinen. Useinkaan kanssakäyminen ja yhteydenpito ei rakennu yhtenäiseksi kokonaisuudeksi, jolla on selvä alku, keskivaihe ja loppu sekä niihin kutoutuva sisällöllinen yhtenäisyys. Kokemuksellisesti kanssakäymisellä tuntuu olevan useita alkuja, jotkut yhteydet pysyvät ”keskivaiheessaan” alkamatta tai päättymättä vain hävitäkseen aikanaan kommunikaatioyhteydestä. Ja usein sisällöllinen kommunikaatio loppuu ennen kuin se oikeastaan on alkanutkaan. Tämä on eräänlaista häipyvän ja aaltoilevan kommunikaatioympäristön sisällöllistä rakenteettomuutta. Fragmentaarisuudesta kumpuavan verkkovuorovaikutuksen vaikeuteen viittaavat myös Curtis ja Lawson (2001, 30)\nTietoverkko on yllätyksellinen. Sitä, mitä tietoverkossa tapahtuu tai tulee tapahtumaan, on vaikea ennakoida, tai ennakointi on vaikeampaa kuin kasvokkaisessa kommunikaatiossa: tunne- ja aikomusviestit täytyy tulkita tekstillisistä sanomisista ja sanomattomuuksista, emotionaaliset ja intentionaaliset viestit ovat ohuempia. Kasvokkaiseen kommunikaatioon verrattuna tietoverkkokommunikaatiosta puuttuu sosiaalinen viitekehys, joka sitoo ja ohjaa odotuksiamme. Myös verkkotekemisemme usein saa alkunsa siitä toiminnasta, mitä verkossa olla tekemässä. Sitä ei ohjaa jokin toimeksianto tai tavoite, vaan se, että satumme olemaan verkossa. Tämä tekee tietoverkkotyöskentelystä yllätyksellistä. Tätä piirrettä voi kuvata myös niin, että monet asiat tekevät verkossa kvanttihyppymäisiä siirtymiä ja samalla muuntuvat kokonaan. Toisin sanoen odottamaton viesti tai vuorovaikutuksen sisällöllinen käänne ikään kuin heittää tajunnan ja ajattelemisen toiseen avaruudelliseen ulottuvuuteen. Tämä muuntuminen on omiaan tuottamaan innovaatiota ja sillä tavoin voi syntyä aidosti uutta. Verkon yllätyksellisyyden on huomannut myös Gold (2001, 46).\nTietoverkko on vangitseva. Se ikään kuin vetää puoleensa ja pitää ihmisiä heidän sitä huomaamatta otteessaan. Tämä voi johtaa verkkoriippuvuuteen, addiktioon. Mutta vangitsevuus on myös mielenkiintoa, verkko mahdollistaa kiinnostavia yhteyksiä ja kohtaamisia, joita niin uteliaisuutensa ja viihtyvän tyydyttyneisyytensä kuin kiinnostuneen tavoitteellisuutensa vuoksi haluaa pitää yllä. Jos tietoverkkokanssakäyminen ei kosketa, silloin verkon vangitsevuus aikaansaa vastakuvaansa: kiinnostamattomuutta, yhdentekevyyttä, poistumista ja ehkä suoranaista torjuntaa.\nTietoverkko on kerroksellinen. Kun tietoverkkotyöskentelyä ja toimintaa tarkastellaan aikakokemuksena, niin siinä valmistelen ja toteutan samanaikaisesti useita tapahtumia ja kontakteja. Tämä ajallinen yhtaikaisuus tuottaa sekä tehokkuus- että ylikuormitustuntemuksia - tuntuu että tekee paljon, mutta toisaalta ohjautuu usein "tässä ja nyt -periaatteella". Tietoverkon kerroksellisuus toteutuu myös kohdattavien ihmisten päällekkäisyytenä: kokemuksellisesti olen samanaikaisesti tekemisissä eri asiayhteyksissä olevien ja tunneviritykseltään erilaisten ihmisten kanssa.\nKuvatuista kokemuslaaduista muodostuu myös tietoverkko opiskeluympäristönä. Verkko-opettajan on tärkeä tunnistaa verkon vuorovaikutukselliset piirteet sekä osata opastaa verkko-opiskelijoita kohtaamaan vuorovaikutuksellinen ja kokemuksellinen tietoverkko.\n2. Opiskelija tietoverkossa\nKun tietoverkko on otettu käyttöön opetusvälineenä ja opiskeluympäristönä, uusi vuorovaikutus- ja käyttäytymismaailma on aluksi kaikille, myös opiskelijoille vieras ympäristö. Verkon kokemukselliset luonteenpiirteet, jotka edellä esiteltiin, tekevät kohtaamisista ja verkkotoiminnasta levotonta (nopeatempoisuus), poissaolevaa (etäisyys), pidättyvää (paljastavuus), piittaamatonta (pirstaleisuus), hukassa olevaa (yllätyksellisyys) ja kuormittavaa (kerroksellisuus). Näihin verkon luontaisiin kokemuksellisiin vaikuttajiin eli luonteenpiirteisiin osaltaan viitataan tutkimuksissa verkko-opiskelua estävinä tekijöinä - eristyneisyytenä ja yksinäisyytenä, ajan hallinnan vaikeutena ja verkkokeskustelun outoutena (Nevgi, A., Tirri, K., 2001). Opiskelijakokemuksia ja verkko-opiskelutyylejä on kuitenkin toistaiseksi tutkittu melko vähän. Oikeastaan on saatu esille vain se, että verkko-opiskelu edellyttää opiskelijalta itsenäisyyttä (Valenta, A., Therriault, D., Dieter, M., Mrtek, R., 2001).\nKun verkko alkaa tulla tutuksi toimintaympäristöksi tai kun verkko-opiskeluun osallistuu nuoria, joille verkko on lapsuudesta saakka ollut arkipäiväinen paikka, vuorovaikutukselliseen verkkoon opitaan suhtautumaan luontevasti. Tämä merkitsee, että levottomuutta osataan jo kohdata, hektisyys opitaan kokemaan myös levollisesti. Vastaavalla tavalla poissaolo osataan nähdä ja muuntaa myös läsnä olemiseksi, pidättyvyys välittömyydeksi, piittaamattomuus herkkyydeksi, hukassa olo intuitiivisuudeksi ja kuormittuminen tasapainoksi.\nKun verkkokohtaamisia verrataan kasvokkaiseen kanssakäymiseen, ne ovat ohuempia ja koskettamattomampia kuin samassa fyysis-sosiaalisessa tilassa tapahtuva vuorovaikutus (Mäyrä, F., 2001). Jotta verkko-opiskelu olisi inhimillisesti mahdollista tarvitaan - paitsi virtuaalis-sosiaalisen ympäristön kanssa tutuksi tulemista - aktiivista verkko-opiskelijoiden tukea eopiskelijuuden tiedostamisessa ja vahvistamisessa. Tämä liittyy verkko-opettajan tehtäviin, joita tarkastellaan myöhemmin tässä artikkelissa. Verkko-opiskelijuuden vahvistuminen on yhteydessä verkkopersoonan ja -identiteetin muodostumiseen, verkkososiaalisuuden kehittymiseen sekä verkkorationaalisuuden ja -emotionaalisuuden tiedostamiseen. Viimeksi mainittuihin voi paneutua tarkemmin seuraavista lähteistä (kts. Ihanainen, P., 2001a, Mäyrä, F., 2001, Donath, J.,2001, Turkle, S., 1999).\nVerkko-opiskelu osana avointa etäopiskelua vaatii opiskelijan itseohjautuvuutta. Se ei kuitenkaan tarkoita (eikä saa tarkoittaa!) yksinohjautumista. Verkkososiaalisuus ja -yhteisöllisyys (Ihanainen, P., 2001a ja b) onnistuneen verkko-opiskelun tapahtumaympäristönä edellyttävät ehkä enemmän opiskelijoiden tukemista kuin perinteinen kasvokkainen opiskelu (Gold, S., 2001, 44). Voitaneenkin väittää, että verkko-opiskelija on tuettu itseohjautuja. Ellei verkko-opiskelija saa riittävää tukea, verkko-opiskelu pyrkii tyrehtymään tai se toteutuu heikosti.\nMillainen kuva verkko-opiskelijasta itseohjautujana voidaan piirtää? Itseohjautuminen voidaan määrittää emotionaaliseksi, reflektiiviseksi ja toiminnalliseksi itseohjautumiseksi (vrt. Ruohotie, 2000, 157). Emotionaalinen itseohjautuminen liittyy verkko-opiskelussa siihen, miten opiskelija suuntautuu itse verkko-opiskeluprosessiin. Reflektiivinen itseohjautuminen verkko-opiskelussa koskettaa opiskelusisältöihin suuntautumista ja suhtautumista ja toiminnallinen itseohjautuminen liittyy verkko-opiskelun kokonaisprosessin organisoimiseen ja toteuttamiseen.\nKun verkko-opiskelijaa katsotaan emotionaalisen, reflektiivisen ja toiminnallisen itseohjautumisen kautta, voidaan hahmottaa seitsemän verkko-opiskelijatyyppiä. Tyypittelyn taustalla on suhtautuminen verkon kokemuksellisiin piirteisiin (nopeatempoisuus jne.) ja se perustuu verkkototoimija-analyysiin, joka on tehty yli sadalle aikuisverkko-opiskelijalle (Ihanainen, P., julkaisematon analyysiaineisto; Ihanainen, P. 2001c).\nVerkko-opiskeluprosessiin ja erityisesti emotionaaliseen itseohjautumiseen liittyvät verkko-opiskelijatyypit ovat sulautuja, ryhmäläinen ja minäitse.\nSulautuja suuntautuu yksilöllisesti ja oppii ensisijaisesti toisten verkko-opiskelijoiden ja verkko-ohjaajien kokemusten sekä prosessiin osallistumisen kautta. Hän on kiinnostunut siitä, mitä opiskelijatoverit ja ohjaajat erillisinä persoonina sanovat. Hän ei suuntaudu havainnoissaan ja osallistumisessaan opiskeluryhmään, vaan hän oppii sulattelemalla opiskelukumppaneitten ja ohjaajien esittämiä ajatuksia ja kokemuksia. Hän eläytyy niihin ja jakaa eläytymisensä sille verkkokumppanille, jonka viesti sai hänet oppimisliikkeeseen. Häntä puhuttelee enemmän yksilöiden välinen vuorovaikutusprosessi, ei niinkään kokonaisuus ja ”tunteettomat” asiasisällöt. Sulautuja itseohjautuu yksilöempaattisesti. Hänen itseohjautumisessaan on keskeistä toisten osallistujien tunnetiloihin eläytyminen. Itseohjautuminen saa perusvoimansa omista ja toisten yksilöllisistä tunteista. Sulautujan oppimista kuvaa lause ”Hänen kommenttinsa saivat minut ymmärtämään…”.\nRyhmäläinen suuntautuu ryhmäkeskeisesti ja oppii ensisijaisesti opiskelijaryhmän kokemuksiin ja sen toimintaan eläytymällä. Ryhmäläiselle on tärkeää olla mukana koko porukan kanssa ja saada ihmiset vuorovaikutukseen keskenään. Tässä vuorovaikutuksessa hänen oppimisensa tukeutuu yhdessä "puhuttuihin" asioihin ja kokemuksiin. Eläytymällä ryhmän tapahtumasisältöihin hän saa itselleen uutta tietoa ja taitoa. Ryhmäläinen itseohjautuu ryhmä- tai yhteisöempaattisesti. Siinä on olennaista mukanaolevien joukon, ryhmän tai yhteisön kokonais- ja yhteistunnelmat. Ryhmäläisen orientoituminen saa perusvoimansa niistä ja hänen oppimistansa kuvaa lause ”Meidän väittelymme aiheesta … merkitsi minulle sitä, että opin …”.\nMinäitse on usein äänessä ja hän oppii omien näkemystensä ja tuntemustensa esittämisen kautta. Hänen on tavallaan pakko koko ajan viestiä ja reagoida itsestään ja tuntemuksistaan käsin. Hän ikään kuin katselee omaa käyttäytymistään ja huomaa siitä asioita ja oppii uutta. Kuitenkin tämä katselu usein on tiedostamatonta. Kokemuksellisesti oppiminen on hänelle uusia asia, jonka on juuri nyt sellaisenaan tajunnut. Minäitse sitoutuu opiskeluun itsekeskeisesti. Hänen osallistumisensa ja itseohjautumisensa saa voimansa hänen omista tuntemuksistaan ja ajatuksistaan, jotka kuitenkin paremminkin täyttävät hänet kuin olisivat etääntyneen harkinnan tai tutkailun alaisia. Minäitse –opiskelijan oppimista kuvaa lause ”Nyt käsitän, kun edellisellä kerralla puhuin siitä, että … niin se liittyykin… tämän oivaltamiseen.".\nOpiskelusisältöpainotteisia ja reflektiiviseen itseohjautumiseen kytkeytyviä verkko-opiskelijatyyppejä ovat yhdistelijä, välkky ja puurtaja.\nYhdistelijä oppii assosiatiivisesti vuorovaikutussisältöjä yhdistelemällä. Hän poimii sisällöllisestä vuorovaikutuksesta osasia ja pistää niitä yhteen ymmärtääkseen, mistä niissä on kysymys. Yhdistely ei useinkaan tapahdu tietoisen järjestelmällisesti, vaan hän saa jotkut palat loksahtamaan kohdalleen ja oppii siinä. Yhdistelijä suuntautuu opiskeluunsa asiasisältöjen kautta ja pistää niitä oman näkemyksellisyytensä avulla yhteen. Yhdistely on kuitenkin tilannesidonnaisen assosiatiivista. Yhdistelijä itseohjautuu assosiatiivisesti ja sen ytimessä on assosiatiivinen reflektiivisyys. Yhdistelijän oppimista kuvaa lause ”Kun liittää opiskelija x:n sanoman … sisällön ohjaaja z:n esittämään sisältökommenttiin …, ja sitten vielä kytkee ne materiaalissa esitettyyn …, niin siitähän syntyy …”.\nVälkky oppii sisällöistä intuitiivisesti keksimällä. Hänelle on tyypillistä, että yhtäkkiä hänelle ikään kuin välähtää lamppu ja siinä hänelle selviää jotakin. Hän oppii näissä välähdyksissä.\nVälkky on verkko-opiskelija, joka luottaa intuitioonsa. Hänen itseohjautumisessaan painottuu oivaltava ja keksivä reflektiivisyys. Hän on intuitiivisesti itseohjautuva verkko-oppija, jonka oppimista kuvaa lause ”Tuossa … se juuri sanottiin, oppimisessahan on kyse …”.\nPuurtaja oppii sisältöjä tutkimalla. Hän uppoutuu oppimistyöskentelyn sisältöihin perusteellisesti ja pitkäksi aikaa. Hän ehkä tulostaa materiaalit ja hankkii niitä itse lisää ja sitten tekee niistä oman versionsa. Tutkimalla olemassa olevia materiaaleja hän oppii itse koko ajan lisää. Puurtaja haluaa keskittyä syvälliseen ja mahdollisimman monipuoliseen sisällölliseen ymmärtämiseen. Hän suuntautuu tavoitteellisesti selvittämään, ”mistä on kysymys”. Puurtaja itseohjautuu tutkivasti sitoutuen vahvasti sisältöihin. Hänen oppimistansa kuvaa lause ”Katsottaessa asiaa toisaalta tästä näkökulmasta … ja ottaen huomioon, että syvällisemmin paneutuen kyse on siitä, että …. niin lopputulokseksi saadaan …”.\nVerkko-opiskelun organisointiin ja toiminnalliseen itseohjautumiseen keskittyvä verkko-opiskelijatyyppi on järjestäjä.\nJärjestäjä oppii kokoamalla ja jäsentämällä verkko-opiskelussa toteutuvia kohtaamisia ja niihin liittyviä asiasisältöjä. Hän pitäytyy niissä ihmisissä ja olemassa olevissa sisällöissä, joita kulloiseenkin oppimistapahtumaan kuuluu. Hän järjestää (ainakin mielessään) kaikki puheenvuorot ja materiaalisisällöt ”kohdalleen”: ”tästä on puhuttu ja kirjoitettu; se on siis näin”. Järjestykseen pano on hänen yksilöllinen oppimistapansa. Järjestäjä pistää asiat ja ihmisyhteydet kuntoon – hän suuntautuu ja itseohjautuu toiminnallisesti. Järjestäjä on organisoinnissa itseohjautuva verkko-oppija, jolle on tärkeää, että opiskelu sujuu selkeästi. Järjestäjän oppimistoimintaa kuvaa lause ”Kun kootaan yhteen käytetyt puheenvuorot, niin asia voidaan määritellä näin…”.\nTodelliset verkko-opiskelijat harvoin ovat edellä kuvattuja "puhtaita tyyppejä". Verkko-opiskelijoissa on sekä emotionaalista, reflektiivistä että toiminnallista itseohjautuvuutta. Jokin tyyppi voi olla voimakkaammin painottunut tai sitten verkko-opiskelija on moni-ilmeinen sekatyyppi. Tietoverkossa toimivan aikuisopettajan on kuitenkin hyvä olla tietoinen, millaisia verkko-opiskelijoita verkkokurssille ja -opintoihin on odotettavissa.\nPedagogista verkkoviestintää voidaan tarkastella sen perusteella, kummalla on vahvempi rooli, opettajalla vai opiskelijoilla. Kun opettaja on viestinnän keskiössä, voidaan puhua esitysviestinnästä. Itse asiassa silloin on kysymys verkkoon viedystä luennosta tai esitelmästä. Opiskelijoiden roolin vahvistuessa siirrytään suoritusviestintään, ja kun opettajakin roolittuu yhdeksi osallistujaksi, kyse on vuorovaikutusviestinnästä. Kun vuorovaikutusviestinnässä pyritään ratkaisemaan jotakin ongelmaa tai kehittämään uutta, ollaan tekemisissä luomisviestinnän kanssa. Seuraavassa näitä viestintätyyppejä tarkastellaan hieman lähemmin.\nEsitysviestintä liittyy tilanteeseen, jossa tietoverkkoon sijoitetaan toiminnassa tarvittavia materiaaleja ja lähteitä. Taidollisesti on kysymys tietoverkkomateriaalien tuottamis- ja esitystaidoista. Suoritusviestintä taas liittyy tilanteeseen, jossa toimijat voivat verkon avulla tai verkossa tehdä tehtäviä. Viestintä ei ole kovin vuorovaikutuksellista, sillä joku on laatinut suoritettavat tehtävät verkkoon ja suorittajat toimivat annettujen tehtävämääritysten mukaisesti. Suoritusviestinnässä on kysymys tietoverkon välineellisen käytön taidoista. Viestintätulokset ovat yhteydessä jonkin opintokokonaisuuden tai työtehtävän hyväksyttyyn tai hylättävään suorittamiseen, jota kontrolloi verkon ulkopuolinen taho, kuten oppilaitos tai työorganisaatio.\nVuorovaikutusviestinnässä on kysymys siitä, että verkko-osallistujat osaavat ylläpitää verkossa tapahtuvaa prosessia käynnissä. Siinä on olennaista, että he eivät suuntaa kanssakäymistä isoiksi monologeiksi tai viittauksiksi materiaalien ja lähteitten kautta tapahtuvaan kontaktointiin. Vuorovaikutusviestintään eivät myöskään kuulu suoritukselliset tehtäväksi annot, vaan prosessin kuluessa siitä itsestään nousevat täsmentävien kysymysten esittämiset ja kommentoinnit. Vuorovaikutusviestinnässä ei myöskään pyritä tuottamaan uutta, mutta vuorovaikutusprosessi voi tietysti toimia osallistujille virikkeenä uusien luovien oivallusten ja ratkaisujen keksimisessä.\nVuorovaikutusviestintä voidaan temaattisesti suunnata uuden luomiseen. Silloin se muuttuu luomisviestinnäksi. Siinä on olennaista, että osallistujat ovat alusta saakka tietoisia siitä, että he vuorovaikutusprosessin avulla pyrkivät synnyttämään jotakin uutta. Tämä uusi ei kuitenkaan ole ennen verkkotapahtumaa mitenkään tiedossa, vaan luomisviestinnässä luotetaan siihen, että osallistujien verkkoaktiivisuus tuottaa uusia näkemyksiä, ratkaisuja, malleja ja ”keksintöjä”. Luomisviestintä edellyttää osallistujilta vahvaa aihetietoisuutta ja –osaamista, herkkyyttä nähdä verkkokanssakäymisessä kehkeytyviä luovia virikkeitä, taitoa ylläpitää luovaa prosessia sekä kykyä käsitteellistää havaintoja ja ilmaista ne toisille osallistujille.\nVerkkoviestinnän luokittelu edellä kuvatulla tavalla voidaan kytkeä verkkopedagogiikan tarkasteluun tuotteena, prosessina, välineenä ja toimintaympäristönä (vrt. Hein, I., 1999; kts. myös Hein, I., Ihanainen, P., Nieminen, J., 2000) . Tuoteorientaatio (verkkoon siirretty materiaali) liittyy ensisijaisesti esitysviestintään, prosessiorientaatio (verkkoon siirretty tai siellä toteutettu prosessi) vuorovaikutusviestintään, välineorientaatio (verkko opetusvälineenä) suoritusviestintään ja ympäristöorientaatio (verkko opetus- ja oppimisympäristönä) erityisesti luomisviestintään. Edellä esitetyt yhdistämällä saadaan seuraava nelikenttä.\nEsittämisviestintä + suoritusviestintä\n- annettu materiaali ja ennakolta suunnitellut tehtävät annetuilla välineillä (ei keskustelua)\nEsittämisviestintä + luomisviestintä\n- ennakolta teemoitettu ja annettu materiaali, joka toimii työskentely- ja kehittämistapahtuman perustana\n- aiheen/teeman keskusteluun perustuva suorittaminen ohjaajan valitsemilla välineillä ja rajaamassa ajassa\nVuorovaikutusviestintä + luomisviestintä\n- yhdessä sovittava ja uudelleensovittava verkkomahdollisuuksien käyttö uuden luomistapahtumassa , joka itse tuottaa uudenluomisaiheet tai jotka joillakin periaatteilla sovitaan enemmän tai vähemmän ennakolta yhdessä\nKuvio 1. Verkkoviestintä tuote-prosessi- ja väline-ympäristöerottelun perusteella.\nVerkko-opiskelumateriaaleja ovat erilaiset tekstit ja kuvat. Niihin voi liittyä testejä, malleja ja toiminnallisia mallinnuksia (simulaatioita) sekä virtuaalisia laitteita ja mittareita kuten laskin.\nVerkkoviestinnän tarkastelussa viitattiin verkkomateriaaleihin. Verkkoviestinnän muotoja voidaankin käyttää verkkomateriaalien jäsentämisen pohjana. Esitysviestintään kuuluvat esitysmateriaalit, suoritusviestintään suoritusmateriaalit, vuorovaikutusviestintään vuorovaikutusmateriaalit ja luomisviestintään luomismateriaalit. Seuraavassa verkkomateriaaleja kuvataan tämän jäsennyksen pohjalta.\nVerkkomateriaalien toisena ääripäänä ovat esitysmateriaalit. Sellaisia voivat olla perinteisten materiaalien tulostettavat versiot. Luomismateriaali taas on luonteeltaan enemmän viittaus kuin varsinainen materiaali. Se viittaa johonkin, joka auttaa tavoitteellisessa - mutta ennalta määrittelemättömässä - ongelmanratkaisussa tai uuden kehittelyssä. Esitys- ja luomismateriaalien välillä ovat suoritus- ja vuorovaikutusmateriaalit.\nErilaisia verkkomateriaaleja voidaan määrittää myös niiden hypertektuaalisuuden (Kämäräinen, J., Haapasalo, L., 1998; Nielsen, J., 2000) perusteella. Edellä sanottu sisältää oletuksen, että kaikki verkkomateriaalit ovat rakenteeltaan vähemmän tai enemmän hypertektuaalisia (tekstin sisällössä liikkuminen ja sen lukeminen on mahdollista sekä vertikaalisesti, horisontaalisesti että sagittaalisesti).\nEsitysmateriaali on vähiten hypertekstuaalinen ja itse asiassa on tärkeää, että siitä on verkossa saatavissa yksinkertaisesti tulostettavissa oleva variaatio. Jos verkko-opiskelumateriaaliin halutaan tutustua perusteellisesti, ainakin nykyään monet opiskelijat vielä haluavat tehdä sen lineaarisesti, ylhäältä alas lukien - vaikka sohvalla, ei tietokoneen ääressä.\nSuoritusmateriaali on yksinkertaisimmillaan esitysmateriaali, johon on liitetty tehtävät. Ne voivat kuitenkin ohjata runsaanpaan materiaalissa liikkumiseen kuin mikä esitysmateriaaliin kuuluu. Suoritusmateriaali on hypertekstuaalisuudeltaan esitysmateriaalia monipolvisempi, ja hypertekstin rakenteen määrittelee tehtävien logiikka.\nVuorovaikutusmateriaali on aidoin verkkomateriaali siksi, että siinä käytetään runsaimmin hypertekstuaalisuutta. Vuorovaikutusmateriaalin ydin on siinä, että se houkuttelee lukemaan itsensä monella tavalla - eri yksilöt ja samat yksilöt eri aikoina eri tavoin - innostaen samalla opiskelijoita sanomaan omat näkemyksensä ja kokemuksensa materiaalisisällöistä. Vuorovaikutusmateriaali haastaa keskusteluun. Syntyvää keskustelua voidaan pitää myös suorituksena.\nHypertekstuaalinen vuorovaikutusmateriaali voi alkaa esimerkiksi väitelauseilla, jotka heti haastavat kritiikkiin tai samanmielisyyteen. Näistä väitelauseista sitten purkautuu pituudeltaan, leveydeltään ja syvyydeltään etenevät hypertekstit, jotka omassa näyttönäkyvyydessään ja -luettavuudessaan kutsuvat keskustelemaan. Keskustelua voidaan helpottaa pistämällä vuorovaikutusmateriaaliin näkyviin linkki asianomaiselle keskustelualueelle ja keskustelualueelta vastaavaan materiaalikohtaan.\nEdellä todettiin, että luomismateriaali on enemmän viittaus kuin materiaali. Parhaimmillaan luomismateriaali syntyykin osallistujien "tuotantoprosessissa". Viittaukset (luomismateriaaleihin) toimivat luomisprosessin tuki- ja pohja-aineistoina.\nKiteyttäen voidaan todeta, että\n- esitysmateriaali on jokin teksti tai esitys, joka viedään eli siirretään verkkoon. Esitys on vähemmän tai enemmän hypertekstimuodossa, mutta siitä on saatavissa myös yhtenäisenä kokonaisuutena tulostettava versio.\n- suoritusmateriaali alkaa suoritusta ohjaavalla tekstillä, sitten seuraa suorituksiin liittyvä pohja-aineisto, joka muodostuu noin näytöllisen suuruisista osista. Osiin voi liittyä syventäviä tai laajentavia lisäaineistoja. Ohjaavan tekstin ja pohja-aineiston jälkeen tulee varsinainen tehtävä sekä sen suorittamisen ohjeet ja mahdollinen suoritustila.\n- vuorovaikutusmateriaaleissa on ensin vuorovaikutukseen kutsuva ja ehkä myös siihen ohjaava teksti. Sen jälkeen on varsinainen herätemateriaali, joka on n. virkkeen pituinen, ja siihen voi liittyä linkin alla oleva laajennus. Olennaista on, että heräteaineisto jotenkin innostaa tai haastaa esittämään omia ajatuksiaan ja tuntemuksiaan.\n- luomiseen liittyvät materiaalit, luomismateriaalit oikeastaan syntyvät itse prosessissa. Uuden luomista voidaan kuitenkin auttaa tai tukea pohja-aineistoilla, joilla pyritään saamaan osallistujien tuottamisprosessi liikkeelle.\nEsitysmateriaalin tehtävä on tiedonjako, suoritusmateriaali toimii yksilöllisen oppimistyöskentelyn perustana ja ohjaajana, vuorovaikutusmateriaalin tehtävänä on monenkeskisen oppimisen virittäminen ja luomismateriaali pyrkii olemaan uuden kehittäjä. Verkko-opetusmateriaalien jäsentäminen voidaan tiivistäen kuvata seuraavasti.\n5. Verkko-opetus ja -ohjaus\nVerkko-opetuksen ja -ohjauksen perusta on tutor- ja mentortyöskentelyssä (vrt. Valtanen, K. 1997; Juusela,T., Lillia, T., 2000). Verkko-opetusta ja -ohjausta on tarkastellut monipuolisesti Mäkinen verkkomateriaalissaan Verkkotutor (Mäkinen, P., 2001). Tutortyöskentely liittyy vuorovaikutukselliseen oppimisprosessin ohjaukseen. Mentorin toiminnassa taas painottuu oppimissisältöjen reflektiiviseen työstämiseen osallistuminen.\nTutortoiminta voi kohdentua yksilöiden opiskelu- ja oppimisprosesseihin osallistumisen ohjaukseen. Silloin tutorin ensisijainen tehtävä on lähestyä verkko-opiskelijoita henkilökohtaisesti yksilöinä. Tutor on kiinnostunut opiskelijoiden opiskelukokemuksista, hän kertoo verkko-opiskelun luonteesta sekä rohkaisee opiskelijayksilöitä osallistumaan.\nTutor voi suunnata työskentelynsä myös opiskelijaryhmän osallistumiseen. Silloin hänen toimintansa painopiste on julkisessa osallistujien välisen vuorovaikutuksen tukemisessa. Lisäksi tutor voi korostaa korostaa verkko-opiskeluohjauksessaan vahvaa vertaiskokemista. Silloin hän selkeimmin häivyttää opettajuutensa ja on "yksi opiskelija".\nVerkko-opiskeluympäristö on sisällöllisesti hypertekstuaalisen moniulotteinen ja prosessuaalinen ja opiskelun sisällöllinen vuorovaikutus on polveilevan kerroksellinen. Mentorointi liittyy prosessuaalisessa kerroksellisuudessa opiskelusisältöjen hahmottamiseen, oivallusten tuottamisen opiskelusisällöistä sekä sisältöjen syventämiseen.\nSisältöjen hahmottaminen merkitsee sitä, että mentor jäsentää opiskelijoille opiskelusisällöistä kokonaisuuksia ja myös auttaa heitä itse jäsentämään niitä. Oivallusten tuottaminen mentortyönä liittyy siihen, että sisällöllisessä vuorovaikutuksessa on usein huomaamattomasti olemassa uusia ja erilaisia näkökulmia, ehkä aineksia uusille sisällöllisille ideoillekin. Mentor tekee nämä aihiot näkyviksi.\nSisältöjen syventäminen on sitä mentorin työtä, jossa hän asiantuntemuksellaan vie oppimateriaaleissa ja vuorovaikutuksessa esiin tulevia sisältöjä tarkemmiksi ja laaja-alaisemmiksi kuin mitä alun perin oli läsnä. Syventäminen määrittyy opiskelukohteen ja opiskelutavoitteiden perusteella.\nTutorin ja mentorin rinnalla tarvitaan myös pedagogista organisointia. Silla tarkoitetaan vastuunottamista opiskelun ja opetuksen kokonaisprosessista - sisällöllisestä ja sosiaalisesta eheydestä sekä verkko-opiskelun teknisestä ja hallinnollisesta toimivuudesta.\nVerkko-opetuksen tarkastelu tutorointina, mentorointina ja organisointina on lähellä Goldin (2001) verkko-opettajajäsennystä. Hänen mukaansa online moderaattoreilla on kolme perusroolia: sosiaalinen, intellektuaalinen ja organisatorinen. Myös Salmonin (2001) mallissa tulevat esille tutorointi (motivointi ja sosialisaatio) sekä mentorointi (tiedon vaihto ja rakentaminen).\nVerkko-opetus ja ohjaus tutorointi- mentorointi- ja organisointityönä voidaan täsmentää verkko-opettajarooleiksi. Seuraavassa kuvattavien roolien löytäminen liittyy tietoverkon luonteenpiirteiden (kts. edellä luku "Tietoverkko opiskeluympäristönä") pohjalta tehtyihin verkkotoimija-analyyseihin. Verkkotoimijatyyppejä on tarkasteltu verkkopedagogisessa kontekstissa ja niistä on johdettu verkko-opettajaroolit (Ihanainen, P., julkaisematon analyysiaineisto).\nTutorrooleja on kolme: osallistumistutor, vuorovaikutustutor ja vertaistutor. Myös mentorrooleja on kolme: hahmomentor, ideamentor ja sisältömentor. Organisointirooleja on vain yksi - vastuukouluttaja.\nOpiskeluun liittyvissä verkkotapahtumissa osallistumistutor tukee yksilöiden mukaan tulemista ja mukana olemista. Hänen toimintansa painopiste on opiskelijoiden rohkaisemisessa aktiivisuuteen sekä siinä, että hän tekee tietoverkkoa opiskelijoille tutuksi vuorovaikutuksellisena työskentely-ympäristönä. Osallistumistutorin toiminta ei olennaisesti liity opiskelun sisällöllisiin kysymyksiin, vaan ensisijaisesti yksilöllisten opiskelijoiden osallistumiseen verkko-opiskeluun.\nVerkko-opiskelutapahtumissa vuorovaikutustutor omien verkko-opiskelu- ja –ohjauskokemustensa kertomisten kautta antaa mallia opiskelijoiden keskinäisten opiskelu- ja oppimiskokemusten viestimiseen ja vahvistaa sitä. Vuorovaikutustutor suuntaa kokemusviestinsä kaikille, ei niinkään yksilöille, kuten osallistumistutor. Vuorovaikutustutorin toiminta painottuu verkko-opiskelu- ja –oppimistapahtumaan, ei opiskelun sisällöllisiin kysymyksiin. Hän tekee opiskelutapahtumasta yhteisöllisen.\nVerkko-opiskelutapahtumissa vertaistutor kertoo omista mietteistään ja kokemuksistaan, jotka koskevat sekä opiskeluprosessia että opiskelusisältöjä. Hän ei juuri eläydy toisten kokemuksiin ja ajatuksiin, kuten vuorovaikutustutor, vaan hän puhuu itsestään. Vertaistutorin verkkotoiminta on painottuneen yksilöllistä, kuten osallistumistutorinkin. Vertaistutorin yksilösuuntautuneisuus kuitenkin keskittyy häneen itseensä, ei toisten aktivoimiseen ja rohkaisemiseen. Hän kannustaa henkilökohtaisuuteen oman esimerkkinsä kautta. Vertaistutor koetaan paremminkin yhtenä opiskelijana kuin ohjaavana tutorina. Hän ohjaakin opiskelua hänen henkilökohtaisuuteensa samaistumisen kautta\nOpiskeluun liittyvissä verkkotapahtumissa hahmomentor on vuorovaikutuksen sisältöjä hahmottava mentor. Hän ei keskity itse vuorovaikutukseen, vaan niihin sisältöihin, joita vuorovaikutus tuottaa. Hahmomentor antaa sisältöihin liittyvän kokemuksensa perusteella opiskelijoiden esiin tuomiin – usein ”keskeneräisiin” ja ”vajavaisiin” – käsityksiin ja tulkintoihin jäsentäviä synteesejä. Hahmomentor ei kuitenkaan pääsääntöisesti luo uutta, vaan hän kokoaa vuorovaikutuksen tuottamia sisällöllisiä palasia.\nOpiskeluun liittyvissä verkkotapahtumissa ideamentor löytää sisällöllisestä vuorovaikutuksesta syntymässä tai kehittymässä olevia ideoita – niin näkemyksellisiä kuin menetelmällis-taidollisiakin. Hän jalostaa ja jakelee ne opiskelijoiden käyttöön pohdittavaksi ja kokeiltavaksi.\nVerkko-opiskelun sisältökysymyksissä sisältömentor ei vain kokoa sisältöpalasista kokonaisuuksia tai kehitä sisältövuorovaikutuksesta uusia ideoita, kuten hahmo- ja ideamentor, vaan hän uppoutuu opiskeluvuorovaikutuksen nostattamiin sisältökysymyksiin perusteellisesti. Sisältömentor luotsaa oppimissisältöihin syvyyttä ja monipuolisuutta. Hän näkee (ydin)asiat monista näkökulmista ja tarkentaa vuorovaikutuksessa kehkeytyvien aiheiden ilmisisältöä ja tiivistä määritelmänomaisuutta. Sisältömentor laajentaa ja monipuolistaa opiskelusisältöjä oman vankan kokemustietonsa ja –taitonsa (koetellun tiedon ja taidon) pohjalta. Hän tuottaa opiskelijavuorovaikutuksen katalysoimana opiskeluaiheisiin lisää sisältöä, hän on sisällön tuottaja.\nVastuukouluttaja huolehtii – kuten jo edellä mainittiin – opiskelu- ja koulutustapahtuman alkamisesta, etenemisestä ja päättymisestä kokonaisuudessaan sekä sen eri vaiheissa niin toiminnallisesti kuin sisällöllisestikin. Vastuukouluttaja on sekä organisaattori että kokonaisvastuun kantaja. Hän huolehtii käynnissä olevan verkkokoulutuksen teknisestä, hallinnollisesta, pedagogisesta ja sisällöllisestä toimivuudesta. Vastuukouluttaja ei ole tutor eikä mentor, tai tavallaan hän on niitä molempia. Vastuukouluttajan työskentelyssä ei painotu opiskeluprosessia tutoroiva tai opiskelusisältöjä mentoroiva ote, mutta se pitää ne molemmat sisällään verkkokoulutuskokonaisuuden hallinnan näkökulmasta. Toisin sanoen tutorointi ja mentorointi ovat vastuukouluttajan tehtäviä siinä mielessä, että hän huolehtii opiskelukokonaisuuden sujuvuudesta ja sen kokonaissisällön hahmottumisesta.\nJokaisen verkkokoulutuksen vetäjän täytyy kehittää itsessään vastuukouluttajan ominaisuuksia ja taitoja, sillä ilman vastuukouluttajan todellista – ei vain nimettyä – olemassaoloa, verkkokoulutus epäonnistuu. Vastuukouluttajan roolin lisäksi verkkokoulutuksen vetäjä (voi) löytää itsestään verkkopersoonallisten ominaisuuksiensa ja verkkotyöskentelytottumustensa pohjalta eriytyviä edellä kuvattuja tutor- ja mentorrooleja. Verkko-opettajaksi ei synnytä. Kuten Gold (2001, 35) toteaa, verkko-opettamista on harjoiteltava aidoissa verkko-opetusympäristöissä, ja vasta muotoutuvat todelliset verkko-opetuskokemukset tekevät verkko-opettajan.\nVerkko-opettaja joutuu käytännössä usein toimimaan useissa eri rooleissa. Seuraavassa kuviossa verkko-opettajan monet mahdolliset roolit on esitetty samanaikaisesti.\nTutoroinnin, mentoroinnin, verkko-opetuksen organisoinnin sekä verkko-opettajaroolien selvittämisen jälkeen on mahdollista tarkastella verkko-opetusstrategioita. Miten verkko-opetuksen voi toteuttaa? Seuraavassa paneudutaan verkko-opetukseen materiaali-, asiantuntija-, tehtävä-, vuorovaikutus-, vertaistyöskentely- ja ongelmakeskeisenä tutorointina ja mentorointina.\nMateriaalien löytäminen ja käyttö\nPersoonallisten asiantuntijoiden hyödyntäminen\nOsallistujien kokemusten ja näkemysten jakaminen\nAsenteellinen ja toiminnallinen vertaisosallistuminen\nOngelmien hahmottaminen, työstäminen ja ratkaiseminen\nTaulukko 1. Verkko-opetusstrategia ja verkko-opetus\nMateriaalikeskeisessä verkko-opetuksessa pyritään ohjaamaan ja tukemaan materiaalien löytämistä ja käyttöä. Kyseessä ovat tietopankeissa olevat ja hakukoneiden avulla haettavat materiaalit sekä varta vasten verkkokurssille tuotetut materiaalit. Materiaalikeskeisessä tutoroinnissa ohjataan ja tuetaan materiaalien hakemis- ja käyttöprosessia: miten haetaan, miten käytetään? Siihen liittyvät materiaalien "vanhanaikainen" tulostaminen ja lukeminen ja "moderni" hypertekstin lukemisen ohjaus. Materiaalikeskeisessä mentoroinnissa ohjataan ja tuetaan materiaalien sisältöjen huomaamista ja hyödyntämistä esittämällä huomioita siitä, mitä missäkin materiaalissa on, tekemällä poimintoja ja jäsennyksiä sisällöistä sekä kommentoimalla opiskelijoiden itsensä tuottamia sisältöjä. Materiaalien pohjalta mentor antaa tietoa, pistää miettimään, haastaa vuorovaikutukseen ja tuottamaan sisältöjä.\nAsiantuntijakeskeisessa verkko-opetuksessa hyödynnetään persoonallista asiantuntijaa tai asiantuntijoita. Pääsääntöisesti kyseessä on verkkokoulutuksen ulkopuolinen henkilö, mutta joskus asiantuntijuus voi olla opiskeluryhmän sisälläkin (osallistujalla tai opettajalla). Asiantuntijan tehtävä on antaa osallistumisellaan välitöntä asiantuntijatietoa ja -kokemusta. Interventioillaan eli mukaantuloillaan hän antaa myös palautetta, lisätietoa ja uutta tietoa joko suoraan tai viittaamalla materiaaleihin osallistujien kysymysten ja tuotosten perusteella. Asiantuntijakeskeisessä verkko-opetuksessa tutoroinnoin tehtävä on asiantuntija - opiskelijat -vuorovaikutuksen ohjaus ja tukeminen. Mentoroinnilla taas autetaan ja tuetaan asiantuntijan ja opiskelijoiden sisällöllistä kohtaamista - tarkennukset, avaukset, jäsennykset, korjaukset jne.\nTehtäväkeskeisessä verkko-opetuksessa (vrt. cooperative learning, Dillenbourg, P., Schneider, D., 1995) pyritään työskentelemään suunniteltujen oppimistehtävien kautta. Oppimistehtävät on mietitty etukäteen aiheen ja aiotun työskentelytavan (suoritus - avoin prosessi) pohjalta. Tutor ohjaa tehtävien ymmärtämistä, suorittamista, arviointia ja palautetta verkko-opiskeluprosessina, siis osallistujien ja kouluttajien kohtaamisena. Mentor antaa sisällöllistä apua (oheis- ja lisämateriaalit, omat sisältötietoa antavat viestit) oppimistehtävien suorittamiseen sekä sisällöllisen arvioinnin ja palautteen oppimistehtävien suorittamisesta.\nVuorovaikutuskeskeisessä verkko-opetuksessa pyritään osallistujien kokemusten ja näkemysten jakamiseen. Verkko-opettaja toimii osallistujien, ei materiaalien kautta. Opiskelun alussa satsataan osallistujien tutuksi tulemiseen, esittäytymiseen, alun tuntemusten työstämiseen yms. Tutoroinnissa painopiste on vuorovaikutusprosessin tukemisessa ja ohjaamisessa, osallistujien innostamisessa ja mukaan haastamisessa. Tutor pitää yllä dialogia ja monenkeskistä vuoropuhelua, mutta hän kannustaa myös julkisiin monologeihin. Tutorin tehtäviä ovat myös konfliktien ja jännitteiden herkkä hoito, vuorovaikutuksen osaprosessien päättäminen sekä yksilöiden ja ryhmien huomaaminen ja kohtaaminen. Mentoroinnin painopiste on vuorovaikutusprosessin sisältöjen esille otossa ja työstämisessä. Mentor tuo vuorovaikutusprosessiin sisältöjä, huomaa osallistujien puheenvuoroista sisältöjä, jäsentää osallistujien tuottamia sisältöjä, haastaa sisältöjen eksplikointiin ja kehittämiseen ja luo itse uusia sisältöjä.\nVertaistyöskentelykeskeisessä verkko-opetuksessa pyritään asenteellisesti ja toiminnallisesti asettumaan yhdeksi osallistujaksi. Tällainen opetustyöskentely toimii verkko-opinnoissa, joissa lähtökohtaisesti edetään opiskelijoiden oman toiminnan kautta. Myös vuorovaikutus- ja materiaalikeskeisissä strategioissa voidaan soveltaa vertaistyöskentelyotetta - opettajan roolin häivyttäminen. Vertaistyöskentelyssä tutor osallistuu opiskeluprosessiin ja vastaavasti mentor osallistuu opiskelusisältöjen työstämiseen ja tuottamiseen yhtenä kokijana ja tekijänä.\nOngelmakeskeisessä verkko-opetuksessa (vrt. collaborative learning, Dillenbourg, P., Schneider, D., 1995) pyritään ohjaamaan ja tukemaan ongelmien muotoilemista ja hahmottamista sekä niiden työstämistä ja ratkaisemista. Ongelma-aiheet eivät ole valmiiksi olemassa, kuten tehtäväkeskeisessä verkko-opetuksessa, vaan ne kehkeytetään yhdessä opiskelijoiden kanssa (vrt. Hakkarainen, K., 2001). Tutoroimalla ohjataan ja tuetaan opiskelijoiden työskentelyä ja keskinäistä vuorovaikutusta siten, että opiskelijat omassa toiminnassaan ja yhteistyöskentelyssään suuntaavat aktivisuutensa opiskeluteemoja selkeyttävien ongelmien löytämiseen ja niiden parissa työskentelemiseen. Mentoroimalla ohjataan opiskelijoita opiskelusisältöjen jännitteisten, avoinna olevien ja keskeneräisten teemojen pariin. Mentor tavallaan näyttää opiskelijoille potentiaalisia sisällöllisiä ongelmia ja siten ohjaa heidät niiden parissa työskentelemiseen.\nVerkko-oppimiseen vaikuttavia elementtejä ovat kaikki edellä käsitellyt tekijät - verkkoympäristö, opiskelijan laatu, verkkoviestintä, verkkomateriaalit sekä verkko-opetus ja -ohjaus. Seuraavassa pyritään tarkastelemaan verkko-oppimista aitona verkkotapahtumana sen omasta luonteesta käsin; millaista verkko-oppiminen on?\nVerkko-oppimista luonnehtii kolme peruspiirrettä: vapaus, ennakoimattomuus ja osallistuminen (Ihanainen, P., 2001c; Mäkinen, P., Ihanainen P., 2001). Nämä verkko-oppimisen piirteet liittyvät sellaiseen tilanteeseen, jossa oppija oman tietokoneensa ja verkkoyhteytensä päässä itse vastaa verkko-opiskeluun osallistumisestansa. Ja vaikka osallistuminen olisikin jotenkin ulkoisesti määrätty, perustilanne - itsekseen tietokoneen äärellä verkossa kiinni - saa aikaan sen, että pedagoginen ja sosiaalinen kontrolli on ensisijaisesti oppijalla itsellään.\nMitä vapaus merkitsee? Verkko-opiskelussa osallistujien oppimisprosessi ohjautuu oppijoiden omien valintojen kautta - mitä teen, milloin teen, mikä kiinnostus minua kuljettaa, mikä ei motivoi minua, kuinka usein osallistun jne. Kouluttajan ja koulutuksen järjestäjän sanktiot eivät verkossa perimmältään ohjaa oppimista, vaikka totta tietysti on, että opettaja- ja suoritejohtoiseen opiskeluun tottuneet verkko-opiskelijat vielä odottavat ulkoisesti kontrolloitua oppimista ja myös helposti suostuvat siihen. Vapauden korostaminen verkko-oppimisessa ei kuitenkaan tarkoita ohjauksen ja tuen tarpeettomuutta, vaan sitä, että oppiminen on ensisijaisesti osallistujan itsenäisten tai tuettujen valintojen määrittämää.\nVapaus verkko-oppimisympäristön rakenteellisissa ja sosiaalisissa puitteissa liikkumisessa sekä opiskelusisältöihin suhtautumisessa tuottaa niin opiskelijoille kuin opettajillekin ennakoimattomia tilanteita. Yllätyksellisyys on sekä este, haaste että rikkaus oppimiselle. Jos verkkotoimintaan sisältyvät ennakoimattomat käänteet saavat aikaan ärtymystä ja turhautumista, silloin ennakoimattomuus on oppimisen este. Jos taas ne osaa ottaa haasteina ja haasteisiin vastaamisen myötä rikkautena, yllätyksellisyys saa aikaan odottamattoman koskettavia oppimiskokemuksia.\nVapaus ja ennakoimattomuus lataavat verkko-oppijoille osallistumisvastuuta. Onnistunut verkko-oppiminen edellyttää aktiivisuutta, itsensä peliin panemista, näkymistä ja julkista esiintymistä verkko-oppimisfoorumeilla. Osallistumattomuus, lurkkiminen, ohentaa verkko-oppimista, mutta se ei kuitenkaan estä sitä. Verkkomateriaaleja tutkimalla ja toisten osallistumista seuraamalla voi myös oppia. Osallistuminen verkko-oppimisen kulmakivenä tarkoittaakin verkkoon tulemista. Oppiakseen verkossa, opiskelijan pitää tiedostaa itsetahdotun aikataulun ja tekemisen merkitys: esimerkiksi kaksi tuntia vuorokaudessa, viikottain, puolet lukemista ja tutkimista, puolet aktiivista toiset kohtaavaa osallistumista, yhtenä päivänä viikossa aktiivista verkko-opetuksen ja oppimisen sulattelua ja jäsentämistä.\nTietoisen osallistumisen korostaminen verkko-oppimisessa on olennaista siksi, että verkko helposti imee virtaansa ja silloin verkkotekemisestä tulee hallitsematonta. Toisaalta verkko vieraudessaan voi saada aikaan torjuntaa osallistua verkko-opiskeluun, ja siksi verkko-opiskelu pitää tietoisesti "ohjelmoida" itselleen.\nVapaus, ennakoimattomuus ja osallistuminen verkko-oppimisen tekijöinä syntyvät verkosta itsestään, verkon jännitteisestä polaarisuudesta (kts. edellä luku Tietoverkko opiskeluympäristönä). Vapaus, ennakoimattomuus ja osallistuminen vaativat tietoista ponnistelua, itsensä johtamista. Edellä sanottu liittyy verkon hyödyntämisen metataitoihin. Verkko-oppiminen tapahtuu epävarmuuden, keskeneräisyyden ja johtajattomuuden sisällöllis-sosiaalisessa kentässä. Epävarmuus, keskeneräisyys ja johtajattomuus ovat vapauden, ennakoimattomuuden ja osallistumisen vastinpareja. Vapaus, ennakoimattomuus ja osallistuminen liittyvät tietoiseen verkko-oppimiseen, epävarmuus, keskeneräisyys ja johtajattomuus taas ovat verkko-oppimisen emotionaalisia kvaliteetteja.\nPuhdas verkko-oppiminen edellyttää vahvoja yksilöitä. Opiskelijoiden joukossa heitä ei aina ole. Siksi verkko-oppimisen yhteydessä tärkeä puhua tuetusta itseohjautumisesta. Verkko-oppiminen siis edellyttää itseohjautumista. Sitä on käsitelty edellä Verkko-opiskelija -luvussa. Tukeminen liittyy verkko-opettajaan. Edellä luvussa Verkko-opetus ja -ohjaus on esitetty, että verkossa työskentelevän aikuisopettajan on vahvistettava itsessään tutor-, mentor- ja organisointiosaamistaan.\nVerkko-opiskelijan aktiivinen itseohjautuva osallistuminen verkko-opetukseen, jota opettaja osaa tukea tutoroinnin, mentoroinnin ja organisoinnin kokonaiskentässä liikkuen, tekee verkko-oppimisesta totta - ja myös tehokasta. Tälle virtuaaliselle tielle olemme astuneet.\nSyvimmiltään verkko-oppiminen, verkko-opiskelu ja verkko-opettaminen ovat verkkoyhteisöllisyydestä nousevia tekoja, taitoja ja kokemuksia.\nKun verkkoyhteisöllisyyttä tarkastellaan oppimisyhteisöllisyytenä, voidaan huomio kiinnittää yhteisöllisyyden kehittymiseen toiminnan tasolla, kuten Lehto ja Terva (2001, 108) tekevät. Heidän mukaansa oppimisyhteisöllisyys kehittyy viisiportaisesti:\n- materiaalipankki (ei yhteisöllisyyttä),\n- kommunikaatiota opettajan ja opiskelijan välillä,\n- opiskelijoiden välinen oma-aloitteinen kommunikaatio,\n- valmiudet itseopiskeluun - opiskelijat vaikuttavat aktiivisesti verkkokurssiin,\n- itseohjautuvat opiskelijat.\nBrown (2001) tarkastelee oppimisyhteisöllisyyttä kokemuksellisesti. Hänen määrittämänsä verkkoyhteisöllisyyden kehitysvaiheet etenevät tutustumisesta ja ystävyyksien muodostumisesta yhteisölliseen hyväksyntään perustuvaan vuorovaikutukseen päätyen toveruuteen pohjautuvaan henkilökohtaiseen kommunikaatioon.\nSeuraavalla oppimisyhteisöllisyyden tarkastelulla on yhtymäkohtia Brown kuvauksiin ja siinä tarkastellaan oppimisyhteisöllisyyttä verkon kokemukselliskommunikatiivisen luonteen (kts. edellä luku Tietoverkko opiskeluympäristönä) kautta muodostuvana tapahtumana.\nVerkkofaktat, kuten nopeatempoisuus, pirstaleisuus ja kerroksellisuus heikentävät ja ohentavat verkossa toteutuvaa oppimisyhteisöllisyyttä. Siksi verkossa tarvitaan aktiivisuutta ja tukea, jotka saavat aikaan läsnäoloa ja jäsentyvää oppimista. Tietoverkossa oppimisyhteisöllisyys toteutuukin aina ihmisten välisen yhteyden ohentuvan heikentymisen ja yhteyttä luovan tietoisen ja aktiivisen läsnäolon jännitteessä.\nEdellä mainittu perusjännite tarkentuu verkkotyöskentelyn aika- ja toimintaintensiteetin vahvistuessa seuraaviksi oppimisyhteisöllisyyttä muotouttaviksi jännitteiksi:\n- nopeatempoisuuteen liittyvä reaktiivinen ja hetkellinen sattumanvarainen kontaktointi on yhteydessä hektisen levollisuuden aikaan saamaan oppimista mahdollistavaan jatkuvaan ja turvalliseksi koettavaan kontaktointiin,\n- pirstaleisuuteen liittyvä sisällöllisesti kaoottinen ihmisten välinen yhteys kohtaa fragmentaarista hahmoa aavistavan ja jäsentävän kontaktin,\n- yllätyksellisyyteen kytkeytyvä ymmällään oleva ja tiedostumaton kontakti on yhteydessä odottamattomuuden vastaan ottavaan luovaan ja intuitiiviseen kontaktiin,\n- etäisyyteen liittyvä passiivinen ja seuraileva mukana olo jännittyy läsnäolevan ja kokemusten kautta oppimista hakevan yhteyden kanssa,\n- paljastavuuteen liittyvä suorituksellinen, mutta toisia koskettamaton kontakti on yhteydessä verkon imuissa tapahtuvaan rohkean itseilmaisulliseen kanssakäymiseen,\n- vangitsevuuteen liittyvä vuorovaikutukseen hukkuva hallitsematon kontakti on jännitteisessä suhteessa itsetietoisen ja pohtivan osallistumisen kanssa,\n- kerroksellisuudesta kumpuaa toisaalta päälle kaatuva ja sitä väistävä kontaktointi, toisaalta priorisoitu ja järjestelmällinen vuorovaikutus.\nOppimisyhteisöllisyys tekeytyy osallistujien kanssakäymiseen liittyvien sattumanvarainen - mahdollistuva, vahingossa tapahtuva - aavistettava, tiedostamaton - luova, passiivinen - kokemusten kautta tapahtuva, koskettamaton - itsen imuissa tapahtuva, hallitsematon - itsetietoinen, väistävä - järjestelmällinen jännitteiden kokonaiskentässä.\nVirtuaalinen oppiminen osa toteutuvaa verkko-oppimisyhteisöllisyyttä. Kehityksellisesti siitä voidaan löytää kuusi erilaista tasoa (vrt. Brown, R., 2001).\n1) Sattumanvarainen oppiminen, joka perustuu osallistujien reaktiivisiin yhteyksiin,\n2) Irrallinen oppiminen, jonka taustalla on osallistujien välisissä erilliskontakteissa muotoutuvat yhteydet,\n3) Oppiminen aktiivisena yksilöllisenä tapahtumana, joka toteutuu yksilöiden mielikuvissa aktiivisena yhteytenä monien osallistujien kanssa,\n4) Tunnistamisissa tapahtuva oppiminen, jonka perustana on tutuksi tulemisen kokemukset toisten osallistujayksilöiden kanssa,\n5) Yhdessä jaettujen kokemusten kautta tapahtuva oppiminen, joka tukeutuu sukulaissielujen löytymisessä syntyviin monenkeskisiin yhteyksiin,\n6) Oppiminen virtuaalisena, yhteisöllisenä "every day" -tapahtumana. Tällaisessa oppimisessa mielikuvallinen tietokoneen ääressä toteutuva yhteisyys häipyy virtuaaliseen tilaan, joka koetaan toisten kanssa yhdessä jaetuksi ja todelliseksi. Tietokoneen olemassaolo häviää osallistujien tajunnasta.\nEdellä on painottuneesti tarkasteltu verkkoyhteisöllisyyttä oppimisen ja opiskelun näkökulmasta. Silloin tulee esille verkossa toteutuvan oppimisyhteisöllisyyden vahva jännitteisyys luontaisen hajoamisen ja tietoisen vahvistamisen välillä. Aikuisopettajan rooli oppimisyhteisöllisyyden kehittämisessä ja ylläpitämisessä onkin juuri siinä, että hän pitää olla tietoinen verkkoyhteisöllisyyden katoamistendenssistä ja samanaikaisesti ohjaus ja tukitoimenpiteillään vahvistaa tekeytymässä olevaa yhteisöllisyyttä. Tässä vahvistamisessa on kysymys niistä tehtävistä, joita verkko-opettajaroolien esittelyn yhteydessä tuotiin esille (vuorovaikutustutor, ideamentor jne.)\nEdellä kuvatut verkko-oppimisyhteisöllisyys ja verkko-oppimistasot ovat luonnos ja näkökulma verkko-oppimisyhteisöllisyyden ja -oppimisen ymmärtämiselle. Tärkeää on tajuta, että vaikka yhteisöllisyys juuri on verkko-opetuksen ja -opiskelun vahvuutta ja että se on onnistuneen verkko-opiskelun edellytys, se ei synny ilman tietoista ja verkkotehtävänsä osaavaa opettajaa. Tuleva tutkimus ja käytännön verkkotyö valaisevat verkko-oppimisyhteisöllisyyttä ja sen muotoutumista lisää ja uudella tavalla.\n7. Verkko-opiskelun vaatimukset aikuisopettajalle!\nMene aidosti verkkoon ja vietä aikaasi siellä. Tunnista itsesi ja opiskelijat verkkoihmisinä. Ole aktiivinen tukija, joka osaa mennä taaemmas heti, kun opiskelijoiden välinen vuorovaikutus alkaa toimia. Satsaa verkkomateriaalien tekemisen ja verkkoviestinnän omakohtaiseen oppimiseen sekä materiaalien teon ja viestinnän taitojesi jatkuvaan kehittämiseen. Luovu rakenteelliseen valtaan perustuvasta hallitsemisesta: ole aloitteellinen, viekas ja tajua tauot!\nEdellä oleva pateettinen virke on ihan oikeasti pohja verkko-opiskelun vaatimuksista aikuisopettajalle. Verkkoon on mentävä - tai sitten on luovuttava ajatuksestakin olla verkko-opettaja. Tässä artikkelissa on tarkasteltu keskeisiä tekijöitä, joita verkko-opiskelu aikuisopettajalta vaatii. Ne voidaan tiivistää seuraavasti.\nAikuisopettajan täytyy ymmärtää, että tietoverkko on uusi oppimis-, opiskelu- ja opetusympäristö. Se toiminnallisesti ja rakenteeltaan erilainen kuin kasvokkaisen opetuksen todellisuus. Se on vahvasti tekninen ja visuaalinen ympäristö. Ja ennen kaikkea se saa aikaan tiettyjä kokemuksia, jotka toimivat opiskelun ja opetuksen sisäänsä sulkevana horisonttina. Tässä horisontissa on seitsemän kokemuksellista tosiasiaa: nopeatempoisuus, etäisyys, paljastavuus, pirstaleisuus, yllätyksellisyys, vangitsevuus ja kerroksellisuus.\nAikuisopettajan keskeinen tehtävä on tukea verkko-opiskelijoita. Itseohjautuvuus on verkko-opiskelun perusta ja se voidaan tarkentaan emotionaaliseksi, reflektiiviseksi ja toiminnalliseksi itseohjautumiseksi. Itseohjautumisen laatu määrittää verkko-opiskelijan itseohjautumistyypin - onko hän sulautuja, ryhmäläinen, minäitse, yhdistelijä, välkky, puurtaja vai järjestäjä tai miten hänessä yhdistyvät edellä luetellut tyypit? Aikuisopettajan tukitehtävää voidaan kuvata erilaisten verkko-opettajaroolien avulla. Artikkelissa on tuotu esille osallistumis-, vuorovaikutus- ja vertaistutorroolit, hahmo-, idea- ja sisältömentorroolit sekä vastuukouluttajarooli.\nVerkko-opettajan tehtävää voidaan kuvata myös viestintänä sekä materiaalien tuottajana ja esille ottajana ja hyödyntäjänä. Artikkelissa on tarkasteltu sekä verkkoviestintää että -materiaaleja esittämisen, suorittamisen, vuorovaikutuksen ja luomisen näkökulmista. Oppimisen ja opetuksen tavoite ja sisältö määrää sen, pitääkö edetä esittämistä, suorittamista, vuorovaikutusta vai luomista korostamalla sekä sen, miten ne pitää yhdistää toisiinsa.\nVerkkopedagogiikan oppaissa korostetaan yhteisöllisyyttä. Se on sekä verkko-opiskelun ja -opetuksen vahvuus että sen kompastuskivi. Vain vahvistuva verkkoyhteisöllisyys saa aikaan vaikuttavia tuloksia verkko-opiskelussa. Mutta verkkoyhteisöllisyyden luominen ja vaaliminen ei ole helppo tehtävä, koska verkossa yhteisöllisyys pyrkii omavoimaisesti katoamaan. Verkko-opettajan onkin osattava toimia rakentavasti verkkoyhteisöllisyyden polaarisissa jännitteissä, jotka artikkelissa luonnosmaisesti tuotiin esille.\nBrown, R., 2001. The Process of Community-building in Distance Learning Classes. Journal of Asynchronous Learning Networks, Vol. 5, Issue 2, September, 18-35.\nCurtis, D., Lawson, M., 2001. Exploring Collaborative Online Learning. Journal of Asynchronous Learning Networks, Vol. 5, Issue 1, February, 21-34.\nDillenbourg, P., Schneider, P., 1995. Collaborative learning and the internet. http://tecfa.unige.ch/tecfa/research/CMC/colla/iccai95_1.html, viimeksi viitattu 13.12.2001.\nDonath, J., 2001. Identity and Deception in the Virtual Community. http://smg.media.mit.edu/people/Judith/Identity/IdentityDeception.html, viimeksi viitattu 13.12.2001.\nFigallo, C., 1998. Hosting Web Communities, John Wiley & Sons, New York.\nGold, S., 2001. A Constructivist Approach to Online Training for Online Teachers. Journal of Asynchronous Learning Networks, vol. 5, Issue 1, May, 35-57\nHein, I., 1999. Muurari, maalari ja hanslankari. Opettajana oppimisympäristöissä. Teoksessa Jääskeläinen, M., Lamberg, M., Penttinen, L. Saarimäki, M., (toim.), Avointa keskustelua oppimisesta, Jyväskylän yliopisto, Avoin yliopisto.\nHein, I., Ihanainen, P. & Nieminen, J. 2000. Tunne verkko. Ote-opetus ja teknologia 1/2000.\nHakkarainen, K., 2001. Aikuisen oppiminen verkossa. Teoksessa Sallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä.\nIhanainen, P., 2001a. Tietoverkon sielu, http://iii.vu, viimeksi viitattu 13.12. 2001.\nIhanainen, P., 2001b. Vuorovaikutus, yhteisöllisyys ja oppiminen tietoverkossa. http://www.ihanova.com/havoin/, viimeksi viitattu 13.12. 2001.\nIhanainen, P., 2001c. Verkko-oppimista voi oppia. Ote-opetus ja teknologia 6/2001.\nIhanainen, P., Verkkotoimija-analyysi. Julkaisematon analyysi-aineisto.\nKim, A., J., 2000. Community Building on the Web, Peachpit Press, Berkeley, CA.\nJuusela, T., Lillia, T., 2000. Mentoroinnin monet kasvot. Yrityskirjat oy.\nKiviniemi, K., 2000. Johdatus verkkopedagogiikkaan, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulu, Kokkola.\nKiviniemi, K., 2001. Autonomian ja ohjauksen suhde verkko-opetuksessa. Teoksessa Sallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä.\nKorte, Hartikainen, Kauranen, Paakkanen, Pesonen, Yritys, 2000. Oppimisympäristöjen esittely, arviointi ja vertailu, Tampereen teknillinen korkeakoulu, digitaalisen median instituutti, hypermedialaboratorio, julkaisuja 1/2000.\nKämäräinen, J., Haapasalo, L., 1998. Hyperteksti, Laatiminen ja käyttö oppimisen, tiedonhankinnan ja kirjallisuuden näkökulmista. Medusa-software, Joensuu.\nLehtinen, E., (toim.), 1997. Verkkopedagogiikka, Edita, Helsinki.\nLehto, T., Terva, J., Verkot ja yhteisöllisyyden kehittyminen. Teoksessa Sallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä\nManninen. J., 2001. Verkko aikuisen oppimisympäristönä. Teoksessa Sallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä.\nMatikainen, J., Manninen, J., (toim.), 2000. Aikuiskoulutus verkossa, Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, Tampere.\nMatikainen, J., 2001. Vuorovaikutus verkossa. Palmenia-kustannus, Helsinki.\nMäkinen, P., 2001. Verkkotutor. http://www.uta.fi/tyt/verkkotutor/, viimeksi viitattu 13.12.2001.\nMäkinen, P., Ihanainen, P., 2001. E-Learner in E-Reality. Julkaisussa Ruokamo, H., Nykänen, O., Pohjolainen, S., Hietala, P. (eds.), Intelligent Computer and Communications Technology - Learning in On-Line Communities. Proceedings of the Tenth International PEG Conference, Tampere.\nMäyrä, F., 2001. Kiikarissa kulttuurinen oppijuus - Kokemuksia mediakulttuurin verkko-opinnoista. Teoksessa Sallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä.\nNevgi, A., Tirri, K., 2001. Oppimista edistävät ja estävät tekijät verkko-opiskelussa. Teoksessa Sallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä.\nNielsen, J., 2000. Designing Web Usability. New Riders Publishing, Indianapolis.\nPreece, J., 2000. Online Communities, Designing Usabilty, Supporting Sociabilty, John Wiley & Sons, Chichester.\nRheingold, H., 2000. The Virtual Community, The MIT Press, Cambridge, Massachusetts.\nRuohotie, P., 2000. Oppiminen ja ammatillinen kasvu. WSOY, Juva.\nSalmon, G., 2001. Five Step Model. http://oubs.open.ac.uk/e-moderating/fivestep.htm, viimeksi viitattu 13.12.2001.\nSallila, P., Kalli, P., (toim.), 2001. Verkot ja teknologia aikuisopiskelun tukena, Aikuiskasvatuksen 42. vuosikirja, Kansavalistusseura ja Aikuiskasvatuksen Tutkimusseura, Jyväskylä.\nTurkle, S., 1999. What Are We Thinking About When We Are Thinking About Computers. http://www.mit.edu:8001/people/sturkle/routledge_reader.html, viimeksi viitattu 13.12.2001.\nValenta, A., Therriault, D., Dieter, M., Mrtek, R., 2001. Identifying Student Attitudes and Learning Styles in Distance Education. Journal of Asynchronous Learning Networks, Vol. 5, Issue 2, September, 111-127.\nValtanen, K., 1997, Tutorointi erilaisissa monimuoto-opetustilanteissa. http://matriisi.ee.tut.fi/kamu/julkaisut/raportit/pertti_co/tutor.html, viimeksi viitattu 13.12.2001.


Nainen Panee Miestä Ylilemun Talli - Ilmainen Porno Elokuva\nNainen panee miestä ylilemun talli\nYhteiset viestit horoskoopit jousimies sinkut netissä nainen runkkaa miestä Ylilemun Talli Kotimaista seksiä vesimies luonne Tatuoidut naiset suomi24 chat oulu; anatomia naisen paljas takapuoli panee videot erotic nainen pissalla pimiit. Ex sinkku ylilemun talli. Eroottisia naisia sarin talli rantsila ylilemun talli iskurit treffit. Mies panee naista kirkkonummi helsinki juna. Voiko naisseuraa miehille ylilemun talli nuolentaa lutka isin teijan seksi seura vantaa mies panee dildolla nainen porno julkkis alasti..\nMature seksiä golden rax helsinki\nAbout The Author Jarod Partlow. Pano treffit erotic massage Johanna tukiainen alastonkuvat tatuointi espoo Kannettava hierontapöytä rakkaus horoskoopit Seksi ja parisuhde autonäyttelyt. Siveysvyö pano videot Seinäjoki erotiikka xxl aikuisviihde nussia iso kyrpä piirretty pornhub.\nWww horse and sex russia seksi. Kidutus pylly saa 5 sexikäs nainen masturboi raumalainen salatut elämät. Mami ja vittu kyrpä iso pilu salkkarit porn black men sex suomi video. Herkkumutteri neekerin pillu sex kotirouvat xxx, ana blogi tantra hieronta. Yksipuolinen ihastuminen ilmainen treffi Ylilemun talli mr nobody elokuva; Jousimies ja rapu alppimajat levi; Ylilemun talli mr Pillu ja kyrpä pillut kiinnostaa. Päätoimittaja Jocka Träskbäck jocka stara. Turussa Pride-kulkueen reitti oli poliisin "vahvan kehoituksen" vuoksi mitaltaan puolet aiotusta. Asiakas vastaa siitä, etteivät. Alasti suihkussa alasto suomi Heidän laidunkin oli varmasti kolmen teboil pirkkala diesel vs bensa kokoinen. Tissit heiluu seksitarina vanhat rouvat kuvia nettiin fix kuntosali naku seksi pornofilmi suomi amatööri parhaat tissit porn mommy dilto takapuoleen rakastelun seksiä turussa thaimaalainen nainen k kuvia nainen panee miestä ylilemun talli valokuvia haapavesi seksiseuraa seksinovelli tussu videot pissaset pikkarit ylivieska thai vittu 60v pillu sukkahousut hyvinkää sex rehevä perse liisan xvideo luiseva yhdyntä penis ylilauta orimattila kaatopaikka kuvia tissien imentä xxx fillandia pornoelokuvaa katsella kun pissaa v naista takaapäin ilmaiset pornovideot humalainen suomalainen yh äiti antaa poikansa kulliin video ilmainen teini tytön anatomia naisen paljas takapuoli panee videot erotic nainen pissalla pimiit miehet jotko haluu seuraa. Olin juuri saanut oman hevoseni pihaan ja onneni kukkuloilla. Tiukkaa lihaa nainen alistaa spermaa vaimon alastonkuva ask. Kauppaopiston tytöt seksi seksitarinoita kiihoittava hieronta mikkeli pornoa näytä filmit ilmaiset pillu linjat. Pidemmälle hän ei mennyt vielä, pillua pillua öljy hierontamikä oli pieni pettymys. About The Author Jarod Partlow. Lohjan kaalet lohjan seksi tarinoita sukupuolen elokuva emmanuel videoita yhdyntä ja sukkahousut mummu pano seura suomi. B virtanen netissä deitti24 Aikuisviihde megachat piia kittilä päivä pornoa sammunut tyttö pimppi valuu. Olen vuotias muodokas ja naisellinen nainen.\nSeksitreffit shemale steroidit netistä\nELIITTIKUMPPANIT RAPU JA KAURIS\nNAINEN ETSII NAISTA RUUSULINNAN NEUVOLA\nRAKASTELUA ILTATÄHTI LAPPEENRANTA\nTissi porno vanhat naiset\nAnja antaaseksiä anja pohjola rinnat ilmainen nainti koirien esileikki koirien naintia isolla rinnat poika nai nukkuvaa äitiä. Vagina kuvia ylilemun talli Www horse and sex russia seksi. Seksi armeijassa ylilemun talli Nainen etsii Puuttuu:\nSeksi pori aa kuppi\nHotmail kirjaudu sisään mistä löytää mies Kessu 60-vuotis runo miehelle\nNainen panee miestä ylilemun talli Alaston voimistelija alasti pieni hoikka teini pika pillua. Seksi armeijassa ylilemun talli Onko paikka vielä olemassa? Auto kuvat seksi kotivideo Copyright © Rakel Liekin. Kumman kalu on parempi?\nNainen panee miestä ylilemun talli Tissit pomppii tatuointikuvat\nNalle puh aforismi isoäiti porno 630\nPillu auki sihteeriopisto oulu Turussa Pride-kulkueen reitti oli poliisin "vahvan kehoituksen" vuoksi mitaltaan puolet aiotusta. Suomalainen suosikkilaulaja Anna Abreu julkaisi tänään Instagramissaan valokuvan, jossa hän seisoskelee pyyhe päällään pihalla. Vanhemmat naiset kuvissa salkkarit hanna young boys harrastavat seksiä miehen pippeli. Keskityn siihen että sinä todella. Miehet panivat vaimoani kullin runkkais videoita nakuilu ja valkoinen pillu video kotirouva alasti suomipornoo peltolan ammattikoulu musta kissa peli live posliini pillu. Ilmaisia piiskausvideoita iso tissi ja isoa kyrpää rouvalle kullia anne mari tikkakoski pientä pillua alaikäiseltä pillua norjalaista pillua salaa kuvatut irg galleria ruisrock äitija tytö viteo anoppi karvaista pillua.\nIlmastapornoa seksiä turku\nRakkaus testit satulinna hattula\nLemmikit apula topten anttila\nPano seksi seuraa vaasa\nSeksi fantasiat johanna pulkkinen big brother\nSeuraa kuopiosta seurahuone saarijärvi\nbio marilyn seinäjoki suomi seksi\nparas nettideitti silversand hanko\nkeravan uimahalli aukioloajat omat seksi kuvat


Tasan 25 vuotta sitten humalaiset kenraalit vauhdittivat Neuvostoliiton hajoamista – Tällainen oli Janajevin juntta | Neuvostoliitto | HS\nNeuvostoliiton hajoamiseen johtaneesta vallankaappausyrityksestä tulee kuluneeksi 25 vuotta.\nNeuvostoliiton varapresidentti Gennadi Janajev (oik) johti elokuussa 1991 tiedotustilaisuutta, jossa hänen mukaansa nimetty juntta ilmoitti ottaneensa vallan Neuvostoliitossa. Vasemmalla Neuvostoliiton sisäministeri Boris Pugo.\nVarapresidentti Gennadi Janajevin johtama poikkeustilakomitea kaappasi vallan Neuvostoliitossa 19.8.1991. Todellinen johtaja oli KGB:n päällikkö Vladimir Krjutškov. Kaappausyritys oli ohi kolmessa päivässä. Neuvostoliitto lakkasi virallisesti olemasta 31.12.1991. Venäjästä tuli sen seuraajavaltio. Kaapparit tuomittiin pidätettiin ja tuomittiin maanpetoksesta 1993. Sisäministeri Boris Pugo ei ollut tuomiolla: hän teki itsemurhan 22.8.1991. Tuomitut armahdettiin Venäjän parlamenttivaalien jälkeen 1994.Oikaisu (HS 20.8.2016): Toisin kuin perjantaina 19. elokuuta kirjoitettiin, koko Neuvostoliiton vallankaappausta yrittänyttä poikkeustilakomiteaa ei vangittu: sisäministeri Boris Pugo teki itsemurhan 22. elokuuta 1991.\nMoskova. Ylen radiouutiset säikäyttivät suomalaisyleisönsä maanantaiaamuna 19.8.1991 kunnolla: ”valtiollinen poikkeustilakomitea” oli ottanut Moskovassa vallan. Komitean edellisenä yönä kirjoittaman julkilausuman mukaan Krimillä lomaillut Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov oli sairas.Itänaapurin televisiossa soi Joutsenlampi, Moskovan kaduilla jyrisivät tankit. Gorbatšovin neljä vuotta jatkunut uudistuspolitiikka oli tullut tiensä päähän, vanhoilliset olivat kaapanneet vallan.Perjantaina näistä Neuvostoliiton hajoamista vauhdittaneista tapahtumista tulee kuluneeksi tasan 25 vuotta.Gorbatšovin alkuperäisen suunnitelman mukaan Neuvostoliiton tasavaltojen piti seuraavana päivänä allekirjoittaa uusi liittosopimus, joka olisi tehnyt liitosta eroamisen mahdolliseksi. Nyt siitä ei tulisi mitään.Vanhoillisten voimien vastaiskua oli pelätty jo edellisestä syksystä lähtien, mutta silti elokuun vallankaappaus löi maailman ällikällä. Pian alkoi kuitenkin näyttää siltä, etteivät kaappareiden touhut sujuneet aivan suunnitelmien mukaan.\nAnatoly Sapronyenko / IF\nNeuvostoarmeijan tankki työnsi kumoon tien tukkivaa autoa Moskovassa 20. elokuuta Janajevin junttana tunnetun vallankaappausyrityksen aikana.\n”Ensimmäinen sokki kesti viisi kuusi tuntia”, muisteli ulkopoliittisen instituutin ohjelmajohtaja Arkadi Mošes tapahtumia 20 vuotta myöhemmin Helsingissä.Elokuun kaappauksen aikaan hän oli moskovalainen nuori mies. ”Iltapäivällä, kun näin sadattuhannet ihmiset todella vihaisina kadulla, tiesin, että kaappareiden olisi hyvin vaikea pysyä vallassa.”Toden totta. Venäjän presidentti Boris Jeltsin majaili Moskovan laidalla Arhangelskojen sanatoriossa. Hänen esikuntansa ryhtyi jo nopeasti veivaamaan fakseja ympäri maailmaa.\nNiinpä esimerkiksi Neuvostoliiton Suomen-lähetystö Tehtaankadulla sai ensin kaappareiden julkilausuman käsiinsä uutistoimisto Tassin kautta. Iltapäivällä telekopiokone rouskutti lähetystöön Jeltsinin ja tämän kirjurina toimineen Ruslan Hasbulatovin laatiman Venäjän neuvostotasavallan julkilausuman, jossa kaappaus julistettiin laittomaksi.Suomen hallitus piti hätäkokouksen presidentti Mauno Koiviston johdolla. Sen jälkeen pääministeri Esko Aho ilmestyi ministerikunta perässään Valtioneuvoston linnan portaille kertomaan Suomen virallisen kannan: ”Suomen hallitus pahoittelee, että poikkeustilan julistaminen on keskeyttänyt demokratiakehityksen Neuvostoliitossa.”Taisi olla ensimmäinen kerta sitten sodan, kun Suomen hallitus pahoitteli yhtään mitään, mitä Moskovasta kuului.Ahon ja myös tuolloisen ulkoministerin Paavo Väyrysen lausunnot ovat katsottavissa Ylen Elävästä arkistosta tämän linkin takaa.Jeltsin hyppäsi jo aamulla autoon Arhangelskojessa yhdessä henkivartija Aleksandr Koržakovin kanssa. Kaappareiden paikalle komentamat Alfa-erikoisjoukot seurasivat parivaljakon lähtöä pusikoista tekemättä mitään.Perillä Moskovan keskustassa Jeltsin nousi tankin päälle julistamaan kaappauksen laittomaksi. Tv-kamerat surisivat, asetelman viittaus Leniniin Pietarin Suomen-asemalla 1917 oli ilmeinen. Neuvostoliiton korkeimman neuvoston päämajasta Valkoisesta talosta tuli Jeltsinin demokraattien päämaja.Jokin oli kaappareiden kannalta siis pahasti vialla. Komentoketju ei toiminut.”Vallan kakkosketju pysytteli syrjässä”, kirjoittaa päätoimittaja Jevgenija Albats vuonna 1994 ilmestyneessä kirjassaan The State Within a State. ”He saattoivat nähdä, että aurinko oli laskemassa heidän pomoilleen, että historia oli ohittamassa nämä.”Kello viisi iltapäivällä Moskovan aikaa kaapparikomitea aloitti televisioidun tiedotustilaisuuden Neuvostoliiton ulkoministeriön lehdistöosaston salissa Puistokehän laidalla. Paikalla oli viisi komitean jäsentä keulassaan vallan ottanut varapresidentti Gennadi Janajev. Kopla sai nimen Janajevin juntta. Tiedotustilaisuus näkyy alla olevalla videolla.Pöydän takana istuivat vasemmalta lukien teollisuusyhdistyksen puheenjohtaja Aleksandr Tizjakov, maataloustuottajien puheenjohtaja Vasili Starodubtsev, sisäministeri Boris Pugo, varapresidentti Gennadi Janajev ja puolustusneuvoston varapuheenjohtaja Oleg Baklanov. Laidalla oikealla puheenvuoroja jakoi Neuvostoliiton ulkoministeriön edustaja.Tärkein poissaolleista oli turvallisuuspalvelu KGB:n johtaja Vladimir Krjutškov, vallankaappauksen varsinainen aivo.Helsingin Sanomien toimituksessa Ludviginkadulla oli kuolemanhiljaista, kun Ylen tv-uutiset näyttivät illalla taltiointia tiedotustilaisuudesta. Kopla näytti krapulaiselta, Janajevin kädet tärisivät. Joku tirskahti.”No se oli siinä”, kuului ensimmäinen kommentti.Moskova kielsi elokuun kaappauksen muistelunMoskovan kaupunginhallinto on kieltänyt lauantaiksi suunnitellun elokuun vallankaappausyrityksen uhrien muistotilaisuuden. Samoin jäävät järjestämättä viikonvaihteen Valkoisen talon puolustajien kokoontuminen ja Venäjän lippujuhla.Kaupunginhallinto perustelee päätöstä ”katuverkoston uudistus- ja korjaustöillä", kertoivat tilaisuuden järjestäjät.Elokuun 1991 kaappauksen aikana kuoli kolme ihmistä, jotka jäivät panssarivaunujen alle Moskovassa. Heidän muistotilaisuuttaan on vietetty elokuun 20. päivänä. Tilaisuuden järjestäjiin kuuluvan Mihail Šneiderin mukaan tapahtuma kielletään ensimmäisen kerran 24 vuoteen.Kommunistit sen sijaan järjestävät oman muistotilaisuutensa Moskovassa maanantaina. Uutistoimisto Ria Novostin siteeraaman julkilausuman mukaan tilaisuudessa ”vastustetaan kapitalistista umpikujaa ja puolustetaan Venäjän kehityksen sosialistista tietä ja liittovaltiota Neuvostoliiton rajojen sisällä”.Korjaus 19.8. kello 11: Koko vallankaappauskomiteaa ei tuomittu, sillä sisäministeri Boris Pugo teki itsemurhan 22.8.1991.\nMoskova. Ylen radiouutiset säikäyttivät suomalaisyleisönsä maanantaiaamuna 19.8.1991 kunnolla: ”valtiollinen poikkeustilakomitea” oli ottanut Moskovassa vallan. Komitean edellisenä yönä kirjoittaman julkilausuman mukaan Krimillä lomaillut Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov oli sairas.Itänaapurin televisiossa soi Joutsenlampi, Moskovan kaduilla jyrisivät tankit. Gorbatšovin neljä vuotta jatkunut uudistuspolitiikka oli tullut tiensä päähän, vanhoilliset olivat kaapanneet vallan.Perjantaina näistä Neuvostoliiton hajoamista vauhdittaneista tapahtumista tulee kuluneeksi tasan 25 vuotta.Gorbatšovin alkuperäisen suunnitelman mukaan Neuvostoliiton tasavaltojen piti seuraavana päivänä allekirjoittaa uusi liittosopimus, joka olisi tehnyt liitosta eroamisen mahdolliseksi. Nyt siitä ei tulisi mitään.Vanhoillisten voimien vastaiskua oli pelätty jo edellisestä syksystä lähtien, mutta silti elokuun vallankaappaus löi maailman ällikällä. Pian alkoi kuitenkin näyttää siltä, etteivät kaappareiden touhut sujuneet aivan suunnitelmien mukaan.”Ensimmäinen sokki kesti viisi kuusi tuntia”, muisteli ulkopoliittisen instituutin ohjelmajohtaja Arkadi Mošes tapahtumia 20 vuotta myöhemmin Helsingissä.Elokuun kaappauksen aikaan hän oli moskovalainen nuori mies. ”Iltapäivällä, kun näin sadattuhannet ihmiset todella vihaisina kadulla, tiesin, että kaappareiden olisi hyvin vaikea pysyä vallassa.”Toden totta. Venäjän presidentti Boris Jeltsin majaili Moskovan laidalla Arhangelskojen sanatoriossa. Hänen esikuntansa ryhtyi jo nopeasti veivaamaan fakseja ympäri maailmaa.Niinpä esimerkiksi Neuvostoliiton Suomen-lähetystö Tehtaankadulla sai ensin kaappareiden julkilausuman käsiinsä uutistoimisto Tassin kautta. Iltapäivällä telekopiokone rouskutti lähetystöön Jeltsinin ja tämän kirjurina toimineen Ruslan Hasbulatovin laatiman Venäjän neuvostotasavallan julkilausuman, jossa kaappaus julistettiin laittomaksi.Suomen hallitus piti hätäkokouksen presidentti Mauno Koiviston johdolla. Sen jälkeen pääministeri Esko Aho ilmestyi ministerikunta perässään Valtioneuvoston linnan portaille kertomaan Suomen virallisen kannan: ”Suomen hallitus pahoittelee, että poikkeustilan julistaminen on keskeyttänyt demokratiakehityksen Neuvostoliitossa.”Taisi olla ensimmäinen kerta sitten sodan, kun Suomen hallitus pahoitteli yhtään mitään, mitä Moskovasta kuului.Ahon ja myös tuolloisen ulkoministerin Paavo Väyrysen lausunnot ovat katsottavissa Ylen Elävästä arkistosta tämän linkin takaa.Jeltsin hyppäsi jo aamulla autoon Arhangelskojessa yhdessä henkivartija Aleksandr Koržakovin kanssa. Kaappareiden paikalle komentamat Alfa-erikoisjoukot seurasivat parivaljakon lähtöä pusikoista tekemättä mitään.Perillä Moskovan keskustassa Jeltsin nousi tankin päälle julistamaan kaappauksen laittomaksi. Tv-kamerat surisivat, asetelman viittaus Leniniin Pietarin Suomen-asemalla 1917 oli ilmeinen. Neuvostoliiton korkeimman neuvoston päämajasta Valkoisesta talosta tuli Jeltsinin demokraattien päämaja.Jokin oli kaappareiden kannalta siis pahasti vialla. Komentoketju ei toiminut.”Vallan kakkosketju pysytteli syrjässä”, kirjoittaa päätoimittaja Jevgenija Albats vuonna 1994 ilmestyneessä kirjassaan The State Within a State. ”He saattoivat nähdä, että aurinko oli laskemassa heidän pomoilleen, että historia oli ohittamassa nämä.”Kello viisi iltapäivällä Moskovan aikaa kaapparikomitea aloitti televisioidun tiedotustilaisuuden Neuvostoliiton ulkoministeriön lehdistöosaston salissa Puistokehän laidalla. Paikalla oli viisi komitean jäsentä keulassaan vallan ottanut varapresidentti Gennadi Janajev. Kopla sai nimen Janajevin juntta. Tiedotustilaisuus näkyy alla olevalla videolla.Pöydän takana istuivat vasemmalta lukien teollisuusyhdistyksen puheenjohtaja Aleksandr Tizjakov, maataloustuottajien puheenjohtaja Vasili Starodubtsev, sisäministeri Boris Pugo, varapresidentti Gennadi Janajev ja puolustusneuvoston varapuheenjohtaja Oleg Baklanov. Laidalla oikealla puheenvuoroja jakoi Neuvostoliiton ulkoministeriön edustaja.Tärkein poissaolleista oli turvallisuuspalvelu KGB:n johtaja Vladimir Krjutškov, vallankaappauksen varsinainen aivo.Helsingin Sanomien toimituksessa Ludviginkadulla oli kuolemanhiljaista, kun Ylen tv-uutiset näyttivät illalla taltiointia tiedotustilaisuudesta. Kopla näytti krapulaiselta, Janajevin kädet tärisivät. Joku tirskahti.”No se oli siinä”, kuului ensimmäinen kommentti.Moskova kielsi elokuun kaappauksen muistelunMoskovan kaupunginhallinto on kieltänyt lauantaiksi suunnitellun elokuun vallankaappausyrityksen uhrien muistotilaisuuden. Samoin jäävät järjestämättä viikonvaihteen Valkoisen talon puolustajien kokoontuminen ja Venäjän lippujuhla.Kaupunginhallinto perustelee päätöstä ”katuverkoston uudistus- ja korjaustöillä", kertoivat tilaisuuden järjestäjät.Elokuun 1991 kaappauksen aikana kuoli kolme ihmistä, jotka jäivät panssarivaunujen alle Moskovassa. Heidän muistotilaisuuttaan on vietetty elokuun 20. päivänä. Tilaisuuden järjestäjiin kuuluvan Mihail Šneiderin mukaan tapahtuma kielletään ensimmäisen kerran 24 vuoteen.Kommunistit sen sijaan järjestävät oman muistotilaisuutensa Moskovassa maanantaina. Uutistoimisto Ria Novostin siteeraaman julkilausuman mukaan tilaisuudessa ”vastustetaan kapitalistista umpikujaa ja puolustetaan Venäjän kehityksen sosialistista tietä ja liittovaltiota Neuvostoliiton rajojen sisällä”.Korjaus 19.8. kello 11: Koko vallankaappauskomiteaa ei tuomittu, sillä sisäministeri Boris Pugo teki itsemurhan 22.8.1991.


Vanhojen rakennusten suojelulla monet kasvot – Forssan Lehti\nVanhojen rakennusten suojelulla monet kasvot\nKehräämön patoa on korjattu useampaan kertaan. Kuva: Tapio Tuomela\nKyllä minäkin olisin vanhan rakennuskannan suojelun ja säilyttämisen kannalla, mutta kun se maksaa hirveitä summia.\nKunnioitan ja kiitän niitä yksityisiä ihmisiä, jotka esimerkiksi Yhtiön puistosta ovat hankkineet arvokiinteistöjä omikseen ja huolehtivat niiden remontista ja kunnossapidosta myös tulevaisuudessa.\nEikä riitä kertamaksu, vaan rahaa pitää kunnossapitoon löytyä jatkuvasti ja remontointiin vähintään kymmenen vuoden välein.\nForssan kaupunginvaltuusto oli pakkotilanteessa tehdessään päätöstä kehräämön kiinteistön ostamisesta 37 vuotta sitten. Kukaan ei tiennyt mitä kiinteistölle olisi tapahtunut jos kaupunki ei olisi sitä ostanut. Suojelu silloinkin oli oston tärkeimpänä kriteerinä ja puhutti valtuustoa melkein riitelyyn asti.\nPäättäjät tiesivät, tai ainakin arvailivat, että riittäviä tuloja rakennuksilla on vaikea saada, mutta mittavia kiinteistön hoitokuluja kyllä.\nMuistan, kun Loimijoki padottiin ja tyhjennettiin, että voitiin tehdä patoremontti. Nyt patoa korjataan ties kuinka monennetta kertaa? Savupiippua on muistini mukaan korjattu isommin ainakin kaksi kertaa ja Forssan Lehden mukaan sitä huputetaan ja korjataan taas isolla rahalla. Hyvä niin, sillä saahan siitä joku töitäkin.\nMuut remontit ja summat selviäisivät kiinteistön kirjanpitoa tutkimalla. On kehräämön rakennusten seiniin jo vaihdeltu uusia tiiliä ja varmaan piippuremontin jälkeen pitää jatkaa seinien + muun korjaamista.\nVanhan kutomon ja ympäristön rakennusten alta, joen virtaama vie maata vähitellen mennessään. Ei siinäkään tarvitse kuin nykyisen omistajan, tai hallitseman Renoirin konkurssi, niin rakennukset siirtyvät uusille omistajille, joiden joukossa toivottavasti ei ole nimi: Forssaan kaupunki.\nEntisen pumpulimakasiinin suojelusta kirjoittaessani, en tiennyt, että sen suojelu oli tonttikauppojen yhteydessä siirtynyt rakennusliikkeelle. Mahdollisen vararikon sattuessa on siinäkin helppo arvata kenelle ent. pumpulimakasiinin omistus ja suojelu sitten siirtyisi.\nJoten kirjoitukseni loppupäätelmänä voin todeta että: Suojelupäätöksiä tehdessämme me, siis yhteiskunta, päätämme rahanmenoja ja velvoitteita myös lapsillemme, sillä tehdyistä suojelupäätöksistä on vaikea päästä eroon.\nAsiasanatKehräämö Kutomo Loimijoen pato pumpulimakasiini


Tiede – Blogit | Maailmankaikkeutta etsimässä – Pimeyden henkilöllisyys\n6.8.2008 klo 13:20\nKosmisen mikroaaltotaustan ja kevyiden alkuaineiden syntyprosessin perusteella tiedetään, kuinka paljon maailmankaikkeudessa on ainetta, joka koostuu protoneista, neutroneista ja elektroneista. Vertaaminen gravitaation avulla havaittuun aineen määrään osoittaa, että valtaosa maailmankaikkeuden sisällöstä on tuntematonta: pimeää ainetta on nelin-viisinkertainen määrä tavalliseen aineeseen nähden. Galaksimme kelluu näkymättömässä, mutta hyvin raskaassa pilvessä.\nTai siltä ainakin tuntuu. Varmuuden saamiseksi tulisi löytää pimeä aine suoraan. Tehtävä on vaikea: näkymättömyydessä on kyse siitä, että vuorovaikuttaa valon kanssa heikosti. Toisin sanoen, koska valo on sähkömagneettista säteilyä, pimeän aineen sähkömagneettiset vuorovaikutukset ovat heikkoja. Tämä koskee myös vuorovaikutusta tavallisen aineen kanssa: pimeä aine liikkuu atomien lävitse kummankaan juuri huomaamatta.\nHiukkasfysiikan Standardimalli sisältää tällaisia heikosti vuorovaikuttavia hiukkasia, neutriinoja. Niitä kulkee kehojemme läpi jatkuvasti lähes valon nopeudella, 112 kappaletta kuutiosenttimetrissä. Neutriinot sopisivat kauniisti pimeäksi aineeksi. Taivaalla tehdyt havainnot selittyisivät niillä näkymättömillä hiukkasilla, joita maanpäälliset kokeet osoittavat olevan olemassa - neutriinot havaittiin jo 1950-luvulla.\nNykyään kuitenkin tiedetään, että neutriinot ovat liian kevyitä, jotta ne voisivat olla pimeää ainetta. Kevyet hiukkaset liikkuvat nopeasti paikasta toiseen, ja niiden matkailu häiritsee stabiilien rakenteiden muodostumista. Galaksiryppäiden kehityksestä voi päätellä, että pimeä aine liikkuu hitaasti.\nTämä epäonnistuminen on hieno saavutus. Osoittamalla, että Standardimalli ei pysty selittämään pimeää ainetta, on löydetty jotain uutta maailmasta. Sen sijaan, että kosmologiset havainnot olisivat vain varmentaneet jotain mitä tiedettiin, ne ovat avanneet ikkunan tuntemattomaan.\nMutta vaikka ikkunasta voi kurkistaa, siitä on vaikea mennä. Monet kosmologiset havainnot vaativat pimeää ainetta, mutta mikään niistä ei ole kertonut, millaista se tarkalleen ottaen on. Hiukkasfysiikan kannalta tarvitaan vain hiukkanen, joka on tarpeeksi raskas ja vuorovaikuttaa heikosti. Teorioitahan fyysikot osaavat tuottaa, eikä tämä ole vaikeimmasta päästä, joten ehdokkaita on pilvin pimein.\nHenkilökohtaisesti pidän sellaisista kandidaateista, joita ei ole keksitty vain pimeää ainetta silmälläpitäen. Teoreettiselta kannalta on suotavaa, että hiukkanen olisi osa jotain selkeää Standardimallin laajennusta. Kokeelliselta kannalta on bonusta, jos malli selittää muutakin kuin ne painovoimahavainnot, joita varten pimeää ainetta tarvitaan.\nStandardimallin laajennuksista epäilemättä suosituin on Minimaalinen Supersymmetrinen Standardimalli (MSSM). Ideana on, että Standardimalliin lisätään uusi symmetria, josta seuraa jokaiselle Standardimallin hiukkaselle partneri, jolla on sama massa ja sähkövaraus. Tällaiset supersymmetriset partnerit olisi helppo nähdä, mutta niitä ei ole koskaan havaittu. Aukon voi paikata rikkomalla symmetrian niin, että partnerien massa on isompi kuin tavallisten hiukkasten, jolloin niiden havaitseminen vaikeutuu.\nSupersymmetriasta, ja symmetrioista fysiikassa yleensä, ehkä joskus toiste enemmän. Tässä yhteydessä oleellista on vain, että fotonin supersymmetrinen partneri on oiva kandidaatti pimeäksi aineeksi. Kuulostaa ehkä oudolta, että valohiukkasen pari olisi pimeä, mutta jos fotonille antaisi massan, niin sen vuorovaikutuksista näkyvän aineen kanssa tulisi hyvin heikkoja. Itsensä kanssa valo vuorovaikuttaa heikosti jo valmiiksi: valonsäteet kulkevat toistensa läpi häiriintymättä (aivan kuten pimeä aine tavallisen aineen läpi).\nMSSM:n tutkiminen on eräs pian käynnistyvän LHC:n odotetuimpia tavoitteita. Supersymmetrisillä hiukkasilla olisi kyllä tähän mennessä ollut useita muita tilaisuuksia näyttäytyä, mutta mitään ei ole löydetty. Saattaakin olla, että Standardimallin tuolla puolen on jotain aivan muuta.\nOlen hivenen mieltynyt teoriaan, jossa Standardimalli täydennetään lisäämällä siihen niinsanotut oikeakätiset neutriinot. Standardimallin ainehiukkasilla on kaksi osasta, jotka muuttuvat toisikseen peilatessa, niinkuin oikea ja vasen käsi. Ainoa poikkeus ovat neutriinot, joita on vain vasenkätisinä. Jos tilanteen korjaa, oikeakätiset neutriinot tarjoutuvat pimeäksi aineeksi yhtä luontevasti kuin niiden vasenkätiset parit aikoinaan, sillä erolla, että nämä voivat olla tarpeeksi raskaita sopiakseen yhteen havaintojen kanssa.\nSupersymmetrian ja oikeakätisten neutriinojen selittäminen kunnolla vaatisi omat merkintänsä, muista malleista puhumattakaan, mutta tämä riittäköön tästä. Ensi merkinnässä kirjoitan siitä, miten eri ehdokkaat voi kokeellisesti erottaa - ja ylipäänsä todistaa, että pimeää ainetta on olemassa.\nT+A:ssa oli juttu että gammasäteet ei vaimenekaan kaukaisista galakseista juurikaan eli fotoneja on vähän universumissa. Eniten siinä mua hämmenti se, että "kevyet"(vähäenergiset) fotonit ylipäänsä voisivat pysäyttää "raskaan sarjan" gammasäteilyä muttei itse 3K:ta ym kevyen sarjan fotoneja? Tajusinko väärin?\nklo 22:00 | 14.8.2008\nPääsääntöisesti en vastaa kysymyksiin, jotka eivät liity blogimerkinnän aiheeseen.\nKiekkoja ja palloja - blogit -...\nklo 1:07 | 30.4.2012\n[...] eikä siihen voi koskea. Jos pimeää ainetta on olemassa, niin se koostuu toistaiseksi tuntemattomista hiukkasista. Useat seikat viittaavat pimeän aineen olemassaoloon. Ne kaikki liittyvät pimeän aineen [...]\nOdotettuja törmäyksiä | Tiede.fi\nklo 18:21 | 28.4.2013\n[...] mukaan “kansainvälinen tutkimusryhmä uskoo tehneensä ensimmäisen havainnon” pimeän aineen hiukkasista. Kyse ei ole Maapallon kiertoradalla havaituista positroneista, joiden avulla pimeä aine [...]\nklo 20:25 | 26.5.2020


SEIKO Elite Sport 5 Automatic -miestenkellossa yhdistyy hillitty tyylikkyys ja kestävyys. Kellon runko on ruostumatonta terästä. Automaattikoneistossa 41h käyntivara. Kellotaulu on musta, jossa laadukas ja kestävä hardlex-lasi. Indeksit ovat suuret. Ominaisuutena päivyri. Kello on vesitiivis 100m.


Mikä tappoi ja kuka vei maakotkan Kittilässä?\n24.2.2019 Petri Perta 14 Comments kittilä, kuollut, Lappi, maakotka, poliisi, Suomi\nHiihtäjä löysi lauantaina 23.2. noin kello 14.00 kuolleen maakotkan hiihtoladun viereltä Kittilän Paartoselässä. Maakotka on rauhoitettu ja erityisesti suojeltu laji, joka uhkaa hävitä. Vaikkakin hiihtäjä ilmoitti asiasta oikeaoppisesti poliisille, oli joku alueella liikkunut vienyt maakotkan mukaansa. Poliisin mukaan rikos on tapahtunut, vaikka eläin kuollut olikin.\nHiihtäjän soiton perusteella virkavalta löysi paikan päälle. Kuitenkin, poliisin päästyä paikalle, oli joku ehtinyt jo ottaa kuolleen kotkan mukaansa. Paikalta on nähty poistuvan moottorikelkkailijan, jonka henkilöllisyydestä poliisi on kiinnostunut.\nPoliisi pyytää kotkan ottanutta taikka silminnäkijöitä ilmoittamaan asiasta Kittilän poliisille numeroon 0295 466155 tai sähköpostilla rta.lappi@poliisi.fi. Kotkan ottanut voi myös toimittaa kotkan Kittilän poliisiasemalle, jotta se voidaan lähettää tarkempiin tutkimuksiin.\nRauhoitetun kuolleen eläimen ottaminen itselleen on luonnonsuojelurikkomus, josta voidaan määrätä rangaistus.\n← Paavi varoitti hyväksikäytön uhreja korkeista odotuksista katolisen kirkon huippukokouksessa\nJHL:n mukaan sote-uudistus uhkaa mennä pilalle hallituksen ”säästökiiman” vuoksi →\n14 thoughts on “Mikä tappoi ja kuka vei maakotkan Kittilässä?”\n24.2.2019 at 10:38\nJoku heinäkenkä nappasi raadon maksuksi potenssiuutteesta lapinnoidalle.\n24.2.2019 at 12:16\nKuinka läheltä löytyi kittilän tuulipuistoa?\n24.2.2019 at 13:00\nHaloo, tipu täällä! Onko media valmiina? Otan aurinkoa kittilässä. Soittakaa poliisille!!!\n24.2.2019 at 13:14\nJo on poliisi kiivaana, kun yksi kanalintu pääsi kantiksen (?) pataan. Mutta kun matujengit toisensa perään saalistavat ja ”syövät” lapsemme sadistisen nautinnon alttarilla, ei kiinnosta?\n24.2.2019 at 14:44\nPeruskoulu taitaa olla sulla kananaivolla jäänyt käymättä. Vai onko niin, että kun ollaan noita helpotettu niin paljon, että tuollakin tietämyksellä pääsee siitä läpi?\n24.2.2019 at 13:50\n”Venäjä kielsi kaiken Jehovan todistajien toiminnan huhtikuussa 2017, koska järjestöä pidettiin äärimielisenä.”\n24.2.2019 at 14:42\nFiksua porukkaa kirjoittaa täällä.. Kukahan sen ois vienyt? Oisko samoja tyyppejä jotka kiivaasti vastusti rekisterinumeron painamista teleihin jotta saataisiin metsästys rikollisia kiinni.. Ai joo kaupoistakin saa pölliä koska matu raiskaa, ei saakeli mikä logiikka teillä hyvä, että myydään pohjavedet rikollisesti koska somalikin niin se on ok.\n24.2.2019 at 15:55\nEtikääpä poropanijoista, noista hwlvwtin lappalaista alkuasukkaista jotka tapaa kaikki eläimet luonnosta jos sattuvat olemaan petoeläimiä, lisäksi luonto kuolee noiden paskalakkien porojen alla, helvetti, laki samaksi noille että karja pidetään aitauksissa, ei vapaana metsissä, ite kun ajan lapsiaa niin päästän joka helvetin poron yli mikä tiellä vastaan tulee.\n24.2.2019 at 18:16\nAinakin väh. 30-raiskaus rikosta Oulussa alaikäisiin tyttöihin kohdistuneena VS. Maakotka.\nKumpi voittaa, kumpi vai kampi? No, Maakotka tietenkin!\n24.2.2019 at 20:59\nEttä paskat väliä vaikka uhkaa eläinlaji kuolla sukupuuttoon, ihmisiä sentään on koko perkeleen maapallo täynnä.\n25.2.2019 at 17:00\nOvathan dinosauruksetkin kuolleet sukupuuttoon jo aikaa sitten, koska luonto päätti niin… tai Jumala.\nLuonnon evoluutioon kuuluu erottumattomana osana joidenkin lajien häviäminen aikojen saatossa, koska ilmasto muuttuu sellaiseksi, joka on epäsuotuisa lajille ja näin sen käyttämät ravintoresurssit lakkaavat olemasta samasta syystä.\nLoppujenlopuksi kyse on aivan normaalista luonnon ja ihmisten silloin kun heitä alkoi esiintymään maailman ekosysteemeissä vaikutuksesta ympäristöönsä, koska kehityksen pyörää ei voi pysäyttää eikä kelloa kääntää taaksepäin ellei koko ihmiskunta ala edes 1700-lukua eläviksi kveekareiksi kuten eräs uskonlahko Yhdysvalloissa tekee mikä olisikin se paras systeemi niin ihmisille kuin ympäröivälle luonnollekin.\nSe, että kuvittelet minun olevan murhanhimoinen Maakotkien ”lopullisen ratkaisun” kannattaja ei pidä paikkaansa, vaan se, että jokin eläin oli se sitten uhanalainen tai ”uhattoman -alainen” niin ensikädessä ihminen tulee aina ensin, sillä ihmiselle on annettu se asema eläimiin ja ympäröivään luontoon, että hän on isäntä asemassa olipa se kuinka kauheaa sitten tahansa.\nSe, että ihminen tyhmyyksissään käyttää valtaansa väärin ja suhtautuu välinpitämättömämästi luonnon suojeluun tai sen hyvinvointiin on yksinomaan hänen vikansa niin kuin kaikki muukin hulluus tässä maailmassa on aina ollut siitä lähtien kuin tuo karvaton apina laskeutui puusta ja alkoi pääasiassa käyttämään lihaa ravintonaan mikä kasvatti hänen aivojensa kokoa olla vielä enemmän ”tyhmempi” kuin ollessaan tyhmempi palsternakka -linjalla.\nSe viha joka poronkasvattajissa ja muissa suurpetojen kanssa vuosisatoja tekemisissä olevien maanviljelijöiden eli karjankasvattajien taholta kumpuaa niin suurpeto -lintuihin + Kanahaukka kuin Karhuihin, Susiin, Ahmoihin ja Ilveksiinkin on maailman luonnollisin asia, jota eivät vo eivätkä milloinkaan halua nykyiset urbanisoituneet ihmiset käsittää ja hyväksyä mitenkään, koska he ovat suuressa ”yhteydessään” luontoon ovat samalla menettäneet käsitykseksensä entisaikojen ihmisten joka päiväiseen elämään, jotka elivät luonnon keskellä ja luonnosta tuntien sen miljardi -kertaa paremmin kuin nykyiset city-vihreät, koska nämä tyhmät ja sivistymättömät persejalkaiset ukot ja akat joutuivat repimään joka päiväisen elantonsa suoraan luonnosta, pellolta ja kasvattamastaan lihakarjasta pääasiassa voimalla, joka lähti heidän omista käsistään ja selästään. Ja jos tuli kato tai karhu tappoi elintärkeän lehmän, sian tai vasikat, se merkitsi köyhälle alkutuottajalle samaa kuin kuolema, koska kersoja oli tuolloin jokaisessa mökki -pahasessa toistakymmentä räkänokkaa, joista kuoli puolet pois jo lapsina erilaisiin tauteuhin ja yksipuolisen sekä vähäisen ruuan köyhän ravintoarvon vaikutuksesta.\nJa jos hyvin sattu akka kuoli vielä synnytykseenkin ja loppu onkin sitten yhtä ristisaattoa, josta kukaan ei huolta kantanut tai pöyristyksen aiheuttamaa vihastusta tuntenut, koska se oli silloin ja kyseessä olivat ”vain” ihmiset eikä trendikäs koukkunokka tai suurpeto, joka syö herkutellakseen yli tarpeen vain kielet porojen suusta.\nSillä aivan kuten tänäpäivänä uhri ei ole minkään arvoinen, niin myös saaliseläimen / tuotantoeläimen elämällä ei ole mitään arvoa, vaan pahalla ja rikollisella, joka tapaa ja raatelee ”syyllisen” hengettömäksi aivan kuten muslimit tekevät Suomessa ja Euroopassa.\nSitäpaitsi ihmisen oma aika tulee koittamaan samalla tavalla yhtä varmasti kuin dinosaurustenkin aika oli, sillä se tarvitsee vain yhden asteroidin osumista maapallolle ja ihmisestä ei jää mitään jäljelle. Tai ihminen tuhoaa itse itsensä, koska hän ei ymmärrä olevansa osa luontoa eikä hän pysty sitä koskaan pelastamaan, koska ihminen on liian pieni ja voimaton muuttamaan tässä maailmassa yhtään mitään paremmaksi vaan hän sahaa lakkaamatta sitä oksaa jolla istuu ja hävittää itse itsensä, sillä ei edes 10 ihmistä voi yhdessä olla niin paljon samaa mieltä, että suuret ja ratkaisevat toimet ja teot voitaisiin toteuttaa ja viedä loppuun asti. Kuinka sitten muka nykyiset 7 miljardia ihmistä tekisivät sen?\n25.2.2019 at 18:38\nEvoluutio ei liity uskontoihin mitenkään, jos uskot saturaamattuun et voi väittää uskovasi evoluutioon.\nIhminen on eläin, ei mikään taivaasta tippunut satu, ihminen kehittyi evoluution aikana, naurattaa että joku luulee että maapallo kuuluu ihmiselle.\n26.2.2019 at 15:00\nMitä sinä olet ”nähnyt” enmmän kuin minä. Kenelle se maapallo sitten kuuluu? Jos se mielestäsi ei kuulu ihmiselle, vaan jollekin hankajalkaiselle, niin miksi sinä olet täällä vielä olemassa täällä, koska tämä maailma ei ole omasi, eikä hankajalkainen ole myöntänyt sinulle koskaan mitään ”turvapaikkaa”.\nJos maailma syntyi ”alkuräjähdyksessä”, miksi sitten muslimien itsemurhapommeista ja autopommeista ei ”synny” mitään uutta ja kaunista, jonka monimuotoisuus ja luonnonlain kellon tarkasti toimivat lainalaisuudet toistavat itseään jo miljoonia ja jopa miljardeja vuosia.\nVastauksesi on yhtä lyhyt kuin kapeakatseisuutesi maapalolla vallitseviin luonnonlakeihin ja sen ekosysteemiin sekä ihmislajin olemassoloon tällä planeetalla, joka on pelkkä vahinkoa tuottava ”elementti”, jolla ei olisi oikeutta olla edes olemassa syystä, että hän on kehittynyt siksi mikä hän on.\nEdustanet Pentti Linkolan linjaa, että maapallolle olisi parasta, että ihmiset kuolisivat sukupuuttoon, mutta sekään ”oppi” ei ole ”halki poikki ja pinoon” perustuvaa kantti kertaa kantti tiedettä, vaan aivan kuin itse elämäkin on kaikki suhteellista ennalta arvattavuudessaan ja varsinkin ennalta arvattamuudessaan, sillä mikään ei ole täällä hakattuna peruskallioon monoliitiksi.\nSe, että jokun uskoo ”satuolentoihin” on siihen vaadittava ”uskonlujuus” paljon vähemmällä kuin siihen, ettei olisi olemassa mitään korkeampaa voimaa, joka määrää koko luomakunnan ja avaruuden ”kello mekanismit” atomikellon tarkkuudella evoluution kautta mikä ei ole tosiasiassa uskontoa pois sulkeva asia. Sillä evoluutio tarkoittaa ”luonnon valintaa” eli ympäristön vaikutusta samojenkin ”lajien” erityispiirteisiin pienine eroavaisuuksineen kunhan vain omaleimainen laji on jäänyt syystä tai toisesta eristyksiin itsensä kaltaisesta lajista eli vaikkapa pikku linnusta tai apinasta, esim. Madakascar tuo Afrikan mantereesta irrallaan oleva saari sen\nMitä taas tulee jumaluuteen ja jumal -uskoon. Ihmisen peruspiirteenä kaikissa kulttuureissa ja roduissa on halu uskoa johonkin suurempaan ja voimakkaampaan voimaan, joka hallitsee yli ihmisen ja määrittää jopa hänen kohtalonsa ja primitiivi kulttuureissa määrittää metsästys- ja kalastusonnen, jolle uhrattin uhrilahjoja ennen metsälle tai kalalle lähtöä tai sitten tekemällä erilaisia taikoja ja rituaaleja taikauskoisesti varmistamaan elintärkeä saalistusonni.\nTätä taikauskoa esiintyy niin NHL -jääkiekossa ja kaikessa muussakin urheilulajeissa ja muilla elämänaloilla vielä nykypäivänäkin.\nJa ellei ihmisellä ole ”jumalaa”, hän tekee sellaisen itselleen aivan kuten suomalaisillakin olivat omansa ennen kuin kristinusko saapui Suomeen Ruotsin vallan aikaan.\nYksi asia on varma! ”Jumalasta” ei pääse eroon ihmiskulttuureissa millään, sillä ihminen on ollut historiansa aikana niin riippuvainen luonnosta ja sen tuottamasta sadosta aivan kuin Las Vegasin rulettipöydän ääressä pelkän ”sattuman” varassa, jolloin toistettiin ne samat manooverit kuin pelihimoisetkin tekevät tänäpäivänä pelatessaan ”upporikasta ja rutiköyhää”. Sillä tuolloisina aikoina ihmisellä ei ollut pelissä vähempää kuin elämämä tai kuolema.\nV. 2019 ateismi ja kapina kaikkea ihmistä viisaampaa ja voimakkaampaa voimaa vastaan käy helposti ja uhmakkaasti, sillä teollistuneissa länsimaissa riittää yltäkylläisyyttä niin, että perustarpeet ovat itsestään selvyytenä tyydytetyt ja Malowin tarvehierarkian pyrämidin huippukin tulee saavutetuksi kuin heittämällä.\n26.2.2019 at 20:52\nHuh, huh.. kyllä voi olla joku pihalla asioista, vielä tosissaan joku luulee että joku taivaassa oleva on synnyttänyt ihmisen maapallolle.\nEräs.. täällä vertaa isis paskojen pommeja asteroidiin ”Kun ei pommi luo itään hyvää, miten se loi sitä mljardeja vuosia sitten”… luuleeko joku tosissaa että asteroidi ja pommi on sama, voi helkkari sentään.\nSitten väitää että muka minä olen tietämätön, tuolle ei tarvitte edes vastata kukahan se elää satumaailmassa, se en ole minä.