Onnittelut onnesta: lokakuuta 2012\nLisäisin vielä tärkeän asian teksteihini Mukavuusalue ja Mukavuusalueelta.\nEn suinkaan halunnut aiemmilla teksteilläni sanoa, että jatkuva omalta mukavuusalueelta poistuminen tekee sinulle vain hyvää. Ei se tee. Se aiheuttaa lähinnä huonoa oloa, epävarmuutta ja tyytymättömyyttä. Pelkoa siitä, että mikään ei ole hyvä. Tästäkin on kokemusta (aiheesta esimerkiksi Pakko olla onnellinen -tekstissä).\nMukavuusalueemme on kehittynyt sellaiseksi kuin se on, koska se on hyväksi meille. Tunnemme olomme turvalliseksi ja luottavaiseksi tutuissa kuvioissa. Se on oikein ja niin pitääkin olla. Onhan mukavuusalue määrittämässä sitä, keitä olemme.\nHalusin tarkoittaa, että mukavuusalueelta poistuminen toisinaan tekee hyvää. Sehän voi laajentaa jo olemassa olevaa mukavuusaluetta.\nKauniit tavarat on luotu ilahduttamaan, ihastuttamaan, sulostuttamaan ja piristämään. Ehkä kauniit tavarat eivät voi luoda onnea, mutta ne tekevät hieman onnellisemmaksi. Ne asiat, jotka eivät ole mieleen, kannattaa hävittää tai kierrättää. Sama pätee vaatteissa, ajatuksissa ja ihmissuhteissa.\nVapaapäivän kunniaksi päätin lähteä pitkälle kävelylenkille. Seurakseni valitsin vaeltelevat ajatukseni sekä elävän esimerkin elämänilosta. Tavoitteeksi asetin virkistymisen, ajatusten rauhoittelun sekä liikunnan tuoman hyvän olon. Talvisista lenkkitodisteista voitte päätellä, saavutinko tavoitteeni.\nSuosittelen loppusyksyn luonnonlääkettä jokaiseen vaivaan.\nTunnisteet: hyvinvointi, koirafilosofiaa, myönteinen ajattelu, nautiskelu, rentoutuminen\nJotkut väittävät, ettei kukaan ymmärrä heitä.\nMe kaikki olemme ymmärrettävissä. Väitän näin, koska kaikki, jotka ovat mieleltään eheitä, kykenevät tuntemaan empatiaa. On lähinnä muiden ihmisten aliarviointia väittää, etteivät he ymmärtäisi.\nSyy siihen, että kokee toisen olevan kykenemätön ymmärtämään, on usein itsessä. Emme kerro muille tarpeeksi kattavasti, miksi ajattelemme jotekin, mistä ajattelumme johtuu ja mihin se voi johtaa. Tällöin emme edes anna toiselle mahdollisuutta ymmärtää. Kun soppaan lisätään vielä erilaiset taustat ja ajatusmaailmat sekä toisen huono tunteminen, ymmärtäminen ilman kattavia aineksia on vähintäänkin vaikeaa.\nKokemus toisen ymmärtämättömyydestä on luonnollista ja inhimillistä. Minä ainakin koen lähes päivittäin, ettei joku ymmärrä minua. Sellaisissa tilanteissa olisi loistava paikka vaihtaa muutama kehittävä ajatus itsensä kanssa. Ilmaisinko asiani epäselvästi? Oliko toinen esimerkiksi pahalla tuulella, jonka vuoksi viestini oli epäselvä tulkita? Annanko toiselle edes mahdollisuutta ymmärtää?\nToiset voivat ymmärtää sinua vasta, kun ymmärrät itse itseäsi. Samoin voit ymmärtää muita vasta, kun ymmärrät itseäsi. Tarkoitan sellaista ymmärtämistä, jossa kyetään tuomitsematta näkemään toisen teot ja valinnat hänen näkökulmastaan.\nTunnisteet: ihmisuhteet, itsen kehittäminen, itsensä tunteminen\nAvoin sydän on parempi kuin varjeltu sydän. Avoin sydän tuntee, kokee ja näkee enemmän. Avoin sydän huomaa aidon hymyn, yksilöllisen kauneuden, välittävät sanat, vastarakkauden ja hyvää tarkoittavat teot. Niiden huomaaminen kasvattaa huomiota niihin. Lopputuloksena on itselleen ja muille rehellinen, hyvinvoiva ja huomioon ottava ihminen.\nToki avoin sydän haavoittuu helpommin. Se joutuu alttiiksi ja kohtaa välillä ruman maailman. Se rikkoutuukin. Mutta avoimella sydämellä on enemmän, mistä korjata, koska se osaa ottaa vastaan hyvää huonoinakin aikoina.\nVarjeltu sydän ei kohtaa sellaista, mistä sille olisi hyötyä vaikeina hetkinä. Tämä johtaa siihen, että varjeltu sydän sulkeutuu entistä enemmän. Tulee noidankehä. Ja sitten kun varjeltukin sydän välttämättä joskus haavoittuu, se ei koskaan parane.\nTunnisteet: ihmisuhteet, rakkaus\nArjen iloja. Sellaisia kepeitä ja viattomia. Korut, kynttilät ja kivat vaatteet. Uudet kengät käytöstä kurassa. Joku odottamassa, kun tulee kotiin. Myrskyinen taivas ilman myrskyä. Olo, jolloin kaikesta selviää.\nOn olemassa kahdenlaisia hyviä asioita. Niitä, joita pidämme hyvinä ja niitä, jotka ovat hyviä. Ero ei ole suuri, mutta tarkkana tyttönä tai poikana voit huomata sen. Annan esimerkkejä.\nPidän hyvänä luonnossa ulkoilua. Luonto itsessään on, erilaisista mielipiteistä huolimatta, hyvää, koska sen tarkoitus on luoda ja ylläpitää elämää. Muita alkukantaisesti hyviä asioita ovat esimerkiksi vesi, ilma, rakkaus, tuli, kukat, aurinko ja tähtitaivas.\nTarkoitan puhtaasti hyvillä asioilla sellaisia, jotka ovat hyviä päivästä toiseen. Toisena päivänä luonnossa ulkoilu on mielestäni pahasta, koska on liian märkää tai liian kylmä. En silti koskaan koe, että luonto itsessään olisi pahaa.\nMiksi tämä erottelu on mielestäni tärkeää huomata? Jotta voimme yllättyä ja nauttia, kun huomaamme jonkin asian olevan hyvä. Ja jotta voimme iloita niistä, joita pidämme hyvinä. Erottelu rikastaa päiviämme ja aktivoi ajatuksia suuntautumaan onnea tuottaviin asioihin.\nHugon turkki karkasi tuuleen.\nTunnen oloni tarpeelliseksi vain silloin, kun teen jotain. Siivoan, käyn töissä, opiskelen, haravoin, istun telkkarin ääressä toisen pyynnöstä. En osaa viettää vapaapäiviä - ne tuntuvat hukatuilta. Ajan, jonka käytän itseeni, voisin käyttää johonkin hyödylliseen tai toisen miellyttämiseen.\nTeenhän minä silti asioita itseni vuoksi. Urheilen, popsin makeisia, luen romaania. Ajattelen myös, että voin omalla asenteellani vaikuttaa tekemisiini niin, että tylsältä tuntuvat hommat muuttuvat mukaviksi. Juuri tämän vuoksi minulla on tarve olla tarpeellinen. Olen hakenut tekemisiin asennetta juuri tarpeellisuudesta ja nyt tuntuu, että en voi olla tarpeellinen, jos en tee jotain.\nMiltä tuntuisi viettää kokonainen päivä tehden vain sitä, mitä huvittaa? Miltä tuntuisi päivä, ettei ajattele mitään, mitä pitää tehdä? Olenhan tarpeellinen silloinkin: itselleni.\nTunnisteet: arki, itsen kehittäminen, minä muiden silmissä, opiskelu, pysähtyminen\nKuinka sinä selviät vastoinkäymisistä?\nOlen huomannut, että ikävät kokemukset herättävät erilaisia tuntemuksia. Tiedät, mitä tarkoitan. Huono omatunto, häpeä, pelko, ikävä, suru, viha, ärtymys, voimattomuus, avuttomuus, epäily selviämisestä, valon häviäminen. Nämä ovat vain esimerkkejä.\nMiten sitten onnistumme kaikesta huolimatta selättämään vastoinkäymisten aiheuttaman pahan olon? Tai korjaan, aina vastoinkäymisistä ei selviä ilman ammattilaisten apua, eikä se ole väärin. Mutta usein vastoinkäymisistä on mahdollista selvitä omin voimin.\nUskon, että selviämisen taustalla on syvälle kirjoitettu tieto paremmasta tulevasta. Rakennammehan tulevaisuuden odotuksille paremmasta kuin nykyisyys. Tiedämme, että mitä tahansa tapahtuu, kaikki kääntyy hyväksi. Kun vastoinkäyminen iskee, kaivamme tiedon sisältämme ja kehitämme keinoja, joiden avulla selviämme. Toiset itkevät, toiset kehittävät tilalle muuta, toiset unohtavat. Mikään keino ei ole väärä, eikä huonompi kuin toinen. Tärkeää on kuitenkin muistaa, että tapahtuneet antavat meille mahdollisuuden uusiin tapahtumiin, jotka voivat olla parempaa kuin vastoinkäyminen. Tarkoitan sitä, että ehkäpä ilman vastoinkäymistä ei tapahdu jotain hyvää tai emme osaa nauttia jostain hyvästä.\nTunnisteet: elämä itsen kanssa, murehtiminen, ongelmat, pettyminen, sattuma\nTiedätkö, ne päivät, jotka ovat kaikin puolin ihania, loppuvat harmillisen usein kurjasti. Muistoissa ne päivät välkehtivät surullisen kuuluisina osoituksina huolimattomuudesta tai tietämättömyydestä. Niinä päivinä olisi voinut toimia toisin.\nMinun lähes täydellinen päiväni perheeni kanssa shoppailemassa päättyi siihen, että yksi ostoskassi ostoksineen on hävinnyt. Toivon syvästi, että ihmisen epäitsekkyys ja hyvyys osoittavat olemassaolonsa huomenna, kun soitan kauppakeskukseen ja kyselen kadonneita aarteita.\n//Edit, kauppakassi löytyi! :)\nJos valitsemme ja teemme asioita, jotka kiinnostavat meitä, päädymme vääjäämättä tilanteeseen, jossa olemme onnellisia.\nOn tosin yksi mutta. Emme voi lisätä samaan keittoon kaikkea, kuten karkkia, valkosipulia, palsternakkaa ja täytekeksejä. Keitosta tulisi kammottavaa. Meidän onkin valittava meitä kiinostavia asioita sopivassa suhteessa. Ja kuten keittoonkin on lisättävä lihaliemikuutio, joka pelkästään maistuu kamalalta, elämään on valittava sellaistakin, mikä ei juuri sillä hetkellä tunnu hyvältä. Näin saadaan tasapainoinen ja maukas lopputulos.\nTunnisteet: elämä itsen kanssa, itsen kehittäminen, pysähtyminen, päätökset, sitku, tuleva\nKlubeilla ja tanssilavoilla tanssiminen on loistavaa hyötyliikuntaa ja mukavaa ekstraa arkeen. Jos väität, ettet osaa tanssia, annan sinulle muutaman vinkin:\n1. Laita jalkaan hyvät kengät ja päälle vaatteet, jotka eivät hiosta, ahdista, valu tai paljasta tanssiessa sellaisia ruumiinosia, joita et haluaisi paljastaa.\n2. Hanki itsellesi tanssiseuraa ja piiloudu sitä kautta ryhmään. Vilkkuvissa ja hämärissä valoissa ryhmän mukana kukaan ei huomaa, miten tanssit.\n3. Matki muita. Voit ottaa ensiaskeleet kotosalla musiikkivideoiden inspiroimana tai voit vilkuilla tositilanteessa viereisen huipputanssijan muuveja.\n4. Heittäydy. Jos mietit vain, näytätkö tyhmältä, et voi näyttää hyvältä. Rentoudu ja anna musiikin elää itsessäsi.\n5. Muista, että joku tanssii varmasti surkeammin kuin sinä. Et siis taatusti ole paikan naurunaihe. Sitä paitsi klubeilla ja tanssilavoilla on niin paljon ihmisiä (yleensä niin hilpeässä tunnelmassa), että kukaan ei muista, miten tanssit. Tai jos muistaa, tanssit hänen mielestään hyvin.\nP.s. Jos klubit ja tanssilavat eivät houkuttele, voit pitää privaattibailut omassa huoneessa lukittujen ovien takana. Sykemittari ranteessa ja hyvä mieli palkitsevat pienenkin keikuttelun jälkeen.\nOlet varmasti huomannut iltahämärät. Hiipuva valo, katulamppujen kajastus. Taivas on vaaleampi kuin maa.\nHämärtyvissä illoissa on sellainen oma tunnelmansa. Aluksi tuntuu kuin olisi ulkomailla. Sitten alkaa tuntua, ettei ole nähnytkään valoa. Toisaalta hyvällä tavalla; ainakin kevät tuntuu aina yhtä mukavalta.\nKun nyt kuitenkin pimeässä Suomessa asutaan, on hämäriä iltoja rakastettava. Ne ovat kutkuttavia, surullisia, toiveikkaita, ajatuksia ruokkivia, mielikuvitusta herätteleviä, rauhallisia ja rauhattomia. Sellaisina ne tulisi nähdä vielä helmikuussa.\nTunnisteet: arki, asenne, pysähtyminen\nTässä yhtenä päivänä olin todistajana eräässä todella rohkeassa ja tärkeässä teossa. Ihminen, joka aiheutti minulle peruskouluaikana pahaa oloa, tuli pyytämään anteeksi. Henkilö pyysi anteeksi käytöstään minua kohtaan ja myönsi, ettei hänellä ollut mitään henkilökohtaista minua vastaan.\nMinun kannaltani tunnustuksessa tärkeintä oli, etten ollutkaan niin kamala kuin luulin. Anteeksipyytäjän näkökulmasta olennaisinta oli varmasti omatunnon puhdistaminen - olihan asia vaivannut häntä jo pidemmän aikaa. Hänhän aiheutti epäreilulla käytöksellään peruskouluaikana pahaa myös itselleen. Teko osoitti, että anteeksipyytäjä välittää sittenkin itsestään ja sitä kautta minusta.\nEn usko, että vaikka opiskelemme jälleen samassa paikassa, minun ja tämän henkilön välit olisivat koskaan läheisemmät. Eikä niiden tarvitsekaan olla. Tärkeintä on, että me molemmat tiedämme, mitä on tapahtunut ja miksi. Voimme hyväksyä asian ja sen vaikutuksen peruskouluaikaamme. Lisäksi opimme toimimaan tulevaisuudessa niin kuin anteeksipyytäjä toimi: rehellisesti, rohkeasti ja itsemme sekä samalla muiden parasta ajatellen.\nTunnisteet: hyvinvointi, hyväksyminen, ihmisuhteet, minä muiden silmissä\nJoidenkin elämänvaiheiden läpi käyminen on kuin sipulin leikkaamista: itkuista, mutta lopputuloksen kannalta välttämätöntä. Jotta niistä elämänvaiheista voi selvitä, on muistettava muutama asia.\n1. Kuten sipuli muuttuu makeammaksi paistettaessa, myös hankala tilanne helpottuu, kun siihen tarttuu reippaalla asenteella. Vaikeat päätökset tai stressaava työmäärä eivät hoidu itsestään. Toimimattomuus pahentaa tilannetta, sillä se ei edistä mitään, vaan jättää meidät vellomaan ikävään vaiheeseen.\n2. Kliseinen sanonta "se, mikä ei tapa, vahvistaa" pitää paikkansa. (Välillä itsestäänselvyyksiä on toistettava, jotta niistä tulee totta.) Kun vaikeasta tilanteesta selviää, sellaisia on helpompaa käsitellä tulevaisuudessa. Käsittely ei ehkä ole helpompaa tunnetasolla, mutta käytännössä kyllä. Parisuhteen päättyminen ei välttämättä tunnu seuraavalla kerralla yhtään sen mukavammalta kuin ensimmäisellä, mutta aiempi kokemus asian yli pääsemisestä auttaa toimimaan tilanteessa.\n3. Vaikeissa tilanteissa on parasta toimia niin, miten itsestä tuntuu parhaalta. Usein paras ratkaisu tai toimintatapa on meissä itsessämme, mutta sen etsiminen vaatii rohkeutta unohtaa järkiperustelut. Sipulin kerrokset vähenevät kuorittaessa. Samalla tavalla voidaan ajatella ratkaisusta itsessä: totuus löytyy useiden kerroksien alta.\n4. Toisaalta on hyvä muistaa, että sipulin haju lievenee ja vaikea vaihe menee vääjäämättä ohi ajan kanssa. Taas kliseistä, mutta totta. Eksän pystyy kohtaamaan ajan kuluessa ilman negatiivisia tunteita ja läheisen kuoleman aiheuttama tuska helpottaa. Take your time.\nTunnisteet: myönteinen ajattelu, ongelmat, pettyminen\nMitään ei pidä tehdä. Jos teemme jotain, koska meidän pitää, emme tee sitä aidosti ja oikeasti. Sitä paitsi ihmisillä on taipumus huomata, jos toimimme epäaidosti.\nOlkoon esimerkkinä ravintolaillallinen. Tarjoilija oli minulle kohtelias, koska hänen pitää olla sellainen. Kohteliaisuuden takaa loisti teennäisyys, eikä hymy yltänyt silmiin asti. Jos tarjoilija olisi suhtautunut kohteliaisuuteen minä saan -asenteella, hänen ei olisi pitänyt mitään - ei omasta mielestään, eikä minunkaan mielestäni.\nKun toimimme aidosti ja suhtaudumme asioihin oikeasti minä saan -asenteella, meidän ei tarvitse esittää muuta kuin olemme. Samalla osoitamme kunnioittavamme sekä omaa itseämme että toisen ihmisen kykyä huomata teennäisyys.\nTunnisteet: asenne, itsen kehittäminen, minä muiden silmissä


Rahkamuija: heinäkuuta 2015\nLoma, se on jo niin lähellä!\nMä olisin jo aivan valmis. Nimittäin valmis jäämään lomalle ja lähtemään Åreen. Ensin mainittuun on nyt tarkalleen 22,5 tuntia aikaa ja jälkimmäiseenkin vain neljä vuorokautta. Voisin kuvitella olevani jokseenkin raivostuttavaa seuraa näinä aikoina, koska ilmoitan jatkuvasti kanssaihmisille kuinka monta tuntia on loman alkuun.\nTunnit lomaan vähenee ja samoin myös tukka koki eilen radikaalin vähentymisen. Koen olevani lyhyttukkaista ihmistyyppiä, eikä pidemmät hiukset oikein koskaan tuntunut omalta. Tukasta tuli täydellinen! (Koska tämä kuva on mustavalkoinen, kaikki muutkin on, ettei niille tule riitaa!)\nMutta vielä ennen Årea on luvassa MikroRatareisi! Viime viikon perjantaina MikroRatareidestä oli juttu Kangasalan sanomissa ja se on lukaistavissa täältä. Olis aivan huippua, että just sää tulisit sunnuntaina ajeleen Kangasalle karting-radalle polkupyörällä. Kaikki pyörät käy (itse ajan varmaan Ponilla) ja osallistuminen maksaa kaksi euroa. Joten nyt ei ole yhtään tekosyitä olla tulematta, tämä on kesän leppoisin ja hauskin pyöräilytapahtuma! Tsekkaa lisätiedot täältä. Ennakkoon ilmottautuneita on jo yli 30, joten yksin ei tarvitse ajaa!\nNäin hienoa siellä on, mutkainen ja kiva pikkurata!\nAlunperin me suunniteltiin, että lähdetään ajamaan Åreen tiistaina tosi aikaisin, mutta nyt aikataulu on vaihtunut siihen, että lähdetään jo maanantai-iltana ja ollaan matkalla yötä jossain. Ajettavaa on paljon, joten se on ihan kivakin jakaa kahteen pätkään. Jos hurautettaisiin lautalla Vaasasta Uumajaan, olisi reissu lyhyempi, mutta vähän liian kallis meidän makuun.\nOstin uuden suojatakin, nyt kelpaa koheltaa alamäessä!\nÅressa meitä odottaa mökki (190 e/viikko!!?!) ja siellä sitten hengaillaan vajaan viikon verran. Ajellaan alamäkeä ja leikitään ruotsalaisia. Rahkaäijä varsinkin lupasi puhua tosi paljon ruotsia. ;) Ihan älyttömän hullun mahtavan siistiä lähteä, koska ihan hirveesti ei olla päästy reissaamaan. Olen jo melkein tottunut siihen, että Rahkaäijä yrittäjänä voi reissata tällain 2,5 vuoden välein. Viimeksi oltiin vähän kauempana eli Kaliforniassa, mutta Åren seikkailu on epäilemättä varmasti yhtä mahtava!\nUusi pitkähihainen ajopaitakin piti toki hankkia. Åreskutan-tunturin huipulla on muuten lunta, että pitäiskö ottaa nastarenkaat mukaan?\nNyt kaikki vaan miettii, että näinkö me vaan voidaan hylätä meidän karvaiset ystävät ja lähteä itse rilluttelemaan. Ei suinkaan! Mun reissuun lähdön ehto oli, että joku muuttaa tänne kissojen kanssa koko ajaksi, koska ainakin Leokon pää menisi aivan sekaisin, jos se ei saisi viikkon kieppua jonkun olkapäällä ja purra nenää. Kissoille onkin tulossa hoitaja ja nyt voin huojentunein mielin lähteä matkaan. Paitsi että varmaan väännän itkua kun pitäisi lähteä ja jättää Leksat kotiin. Nyyh!\nHei älä sure, meille tulee hyvä hoitaja ja me pidetään toisistammekin huoli!\nTällaisia suunnitelmia mulla on siis seuraavaksi pariksi viikoksi. Kuten varmaan jo sanoin, en malta odottaa, että huominen työpäivä on ohi ja pääsen lomalaitumille. Tulee ehkä paras kesäloma koskaan!\nLähettänyt Rahkamuija klo 22.03\nRahkamuijan asuntomessu-spesiaali 2015\nNyt seuraa jo perinteeksi muodostunut Rahkamuijan katsaus kesän asuntomessutarjontaan. Jälleen tänä vuonna Rahkaäijä ehdottomasti kieltäytyi lähtemästä mukaan ja edellisvuoden seuralainen lykkäs juuri uuden ihmisen maailman, joten taas oli keksittävä joku, jonka käsin voin luottaa kameran messujen ajaksi. Niinpä kaappasin autoon kaverini Niinan ja Tampereen tytöt lähti vähän isolle kylälle!\nKesä-Poni kävi Vantaalla!\nJoskus ihmisellä tulee sellaisia hetkiä, että käydään läpi kaikki pohjamudat ja syytetään itseä rankasti kaikista tehdyistä virheistä. Viimeisen vuoden aikana olen viettänyt lukemattomia unettomia öitä, koska viime kesänä olin tyhmä. Jyväskylän asuntomessuille mennessä maksoin kymmenen euron pysäköintimaksun, jonka olisin voinut välttää pienellä etukäteistutkimuksella, koska vieressä oli ilmainen Prisman parkki. Koskaan en tee enää samaa mokaa ja nyt vietiin auto Kivistön Siwan viereisen grillin pihaan (vink vink) ja otettiin peräkontista pyörät ja polkaistiin parin kilometrin päähän messuille. Todella hyvä järjestely ja nyt voin kiittää itseäni koko vuoden, kun 9 euroa säästyi!\n3D-tulostimella voi tehdä mitä vaan. Kuten ton oranssin taideköntin. Voisinkohan tulostaa lisää polkupyöriä?\nHeti ensimmäisessä asunnossa nähtiin Ensitreffit alttarilla -tähti ja se olikin suunnilleen kiinnostavinta ensimmäisessä viidessä asunnossa. No okei, pyöräilyihmisiä varten ajatellut jutut oli ihan jänniä. Työmatkapyöräily kasvattaa koko ajan suosiotaan ja sen on varmaan pakko näkyä asumisessakin.\nEi tuu kura kämppään, kun tässä vähän huuhtasee.\nTollasia pystypyörätelineitä oli useammassakin talossa. Ei tartte ressata mahtuuko läskipyörän rengas telineeseen. Mutta ihan en hiffannut miten pyörän saisi fiksusti lukittua tuohon kiinni.\nIhan kun meidän alakerrasta! Paitsi vähemmän pyöriä ja kukkia ei yleensä tarvi renkaan vaihdossa.\nHeti kierroksen alkupuolella oli messujen sykähdyttävin kohde, eli kasarikoti, jonka Vantaan kaupunginmuseo oli sisustanut 80-luvun tunnelmaan. Siellä pääsi myös vähän paremmin eläytymään tunnelmaan, kun sai vetää aidot kasarikuteet päälle. Paluu 2010-luvulle oli karu, 80-luku selkeästi puki meitä!\nTässä Niina esittelee tyylikästä asuaan, jolla voi lähteä vaikka baariin laulamaan karaokea! Itse valitsin hieman sporttisemman lookin, joka saattaisi vedota esimerkisi tunnettuun artistiin nimeltä Stig.\nVielä hieman aamupalaa ja domino-peliä ennen karaoke-iltaa! Niinan puuro näyttää hieman kuivalta, loraus punaista maitoa voisi auttaa!\nTuttuun tapaan asuntomessuilla oli vaikka mitä kojua, arvontaa ja tyrkyttäjää ja tarjousta niin ikkunaremontista kuin kosteusmittauksesta olisi saanut vaikka samantien! Ikkunaremontti ei kuitenkaan ole yhtään niin hauska kuin tuollainen kiipeilyteline ja sellaisen saisi noilla varusteilla kotiin kolmella tonnilla. Yhtä paljon kuin koko meidän autotallisali.\nVäistäkääs lapset, Rahkamuija tulee nyt vähän kokeileen!\nKeli oli tuttuun tapaan hieman epävakaa, joten väkeä ei ollut liikkellä yhtään niin paljon kuin viime kesänä ja kämppiä mahtui ihan hyvin katsomaan. Toki aina kun yritti ottaa jostain kuvaa, kameran eteen ilmestyi kuin tyhjästä ihminen.\nHaluaisinko mää olohuoneen seinälle sekakäyttäjän näköisen zombilapsen, ylipainoisia apinoita ja raakoja banaaneita? Ootas, mietin hetken. En.\nKiihkeetä tunnelmaa tarjolla joka ilta, ainakin makuuhuoneen seinällä, jos ei muuta.\n"Kattokaa, mulla jäi tän talon jälkeen rahaa vielä autoonkin, niin en tarvii mitään pyörätelineitä pihaan."\nErääseen makuuhuoneeseen johtanut kirjastoaula herätti suurta omistamisen halua.\nHuonosti sisustettu vessa, ei ollut muuta kuin pönttö. (Kuva lavastettu, ihan tiedoks vaan!)\nSuperhieno maitokannu! Esillä oli muitakin Room21-kaupan juttuja ja onneks en juuri ole sisustuskrääsän perään, muuten varmaan ostaisin koko nettikaupan tyhjäksi.\nRahkaäijää sen verran kuitenkin kiinnosti messut, että se pyysi lähettämään kuvan kaikista kotikuntosaleista mitä bongaan. Viime vuonna tuntu olevan muotia, että jonkinlaista kahvakuulaa tai kuntopyörää oli joka toisessa kämpässä, mutta tänä vuonna on ilmeisesti toiset harrastukset. Yksi kuntosaliyritelmä bongattiin ja sekin oli suoraan jättimäisen porealtaan välittömässä läheisyydessä niin mää ainakin menisin mielummin sinne porealtaaseen kun riuhtoon koko 30 kilon pakkaa ylätaljaan.\nNiina ottaa vähän tuntumaa saliin. Tuli varmaan uudet salienkat!\nErään työhuoneen sisustus. Tästä mää tykkäsin, todella monikäyttöinen ja hyvä idea!\nHiljalleen kaikki olohuoneet ja vessan kaakelit alkoi näyttään ihan samalta ja puolen välin jälkeen alettiin skippaanaan monista taloista yläkerrat, jotka nekin oli kaikki ihan samanlaisia. Mää haluisin sellaset asuntomessut, joissa on vaan yksikerroksisia koteja, koska se rappusten ravaaminen on tosi raastavaa ja sitten vielä kaikki jää pällisteleen niihin rappusiin jotain ja ahdasta tulee.\nTää pirtinpöytä mulle heti!\nKarvaisen väen ruokapöytä.\nEräässä talon esittelytekstissä oikein mainittiin, että perheeseen kuuluu kaksi kissaa ja me hullut kissanaiset oikein odotettiin miten se tulee näkymään asunnossa. Ei muuten mitenkään. Hiekkalaatikkojakaan ei ollut missään edes näön vuoksi ja pöydillä olleet lasikoristeet ei kauaa ehjänä pysy. Uskoisin, että kissakodista voisi saada aivan asuntomessukelpoisen tyylikkäillä hiekkalaatikonpiilotusratkaisuilla, katon rajassa olevilla kiipeilytasoilla ja ulkohäkillä.\n"Hei mää keksin, tehdään sellanen valaisin, jossa on lamput seipäiden päässä ihan miten sattuu ja pyydetään siitä ainakin kaks tonnia, koska se on niin desing."\n"Hei mää keksin, tehdään sellanen lamppu, jossa on oransseja virvontahöyheniä ja pyydetään siitä ainakin kolme tonnia, koska kaikki rakastaa pääsiäistä."\nAvokado, aivan selvästi! Avokadotuoli!\nEniten innostuin monista lasten huoneista, jotka oli värikkäästi ja leikkisästi sisustettu, eikä mitään tylsää valkosta ja harmaata, niinku muu talosta yleensä. Toisissa taloissa oli kyllä niin ankeita lastenhuoneita, että sääliksi käy niitä lapsosia, jotka joutuu meneen sinne beigen väriseen huoneeseen leikkiin yhdellä lelulla, ettei vaan mee fengshui sotkuun.\nHei oikeesti, määkin haluan tällasen majan!\nNyt löyty talo, mihin mulla vois olla rahaa! Harmi kun se oli jo myyty. :(\nNeljä tuntia jaksettiin arvostella muiden asumuksia ja sitten olikin aika painua omaan kotiin, joka on tietenkin aivan täydellinen. Jotenkin viime vuonna säväytti messut enemmän ja taas kerran kaikki talot näytti ihan samalta, mutta katotaan vaan kun tulee ensi vuoden heinäkuu, niin mää oon Seinäjoella taas koeistumassa messutalojen pönttöjä!\nAsioita, joita ei olisi ilman Rahkamuija-blogia\nSe on kuulkaas sellanen juttu, että Rahkamuija-blogi täyttää tänään tasan kolme (3) vuotta!\nMeidän perheen synttäriposeeraus. Rahkaäijä yrittää selkeesti kuikuilla mun kavioiden väliin!\nToukokuusta lähtien tähtäsin siihen, että kolmivuotispäivänä voin kirjottaa 500. postauksen. Ei ollut kovin helppoo osua tähän! Meinasi mennä ihan pieleen, kun eilen oli koossa vasta 498 bloggausta, mutta onneksi sain Rahkaäijän huijattua vierailevaksi kirjoittajaksi. Synttärien kunniaksi päätin listata asioita, joita ei olisi ilman blogiani, niin yhteiskunnallisella kuin henkilökohtaisella tasolla. Äkkiä voisi arvata, että hupsu nettipäiväkirja ei paljon liikauta universumin järjestystä, mutta kun tarkemmin funtsii, ehkä sittenkin. Ei sitä tiedä vaikka Pluto olisi vielä planeetta, Yhdysvaltojen presidenttinä häärisi itse Arska ja Kreikan valtionvelat olisi maksettu, jos Rahkamuija ei olisi olemassa. Okei okei, nyt oli vähän liioittelin, Arskahan ei voi päästä presidentiksi, koska ei ole syntynyt Jenkeissä.\n1. Anni 24 vuotta Tampereelta olisi vain ihan tavallinen Anni ilman Rahkamuija-lisänimeä. Samoin Rahkaäijä olisi ihan vaan Lauri. Anni ja Lauri, ei yhtään Rahkamuija ja Rahkaäijä.\n2. Tuntisin todella monta ihmistä vähemmän. Mulla olisi ainakin 32 Facebook-kaveria vähemmän ja monta kaveria ja pari ystävääkin olisi jäänyt saamatta.\nVuohensilta ja Tikka. Piirsin tämän eräälle Tikalle, johon olen tutustunut blogin kautta. Tai itse asiassa meillä on jo paljon pidempi yhteinen tausta, koska ollaan asuttu samassa soluasunnossa. Ei kylläkään samaan aikaan, ehdin muuttaa pois juuri kuukautta ennen kuin neiti Tikka muutti asuntoon. Oli varsin hauskaa, kun tajuttiin tämä yhteensattuma.\n3. Olisin käyttänyt blogin kirjoittamiseen kuluneet noin 750 tuntia (500x1,5h, joka on alakanttiin arvioitu keskimääräinen aika yhden postauksen tekemiseen) johonkin aivan muuhun. 750 tuntia tekee muuten pyöreesti 31 päivää. Kuukaudessa varmaan tekis maailmanympärysmatkan? Tai jos olisin reenannut koko tuon ajan hauista, aurinko olisi jo pimentynyt, kun mun hauis olisi niin megalomaaninen.\n4. Ratareisi-tapahtumaa ei olisi olemassa ja sen sijaan vaikka kuinka moni olisi saattanut hukkua juhannuksena. Että ihmishenkiähän tässä on pelastettu!\n5. Rahvelo-pyörää ei olisi olemassa. Olisi ehkä vain joku tylsä Cervelo. Ei kun hetkinen, eihän mulla olisi sellaseen pelimerkkejä. Varmaan jollain Yosemitella polkisin maantien laitaa.\n6. Rahkaäijä tuskin olisi kilpaillut triathlonissa tai kokeillu Ameriikanmeren dieettiä.\n7. Multakin olisi moni älyttömyys jäänyt tekemättä. En esimerkiksi tietäisi sovellunko moottoripyöräpoliisiksi tai voittaisinko Vesa Keskisen kaverin maastavedossa. Myös Extreme Run viime keväänä olisi jäänyt juoksematta. Myöskään leuatusta ei olisi lanseerattu!\nNoiltakin turisteilta olisi jäänyt leuatus näkemättä Las Vegasissa. Oli varmasti tuon miehen loman kohokohta!\n8. Monia asioita olisi jäänyt saamatta, kuten yhteensä kakssataa Iltalehden kuvauspalkkioita (meiltä kysyttiin, miksi me syödään rahkaa), 15 euron edestä rahkoja ja juustoja Arlalta, TEHO Sportin huppari ja pipo ja runsaasti urheilujuomaa. Ei voi tietää vaikka Iltiksen pari hunttia olisi ollut ratkaisevassa asemassa, kun jossain kuussa ollaan raavittu viimeisiä senttejä vuokraan. Eli ilman blogia olisimme takuulla asunnottomia ja nukkuisimme Hervannassa puiston penkin alla.\nKisu ry:n kalenterista vuoden 2015 tammikuu.\n9. Rahkaäijän vaimo ei olisi kalenterityttö ja kaikki tyttökisut eivät olisi kuolanneet tämän vuoden tammikuussa Leokon perään. Lisäksi FitBody-lehti olisi joutunut keksimään jonkun turhan täytejutun siihen kohtaan, missä meikä poseerasi. (Lehteä muuten säilytetään meillä vessan laatikossa. Älä kysy miksi, en tiedä.)\nFitBody joulukuu 2013.\n10. Leoko ja Leo eivät olis maankuuluja blogikissoja, joille sataa rakkauskirjeitä nartuilta ympäri maailman. Epäilen, että blogilla saattaa olla myös joku hämärä yhteys Leoko-kissan nimeen. Kai sekin oli sellainen päähänpisto, joka "olis kyllä tosi hauska juttu blogissa".\n11. Kanssaihmiset olivat voineet tehdä huikeita innovaatioita sinä aikana, mikä on mennyt kommenttien kirjoittamiseen. (Lukemisesta nyt puhumattakaan!) Voi olla, että esimerkiksi parantava lääke AIDSiin on jäänyt kehittämättä, koska joku onkin päättänyt lähettää Rahkamuijalle kommentin lääketieellisen tutkimuksen sijaan. Kommentteja on muuten tullut yli 3000 kappaletta ja jos yhden kommentin kirjoittamiseen on mennyt minuutti, blogin kommenttiboksin äärellä on vietetty yhteensä yli kaksi vuorokautta.\n12. Maailma olisi paljon harmaampi, tylsempi ja Paint-kuvattomampi paikka. Tai no ainakin Paint-kuvattomampi!\nKuten kaikki huomaamme, eräs sunnuntai-päivä kolme vuotta sitten muutti maailmaa pysyvästi, eikä tästä ole paluuta! Tahdon nöyrästi pyöräilykypärä kourassa kiittää ihan jokaista lukijaa ja kommentin tai sähköpostin lähettäjää ja muutenkin kaikkia hyviä tyyppejä! En malta odottaa mitä kaikkea ollaan saatu aikaan siihen mennessä, kun kasassa on tuhat postausta! Kiitos!\nLähettänyt Rahkamuija klo 17.26\nBlogilomittaja Rahkaäijän kohupaljastus: "Rahkaväki skippaa jalkapäivät"\nRahkamuija on tämän päivän lomalla. Mutta ei hätää, sillä välin kansaa viihdyttää Rahkaäijä. Kyllä luit otsikon oikein, Rahkaväellä ei ole treenikalenterissa ollut pitkään aikaan yhtäkään jalkapäivää ja seuraava kysymys onkin varmaan miten Rahkamuija kyykkää tai vetää lähestulkoon joka toisessa kuvassa mitä blogista löytyy? Siitä huolimatta, että jalkapäivät kuulemma skipataan kokonaan?\nNiin jalkapäivät, nuo tarunhohtoiset koitokset, joista kuulee talvisotaan ja -95-vuoden lätkämestaruuteen verrattavia sankaritarinoita. Aluksi tehdään kyykkyä, jalkaprässiä, suorinjaloinmaastavetoa, askelkyykkyjä, lantionojennusta. Joiden jälkeen alkaa vasta varsinainen pumppailu vipuvarsilaitteissa, joissa taotaan joka lihas erikseen kolmesta eri kulmasta kolmella 20 toiston sarjalla. Tämän kahden tunnin masokistisen rituaa... siis treenin jälkeen sitten mennään kauhun sekaisin tuntein odottelemaan kotiin koko loppuviikon kestäviä lihaskipuja. Niin ja ensi viikolla sitten taas uudestaan.\nKuulostaa varmasti tutulta, jos ei omasta elämästä niin sitten Facebookista tai jostain blogista. Itse olen saanut/joutunut kuulemaan näitä sankaritaruja ihan tarpeeksi ja olen päättänyt johdattaa eksyneet lampaat takaisin kyykkyhäkkiin harhailemasta reidenloitontajakoneen läheisyydestä.\n"Siis kyykkäämään, kyykkäämään, joka aamu sännätään"\nMeidän treeniohjelmaamme eivät tosiaan jalkapäivät kuulu. Syynä tähän on se, että Rahkaväki treenaa, yleensä lähinnä aloittelijoille jos heillekkään suositellulla, yksijakoisella harjoitusohjelmalla, jossa tehdään joka päivä harjoitteita kaikille lihasryhmille. Tietenkin liikkeet ja sarjat vähän vaihtelevat päivästä, viikosta ja kuukaudesta toiseen, mutta joka salipäivänä niin jalat kuin yläkroppakin saavat treeniä. Rahkaväki on treenannut nyt pääsääntöisesti yksijakoisilla ohjelmilla noin vuoden päivät ja tulosta on tullut ihan mukavasti, vaikka treeniä vuosia on jo molemmilla takana ihan tarpeeksi. Lisäksi 1-jakoinen on monessa elämän tilanteessa käytännöllisempi kuin useampi jakoiset ohjelmat.\n"Ja kun päivä on ohi niin lisää kyykätään"\nVaroitus! Alla oleva teksti on käsittelee voimaharjoittelua, eikä se juuri sisällä huumoria tai muita aiheita koskevaa sisältöä. Jos et koe voimaharjoittelua mielenkiintoiseksi tai et tykkää muuten Rahkaäijän ajatuksen kulusta, voit jäädä odottamaan Rahkamuijan paluuta.\nJos verrataan aluksi itse treenin ja tulosten kannalta yksijakoista vaikka siihen 4-jakoiseen, jossa moni tekee vain sen yhden jalkapäivän viikossa. Tulokset mitä treeniltä odotetaan tietenkin vaihtelevat vähän, mutta hirveän pieleen ei mene kun todetaan, että yleensä halutaan lisää voimaa ja lihasmassaa.\n"Tahdon olla kyykyssä aina sekä maanantaina, tiistaina, keskiviikkona ja torstaina"\nLihaskasvun kannalta treenin tärkein muuttuja on treenivolyymi, eli treenissä lihaksen tekemä kokonaistyö, eli ihan suoraan paino*toistot*sarjat. Yksijakoisella ohjelmalla voit tehdä kyykkyä vaikka kolmena päivänä viikossa 5x5. Tästä tulee yhteensä 15x5 mikä on esimerkiksi sadalla kilolla 15 000kg. Jos sama henkilö yrittäisi tehdä yhtenä päivänä nuo kaikki 15 sarjaa kyykkyä pitäisi käytetystä painosta tinkiä varmasti reilusti ja silloinkin lopputulos ei välttämättä olisi kovin mielekäs treeni. Niin ja tietenkin tähän päälle kaikki maastavedot ja muut mahdolliset jalkaliikkeet. Osittain tämän takia sitten käytetäänkin niitä eristäviä liikkeitä isojen liikkeiden sijasta. Tällöin ei saavutetaan kuitenkaan yleensä samaa lihaskohtaista viikkovolyymiä, koska eristävät liikkeet harjoittavat vain yhtä lihasta kerrallaan.\nToinen 1-jakoisen ohjelman etu on voimaharjoitteluun liittyvä taitonäkökulma. Jos et tee voimaharjoitteluasi jotain tiettyä urheilulajia varten, vaan ihan vain voimaharjoittelun itsensä takia tai vaikkapa voimanostoa varten, usein tavoitteena on mahdollisimman suuri tulos jossain yksittäisessä liikkeessä, kuten kyykyssä, tai mahdollisimman suuri yhteistulos. Tällöin puhtaan lihasvoiman lisäksi tuloksiisi vaikuttaa myös taito, eli se kuinka hyvä olet kyykkäämään. Taito kyykätä on ihan kuin mikä tahansa muukin taito ja se kehittyy kyykkäämäällä, mitä useammin ja enemmän sen parempi. Eli kun kyykkäät useamman kerran viikossa tulet paremmaksi kyykkääjäksi.\nLisäksi jos halutaan mahdollisimman nopeaa lihaskasvua kannattaa tiedostaa, että lihas kasvaa vain noin 48 tuntia harjoituksen jälkeen, ja tämä pätee vaikka se lihas olisi kipeä 5 päivää treenin jälkeen. Tällöin treenaamalla 3 kertaa viikossa koko kroppa, voi patti kasvaa miltei keskeytyksettä. Lihaskasvun lisäksi jatkuva koko kropan rasittaminen ja raskaat moninivelliikkeet kuluttavat huomattavasti enemmän energiaa kuin eristävien pikkuliikkeiden pumppailu useamman kerran viikossa.\nIsot raudat = isot annokset\nEristävien liikkeiden hylkääminen aiheuttaa tietenkin kauhua ja pelkotiloja monissa. Vaikka tosin yksijakoisessallakin ohjelmalla treenatessakin voit ihan hyvin tehdä eristäviä liikkeitä, vahvistaaksesi heikkouksiasi. Eli jos esimerkikisi hauiksesi eivät miellytä voit ihan hyvin tehdä hauiskääntöjä pari sarjaa joka treenin päälle. Et vaan voi tehdä joka lihaksellesi eristäviä harjoitteita, mutta toisaalta miksi pitäisi? Tietenkin jos tuntuu siltä, että koko kroppasi on yhtä suurta heikkoutta, mutta toisaalta eikö tällöin kannattaisi tehdä juuri niitä koko kropan liikkeitä kuten kyykkyä?\nUseammin treenaaminen ei kuitenkaa tee ihmeitä verrattuna muihin treenijakoihin ja varsinkin pitkän ajan kuluessa lopputulos tuppaa olemaan melko sama eri treenitavoilla, mutta varsinkin aloittelijat saavat yksijakoisella ohjelmalla nopeampaa kehitystä aikaiseksi ja edistyneempien treenaajien on helpompi lisätä kokonaisvolyymiä.\nLisäksi 1-jakoisella ohjelmalla on pari hyvää käytännön etua monijakoisiin verrattuna. Omasta mielestä paras puoli yksijakoisessa ohjelmassa on se, etteivät jalat tai muutkaan lihakset ole juuri ikinä kipeät tai kovin väsyneen oloiset. Tämä johtuu osittain pienemmästä treenikohtaisesta volyymistä, mutta myös siitä, että kun treenaat vaikka niitä jalkoja kolmesti tai useammin viikossa ne tottuvat treeniin ja eivät tule enää kipeäksi.\nLihaskivuilta välttyminen on erityisen mukavaa jos sinulla on raudan nostelun lisäksi muita harrastuksia. Perinteisen jalkapäivän jälkeen 90 km pyörälenkki ei varmaan irtoisi kovin helpolla, mutta jos esim. kyykkäät joka toinen päivä ei treeniviikkoon tarvitse jättää mitään rampapäiviä vaan olet aina vähintään kohtuullisessa iskussa. Toinen hyvä puoli 1-jakoisessa on se, että jos et ehdi jonain viikkona kuin vaikka kahdesti salille, saavat silti kaikki lihaksesi kohtuullisesti treeniä. Kun taas esim. nelijakoisella jää puoli kroppaa treenaamatta.\n"En ehkä tänään ehdikkään salille kun mun pitää... ööö... tehdä semmonen koulujuttu tässä nyt"\n1-jakoista ohjelmaa suunnitellessa ja tehdessä täytyy pitää kuitenkin järki mukana. Esimerkiksi tekemällä 5 kertaa viikossa maksimipainoilla maastavetoa voi pyörätuoli olla lähempänä kuin kova maastavetotulos. Tämän takia kannattaa aloittaa käyttämällä jotain valmista ohjelmaa. Esimerkiksi Jason Blahan 5x5 ja Madcow 5x5 ovat hyviä ohjelmia, jos tavoitteena on hankkia mahdollisimman nopeasti paljon lihasmassaa ja voimaa. Lisäksi todella hitaita toistoja ja epäonnistuneita nostoja eli sitä failurea pitää välttää 1-jakoisella kuin ruttoa.\nMiksi sitten todella monet kovassa kunnossa olevat treenaavat 4 tai 5-jakoisilla ohjelmilla? Ensinnäkin eikö sillä ole enemmän väliä millä he ovat treenanneet päästäkseen todella siihen kuntoon? Usein useampi jakoisella on helpompi viimeistellä jotain yksityiskohtia jos kyse on jostain ulkonäköön keskittyvästä lajista. Eli kun peruslihasmassa on hankittu pysyy se kyllä yllä 4-jakoisellakin ihan hyvin, mutta yksityiskohtiin on ehkä helpompi kiinnittää huomiota. Tässä kohtaa kannattaa miettiä, että onko itsellä jo omasta mielestään tarpeeksi lihasmassaa ja onko paketti jotain hauiksen huippua vaille valmis? Lisäksi joku saattaa olla kovassa kunnossa ei treeniohjelmansa ansiosta, vaan siitä huolimatta.\nToinen mahdollinen syy monijakoisten suosioon on se, että miltei kaikki kehonrakentajat käyttävät niitä. Tosin miltei kaikki kehonrakentajat käyttävät myös vähän eri "lisäravinteita" kuin tavalliset kuntoilijat, eli ei välttämättä kannata kopioda kaikkea mitä lukee internetistä.\nSitten on tietenkin vielä se minkälaisesta treenistä sattuu pitämään. Jos tykkää pumppailla lihaksensa joka treenissä hirveään pumppiin ja keskittyä vaikka olkapäiden treenaamiseen oikeen huolella kannattaa jatkaa sillä monijakoisella treeniohjelmalla. Sillä jos et tykkää treenistäsi tuskin saavutat ikinä haluamiasisi tuloksia. Ja kovin monelle painojen nostelusta ei Suomessa makseta, eli huvin vuoksihan tätä tehdään. Meillä tykätään nostella joka päivä raskaita painoja, joten sitten kanssa nostellaan niitä.\nEli antaa kaikkien kukkien kukkia ja onhan siinäkin oma hohtonsa nilkuttaa ja valittaa kipeitä reisiään päivä tolkulla, on sitä meilläkin tehty. Mutta jos haluat säästää nilkuttamisen ja kipeän lonkan valittamisen vanhainkotiin on olemassa vaihtoehtoja.\nAnteeksi jos tämä ei kiinnostanut ketään, mutta tästä oli pakko päästä avautumaan kun kerrankin sain vapaat kädet kirjoittaa. Toivottavasti tämä kirjoitus pelastaa edes pari eksynyttä lammasta.\nLähettänyt Rahkamuija klo 21.37\nTänään oli perinteinen kaaosaamu, jollainen syntyy, kun Rahkaperhe koittaa pikaisella aikataululla lähteä jonnekin ja ottaa vielä pyörätkin mukaan. Sekasorto on taattu! Ei kuitenkaan myöhästytty ja juuri sovittuun aikaan oltiin Lamminpäässä, jossa meitä odotti kolme leidiä pyörineen. Rahkaäijä on sokerista ja se lähti kotoa hakemaan lisää vaatteita, mutta me muut lähdettiin vähän ottamaan lämpöä Lamminpään mäkiin. Homman nimi oli siis Maastomimmijengin kokoontuminen ja Rahkaäijä lupasi vetää meille tekniikkatuokio ja lenkin, koska vähän jotain maastopyöräilystä tietää.\n"Tämä on polkupyörä, tässä on kaksi (2) rengasta."\nKun Rahkaäijä sadetakkeineen viimein saapui paikalle, ei enää satanut ja tekniikkasunnuntai sai alkaa! Maastomimmejä on tällä hetkellä jo 12, mutta kesälomareissusta sun muista syistä johtuen paikalla oli neljä kimulia. Plus Rahkaäijä. Joka tykkää maastosta, että mimmeistä, joten läsnäolo oli juuri ja juuri hyväksyttävissä.\nMärät kivet ja juuret antoi pienen lisämausteen päivän pyöreretkelle. Tää mäki oli paljon raffimpi, miltä kuvassa näyttää, niin ei tullut ihan ajamalla ylös. Ainakaan vielä!\nAlkuun reenattiin ihan tasamaalla muun muassa ajoasentoa ja mutkia ja sitten lähdettiin rytyttään metsään. Lamminpää on siitä mukava paikka, että harjun päällä ja sen ympäristössä menee valtava määrä polkuja, joista suurin osa on varsin helppoja ja sopii monenlaiselle kuskille ja pyörälle. Aina kun osui kohdalle joku sopiva treenipaikka, pysähdyttiin ottaan tekniikkaa haltuun. Ajettiin ylämäkeä, alamäkeä, korkean juuren yli ja kivikossa. Ja kaikki sujui!\nRahkaäijä kertoo, kuinka tää kivikkomäki kannnattaa ajaa.\nSe on parasta, kun ensin joku hankala paikka jänskättää, mutta sitten rohkaistuu ja vaan ajaa, niin tulee huikea fiilis! Tosi paljon maastopyöräilyssä on kiinni omasta uskalluksesta (ainakin mulla) ja enemmän uskaltaa, kun osaa oikean tekniikan miten vaikka jyrkkä mäki lasketaan fiksusti. Ja toistoja vaan toiston perään, sillä se lähtee sujumaan. Tässä taannoin Sappeessa oli yks paha kivikkokohta, jota en ensin uskaltanut ajaa alas, mutta sitten vaan ajoin ja heti perään ainakin kolme kertaa, niin enää ei koskaan tarvitse jäädä nössöilemään mäen päälle, koska tiedän, että hallitsen kyllä homman. Mun mielestä melkein parasta mitä maastopyöräilystä voi saada, on itseluottamus. Huomaa, että voi vitsi, mää oonkin aika hyvä jo tässä ja menee tosi paljon paremmin kun viime kerralla! Onnistumisen elämyksiä, niitä on tarjolla ihan joka kerta, kun vähän uskaltaa haastaa itseään.\nSiinä olis maasturia josta valita, saisko olla vihreä, punainen vai sininen?\nVälillä paistoi aurinko ja pienen hetken vähän satoi, mutta ottaen viime aikojen kelit huomioon, sää oli oikein hyvä! Lamminpäässä oli paljon muitakin ulkoilijoita lähtenyt nauttiin heinäkuisesta sunnuntaista ja kerran meidän ohi viiletti kickbike, jota koira veti, joten vain mielikuvitus on rajana, kun lähdetään ulkoilemaan!\nVälipalaa oli tarjolla suoraa mättäästä.\nParin tunnin jälkeen rullailtiin takaisin Lamminpään ulkoilumajan parkkipaikalle. Kilometrejä ei varmaan kertynyt ihan hirveesti, mutta taitoa ja luottamusta omaan ajoon ja tekniikkaan toivottavasti sitäkin enemmän. Tällä kertaa porukassa oli mukana aloittelijaa ja kokenutta kuskia, mutta luulen, että kaikille jäi ainakin jotain käteen Rahkaäijän tekniikkapläjäyksestä. Mä tiedän ainakin mitä kannattaa treenata ja se on mutka-ajo!\nPäivän mimmijengi. Värisilmääni hyväilee se, että oranssi takki on punaisen ja keltaisen välissä!\nMaastomimmijengin päätavoite on SappeeMTB syyskuun ekana lauantaina ja sinne lähdetään porukalla fiilisteleen maastopyöräilyn ihanuutta. Jengiin saa liittyä mukaan, jos naisenergia ja yhteislenkit kiinnostaa! Sähköpostia vaan mulle, niin pääsee mukaan! Tai itseasiassa löytyy Facebookista nimellä Maastomimmijengi, niin ryhmään vaan rohkeesti liittymispyyntöä.\nJa sitten vähän lomasuunnitelmia! Parin viikon päästä mulla alkaa kesäloma osa kolme ja meillon ihan huikeita suunnitelmia loman pään menoksi. No ensinnäkin on MikroRatareisi, (jonne toivon aivan kaikkien tulevan!) mutta sitten sen jälkeen meillä on tarkoituksena lyödä pyörät ja muutenkin puoli omaisuutta autoon ja lähteä pienelle road tripille! Just kuuntelin jostain, että tällai laman aikana suomalaiset matkustaa vaan Ruotsiin ja Viroon ja me ollaan ihan laumasieluja, koska ajetaan Ruotsin Åreen, jossa on pohjoismaiden suurin bike park. Mites noi maisemat?\nOon jo nyt aivan fiiliksissä ja lasken suunnilleen tunteja siihen, että päästään lähtemään.Sen lisäksi, että tarjolla on alamäkiä, luvassa on ilmeisesti myös voimailua. Sovittiin jo yhden norjalaisen voimanostoseuran kanssa, että mennään heittään reenit niiden kellarisalille, kun siellä päin pyöritään. Vad roligt?!\nHei ruotsalaiset, olkaa valmiina, mä ja mun tankokukkanen tullaan kohta kylään! Tankokukkanen, oikeesti ehkä maailman ilahduttavin keksintö!\nLähettänyt Rahkamuija klo 18.13\nEi kai kannata mennä uimaan ukkosella, ei se kannata\nNyt kesällä oon treenannut kolmesti viikolla salilla. Se on ihan sopivasti. Lisäksi hengailen salilla myös sillon, kun Rahkaäijä on siellä. Ja se on usein siellä, viis kertaa viikossa.\nTuli kunnon ukkoskuuro mun reenin kunniaksi.\nJoskus keväällä funtsin, että omalla salilla reenaan kesällä sitten aina vaan bikinit päällä, kun koko ajan on niin kuuma. Tänään(kään) en päässyt reenaan bikineissä. Kyllä ne bikinitkyykkykelit vielä tulee. Kuulemma elokuun alussa, kun mulla on lomaa!\nKeneltä voin hakea korvauksia, jos tällainen jättirae aiheuttaa sokeutumisen, pälvikaljun, postraumaattisen oireyhtymän ja konkurssin?\nKaiken lisäksi huomattiin, että meidän salin katto vuotaa just mavepaikan kohdalta. Sen voi ehkä paikata jesarilla?\nKatossa reikä, eikä!\nMutta ei ketään hei kiinnosta kesäsää, maastaveto sen sijaan kiinnostaa kaikkia! Vetelin tänään maasta ja vika sarja oli 1x125 kiloa, mutta eihän se taas menny kuin elokuvissa. (Onkohan maastavedosta muuten tehty useita elokuvia?) Edelliset sarjat nousi tosi reippaasti, mutta vikaan ykköseen kadotin ajatuksen täysin, kun aloin haaveilemaan jotain ihan muuta ja rauta jäi lattiaan. Toisella yrityksellä parempi onni!\nMun uutta suosikkisalimusiikkia on muuten ruotsalainen bändi nimeltä Sabaton, joka soi tossa ekassa maveyritelmässä. En kuuntelis kyllä muuten, mutta kirkkokuorot ja muutenkin överin mahtipontinen sankarihevi vaan jotenkin sopii Rautis Gymille.\nViikon kyykkykikkailut. Kerta viikossa riittää, tulee meinaan persus kipeeks!\nToisinaan mulla on ollut kyykyssä vähän ongelmaa, että polvet painuu sisään ja se ei ole hyvä juttu. Koko kesän olen hinkannut kyykkyä kumppari polvien ympärillä ja se on auttanut ihan älyttömästi! Polvia on pakko työntää sivulle ihan täysiä, kun tekee kuminauhan kanssa ja se jää ikään kuin päälle ja vatkaavat polvet kovissa kyykyissä on toivottavasti kohta historiaa.\nMiss penkkipunnerrus 2015: Hartain unelmani on maailmanrauha ja roima korotus penkkitulokseen. Myös pankkitilille mahtuisi rutkasti lisää täytettä miljardin maksaneen täpärin iskariremontin jälkeen. Eli jätetään se maailmanrauha toiseen kertaan, olihan tässä näitä toiveita jo.\nMaven ja kyykyn jälkeen duunailin vielä vähän ketjupenkkiä ja pystypunnerrusta. Tavallista penkkiä teen kaks kertaa viikossa ja ketjupenan kerta viikkoon. Samoin kun tavallista kyykkyä pari kertaa viikossa ja tuo kumpparikyykky kerran viikossa. Tällä hetkellä mave on ohjelmistossa kerran viikossa ja se on yleensä riittänyt, mutta nyt voisi huvin ja urheilun vuoksi tehdä toisenkin kerran, että lähtis taas kulkeen. Tällä kertaa salille ei tehnyt pahemmin mieli jäädä turhia hengailemaan, koska meitä odotti tänä aamuna pyydetty ja vastapaistettu Rautaveden kuha ja mansikat ja jäätelö. Huomenna määkin leikin kunnon vaimoa ja haen torilta laatikon mansikoita, jotka kylläkin syön itse viikonlopun aikana ja noin nolla rasiaa jää pakastettavaksi.\nSuosittelen erittäin vahvasti tuota Mokkapala-jäätelöä. Ei morjes, että se oli hyvää mansikoiden kanssa!\nMansikoista tulikin muuten mieleen. Kuin kaksi marjaa:\nVasemmalla: Leoko häkissä. Oikealla: Leoko häkissä.\nNyt mää meen makaan mahani viereen sohvalle, kun se on vieläkin niin täynnä tosta jätkistä. Jos tän kesän jälkeen ei oo kunnon jätskipötsiä, niin ei sitten koskaan!\nP.S. Voisko joku lähtee mun kans asuntomessuille? Rahkaäijä ei suostu. :((\nBlogilomittaja Rahkaäijän kohupaljastus: "Rahkaväk...\nEi kai kannata mennä uimaan ukkosella, ei se kanna...\nSinkkunaiset, näiden lajien parista löydät taatust...\nMikroRatareisi ja kissojen kesämökki\nMinä, Vesa Keskinen ja maastaveto


rihmasto.fi • katso viestiketjua - Innovaatiota Suomen parannukseen\nEtusivu ‹ Puuhastelu ‹ Kädentaidot, tekniikka, rakentaminen\nInnovaatiota Suomen parannukseen\nKirjoittaja valkoinentiikeri päivämäärä Ti Marras 22, 2016 9:59 am\nTässä listaksi Suomelle pari hyvää ideaa miten asiat saadaan kuntoon. Jos et käytä facea, niin voin kopsata tekstit tännekin: linkit voi kuitenkin lukea, ilman että on käyttäjätunnusta.\nNäitä ideoita itsellä on satoja mutta tunnen tosiaan, että yksin tässä pitäisi koko Suomi jälleenrakentaa kun ihmisiä ei tunnu kiinnostavan muu kuin kiukuttelu ja toista osaa kansasta, ei kiinnosta mikään.\nEnkä niitä sen takia sen enempää hio ja valmistele, kun ei kerta ketään kiinnosta: tehdään sitten yhdessä, niitä eteenpäin.\nKuten tässä yksin aika sitten asian tiivistin niin "hyvää ideaa ei tarvitse kääriä kultapaperiin".\nJa on turhauttavaa, puhua yksinään: varmasti jokainen voisi jollain tavoin auttaa, joko suunnittelussa, tutkimuksessa tai muutoin, esim. jakamalla tämän julkaisun.\nOngelmista, on helppo puhua: mutta en kuule lainkaan puhetta, ratkaisuista. Että esim. jos erotaan eurosta, niin miten maamme ruoantuotanto ja oman valuuttamme arvo ja talouskasvu?\nKun itse siis näitä yritysideoita jaan vapaasti, ilman että patentoin tai mitään: niin toivon, että tällainen hyvän tahdon ele, rohkaisisi muitakin pyyteettömästi, rakentamaan yhteiskuntaa: eikä että jokainen etsii vain omaa etuaan.\n[:] Innovaatio talousveden puhdistamiseen [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 2016987599\n[:] Kaatopaikka-innovaatio [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 5046961296\n[:] LED-innovaatio [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 1906965610\n[:] Kotimainen, ekologinen pesuaine [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 6426983158\n[:] Levä-aurinkopaneeli [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 0076987793\n[:] Alumiinireaktori [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 0286986772\n[:] Miksi juuri sinä haluat kotiisi levä-akvaarion? [:]\nhttps://www.facebook.com/henri.lentonen ... 4976980303\nLiittynyt: Ti Marras 22, 2016 9:56 am\nRe: Innovaatiota Suomen parannukseen\nKirjoittaja tainahollo päivämäärä Ti Maalis 14, 2017 3:08 pm\nHienoa aktiivisuutta! Kunpa näitä jokaisen omassa päässä kehittelemiä ideoita saataisiinkin laajemmin leviämään. Välillä on niin turhauttavaa, kun on paljon hyviä ideoita, mutta ei ole porukkaa niitä toteuttamaan. Älä lannistu - pienestä voi aloittaa! Yritä saada joku lähipiiristäsi mukaan; kaksi aktiivista ihmistä voi jo panna liikkeelle vaikka mitä.\nMinun unelmani on vuosikymmeniä ollut kotikyläni henkiin herättäminen. Koulu loppui kylästä jo 1960-luvulla ja kauppa 1980-luvulla; viimeiset linja-autovuorot lopetettiin hiljattain, ja lähimpään ruokakauppaan on 25 km. Olen vuodesta toiseen nähnyt unia, joissa kylään on ilmestynyt uusia asukkaita, pienyrityksiä - jopa rautatieasema! Olen jo kauan asunut poissa kylästä, eikä sinne muuttaminen ole tässä elämäntilanteessa mahdollista. Olen käynyt siellä lapsuudenkodissani vain kerran tai pari kesässä; talo on vuokralla (vuokralainen löytyi Rihmaston kautta!), mutta olen jättänyt itselleni käyttöön yhden kamarin lomailua varten.\nViime kesänä tutustui joihinkin kylään muuttaneisiin uusiin asukkaisiin, ja syntyi idea kylätapahtumasta. Pitemmän aikavälin tavoitteena on säännöllisemmän kylätoiminnan aloittaminen ja se, että voisin viettää kesät enimmäkseen lapsuudenkodissa. Yksi uusista asukkaista pursuaa energiaa ja yhtä villejä ideoita kuin minäkin, ja olen varma, että kaksistamme saamme muutamassa vuodessa aikaan mullistavia asioita!\nLiittynyt: Pe Helmi 20, 2009 10:14 am\nPaluu Kädentaidot, tekniikka, rakentaminen


Minigolfratoja ympäri Suomen\nKarttaan keräytyy minigolfratoja, joilla on tullut käytyä. Karttamerkeistä löytyy lyhyt kommentti radoista. Katso myös pidemmät kuvaukset kuvineen.\nErilaisista minigolf radoista\nEnsimmäistä kertaa minigolf radalle lähtevän olisi jo hyvä tietää, että se leirintäalueen vanha rata ei kerro koko totuutta minigolfista, vaikka iloisella porukalla sen radan kiertäminen onkin hauskaa. Minigolf on paljon enemmän kuin se käteen annettu metallinen maila ja yksi pallo, jonka kanssa kierretään yhdeksän tai useampia ratoja. Metallinen levy, josta palloa lähdetään lyömään ei pitäisi olla vain sileä levy sieltä täältä lommoilla niin, että pallo pysyy jossain kohdassa paikallaan lyönnin aloittamiseksi.\nHyvän radan tunnusmerkeistä ensimmäinen on siisteys. Radat ovat hyvin hoidetut ja niiden pinta on sileää huopaa, eterniittiä eli kuitusementtiä tai harvinaisemmassa tapauksessa sileää betonia tai sitten kyseessä on oikea seikkailurata. Huopa- ja betoniratojen alussa on tasainen metallilevy, jossa on järjestelmälliset painaumat palloa varten. Useimmiten paras ratkaisu on, jos radat on ympäröity laatoilla sepelin sijaan, koska liian helposti radalle kantautuvat roskat häiritsevät pelaamista.\nEri ratatyypit on esitelty alla. Lyhyesti yleistäen voisi sanoa, että huoparadat ovat haastavimpia pelata, betoniradalla pääsee helpommin liikkeelle ja seikkailuradat ovat todellisia koko perheen elämyksiä.\nSuomen yleisin minigolf ratatyyppi on huoparata, mutta se on myös haastavin ratatyyppi mitä löytyy. Huoparadalla tarvitaan tarkka suora lyönti ja lyönnin voimakkuutta on pystyttävä säätelemään aivan hitaasta lyönnistä hyvinkin reippaaseen lyöntiin. Esimerkiksi alla kuvassa oleva avosilta on herkkä sekä lyönnin suoruudelle, että pallon oikealle nopeudelle. Monia ratoja on mahdollista pelata joko kilpailuvaikeudella tai käyttää helpotusesteitä.\nKilpailuvaatimukset täyttäviä huoparatoja on Suomessa kymmenittäin ja erilaisia muita versioita paljon lisää. Huoparadat vaihtelevat pituudeltaan yleensä seitsemästä metristä kymmeneen metriin (sääntöjen mukaan 6-20 m) ja mitä pidempi, sitä haastavampi rata on. Useilla radoilla pallo myös kaartuu helposti oikealle tai vasemmalle, mikä antaa pelaamiseen haastetta entistä enemmän.\nSuomesta löytyy betoniradat kolmelta paikkakunnalta eli Tampereelta, Vaasasta ja Porista. Kansainvälisesti se on toiseksi yleisin pelialusta.\nBetoniradalla tarvitaan paljon erilaisia palloja, jotka tyypillisesti ovat melko pomppivia ja osa niistä melko painavia. Kokeneet pelaajat saattavat käyttää lähes joka radalle eri palloa ja lisäksi eri palloa eri sääolosuhteissa. Toisaalta aloittelijakin pääsee melko nopeasti nauttimaan betonilla pelaamisesta pienellä pallomäärällä, koska betonilla pelaaminen on helpompaa kuin huoparadalla. Pelaamista helpottaa erityisesti se, että betoniradalla ei tarvitse lyödä lujaa ja silloin on helpompi lyödä tarkasti.\nKuten betonilla, niin myös eterniittiradoilla käytetään lukumäärällisesti paljon erilaisia palloja. Eterniitti on kansainvälisissä kilpailuissa kaikkein yleisin pelialusta. Radat ovat melko kevytrakenteisia ja lyhyitä, joten eterniittiradat eivät tarvitse yhtä paljon tilaa kuin muut ratatyypit.\nEterniittiratojen pinta on erittäin sileä ja koska radat ovat myös lyhyitä, niin siellä ei tarvita niinkään voimaa vaan tarkkuutta lyönteihin. Hyvä foorumilla jaettu neuvo on, että "eterniitillä palloa ei lyödä vaan se vain laitetaan liikkeelle" (kiitokset Markku Sillmanille).\nMOS rata eli tyypillisesti seikkailu eli adventure minigolf\nSeikkailurata voi nimensä mukaisesti tarjota mitä vain merirosvoseikkailusta vaikkapa dinosaurusten aikakauden yllätyksiin. Radat ovat erittäin monimuotoisia ja sisältävät niin "hiekkakuoppia" kuin vesiesteitäkin. Toisinaan pallo on tarkoitus lyödä luolan kautta tai vaikkapa krokotiilin kitaan ja sitä kautta kuppiin.\nMateriaalina MOS antaa lähes rajattomat mahdollisuudet ratojen kumpuiluun. Vain ratojen suunnittelijan mielikuvitus ja ilkikurisuus asettavat rajat ratojen hankaluudelle. Toisaalta ratojen suunnittelussa otetaan aina huomioon, että käyttäjistä suuri osa on lapsia ja ensikertalaisia, joten seikkailuradalle kannattaa ehdottomasti uskaltautua heti, kun tilaisuus osuu kohdalle.\nHuopa on hyvä paikka opetella ratagolfia, koska siellä itseään saa haastaa monipuolisesti.


Kuusisto, Tiina; Ripatti, Jenni (2014)\nOpinnäytetyön tarkoituksena oli selvittää miten agilityohjaajan motoristen tasapaino- ja liikkumistaitojen säännöllinen harjoittelu vaikuttaa koirakon suoritusnopeuteen agilityradalla, sekä saada tietoa siitä, millaisena koehenkilöt kokevat fysioterapeutin valmennuksen. Lisäksi tavoit-teena oli tuottaa tutkimustietoa agilityohjaajan fyysisestä harjoittelusta ja sitä kautta vahvistaa lajin urheilustatusta. Yhteistykumppaneina työssämme oli Suomen Agilityliitto ja Agility-Team Turku ry.\nTutkimusmenetelmänä käytettiin menetelmätriangulaatiota, määrällisen sekä laadullisen tutki-mustiedon saamiseksi. Määrällisen aineiston tutkimusmenetelmänä käytettiin kvasikokeellista asetelmaa ja laadullinen aineisto kerättiin teemahaastattelulla ja kyselylomakkeella. Koeryhmään valittiin 16 henkilöä. 19 viikon interventio sisälsi viikoittain yhden ohjatun harjoituksen, sekä itsenäisesti toteutettavan omaharjoitteluohjelman. Koeryhmä testattiin kolmella erillisellä testillä intervention alussa ja lopussa. Ohjaajien dynaamisen tasapainon kehittymistä mitattiin takaperinkävelytestillä ja reaktiokykyä sekä ketteryyttä 8-juoksutestillä. Koirakon suoritusnopeutta mitattiin tutkimukseen suunnitellulla ratatestillä. Täsmäryhmähaastattelulla ja kyselylomakkeella saatiin tietoa osallistujien kokemuksista fysioterapeuttisesta valmennuksesta.\nInterventiolla oli merkitystä koirakoiden suoritusnopeuteen, 11 osallistujaa (n=14) paransivat suoritusaikaansa ratatestissä. Takaperinkävelyn tulokset kehittyivät tilastollisesti merkitsevästi kaikilla osallistujilla (n=15). Sen sijaan interventiolla ei ollut merkitystä 8-juoksun aikaan. Tulok-sista voidaan päätellä, että suurin vaikutus koirakon suoritusnopeuteen oli ohjaajien koordinaa-tion, kehonhallinnan ja tasapainon säännöllisellä harjoittamisella. Fysioterapeutin valmennus koettiin mielekkääksi, säännöllinen harjoittelu kehitti liikkumistaitoja, mikä etenkin vaikutti itse-varmuuteen radalla. Koirakon suoritusnopeuden kehittymistä olisikin mielenkiintoista verrata nopeusharjoitteluun keskittyvän valmennuksen ja koordinaation sekä tasapainon harjoittamiseen keskittyvään valmennuksen välillä.


Antiikkista menoa | Itä-Suomen yliopisto\nK: Miten juhlistetaan Antiikin Maailman -kurssin päättymistä?\nV: Tietenkin pukemalla toogat päälle.\nLukiolaiset tulevat, opiskelevat ja valmistuvat. Mutta yksi pysyy vuodesta toiseen. Nimittäin Kimmo Kotron opettama Antiikin Maailman historian valinnaiskurssi.\nTällä kertaa parisenkymmentä Norssin ja ISKin lukiolaista ja opetusharjoittelijaa keskittyi Antiikin Kreikan ja Rooman historiaan. Kurssin päätösjuhlassa oli aika lähteä kolmen tunnin aikatripille. Siis pukea tooga päälle, kisailla tiedollisessa viisiottelussa ja popsia ruokia Antiikin tyyliin.\nISKin Abiturientti Dani Toivanen (kuvassa etualalla) oli sommitellut punaisen toogan abihuoneen torkkupeitosta, narun pätkästä ja viherkoristeesta. Asun suunnittelu oli ollut suorasukaista: -"Ihan vaan niillä mitä käteen osui", naureskelee Dani.\nItse kurssista Dani piti kovasti. Hän sanoo olleensa aina kiinnostunut Rooman ja Kreikan historiasta ja antiikin mytologiasta ylipäänsä. -"Hämmentävää oli havaita, miten paljon antiikin aikaiset asiat vaikuttavat vieläkin nykymaailmassa".\nAbiturientti Leevi Patama (kuvassa keskellä ylhäällä) aikoo kirjoittaa historian syksyllä 2021 ja valmistua syksyllä 2021 ylioppilaaksi. Tämä kurssi antaa hänelle sopivaa taustatietoa kirjoituksiin.\n-"Toogabileet olivat ihan hauskat. Enemmän kuitenkin olin itse kiinnostunut Antiikin sotahistorian osuudesta. Suosittelen tätä kurssia nuoremmille ikäluokille, jos aihe vaan yhtään kiinnostaa", päättää Leevi.


19.8.2019 elisa lepisto\nMental Health Monday: Viritä aivot hyvälle taajuudelle\nPienistä kiitollisuudenaiheista tulee aina hyvä mieli, joten säännöllisin väliajoin on hyvä miettiä hiukan listaa asioista jotka ovat tehneet iloiseksi lähiaikoina. Parasta tässä on se, että mitä pidemmälle listaa menee, sitä enemmän alkaa tulvia niitä onnen aiheita mieleen. Ja yhtäkkiä aivot onkin viritetty melko hyvälle taaajuudelle. Tässä omat lempparit viime viikoilta.\nRevitty kana. Olemme syöneet melkein pelkkiä salaatteja viimeaikoina ja olen yrittänyt kehitellä erilaisia täytteitä, öljyjä ja kastikkeita, jotta saisi niihin mahdollisimman paljon variaatiota. Kana on oikeastaan ainoa liha, jota olemme syöneet ja tajusin jossain vaiheessa, että rintapalat voi keittää ja repiä ne haarukoilla sellaiseksi ohuiksi paloiksi. Se toimii todella hyvin salaateissa ja on kaikenlisäksi terveellisempi vaihtoehto kuin pannulla käristäminen.\nTiibetiläiset riitit. Olen näistä puhunut blogissa aiemminkin. Teen näitä riittejä (video) joka aamu. Aloitin 3 toistoa/liike ja olen nostanut niitä nyt 9 toistoon. Saan tästä pienestä rutiinista ihan hirmu paljon energiaa ja jaksamista koko päivään. Ja myös aamu alkaa mukavasti kun laitan Mobyn One of these morningsin taustalle pyörimään ja teen liikkeet. Tuntuu myös, että keho on vahvistunut päivä päivältä, vaikka tietty myös muulla treenillä on paljon osuutta asiaan. Silti on kiva huomata kehitys.\nThe Hillsin uudet jaksot. Olen tuijotellut kaikki uudet jaksot koneelta Mtv:n nettisivuilta. Onneksi joka keskiviikko tulee uusi. En tiedä mikä siinä edes on niin koukuttavaa, kun draaman kaari on aina ihan sama ja toistaa samaa kaavaa kuin silloin 10 vuotta sitten. Silti se on tuonut hyvää ”aivot narikkaan” -viihdettä viime päiville. Jos hahmot eivät olisi entuudestan tuttuja, en varmaan ikinä alkaisi katsomaan sellaista realitya.\nKallio. Vietimme eilisen haahuillessamme ympäri Kalliota. Kävimme istuskelemassa Tokoinrannalla, syömässä Juttutuvassa, Mascotissa etsimässä lautapelejä ja lopulta ystävämme luona istumassa iltaa. Näimme varmaan melkein parikymmentä tuttua sattumalta päivän aikana ja totesin, että olen niin onnellinen että päätimme muuttaa juuri tänne. Lähelle on kaiken lisäksi avautunut kaksi lemppariravintolaa, eli Sushibar & wine ja Via Tribunal. Täällä on ihmisen hyvä olla.\nLuottopöksyt. Tiedättekö kun jostain vaatteista tulee ihan yllättäen luottovaatteita? Niin on käynyt näille kuvissa näkyville housuille, jotka hankin ehkä 3 vuotta sitten. Olin ajatellut, että niistä tulisi sellaiset juhlahousut joita voi käyttää vähän erikoisemmissa tilaisuuksissa. Kuitenkin olen käyttänyt niitä kaikkein eniten juuri arkena. Ne saavat jalat näyttämään aina 10 cm pidemmiltä ja sopivat melkein mihin tahansa asuun. Vaikka ne on vähän erikoisemmat, musta väri saa ne toimimaan monen kanssa.\nMitä kiitollisuudenaiheita teillä on ollut viime aikoina?\nHousut – Nelly.com (vanhat), Kengät – Isabel Marant (2nd hand), Paita – Esprit, Vyö – Maje, Hattu -vanha (Nycistä)


Edunvalvonnasta elinvoimaa ja kilpailukykyä -koulutus Kouluttaja | Toni Auvinen Avarasti Oy\nSuomalaisen yhteiskunnan ja hallinnon avoimuus mahdollistavat sen, että kaikki edunvalvontatyössä tarvittava tieto, valmistelijat ja päätöksentekijät ovat yhteystietoineen saatavilla. Tiedon ja suhdetoiminnan ylläpitäminen on sitten kunnasta itsestään kiinni. Ammattimainen edunvalvonta on kunnan elinvoiman ja kilpailukyvyn kannalta merkittävä osaamisalue.\nEdunvalvonta voidaan nähdä prosesseina, jotka ovat käynnissä koko ajan ja tauotta. Edunvalvonta on useimmiten kestävyyslaji, jossa ei ole selkeitä voitonhetkiä ja onnistumisia. Edunvalvonnan onnistuminen on sitä, että pienet ja isot asiat loksahtavat paikoilleen ja päätökset ovat tavoiteltuja. Edunvalvonta voidaan jakaa kolmeen päällekkäiseen prosessiin.\n1) Edunvalvonnan ennakointi ja aistiminen, edellyttää läsnäoloa ja osallistumista vaikuttamisen kohteiden arkiseen työhön.\n2) Edunvalvonnan ohjauksen ja kantojen luomisen kautta asetetaan edunvalvonnan prioriteetit ja mitattavat tavoitteet.\n3) Edunvalvonnan suhdetoiminnassa eli kansanomaisesti lobbauksessa vaikutetaan valmistelutyöhön ja osallistutaan selvitysryhmiin.\nEdunvalvonnan lisäksi on hyvä puhua myös edunajamisesta, joka on tilanneriippuvaista nopeatempoista vaikuttamista. Se vaatii ennakointia ja toimintaympäristön tuntemusta ja herkkää reagoimista. Myös edunajatteleminen on vähemmän tunnettu termi, jolla tarkoitetaan ajatustyötä, joka kuuluu kaikille organisaation jäsenille oman arkisen työn kylkeen. Edunajattelu on sitä, että pieninkin idea nostetaan esille ja välitetään oikealle henkilölle arvioitavaksi.\nEdunvalvonnasta elinvoimaa ja kilpailukykyä -koulutus sopii kuntaorganisaation johdolle, edunvalvojille ja johtaville luottamushenkilöille kunnissa, kuntayhtymissä, kuntayhtiöissä ja maakuntaliitoissa.\nAsiantuntija toimii YTM Teemu Launio, joka on toiminut edunvalvontatyössä mm. MEP Henna Virkkunaisen poliittisena avustajana Euroopan parlamentissa, Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsenenä, Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunnan varapuheenjohtajana ja Opiskelijoiden Liikuntaliiton puheenjohtajana. Teemu on perehtynyt julkisen sektorin edunvalvontatyöhön, etsien, kooten ja tiivistäen edunvalvonnassa onnistumisen tiekarttaa.


Kirjoittaja Aihe: Tupien oppilasmäärä (Luettu 52973 kertaa)\n« : Huhtikuu 01, 2004, 04:28:55 »\nEli luin juuri vitosen suomennosta ja vastaan tuli kohta jossa Umbridgen ekalla tunnilla ku Harry oli avannu suunsa Cedricistä, nii se mietti et ei ois halunnu kolmenkymmenen oppilaan edessä siitä puhua..\nEli mun tiedon mukaan niitä 5.luokkalaisii Rohkelikkoja on 8. Tai siis oliskai siitä mainittu jos Rohkelikosa tyttöjä olisikin enemmän, tai jos PVS tunnit pidettäisiin joidenkin muiden kanssa. Olis kummallista jos niit oliski enemmän, koska ainoastaan nää tietyt 8 oppilasta jotka vaa puhuu tunneilla.\nTosin mikäli jokaisella luokalla olis vaan se about 10 oppilasta, nii ei Tylypahkassa vois olla tuhatta... Eli yrittääköhän Row tällä kohdalla korjata aikaisempaa virhettään?! Ja ketä ne 22 nimetöntä tyttö oppilasta siel tunneilla sitten on? Rohkelikossahan on vain 5 poikaa...\nmuoks: Ja kun niillä on tunnit esim. Luihuisen kanssa, niin olisko niitä siellä sitten 60?! Vähän kuulostaa uskomattomalta..\n//Eru muokkasi otsikon hieman kuvaavammaksi\n« Vastaus #1 : Huhtikuu 01, 2004, 08:15:06 »\n« Vastaus #2 : Huhtikuu 01, 2004, 11:33:21 »\nJaa-a. Lupinin ensimmäisellä Pimeyden voimilta suojautumisen tunnilla oli kaksi nimetöntä tyttöoppilasta, joten Harryn luokalla on ilmeisesti 10 oppilasta. En tiedä, mistä se 30 tulee, jos niillä tunneilla ollaan aina pelkästään oman luokan kanssa. Minä pistän tuollaiset omituisuudet aina sen piikkiin, ettei kirjailija osaa laskea. :)\nHarryn ikäluokka voi olla pienempi kuin muut, koska hän on syntynyt sodan loppuvaiheessa, jolloin paljon velhoperheiden jäseniä kuoli. Sodan jälkeen tuli ehkä "baby-boomi" ja seuraavat ikäluokat ovat hyvin suuria.\nSilti minusta kirjailijan joissain haastatteluissa mainitsema tuhat oppilasta kuulostaa aika paljolta niin pienen henkilökunnan hoidettavaksi. Haastatteluista saa usein sellaisen kuvan, ettei Rowling ole mikään matikkanero, joten ehkä hän vain tempaisi mukavan pyöreän luvun hatustaan.\nJos joka luokalla olisi 10 oppilasta, koulussa olisi 280 oppilasta. (10 oppilasta * 4 tupaa * 7 vuosikurssia). Vaikka muut ikäluokat olisivat isompia, tuntuisi uskottavammalta, että tylypahkassa olisi ehkä 300-400 lasta.\nMuistan nähneeni jossain jotain pohdintoja siitä, miten monta vaunua tarvittaisiin, että 1000 oppilasta saataisiin kuljetettua. Jos siitä vähennettäisiin vaikka 80 ekalauokkalaista ja joka vaunuun mahtuu 4 oppilasta, tarvittaisiin 230 thestralien vetämää vaunua. Eikö jossain kirjassa puhuttu sadasta vaunusta? (100*4=400 oppilasta + ekaluokkalaiset). Tästä saataisiin ainakin minun logiikallani, että yhdellä vuosikurssilla olisi keskimäärin 66,7 oppilasta ja joka vuosikurssilta yhdessä tuvassa keskimäärin 16,7 oppilasta. Koko koulun oppilasmäärä olisi 467.\n« Vastaus #3 : Huhtikuu 01, 2004, 15:22:17 »\nMistä TE oikein vedätte noita lukuja? Kaikkia oppilaita tuskin mainitaan nimeltä kirjoissa! Ottakaa ihmeessä sekin huomioon! Ei kaikkien nimiä voi mainita luontevasti, jos heillä ei ole tarinan kannalta mitään merkitystä.\nJa sitäpaitsi tunneilla on aina kaksi samalla vuositasolla olevaa tupaa, kuten rohkelikot ja luihuiset samoilla Kalkaroksen tunneilla.\n« Vastaus #4 : Huhtikuu 01, 2004, 15:51:36 »\nMinulla on kyllä sellainen mielikuva, että se ei ole niin. Kirjoissahan on kerrottu, että liemissä, taikaeläiten hoidossa ja yrttitiedossa on luokat samassa, mutta muissa aineissa sitten kaikki ovat erikseen. Onko esimerkiksi kertaakaan kerrottu, kuinka Malfoy naureskelee viereisessä pöydässä Punurmion ennustuksille ennustustunnilla. Ja ensimmäisellä kolmannen kirjan PVS tunnilla oli varmasti vain Rohkelikot ja kaksi tuntematonta tyttöä, jotka oletettavasti kuuluvat Rohkelikkoon. Tuskin Lupin olisi jättänyt esim. kaikkia Korpinkynsiä ulos tappelusta mörön kanssa. Eli PVS on ainakin pelkästään Rohkelikon kanssa.\n« Vastaus #5 : Huhtikuu 01, 2004, 19:45:16 »\nAhaa. No ihan miten vain, ei kai se loppujen lopuksi niin tärkeää ole. :)\nMutta siitä minä olen yhä varma, että on niitä viitosluokkalaisia rohkelikkoja enemmän kuin kahdeksan. Kuulostaa vähän älyttömältä, että niitä olisi niin vähän.\n« Vastaus #6 : Huhtikuu 01, 2004, 20:06:24 »\nOnko esimerkiksi kertaakaan kerrottu, kuinka Malfoy naureskelee viereisessä pöydässä Punurmion ennustuksille ennustustunnilla.\nTai sitten Malfoylla ei yksinkertaisesti ole ennustusta, vapaaehtoinen aine kun on. ^^\n« Vastaus #7 : Huhtikuu 01, 2004, 21:47:03 »\nSanoin tuon vain esimerkkinä. Yhtä hyvin se olisi voinut olla Susan Bones, mutta eihän siellä ole kerrottu olevan muita kuin rohkelikkoja. Tietysti voi olla mahdollista, että vain rohkelikot ovat valinneet sen, mutta eikö se ole aika epätodennäköistä.\n« Vastaus #8 : Huhtikuu 01, 2004, 22:01:52 »\n« Vastaus #9 : Huhtikuu 01, 2004, 22:21:42 »\n« Vastaus #10 : Huhtikuu 01, 2004, 23:54:19 »\nOn. Sehän tässä pakkaa vielä entisestään sekoittaakin.\nHarryn vuosiluokalla vaikuttaisi olevan aika tarkalleen 40 oppilasta - tällä hetkellä tiedämme nimeltä ja tuvalta käsittääkseni 8 puuskupuhia, 8 rohkelikkoa, 9 korpinkynttä ja 9 luihuista, ja "Harry Potter and Me" -dokumentissa vilahtaneita oppilaslistoista voitaisiin todeta, että niistä noin 6 nimeä jää vaille tunnettua tupaa (Moon sekä Sally-Anne Perks tiedetään nimiensä puolesta muualtakin, lisäksi listalla näyttäisi olevan oppilaat, joiden nimet alkavat jotakuinkin River-, Rope-, Rune- ja Spink-... listan tulkitseminen tosin on varsin vaikeaa ja nimiä voisi olla muutama enemmänkin).\nVoitaisiin toki myös argumentoida, että listalla on vain Rowlingin listaamat "10 merkittävintä henkilöä joka tuvasta Harryn ikäluokalta", mutta mikäli oikein muistan Rowling dokumentissä esitteli aukeaman nimenomaan sisältävän kaikki Harryn ikätoverit Tylypahkasta.\nJos tästä ilmeisen epärealistisen tasapuolisesta jaosta huolimatta jatkamme Tylypahkan oppilaiden pohtimista realismi mielessämme, törmäämme ikävään kuiluun. 40 oppilasta per vuosiluokka tekisi vain 280 oppilasta. Jos taas pitäydymme tuhannessa oppilaassa, muilla luokkatasoilla pitäisi olla huimasti enemmän oppilaita (n. 160 oppilasta/taso) kuin Harryn vuosiluokalla - edes Voldemortin kukistumisen lisäämällä syntyvyydellä sitä on vaikea selittää, varsinkin kun kaiken järjen mukaan Harryä vanhempien 5:nnen, 6:nnen ja 7:nnen vuosiluokan (haastattelu, jossa Rowling puhui tuhannesta oppilaasta, tehtiin neljännen osan ilmestymisen jälkeen ja sen voitaisiin näin olettaa lähimmin viittaavan Harryn neljänteen Tylypahkan vuoteen) pitäisi olla yhtälailla pieniä ellei pienempiäkin. Lisäksi 1000 oppilasta vastaan puhuu myös argumentti opettajien määrästä.\nToisaalta 280 oppilasta ei sekään vaikuta hyvältä, ihan jo puhtaasti siksi, että sillä laskutavalla Britannian velhoyhteisö jää (ainakin minun mielestäni) aivan liian pieneksi. Tylypahkanhan käyvät käytännössä katsoen kaikki Iso-Britannian ja Irlannin velhot/noidat, joten 40 olisi samalla myös jokaisen velhoikäluokan suuruus. Tällä tekniikalla laskien velhoja olisi Britanniassa siis vain viitisen tuhatta (eliniänodotteeksi arvioitu reilu 100 vuotta)\nVoitaneen siis kai todeta, että Tylypahkan oppilasmäärän osalta Rowling on suossa ja sieltä tuskin aivan helposti nousee. :P Mutta älkäämme antako sen häiritä lukunautintoa - ainahan voimme yrittää mielessämme "kompromissiratkaisuja"; oma ajatukseni Tylypahkan oppilasmäärästä on noin 500, mikä on vielä jotakuinkin kuviteltavissa oleva luku vaikka Harryn ikäluokka olisikin vain sen 40 henkeä. Kenties 1000 henkeä taas on se määrä, mitä Tylypahkassa parhaimmillaan voisi olla oppilaita, ilman velhoväestöä vastikään verottanutta sotaa. Tai kenties kahtakin, emme näet tiedä juurikaan mitä velhomaailmassa tapahtui jästien käydessä toista maailmansotaa. Ainakin Dumbledore juuri tuolloin kukisti kovin saksalaiselta kuulostavan velho Grindelwaldin, joten jotain kärhämää voitaisiin hyvin olettaa olleen. Näin ollen nykyisten tylypahkalaisten niin vanhempien kuin isovanhempienkin sukupolvia olisi mahdollisesti verotettu raskaasti sodissa.\n« Vastaus #11 : Huhtikuu 02, 2004, 19:12:52 »\n« Vastaus #12 : Huhtikuu 02, 2004, 19:29:23 »\nNoniin sehän ois mahdotonta jos siinä kerrottais kaikki oppilaat siit tulis varmaan kahdentuhannen sivun kirja. Niin ja sä joka sanoit et kuinka mont kertaa Malfoy on nauranut Punurmion ennustuksille, niin ei Malfoy edes oo Harryn kaa samalla ennustus tunnilla jos edes on ennustuksessa, koska voi olla et se on numerologiassa tai jossain muussa..\nHmm, onhan tää vähän vaikeeta, mut ei se oo mahollista et vitos luokkalaisia Rohkelikkoja on vaan kahdeksan.. mut ei kai sillä niin kauheesti oo väliä?\n//Eru poisti turhat rivinvaihdot. Enteriä ei tarvitse painaa joka rivin lopussa, vain silloin kun kappale vaihtuu ja silloinkin kaksi kertaa...\n« Vastaus #13 : Huhtikuu 02, 2004, 20:22:04 »\nJep, tämä on yksi selkeimmistä ~tuhatta oppilasta tukevista kohdista kirjoissa. Tosin aivan välttämättä näiden kaikkien ei kai tarvitsisi olla koulun oppilaita, voisihan joukossa periaatteessa olla runsaasti tylyaholaisia ja oppilaiden vanhempia, kyseessä on sentään huispauscupin jännittävä loppuottelu? Vähän haetun oloistahan tämä on, mutta onko kellään mitään selkeitä vasta-argumentteja?\n"Threequarters of the crowd was wearing scarlet rosettes, waving scarlet flags with the Gryffindor lion upon them, or brandishing banners with slogans like "GO GRYFFINDOR!" and "LIONS FOR THE CUP' Behind the Slytherin goal posts, however, two hundred people were wearing green; the silver serpent of Slytherin glittered on their flags, and Professor Snape sat in the very front row, wearing green like everyone else, and a very grim smile."\n« Vastaus #14 : Huhtikuu 02, 2004, 21:14:17 »\nTämä on yksi selkeimmistä ~tuhatta oppilasta tukevista kohdista kirjoissa.\nSitten on myös se, että sata kärryä hakee oppilaat junalta. Tuskin niin monta tarvittaisiin jos oppilaita on vajaa 300.\nJa sitten se, että nelosessa, niissä joulutanssiaisissa oli 1200 paikkaa pöytien ympärillä, eikä siellä ole edes koko koulu.\nLexiconissa on hyvä pohdinta aiheesta\n« Vastaus #15 : Huhtikuu 02, 2004, 21:30:01 »\nTosin aivan välttämättä näiden kaikkien ei kai tarvitsisi olla koulun oppilaita, voisihan joukossa periaatteessa olla runsaasti tylyaholaisia ja oppilaiden vanhempia, kyseessä on sentään huispauscupin jännittävä loppuottelu? Vähän haetun oloistahan tämä on, mutta onko kellään mitään selkeitä vasta-argumentteja?\nItseasiassa tuo on aika todennäköistä. Eikös esim. Yhdysvalloissa ja varsinkin pikkukaupungeissa lähes kaikki asukkaat keräänny katsomaan paikallisen high schoolin koripallo-, jalkapallo- tai jonkin muun joukkueen otteluita. Ja kun Tylyahon ympäristössä ei varmaan paljon muuta velhourheilua nähdä, niin olisi ihan loogista jos paikkalliset kävisivät katsomassa oman koulun pelejä.\n« Vastaus #16 : Huhtikuu 03, 2004, 00:06:53 »\nToisaalta tuhannelle se on jopa hitusen vähänlaisesti, ekaluokkalaiset poisluettuna kuhunkin vaunuun pitäisi mahtua kahdeksan tai yhdeksän oppilasta - Harryn kanssa samassa vaunussa vaikuttaisi kuitenkin kirjojen mukaan olleen parista viiteen muuta, eli jotakuinkin vähemmän. Tätä ei voitane tokikaan pitää todisteena pienemmästä oppilasmäärästä, mutta toisaalta ei sata vaunua siis välttämättä tuhattakaan tue. Esimerkiksi ~425 oppilaalle 100 vaunua olisi mahdollisesti aivan sopivakin määrä - eihän niiden oppilaiden tarvitse kuitenkaan olla pakattuina vaunuihin kuin sillit suolaan.\nJep, tätä on vaikea millään selityksillä uskottavasti kiertää. Toki ylimääräisiä paikkoja varmasti oli, täyteen pakattuna tila olisi melkoisen ahdas ja epämukava, mutta esimerkiksi 500:n oppilasmäärä tarkoittaisi, ettei joulutanssiaisiin olisi missään tapauksessa osallistumassa kuin korkeintaan hiukan yli 300 henkeä - paikkoja olisi tällöin nelinkertaisesti osallistujiin nähden. Puhumattakaan jos oppilaita olisi yhteensä vain se 280. Tietysti tässä puhutaan summittaisista luvuista: pöytiä voisi olla vain 70 ja kussakin pöydässä paikkoja 10, mutta jopa tällöin paikkoja olisi 300 osallistujalle yli puolet liikaa.\nMissään ei myöskään käsittääkseni viitata, että tanssiaisissa olisi ollut paikalla juurikaan katselijoita/ulkopuolisia? Vain Tylypahkan 4-7 luokat (ja joitakin tanssipartnereita alemmilta luokilta), Beauxbatonsin ja Durmstrangin edustajat, opettajat sekä muutamat kunniavieraat.\n« Vastaus #17 : Huhtikuu 11, 2004, 17:22:02 »\nLöysin vielä yhden jutun, jossa viitattaisiin oppilasmäärään:\n"Niiden tilalla oli yli sata pientä pöytää, kaikki samoin päin, ja jokaisen ääressä istui oppilas pää kumarassa kirjoittamassa pergamenttikääröön."\nFeeniksin kilta, s. 861\nTästä taas voisi päätellä, että oppilaita oli joka luokka-asteella reilut sata, jolloin koulussa olisi siis suunnilleen 700-800 oppilasta, riippuen siitä kuinka paljon tämä yli sata on. Tämä oli tosin ajatusseulasta, joten se ei ole välttämättä tarkalleen paikkaansapitävä, mutta taas silloin kun Harry suoritti V.I.P:t, sanottiin että suuri sali oli kalustettu juuri sellaiseksi, kuin Harry näki ajatusseulassa.\n« Vastaus #18 : Huhtikuu 11, 2004, 19:04:29 »\nNo tää alkaa kuulostaa jo vähän järkevämmältä...\nEhkä Row on tätä Feeniksin Kiltaan yrittänyt vähän korjailla, n. 30 oppilasta jokaisella luokkalla, n. 100 oppilasta jokaisella luokkatasolla, tekis just se 800-900 oppilasta, Rowin sanojen mukaan n. 1000, joten käy järkeen. Tosin miks ihmeessä niitä muita Rohkelikkoja ei oo esitelty? Ja se ihmetyttää, et miten Rohkelissa olis sit 5 poikaa ja 3+22 tuntematonta tyttöö? Ja et jossain liemitunneilla olis sit n. 60 oppilasta..\n« Vastaus #19 : Huhtikuu 12, 2004, 12:09:11 »\nMutta eikös aika monella tunnilla ole kaksi eri tupaa samaan aikaan? Kuten rohkelikot ja luihuiset samoilla liemitunneilla.\n« Vastaus #20 : Huhtikuu 12, 2004, 12:43:50 »\nKyllä, mutta Pimeyden voimilta suojautumisessa yleensä vain yksi luokka kerralla, kuten voi huomata Lupinin ensimmäisellä tunnilla.\n« Vastaus #21 : Huhtikuu 12, 2004, 18:06:12 »\nVielä entisestään tätä pakkaa sekoittaa opettajien lukumäärä, joka on melkeinpä liian pieni jo sille pienemmälle oppilasmäärälle saatika sille suuremmalle. Ja niin moni asia puhuu sen puolesta, että joka aineella on vain yksi opettaja. Ajatelkaa nyt yhtä PVS-opettajaa opettamassa 800:n oppilaan koulussa. Luvusta 800 voidaan vähentää noin 200 oppilasta jolloin käteen jää vielä 500 oppilasta, joka on sekin suuri luku. Kun viidennessä kirjassa puhutaan kolmestakymmenestä oppilaasta PVS-tunnilla saadaan tulos jolloin nämä 500 oppilasta mahtuvat noin 16 oppitunnille. FK fielä toteaa erittäin selvästi oppitunnin pituudeksi 90 minuuttia joten voisimme olettaa ettei ainakaan kuutta oppituntia enempää ole kellään päivässä, koska yhdeksän tuntia luokissa + välitunnit ja ainakin lounas tekevät jo melkein mahdottoman pituisen päivän. Jos jokaisella ryhmällä olisi esimerkiksi kaksi oppituntia päivässä eli oppilaat tarvitsisivat 32 PVS tuntia viikossa. Tällöin opettajalle tulisi 5-6 oppituntia päivästä riippuen. Joka sinäällään ei ole mikään mahdottomuus. Eli 30 oppilasta/oppitunti menee noin 800:n oppilaan kanssa mutta ei enää välttämättä tuhannen.\nTuohon löytyy erittäin yksinkertaisiakin selitys mahdollisuuksia. Esimerkiksi vaunut voivat kulkea matkan useammin kuin kerran jolleivat kaikki mahdu kyytiin heti.\nMutta ongelmista suurimpia ovat ne, että Rohkelikon ja Luihuisen lentotunnilla VK:ssa makaa maassa 20 luutaa ja viidennessä kirjassa Rohkelikkoja (siis mitä luultavimmin Rohkelikkoja) on PVS-tunnilla ruhtinaalliset 30.\nMinä kuitenkin olisin taipuvainen väittämään oppilasmääräksi jotain 600-800 paikkeilta.\n« Vastaus #22 : Huhtikuu 15, 2004, 13:26:48 »\nMielestäni on täysin kummallista, että kakkosessa (muistaakseni siinä) Luihuisten huispauskatsomossa oli KAKSISATAA kannattajaa! Kaksi sataa? Voihan olla, että monina vuosina on tullut paljon luihuisia, mutta niin paljon.. Tai sitten asia on niin, että kuten leffassa (jossa Lucce näkyi katsomossa) vanhemmat ovat tulleet katsomaan. Mutta miten kummassa Ronin tai jonkun muun vanhemmat eivät tulleet... Ei, ei asia niinkään ole. Vai oliko Lucius koulun johtokunnassa tms.? Enpä ole varma.\nOlen kuitenkin lajittelusta samaa mieltä, että saattaa tulla esim. todella monta Puuskupuhia ja vain vähän Rohkelikkoja.\nMinä en jaksanut enää laskeskella, vaikka moni muu on tuntunut sen tekevän.. :)\n« Vastaus #23 : Huhtikuu 18, 2004, 14:52:01 »\nVai oliko Lucius koulun johtokunnassa tms.?\nMinun mielestäni oli, sillä muistaakseni toisen kirjan lopussa Lucius erotettiin johtokunnasta. Luultavasti aika harvat vanhemmat tulevat katsomaan sitä huispauscupin finaalimatsia, sillä jotkuthan saattoivat asua kaukana Tylypahkasta, ja en usko että velhot (olettaen että heillä on esim. alle kouluikäisiä lapsia, jotka eivät osaa ilmiintyä.) eivät aivan helposti pääse kouluun, kun en oikein usko että Tylypahkan pikajunakaan montaa kertaa vuodessa liikennöi. Onhan toki mahdollista, että esim. porttiavain oltaisi voitu järjestää, mutta silti. Tylyaholaiset ovat sitten asia erikseen.\nn. 1000 oppilasta olisi muuten näin laskettuna aika hyvä ratkaisu:\nHarryn 5. luokan VIP - kokeissahan oli noin (yli) 100 pulpettia ympäri suurta salia. Olettakaamme, että pulpetteja oli 110. Kuten jo aiemmissa viesteissä on todettu, niin sota on varmaankin verottanut syntyvien lapsien määrä jonka jälkeen on tullut "vauvabuumi". Eli velholapsia on syntynyt vaikka 50 enemmän kuin edellisinä vuosina.\nSiitä tulee 950 oppilasta, eli noin 1000. Muokkaus: Joka tekee joka tupaan karkeasti 237 oppilasta, joka vuosikurssille 135,42 oppilasta.\nJa 1 vuosikurssilla 1 tuvassa on 33 oppilasta, joka sopii oikein hyvin siihen että joka tunnillla on ollut noin 30 oppilaita.\n« Vastaus #24 : Kesäkuu 14, 2004, 13:23:45 »\nYlempi kävisi järkeen, mutta miten yhdellä luokalla voi olla 35 ihmistä?! Jos Harryn luokalla on 5 poikaa, mutta vain 3 esiteltyä tyttöä. Missä ovat loput tytöt? O.o\nJa sitten jos joka tuvassa on 250 tyyppii, huispausottelussa oli 200 luihuisia kannattavia. O.o Eli osa luihuisista oli mennyt kannustamaan muita. Ei luihuiset kannusta muita! x]


Jos tieto ohjaisi sote-suunnittelua | Sosiaalivakuutus\nJos tieto ohjaisi sote-suunnittelua\nSote-ratkaisun rahoitussuunnitelmat perustuvat varsin karkeisiin laskelmiin. Koko hoitoketjun kustannusten selvittäminen auttaisi sote-menojen karsimisessa.\nTeksti Hennamari Mikkola, Timo Hujanen, Elina Ahola | Kuvat Kela\nOululaisten perusterveydenhuollon avohoidon kustannukset (pois lukien suun terveydenhoito) euroa/asukas. Eri rahoituskanavien kustannukset sisältävät myös potilaan itsensä maksaman osuuden. Lähde: Hujanen T, Mikkola H, Kelan tutkimusosasto, Työterveyshuolto Oulussa 2013 (12.2.2015)\nSosiaali- ja terveydenhuoltojärjestelmän uudistamista ja sen rahoitusta on pohdittu tänä keväänä yhä kiivaammin. Rahoituksen uudelleenjärjestelystä tehdyt ehdotukset perustuvat kuitenkin varsin karkeisiin tilastotietoihin.\nTerveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tuore selvitys rahavirroista paljastaa, että tiedot varsinkin sosiaalipalvelujen kustannuksista ovat hyvin ylimalkaista. Vastaava tilanne on laitoshoidossa käytetyissä lääkkeissä ja kuntien maksamissa kyydeissä.\nKelassa raha seuraa asiakasta\nLaitoshoidon lääkekustannuksista ei ole samanlaista kansallista eikä alueellista rekisteritietoa kuin Kelan korvaamista lääkeostoista. Kelan rekistereistä löytyvät tarvittaessa tiedot lääkkeistä ostokertojen tarkkuudella, ja myös matkakorvaustiedot ovat yksilöitävissä tarkasti.\nKelan rekistereistä löytyvät tarvittaessa tiedot lääkkeistä ostokertojen tarkkuudella.\nTiedot kirjautuvat järjestelmään, koska korvaukset maksetaan asiakkaille valtaosin ajantasaisesti suorakorvausjärjestelmissä. Työterveyshuollosta Kelalla ei ole vastaavia tietoja, koska korvaukset maksetaan suoraan työnantajalle.\nJos kunnallisessa sosiaali- ja terveydenhuollossa rekisteritiedon tarkkuus olisi vastaavalla tasolla kuin valtaosassa Kelan etuusrekistereistä, jokaisen potilaan hoitoketjun kustannukset pystyttäisiin jäljittämään aukottomasti ja niitä voitaisiin vertailla. Nykyisen sote-järjestelmän suurin ongelma kustannusten hallinnassa on epäselvyys siitä, kuka kustannusprosesseja hallitsee ja kuka niihin puuttuu.\nAinutlaatuista tietoa Oulusta\nKelan tutkimus- ja IT-osasto ovat kantaneet kortensa kekoon vauhdittamalla koko sote-palvelukentän kattavan tutkimusaineiston keruuta Oulusta. Saimme kerättyä perusterveydenhuollon avohoidon tietoja siten, että pystyimme arvioimaan neljän eri kanavan käyttöä ja kustannuksia väestössä ikäryhmittäin vuonna 2013. Nämä kanavat ovat kunnallinen avohoito (pl. suun terveydenhoito), työterveyshuolto, yksityiset lääkäripalvelut sekä opiskelijaterveydenhuolto YTHS:n palvelut.\nTyöterveyshuollon tiedot kerättiin neljältä palveluntuottajalta, ja aineisto kattaa yli 90 % työterveyshuoltopalvelujen kustannuksista. Työikäisten oululaisten avoterveydenhuollon palvelut tuotetaan pääosin työterveyshuollossa. Yksityisillä lääkäripalveluilla on puolestaan esimerkiksi yli 40-vuotiaan työikäisen väestön hoidossa yhtä merkittävä rooli kuin kunnallisilla palveluilla.\nKunnallisen perusterveydenhuollon merkitys kasvaa eläkeiän saavuttamisen jälkeen.\nKunnallisen perusterveydenhuollon merkitys kasvaa eläkeiän saavuttamisen jälkeen. Avoterveyspalvelujen käyttö näyttää tilapäisesti vähenevän yli 60-vuotiaiden ikäryhmässä. Tällöin työterveyshuolto loppuu ja siirrytään käyttämään kunnallisia terveyskeskuspalveluita. Yksityispalvelujen käyttö näyttää säilyvän täydentävänä palveluna kaikissa ikäryhmissä.\nOulun väestö on hivenen nuorempaa kuin maassa keskimäärin. 200 000 hengen väestöpohja on kuitenkin niin suuri, että tutkimuksen tuloksia voidaan pitää vähintäänkin suuntaa antavina koko maan tasolla.\nHenkilötasoiseen aineistoon on kerätty kaikkien oululaisten sosiaali- ja terveydenhuollon palvelujen käyttötiedot mahdollisimman tarkalla tasolla vuodelta 2013. Kunnallisen sosiaali- ja terveydenhuollon tietoihin yhdistettiin Kelan rekisteritietoja esimerkiksi sairaanhoitokorvausrekisteristä, joka kattaa tiedot muun muassa avohoidon lääkkeistä, yksityisistä lääkäri- ja hammaslääkäripalveluista, matkakorvauksista sekä Kelan järjestämisvastuulla olevasta kuntoutuksesta. Näihin tietoihin yhdistettiin vielä neljän suurimman työterveyshuollon palveluntuottajan tiedot henkilötasolla.\nEnsimmäisiä tuloksia on jo tuotu päätöksentekoon sosiaali- ja terveysministeriön virtuaalikokeilujen tutkimusverkostossa.\nJo aikaisempien tutkimusten perusteella olemme tienneet, että esimerkiksi lääkekustannukset kasaantuvat harvoille. Silti jossain määrin hätkähdyttää se tieto, että oululaisille maksetuista sairaanhoitovakuutuksen 88 milj. eurosta peräti 60 milj. maksetaan vain 10 %:lle oululaisista eli 20 000 potilaalle. Potista vain alle 30 milj. euroa jää 90 %:lle väestöstä.\nTässä joukossa on vähän työterveyshuollon asiakkaita. Vielä harvempi heistä on yksityisten lääkäri- tai hammaslääkäripalvelujen käyttäjiä. Tähän ryhmään kuuluvien henkilöiden kustannukset ilman asiakkaan itsensä maksamia maksuja ylittivät 5 000 euroa vuonna 2013.\nEniten palveluja tarvitsevat ovat pääosin sosiaalipalvelujen asiakkaita.\nAlustava analyysi eri potilasryhmistä kertoo sen, että eniten palveluja tarvitsevat ovat pääosin sosiaalipalvelujen asiakkaita.\nLukumääräisesti eniten paljon palveluita käyttävistä asiakkaista, noin 40 %, on somaattisen erikoissairaanhoidon asiakkaina. Näiden asiakkaiden keskimääräiset vuosikustannukset jäivät alle 15 000 euroon. Vanhuspalveluissa kustannukset kipusivat keskimäärin jo yli 40 000 euroon. Heitä oli noin 4 000 henkilöä.\nVammaispalvelujen asiakkaiden keskimääräiset kustannukset olivat noin 35 000 euroa, ja lastensuojelussa oltiin lähellä 30 000 euron rajaa.\nPelkästään lääkekorvauksien saajista erityisen paljon voimavaroja tarvitsevia oli noin 500 eli noin 2 % näistä 20 000 asiakkaasta. Heidän keskimääräiset kulunsa hipoivat 20 000:ta euroa. Tässä asiakasryhmässä Kelan rahoituksen rooli oli ylivoimaisesti suurin. Toinen erityisesti Kelan rahoituksen kannalta merkittävä asiakasryhmä tulee vammaispalveluista.\nVakavasti sairaat saavat vielä varsin hyvin palvelunsa ja ainakin lääkkeensä.\nAineisto todentaa sen, että vakavasti sairaat todennäköisesti saavat vielä varsin hyvin palvelunsa ja ainakin lääkkeensä. Vakuutusperiaate siis toimii.\nMistä Kela-korvauksissa sitten voitaisiin säästää? Tutkimuksen tässä vaiheessa voidaan todeta, että esimerkiksi harvinaisen sairauden sattuessa kohdalle säästövara lienee vähäinen. Toisaalta, voidaanko esimerkiksi harvinaislääkkeiden hintoihin vaikuttaa säätelyllä tai kilpailutuksella enemmän?\nKovin massiivisia säästöjä ei löydy todennäköisesti vanhusten lääkehuollostakaan, mutta sieltä ehkä olisi syytä aloittaa. Kyse lienee lääkehoidon arvioinnista ja hoidon laadusta sekä siitä, että lääkkeiden haitallisia yhteisvaikutuksia saataisiin vähennettyä, kuten Kelan tutkijat Saastamoinen ja Verho tuoreessa tutkimuksessaan toteavat.\nMatkakorvauksissa saattaisi syntyä jonkin verran säästöjä, jos yhdistetään vammaispalvelulain alaiset kuljetukset ja Kelan korvaamat matkat. Alle 20 %:lla Kelan kustantamaa kuljetusta saaneilla potilailla oli myös kunnan kuljetuspalvelupäätös.\nPoliittisista päätöksentekijöistä riippuu se, ryhdytäänkö säästöjä etsimään heti vai vasta hamassa tulevaisuudessa, kun sote-rahoitusuudistus todella tehdään.\nKinnula P. ym. Sisältöä sote-uudistukseen, tunnuslukuja terveydenhuollon suunnitteluun, Kunnallisalan kehittämissäätiön tutkimusjulkaisusarjan nro 78, Vammalan Kirjapaino, Sastamala 2014.\nSaastamoinen LK, Verho J. Register-based indicators for potentially inappropriate medication in high-cost patients with excessive polypharmacy, Pharmacology and Drug Safety 2015 epub ahead of prit DOI: 10.1002/pds.3764.\nSaastamoinen LK, Verho J. Drug expenditure of high-cost patients and their characteristics in Finland. European Journal of Health Economics 14(3), 495–502, 2013.\nSeppälä T.T, Pekurinen M. Sosiaali- ja terveydenhuollon keskeiset rahavirrat, THL raportteja 22/2014.\nRinnakkaiseloa Oulussa -tutkimusblogi\nSote-solmut selville, rahavirrat näkyviksi -tapahtuman materiaalit, Sitra\nAihesanat Sosiaaliturva Sote Sosiaalivakuutus 2/15 Työterveyshuolto


MITÄ TOIVON TÄLTÄ VUODELTA? | Shamandalie\nEn mahda sille mitään, että aina vuoden vaihtuessa haaveilija mussa herää. Kaikki tuntuu niin uudelta ja tuleva vuosi vaikuttaa olevan täynnä mahdollisuuksia. Lupauksista uutta vuotta varten luovuin jo ajat sitten ja viime vuonnakin lupailun sijaan listasin niitä asioita, joita haluan ja toivon tulevilta kuukausilta. Musta on aivan turhaa luoda itselleen ahdistusta siitä, että ne luvatut jutut on nyt vaan pakko toteuttaa tai muuten potee huonoa omaatuntoa vaikka kuinka kauan. Sen sijaan on itseasiassa aika kutkuttavaa miettiä mitä kaikkea tahtoisi tänä vuonna saavuttaa ja mitä toivoisi tapahtuvan. Tää on tulevan, uutukaisen vuoden suunnittelua mun makuun!\n♥ Ihan ensimmäisenä toivon, että tästä tulee superhyvä vuosi. Toivon, että elämä olisi suotuisalla päällä, eikä tänä vuonna tulisi vastaan yhtäkään menetystä lisää taikka muitakaan suuria vastoinkäymisiä. Jokunen viime vuosi on pitänyt sisällään aika paljonkin ikäviä juttuja ja toivoisin todella, että näitä ei tarvitsisi kohdata tänä vuonna. Loppu sitten onkin itsestä kiinni ja mä ainakin teen kaikkeni, että seuraavat 12 kuukautta olisi tähän mennessä huikeimmat ikinä. Keskityn niihin asioihin, joista nautin ja jotka tekee mut iloiseksi, ja pidän mulle rakkaista ihmisistä kiinni.\n♥ Mun olisi tarkoitus valmistua tän vuoden aikana. Opetussuunnitelman mukaan aikaa olisi joulukuuhun asti, mutta uskon saavani homman kasaan jo syksyllä - ehkä jopa syyskuussa jo. Ihanteellista olisikin, että mun taidot yksinkertaisesti riittäisi haalimaan vikoista kursseista hyvät arvosanat sekä kirjoittamaan loistavan opparin, joka edesauttaisi pääsyä maisteriopintoihin tulevaisuudessa. Ja toivon todella, että kevään kurssit ei ole mitään rakettitiedettä, joista ei mun ymmärryksellä päästä tyydyttävää parempiin arvosanoihin. Pääsääntöisesti mun todistus sisältää kiitettäviä numeroita, mutta viime vuonna törmäsin kurssiin, josta ei korotusyritykselläkään herunut kakkosta parempaa numeroa (ja kuinka paljon nakertaa, että tää on se ainoa kakkonen koko mun todistuksessa :D). Mulla ei ole oikeastaan enää vara mokata tällä lailla, jos haluan päästä tähän tiettyyn yliopistoon, joten toivottavasti taitoni riittää näihin vikoihin kursseihin.\n♥ "Action" eli toiminta lukee mun bullet journalissa Word of the Year-fraasin kohdalla. Samalla sivulla komeilee vielä John C. Maxwellin toteamus: "Dreams don't work unless you do". Olen kova unelmoija ja välillä tulevaisuus siintääkin horisontissa näyttäen vaaleanpunaisten lasien läpi kovin täydelliseltä, mutta eihän siihen pisteeseen päästä vain olla haaveilemalla. Haluaisin esimerkiksi kovasti päästä kenties itse rakentamaan tuon kaksilahkeiseni kanssa ihanaa omakotitaloa niin pian kuin vain suinkin (tää operaatio voi tietty olla vielä vuosienkin päässä), mikä taas tarkoittaa lainanottoa sun muuta kökköä. Vielä opintojen ollessa kesken en ole voinut tehdä asialle juuri mitään, mutta kohta olisi aika alkaa tosissaan suunnitella elämää ja uraa. Ja nimenomaan toimia niiden unelmien eteen - sekä tällaisten suurien haaveiden että vähän pienempienkin.\n♥ Samalla toimintalinjalla jatketaan jopa pienen lupauksen muodossa, kun tavoitteena tänä vuonna olisi hankkiutua kaikesta ylimääräisestä tavarasta eroon. Uskalsin laittaa tämän kohdan tähän haavelistalle, sillä kirpparipöytä esimerkiksi on jo varattu, joten tätä on lähdetty viemään eteenpäin. Meidän kaapeista löytyy aivan liikaa kaikkea turhaa, jotka pitäisi vihdoin raaskia joko a) heittää mäkeen, b) tuunata enemmän itseä miellyttävämmäksi, c) myydä eteenpäin tai d) lahjoittaa jonnekin. Ihan turhaan ne tavarat ja vaatteet, joita ei itse tarvitse, nököttää tuolla meidän kaapeissa. Mieluusti koitan kevätsiivoukseen mennessä päästä siihen pisteeseen, ettei meidän kodista löydy enää mitään turhaa.\n♥ Jos jotain haluan tänä vuonna oppia, niin ennakoimaan ja suunnittelemaan elämää paremmin. Mua rehellisesti ottaa pahasti päähän tapani jättää asiat lähestulkoon aina viime tinkaan, mistä aiheutuu aivan turhaa stressiä ja kiirettä. Myönnän toki olevani tosi tehokas pienen paineen alla, mutta se on varsin onnettoman kokoinen plussa kokonaisuutta ajatellen. Edessä on aikamoinen kasvun paikka ihmisenä, kun pitäisi oppia pääsemään tästä pitkään mukana olleesta aikaansaamattomuudesta eroon.\n♥ Tahtoisin nähdä ja kokea mahdollisimman paljon tulevina kuukausina. Olisi maailman siisteintä, jos pitkään haaveissa ollut ulkomaanmatka toteutuisi vihdoin tänä vuonna - edellisestä reissusta kun on vuosia aikaa. Ihan täydellinen ajankohta tälle olisi siinä suht heti valmistuttuani, niin (erittäin ansaitusta) matkasta saisi vielä nauttia ihan täysillä. Lisäksi haluaisin päästä ensi kesänä festareille ja käymään Yyterissä tai Hangossa. Kaikki muutkin siistit kokemukset otetaan vastaan avosylin, jos mahdollisuus niihin vain tupsahtaa tielleni!\nMillaisia toivomuksia tai lupauksia sulla on tälle vuodelle?\n10 comments Filed under: Featured, lifestyle\nveera kaisla 8/1/18 14:51\nPakko mainita, että sulla on aivan ihana blogi :)\nHenna 11/1/18 10:25\nVoi kiitos paljon ♥ :)\nNora 8/1/18 15:28\nTällaisia postauksia on aina ihana lukea! Hyviä aikeita ja ajatuksia ensi vuodelle sinulla, eikun vain tuumasta toimeen ja niitä toteuttamaan. :)\nHenna 11/1/18 10:27\nKiva juttu, että tällaiset postaukset kolahtaa :) Tykkään itsekin tosi paljon lukea muiden vuosisuunnitelmia!\njanitakristina 8/1/18 19:48\nIhana postaus! Toivottavasti toiveesi toteutuu :)\nHenna 11/1/18 10:28\nKiitos, Janita :)\nSini 8/1/18 20:19\nTosi kiva postaus, tästä tuli itellekin tosi intoa puhkuva fiilis tästä vuodesta! :)\nHenna 11/1/18 10:30\nKiitos! Ihana kuulla, että postaus inspiroi :)\nKata 9/1/18 08:02\nTodella kivoja toiveita 8) Mä en kehitellyt oikeen mitään, jatkan samoilla tavoitteilla mitä asetin viime vuodelle, koska niitä on hyvä parantaa:) Lisäksi tehtiin yksi lupaus miehen kanssa yhdessä, tai ei se sekään lupaus ole kun itsekään en pidä uuden vuoden lupauksien tuomasta stressistä, ehkä pikemminkin tavoite sekin:D\nHenna 16/1/18 10:42\nSulla on hyvä visio tälle vuodelle vanhojen tavoitteiden parissa :) Ja nimenomaan mustakin lupausten sijaan on paljon parempi asettaa tavoitteita tulevalle, niin välttyy turhalta stressiltä!


6 parasta hotellia alueella Rio Grande do Sul, PÄIVITETTY 2018 – Booking.com\nHotelleja & majoituspaikkoja alueella Rio Grande do Sul Brasiliassa\n1 910 majoituspaikkaa\nAnna päivämäärät ja valitse 1 910 majoituspaikan joukosta!\nSuositeltavat hotellit alueella Rio Grande do Sul\n1 910 majoituspaikkaa alueella Rio Grande do Sul\nPousada das Missoes 4 tähteä\nHotel Alpen Hof 2 tähden hotelli\nVila Suzana Parque Hotel 3 tähden hotelli Tämä majoituspaikka kuuluu preferred-ohjelmaamme. Se tarjoaa sekä erinomaista palvelua että hyvää vastinetta rahoille ja on saanut loistavia arvioita Booking.comin asiakkailta. Majoituspaikka saattaa maksaa Booking.comille enemmän ollakseen mukana tässä ohjelmassa. Tämä majoituspaikka kuuluu preferred-ohjelmaamme. Se tarjoaa sekä erinomaista palvelua että hyvää vastinetta rahoille ja on saanut loistavia arvioita Booking.comin asiakkailta. Majoituspaikka saattaa maksaa Booking.comille enemmän ollakseen mukana tässä ohjelmassa.\n8,6 Loistava 1 410 arviota\nLaje de Pedra Hotel & Resort 4 tähden hotelli\n7,7 Hyvä 511 arviota\nHotel Serra Nevada 4 tähden hotelli Tämä majoituspaikka kuuluu preferred-ohjelmaamme. Se tarjoaa sekä erinomaista palvelua että hyvää vastinetta rahoille ja on saanut loistavia arvioita Booking.comin asiakkailta. Majoituspaikka saattaa maksaa Booking.comille enemmän ollakseen mukana tässä ohjelmassa. Tämä majoituspaikka kuuluu preferred-ohjelmaamme. Se tarjoaa sekä erinomaista palvelua että hyvää vastinetta rahoille ja on saanut loistavia arvioita Booking.comin asiakkailta. Majoituspaikka saattaa maksaa Booking.comille enemmän ollakseen mukana tässä ohjelmassa.\nKaikki 1 910 hotellia alueella Rio Grande do Sul\nSuosittuja hotelleja: Rio Grande do Sul\n8,9 Loistava 4 398 arviota\n8,6 Loistava 6 290 arviota\nAlueella Rio Grande do Sul ja sen ympäristössä\nGramado 773 hotellia\nCanela 290 hotellia\nTorres 128 hotellia\nCapão da Canoa 77 hotellia\nPorto Alegre 66 hotellia\nSão Gabriel 44 hotellia\nBento Gonçalves 24 hotellia\nRio Grande 21 hotellia\nCaxias do Sul 14 hotellia\nPelotas 14 hotellia\nPasso Fundo 11 hotellia\nSantana do Livramento 5 hotellia\nHugo Cantergiani -lentokenttä (CXJ)\n1 518 majoitusta\n1 206 hotellia, jossa on WiFi


Aurinkoinen Toivoni: HANKALAN HAUSKA PÄIVÄ\nLähettänyt Henna Hay klo 2/07/2013\nSiis meillä on ollut ton pikkujäbän kanssa ihan sama homma tänään.... Mikään ei kelpaa eikä onnistu, ei maistu eikä huvita. ÄH! Mutta tästä päivästä selvittiin kuitenkin taas :D Ja jee Toivo hyvä hienoa onnea ryömimistaidosta :)\nHenna Hay 8/2/13\nNo voihan hitsi. Kiukkuilua on siis liikkeellä! Toivottavasti teillä on sitten tänään parempi päivä :--) Eihän sitä nyt kahta päivää jaksa pahalla päällä olla. Hehe jee, Toivo kiittää :--)\nHei miten sä oot noin positiivinen?:D Ihana! Mä oon ite illasta jo aika kiukkunen jos oon yrittäny tehdä kaikkeni pojan viihdyttämiseen ja mikään ei oo kelvannu.\nOonko? :--D Kyllähän sitä tietenkin itteäki kiukuttaa, kun toinen on koko päivän pahalla tuulella. Eihän siltä voi välttyä :--) Minäkin vähän hermona olin! Mutta onneksi helpottaa sitten aina, kun on saanut pojan nukkumaan.\nOot!:D Sun kaikki postaukset on niin kivan positiivisia, just vaikka ne kertois kiukuttelusta niiku tämä!\nSilloin kun meillä oli tuollainen mikään ei ole hyvä -päivä, puhkes kaks hammasta samaan aikaan! ;)\nHmmm no voikin olla täällä myös sellainen tilanne! Kauheesti ainakin Toivo rapsuttelee sormellaan yläikeniä, että voishan niitä hampaita puhjeta lisää :--)\nVaaleanpunaisia unelmia 9/2/13\noikun söpö poitsu teillä <3\ntervetuloa myös meidän bogiin lukijaksi: katrinjaneanblogi.blogspot.fi\nJoo, onhan se <3\nKiitos sinulle kommentista ja ihanaa kun olet liittynyt lukijaksi! Tervetuloa :--) Käyn heti katsomassa myös sinun blogin!