Julkaisuseuranta – Sivu 25 – Agricola\nMitä keskustelu Aku Louhimiehen Tuntematon sotilas -elokuvan (2017) ympärillä voi kertoa suhtautumisesta menneisyyteen ja muistamiseen tai suomalaisen kulttuurisen muistin rakentumisesta? Millaisia teoreettisia käsitteitä keskustelun tarkastelussa voidaan hyödyntää? Katsauksessa esitellään teoreettista taustaa Aku Louhimiehen (2017) Tuntemattoman sotilaan ympärillä käydyn keskustelun menneisyyspoliittiseen tarkasteluun. Katsaus pohjautuu tekeillä olevaan kulttuuripolitiikan maisteriohjelman pro gradu -työhön ja ennen kaikkea sen teoreettiseen…\nEri yhteiskuntien väliset erot tulevat monesti ilmi varsin pienissä ja arkisissa asioissa. Jokapäiväisessä arkielämässä näitä asioita ei aina tule sen ihmeemmin pohtineeksi, mutta toisaalta niiden puuttuminen voi aiheuttaa melko suuren kulttuurishokin. Dosentti Ilkka Taipaleen toimittama tietokirja Sata innovaatiota Suomesta käsittelee juuri tällaisia suomalaisten arkielämään vaikuttavia asioita.\nHistoriakulttuurin tutkimus yhtenäisen kansan myyttiä dekonstruoimassa\nSuomi 100 -juhlavuoden moninaisessa tarjonnassa Sirkka Ahosen teos liittyy suomalaisen historiakulttuurin ja suomalaisen historiapolitiikan tutkimukseen. Historiakulttuurilla tarkoitetaan tässä erilaisia tapoja tuottaa tulkintoja menneisyydestä kulloisessakin nykyhetkessä. Historiakulttuurin tuottajina voivat toimia paitsi ammattitutkijat ja kouluopetus myös kaupallisen kentän joukkoviihde, kirjallisuus ja media.\nVäitöskirjatutkimuksessani Schwester, lotta ja maanpetturi. Ruth Munckin (1886—1976) muistot ja tulkinnat elämänsä kulusta tarkastelen Ruth Munckin muistojen kautta yksilön historiallisen muistin rakentumista ja Suomen historiakulttuurisia muutoksia 1920—luvulta 1970-luvulle. Kysyn, miten Munck eri aikoina muisteli ja tulkitsi toimintaansa ja rooliaan jääkärien, lottien ja suomalaisten SS-miesten parissa. Lisäksi otan tarkasteluun Munckin saaman maanpetostuomion — hänen kuulustelunsa, oikeudenkäyntinsä…\nKatsaus muistelukirjoihin historiallisen ikonitutkimuksen lähteenä\nMonet historialliset lähteet ovat tuttuja suomalaisille ikonien asiantuntijoille. Usein ikonitutkimuksen lähteenä käytetään kalustoluetteloja, työsopimuksia, kirjeitä, päiväkirjoja, matkakertomuksia jne. Ortodoksisen kirkon muistelukirjat ovat kuitenkin jääneet ikonitutkimuksessa melkein täysin huomiotta.\nEnnenpyhitettyjen lahjain liturgian kehitys osaksi suomalaista ortodoksista jumalanpalveluselämää (1920–2000)\nJoulukuussa 2017 Itä-Suomen yliopistossa väitelleen TM Timo Hirvosen käytännöllisen teologian alaan kuuluva väitöstutkimus Suomenkielinen ennenpyhitettyjen lahjain liturgia - kirkkopolitiikan pyörteistä liturgiseksi liikehdinnäksi tarkastelee ennen pyhitettyjen lahjain liturgian (EPL) kehitystä itsenäisyyden ajan Suomen ortodoksisessa jumalanpalveluselämässä.\nKeskustelu samaa sukupuolta olevien parisuhteesta Suomen ortodoksisessa kirkossa vuodesta 1990 nykyhetkeen\nSuomen ortodoksisessa kirkossa virisi 1990-luvun alussa keskustelu samaa sukupuolta olevien parisuhteista ja laajemminkin homoseksuaalisuudesta. Keskustelussa on noussut esiin sekä perinteiseksi esitetty tuomitseva kanta homoseksuaalisuutta kohtaan että pyrkimys seksuaalivähemmistöjen hyväksymiseen. 2010-luvulle tultaessa Suomen ortodoksinen kirkko on tilanteessa, jossa kirkon johto etsii uudenlaista tapaa jäsentää paikkaansa suomalaisessa yhteiskunnassa ja myös omien jäsentensä paikkaa aiempaa moniarvoisemmassa elämäntodellisuudessa.\n”Itämaisuutta karsimassa” – Jumalanpalvelusperinteen uudelleenarviointi osana suomalaiskansallisen ortodoksisuuden rakentamista 1880–1930-luvuilla\nSuomen ortodoksisesta kirkosta kehitettiin kansallinen kirkkokunta kansallisen heräämisen ja itsenäistymisen vanavedessä 1880–1930-luvuilla. Kansallistaminen oli monitahoinen prosessi, jossa yksi keskustelun uoma käsitteli jumalanpalvelusta ja sen muutostarpeita suomalaiskansallista henkeä vastaavaksi. Esiin […]\nSanna Joska: “Augusti filii et filiae: The Role of Antonine Offspring in Negotiations of Roman Imperial and Local Power.” LECTIO PRAECURSORIA 13.1.2018.\nIn my doctoral dissertation I have studied precisely this question of power and its representation through children in the context of Roman imperial society. I have analysed the use of the children of one Roman imperial family, the Antonine dynasty, in the power discourses of the Roman Empire. The Antonine family ruled the empire from…\nRiina Turunen: ”Velka, vararikko ja tuomio. Konkurssi ja sen merkitykset 1800-luvun suomalaisissa kaupungeissa”. Lectio praecursoria 1.12.2017.\nVäitöskirjani on yksi askel eteenpäin yrityksessä tuottaa tutkimustietoa suomalaisesta maksukyvyttömyydestä ja ymmärtää sitä paremmin. Se sai alkunsa kysymyksestä, onko suomalaisten suhde vararikkoon ollut aina yhtä ambivalentti ja kivulias kuin nykyään. Päätin keskittyä tarkastelemaan maksukyvyttömyyttä suomalaisissa kaupungeissa esiteollisen ja teollisen aikakauden murroskaudella 1800-luvulla.\nSivu 1 … Sivu 24 Sivu 25 Sivu 26 Sivu 27


Werstas tallentaa tavarasi! Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen historian keruu käynnissä | Seta ry\nWerstas kerää kaikenlaista tavaraa ja valokuvia, jotka liittyvät sateenkaarielämään Suomessa. Onko sinulla joskus ollut flaksitalismani?\nPyöriikö kaapissa edelleen exäsi antamia lahjoja, joita et haluaisi hävittää?\nTai onko sinulla muita esineitä ja valokuvia, jotka kertovat tarinaa sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen arjesta, tapahtumista ja toiminnasta suomalaisessa yhteiskunnassa ennen ja tänään. Työväenmuseo Werstas kerää lhbtiq-väen historiaa erityisesti ensi kesän Hilpeys ja ennakkoluulo -näyttelyä varten. Werstaalla on maan ainoa sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen historian museokokoelma. Lahjoita oma tarinasi osaksi sateenkaarikansan historiaa!\nSateenkaarikokoelmaa ylläpidetään ja kartutetaan yhteistyössä muun muassa Setan kanssa. Museo huolehtii lahjoittajien yksityisyydestä.\nWerstaalla on tallennettu aihealuetta vuodesta 2002 lähtien.\nWerstaan sateenkaarikokoelmassa on tällä hetkellä noin 700 esinettä.\nKokoelmassa on erilaisia ihmisten elämänkaareen liittyviä esineitä kuten hääkakun koristeita sekä muistoesineitä, toisaalta yhteisöön ja yhteiskuntaan liittyvää aineistoa, kuten mielenosoituksissa ja tapahtumissa käytettyjä merkkejä ja kylttejä.\nJos haluat tehdä lahjoituksen, ota yhteyttä:\nkokoelmapäällikkö Teemu Ahola\n050 440 1164, teemu.ahola@tyovaenmuseo.fi


Haukottelin samalla kun laitoin leivän paahtimeen. Kouluaamu. Hip hurraa. Olin jotenkin ihmeellisesti päässyt ylös sängystä seitsemältä. Koulu alkoi yhdeksältä. Rakastin myöhäisiä aamuja, koska sain tehdä aamulla melkein mitä halusin, koska vanhempani lähtivät töihin eikä minulla ollut sisaruksia. Isä oli jo lähtenyt. Äiti oli syömässä aamupalaa. Muistin laittaa rahaa bussia varten. Kaksinkertainen määrä, kuten lupasin. Lähtisin hoitamaan Wesiä.\n"Mihin sinä rahaa tarvitset?" äiti uteli.\n"Öh... Koulussa on välipalamyynti", valehtelin. Pelkäsin kertoa totuutta, ajattelin, etteivät vanhempani pitäisi, jos hoitaisin susia. Mutta minä rakastin susia ja koiria.\n"Selvä", äiti sanoi. Vartin päästä hänkin lähti.\nKun olin tehnyt aamutoimet ja katsonut telkkaria, lähdin minäkin. Otin reppuni. Koululaukut olivat minusta epämukavia. Kävelin kouluun. Matka ei ollut kovin pitkä, mutta silti se oli niin pitkä, että se oli raskas kävellä. Tai ehkä olin vain huonokuntoinen. Ehdin kouluun juuri, kun kello soi. Katsoin isoa koulurakennusta. Se oli pelottava. Olin ollut vähän aikaa yläasteella. Minulla oli muutamia juttukavereita. Koulupäivä kului tuskallisen hitaasti. Olin kuolla tylsyyteen, vaikka yleensä oppitunnit olivat minusta kivoja. Halusin vain niin palavasti päästä hoitamaan Wesiä!\n"Hikari", yksi luokkalaiseni mumisi minulle, kun olin tehnyt kaikki äidinkielen tehtävät ja tuntia oli vielä 15 minuuttia jäljellä.\n"Idiotti", huokaisin. Luokkalaiseni mulkaisi minua vihaisesti.\nVihdoinkin koulu oli ohi. Ryntäsin ensimmäiset joukossa ulos. Rahat kilisivät repussa. Olin iloinen siitä. Onneksi tajusin aamulla, etten malttaisi käydä kotona! Saavuin bussipysäkille. Jouduin odottamaan kauan - liian kauan - sitä bussia, millä olin matkustanut viimeksi. Onnekseni siinä oli sama bussikuski.\n"Tässä tuplamaksu, kuten lupasin", sanoin.\n"Kiitos", bussikuski sanoi hymyillen ja otti rahat. Bussimatkakin tuntui ikuisuudelta. Tuijotin haaveillen ulos. Lopulta vastaan tuli Tähden pysäkki. Juoskin ulos. Mutta vastaan tuli ongelma.\nMihin suuntaan pitäisi mennä?\nKatsoin neuvottomana ympärilleni. Muistelin ankarasti.\n"Minä muistan tuon oudon kiven..." mumisin. "Sinne siis." Lähdin juoksemaan. Kohta vastaan tuli kyltti, joka ilmoitti Hoitola Tähdestä. Huokaisin helpotuksesta. Hidastin vauhtiani ripeään kävelyyn. Saavuin risteykseen ja menin oikealle. Portit tulivat vastaan. Juoksin sisään ja suoraan isoon taloon. Katselin häkkejä. Jokaisella villieläimellä oli oma häkki. Etsin hoidokkini häkkiä. Löysin sen. Kävelin sen luo.\n"Hei, Wes..." sanoin hiljaa. Susi katsahti minuun.\n"Menetkö sen häkkiin?" kuului ääni takaani. Hätkähdin säikähdyksestä. Onneksi en sentään kiljahtanut. Käännyin katsomaan takanani seiovaa Fireä.\n"Meinasin saada sydärin!" sanoin.\n"Anteeksi. Koputanko seuraavan kerran sinua olkapäälle?" hän kysyi.\n"Säikähtäisin sitä varmaan enemmän", totesin. "Mutta menisin Wesin häkkiin?" Fire nyökkäsi. Avasin häkin oven varovasti ja ujuttauduin sisään. Wes haisteli minua varovasti. Silitin sitä varovasti poskesta. Wes säpsähti, mutta pysytteli paikoillaan. "Rauhoitu... En minä tee pahaa..." kuiskasin. Wes istahti varovasti alas. Se näytti pitävän siitä, että sen poskea silitettiin - vaikka sen teki melkein tuntematon ihminen. Wes jatkoi minun haisteluani hetkisen.\n"Sinä näytät niin viisaalta..." totesin hiljaa.\nHeii:) Tiedän että olet tarinoissasi puhunut vain Firestä, mutta olen tämän paikan toinen ylläpitäjä ^Epsu^ Mutta sitten tähän tarinan alkuun. Erittäin hyvä. :) pidän siitä kovasti ja osaat kirjoittaa sujuvasti. Et kuitenkaan ehtinyt hoitaa Wesiä paljon, joten tästä tuskin tulee mitään isoa tähti summaa, mutta tähdethän annetaankin vasta jatkossa:)\nKatsoin kelloa. Seitsemän aamulla. Haukottelin ja sammutin herätyskellon. Hieraisin silmiäni ja sitten... mieleeni muistui jotain.\n"Hetkinen!" sanoin hiljaa. "Eihän tänään ole koulua!" Huokaisin helpotuksesta ja painoin pään tyynyyn. En kuitenkaan saanut enää unta. Nousin ylös ja vaihdoin yöpaitani tummiin pillifarkkuihin ja ruskeaan toppiin. Tein itselleni löysän nutturan. Vedin kaikki hiukset taakse. Minulla oli kauniit kasvot mutta rumat, tummanruskeat ja ohuet hiukset, joten vedin ne pois kasvojeni tieltä. Hiukseni ylsivät melkein lapaluihini. Laitoin vielä kevyesti ripsiväriä. En ole niitä tyttöjä, jotka käyttävät aikaa laittautumiseen. Tajusin, että vanhempani olivat vielä nukkumassa. Ei se mitään. Halusin silti mennä ulos. Tennarit jalkaan ja huppari päälle. Laitoin avaimen ja kännykän taskuuni. Kirjoitin kuitenkin viestin:\n"Olen mennyt ulos. Kännykkä ja avain mukana. Älkää huolestuko."\nJätin lapun keittiön pöydälle ja pujahdin ulos.\nAamu oli viileä. Kova tuuli riepotteli avonaista huppariani. Vedin sitä hieman kiinni, en ihan kokonaan, mutta minulle tuli silti hieman lämpimämpi. Sain päähäni, että voisin mennä bussilla erääseen puistoon. Se ei ollut kaukana, mutta kävellen sinne ei päässyt. Hölkkäsin vähän matkaa bussipysäkille. Bussi tuli melko pian ja pääsin kyytiin.\n"Hetki... Eihän minulla ole yhtään rahaa!" sanoin kauhuissani. Bussikuski katsoi minua hetken.\n"Olen nähnyt sinut. Taidat käydä täällä usein", hän totesi ja nyökkäsin.\n"Jos maksat seuraavalla kerralla tuplasti, pääset nyt kyytiin", hän sanoi ystävällisesti hymyillen.\n"Sopii! Kiitos", sanoin minäkin hymyillen ja kävelin perälle. Istahdin ikkunan viereen ja tuijotin ulos.\nAika kului yllättävän nopeasti. Olin mennyt sen pysäkin ohi, mistä puistoon pääsee. Nousin äkkiä pois siltä pysäkiltä, jossa olin nyt. Hienoa. Kävelin eteenpäin turhautuneena. Miten pääsisin kotiin? Huomasin jonkun pysäkin.\n"Tähden pysäkki", luin ääneen. Se kuulosti erikoiselta. Ilmeeni kirkastui. Ehkäpä tämä oli pysäkki, joka johti jonnekkin salaiseen paikkaan, missä tapahtuu jotain jännittävää, ehkä jotain... yliluonnollista. Tai jospa se oli salaisten agenttien päämaja!\nNiin, minulla on vähän vilkas mielikuvitus. Olen tainnut lukea liikaa. Mutta mitä siitä! Halusin ehdottomasti tietää, oliko Tähden pysäkki jotenkin erikoinen. Katselin ympärilleni ja lähdin kävelemään vain jonnekkin.\nHetken päästä näin kyltin. "Hoitola Tähti 345m!". Lähdin juoksemaan sitä kohti innoissani. Millainen tämä hoitola Tähti on? Hoidettaisiinko siellä eläimiä? Rakastan eläimiä, varsinkin koiria ja susia. Kiihdytin vauhtia. En jaksaisi tätä jännitystä! Saavuin porteille. Katsoin niitä ihmeissäni. Mitä nyt pitäisi tehdä? Purin huultani. Uskaltaisinko..?\nAstuin porteista sisään päättäväisenä, mutta nielaisin. Eteeni tuli jonkinlainen risteys. Oikealle vai vasemmalle? Minä olen oikeakätinen, joten päätin mennä oikealle.\nEn tiedä, kauanko kävelin. Sydänparkani hyppäisi kohta ulos rinnastani, niin kovasti se pamppaili. Kohta olin jossain, missä oli iso ja pieni rakennus. Katsoin kumpaakin. Isosta kuului kamalasti meteliä. Olin erottavinani haukuntaa. Olikohan siellä koiria? En kuitenkaan uskaltanut mennä sinne. Ehkä pienemmässä olisi ihmisiä. Suuntasin sinne. Koputin oveen ja astuin sisään.\n"Huhuu?" huhuilin. Kohta joku tyttö tuli alakertaan.\n"Hei ja tervetuloa!" hän sanoi ja hymyili. "Minä olen Fire, tämän paikan omistaja." Nyökkäsin hämmentyneenä.\n"Mikä paikka tämä on?" kysyin arasti.\n"Tämä on hoitola Tähti. Koska näemmä valitsit oikeanpuoleisen polun, tulit eläinhoitolaan", Fire kertoi. Nyt minä innostuin.\n"Mitä eläimiä täällä on?" kysyin innostuneella äänellä. Fire näytti tyytyväiseltä. Hän katsoi minua ja näytti arvioivalta.\n"Oletko kärsivällinen? Entä rauhallinen?" hän kysyi.\n"Melko kärsivällinen ja rauhallinen", sanoin. Minusta tuntui, että lauseeni ontui pahasti. Fire ei kuitenkaan välittänyt siitä.\n"Millaisen eläimen haluaisit?" hän kysyi seuraavaksi.\n"Koiran tai suden", vastasin heti ja tajusin kuulostavani tyhmältä.\n"Eikun... eihän susia voi hoitaa..." sanoin nolona, mutta Fire vain naurahti.\n"Täältä löytyy kyllä susiakin!" hän sanoi ja iski silmää. "Seuraa minua." Lähdin hänen peräänsä isompaan rakennukseen. Katsoin ällistyneenä. Talo oli täynnä eläimiä! Näin jopa leijonia ja tiikereitä. Ilmeeni taisi olla näkemisen arvoinen, koska Fireä nauratti.\n"Tässä on Wesderia", Fire sanoi ja näytti minulle tarkkaavaisen näköistä sutta. "Viisivuotias naaras." Kyykistyin hieman.\n"Hei", tervehdin. Wesderia katsoi minua ja näytti ehkä hieman aralta. Se saattoi olla varovaisuutta.\n"Wes on varovainen uusien ihmisten kanssa", Fire kertoi. Annoin Wesin haistella kättäni.\n"Siksikö kysyit, olenko kärsivällinen?" kysyin. Fire nyökkäsi.\n"Luulen, että useimmat haluavat leikkisän hoidokin, joka ei pelkää ihmisiä. Haluaisin näille aroille ja varovaisille eläimillekin hoitajan", Fire sanoi. Katsoin Wesiä. Hän näytti niin viisaalta... Hymyilin. Tiesin, etten halunnut muuta hoidokkia.\nMahtava aloitus tarina.. Et saa tästä paljoa kun et tavallaan hoitanut, mutta eihän ensimmäisissä tarinoissa voi paljoa touhutakkaan tutustutaan ja muuta sellaista. Hyvä tarina! Saat tästä 15 tähteä!\nKaikkea mitä! Herätyskelloni petti luottamukseni jälleen!! Tätinikään ei viitsinyt arvokkuudessaan herättää minua ja tsädää, olin nukkunut klo 12 asti...Äkkiä uusi mekko päälle ja hiuksia kihartamaan..\nPienimuotoisen paniikin jälkeen olin valmis lähtemään Hoitola Tähteen. Luojan kiitos en eksynyt kertaakaan matkalla! Muistin, että tapaamisemme Firen ja toisen omistajan kanssa oli pienessä rakennuksessa:"Mooi, sori kun oon myöhässä..Herätyskello feilas!" sopertelin, mutta minulle vieras tyttö tuijotti minua kuin mörköä!! Ja olen aivan varma että tytön huulilta oli päässyt huudahdus kun tulin sisään..\nDraamattisen hiljaisuuden jälkeen Fire tuli yläkerrasta:"Kas Sophia, olet vähän myöhässä, mutt ei se mtn, tässä on Hoitola Tähden toinen omistaja! Epsu, tässä uusi hoitaja." Epsuksi mainittu tyttö vastasi lyhyesti:"Mikä toi on...?" "Hei vähä suvaitsevaisuutta!" Fire naureskeli. "S-selvä. Tuota, tervetuloa ja niin poispäin. Sharaako sä hoidat?" Epsu tiedusteli tarkkana. "Joo näin, on..Mä olen muuten Sophia. EN mikään monsteri!" hymyilin kankeasti. Fire päätti puuttua peliin:"Mennäänpäs nyt esittelemään Sophialle sen toimenkuvaa, jookos?"\nAlkukankeudet voitettuani tulin ihan hyvin toimeen Epsun kanssa. Mutta kaikista tärkeintä oli se, miten Sharalas suhtautuisi minuun. Saavuimme ison rakennuksen ovelle kun Epsu keksi ehdottaa että minä lainaisin talutushihnaa jotta voisin viedä Sharan ulos..Fire piti ideasta mutta itse epäröin, sillä eihän mulla koskaan ole ollut koiraa!!!\n"No niin Shara olis ny valmis, mutta muistathan ett seuraavaks sun pitäis itte laittaa kaulapanta yms?" Epsu sanoi terävästi ja minä nyökyttelin. Shara tassutteli ulos häkistä, se oli super suloinen. "Ei kannata hämääntyä, se vaikuttaa tosi rauhalliselta tohvelilta ehkä Epsun käsittelyssä!" Fire vinkkasi, virnuillen outoon sävyyn. Epsu tyrkkäsi käteeni hihnan ja siinä sitä oltiin, tai pikemminkin mentiin! "Älä anna koiran ottaa valtaa!" kuulin jommankumman huutavan perääni. Shara pinkoi nurmikolla niin kovaa kun sen tassuista lähti. Minä taas yritin epätoivoisesti pysäyttää sen! Onnekseni vartin päästä pikku sähikäinen kävi pitkälleen, läähätten kovasti. "Hejj Shara, kiva kun säkin vähän rauhotuit!" kimitin. Sharalas vain tuijotti minua suurilla ruskeilla silmillään. "Mä oon sitten sun uus hoitajasi." Tieto ei liikuttanut hoitsuani, se vain jatkoi tujottamista. "Et kai sä pelkää mua, pikku puudeli?" maanittelin mutta sanavalinta tais mennä pieleen!! Shara loikkasi kimppuuni ja kuolasi parhaimmalle mekolleni..\nMe leikimme ja telmimme varmaan pari tuntia, kunnes Epsu saapui viheriölle muistuttamaan minua hoitajan tehtävistäni:"Sharankin tarvitsee juoda ja syödä! Myös turkki pitäisi harjata!" ja niin edelleen.Jouduimme palaamaan eläintalolle.\nRuokin ja harjasin Sharan, siivosin häkin ja toivottelin kaikille hyvää yötä! Pitkä päivä oli takana, olin aivan naatti.\nSharalas oli ihmeellinen koira, ihana ja leikkisä.\nTajusin vasta kotona lintsanneeni koulusta, -taas! (osittain tätini vika, eikö? >D) Onnneksi huomenna on lauantai ja voin huoletta tulla hoitamaan pikku-Sharaa..\nHyvä tarina mutta pari epäkohtaa. Ensinnäkin, me omistajat olemme hyvin "kilttejä", kohteliaita emmekä sano niin miten Epsu sinulle tarinassa sanoi (Mikä toi on- juttu). Jos sen olisi sanonut jompikumpi se olisin luultavasti ollut minä. Muuten sujui hyvin. ehkä vähän enemmän olisit voinut kuvailla aikaa Sharan kanssa. :D\nSaat tästä 25 tähteä.\n(jatkoa edellisesta vahing. katkenneesta tarinasta >D)\nC. Rikkaiden ja kiireisten vanhempieni reissailessa työn takia, minä asun inhottavan, pikkusieluisen tätini kanssa.\nKuljeskeltuani jonkin aikaa, näin vähän matkan päässä bussipysäkin:"Outoa, eihän tässä koskaan ole ollut pysäkkiä..?" Kiinnostuin välittömästi ja sain päähäni matkustaa jonnekkin Hoitola Tähteen, vaikka kyseinen paikka olisi voinut olla mielisairaala! Ja niin bussi vei minut uppo-outoon paikkaan. Meinasin pompata takaisin linkkuun mutta se olikin jo kadonnut! Minulla ei ollut puhelinta,vaan sen sijaan erittäin levinneet meikit ja takkuinen tukka!! Seikkailumielenikin oli kaikonnut maan alle. "Aurinko nousee etelästä? Vai pohjosesta?! Asutusta on aina lännessää...Ääähh ETELÄÄN!" epämäärääinen yksinpuhelu tuotti tulosta:"Hoitola Tähti, 345 m" luki tienviitassa!\nAikani siinä talsittua eteeni tuli suuret portit. Nyt minun oli aika valita, menisinkö sisään, ottaisin riskin vai ..Ei ollut valinnan varaa, ainoa keino päästä takaisin kaupunkiin oli mennä Hoitolaan..\nHyvä minä! Törmäsin ensitöikseni tolppaan, pälyillessäni ihmisiä! (..Oli muuten harvinaisen kova tolppa...) Tolpassa oli valtava määrä uusia viittoja sinne tänne,kuitenkin edessäni oli vain kaksi polkua. "Ei ole todellista! Mikä sokkelo, -vasen vai oikea? Oikea kuulostaa oikealta.." naurahdin ja suuntasin siis oikealle.\nKäveleminen alkoi pikku hiljaa puistattaa, onnekseni näin rakennuksenia, yhden ison, yhden pienen:"PELASTUS..!"\nPaikka vaikutti joltain lastentarhalta, sen verran kantautui meteliä korviini. Taas piti valita: iso vai pieni tönö? Tähän mennessä olin valinnut (kai?) oikein. "Pienempi on kuitenkin joku isomman puoleinen huussi tai jtn. -Isoon sitten."\nAstelin reippaasti sisään ja siellä oli järkyttävä mekkala! Pelkkiä eläimiä! Koiria, kissoja, kaneja, villieläimiä... Leukani taisivat mennä sijoiltaan! Mutta hämmästykseni ei kauaa kestänyt sillä huomasin muutaman metrin päässä minusta, häkin jossa retkotti pieni, kermanvärinen koira. "Ei luoja, onks toi kuollut?!?!" Lähestyin koiraparkaa, luulin oikeasti että se oli vainaa..Mielessäni käväisi mitä ihmeellisempiä teorioita miten nämä eläimet olivat täällä!\nRassukan häkin ovessa oli kyltti johon oli kirjoitettu luultavasti koiran nimi: Sharalas. Kumarruin henkeä pidätellen koiran viereen ja kuiskasin:"Sharalas?...ÄÄÄÄÄ!!" Suloinen pikkukoira pompahti iloisena pystyyn ja alkoi epätoivoisesti hyppimään minua kohti. Järkkytyneenä rupesin nauramaan itselleni hysteerisesti, en huomannut takanani olevaa ihmistä:"Mitä ihmettä teette täällä??" sanoi joku viralliseen sävyyn. Takanani seisoi nuorehko tyttö. Hän ilmoitti olevansa paikan toinen omistaja, Fire. "Oijoi, anteeksi, anteeksi olen eksynyt ja päädyin omaa hölmöyttäni tänne!" selittelin ja odotin pelokkaana tämän Firen vastausta.."Kivat kuteet sulla. Eikä mitään, Shara tekee koko ajan tota pelottelu temppua. Sillä on niin tylsää, meinaan, ei ole rassukalla hoitajaa" Fire hymyili.\nJollain ihmeen kaupalla mukavan oloinen Fire sai minut liittymään eläinhoitolaan..Sharalas, pikku pomeranian on minun uusi hoitsuni. Luoja, miten se tyttö osasi suostutella minut hoitajaksi. Sovimme että tulisin huomenna tutustumaan koko paikkaan ja erityisesti hoidokkiini. Ainiin, tapaisin vielä toisen omistajan Epsun, mitenköhän hän suhtautuu minuun ja tyyliini...\nVielä pelottavampaa on ajatella tätini raivoa jos ja kun koulusta on tullut uusi valitus pikku poissaoloistani :)\nJoo.. Hyvä alotus mut et saa tästä paljoo koska et ollut juurikaan Sharalaksen kaa yms.. Joops mutta saat tästä 10 tähtee..\nEn tahtonut mennä tänäänkään kouluun. Sen sijaan livahdin ulos ennen kun tätini heräisi!Kello taisi olla jotain seitsemän aamulla, jep niin se oli.) Äkkiä vähän ripsaria, kengät jalkaan ja menoksi..Ulkona satoi, mutta se ei minua haitannut. Halusin vain juosta sinne minne jalkani veivät. Viimeksi päädyin ihanaan pikku leipomoon, taisin olla aikamoinen ilmestys niille. Mummot ja papat eivät selvästikkään olleet kuullet punklolita tyylistä? -No se siitä.\nTässä vaiheessa voisinkin täsmentää muutaamaa juttua: A. Nukun vaatteet päällä,-käytännöllistä ja iisiä. B. En ole mikään Japani-fanaatikkoa pukeutumistyylistäni huolimatta. C. Rikkaiden ja kiireisten vanhempieni reissailessa työn\nOlin matkalla hoitola tähteen. Juoksin pihaan, ja menin Mellin häkin eteen. Melli oli häkissä, ja katsoi minua. Minä avasin häkin oven, ja astuin sisään. Melli katsoi edelleen, ja minä lähdin lähestymään sitä. Melli ei pannut vastaan, kun tulin sen vierelle. Se haisteli minua, ja taisi tunnistaa minut, sillä se nousi ylös. Minä laitoin sille pannan, joka oli lainaamani, sillä minulla ei ollut vielä omia. Pantaan napsautin hihnan, ja menin häkin ovelle. Avasin oven, ja menin ulos. Melli seurasi. Me menimme Muron häkille. Minä avasin oven, ja menin sisään. Melli tuli perässä, mutta vähän epävarmana. Suljin oven, ja huutelin:\nPian Muron pää pilkisti esiin kiven takaa. Se katseli minua hyväksyvästi, mutta Melliä hiukan epävarmasti. Melli taas lähti lähenemään Muroa. Muro oli varuillaan, mutta ei heti sännännyt karkuun. Minä katselin tilannetta sivusta valmiina vetämään Mellin kauemmas, jos se satuttaisi Muroa. Melli meni Muron viereen, ja haisteli tätä. Murokin haisteli Melliä. Minun helpotuksekseni Melli ei tehnyt Murolle mitään pahaa. Sen äidinvaistot saattoivat herätä. Minä nykäisin vähän hihnasta, ja Melli tuli luokseni. Me poistuimme häkistä. Minulla oli tarkoitus vaan vähän näyttää Muroa, ja Melliä toisilleen. Lähdin Mellin kanssa kävelylle metsäpolulle. Jossain vaiheessa Melli alkoi vetää hihnasta. Minä otin pari juoksuaskelta, ja Melli teki samoin. Aloin juoksta ihan kokonaan, ja Melli myös. Se näytti nauttivat kovasti juoksemisesta. Juoksimme aika kauan, mutta sitten minä pysähdyin, ja istahdin läheiselle penkille. Melli tuli viereeni kuin kysyen "Miksi me jo lopetimme?"\n-Anteeksi, mutta minä en ole yhtä kestävä juoksija, kuin sinä, minä sanoin Mellille. Silittelin sitä aika kauan. Mellin turkki oli lämmin, ja mukavan tuntuinen. Painoin pääni Mellin otsaa vasten, ja makasin siinä ties kuinka kauan. Havahduin, kun Mellin nuolaisi minua. Nostin katseeni. Kesti hetki tajuta missä olin, kun olin ollut liian kauan omissa maailmoissani. Pian kuitenkin tajusin paikan, ja nousin pelkiltä. Melli, ja minä lähdimme kävelemään eteenpäin. Kuljimme polkujen haaroja. Minä en oikein kiinnittänyt huomiota ympäristööni. Ajattelin vain omia ajatuksiani, ja Melliä. Se käveli kiltisti vierelleni. Minä kumarruin muutaman kerran silittämään sitä. Kumarruin, ja silittelin sitä jälleen. Melli tuntui kehräävän. Se oli minusta niin söpö. Nousin ylös, ja katsoin ympärilleni. Vasta silloin tajusin, että olimme kävelleet tosi pitkän matkan. Katselin ympärilleni, ja yritin erottaa paikan. Pian kuitenkin huomasin, että yhtään tuttua maisemaa ei ollut lähellä. Tajusin, että me olimme eksyksissä keskellä metsää.\nHyvin jännä tarinan alku, pidin suunnattomasti. Odotan jatkoa. Saat tästä pätkästä 20 tähteä :DD\nMinä kävelin kohti hoitola tähteä. Olin innoissani, sillä näkisin pian Mellin, ja Muron. Mietin mahtaisiko Muro muistaa minut, sillä se oli ollut liontigerzoossa ennen kuin oli muuttanut tähteen. Melli oli minusta todella söpö, ja odotin senkin näkemistä innoissani. Olin niin innoissani, että kävelin melkein hoitolan ohi. Viime hetkellä muistin kuitenkin kääntyä, ja lähdin etsimään Muron, ja Mellin häkkejä. Löysin ensin Muron häkin, ja menin sisään. Suljin oven huolellisesti perässäni, ja lähdin etsimään Muroa.\n-Muro! minä huutelin. Äkkiä näin pienen tiikerinpennun pään ilmestyvän pusikosta. Katsoin tiikeriä tarkasti, ja huomasin pian sen olevan Muro. Jäin paikoilleni, ja odotin. Muro tuli minun luokseni, ja haisteli kättäni. Sitten se katsoi minua pitkään kuin miettien tunsiko minut. En ollut ihan varma muistiko Muro minut, mutta se istuutui, ja jäi tuijottamaan minua. Minä silitin sitä. Muro ei pannut vastaan. Pian Muro kellahti selälleen odottaen rapsutuksia. Minä naurahdin, ja rapsutin sen selkää niin paljon kuin pystyin. Lopulta käteni väsyi, ja lopetin. Muro katsoi minua hämmästyneenä.\n-En jaksa enää rapsuttaa, mutta nyt mennään ulos, minä sanoi Murolle. Laitoin sille pienen pannan, ja pujotin hihnan pantaan. Minä avasin häkin oven, ja me lähdimme kävelylle. Kävelimme leijonien häkin ohi, mutten nähnyt Melliä. Muro hyppeli kuin pieni väkkärä, ja minä sain pitää toden teolla hihnasta kiinni ettei Muro karannut.\n-Rauhoitu jo Muro, minä sanoin. Muro katsoi minua kuin kysyen mitä rauhoittuminen tarkoittaa. Huokaisin tajutessani, että se oli Murolle aivan vieras käsite. Me lähdimme kävelylle kohti metsää. Muron into vain kasvoi, ja lopulta se lähti juoksemaan. Minä juoksin sen kanssa polkua pitkin, mutta pian oikaisimme metsään. Muro juoksi innoissaan eteenpäin. Oksat raapivat vähän naamaani, kun yritin pysäyttää Muron. Ensiksi en edes tajunnut miksi sen juoksi näin kovaa. Lopulta huomasin jäniksen, joka loikki vähän edellämme. Muro jahtasi sitä. Yritin taas kiskoa hihnaa kaikin voimin. Nykäisin lujaa, ja Muro pysähtyi. Se oli säntäämässä uudelleen juoksuun, kun minä vetäisin narusta. Muro katsoi minua ihmeissään. Minulla oli toisessa poskessa haava. Olin saanut naarmun oksasta juostessani. Hengitin syvään. Olin ihan puhki. Jälkemme näkyivät lumessa. Kenkiini oli mennyt lunta, mutta onneksi vain vähän. Minä nojasin puuhun, ja huohotin. Muro läähätti vähän, ja minä vedin sen luokseni. Se tuli, ja katsoi minua. Minä silitin sitä. Muro taisi muistaa minusta edes jotain, mutta ei tuntenut kokonaan. Muistin, että minun pitäisi käydä myös Mellin kanssa lenkillä. Minä lähdin kävelemään jälkiämme pitkin takaisin hoitolalle. Muro ihmetteli miksi lenkki loppui niin nopeasti.\n-Sinä juoksutit minut melkein hengiltä, minä sanoin. Me kävelimme hoitolalle, ja menimme Muron häkin luo. Muro alkoi kitistä, kun vein sitä häkkiin. Se harasi vastaan, mutta onnistuin saamaan sen sisään. Otin pannan pois, ja jätin hihnan kiinni pantaan. Laitoin oven perässäni kiinni. Muro jäi sisäpuolelle. Minä otin esiin valjaat. Niillä oli tarkoitus ulkoiluttaa Melliä.\nMenin leijonien häkille, ja katsoin sisään. En nähnyt Melliä. Avasin oven, ja astui sisään. Suljin oven huolellisesti perässäni. Lähdin kävelemään eteenpäin. En nähnyt ainuttakaan leijonaa, joten huusin:\nÄkkiä kuulin takaani ääntä, ja käännähdin katsomaan. Melli seisoi jonkin matkan päässä. Minä katsoin sitä ihmeissäni. En tajunnut miten se oli sinne hiippaillut, mutta siellä se kuitenkin oli. Melli katsoi minua ihmeissään. Se oli kuullut kutsuni, ja tiesi, että etsin sitä. Minä kyykistyin, ja katsoin sitä silmiin.\n-Olen uusi hoitajasi, minä sanoin. Melli tuli vähän lähemmäs ja nuuhkaisi kättäni. Minä raputin sitä kaulasta, ja tunsin sen lämpimän karvan. Melli oli vähän arka, ja katsoi minua varovasti. Minä astuin askeleen lähemmäs silittäen Melliä yhä. Menin Mellin viereen. Se ei pannut vastaan, mutta oli kokoajan varuillaan. Pujotin valjaat varovaisesti Mellin päälle. Kiinnitin hihnan, ja sitten olimme valmiit. Minä johdatin Mellin portille, ja me lähdimme kohti metsää. Melli oli paljon varovaisempi kuin Muro. Me kävelimme pitkään. Melli nuuhki ilmaan, ja tarkkaili ympäristöä. Minä vain kävelin, ja odotin sitä välillä. Olin ajatellut, että ensimmäinen kerta olisi vain kävelyä, ja tutustumista. Melli oli paljon varovaisempi, ja tarkkaavaisempi kuin Muro. Me kävelimme jonkin aikaa hoitolaa ympäri. Minua alkoi sattua jalkoihin, koska olin juossut Muron kanssa niin paljon. Olimme tuota pikaa hoitolan pihalla. Olisin halunnut tehdä Mellin kanssa pidemmän lenkin, mutta en jaksanut. Niimpä vein sen leijonien häkkiin, ja otin valjaat pois. Sitten lähdin kohti kotiani.\nIhan hyvä tarina mutta pieniä tarkennuksia sinulle.\n1. Jokainen leijona ja tiikeri ja jokainen muukin eläin on omassa häkissään. Häkistä on sitten toinen ovi josta pääsee sitten yleis aitaukseen. 2. Muistathan vain lainata valjaita sun muita sillä et ole vielä ostanut niitä.\nIhana tarina muuten. Saat tästä 15 tähteä!\nKävelin käytävää pitkin ja viimmein tulin Renin häkille!\n"Moikka kaveri! Mitä kuuluu?" Tervehdin Reniä ja menin sen häkkiin. Ren hyppäsi syliini ja nuoli kasvojani. Silitin Renin pehmeää turkkia ja sivelin korvia. Nousin kyykystä seisomaan ja pudistelin käsiäni. "Arvaa mitä? Saat pian uuden kaverin. Olen lähettänyt Firelle jo pyynnon ja toivottavasti hän hyväksyy sen!" Kerroin Renille ja silitin sitä. Otin Renin juomakipon ja täytin sen raikkaalla vedellä. Ren meni juomaan ja samalla hain sen valjaan ja hihnan. Kävelin ne kädessäni takaisin Renin häkille ja näytin Renille valjast ja hihnaa. Ren innostui, sillä se tiesi että nyt lähdettäisiin ulos. Laitoin Renille valjaat ja Kettu oli koko sen ajan nätisti. Kiinnitin vielä valjaisiin hihnan ja avasin häkin oven. Menimme ulos ja lähdimme kulkemaan tienvartta pois hoitolasta. Ren nuuski tienvartta ja lunta tarkasti. Se merkkasi ja hyppi lumihiutaleita kiinni. Välillä Ren nyki hihnaa, mutta aloin opettamaan sille että niin ei saanut tehdä. Pikk hiljaa Ren alkoi "hiffaamaan" sen että hihnassa ei saanut vetää. Ren katsoi minuun ja hyppi edessäni.\n"Vai että juosta? Sehän sopii!" Nauroin ja juoksimme kilpaa. Ren oli minua tietenkin nopeampi ja tulimme risteykseen josta pääsisi kaupunkiin. Käännyimme kuitenkin takaisin. Ren mateli takanani, mutta yhtä äkkiä hyppäsi iloisesti ojaan ja veti minut sinne mukana. Onneksi minulla oli toppahousut ja talvikengät. Nauroin kippurassa kun Ren oli alkanut hyppiä pellolla oudosti. Se oli varmaan haistalanut myyrän. Odotin hetken että Ren rauhoittuisi ja lähdimme hoitolalle. Juoksimme taas hetken kilpaa, mutta sitten kylkeäni alkoi pistää ja hidastimme kävelyksi. Ren merkkasi vielä kerran ja saavuimme hoitolan pihaan. Menimme sisälle ja vein Renin häkkiin. Ren meni heti juomaan ja kun olin ottanut siltä valjaan pois niin se asettui heti lepäämään. Vein valjaan ja hihnan pois ja hain Renille kaksi lihanpalaa. Vein ne Renin ruokakippoon ja kettu alkoi heti repimään niitä. Hain itselleni jotain juotavaa ja istahdin hetkeksi tuolille. Viimmein kun Ren oli saanut syötyä menin sen luokse ja silitin. Ren lipoi huuliaan ja haukotteli, se oli varmasti väsynyt. Hyvästelin Renin ja suljin häkin oven huolella. Hieman haikeana lähdin takaisin kotiin.\n/Tää tarina ei oo mitään pisimpiä/\nEi haittaa vaikka ei ollut pitkä. Eihän jokainen tarina voi olla pitkä. Hyvä tarina oli. Saat tästä 10 tähteä.\nTulin hoitolalle tavallista aikaisemmin. Olin iloinen nähdessäni Renin, mutta myös hieman surullinen kun Roki oli viety pois. Tulin hoitolalle heti koulun jälkeen eli suunnilleen puoli yhdeltä. Avasin kennelin pääoven ja tulin eteiseen. Riisuin ulkovaatteet ja kengät. Otin reppuni ja menin Renin häkille. Avasin häkin oven ja Ren hyppäsi minua vastaan. Se oli hyvin onnellinen nähdessään minut. "Ei hypi!" käskin Reniä. Ren tajusi sen jotenkin ja loptetti ja kehuin sitä. Rapsuttelin ja puhelin Renille kaikkea. Tarjosin Renille pari keksiä ja silitin sitä. Ren nuoli kasvojani ja heilutti iloisesti häntää. Rauhoittelin hieman Reniä kunnes laitoin sille valjaat ja menin hekemaan Renille syömistä. Otin Renin ruokakippoon lihaa ja siihen lihakastiketta. Menin takaisin häkkiin ja Ren odotti minua nälkäisenä. Laskin kipon maahan ja annoin luvan syödä. Ren meni syömään ja alkoi ahmia ruokaansa. Suljin häkin oven ja menin takaisin keittiöön. Otin kulhosta omenan ja lasin mehua. Istahdin takkahuoneeseen ja selasin hieman lehteä. Pian menin takaisin Renin häkille ja silitin poikaa. Täytin Renin juomakipon raikkaalla vedellä ja annoin sen Renille. Ren litkutti vettä ja pian vesikippo oli melkein tyhjä. Otin Renin hihnan ja hieman herkkuja taskuuni. Kiinnitin hihnan lukon kaulapantaan ja lähdimme ulos. Eteisessä puin ulkohousut, takin, laitoin pipon päähän ja lapaset käsiini. Pukkasin vielä kengät jalkaan ja menimme ulos. Ren kiskoi ulos, mutta lopetti minun pyydettyäni. Lähdimme lumiselle pellolle jossa oli polku joka johti metsään. Ren haisteli muiden merkkejä ja jätöksiä. Parikertaa Ren merkkasikin. Tulimme metsän laitaan jossa tallottu polku jatkui syvemmälle metsään. Jatkoimme vielä eteenpäin polulla. Tulimme pienelle aukeamalle ja edessäpäin polku mutkitteli lisää. Äkkiä lunta tippui puun oksalta ja Ren säikähti. Eläin pyörähti ympäri ja hihna liusui kädestäni. Ren pinkoi polkua eteenpäin hihna roikkuen sen pannassa. "Ren!!" huusin koiraa ja juoksin polkua eteenpäin. "Ren! Tänne nyt" kutsuin Reniä, mutta ei kuulunut mitään. En edes tiennyt missä olimme. Pian tuoreet jäljet harjautuivat polulta lumiseen metsään. Lähdin seuraamaan askelia tietoisena että ne olisivat Renin. Pian väsähdin lumessa tarpomiseen ja istahdin lumeen. Huokaisin syvään ja soitin Firelle.\n- Moikka, Heikku täällä.\n- Hei Heikku. Kuullostat murheelliselta.\n- Kuljimme sitä polkua pellon poikki metsään kunnes Ren vain karkasi. Onko se palannut hoitolalle?\n- Ei ole näkynyt eikä kuulunut. Jatka etsintöjä polulta eteenpäin, minä tarkastan lähiympäristön.\n- Kiittipaljon Fire, moikka!\nSuljin puhelimen ja työnsin sen taskuuni. Palasin jälkiäni takaisin polulle ja jatkoin matkaa. Kompuroin polulla ja huutelin Reniä. Pian saavuimme haaraan jossa polku jatkui oikealle tai vasemmalle. Katsoin kummassa oli tuoreemmat jäljet ja lähdin oikealle. Pian nenääni kantautui tuore uloste. "Se on pakko olla Ren!" Ajattelin ja pistin juoksuksi. Kylkeä pisti, mutta vähät siitä! Pian ylitimme sillan jonka alla oli virtaava puro joka ei ollut jäätynyt. Juomasin puron rannassa eläimen tassunjäljet. "Ren oli käynyt täällä juomassa!" Ajattelin ja juoksin taas. Pian hidastin vauhtia kävelyksi ja tulimme tielle. Tie oli autio ja tien toisella puolella oli vain lumista peltoa ja sitten metsä. Päätin lähteä vasemmalle vaistojeni mukaan. Äkkiä puhelimeni soi ja vastasin hengästyneenä. Fire soitti.\n- Missä olet? Olen kuullut metsästä Firen kuulloista ulinaa, Fire kysyi.\n- En tiedä. Polku päättyi tielle ja seisoin nyt siellä, kerroin.\n- Eli olet Männiköntiellä, Fire ilmoitti.\n- Ajan sinne, älä lähde enää metsään sillä pian alkaa hämärtää, Fire käski.\n- Pysyn juuri tässä, sanoin ja suljin puhelimen.\nÄkkiä kuulin ulinaa aivan läheltäni. Katsoin metsään polulle, mutta en nähnyt mitään. Pian pellon takana olevassa metsän reunassa liikahti jotain Renin turkin väristä. Nopeasti ajateltuani juoksin pellolle, mutta en päässyt tarpomaan lumessa kovaa. Kutsuin Reniä ja pian eläin katsoi minuun. "Ren!!!" huusin uudestaan. Äkkiä eläin lähti juoksemaan kohti. Se oli Ren! Halasin sitä ja silitin ja rapsuttelin sitä. Itkin ilosta sen turkkiin. Otin hihnasta kiinni joka vielä roikkui Renin valjaissa. Silitin Reniä ja lähdimme tielle. Huomasin Firen auton joka pysähtyi polun lopussa. Juoksimme Renin kanssa tielle Firen autolle.\n- Ren löytyi! iloitsin.\n- Hyvä! Hienoa! Hypätkää takapenkille, Fire sanoi.\nRen tuli syliini takapenkillä ja silitin sitä. Ren läähätti ja vikisi hiljaa. Pian olimme hoitolan pihassa. Hyppäsimme Renin kanssa auton takapenkiltä ja annoin Renille taskussa olevat keksit. Ren ahmi ne suuhunsa ja vilkaisi minuun häntää heiluttaen. Menimme sisälle ja riisuin ulkovaatteet kuivumaan eteiseen ja otin Reniltä valjaat ja hihnan pois. Vein kaulapannan ja hihnan naulaan ja menimme Renin kanssa takan eteen lämmittelemään. Silitin Renin turkkia joka oli märkä, sillä lumi oli sulanut sen turkkiin. Hain pyyhkeen ja harjan ja kuivasin Renin turkin. Kuivattuani turkin aloin harjaamaan sen turkkia siistiksi. Siistittyäni Renin turkin vein tavarat takaisin paikoilleen ja menin hakemaan puolimitallista raksuja Renin ruokakippoon. Ren hyökkäsi ruuan kimppuun nälkäisenä. Täytin juomakipon ja katsoin kelloa se oli kolme! Kauan kesti meidän seikkailumme! Menin kaapilleni ja otin eläin hoitokirjan käteeni. Otin repustani Mars-patukan ja Suffel Puffel pussin. Menin Renin kanssa sohvalle ja lököttelimme siinä. Annoin Renille kaksi Suffelia ja ihan pienen palan Marsista. Puolituntia levättyämme vein kirjan kaappiin ja loput karkit myös kaappiin. Otin Renin lelun ja leikimme hieman. Ren koetti saada vetokania kiinni ja vedimme sitä kilpaa. Ren oli todella voimakas. Heitin Renille lelua ja se toi sen aina minulle. Pian Ren väsyi ja se kävi juomassa. Laitoin vetokanin kaappiin ja otin kaapista Renin lempilelun ja annoin sen sille. Ren otti sen suuhunsa ja meni petiinsä järsimään sitä. Hyvästelin Renin ja annoin sille kippoon hieman keksejä. Silitin uroksen turkkia ja suukotin kuonolle. Otin reppuni ja halasin Reniä vielä viimmeisen kerran tänäpäivänä. Menin häkistä ja suljin oven perässäni. Menin eteiseen ja puin ulkovaatteet päälle. Menin ulos ja lähdin kävelemään kotiin...\nHyvä tarina. Saat tosi hyviä tarinoita! Sitten tuota juu pari kirjoitusvirhettä oli ja sinun kannattaa olla tarkka. Hieno tarina ja saat tästä 25 tähteä!!! Onnea\nMenin tiikereiden alueelle. Siellä oli monta isoa ja vahvaa tiikeriä. Cally oli siirretty pois pennuista. Sitten näin todella häikäisevän ihanan nuoren naaras tiikerin. Katsoin kylttiä ja se oli minun hoidokkini! Se oli Cally. Menin sisälle Callyn häkkiin. Menin istumaan polvieni päälle ja ojensin käteni Callya kohti. Cally tuli varovasti haistelemaan. Cally ei haistellut kuin hetken ja sitten se jo kirmasi nuolemaan kasvojani. Jouduin tekemään työtä jotta saisin Callyn pois päältäni. "No no tyttö! Tiedän että olet innoissasi mutta älä nyt sentään tapa minua!" sanoin Callylle nauru suin. Silittelin Callya hetken ja sitten menin hakemaan sille pannan ja hihnan. Kun menin kaapilleni huomasin vanhan tuttuni olevan myös kaapeilla. Meinaan Tseika. "Moi Tseika! Mitäs kuuluu? Ei olla nähty pitkään aikaan." tervehdin ystävääni. Juttelimme Tseikan kanssa hetken mutta sitten Tseikan täytyi jo joutua. Minä otin Callyn hihnan ja pannan ja lähdin kohti Callyn häkkiä. Menin Callyn häkin luokse avasin oven ja sanoin: "Callyyy!!! Tule tänne! Mennään lenkille." Cally tuli ja sain laitettua sille pannan ja hihnan. Talutin Callyn ulos ja sitten lähdimme kävelemään metsä polkua. Meillä oli tosi hauskaa kun peuhasimme lumessa Callyn kanssa. Kun palasimme hoitolalle vein Callyn häkkiin. Sitten vein Callyn pannan ja hihnan takaisin kaappiin ja otin sieltä lihan palan ja pari kinkun siivua. Laitoin ruuat Calylle ja laitoin sille myös uutta vettä. "Cally, saa syödä." sanoin ja Cally meni syömään. Lähdin pois Callyn häkistä. Seuraavaksi menisin Turren luokse. Menin entujen alueelle. Turre kun oli vielä niin pieni että hän oli pentujen alueella. Menin Turren luokse ja se tunnisti minut heti. Silittelin Turrea ja sitten menimme isoon aitaukseen jossa Turre oli todella innoissaan ja kiipeili. Leikimme myös Turren kanssa. Päätin että en veisi Turrea ulos muuta kuin tarpeille sillä ulkona oli niin paljon pakkasta. Kävin hakemassa nopeasti Turrelle hihnan ja pannan ja menin laittamaan ne sille. Sitten vein Turren tarpeille. Menimme Turren kanssa yhdessä minun kaapilleni otin sieltä Turrelle ruokaa ja Turre yritti saada niitä minulta koko matkan kun palasimme sen häkille. Menimme sisälle häkkiin ja päästin siellä Turren pois pannasta ja laitoin sille ruokaa. Laitoin myös puhdasta vettä. Turre oli jo melkein ruuan kimpussa kun sanoin: "Ei Turre!" Turre tuli kiltisti luokseni ja istahti odottamaan lupaa että saisi mennä syömään. Silitin Turrea ja sanoin: "Hyvä Turre! Saa mennä!" ja niin Turre meni syömään. Minä lähdin häkistä viemään Turren hihnan ja pannan pois ja lähdin kohti neoja! Astuin sisälle mökkiin ja huusin: "Moiiii!!". Pian Pirre ja Riku olivat luonani ja he kyselivät kovasti missä olin ollut mitä olin tehnyt ja kaikkea muuta. Rupattelimme siinä hetken neojen kanssa!\nAsstelin kohti Hoitolaa. Olin iloinen vaikka pakkasta olikin jo -20 astetta ja poskiani paleli. Emme olleet muuttaneet ja Fire sekä Epsu sen tiesivät. Nyt siitä kuitenkin oli aikaa kun olin viimeksi Hoitola Tähdessä käynyt. Ja pian saavuinkin Hoitolan pihaan.\nMenin hoitsujeni luo. Sasukin ja Hiron huomiot kiinnittyivät heti minuun. Menin ensin Sasukin häkkiin normaaliin tapaani. Sasuki haistoi kättäni ja tuli erittäin iloiseksi tunnistaessaan minut Tseikaksi. "Moi, moi, moi! Mä oon niin ikävöiny sua!!" iloitsin ja halasin ja silitin Sasukia joka parhaillaan nuoli kasvojani. Hiro oli kiinnostunut viereisessä häkissä minusta joten vaihdoin pian sen luo. Hiron täytyi hetki nuuskia minua, jotta tietäisi varmasti että olen Tseika. Kyllä sekin minut muisti ja tuli onnelliseksi kun silitin sitä ja rapsutin korvan takaa. Lähdin hakemaan hihnoja ja pantoja susille. Pian palasin niiden luo lenkkivälineet käsissäni. Laitoin hihnan ja pannan ensin Sasukille ja sitten vasta Hirolle. Sitten lähdimme ulos. Aurinko oli jo laskemassa pilvien välissä. Pakkanen oli laskenut muutaman nelisen astetta ehkä. Sudet ohjasivat minua kohti rantaa. Mietiskelin, että siitä oli jo monta kuukautta kun viimeksi täällä olin käynyt.. Se oli kesällä kun viimeksi ihania hoitsujani näin. Muistot toivat mieleeni, myös minulle erään todella hyvän ystävän... Yasukon. Emme paljon ehkä puhuneet siitä, että olimme läheisiä mutta tunsimme toisemme hyvin. Hän erosi.. Minulle tuli siinä kova ikävä häntä kun lenkitin susia.\nPs. Toi on totta. Mä ja Yasuko tunnetaan toisemme tosi hyvin.\nHyvä tarina. Etkös sä sillon kerran ennemminkin kertonut että sä ja Yasuko ootte tosi hyvii kamuja? No en laita varmaks. Mutta tosiaan oli todella hyvä tarina. Saat tästä no öm.... vaikka 10 tähteä!\nJos mulla on nyt joku jatkotarina menossa niin se sit loppuu siihen koska alotan nyt uuden tarinan.\n"Narsk! Narsk! Narsk!" lumi narisee jalkojeni alla. Olen matkalla Hoitola Tähteen hoitamaan ihania hoidokkejani. Aurinko paistaa pilvettömällä taivaalla. Pakkasta on hieman ja lunta on paljon. Luonto on niin kaunis talvella.\nMenen puoliksi juoksuaskelin sillä minulla on kiire hoitsujeni luokse. Onkohan hoidokkini kasvanut. Yhtäkkiä törmään johonkin. "Auts." sanon. Se on Hoitola Tähden tien viitta. Valitsen oikean tien ja lähden kävelemään, eteeni katsoen. Menen ovesta sisään. Mietin hetken ja päätän käydä katsomassa onko Lillistiina hereillä.\n"Lillistiinaa..." huhuilen hiljaa häkkien luona. Kuulen rasahduksen sitten nään Lillin karvaa. Avaan häkin. Lilli tulee uteliaana katsomaan mitä nukkumakopin ulkopuolella tapahtuu. Laitan käteni Lillin eteen jotta se saa haistella ja tunnistaa minut. Lillistiina haistelee hyvin tarkasti. "Moi Lilli!" sanon. Sitten Lilli pukkaa kättäni. Uskon sen olevan tunnistuksen merkki. Laitan myös toisen käteni häkkiin ja otan Lillin ulos häkistä. Lilli tulee syliini kerjäämään silityksiä. Silittelen Lilliä ja sitten muistan että minullahan on valjaat ja talutushihna Lillille. Laitan Lillin takaisin häkkiin ja lähden hakemaan sen valjas-talutin-naru systeemiä. Palaan se mukanani häkille ja Lilli on juuri häkin luukun edessä. Avaan luukun, nostan Lillin ulos häkistä ja menen istumaan. Lilli on sylissäni ja aion laittaa sille valjaat. Valjaiden laitto sujuu itseasiassa ihan hyvin.\nNo niin Lilli sitten mennään pupujen aitaukseen jotta sä saat vähän liikuntaa. Lilli menee edellä ja minä tulen sen perässä. Minun pitää vielä siivota Lillin häkki. Kun olemme aitauksella otan talutushihnan pois valjaista. "Mee vaan liikkuu." sanon Lillille. Lilli ottaa käskyn korviinsa ja lähtee hyppelemään ja nuuskimaan paikkoja. Annan Lillin tutkia paikkoja ja liikkua. Katselen sitä. Menen ottamaan Lillin kiinni ja laitan talutushihnan valjaisiin kiinni ja lähdemme häkille.\nHäkillä sidon talutushihnan pieneen pylvääseen. Otan häkistä likaiset purut pois ja laitan uusia. Laitan puhdasta vettä ja uutta ruokaa. Vessankin puhdistan. Sitten aukaisen solmun ja nostan Lillin syliini otan hellä varaisesti valjaat pois ja laitan Lillin häkkiin syömään ja juomaan. Sanon Lillille: "Heippa!".\nLähden seuraavaksi Helmin luokse. Minulla on ollut niin hirveä ikävä Helmiä. Helmi on makoilemassa nukkumapatjallaan. Aukaisin häkin oven ja menen sisään. Helmi havahtuu että tulen. Laitan käteni eteen, jotta Helmi saisi haistella. Helmin ei tarvinnut kauaa haistella tunnistaakseen minut. Helmi tuli tunnistettuaan minut luokseni. Se laittoi päänsä syliini ja meni makaamaan. Silittelin Helmiä. "Sä olet joka kerta vain söpömpi." sanon Helmille. Silittelen Helmiä vielä hetken ja lähden hakemaan valjaat ja hihnan. Tulen takaisin avaan häkin oven. Kutsun Helmiä ja se tulee luokseni. Puen sille valjaat päälle ja laitan hihnan kiinni. "Tules kaunokainen. Nyt mennään ulos lenkille." sanon. Helmi tulee kiltisti ulos häkistä ja tulee vierelleni kävelemään. "Sä olet niin hyvätapainen." kehun Helmiä. Menemme metsäpolulle. Helmi tekee tarpeensa. Käännymme takaisin kun olemme kävelleet noin 600m Hoitola Tähden tien viitasta. Vien Helmin häkkiin. Otan mukaani valjaat taluttimen ruoka ja vesikipon. Laitan valjaat ja taluttimen kaappiini. Laitan kalaa ruokakuppiin ja käyn hakemassa puhdasta vetä vesikulhoon. Laitan ruoka- ja vesikipon Helmin häkkiin ja katson että se tulee syömään.\nMenen Helmin jälkeen tiikereitä katsomaan elikkäs Cally. Minulla on ollut todella kova ikävä myös Callya.\nAstelin kohti Hoitola Tähteä. Sää oli mitä kaunein, mutta ulkona oli hieman pakkasta. Se nipisteli kivasti poskipäitäni. Odotin innolla että pääsisin näkemään rakkaat hoitsuni. Ennen kuin ehdin ajatuksissani pidemmälle saavuin jo hoitolan pihaan.\nJuoksin ensin neojeni luo. "Moi! Mikko, Aqua!" Huusin sisään mökkiin astuttuani. Pian Mikko ja Aqua ryntäsivät huoneestaan eteeni ja huudahtivat kuorossa: "Moi Yuri!" Menimme sohvalle istumaan. "No, mitenkäs täällä on sujunut sen aikaan kun olen ollut poissa?" Kysyin. "Hyvin. Mitä sä oikeen odotit?" Mikko sanoi ivallisesti hymyillen. "Meillä on Riki kakkonen." Julistin. Mikkon hymyili minulle ja käänsin katseeni Aquaan. "Ai. Juu hyvin meillä on mennyt.. Oikeastaan mä ja Mikko seurustellaan.." Aqua sanoi punastuen. "Ohoh! Ja nyt vasta mulle kerrotte! Senkin!" Huudahdin leikkisästi ja aloin rapsuttamaan neojani. "Hehheh...! Mut arvaa mitä mä oon kaikkein eniten kaivannut?" Mikko kysyi. "No?" Utelin. "Sun tekemiä voileipiä!" Se sitten huusi. Menimme keittiöön ja laitoin neoille päärynä ja vadelma mehua ja kurkku voileipiä. Ne söivät tyytyväisinä ruokaansa. "Mä tulen vielä käymään, mutta nyt meen kattomaan Niiloa, Kaadoa ja Fruttia. Siivotkaa sitten pöytä kun olette syöneet." sanoin ja puin vaatteeni päälleni ja lähdin katsomaan muita hoidokkejani.\nMenin ensin Kaadon ja Niilon luo. Siellä ne häkeissään oleskelivat. Menin ensin Kaadon häkkiin. Se nousi ylös ja lähestyi minua varoen. Ojensin käteni sille nuuskittavaksi. Kaado kun oli rohkea se työnsi päätään hieman edespäin ja haistoi kättäni. Totta kai se tunnisti sen hetkessä ja tuli ihan uskaliaasti syliini kerjäten silityksiä. Silittelin Kaadoa ja puhelin sille:"Voi mulla on ollut sua ikävä..." Kaado näytti olevan mielissään puheistani. Hetken kun olin silitellyt Kaadoa menin Niilon häkkiin. Kun oli silittänyt Kaadoa se oli näyttänyt mustasukkaiselta joten nyt se tuli oikopäätä nuuhkimaan minua tunnistaakseen minut Yuriksi ja tutukseen. Ei se Niiloltakaan vienyt liioin aikaa tunnistaa minua joten pian se loikoilin sylissäni valmiina ottamaan silityksiä vastaan. Silittelin Niiloa ja naureskelin hiljaa mielessäni. Se oli niin ihana. Varmaankin seuraava kettujen Alfa. Niiloakin silittelin jonkin aikaa kunnes hain ketuille hihnat ja pannat. Otin molemmat mukaani ja lähdimme lenkille. Ulkona ilma oli yhä kaunis ja pakkanenkin oli hieman laskenut muttei liiaksi. Menimme metsäpolulle ja kävelimme verkkaaseen tahtiin eteenpäin. Ketut hyppelivät ja leikkivät keskenään kunnes tulimme tienviitoille. "Hmm.. Enpä usko että menemme kauemmas. Käännytään takaisin." Sanoin ketuille ja käännyimme takaisin Hoitolaa kohti.\nHoitolalla vein ketut häkkeihinsä, palautin lenkki välineet ja annoin Niilolle ja Kaadolle ruokaa. Kun lähdin eteenpäin kohti Fruttia niin katsahdin taakseni ja näin kettujen syövän onnellisen näköisinä.\nSaavuin piakkoin Frutin häkille. Koira kun se oli niin totta kai sillä oli hyvä ihmismuisti ja se muisti minut heti. Siksipä se alkoikin iloisesti haukahdella nähdessään minut. Menin Frutin häkkiin ja silittelin sitä samalla kun se nuoli kasvoni aivan märäksi. "Frutti! Tätä jos jotain mä olen kaivannut!" Sanoin ja annoin koiran jatkaa. Kun Frutti viimein oli intoillut tarpeeksi hain sen hihnan ja valjaat. Pujotin ne Frutin ylle ja se tiesi heti minne olisimme lähdössä ja oli taas innoissaan. Lähdimme siis ulos ja astuessamme aurinko häikäisi silmiini joten tiesin tämän päivän olevan hyvä. Frutti juoksi lyhtypylväältä seuraavalle. "Frutti.. Nyt on jo pakkasta muttei lunta.. Se tuntuu oudolta, mut se on kyllä kivaa!" Puhelin ja Frutti näytti siltä kuin se olisi kuunnellut. Frutin kanssa kävelimme jonkun matkaa ohi tienviittojen mutta meilläkään ei ollut päämäärää joten käännyimme takaisin jonkin ajan kuluttua.\nSaavuttuamme Hoitolalle tein Frutille samoin kuin oli ketuillekkin tehnyt. Sitten painuin ulos ovesta ja lähdin vielä käymään Mikon ja Aquan luona. Siellä ne istuivat katselemassa TV:tä. "Hei! Heti kun mun silmä välttää niin televisiota katsomassa!" Huudahdin kun tulin sisään. "Hah! Kyllä me se keittiö ainakin siivottiin." Mikko protestoi. Katsoin keittiön puolelle ja totta se oli. Keittiö suorastaan kimalsi. Oli tyytyväinen. "Mutta nyt! Te alatte harjoittelemaan taitojanne. Mikko ulos harjoittelemaan juoksu taitojasi. Mä tuun kohta ottamaan aikaa. Aqua ota laatikosta paperia ja harjoittele maalaamista." Sanoin ja neot hyppäsivät samassa ylös sohvalta ja alkoivat hommiin. Mikko puki hupparin päälleen ja Aqua otti maalausvälineet esiin ja alkoi töihin. Menin Mikon kanssa ulos ja otin mukanani tuoman sekuntikellon takkini taskusta. Sitten aloimme katsomaan miten Mikko oli kehittynyt. Ja huimasti se olikin. En voinut uskoa silmiäni sen noupeudessa.\nTuntisen harjoiteltuamme menimme sisään. "Huh! Tekipä hyvää vähän juosta." Mikko totesi ja meni keittiön pöydän ääreen istumaan. "Aqua! Tuus ottamaan suklaa muffinssi." Huusin. Ei tarvinut kahdesti käskeä kun Aqua jo istui Mikon vieressä pöydän ääressä. Annoin kumpaisellekkin yhden muffinssin ja mansikka pirtelön. Istuin Aquaa vastapäätä. "No.. Mun on kuitenkin nyt mentävä.. Tuun varmaan takas piakkoin, mut siihen asti Aqua, pidä Mikosta huolta." Sanoin ja vinkkasin silmää Aqualle. Mikko vain hymähti mutta hymyili silti. Sitten nousin pöydästä ja menin eteiseen. Puin vaatteet päälleni ja huikkasin vielä moikat neoille ennen kuin ovi sulkeutui.\nPs. Anteeksi etten ole hoitanut aikoihin!\nJuu, et olekkaan hoidellut pitkiin aikoihin mutta tämä tarina on sen pituinen ja hyvä että ei se mitään. Hoidit ihanasti hoidokkejasi. Kiva että Aqua ja Mikko kehittyvät. Vietät niiden kanssa hyviä hetkiä. Saat tästä pitkästä ja hyvästä tarinasta 35 tähteä.\nOlen täällä niinkuin oppinut muiden tarinoista, mutta en ole ottanut muiden ideoita! Ps: Kirjoitan piakkoin tarinan.\nPS: Koetan selvittää asiaa!\nSyy on siinä kun minulla on eri IP-osoite. En tiedä. Olemme saaneet uuden koneen ja kirjoitan joskus kaverillani näitä tarinoita kun menen heti koulusta kaverilleni. Muuten en tiedä. Ehkä syy johtuu noista?\nSelvä. Eri IP-osoite saattaa johtua että kirjoitat kaverilla niin joka koneella on oma IP-osoite. Sitten se miksi tarinasi ovat yhtäkkiä pitempiä ja parempia autetaanko sinua vai oletko nykyään vain parempi.\nNimi: Kwiik >.<\n"Kirjanpito on hieman jäljessä siitä johtunee paperikasat. Mutta mennäänpäs tuosta." Epsu sanoi ja osoitti ovea. Kävelimme ovesta. "Voidaanko käydä kattoo aikuisii?? ja sit pentui?" kysyin. "Juu... Villieläinten puolle siis elikkä täältä." Epsu sanoi ja aukaisi oven. Oven takana oli monta ovia ja yhdessä luki Sudet. "Oi! Onko teillä susiakin. Että mä rakastan niitä. Ne on niin ihania." kerroin Epsulle. "Juu... tottahan toki meillä on susia. Mennään vaikka sinne." Epsu sanoi ja meni ovesta ja viittoi seuraamaan. Silloin näin maailman ihanimman näyn. Monta sutta ja kaikki tulivat heti ovelleen. "Me voidaan ottaa sun lemppari ja katsoa mitä kaikkea se osaa." Epsu ehdotti. "Joo!" vastasin innoissani. Katselin jokaista ja löysin lempparini. Katsoin sen nimen häkin ulkopuolella roikkuvasta nimikyltistä. "Safi. Ihana nimi." ajattelin. "Epsu! Safi on mun lemppari!" sanoin. "Juu. Mee vähän taakseppäin niin otetaan tää touhukas pikkuinen paremmin näytille." Epsu sanoi. Menin taakseppäin ja Epsu avasi Safin häkin oven. Safi tuli rohkeasti esiin. Epsu päästi sen nuuskimaan minua. Epsu käski Safin mennä istumaan jotta minä pääsisin polvilleni. Epsu tuli viereen ja opasti minua. Safi tuli nuuskimaan. Annoimme sen hetken nuuskia. Sitten Epsu laittoi sen takaisin häkkiinsä. "Mennään nyt sinne pentujen luokse. Siellä on pari jotka pitäisi siirtää aikuisten osastolle mutta ei olla vielä ehditty." Epsu kertoi. Menimme pentujen puolelle ja etsin kettuja. Ketut ja sudet olivat lemppareitani. Ja halusin tutustua kettuihin koska Helmi oli ollut niin ihana. Löysinkin yhden todella söpön kettu yksilön. Karinin. Tai no Karin Hekan. Otimme sen pois häkistä. Karin ujosteli hetken mutta kun tunnisti Epsun tutun hajun hän tuli Epsun syliin. Epsu nousi korkeudelleni ja sain silitellä Karinia. "Oii... Sä oot niin söpö!" sanoin. Annoimme Karininkin haistella hetken minua ja sen jälkeen laitoimme sen häkkiin. "No? Haluaisitko hoitsuja?" Epsu kysyi. "Mielelläni. Kuinka monta saisin." kysyin. "No ota aluksi 1 tai 2 mutta ei enempää. Jos kehityt saat enemmän jos haluat." Epsu sanoi. "No jos saisin Karin Hekan ja Safiiran." sanoin. "No asia on selvä. Mennään toimistoon täyttämään hakulomake." Epsu sanoi iloisena ja lähdimme takaisin toimistolle. Täytin lomakkeen ja Epsu laittoi minut hoitajien listalle. Hän näytti että listaan pitäisi merkitä päivämäärä jolloin kävin hoitamassa. Laitoin listaan tämän päivän päivämäärän ja lähdin katsomaan Safia.\nPidin jatko pätkästäsi, mutta siellä oli useita toistoja.. Kuten Epsu sanoi, Epsu teki.. Jne. Jos sen vielä korjaisit niin tarinoissasi ei olisi lähes mitään vikaa. Saat tästä pätkäsestä 15 tähteä.\nMenin toimistoon ja näin siellä kaksi tyyppiä. "Moi!" sanoin reipaasti. "Hei! Kukas sinä olet?" kysyi tytöistä toinen. "Mä oon Kwiik. Entä sä ja toi toinen?" kysyin uteliaana. "Minä olen Epsu ja hän on Fire. Olemme paikan omistajat. Haluaisitko että vien sinut katsomaan hoitolaa?" Epsuksi esittäytynyt tyttö sanoi. "Se olisi kiva Epsu..." sanoin. Olin nähnyt Firestä vain pään mutta nyt hän tuli pöytänsä ja paperi pinojen takaa. "Moi! Kuuntelin puheitani ja minä siis olen Fire! Tervetuloa Kwiik. Toivottavasti löydät suloisen eläimen ja otat sen hoitsuksi. Mutta asiasta toiseen Epsu. Minä käyn kaupassa laskemassa mitä kaikkea on ostettu." Fire sanoi heilautti kättään, otti takin päälle ja lähti ovesta ulos. "Joo... Meillä on paljon paperitöitä mutta muuten aikaa kyllä on. Tai no ei. Hoitajia pitäisi saada koska muuten joudumme itse hoitamaan kaikki eläimet." Epsu aloitti. Epsu aivasti ja jatkoi.\nTämä on jo parempi kuin edellinen pätkä, mutta. "näin siellä kaksi tyyppiä" Tyyppiä on ehkä väärä sana, mutten ota siitä tähtiä pois. Ja sitten tuolla kun kirjoitit :"Entä sä ja toi toinen?" "toi" On myöskin vähän väärin sanottu. Ja muutaman kirjoitusvirheen löysin, kuten Fire kun sanoi: "Moi! Kuuntelin puheitani.." Jne. Puheitani? Puheitasi. Olisikohan :) Mutta muuten hyvä jatko. Saat siitä 3 tähteä\nOlen kävelemässä metsässä. Etsin kasviooni kasveja. Huomaan kaksi polkua. Ei viittoja missään. Päätän mennä oikealle. Kävelen hetken matkaa ja huomaan roskiksen keskellä metsää... "Miksiköhän tuo on tuossa?" ajattelin ääneen. Sitten kuulin ihmisen askelia edestä päin ja joku kevyempi... "Hyvä tyttö!" sanoi joku. "Huhuu... Onkos siellä joku?" huudahdin. "Klik!" kuuluin ja yhtäkkiä eteeni ilmestyi kuin tyhjästä kettu. Kettu rupesi murisemaan. Pian ketun takaa ilmestyi ihminen. "Helmi LOPPU! Tänne!" tyttö käski. Epäilin ettei kettu tottelisi häntä, mutta kettu kaiketi Helmi meni kiltisti tytön viereen. "Moi!" tyttö sanoi. "M-moi..." vastasin epäröiden. "Ei hätää tää on Helmi se on ihan kiltti. Mä oon Kagome!" tyttö jonka nimi oli kuulemma Kagome. "Onko toi kettu sun lemmikki?" kysyin. "Joo... Tai no tavallaan se on mun hoidokki. Tossa lähellä on Hoitola Tähti. Siellä on pien-eläimiä, villieläimiä, koiria, kissoja, frettejä, kettuja yms." Kagome kertoi. "Okei! Voitko sä viedä mut sinne? Mä rakastan eläimiä." sanoin. "Joo... Mun pitikin just kääntyä Helmin kanssa. Ootas..." Kagome sanoi minulle ja kääntyi ketun puoleen. "Kiltisti Helmi. Hän on ystävä." Kagome sanoi ja tuli luokseni. "Mikä sun nimi muuten on?" Kagome kysyi. "Ai sori... Oon Kwiik!" sanon... "Joo tiedän tosi outo nimi mut pidän siit!" kerron. "No onhan se hieman outo mut se on tosi kaunis..." Kagome sanoo. Jatkamme matkaamme jutellen. Kagome näyttää minulle toimiston ja jatkaa matkaansa Helmin kanssa.\nKwiik... Ööh.. Juu. Tuota, Kagome on vain hoitajana täällä. Ja et voi sanoa Kagomesta mitään, sillä ethän sinä tiedä esim. pitääkö Kagome nimestäsi vai ei? Minun ja Firen nimiä voi käyttää ensimmäisissä ja myöhemmissäkin tarinoissa mutta muiden hoitajien nimiä ei saa laittaa heti ensimmäiseksi. Muuten kyllä ihan hyvä aloitus, saat siitä 5 tähteä.\nOli mitä kylmimpiä syyspäiviä. Astelin hoitolaa kohti iloisena. Odotin innoissaan nähdessäni taas rakkaat hoidokkini. Pian sainkin jo avata oven ja kuulla pentujen vikinää ja ulinaa. Menin ensiksi Rokin häkille joka oli lähimpänä.\n- Moikka poika! Mitä kuuluu? kyselin eläimeltä joka hyppäsi syliini ja alkoi nuolla minua läpimäräksi. Silitin ja rapsutin Rokia. Roki ulisi iloisesti nähdessään pitkästä aikaa hoitajansa. Suukotin Rokia vielä kaulalle kunnes nousin kyykystä. Roki haukotteli ja alkoi juosta suurta häkkiä ympäri. Katsellessani Rokin juoksentelua, huomasin että häkki oli hyvin sotkuinen. Keräsin kaikki likaiset pyyhkeet ja peitteet mitä ikinä lattialla onkaan niin pois. Laitoit puhtaita päällysteitä ja putsasin Rokin ruoka ja juomakipot. Halasin Rokia joka tuli iloisesti lompsien luokseni.\n- No pidätkös nyt puhtaasta häkistä? kysyin Rokilta joka ulvahti hiljaa vastaukseksi. Hain sille yhden kokonaisen ja yhden puolikkaan sorsan palan ja raikasta vettä. Jätin Rokin syömään rauhassa ja lähdin katsomaan Reniä. Sen heilutti häntäänsä vikisten ovella kun tulin sen luokse. Silitin Reniä ja otin sen syliin. Renkin nuoli minut märäksi. Silitin sen silkkistä turkkia ja rapsutin mahaa. Ren piti siitä kovasti. Suukotin Reniä ja päästin sen menemään. Ren hyppäsi kivelleen ja katseli sieltä. Katsoin Renin häkkiin joka oli tosi likainen. Päätin siivota senkin. Keräsin likaiset kuivikkeet ja pyyhkeet pois ja laitoin puhtaita. Ren katseli kiveltä kun puhdistin vielä sen ruoka ja juomakipot. Siivottuani häkin Ren hyppäsi kiveltä ja tuli luokseni. Silitin Reniä ja halasin sitä. Ajattelin Renin olevan nälkäinen joten hain sillekkin yhden kokonaisen ja yhden puolikkaan sorsan. Laitoin juomakippoon raikasta vettä. Ren alkoi syömään kun ei olisi ikinä ruokaa nähnytkään. Jätin senkin syömään ja hain Rokin valjaat ja hihnan sekä Renin valjaat ja hihnan. Menin Rokin häkille. Sudenpentu oli saanut syötyä ja lipoi tyytyväisenä huuliaan. Laitoin sille valjaat ja Roki antoi minun laittaa valjaat kuin entinen tekijä. Kehuin Rokia kun olin kiinnittänyt vielä hihnan sen valjaisiin. Talutin Rokin häkistä ja kävimme hakemassa Renin. Ren joi viimemisiä tippoja juomakiposta ja juotuaan sekä syötyään tuli häkin ovelle. Laitoin sille valjaat ja Ren ei yhtään epätöinyt. Kiinnitin valjaisiin kiinni hihnan ja saimme lähteä. Rokista ja Renistä oli tullut todessa hyvät ystävät. Menimme ulos missä tuuli kuljetti lehtiä joita Roki ja Ren jahtasivat. Nauroin niiden korkeille hypyile joissa ne lensivät hienosti lehtikasoihin. Menimme pellolle jossa juoksimme hieman. Roki ja Ren juoksivat perässäni kieli pitkällä haistellen tuulta. Se oli todella kivaa! Roki ja Ren laikkivät pellon reunassa tappelu leikkejään. Kuitenkaan kauaa ne aivät voineet leikkiä sillä jatkoimme matkaa metsäpolkua pitkin. Pian näimme taas sen pojan. Roki alkoi yhkaavasti hieman murista mutta Ren hiaman uteli. Pyysin Rokia lopettamaan ja otin sen vierelleni istumaan.\n- M, mitä sinä teet, kysyin pojalta.\n- Ööö, en mitään, poika sanoi oudosti.\n- Eikun ihan oikeesti! Mä oon jo nähnyt sut jo kerran täällä tekemäs salaperäsiä juttujas! Kerro jo, hermostuin.\n- Okei... Nokun meidän koira kuoli, sellainen husky niin mä oon ollu aika allapäin. Eka mä koetin vetää rauhottavia, mutta ne ei auttanu. Sitten mä päätin siirtyä huumeisiin. Yks mies on aina tuonu mulle sellasia tänne piiloon. Ne huumeet on auttanut kovasti, poika kertoi hieman ylpeästi.\n- Miksi et pyydä apua poliiseilta tai MLL:stä? kauhistuin.\n- Nokun en mä oo uskaltanu, poika sanoi murheellisena.\n- Nyt soitat heti tässä ja nyt! karjaisin.\n- Okei okei, poika sanoi ja kaivoi tärisevin käsin kännykkänsä farkkujen taskusta.\nKului heti kunnes poika sulki puhelimen.\n- Mun täytyy lähtee tonne poliisilaitokselle, haluutko saattaa?, poika kysyi hymyillen.\n- Okei, voinhan mä, sanoin ja pyysin Rokin ja Renin liikkeelle.\nRoki ja Ren haistelivat aluksi pojan lahkeita varovasti ja hyppäsivät sivuun aina kuin poika teki jonkun äkkinäisen liikkeen. Pian ne kuitenkin rauhoittuivat. Hetken kävelyn jälkeen tulimme tielle josta oli parisataametriä poliisilaitokselle. Roki ja Ren alkoivat läähättää ja hidastelivat. Tulimme poliisilaitokselle missä kaksi poliisia jo odottivat pihassa.\n- Kiitti kaikesta, poika sanoi ja iski silmäänsä.\n- Joo ei mitään... vastasin hämmilläni ja silitin Rokia. Jäin katselemaan kun poliisit taluttivat pojan sisälle. Huokaisin ja lähdimme Renin ja Rokin kanssa takaisin. Mietin koko matkan miten ihmeessä näin oli käynyt. Roki ja Ren lampsivat hitaasti edessäni ja jouduin hetken antaa niiden juoda läheisestä ojasta. Onneksi olimme pian hoitolalla ja vein Rokin ensiksi häkkiin. Otin siltä valjaat pois ja vein naulaan. Vein myös Renin häkkiin ja otibn valjaat pois ja vein ne naulaan. Haukottelin ja menin Rokin luo. Täytin Rokin tyhjän juomakipon ja laitoin ruokakippoon pari keksiä. Roki tuli janoisesti kipoille. Silitin sitä ja menin hoitamaan Renin. REn läähätti kivellään surkeasti. Täytin Renin juomakipon ja laitoin pari keksiä ruokakippoon. Ren tuli korvat hörössä nopeasti kipoille ja söi. Taputin sitä päälaelle ja suljin oven. Tarkistin Renin ja Rokin häkkien ovet etteivät ne olisivat päässeet ulos. Sitten menin toimistoon jossa Fire ja Epsu tekivät töitään. He kysyivät heti siitä pojasta ja kerroin heille koko jutun. Fire ja Epsu olivat kiitollisia minun tehdystä työstä. Toivotin heille hyviä päivän jatkoja ja menin hyvästelemään rakkaat hoidokkini. REn ja Roki olivat höyhensaarilla ja toivotin niille hyvää yötä. Kun lähdin kävelemään kotiin oli aika pimeää...\nHyvä ja pitkä tarina! Hieman kirjoitusvirheitä mutta se ei haittaa. Saat tästä 20 tähteä.\nMutta minä ja Epsu huomasimme että kun olit alkuaikoina kirjoitit lyhyitä ja "yksinkertaisia" tarinoita. Ilmoitin sinulle siitä eikä sinusta kuulunut hetkeen kun palasit kirjoitit ja kirjoitat hyviä, pitkiä tarinoita mutta sinulla on eri IP-osoite... Toivottavasti kerrot totuuden. Vastaile viekkuun.\n~Fire~ (EPSU! Voit kommata tohon alas mielipiteesi!)\nKiitosta Fire. Heikku, Fire puhuu asiaa... Tarinasi ovat yhtäkkiä paljon parempia ja pidempiä. Ja IP-osoitteesikin tosiaan on vaihtunut. Ihmettelemme sitä suuresti. Voitko kertoa syyn miksi asia on näin?\nAstuin Hoitolan pihaan. Menin heti ensimmäisenä Nickyn luo. Se nousi ylös ja haukahti kun huomasi minut. "No moi Nicky!" sanoin ja menin sen häkkiin.Istahdin häkin lattialle ja Nicky tuli nuuhkaisemaan minua. Sitten se antoi silitellä ja rapsutella jo ihan hyvin. "Arvaas mitä.. Meitä on nykyään kolme. Kishoki on nyt myös meidän kans." Kerroin vaikkei Nicky ehkä ymmärtänytkään. Silitin sitä vielä äkkiä ja lähdin sitten katsomaan missä Kishoki on.\nSiirryin villieläinten puolelle. Katselin hieman ympärilleni. Sitten menin eteenpäin ja katselin häkkien nimilappuja. Yhtäkkiä eräs tiikeri pisti silmiini. Se seisoi häkissään ja seurasi tarkkaan liikkeitäni. Katsoin sen häkissä olevan nimilapun. "Kishoki..?" Luin ääneen. "Sä oot siis.. Kishoki." totesin. Avasin häkin oven ja menin polvilleni maahan. Minulle oli kerrottu että Kishoki ei heti varmastikaan tottuisi minuun koska se oli melkein erakoitunut. Kishokikin istui. Se oli tyynen rauhallinen vaikka huomasin heti että se saattoi kuitenkin hieman jännittää, sillä se heilutteli häntäänsä aika jäykästi. Epsu oli kertonut minulle että Kisho oli tottunut vain häneen ja Fireen. Se ei ollut pitänyt edes pentuna kaikkien eläimien hoitajasta, Sofiasta. Ihmettelin miksi Kisho päästi minut häkkiinsä. Pian se nousi hitaasti mutta varmasti ylös ja alkoi lähestyä minua. Laitoin käteni eteenpäin siten että Kisho saattoi haistella sitä, mutta se ei edes kiinnittänyt huomiota käteeni vaan tuli lähemmäs. Se kiersi minua ympäri ja haisteli aina silloin tällöin. Kun se oli kierroksen kiertänyt se istahti ihan minun eteeni. Säpsähdin hieman. Se laittoi päänsä kenoon ja katsoi minua kilteillä silmillään. Laitoin käteni sen pään päälle ja silittelin sitä. "Ahaa.. Vaikka sä oletkin lähes "erakko" niin et sä silti mikään ujo ole." Totesin hymysuin. "Mä kuitenkin luulen etten käytä sua tänään lenkillä ja ruokaakin sulla näyttää olevan." puhelin. Silittelin pitkän tovin Kishoa ja puhelin sille. Se kävi jopa makaamaan ja otti silitykset mielissään vastaan. Parin tunnin päästä menin takaisin Nickyn luo.\nNicky näytti tylsistyneeltä. Hain sille lainahihnan ja pannan. Sitten menin sen häkkiin. Nicky nousi heti ylös ja oli valmis painamaan päänsä pantaan. Otin siis pannan käteeni ja Nicky laittoi yhtä nätisti päänsä siitä sisään kuin viimeksi. Myös hihnan laitto sujui mallikkaasti. Nousin ylös ja menimme ulos häkistä. Ulkona ilma oli mitä ihanin.\nHyvä alku. Kisho näyttää pitävän sinusta. Saat tästä 6 tähteä. Odotan jatkoa innolla!\nKoulun jälkeen astelin hoitolaan. Siitä on pitkä aika. Toivottavasti Ren ja Roki muistaisivat minut. Astelin sisälle hoitolaan ja katselin eläimiä hetken. Pian tulin Renin häkille. En muistanutkana että ketut olivat noin suloisia. REn tuli luokseni iloisesti huulia lipoen. Silitin sen silkkistä turkkia ja rapsutin sirojen korvien takaa. Pian Ren hyppäsi lempikivelleen ja jäi odottamaan ruokaa. Kävin hakemassa sille lihan palan ja raikasta vettä. Renillä oli hyvin kova nälkä syötyään niin ahmien. Jätin Renin ruokalevolle ja suunnistin Rokin häkille. Sudenpentu asteli levottomana häkissään mutta syöksähti luokseni ja alkoi nuolla kasvojani. Koetin estää Rokia mutta ei. Nauroin kippurassa rapsuttellen Rokia. Pian Roki lopetti ja istahti viereeni. Silitin ja rapsuttelin Rokia ja puhelin sille kaikkea. Roki lähti jahtaamaan häntäänsä ja aminä hain sille lihan palan ja juomakippoon raikasta vettä. Jätin Rokin rauhassa syömään. Otin Rokin ja Renin uudet valjaat ja hihnat. Men Renin häkille. Ren oli saanut syötyä ja tuli häkin ovelle. Silitin Reniä ja laitoin sille valjaat. Enää Ren ei arkaillut pantojen ja valjaiden suhteen vaan alkoi laittaa valjaat nätisti. Napsautin vielä hihnan valjaisiin kiinni ja menimme Rokin häkille. Roki odotti häkillä häntää heiluttaen. Laitoin Rokille nopeasti valjaat ja se sujui hyvin. Laitoin hihnan vielä valjaisiin kiinni ja lähdimme matkaan. Astuimme ovesta ulos ja eläimet kiskoivat minut metsään jossa oli rauhallista. Painelimme polkua pitkin syvälle. Pian maasto alkoi muuttua hankalammaksi ja jouduimme kiertämään suuren rytäikön. Pian alkoi kuitenkin upea kangasmetsä. Kannustin Renin ja Rokin hyppimään puunrunkojen ylitse minä edellä. Se alkoi sujumaan ja kaikki pitivät siitä. Pian eläimeni väsyivät ja menimme juoksuradalle. Pari suunistajaa tuli vastaan ja Roki ja Ren käyttäytyivät ihan hyvin. Roki hieman murisi matalasti.\nSaavuimme hoitolalle vievälle tielle ja Roki ja Ren alkoivat kiskomaan hieman nähdesään hoitolan. Tulimme onneksi hoitolan pihaan pikaisesti ja vein Rokin häkkiin. Otin siltä valjaat pois ja päästin juomaan. Sama juttu Renille. Molemmat joivat kipponsa tyhjiksi jotein täytin ne.\nHain kaapista ostamani harjan ja menin Rokin häkille. Näytin harjaa Rokille mutta se ei reagoinut siihen mitenkään erikoisesti. Harjailin Rokin pehmeää turkkia sieväksi lehdistä ja havun neulasista. Rokin harjattua silitin sitä ja menin harjaamaan Renin. Renkin käyttäytyi hyvin ja molempien turkit olivat puhtaat. Vein harjan takaisin ja kävin hyvästelemässä hoidokkini. Molemmat nuklahtivat tyytyväisinä joten minäkin päätin lähteä kotiin lepäämään...\nTosi hyvä tarina taas kerran. Tätä menoa olet kohta kuukauden hoitaja! WoW! No tästä tarinasta saat 15 tähteä!\nEn juurikaan muistanut minkälaista oli mennä hoitsujen luokse. Ensin eteeni tuli ovia ja jokaisessa kyltti. Menin sisälle Pennut-ovesta. Siellä oli pieniä ja hieman isompiakin pentuja. Kaikki olivat niin söpöjä. Muistelin miltä omat hoidokkini näyttäisivät ja vihdoin sain mielikuvan. Menin ensimmäiseksi Catiy Lundian eli Callyn häkille. Cally nousi ylös ja tuli varovaisin askelin haistelemaan minua. Callyllä meni hetken aikaa ennen kuin se tunnisti minut. Menin sisälle häkkiin. Cally tuli syliini ja odotteli silityksiä... Silittelin hetkin Callya. Sitten muistin että minullahan on sille valjaat ja hihna. Nostin Callyn pois sylistäni ja menin ulos häkistä menin katsomaan kaappeja. Sieltä löysin kaappini. Katsoin kaapin sisäpuolella olevaa lappua josta löytyisi kommentteja. Katsoin kommenttini ja päätin ruveta hoitamaan ahkerammin.\nOtin kaapista Callyn nimellä varustetut hihnan ja valjaat. Suljin huolellisesti kaapinoven ja lähdin takaisin Catiy Lundian häkille. Menin häkkiin sisälle. Näytin Callylle valjaita ja hihnaa. Cally tuli reippaasti luokseni. Laitoin Callylle valjaat ja hihnan. Aukaisin häkin oven ja Cally meni ulos. Minä tulin ulos ja suuntasimme ovelle. Ulkona oli kaunis sää hieman pilvistä.\nCally haisteli ilmaa ja sitten lähdimme lenkille. Menimme metsäpolulle. Cally ja minä juoksimme polulla. Sitten pysähdyimme koska Cally halusi nuuskia. Epäilin että se etsii pissa-paikkaa ja niin se etsikin. Kun Cally oli tehnyt tarpeensa jatkoimme kävellen. Cally rupesi ottamaan kiinni lentävää lehteä. Kunnes puunlehti oli liian ylhäällä ja Cally ei enää millään osunut siihen.\nKun olimme takaisin hoitolalla Cally oli jo hieman väsynyt. Vein Callyn häkkiin ja menin palauttamaan valjaat ja hihnan kaappiin. Otin kaapista ruskean pussin jossa olisi lihanpala. Menin sisälle häkkiin. Cally makaili nukkumisalustallaan väsyneenä. Otin lihan palan pois pussista ja laitoin sen ruoka-astiaan. Otin vesikupin ja poistuin hakemaan vettä. LAitoin vesikupin paikalleen ja ajattelin lähteä Turren luokse. Turrella oli kasvamisongelma mutta se oli minusta silti ihana.\nMenin viemään pussinroskiin ja otin samalla hihnan ja pannan Turrelle. En menisi heti lenkille mutta otin ne jo valmiiksi mukaani. Astuin sisälle Turren häkkiin. Turre tuli lähemmäs nuuskaisi minua ja tunnisti minut heti. Turrella oli siis todella hyvä muisti hajun perusteella. Silittelin Turrea vähän aikaa ja sitten laitoin sille pannan ja hihnan. Menisimme käymään neojen luona ja katsomassa kuuluuko heille hyvää. Lähdimme Turren kanssa mökkejä kohti. Pian olimmekin jo mökilläni. Koputin oveen ja neot tulivat avaamaan. Neoilla oli sujunut hyvin.\nTarinasi on hyvä, mutta kyllä sinun pitäisi Cally muistaa.. Olet hoitanut ennen niin ahkerasti. Cally ainakin muistaa sinut, se on selvää. Saat tarinasta 7 tähteä.


Kälviäläinen Leena Nikkinen teki ennen käsitöitä työkseen, nyt hän on harrastaja ja suunnittelee kotiseutuneuleita – "Voisiko tehdä jotain, mitä meillä on mutta muilla ei?" – Katso ohje Kälviän kirkkosukkiin\nlauantai 23.10.2021 | 02:35\nLeena Nikkisen työhuone on käsityöläisen runsaudensarvi.\n– Aina olen tehnyt käsitöitä. Ensimmäinen muisto on se, kun istuin tuvan lattialla ja yritin virkata patalappua. Mummulla meni hermo!


Kristallinhohtoa: Lastenhuoneen uudistuksia kotimaisen Lennolin tekstiileillä\nLastenhuoneen uudistuksia kotimaisen Lennolin tekstiileillä\n*yhteistyössä Lennolin kanssa*\nTäällä ollaan ihan romanttisissa tunnelmissa Koronasta huolimatta. Uudistin vähän pienimpien lasten huoneita uusilla Lennolin vuodevaatteilla ja neidin huoneeseen tuli myös uusi Lennolin Manuel päiväpeitto. Huoneen ilme muuttuikin heti romanttisen hempeäksi, josta neiti olikin aivan innoissaan. Neiti on muuten tainnut periä tuon ihannoinnin vaaleanpunaiseen jo rintamaidosta. Itse kun olen myös aikamoinen vaaleanpunaisen ja bling blingin ihannoija, joten eipä kai tuo omena voi kovin kauas puusta pudota.\nTämä suomalaisen Lennolin päiväpeitto on ihanan pehmeän samenttinen ja ylellisen muhkea paksun vanun ansiosta. Peitolla on myös avainlippu -merkki eli se on valmistettu Suomessa ja korkea laatu näkyy myös heidän tuotteissaan. Suurin osa Lennolin tuotteista valmistetaan Suomessa ja kaikilla tuotteilla on Design from Finland -merkki.\nPetasin päiväpeiton kaveriksi Lennolin Milja pussilakanan, joka kyllä tuli alunperin omaan makuuhuoneeseeni (postauksen näet täältä), mutta taisi nyt käydä niin, että äippälle jäi vanhat lakanat käytöön. Nimittäin neiti totesi, että Milja on aivan täydellinen hänen huoneeseen, joten hän pihistää sen kyllä omaan käyttöönsä. Kieltämättä tuo Milja pussilakana sopii kyllä aivan täydellisesti tuon hempeän roosaan värisen Manuel päiväpeiton kanssa ja muutenkin romanttisen huoneen tyyliin. Tytön huoneen kirjoituspöytänä on Tori.fi:stä löytynyt vanha kirjoituspöytä, jonka sutaisin muutama vuosi sitten valkoiseksi ja sen kaveriksi löytyi kirppikseltä muutamalla eurolla tuoli, jonka myös maalasin myös valkoiseksi.\nPienimmän pojan huone piristyi kivasti myös vain uusilla vuodevaatteilla. Jokunen aika sitten tämän huoneen seinämaalausprojektia koskevassa postauksessa näkyi vielä pienen miehen huoneessa lastensänky, mutta nyt siellä komeilee jo uusi täysimittainen sänky ja siirryttiin lastenpeitoista aikuisten kokoon, johon olikin kiva sujauttaa päälle tämä vaaleansininen Lennolin Milja pussilakana. Tämä Lennolin Milja pussilakanan kuosi on kyllä sen verran kaunis, että paivapeittoakaan ei tarvita.\nLennolin nettikauppaan pääset tästä klik. Nyt huhtikuun ajan kaikki Milja tuplapussilakanasetit ja isot tyynyliinat 30 % alennuksessa.\nLähettänyt Cride -Kristallinhohdosta klo 19.20\nTunnisteet: lastenhuone, makuuhuone, sisustus, tuotearvostelut, yhteistyö\nOnni löytyy nyt pienistä asioista\nLastenhuoneen uudistuksia kotimaisen Lennolin teks...\nKevätfiilistä makuuhuoneeseen uusilla pussilakanoilla


Nettivaraosa - BMW E30 - Tarjoa!... Myydään projektia pois nurkista! Lähes kaikkea löytyy. - Kilpa-autoilu - Nettivaraosa\nTarjoa!... Myydään projektia pois nurkista! Lähes kaikkea löytyy.\nBMW E30 Tarjoa!... Myydään projektia pois nurkista! Lähes kaikkea löytyy.\nNyt kesä hinnoilla loput osat pois!\nAutossa on siis drifting luokan katsastus yms.\n2.5kone valmiiksi purettuna 350e\n2l kutoa kone jossa on laakerit vaihdettu 300\nKone pukki 25e\n2l kone joku pikku turbo imusarja yms 200e\nTehokkaimmat jarrusatulat eteenx2 toiset 60e,\nEvo 4.sen vakio turbo ollut 1.8 BMW 100e\nUusi turbo holset hx35 super 300-1000 hv 600e\nKysy apulaitteita. Löytyy kahden auton edestä.\n1500e saa hakee kaikki pois.!!!!!!!!!\nKuvia saa lisää tms. Laitoin alustavan listan osista. Piilota »\n***** kerros tosta 2,8 moottorista, mitä pitää sisällään jne?\n***** vastasi Ööö Tais olla niin että pitää isommaks kuppikoko tehdä!\n***** Olikos nuo etujarrusatulat girlingin? Ja onko aivan täydes kunnos ettei oo tiivisteet rikki tai männät jumis?\n***** vastasi En merkkiä muista toimivat on, kun ajosta purin.\n***** moi onko noi etutolpat e30:pin 51mm? jos on niin niille hintaa??\n***** vastasi Meni just vklp.\n***** Poikkitukia onko jääny?\n***** tere! Löytyykö m40/m42 sopivaa ohjaustehostimen pumppua ja telinettä?\n***** Ei sattuis ehjää takavakaajaa löytyä?\n***** löytyiskö e30 188 perää?\n***** moro onko punanen apurunko ollut e30 alla ja myytkö takakynkät ja apurungon ilman perää..??\n***** vastasi Juu. Vastattu. Erikseen jos myyn niin hinta muuttuu.\n***** Moro onko mitän lukkoperä myynis ?\n***** vastasi Nat 230 lukkoperä punainen. Sisältää jarrut tms akselit.\n***** Onko tuo valkonen kori jäljellä ? saisko siitä parempia kuvia ?\n***** vastasi Laittelen\nNettivaraosa ID 2344507


Clarins Pretty Day & Night -syysmeikkikokoelma - Berner Oy\nto, kesä 04, 2015 07.46 CET\nMinkälaiset ovat syksyn 2015 meikkitrendit?\nSellaiset kuin jokainen itse haluaa. Tänä syksynä silmämeikki voi olla luonnollinen ja huulipuna kirkkaanpunainen. Silmiin voi tehdä smokey eyes -meikin ja harjata ripsiin runsaasti pidentävää ja tuuhentavaa maskaraa. Meikistä voi tehdä erittäin näyttävän tai sitten hyvin luonnollisen näköisen.\nPretty Day – 5 sävyn luomiväripaletti\nKullanväriseen koteloon pakattu luomiväripaletti, joka sisältää viisi luonnollisen näköiseen nude-silmämeikkiin sopivaa sävyä: beige, pehmeä roosa, vaalea harmaanruskea, tummanruskea sekä tummempi harmaanruskea. Sävyjä voi käyttää yksinään tai sekoittaa toisiinsa halutun lopputuloksen saavuttamiseksi. Luomiväripakkaus sisältää kaksipäisen siveltimen.\nPretty Night – 5 sävyn luomiväripaletti\nKahvipavun väriseen koteloon pakattu luomiväripaletti, jonka sisältämät luomivärisävyt tuovat esiin kaiken väristen silmien kauneuden. Beige, hohtava kulta, pronssi, violetti ja syvä mustanruskea. Sävyjä voi yhdistaa haluamallaan tavalla ja suosio on taattu.\nTäydelliset kulmakarvat/ Valikoimaan jäävä uutuus\nHaluttinpa kulmakarvojen väriä vahvistaa tai selkeyttää niiden muotoa, sopii Eyebrow Pencil -kulmakarvakynä erinomaisesti kumpaankin tarkoitukseen. Kynän ”lyijyn” kiinteä koostumus helpottaa kulmakarvojen muotoilua, lopputulos on mattapintainen ja luonnollisen näköinen. Väri myös pysyy paikoillaan erittäin hyvin. Kulmakynän toisessa päässä olevan spiraalin muotoisen harja avulla kulmakarvat on helppo kammata paikoilleen.\nKulmakynään kuuluvat värisävyt:\nIntensiivisen katseen saa aikaan kajal-rajauksella, joka tänä syksynä on syvän musta tai näyttävä violetti. Kajal-rajauksen lisäksi kynää voi käyttää eyelinerin tavoin. Kynä toisessa päässä olevan harjan avulla rajauksen voi pehmentää. Sivellintä voi käyttää myös luomivärin levittämiseen. Uudet sävyt jäävät valikoimaan.\nCrayon Kohl -rajauskynän värisävyt:\n01 Carbon balck\nOmbre Matte -luomiväri\nOmbre Matte -luomivärissä yhdistyy voidemaisten luomivärien pehmeys ja helppo levittyvyys puuterimaisten luomivärien hienojakoisuuteen ja pysyvyyteen. Luomiväri ä on helppo käyttää, sen sävyjä voidaan kerrostaa tai sekoittaa toisiinsa. Luomivärin sävyvalikoimaan tulee kaksi uutta väriä, intensiivinen musta ja violettiin taittava harmaa. Luomivärisävyt jäävät valikoimaan.\nMuut meikkiin kuuluvat tuotteet\nVirheettömän näköinen iho\nPieneen, punaiseen purkkiin pakattu meikinpohjustusvoide, joka häivyttää ja tasoittaa ihon pinnan virheellisyyksiä, kuten ryppyjä, juonteita ja laajentuneita huokosia. Tuotetta voidaan käyttää yksinään tai yhdessä värivoiteen kanssa.\nSilmämeikin pohjustamiseen tarkoitettu voide, joka tasoittaa ja kirkastaa luomien ihon väriä, suojaa luomia ja lisää luomivärin pysyvyyttä. Sen sisältämät kaurasokerit kiinteyttävät ja tasoittavat luomen pintaa muodostaen näin hyvän pohjan silmämeikille. 3D-pigmentit heijastavat valoa ja kirkastavat sekä raikastavat silmänseutua. Mattapintaiset puuterihiukkaset lisäävät silmämeikin kestoa.\nErityismuotoiltu harjaosa sekä Be Long Lash -yhdistettä sisältävä koostumus tekevät ripsistä pitkät ja näyttävän näköiset.\nMatrikine edistää ripsien kasvua\nPantenoli vahvistaa ripsiä\nKarnauba-vaha yhdessä kalvon muodostavan tekijän kanssa sitoo värin ripsiin ja saa ripset näyttämään välittömästi aiempaa pidemmiltä.\nPretty Day & Night -syysmeikkiin kuuluvien tuotteiden suositushinnat\nPretty Day & Night -luomiväripaletit 7,5 g 46,90 euroa\nEyebrow Pencil -kulmakynä 1,1 g 18,20 euroa\nCrayon Kohl -rajauskynä 1,05 g 18,20 euroa\nOmbre Matte -luomiväri 7 g 22,00 euroa\nRouge Eclat -huulipuna 3 g 27,30 euroa\nInstant Smooth Perfecting Touch 15 ml 31,35 euroa\nInstant Light Eye Perfecting Base 5 ml 25,70 euroa\nBe Long Mascara 7 ml 30,30 euroa\nClarinsin Pretty Day & Night -syysmeikki tulee myyntiin elokuussa 2015.\nMeikkiin kuuluvat kuvat saa ladattua seuraavasta linkistä:\nluomiväri huulipuna Clarins rajauskynä Luomiväripaletti Kulmakarvat Syysmeikki syysmeikkikokoelma


Tie auki tulevaisuuden tietokoneisiin - Digitoday - Ilta-Sanomat\nJulkaistu: 25.10.2002 15:37\nIBM:n mukaan sen tutkijat ovat valmistaneet maailman pienimmän mikropiirin uudella nanoteknologiamenetelmällä. Piirien toiminta perustuu yksittäisten molekyylien siirtymiseen atomipintaa pitkin kaatuvien dominopalikoiden tapaan.\nIBM:n tutkijoiden kasaamilla molekyylijonoilla on onnistuttu toteuttamaan digitaalisen logiikan perusfunktioita 260 000 kertaa pienemmässä tilassa kuin vastaavilla puolijohdepiireillä. Kyseessä on IBM:n mukaan maailman ensimmäinen toimiva nanotason laskentalaite.\nIBM:n mukaan keksintö voi viitoittaa tietä tulevaisuuden tietokoneisiin, vaikka "nanodominoista" kyetäänkin toistaiseksi rakentamaan vain yksinkertaisia piirejä, jotka toimivat kerran.


Risteyksen liikennevalot epäkunnossa Kuopiossa: liikenteelle aiheutuu merkittävää haittaa - Savon Sanomat\nSavo 06.11.2017 12:08\nRisteyksen liikennevalot epäkunnossa Kuopiossa: liikenteelle aiheutuu merkittävää haittaa\nLiikennevalot eivät toimi Kuopion Kellolahdentien ja Poijutien risteyksessä. Kuva: Google Maps / Kuvakaappaus\nKuva: Google Maps / Kuvakaappaus\nLiikennevalot eivät toimi Kuopion Kelloniemessä Kellolahdentien ja Poijutien risteyksessä. Liikennevaloihin tuli vika perjantaina 3. marraskuuta. Vian korjaus on aloitettu, mutta se voi kestää useita päiviä.\nKuopion kaupunki varoittaa, että liikenteelle aiheutuu merkittävää haittaa liikennevalojen ollessa poissa käytöstä. Autoilijoiden on kiinnitettävä erityistä huomioita jalankulkijoihin ja pyöräilijöihin sekä tietä ylittäviin lapsiin.\nAutoilijoita sekä jalankulkijoita ja pyöräilijöitä pyydetään käyttämään mahdollisuuksien mukaan muita reittejä.


Luistakoon kaikki ladulla ja sen ulkopuolella – Toivottavasti hiihdon MM-kisoissa edetään koronavapaalla tavalla – Forssan Lehti\nLuistakoon kaikki ladulla ja sen ulkopuolella – Toivottavasti hiihdon MM-kisoissa edetään koronavapaalla tavalla\nHämeenlinnan Hiihtoseuran Laura Mononen tuo kantahämäläistä väriä MM-hiihtoihin. Hän kamppailee paikasta Suomen naisten viestijoukkueessa. Kuva: Sara Aaltio\nMeneillään on eteläisessä Suomessakin viime vuosiin nähden poikkeuksellisen hyvä hiihtotalvi. Suotuisat olosuhteet ovat houkutelleet ihmisiä ladulle ja joko kaivamaan vanhat välineet varastosta esiin tai hankkimaan kokonaan uusia. Urheiluvälinekauppiaille tilanne on ollut suosiollinen, kun ovipumppu on laulanut.\nHiihtoinnostus on ollut jatkumoa ihmisten kaikkiaan lisääntyneelle ulkoilulle ja luonnossa liikkumiselle, johon koronatilanne on vaikuttanut.\nNyt omien hiihtolenkkien rinnalle tulevat monien odottamat penkkiurheiluhetket, kun hiihdon maailmanmestaruuskilpailut käynnistyvät Saksan Oberstdorfissa.\nSäätiedot Saksasta kertovat, että luvassa on poikkeuksellisen lämpimät olosuhteet. Kisojen alla mittari on heilunut jopa parinkymmenen lämpöasteen paikkeilla.\nTämä tuo omat haasteensa valmistautumiseen ja voiteluun. Huoltojoukot, jotka ovat aina hiihdossa kovan paineen alla, joutuvat nyt entistäkin herkemmälle sen suhteen, millaista keliä mihinkin kisaan on odotettavissa.\nKuten tiedetään, pelkillä suksilla ei yhtäkään kisaa voiteta, mutta voidaan kyllä hävitä.\nOberstdorfista ei ole odotettavissa sinivalkoista mitalisadetta.\nSuomen päävalmentaja Teemu Pasanen ei suostunut asettamaan mitään virallista mitalitavoitetta. Se on kuitenkin selvää, että jotain kaulaan pujotettavia kotiintuomisia Saksasta olisi hyvä saada.\nSuurimmat odotukset kohdistuvat viime vuosien ykköstykkiin Iivo Niskaseen sekä yhdistetyssä Ilkka Herolaan.\nMyös Suomen miesten viestijoukkue lasketaan mukaan ainakin pronssitaistoon. Sen sijaan naisten viesti koki takaiskun, kun Kerttu Niskanen joutuu pohjeluun murtuman vuoksi jäämään kisoista pois. Tämä saattaa avata Hämeenlinnan Hiihtoseuran Laura Monoselle paikan viestinelikkoon.\nMitaliodotuksia on hyvä olla. Silti suurin Oberstdorfin MM-hiihtoihin kohdistuva toivomus on, etteivät koronatartunnat tulisi sotkemaan kisoja eivätkä niihin osallistuvien urheilijoiden suorituksia.\nAsiasanatMM-hiihdot Oberstdorf pääkirjoitus\nUrheilun edistäminen kuin rahan ruinaamista


Miten lisätä adrenaliinia kotona - Kurkunpää October\nSe näyttää adrenaliinilta\nMinun neuvoni kaikille, jotka haluavat lisätä adrenaliinia - valita tapoja, jotka eivät vahingoita terveyttäsi ja eivät pilaa suhdettasi rakkaansa!\nEnsimmäinen ja viimeinen varoitus. Lisää tili suljetaan.\nmielenkiintoinen opetus +. Mutta on aika kieltää vannonta...\nAnnan sinulle plus-merkin, opetus ei ollut huono. Kunkin virheet ja laiminlyönnit voivat olla, jos en väärässä, kirjoittajan ensimmäinen ohje. Mastery tulee ajan myötä, joten sinun ei pitäisi tuomita tiukasti.\nHankkeen onnistuneen työn tekijälle!\nKaikki tämä ei ole sellaista, jota henkilö todella tarvitsee, ja huomenna joku tulee jonkun toisen kanssa..... ja kaikki ryntäävät sinne.\nKiitos kaverit kommenteista! Ollakseni rehellinen, tätä aihetta pyydetään verkoston pyyntöissä. Ja olin myös kiinnostunut, miksi ihmiset haluavat lisätä adrenaliinia? Joten siellä oli tällainen ohje).\nalmoro, olet oikeassa - tämä on ensimmäinen työni tällä sivustolla)\nEtkö löytänyt oikeat askel askeleelta ohjeet?\nOn mahdollista, että joku sivuston kävijöistä voi auttaa. Jätä pyyntö juuri nyt, jos olet varma, että tätä aihetta ei ole vielä käsitelty projektissamme!\nMITEN lisätä adrenaliinia veressä :: synteettinen adrenaliini :: Terveys ja lääketiede :: Muut :: KakProsto.ru: kuinka helppoa on tehdä kaikkea\nAdrenaliinin vaikutukset verenpaineeseen\nAdrenaliini on katabolinen hormoni ja se vaikuttaa lähes kaikkiin aineenvaihduntaan. Hänen vaikutusvaltaansa, veren glukoosipitoisuuden nousu ja kudosaineenvaihdunnan lisääntyminen. Koska se on kontra-insuliinihormoni ja se vaikuttaa β: hen2 kudosten ja maksan adrenoretseptorit, adrenaliini lisää glukoogeneesiä ja glykogenolyysiä, estää glykogeenisynteesiä maksassa ja luustolihaksissa, tehostaa glukoosin talteenottoa ja hyödyntämistä kudoksilla, mikä lisää glykolyyttisten entsyymien aktiivisuutta. Myös adrenaliini tehostaa lipolyysiä (rasvan hajoamista) ja estää rasvan synteesiä. Tämä johtuu sen vaikutuksesta p: ään1 rasvakudoksen adrenoreceptorit. Korkeissa pitoisuuksissa adrenaliini lisää kataboliaproteiineja.\n"Trofisen" sympaattisen hermokuidun stimuloinnin vaikutusten jäljittelemisellä, adrenaliinilla kohtuullisina pitoisuuksina, jotka eivät aiheuta liiallisia katabolisia vaikutuksia, on trofinen vaikutus sydänlihaksen ja luuston lihaksiin. Epinefriini parantaa luuston lihasten (erityisesti väsymyksen) toimintakykyä. Pitkäaikainen altistuminen kohtalaisille adrenaliinipitoisuuksille havaitsee sydänlihaksen ja luustolihasten koon (funktionaalisen hypertrofian) lisääntymistä. Oletettavasti tämä vaikutus on yksi mekanismeista, joilla organismi sopeutuu pitkäaikaiseen krooniseen stressiin ja lisää fyysistä rasitusta. Pitkäaikainen altistuminen suurille adrenaliinipitoisuuksille johtaa kuitenkin lisääntyneeseen proteiinin kataboliaan, lihasmassaa ja lujuutta, painonpudotusta ja sammumista. Tämä selittää ahdistuksen ja uupumuksen ahdistuksen aikana (stressi, joka ylittää organismin sopeutumiskyvyn).\nAdrenaliinitason nousu henkilön veressä johtuu tilanteista, joissa on pelkoa, vihaa ja kipua. Tästä syystä adrenaliinia kutsutaan stresshormoniksi. Epinefriini on biologisesti aktiivinen aine. Veressä se stressaantuu. Samalla itse stressi on organismin erityinen reaktio, joka ilmenee altistumisena tietyille tekijöille, jotka ovat äärimmäisiä. Tällaiset tekijät voivat olla paitsi fyysisiä, myös henkisiä. Toinen tekijäryhmä voi johtua stressistä, vaaroista, konflikteista ja muista vastaavista ilmenemismuodoista. Ensimmäiseen luokkaan kuuluvat ihmisen vammat, palovammat, kylmä ja enemmän.\nMutta jos noudatat joitakin feng shui -sääntöjä, voit itse, ilman pillereitä ja pitkää oleskelua meditatiivisessa tilassa, lähes täyteen koneeseen, päästä eroon adrenaliinin rynsistä veriin. Tehokas feng shui -menetelmä on kuvattu julkaisussa "Miten vähentää adrenaliinin vapautumista".\nVaikka adrenaliinilla on keskeinen rooli organismin selviytymisessä, se voi ajan mittaan aiheuttaa myös negatiivisia vaikutuksia. Pitkäaikaisella tämän hormonin tason nousulla on masentava vaikutus sydämen lihaskudokseen, ja joissakin tapauksissa se voi johtaa sydämen vajaatoimintaan. Myös adrenaliinin lisääntynyt määrä voi aiheuttaa unettomuutta ja hermostuneita häiriöitä, mikä on usein osoitus kroonisesta stressistä.\nRavitsemuksella on suuri merkitys ihmisen elämässä, ja ilmaisu "me olemme se, mitä syömme" on vahvistus tästä. Syö enemmän vihanneksia ja hedelmiä, juo monenlaisia vitamiineja, voit syödä kakkua tai jotain makeaa, mutta on parempi olla menemättä pois. Poista ruokavaliosta voimakkaat juomat, kahvi ja vihreä tee, koska ne lisäävät veren adrenaliinitasoa.\nHermoston vahvistamisen pitäisi tuntea kaikki, koska kukaan meistä ei ole immuuni hermostuneesta hajoamisesta. Ylityö, krooninen unihäiriö, stressi, huono ekologia - nämä ovat yksi tärkeimmistä ja tärkeimmistä tekijöistä, jotka vaikuttavat kielteisesti psyykeemme ja hermostoomme. Kun “helvettien hermot” eivät halua mitään, on vain yksi halu - palauttaa hermosto, jotta himo elämään palaa ja positiivinen näkymä on luotu. Siksi suosikkisivustosi hyödyllisiä vinkkejä Sovets.net kertoo sinulle tänään, kuinka palauttaa hermosto.\nPaniikkikohtaus on paniikkikohtaus, joka voi tapahtua täysin odottamattomalle henkilölle ja johon liittyy hyvin vahva pelko. Useimmat ihmiset ovat kokeneet tämän tilan ainakin kerran elämässä. Ja noin viisi prosenttia väestöstä (joista suurin osa on naisia) kärsii säännöllisesti paniikkikohtauksista. Onneksi paniikkikohtaukset ovat hoidettavissa. (lue lisää artikkelista Paniikkikohtaukset ja niiden hoito)\nUrheilukentällä, kun alat puhua anabolisista steroideista, voit usein kuulla nimen "kasvuhormoni". Mikä on tämä pahamaineinen lääke ja mitä se yhdistetään?