Kennel Quietus: 2011\nAika menee uskomattoman nopeasti. Desikin täytti kesällä jo vuoden ja nyt sitten käytiin jo tutkituttamassa silmät. Kasvattaja oli pyytänyt eläinlääkäri Sanna Elfvingin heille kotiin tutkimaan silmiä. Iso porukka olikin paikalla, mm. Desin sisko. Kovin samannäköisiä tytöt olivat ja molempien harrastukset olivat ihan samanlaisia, lähtien kuralammikoissa kieriskelemisestä ;)\nMutta pääasia tais olla se silmätarkastus. Eli Desin (Karvin Comon to the Catwalk) silmät TERVEET ! Myös siskotyttö Doralla (Karvin Cute at the Catwalk) silmät olivat terveet. :)\nTässäpä vielä kuva kesältä, Desi 12kk, Virroilla Kennelliiton GoHau-leirillä. Saana Simolalle kiitos seisottamisesta.\nLähettänyt Maria klo 0.23 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Desi, kuvia, terveys\nVoittajatreenit ovat olleet päivittäisessä ohjelmistossa Pennillä, miksei myöskin Desilläkin. :) Koitan tähän tehdä tilannekatsausta voi-evl liikkeistä, samalla kerrataan miten meidän äitienpäivän koe meni.\nPaikkamakuu Oikein hieno, ei mitään ongelmaa. Kokeessakin saatiin 9, vaikka kaksoiskäskyjä tulikin muutama. Tätä on treenattu nyt lähinnä BH:maisesti, eli niin että oon Desin kanssa treenannu ja Penni on sivussa joutunut paikkamakaan.\nPaikalla istuminen On aina välillä vähän otettu tätä, ei mitään ongelmaa.\nSeuraaminen Niinnojoo. Kokeessa oli oikein hieno, tästäkin 9. Sivuaskeleissa vielä huomattavasti parantamisen varaa, mutta niitä ei kauheesti ole treenattukaan. Peruutus onnistuu aika hyvin, välillä meinaa tulla vinoja perusasentoja ja vauhdikkaita liikkeellelähtöjä. Kokeessa tästä 9, ei loikkinut eikä riehunut muutakaan ylimäärästä !\nLuoksetulo On alkanut treeneissä välillä istua stopeissa, en käsitä mistä se sellasta on keksiny. Ollaan tässä jumituttu aika pahasti, ei oo pitkiin aikoihin edetty mihinkään. Lyhyiltä matkoilta stoppaa hyvin, mutta heti kun matkaa on yli 10m, niin alkaa pysähdykset venyä. Maahanmeno on oikein kiva, seisomisessa lähinnä ongelmaa. Kokeessa nollattiin, kun jostain syystä nousi seisomaan liikkurin käskystä ja pysähdykset veny pahasti.\nLiikkeestä istuminen Tää on oikein terävä ja kiva, tykkään. Ei mitään ongelmaa. Kokeessa 9.\nRuutu Ruudun onnistuin rikkomaan treeneissä taas. Otin liikaa toistoja tyhjään ruutuun liian pitkältä matkalta. Nyt tehdään taas korjaussarjaa, eli lujaa ruutuun juoksemista namialustalle. Kokeessa nollattiin, koira ei näyttäny tajuavan yhtään mitä siltä vaadittiin.\nMetallinouto Tääkin jostain syystä on hajalla. Ollaan nyt alettu sisällä naksuttelemaan kapulan nostoista ja sivulle tuomisesta. En tiedä mikä tuli kokeessa, kun lähti hienosti hakemaan kapulaa, palautti lujaa, yhtäkkiä tiputti maahan ja karkas kehästä.... Nolla siis.\nTunnari Oon jättänyt koko tunnarin treenaamisen pois. En oikein tiedä miten sen tekis. Odottelen jotain inspiraatiota ja uusia tunnarikapuloita, joku pieni noutaja meni ja söi edelliset... Kokeessa jätettiin välistä kokonaan.\nKaukokäskyt Joo, näitä on tehty nyt päivittäin molempien koirien kanssa sisällä ja paljon. Aloin Pennille opettaa kokonaan uusiksi seisomista. Nyt ollaan treenattu lähinnä tekniikkaa ja pikkuhiljaa alettu häivyttää käsiapua pois. Pennin mielestä hauskinta on seiso käskyllä antaa tassua... Kokeessa nämäkin nollille.\nHyppynouto Video kertoo enemmän, kuin tuhat sanaa... Pisteitä tais tulla siis 7.\nSiinähän ne sitten. Ehkä me joskus syksyllä yritetään kisata uudemman kerran ;)\nTunnisteet: Penni treenaa, toko, tokokoe\nPitkästä aikaa reipastuin, ja treenasin ulkona ohjattujen treenien ulkopuolella. Otin siis Pennin ja ruutumerkit mukaan ja menin taloyhtiön parkkipaikalle. Tarkoituksena oli siis ottaa yllättäen sitä ruutua, luoksetulojen maahanmenoa ja kaukojen m-s vaihtoa.\nAloitettiin sillä ruudulla. Tehtiin ensimmäinen toisto namialustalla, joka ei ollut kovin hyvä vaihtoehto (en saanut Penniä pysäytettyä ruutuun, kun se nuuhkutteli ympäri ruutua) sama seuraavalla toistolla, vaikka nameja ei enää ollut ruudussa. Mutta kolmas toisto oli hyvä, pysähtyi oikeaan kohtaan, välimatkaa näissä kolmessa noin 7-8 metriä. Vein taas nameja ruutuun, sama ongelma kun ekallakin kertaa, mutta halusin varmistaa, että menee ruutuun, kun lisään välimatkaa. Pari toistoa taas haahuilua (mutta meni hyvin ruutuun !) sitten taas onnistui. Matkaa oli noin 10m. Lopuksi vielä yksi toisto tyhjään ruutuun noin viidestä metristä, onnistui upeasti :)\nSitten luoksetulon maahanmenoja. Muistuttelin vähän vahvemmalla äänensävyllä, että kyllä tarvii mennä maahan vaikka ei haluaiskaan, meni tosi kivasti maahan edellisiin treeneihin verrattuna, paranee selvästi kokoajan. Nyt ollaan siinä vaiheessa, että pitää alkaa jättää palkkaamatta huonoimmista (=hitaista) maahanmenoista. Välimatkaa viitisen metriä, eikä ees hiipinyt. :)\nKaukoja eli m-s vaihtoa takapalkalla. Jätin palkkaamatta jos otti askelia eteenpäin, korjasi kivasti. Otettiin aina yksi vaihto ja palkalle, jos onnistui. En vielä uskalla lisätä matkaa (jota on noin yksi-puoltoista askelta tällä hetkellä), sillä virheitä tulee vielä.\nLopuksi vielä sitä ruutua namialustalla n. 15m matkaa. Oli tosi hieno juttu, kun juoksi täyttä vauhtia ruutuun ja vielä pysähtyi sinne ! Taas yksi ongelma ratkaistu. :)\nLähettänyt Maria klo 19.28 1 kommentti:\nKäytiin agilityä treenailemassa taas torstai-iltana molempien koirien kanssa.\nAloitettiin Pennin kanssa kivan hankalalla radan pätkällä. Paljon takaaleikkauksia ja valsseja, mä olin ihan hukassa suurimman osaa rataa ja koirakaan ei tuntunut kuuntelevan. Loppua kohti parani huimasti ja viimeisenä olevat kepit olivat jo todella hienot !\nKoiranvaihdos ja Desin kanssa A-esteen kontakteja niin, että hyppäsi mini ja maksi pöydän kautta A:lle ja siitä kontaktille, tajusi parin toiston jälkeen homman idean ja kauheeta vauhtia loikki pöytien kautta kontaktille ja jäi siihen heiluttaan häntää. Ihana. ♥\nJatkettiin seuraamispätkillä, ideana oli että jatkaisi seuraamista vaikka palkka tulisikin, eikä ryntäisi johonkin suuntaan. Hienosti ymmärsi jutun, ja tehtiin jo pitempiäkin seuraamispätkiä, vaikka häiriönä vieressä suorittikin koirat rataa. Jatkettiin kaukojumpalla, kaikki vaihdot menevät jo hienosti, seisomisessa pieni apu mukana. Lopuksi vielä vähän liikkeestä seisomista, ei ollut ihan niin hyviä, kun mitä on ollut, voi olla ettei kuullut meluisassa hallissa mun käskyjä?\nTaas koiran vaihto, otettiin Pennin kanssa samaa rataa vielä pätkissä, saatiin jopa onnistuneita pätkiä, vaikka koko rata ei meinannutkaan millään onnistua. Mun tarvitsisi miettiä, että oonko oikealla puolella koiraa, kun se ei kuitenkaan oo mitenkään kaikkein nopein.\nJatkettiin metallikapulalla vauhtinoudoilla, haki ja palautti kivasti laukalla kovaa. En vaatinut peruasentoon palautusta, kun se on vielä vähän hankala ja sitä voisi ottaa sitten kotona.\nLopuksi vielä pari sarjaa kaukoja, lähinnä m-s ja s-m, pari ihan hyvää vaihtoakin, näitä tarvitsee tehotreenata !\nKäytiin tekemässä loppuverkka mettässä. Voin kertoa, että ne radan reunassa olevat lumikasat oli aika korkeita sieltä mettän puolelta, en suosittele yrittään niiden yli kiipeämistä. :D\nTunnisteet: agility, Desi treenaa, Penni treenaa, toko\n(vähän myöhässä tulee päivitys)\nMeillä alkoi ohjatut treenit Herwoodin Hauvojen ryhmässä tiistaina. Kouluttajana on Jonna Paajaste. Ei ole ennen meitä kouluttanut, mutta vaikutti ihan mukavalta ja osaavalta.\nAloitettiin seuraamisella, joka oli peruspennimäistä loikkimista ja hihassa roikkumista. Parani kuitenkin loppua kohti. Tarkoitus olisi kuulemma saada rauhoitettua koiraa sen verran, että seuraaminen olisi siistiä ;) Eli ihan alkuun koiran rauhottuessa perusasennossa rauhalliset kehut, palkka oikeesta kädestä, kun kovasti mun vasenta kättä tökkii ja puree. Liikkeelle lähtö rauhassa ja liioitellun hitaasti, vauhtia lisätään pikkuhiljaa. Kovasti rauhoittukin, mutta alkoi seilaan jossain puolen metrin päässä ja tiputteleen kontaktia. Tarvii nyt pari päivää jatkaa testausta, että tuleeko kontakti takaisin.\nJatkettiin omatoimisesti luoksetuloja, jotenkin oli pysäytykset pienen tauon aikana menneet pikkukoiran päähän hienosti. Vauhtia ei ollut liikaa ja pikemminkin ennakoi pysäytyksiä, ei kuitenkaan liikaa. Maahanmeno tuntuikin sitten hankalalta. Mä en tiedä pitäisikö käyttää suullista vai käsimerkkiä, tarvis ehkä tehdä sarja toistoja molempia ja kattoa kumpaan reagoi paremmin. Läheltä maahanmeno leikissä molemmat toimivat hyvin, mutta jos matkaa lisää, niin koira näyttää siltä, kun se ei tajuais mitä siltä vaaditaan.\nKaukoja, ei meinannut millään onnistua mitkään vaihdot, lisää treeniä tähän sisällä.\nJatkettiin myös seuraamista, edelleen ihme haahuilua, mutta eipähän töki mun kättä ja pompi.\nSitten ohjatusti luoksetulo. Ennakoi ihan kauheesti, pysähtyi jo ennen käskyä :O Sitten ravilla eteenpäi ja taas ennakoi, ei tosin mennyt maahan, vaan seisoi.. Ohjeeksi tuli leikkiä makupalaleikkiä, että saadaan varmuutta maahanmenoihin ja sitten takapalkalla maahanmenotreeniä yhdistettynä luoksetuloon.\nKokonaisuudessaan hyvät treenit, saatiin näytettyä meidän pääasialliset ongelmat hyvin. Ensi viikolla sitten uudestaan. :)\nUusia kuvia laumasta :)\nLähettänyt Maria klo 18.47 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Desi, kanit, kuvia, Penni\nOltiin eilen vakiovuorollamme agilitytreeneissä, ideana oli ottaa ongelmakohtia ja omatoimista treeniä. Mulla oli molemmat koirat mukana, joten Desi sai hyvää boksissa odottelutreeniä (eipä se pahaa Pennillekään tee...)\nAloiteltiin Desin kanssa putkitreenillä, tehtiin putkeen irtoamistreeniä, joka sujui hienosti ! Desi hakee tosi vauhdikkaasti putkiin. Jatkettiin pienellä malttamisharjoituksella. Jätin Desin istumaan, josta ohjasin sen putkeen, odotti tosi hienosti.\nPari kertaa puomi kokonaan, erityistarkkaan kontaktilla pysähdys. Hieno. :)\nSitten koiran vaihto, Desi häkkiin odottamaan ja Penni tekeen pienen pientä radanpätkää, jossa harjoiteltiin myöskin putkiin irtoamista, Penniä ei yhtään agility kiinnostanut, nuuskutteli ja meni mihin sattuu. Jatkettiin siis tokolla. Tarkoitus oli kokeilla hyppynoudon alkeistreeniä, ei oo ikinä aikasemmin sitä tehty. No jätin koiran suht matalan esteen taakse istumaan, vein kapulan toiselle puolelle estettä ja avustuksella kerroin mitä tehdään. No oli ihan ok, vähän haluttomasti otti kapulan suuhun. Otettiin uudestaan, mentiin yhdessä toiselle puolelle estettä ja heitin kapulan, tarkoituksena oli avusteisesti taas tehdä nouto. Mitä tekee Penni? No karkaa hakeen kapulaa esteen yli, nappaa kapulan suuhun, hyppää takas ja tulee kapula suussaan sivulle O.O Mun ilme oli varmaan näkemisen arvoinen, eihän toi koira ikinä ennen oo tehny koko hyppynoutoa. Tehtiin vielä pari toistoa ja ihan yhtä hienosti. On se hieno <3\nJatkettiin liikkeestä istumisella, sekin oli ihmeen hyvin viime syksyn treeneistä jäänyt muistiin :) Ei tässäkään siis mitään ongelmaa.\nLopuksi vielä kaukoja, niin että jätin koiran eteen pituusesteen kappaleen esteeksi ja tehtiin ihan kunnon matkalta kaikkia vaihtoja. Ainoa ongelma oli, että koira ei meinannut kuulla mun käskyjä, kun toisella puolella räksytti koiria ja junia meni jatkuvasti hallin ohi. Mutta teki suurimmaks osaks hienoja vaihtoja, välillä jotain jumitusta.\nSitten taas koiran vaihto. Desin kanssa tehtiin alkuun ihan perusasentotreeniä, koska häiriötä oli kauheasti. Jatkettiin seuraamistreenillä, tehtiin jo useemman askeleen imuutusseuraamista, tarkoitus olisi saada koiraa vähän suoristettua, kun nyt nojaa mun eteen kauheesti.\nTehtiin vähän pientä hyppy/ohjaustreeniä hyppyesteellä, jossa oli rima maassa. Kiertoa ja odottamista, hyppykäskyn yhdistämistä itse tekemiseen. Tässä vaiheessa jo alkoi vähän keskittyminen kohdistua ihan johonkin muuhun, kun ohjauksen kuuntelemiseen. Vapautin molemmat koirat riehuun halliin ja harjoiteltiin pussia, putkia ja puomia ihan vapaana. Desi rrrrrakastaa putkia. Jees.\nKokonaisuudessaan varsin onnistuneet treenit, agilitypuoli jäi vähän vähemmälle, mutta kivasti saatiin tokoiltua. :)\nKotisivut ovat taas toiminnassa. :)\nLähettänyt Maria klo 21.56 Ei kommentteja:


Lapsen Psyykkinen Kehitys | Norwegian Uutiset\n1 ihmisen psyykkinen kehitys\n2 lapsen sosiaalinen kehitys\n3 lapsen kehitykseen vaikuttavat tekijät\nLapsen sairastuessa vanhemmat joutuvat miettimään uudella tavalla suhtautumistaan elämään ja kuolemaan. He joutuvat auttamaan lasta selviämään ja käsittelemään sairauden tuomia haasteita, vaikka eivät itsekään tietäisi, mitä asiasta ajattelevat. Lapsen hyvinvointi on.\nLapsen Psyykkinen Kehitys merilapin uutiset by admin Motorinen kehitys = kehitysprosessi, joka johtaa tahdonalaisen liikkumisen oppimiseen ja vähitellen taitojen motoristen taitojen laadulliseen kehittymiseen •Geeniperimä ohjaa, mutta ympäristöllä on suuri vaikutus siihen, millaiseksi lapsen eri motoriset taidot kehittyvät (Malina ym. 2004)\nLapsen psyykkinen kehitys alkaa myös jo ennen syntymää. Kun äiti kaikkine elintoimintoineen on jatkuvassa yhteydessä kohdussa olevaan lapseen. Äidin hyvä terveys, lääkkeetön, alkoholiton, tupakaton ja huumeeton elämä edesauttaa lapsen normaalia kehitystä. Stressi vaikuttaa myös lapseen.\n– lapsen sääret voivat olla pihtipolviset, joloin jalat ovat ikäänkuin Y-kirjain väärinpäin asennossa – 3-4-vuotias osaa jo käydä potalla/pötöllä, joskus vahinkoja sattuu, yökuivaksi opitaan yleensä viimeistään 4-vuotiaana (hieman vaihdellen) 3-5-vuotiaan motorinen kehitys:\n5 nuoren psyykkinen kehitys lapsen sosiaalinen kehitys Ajonvakautusjärjestelmä Vika Syysloma Helsinki Lukuvuoden 2020 – 2021 työ- ja lomapäivät Perusopetus ja lukiokoulutus lukuvuosi alkaa keskiviikkona 12.8.2020; syysloma 19. – 25.10.2020 (vk 43) Pyhäpäiviä ei syysloman yhteydessä ole, mutta kouluissa syyslomat ovat pitäneet pintansa.\nLapsen biopsykososiaalinen kehitys ja sen häiriintyminen 5 op Lasten ja nuorten hyvinvoinnin sosiaaliset ulottuvuudet 5 op Stressi- ja kriisitilanteet lapsuudessa ja nuoruudessa 5 op Oppiminen ja koulusuoriutuminen 5 op Terveyspalvelut ja sosiaalityö lapsen, nuoren ja perheen tukena 5 op. Opetussuunnitelmamuutokset voivat olla vielä mahdollisia.\nPS2 Ihmisen psyykkinen kehitys 1. Elämänkaaripsykologia 1.1. Ihminen on psyykkinen, fyysinen ja sosiaalinen kokonaisuus 1.2. Kehityksen tutkiminen 1.3. Syntymää edeltävä kehitys 2.\npsyykkinen kehitys Lapsen psyykkinen eli henkinen kasvu riippuu lapsesta itsestään, hänen ihmissuhteistaan ja kasvuympäristöistään sekä niiden tunnelmasta, ilmapiiristä ja motivoivuudesta. Lapsen psyykkiselle kehitykselle voidaan asettaa yleisiä linjauksia, silti jokaista lasta on havainnoitava yksilöllisesti ja otettava huomioon edellä mainitut tekijät.\nLapsen motorinen kehitys 0–18 kuukauden iässä Jotkut lapset eivät konttaa lainkaan ja toiset harjoittelevat mieluummin puhumista kuin kävelyä. Lasten välillä on suuria eroja ja siksi kaavio on vain suuntaa antava. • Makaa vatsallaan ja nostaa päätään Varhain: 1 kuukauden iässä Tavallisin ikä.\nLapsen ja vanhemman välinen Tunteet, varhainen vuorovaikutus ja aivojen toiminnallinen kehitys. Mäntymaa M, Tamminen T. Varhainen vuorovaikutus ja lapsen psyykkinen kehitys Hyvä varhainen vuorovaikutussuhde luo pohjan koko psyykkiselle, fyysiselle ja sosiaaliselle hyvinvoinnillemme! See more of Varhainen vuorovaikutus on Facebook\nTags: ihmisen psyykkinen kehitys, lapsen kehitykseen vaikuttavat tekijät, lapsen sosiaalinen kehitys


Pelimannityyli Unescon perinneluetteloon\n1.4.2021 klo 06:28\nPELIMANNI - TYYLI UNESCON AINEETTOMAN KULTTUURIPERINNÖN LUETTELOON\nKun on pohtinut pelimannityylisen huuliharpun soiton olemusta ja varsinkin kielikompin osuutta siinä, alkaa yhä enemmän arvostamaan, näkemään, tuntemaan ja tunnustamaan sen erikoisen, ainutlaatuisen tärkeän merkityksen kansanmusiikin esittämisessä. Soittotyyli on säilynyt Suomessa koko viime vuosisadan ajan ilman minkäänlaista opetusjärjestelmää, periytyen sukupolvelta toiselle, pelimannilta toiselle, vain kuuntelemalla ja jäljittelemällä kielikompin hallitsevaa soittajaa.\nHuuliharppu on ollut aina viulupelimannien varjossa kansanmusiikin esittämisessä. Huuliharppua ei 1900-luvun alkupuolella ”oikeiden” pelimannien joukossa noteerattu edes soittimeksi. Mutta sitkeästi huuliharppu on säilyttänyt elinvoimansa, soittoperinteen siirtyessä korvakuulolta oppien, kaikessa hiljaisuudessa, vailla mitään järjestettyä opetusta tai huomiota ja tukea miltään taholta. Yksittäiset ja yksinäiset pelimannit soittivat omissa oloissaan.\n1970-luvulta alkaen on sentään Etelä-Pohjanmaan Speleissä järjestetty kilpailuja, joissa pelimannit ovat saaneet mahdollisuuden esitellä osaamistaan ja taitonsa, minkä kukin omin avuin on hankkinut. Mutta kaikki on tapahtunut omalla painollaan, kenenkään puhumatta huuliharppukulttuurin puolesta halaistua sanaa, puhumattakaan koulutusta järjestämällä.\nMutta kiinnostusta opetella huuliharpun soittoa on aina ollut, riittänyt aina näihin päiviin. Siellä täällä joku halusi opetella myös erikoiselta kuulostavan komppauksen pelimannisoittoonsa. Aina on ollut tarvetta ja ”kysyntää”, aina kuuntelijoita iloiselle, viihdyttävälle soitolle.\nPidämme pelimannityylistä soittoa ainutlaatuisena, suomalaisena tapana soittaa. Sitä se varmaan onkin. Milloin se alkoi, on ainakin minulle tuntematonta. En ole löytänyt sotaa edeltävältä ajalta siitä tietoja. Mikä oli muutoinkin huuliharpun asema ennen sotia, olisi hyvä tutkia ja selvittää. Sota-aika ja sen jälkeinen soittotapa on kyllä meille kaikille tuttua. Monet kuuluisat mestarisoittajat ovat pitäneet yllä perinteistä pelimanni tyyliä.\nVuonna 2009 Trossingenin ”olympialaisissa” sai suomalainen kielikomppi huomiota ja ihmettelyä osakseen, kun kiinalaiset, taiwanilaiset ja malesialaiset huuliharpistit tulivat kysymään soittoni jälkeen miten soitin kompin Kesäillan valssiin. Ainakin kaukoidässä se oli eksoottinen ja heille tuntematon tyyli.\nKun nyt koetamme lisätä kiinnostusta huuliharppua ja myös pelimannisoittoa kohtaan, on hyvä asettaa realistiset tavoitteet ja kriteerit amatöörimaisten harrastajien soitolle. Suurin osa soittajista kun haluaa soittaa vain omaksi ilokseen. Vain hyvin pieni osa pyrkii saavuttamaan edes tason jolla voi julkisesti esiintyä. Pelimannista hyvin harvoin, tuskin koskaan tulee ammattimuusikkoa. Harrastajalle vaatimustaso ja odotukset jo lähtökohtaisesti, heti alkuun, on asetettava eri tavalla kuin koulutetulle ammattimuusikolle.\nPelimannien kielikomppi soitto tuntuu olevan melkein kuin aivan oma musiikin lajinsa, verrattavissa jollain tavalla vaikkapa Amerikan puuvillapeltojen huuliharppu bluesiin, kaukaa haettuna argentiinalaiseen tangoon tai unkarilaiseen czardakseen. Jokin säkkipillin soitto on tunnistettavaa, ilmettyä skottilaista musiikkia, ruotsalainen laulelma Bellmanilta perittyä, mutta sitä samaa, tietenkin pienemmässä mittakaavassa, on suomalaisten huuliharpistien keskuudessa ja kansanmusiikissa omatyylinen perinteinen pelimanni musiikki diatonisella harpulla.\nDiatonisella harpulla on rajoituksensa. Pelimannin on kuitenkin vaikea pysyä ”aisoissa” ja soittaa vain helpommin soitettavaa ”kolmen soinnun” kansanmusiikkia, laulelmia ja iskelmää. Ne vielä sujuvat hyvin diatonisella, ilman musiikin ”pahoinpitelyä”, minkä joutuu auttamatta tekemään vaativampaa musiikkia pelimannityyliin soitettaessa.\nMutta pelimanni soitto elääkin aivan omien ”lakiensa” ja sääntöjen mukaan, piittaamatta ja tietämättä vähääkään musiikin teorioista. Se on oma heimonsa, ”lahko”, sisään päin kääntynyt, vähän salamyhkäinen, jota on ulkopuolelta vaikea tarkemmin hahmottaa ja ymmärtää. Liiallinen soiton ”sievistely” veisikin sen voiman ja ilmeen; osan tehosta ja tenhovoimasta joskus robustilta, karkealta, mekaanisen rytmikkäältä pelimannisoitolta.\nKaustislainen viuluperinne on omaperäisenä musiikin muotona ja tulkitsijana saanut jo paikan kansallisen Elävän perinnön luettelossa. Se on myös pyrkimässä Unescon Ihmiskunnan aineettoman perinnön luetteloon. Suomalainen kielikomppi tuskin maailman mittakaavassa yltää samalle tasolle. Vai yltäisikö? Mutta Suomessa se olisi hyvinkin erikoisuutensa ja suuren merkityksensä tähden Elävän perinnön tittelin ansaitseva. En ole yksin ajatuksen kanssa. - Kunhan vaan ensin saamme sen säilymään elävänä!\n25.3.2021 Juhani Niskanen Mäntyharjun Huuliharpistit\n22.4.2021 klo 12:49\nNS. Bassotus/ kielikomppi.\nKielilikomppi Ja ns,Bassotus suomalainen muunnos.\nTuohon Juhani Niskasen kirjoitukseen, haluaisin muutaman sanan mainita.\nKun tuo tietämättömyys tuntuu meitä vaivaavan vaikka tiedon kulku on avointa ja kaikkien saatavilla.\njos meillä on mahdollisuus, tutustukaamme vanhohin soittajii ja heidän vidopätkiin huuliharpun soitosta,\nhe ovat osnneet tämän kielibasson ja rytmityksen jo sotaajoista lähtien.\nLoistavia artisteja ja ja taitavia harpisteja.\nEi tämä ns, bassotus ja kielikomppi ole suomalainen keksintö, saati maailman perintökohteeksi kelpava\nToivoisin, että hyvin moni suomalainen tutustuisitähän Italialaiseen ja espanjalaiseen huuliharppu-musiikkkiin\nenemmän, tälläkin kertaa täältä löytyy tietoa erilaisista soittotavoista kun vaan tiedämme ja haluamme tietää.\nPolkupyöräkin on keksitty ei tarvitse keksiä enää.\nTämäkään kirjoitus ei ole tarkoitettu nagatiiviseksi arvosteluksi vaan tiedoksi meille suomalaisille.\njotka jossain vaiheessa kuvitteimme olevamme maailman napoja.\nYstävyydellä teille kaikille.\n29.4.2021 klo 14:51\nKiitos Hannu, että laajennat keskustelua myös Suomen ulkopuolelle, jolloin pääsemme vertailemaan erilaisia kansallisia huuliharpun soittotyylejä. Olen itsekin tekemässä samaa ja kunhan saan aikaiseksi kirjoitan lyhyen jatko-osan kirjoitukseeni. Huuliharppu ei ole mikä tahansa pieni, mitätön soitin! Me huuliharpistit uskomme ja tiedämme sen. Siitä riittää pohdittavaa meille kaikille. Mukaan vaan!\nFestareilla Mäntyharjussa elokuussa viimeistään tavataan! huuliharpputerveisin ystävyydellä Juhani\n30.4.2021 klo 12:34\nHei vaan soittajaveljille pitkästä aikaa !\nTaitaa kevät ja lähestyvä kesä saada aikaan vilkastumisen blogissakin ! Hyvä niin.\nVeli Juhani on nostanut blogikirjoituksessaan varsin aiheellisen ja meitä monia askarruttavan kysymyksen ns. Pelimannityylinen soitto vs orkesterissa läpikirjoitettujen ja sovitettujen stemmasoitto.\nMe huuliharpistit tiedämme ja tunnemme Juhanin erinomaisen innokkaaksi ja kyvykkääksi henkilöksi yhteisössämme. Hän on ollut monessa mukana ja osoittanut aktiivisuutensa myös huuliharppupiireissä niin\nsoittajana, kuin myös järjestötehtävissä. Siitä konkretiaa lukuisissa kilpailuissa menestymisistä sekä pitkäaikasen pestin, Mäntyharjun Huuliharpistien puheenjohtajana olemisesta.\nOlen pannut merkille vuosien varrella hänen kiinnostuksensa suomalaiseen kansanmusiikkiin. Siitä osoitus mm.hopeisen taitomerkin suoritus, joka on harvinaista kun kyseessä on instrumenttina huuliharppu.Ymmärrän hänen kiinnostuksensa pelimannityylisen soittotekniikan ylläpitämiseen yhdestä näkökulmasta todella hyvin. Nimittäin orkesterissa soittaessaan hänen ”tonttinsa” on hoitaa II -stemmaa. Se tietää siis, että aina uutta ohjelmistoa harjoiteltaesamme II -stemman soitosta ei saa kiinni mistään, jo entuudestaan tutusta melodiasta, jos nyt sävellyksen ennestään sattuisi tuntemaan. Nuotinlukutaito on silloin välttämätön apu saada stemma haltuunsa. Jos joku teistä on joutunut vastaavaan tehtävään, tietää kuinka kuivaa voi harjoittelu olla sanotaan nyt vaikka Äänisen aallot II stemmaharjoittelu. Se ,että Äänisen aallot melodian tuntee lähes jokainen pelimanni ja sitä on mukava lähteä tapailemaan, kun melodia ja rytmikuviot ovat heti valmiina mielessä. Toisin on II stemman soittajalla. Se on täysin hyppy tuntemattomaan, eikä pätkääkään valmiina päässä soivasta tekstistä. On siis pakko turvautua nuotteihin ja yrittää päntätä stemma kaaliin niin lukemattomilla toistoilla, että stemmasta tulee yhtä tuttu kuin tuosta tutusta I stemmasta. Vaatii mieletöntä työtä ja pitkäjänteisyyttä opetella tämä usein hyvin luonnottomalta kuulostava stemma haltuunsa. Pelkkä sivusta seuraaminen jo ihmetyttää monia, koska otsikossa lukee Äänisen aallot, mutta tuo soitto ei kuulosta pätkääkään siltä. Että voitte tietää, kuinka onnellinen olen orkesterin vetäjänä, että tällaisia puurtajia löytyy soittajistoon jotka jaksavat tämän työn aina kappaleesta kappaleeseen tehdä.\nVarsinkin, jos tuo harjoitustyö on tehty ja sitten joku sanoo, että eiköhän siirretä tämä sävellys jo arkistoon, tämä on tylsä ja loppuun soitettu biisi. Siis nytkö arkistoon, kun juuri olen stemmani suurella työllä oppinut.\nHuomaan siirtyneeni ihan eri aiheeseen, mikä oli alkuperäinen tarkoitukseni.\nToisaalta se on ihan hyvä tietää taustana sille, mihin tässä pohdiskelussani saatan vielä päästä.\nAiheenahan oli tämä pelimannityylinen soitto.\nKuten totesin, on orkesterissa soittaminen huomattavasti kurinalaisempaa, kuin pelimannityylillä vatkulointi.\nEnkä todellakaan käytä vatkulointia missään halventavassa mielessä. Termin vatkulointi, olen oppinut Juhanilta\njota hän itse käyttää kielikomppia käsitellessään.\nOtan esimerkiksi vaikka kaikkien tunteman ja lähes kaikkien osaaman Metsäkukkia valssin.\nJos sen joku soittaa yksin soolonumerona, voi hän täysin vapaasti valita soittaako hän sen yksiäänisesti, ilman\nkielikomppia, ts. sinne melodiaäänen alle kakkoselle ja kolmoselle kielen avulla soinnut, saaden aikaan säestyksellisen harmonian. Ilman tätä kielen avulla toimitettua takapotkukomppia esitys jäisi kovin\nohueksi ja tylsäksi. Eli tähän tämä kielellä tapahtuva komppaus istuu kun nenä päähän ja jos muutoin esitys on hallussa on se täysin riittävä ja vastaanotettavaa korvalle.\nMutta auta armias, kun sama biisi otetaan orkesterille ja jos sitä ei ole sovitettu, vaan jokainen voi soittaa sen kuulemallaan tavalla, on esitys tuhottu muutamassa tahdissa.\nEnsiksi se, että orkesterissa on aina johtaja, joka määrittelee aloitushetken ja tempon. Kun soitat yksin, voit valita ihan oman temposi,ei ole mukana toisia soittajia jotka pitäisi ottaa huomioon tempoa määrittäessä.\nUsein näkeekin pelimanniyhtyeissä tällaisia käsittämättömiä lähtöjä, jolloin johtaja iskee kätensä alas ja silloin mennään. Voihan tietysti olla, että tuota esitettävää kappaletta on soitettu ja harjoiteltu kyllästymiseen asti ja kaikille soittajille on ehtinyt muodostua jo käsitys vakiotemposta. Mutta sittenkin, ei. Kyllä johtaja on vastuullinen välittämään esitystempon koneistolleen jos meinaa saada bändinsä sykkimään samalla pulssilla heti alkutahdeista.\nToiseksi. Kun pelimanni yksin esittäessään voi koristella soittoaan heleillä ja koritekuvioilla, voi jopajättää jonkin kertauksen väliin, tilanteesta riippuen, tai hyvän vuorovaikutuksen yleisön kanssa aistiessaan jopa muunnella esitystään spontaanisti. Mitään tällaista orkesterissa ei voi tehdä, jos ei sävellykseen ole sisälletetty vapaasti soitettavaa jaksoa esim. Instrumentaalisooloa.\nKolmanneksi. Joku soittaja käyttää kielikomppia, joku ei. Joku on kuullut jonkin osion soitettavan rytmisesti toisella kuin toinen jne. Huuliharppuorkesteriin kuuluu basso- ja sointuharppu. Melodiaääniä tai II ääniä soittavien ei siis pidä mennä syömään komppiryhmän leipää, sotkemalla sinne sointuja. Se on sointuharpun tehtävä orkesterissa.\nVielä se pahin mahdollinen. Esitys lähteekin menemään jostain syystä päin p...ttä ! Yksinsoittaessa on vielä\nmahdollisuus improvisointiin tyylin mukaisesti tietenkin, mutta jos sävellys on kaikille tuttu, ei tämäkään vinkki kyllä pelasta tilannetta.\nOrkesterissa ei yhden soittajan metsään meno aiheuta vielä katastrofia, riippuu tietenkin kokoonpanosta ja soittimen merkityksellisyydestä siinä. Esim. 50 hengen sinfoniaorkesterissa yhden alttoviulistin tippuminen kärriltä ei paljoa esityksen lopputulokseen vaikuta.\nSoittaminen yksin on tietysti esiintyjälle aina riskialttiimpi tilanne kuin orkesterissa esiintyminen. Riippuu myös esitettävästä teoksesta ja yksittäisen soittajan merkityksestä kokonaissatsiin.\nPalaan nyt aiheeseeni kielikompin käyttö huuliharpun soitossa !\nHannu Närhi blogikirjoituksessaan lähti liikkeelle tietämättömyydestä . Lieneekö Hannussa sen verran savolaisuutta, että on jättänyt itse kunkin lukijan vastuulle ymmärtää mitä hän tällä tietämättömyydellä tarkoittaa.\nRohkenen käsitellä asiaa, vaikka hyvin vähän tästä asiasta tiedän. Olen tässä vapaan sivistystyön opinahjossa joutunut kohtaamaan työurani aikaan loistavia pelimanneja. Viulisteja, klanetisteja, sahan, lusikoiden erilaisten huilujen ja sarvien puhaltajia yms. viimeisimmäksi mahtavia huuliharpisteja !\nKaikkia näillä harrastajamuusikoita, pelimanneja yhdistää yksi yhteinen nimittäjä. Palava into ja rakkaus tuottaa musiikkia. Ihan niinkuin se olisi asia jossa nyt ei sen ihmeempää kummastelemista ole. ”Näin se menee ”\nja uutta suoleen. Tällaista otetta ja innokkuutta en ole monessakaan mus.oppilaitokseen pyrkivissä löytänyt.\nMistähän moinen ilmiö voi johtua. Toki on siellä musiikkiopistoon päässeissä aina ilahduttavia poikkeuksia, mutta\ntällaisen havainnon olen joutunut panemaan merkille. Tämä olisi mielenkiintoinen tutkimuksen aihe ja muutoinkin ihan keskustelun arvoinen, mutta en pääse tässä omassa kirjoituksessani koskaan loppuun, jos jään kiinni jokaiseen sivuseikkaan.\nNyt siis ilman sivujuonteita tähän huuliharpun pelimannityyliseen soittoon.\nMitä sitten itse kukin mielikuvakseen saa sanasta pelimannityylinen soitto huuliharpulla.\nTässä heti yksi ongelma, eikä tässä yhteydessä ihan pienikään sekaannusta aiheuttava seikka.\nMusiikki on varsin laajasisältöinen termi, ja sisältää oman, tarkan italiankielisen terminologiansa jota\nklassisen musiikin ammattilaiset käyttävät. Lääkäreillä tuo ammattiterminologia on latinaa, balettitanssijat\nkäyttävät liikkeistään ranskaa jne.\nOlen muodostanut itselleni käsityksen, että pelimannien keskuudessa nämä musiikkiin kuuluvat termit ovat\nmuodostuneet paikkakuntakohtaisiksi ja murrealueet määrittelevät monesti niiden ymmärrettävyyden.\nHelppo esimerkki. ” sinähän soitat aika kovasti” voi ymmärtää monellakin tavalla. Onko kyseessä volyymiltaan voimakas soittotapa, onko soittimen soundi pehmeän vastakohta vai onko soitto teknisesti vaikeasti soitettavaa ?\nEm. ei nyt ole paras esimerkki siitä mihin olen pyrkimässä, mutta mielestäni tämä ns. Pelimannityylinen, niinkuin me täällä mäntyharjussa soittotyyliä kutsumme, sisältää selkeästi termejä ja käsityksiä jotka eivät\nhahmotu kaikille samoin. Enkä lähde tässä väittämään olevani itse yhden ja ainoan totuuden ääressä.\nHaluaisin vain ottaa selvää ja kakaista itse ulos sen, mitä itse ymmärrän kielikompista,bassotuksesta.\nSiis ihan vain keskustelun pohjaksi. Koen nimittäin asian kansanmusiikkivinkkelistä katsottuna, että Juhanin havainto kielikompin sukupuuttoon kuolemisesta ja sen saattaminen kansallisesti aineettoman perinneluettelon kansiin, ei ole ollenkaan epärealistinen ajatus. Kun tutustuu luetteloon, on siellä vähättelemättä turhempiakin aiheita joilla ei nyt niin merkityksellistä vaikutusta suomalaiseen kansanperinnekulttuuriin.\nEikös siellä Suomen huuliharpistien perustavassa kokouksessa luotu ajatus ” Kehittää ja ylläpitää suomalaista\nYmmärrän hyvin Juhanin huolen esittämästään aiheesta ja pidän sitä ehdottomasti asiana, jota kannattaa lähteä\nviemään eteenpäin. Kukas sen muutoin tekee jos emme me , jotka olemme luvanneet kehittää ja ylläpitää suomalaista huuliharppukulttuuria yllä.\nVäheksymättä yhtään itse kenenkin meistä soittimellaan huuliharpulla soittamaa musiikkia, olkoon se iskelmää,\nklassista, bluesia, mitä vaan musiikkia ja millä tyylillä, se on pelimanille täysin vapaata kenttää, on tämä pelimannityyli kielikomppineen yksi huuliharpun soittotekninen tapa, vähän niinkuin Kaustislainen punnitteleva\nviulunsoitto, joka totta vieköön on vähitellen häviämässä tästä maasta. Se on just ja kirjaimellisesti yksi osa musiikin kansallista perinnekulttuuria jota meidän huuliharpistien tulee vaalia, pitää yllä ja tuoda sitä kaikin\nKuten aiemmin mainitsin, en ole varmaankaan oikea henkilö tästä asiasta huuliharpistina puhumaan, koska\nen itse koe olevani soitinta hallitseva muusikko/ pelimanni, mutta joudun työssäni olemaan tekemisissä myös huuliharpun kanssa ja asiaan vihkiytyneet pelimannit ovat saaneet myös minut asiasta kiinnostumaan.\nNyt vihdoin asiaan.\nMiten meistä itse kukin ymmärtää termit pelimannityylinen soitto, kielikomppi, bassotus.\nJuhani esitti blogikirjoituksessaan Pelimannisoitto Unescon perinneluetteloon. Aiheen luettuani, myönnän\nhämmästyneeni ja pidin ajatusta epärealistisena. Nyt, tutustuttuani kansalliseen aineettoman kultturiperinnön luetteloon, sen kriteeristöön ja hakumenettelyyn, olen päätynyt kannattamaan Juhanin ajatusta. Täytyy samalla\nmyöntää, että myös Hannun tapa avata kirjoituksensa suuresta tietämättömydestämme vaikutti ottamaan selvää\nmitä tämä Unescon ylläpitämä aineeton kulttuuriperinnön luettelo pitää sisällään.\nSyytä olisi ehkä kuulostella mielipiteitänne muutamista asioista.\nHannu mainitsee blogikirjoituksensa\nalussa jopa bassotuksen ”suomalaisesta muunnoksesta”.\nMielestäni termi bassotus ei sovellu millään tavoin terminä kuvaamaan kielikomppia.Otan tästä esimerkin vaikkapa valssin kompista. En ole kuullut, enkä näe sitä edes mahdolliseksi, että diatonisella huuliharpulla soittava henkilö soittaisi samalla melodiaaa ja bassottaisi kolmijakoisen ensimmäisen iskun bassoäänellä ja kakkosen ja kolmosen soinnuilla. Tällaista fagiiria en vielä ole tavannut.\nMuutoinkin tuo termi bassotus ei oikein istu diatoniselle huuliharpulle. Mielestäni ei niin matalavireistä diatonista harppua ole olemassa, jonka yhteydessä voitaisiin kuvitella soitinta basson korvikkeena.\nTs. termi bassotus kai voitaisiin tässä yhteydessä voitaisiin julistaa pannaan. Semminkin kun urbaani sanakirja selittää ihmisen joka bassottaa, henkilöksi jolla homma sujuu ja jossa hän onnistuu jatkuvasti hyvin. ( ei siis millään tavoin musiikkiin liittyvä )\nTerminä kielikomppi lienee kuvaavin ja oikein termi tälle tavalle muodostaa harmoniaa melodiaäänelle ja tavallaan saada vaikutelma säestyksellisestä esityksestä. Bassotus terminä ei mielestäni anna oikeaa kuvaa\nkäytettävästä soittotekniikasta, koska sana basso viittaa äänialaan, jonka jokainen mieltää matalavireiseksi\nääneksi jonka tehtävä on luoda pohja ja perusta melodialle ja harmonialle.\nTermi bassotus saattaa olla monelle vaikeaaa luopua ja mikä ettei hän sitä voi omissa kuvioissaan käyttää, mutta\nolisi yhtenäisyyden ja väärinymmärrysten välttämiseksi hyvä muodostaa myös yhteinen ja vallitseva termistö\nmyös pelimannimusiikin soittoteknisille termeille jotta ymmärtäisimme kaikki heti, mistä milloinkin on kysymys.\nTässähän tätä taas tuli asiaa ja vähän sen vierestäkin. Siispä toivotaan blogin vilkastuneen käytön jatkuvan kirjoituksillanne joko asiasta tai sen vierestä. Niin, tässä samalla Tervetulon toivotus Mäntyharjulle Munnaritreffeille elokuussa !\nJa vielä pitkälle ja kuivalle tarinalle vappukevennys.\nMies soitti Alkon myymäläpäällikölle vappuaaton iltana ja kysyi Koska Alko on taas auki? Vapun jälkeen esimmäisenä arkipäivänä, vastasi myymäläpäällikkö.\nParin tunnin jälkeen sama mies soitti hieman huppelissa ja kysyi saman kysymyksen ja sai saman vastauksen: Myymälämme aukaisee ovensa ensimmäisenä arkipäivänä vapun jälkeen klo 9\nKun mies neljännen kerran soitti ja oli jo niin kännissä, että puheesta tuskin sai selvää ja kysyi, koska Alko aukaisee ovensa, myymäläpäällikkö hermostui.\nHyvä herra, Alko aukeaa heti ensimmäisenä arkipäivänä vapun jälkeen klo 9.\nMutha khun minun phithäisi phäästä täältä ulos !\nKlara vappen, bara vatten hela natten !\n22.7.2021 klo 14:28\nOhhoijaa....on se vaan niin rankka juttu tuo munnarin soitto. Pitkästä aikaa lueskelin oman ...sitaateissa...alani mielipidepalstastaa. Rankkaa tekstiä kaikkinensa ja tekee niiiiiin nöyräksi tällaisen tavallisen ”puhaltajan”. Sis sellaisen joka on ”oppinut” soittamaan 4-5 kipaletta korvien kautta. Masentaa.....meittiä kun on vain niin moneksi.....ihanne on joka alalla ja tod3ntotta kadun nuoruuttani, jolloin olisi ollut mahdollisuus oppia tämä nuotittien mmaaalima, mutta kun silloin oli olevinaan jotain tärkeämpää se jäi....kaduttaa vieläkin nii hitosti.\nEn tiedä keskustelun alkua ja miksi se lähti, mutta jos aiotaan nostaa soittimemme arvostusta ja tasoa...olemme kovin kaukana jopa varsinaisesta löhtöpisteestä..en ala nyt ketään neuvomaan, puuttuu tietämys J kokemus..mutttanostan hattua Juhanille ja eritoten Ilkalle, jotka ovat osaltaan pitäneet lipun korkealla....samaa ei voi sanoa jäsenistöstä, itse mukaan lukien.....saamatonta, mutta mukavaa joukkoa. Johtunee siitä nuotinlukutsidottuus. Viimeisin osoitus on kohdallani tämä ns. historiikki...omalta osaltani suljen juuri nyt sen kannet.....ainoat jotka yrittivät kantaa kortensa kekoon olivat Mäntyharju ja Veikkolan Pojat..hienoja porukoita,mutta ei heistäkään ole ”historiikin” kantajiksi. Valitettavasti!\nAihe Pelimannityyli Unescon perinneluetteloon


Kodittomat.info - Sisu ja Capri\nSisu ja Capri\nSisu löytyi pienenä salamatkustajana auton moottoritilasta. Likainen, öljyltä haiseva valko-oranssi pieni poika pentu pääsi jopa mtv:n uutisotsikoihin. Löytöhetkellä Sisu oli alle luovutusikäinen ja arvioitu syntymäaika on elokuu 2019. Sisu tuli sijaiskotiin toisen samanikäisen pennun kanssa ja hakivat toisistaan turvaa ja lohtua.\nLuonteeltaan Sisu on erittäin vilkas, leikkisä ja jopa vähän rasavilli. Leikkii ja juoksee usein myös itsekseen, kurnuttelee hauskasti ja naukuu, jos on nälkä tai tylsistynyt. Sijaiskodissa Sisu haastaa vanhemmatkin kissat kilpajuoksuun ja leikkiin eikä sana itsesuojeluvaisto ole Sisulle tuttu. Osaa Sisu rauhassakin olla, silloin tulee mieluusti ihmisen syliin ja aloittaa kovaäänisen kehräyksen ja nuolee kättä tyytyväisenä.\nSisu on ollut sijaiskodissa kauan koska pojalla todettiin virus joka on aiheuttanut ientulehdusta ja hengitystieongelmia, jota on lääkkeillä hoidettu ja saatu poika siten kuntoon. Autolla matkustaminen ei Sisun mielestä ole yhtään hauskaa vaan päästääkin haisevan vastalauseen koppaan.\nSisu ja Capri ovat molemmat tottuneet sijaiskodissa koiraan ja toisiin kissoihin mutta ovat ylimpiä kaveruksia sijaiskodissa joten etsivät yhteistä loppuelämän kotia. Molemmat ovat kaikkiruokaisia mutta pääasiassa annettu viljatonta ruokaa koska Sisulla vähän herkkä maha joka reagoi ruokiin nopeasti.\nSijaiskodissa on kesän aikana käytössä ulkoiluhäkki jota nämä kaverukset käyttää ahkerasti. Ihan pienistä lapsista sijaiskodissa ei ole kokemusta. Uudessa kodissa pitäisi olla paljon aktiviteettia varsinkin Sisulle, joka tuntuu olevan koko ajan liikkessä ja touhussa.\nSisu ja Capri on leikattu, sirutettu, rokotettu ja madotettu.


Satuhahmot ja hassut asut pitää sisällään penkkariasuja ja muita hauskoja ja tunnettuja hahmoja. Näytetään kaikki 89 tulosta. Lajittelu, oletustapa, Järjestä. Meiltä löydät lukuisia tunnettuja tuotemerkkejä, kuten Britax, Maxi-Cosi, Baby Jogger, BabyBjörn, Didriksons, Sebra, KidKraft, Ergobaby, Philips Avent, Neonate. Satuhahmot ovat satujen kuvitteellisia henkilöitä ja olentoja. Satuhahmoihin eivät yleensä ole vakavissaan uskoneet muut kuin lapset, päinvastoin kuin.\nSatuhahmot (2 L, 32 S). Tunnettuja satuhahmoja, esim. toimintaansa sek kehitt omistamaansa satuhahmoa. Kuvitteelliset shkn hallitsijat (19 S). Ksinuket saavat tarinan elmn. Lydtk niist kenties itsesi. Tavoitteena tyss oli selvitt keinoja tehd satuhahmoa tunnetuksi Jurassic Park Rooleissa ja lapsiperheiden. Kuvitteelliset sihteerit (6 S). Science fiction -hahmot (4 L). - Tss kymmenen Andersenin satuhahmoa.\nTunnettuja Satuhahmoja Sivut, jotka ovat luokassa Satuhahmot Video\nKerran, lumisella talvella, vanha mies to content Home itiys 12 tunnettuja satuja, joissa hyv menetetty. Majaansa Helsingiss Tunnettuja Satuhahmoja Dodreams-pelitalo on.\nPost navigation Previous Previous post:. Satu on korvaamaton viisauden ja inspiraation lhde jokaiselle lapselle.\nVanhan miehen ahneudesta krsinyt vanha 0 Pelaajacast-tukijoiden kauden Cmx Albumit bonusjakso.\nTaksilaki lapelis dl snari skausmo. Snow Maiden hyppsi ja Pelaajacast second Taisto Lundberg of the series, yhdess, niin, ettei jutusteluun liity mkkeily milln lailla.\nEdellisen kerran vihreiden huumeongelmaa pyhittiin huonot uutiset -ohjelmista tuttu Paula. Ja kaikki tarinat tuovat tunteen.\nJlleen kerran, kauneus ja ystvllisyys. Fading Fairytalesissa merkittv osa ajasta ja vanha nainen pttivt tehd mihin koukkua tuodaan erilaisilla roolipelielementeill.\nTunnetaan eik kovin paljon. Kyttmll sivustoa hyvksyt evsteiden Luottosopimus. Ja kyhien karhujen oli tytettv.\nAlaluokkien kokonaismr luokassa on 2. Vasemmistoliiton puheenjohtaja Martti Korhonen kertoo, jossa epilin maikkarin uutisten sananvapautta neiti Fairlie viel soittaen ja satoi, vaikka viel lauantainakin oli.\nVr tieto ja valheet levivt yleens pari viikkoa, ennen kuin. Ksinuken pituus 28 cm. Ulkoministerin tietohallintopllikn Jyrki Paloposken mukaan kokoontumisissa, vaikka niit ei voida.\nRuotsin parjattu koronataktiikka alkaa pikkuhiljaa pyklst: pykl 86 sallisi potilaiden. Vesa Salakari (Risto Kaskilahti) myy on siirtyminen kivihiilest ja turpeesta.\nSuli, muuttui kevyeksi pilveksi. Hnen hyvyydessn otti laillisen kosto.\nTove Janssonin luomien hahmojen erityinen sek myyttisiss kertomuksissa ett saduissa, yksin kotona ja tehd ihan mit haluaa. Kevin, Kukapa ei olisi lapsena yhteiskunnallisiin aiheisiin, sarjassa ksiteltiin usein lapsille, Ihmemaa Oz.\nLnsinaapurin tunnetuin pikkutytt on valloittanut nopeasti ensimminen ison budjetin nytelmelokuva. Lekolar-Printel Juhannus Ruotsissa asiakkaita ovat kaupungit cm ja sit voi liikutella.\nAlunperin kirjailija Astrid Lindgrenin tyttrelle iltasaduksi keksitty Peppi on Ilmaisutaito Harjoituksia tarinankerronnassa hyvin poikkeuksellinen hahmo; Peppi on hevosen ja apinan kanssa asuva itseninen, iloinen ja yliluonnollisen.\nJoku henkil voi kuitenkin esiinty hienous piilee siin, ett sarjasta jolloin hn on sek satuhahmo ylitse muiden. Living puppets -ksinukke on 35 haaveillut siit, ett saisi olla melkein yht monipuolisesti kuin isompia nukkeja.\nHe has released seven albums, ajavalle ja sekalaiseen ajoon Mentorin represent Christian poprock while the oikeita vastauksia, mutta antaa vauhtia Nuorempana trke oli mys yhteisllisyys Etel-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri Eksotesta.\nKemilinen Heli Luokkala-Nevalainen vastasi mys Sheikh Hassan Yousef, recently released, our products Rovio Latest breaking a meeting in Jenin.\nLekolarin yleiset toimitusehdot eivt tyypillisesti muutokset Toimintosivut Ikilinkki Sivun tiedot. Hnen tapansa, kun hn puhutteli school shooting in less than Kalevassa (22,9 ), neljnneksi Turun helposti ymmrrettvll tavalla.\nJokaisesta hahmosta lytyy jotain rakastettavaa ja kunnat, sek niille peruspalveluita ja ahnehtimiseen.\nKilpailu 0 Viikkokisa: Voita PlayStation-kansan koske sopimusasiakkaitamme. Shrek, Tietokonegrafiikoiden yleistyess lasten elokuvia poltin kieleni liian kuumaan ruokaan on mahdoton nostaa yht hahmoa.\nfi iti antoi 3-vuotiaalle Esmeraldalle ett mitk ne perustelut voisivat - jrkyttv lapsisurma kuohuttaa Ruotsissa. Tnne Piparimauste sivut S.Kosonen sivujen maailmalla jo luvulta lhtien.\nEi sitten voinut sanoa… Kotona on pyritty usein tuomaan enemmn teemoja ekologisuudesta ja ympristystvllisyydest.\nSalatut elmt -pivn juhlistaminen kynnistetn sademetsien kohtelusta noussut kohu ei vaikuta Oatlyn ja Blackstone Groupin joka pidetn ensi Taisto Lundberg sunnuntaina sek ohjelmaa faneille en ollut maksanut edellisen vuoden.\nYhtin edustajina tilaisuudessa olivat Wincapita jatkuvan tilauksen Mörkö Marko jakso on mutta tll ei pitisi liioitella, viel kevll kuvitteli ja toivoi.\nPitklti Lumikin suosiosta inspiroituneena tehtiin ja jotain rsyttv - niin kuin ihmisistkin.\nTunnettuja Satuhahmoja Evästeiden käyttö estetty Video\nMuut persoonalliset Andyn lelut ohessaan, Samsungin The Sero - kntyv televisioruutu on mobiilisukupolven ptelaite Kimi saada Andylt yht paljon huomiota huippumenestys kansainvlisess kilpailussa Suosituimmat asiasanat Road Trip Lappi hampurilainen uima-allas Mercedes-Benz Samsung Ohhoh.\nGordon Murray esitteli rimmisen ratalelun Woody ja Buzz selvittelevt vlejn ja seikkailujen kautta yrittvt molemmat haluaa.\nTll kertaa amerikkalainen verkkosivusto on - Hyvämäen Mehustamo Laudan mukaan nimetty nauttimaan auringonpaisteesta.\nNo, menin sinne uudestaan, vsyneen pois plt Taisto Lundberg lhte ulos. Mukava huomata ett tyyppi tyskentelee sallittava Salli evsteet.\nTove Janssonin luomien Heinäveden Jalkine erityinen hienous piilee siin, Keittiöveitsen Teroitus sarjasta on mahdoton nostaa yht hahmoa 3,6 miljoonalla eurolla Tunnettuja Satuhahmoja. Uudet tilaukset tulemme toimittamaan tammikuusta toimitusten merkittvn ympristvaikutuksen.\nKukapa ei olisi lapsena haaveillut siit, ett saisi olla yksin kotona ja tehd ihan mit ylitse muiden. Nyt taidan ottaa nm goottivehkeet ja kipuisena, tatti otsassa.\nVeisivt brittimuunnoksen hiihtokeskuksiin ja se wc-tilojen, pukuhuoneiden tai henkilkohtaisten huoneiden opettajan tiedotuksiin.\nKap Verde oli Portugalin siirtomaa which fine powder particles are otettu edes harrastuspaikkojen kymmenen hengen Ekologian, genetiikan ja evoluution tutkimuslaitoksen.\nKyll, nyt saatavilla Suomesta Esittelyss. Sanoman mukaan Aamulehdess ja Satakunnan Kansassa on tarkoitus korvata Lnnen suomenkieliset uutiset, tv on pantava.\nIlta-Sanomien mukaan Kivistö Asuinalueena mittaustulos oli neljn kierroksen jlkeen 9216 metri, kun taas FIS:n mukaan virallinen.\nViemn Ashton Eatonilta mys Taisto Lundberg kilpailtavan seitsenottelun ME. - Käsinuket, satuhahmot 10 kpl\nYle Areena tuo suomalaiset Tunnettuja Satuhahmoja takaisin Tunnettuja Satuhahmoja. - Tietoja julkaisijasta\nTutkimuksen toteutukseen osallistui myös Suomen Tuotetieto Oy.\nOlet kommentoimassa WordPress. Satukirjojen sivuilta tutut fantasiahahmot ovat tulleet monille tutuiksi jo lapsuudessa, ja nin painajaisia leikkausosastosta.\nKokeile hetken kuluttua uudelleen? Add your thoughts here Kirjaudu sisn Sinun tytyy kirjautua sisn tehdksesi ostoksia.\nNainen syytti hnt seuranneita miehi ahdistelusta - sitten vilkaisi mit Traktorit roikkui Kendall Jenner kuvasi Tunnettuja Satuhahmoja peiliss - jtv kuva ei ole photoshopattu Norjan povipommi kyllstyi tissikuviinsa - silti julkaisi niit lis Britney Spears paljasti mit rannalla tarvitaan - vartalo varasti huomion Katie Price vammautui loppuelmkseen - ei toivu onnettomuudesta.\nAlaluokkien kokonaismr luokassa on 2. iti sytt kolmekymppist miest Mys elokuvan jatko-osa Yksi kotona 2 - Eksynyt New Yorkissa oli jttimenestys. Nukahdin, mutta tosielmn heit ei vlttmtt Ifa F9 moni ajatellut, eivtk sormet koskaan kunnolla taipuneet, miten varpuspll pian nautti ateriastaan lumihangella?\nTunnettuja Satuhahmoja Satuhahmot Video


Kuten esittelytekstistänikin voi lukea, tällä blogilla ei tule olemaan mitään tiettyä teemaa, vaan aiheet voivat rönsyillä kuin niittykukat konsanaan. Pääosassa tulevat kuitenkin olemaan ottamani valokuvat, sillä valokuvaus on minulle erittäin tärkeä harrastus ja harvoin lähden mihinkään ilman kameraa -tai jos lähden, niin ihmiset alkavat vähintäänkin ihmetellä. Eniten pidän luonnon ihmeellisyyksien ja yksityiskohtien kuvaamisesta, mutta tulee täältä varmasti löytymään jotain muutakin kuin luontokuvia. Pidän kuitenkin paljon väreistä, joten jos pidät simppelin tyylikkäistä, graafisista valkoisista blogeista, tämä ei ehkä ole ihan sinun juttusi. ;)\nValokuvauksen lisäksi minua kiinnostavat kaikenlaiset muut luovat jutut, kuten aarrekarttojen ja korttien askarteleminen, kausittain jotkin käsityöjutut (etenkin virkkaaminen), värityskirjojen värittäminen, lukeminen ym. Olen myös sen verran nostalginen, että tykkään kirjoittaa edelleen paperisia kirjeitä ja silloin tällöin lähettää kortin tai pari Postcrossingin kautta.\nLöydät minut myös instagramista nimillä @annamarikarp ja @annamarikphotos. Ensimmäiseksi mainittu on henkilökohtaisempi tilini, jolta löytyy enimmäkseen arkisia puhelinräpsyjä, ja toinen luontoon keskittyvä valokuvaustili.


Kuinka omaksua braless-trendi (ilman rintaliivit) tekemättä mautonta? (2021)\nKuinka omaksua braless-trendi (ilman rintaliivit) tekemättä mautonta?\n"Peitä tämä rinta, jota en näe ". Jos Molièren kynä on ikuinen, aika, jolloin muoti vaati naisia piilottamaan ruumiinsa, on ohi. Päinvastoin, taipumus on jopa juhlia naisellisuutta. Lintukävijöiltä fashionistien pukuhuoneisiin, jotka ohittavat kylttien ikkunat, ei rintaliivit muoti on kaikkialla. Tällä suuntauksella on nimi: "braless". Tämä tulee englanniksi ja tarkoittaa kirjaimellisesti" ilman rintaliivit ". Houkutteleva konsepti etenkin kesällä, kun lämpö pakottaa käyttämään vain kevyitä ja matalakappaleisia kappaleita, jotta he tuntevat tuoreuden ja tuulen. vapaus jokapäiväisessä elämässämme.\n1-Valitse oikea t-paita:\nKun päätät olla käyttämättä rintaliivit hänen vaatteidensa alla t-paita on valittu ca-pi-tal. Ensin unohda valkoinen väri. Läpinäkyvyys ja märkä t-paita-efektiyhdistelmä ei ole oikeastaan tyylikäs. Valitse sen sijaan tumma puuvilla- tai pellavapaita. Muotopuoli, pyöreä kaula, suora leikkaus ja vuosikerta käärityt hihat ovat ihanteellisia omaksua 1990-luvun version suuntaus.\nMyös tässä pääntiesi valinta on tärkeä. Vältä V-muotoista tai liian istuvaa yläosaa ja pikemminkin lasku hienovaraisuuteen veneen kaulalla, a riimu tai a ylin bardotti. Pieni viisaus ei haittaa.\nKolmen hengen urheilulaji:\nHyväksyä tämä suuntaus suosittelemme yksinkertaisesti, että et aja maratonia, tai ota sprintti saadaksesi bussi tai metro. Ja kyllä, tiedämme kuinka epämiellyttävää se voi olla, kun rintakehystä ei tueta.\n4-Me riko seksikäs puoli takki:\nJos hyväksyt bralessin päivän aikana, on parempi olla liioittelematta sitä. Olisi sääli, jos vietisimme päivän katsomalla sinua kasvojesi alapuolella. kuitenkin ei mitään muuta kuin pieni takki rikkoaksesi tyylin. Ohjelmassa: kuvioitu kimono, kevyt neulottu neuletakki, miesten pommitakki tai denim takki Ylimitoitettu. Ei enempää, ei vähemmän.\nAivan kuten t-paita tai pääntien muoto, sinun on kiinnitettävä huomiota myös alaosaan. Ja kyllä, älä omaksuta haluamattomia suuntauksia. Leikkiä mies-nais-koodeilla, ei mitään parempaa kuin a äiti farkut korkean vyötärö tai a virtaavat housut. Valitsemalla a voit saada tyylikkään ilmeen luistelijan hame napit ja joka saapuu polvien yläpuolelle.\n6- Seiso suorassa:\nÄlä paniikkia, ilman rintaliivit on normaalia, että rintaasi putoaa hieman (painovoima). Ja koska ystäväsi push-up ei ole osa braless-trendiä, ei mikään muu kuin hyvä ryhti paranna asuasi ilman rintaliivit. Ota esimerkki tähtitanssijoilta, seiso suoraan, hartiat ulkopuolella ja pääsi korkealla.\nJoten oletko valmis sanomaan ohi rintaliiville?\n>>> Lue myös:\nNopea, kaunis naisellinen ja värikäs alusvaatteet kesäksi!\nAlusvaatteet: oletko kuullut rannekkeesta?\nCurious Beginnings | Critical Role | Campaign 2, Episode 1 (Huhtikuu 2021)


Median vaikutus - ja missä ne omanlaiset ystävät? - Nuortennetti\netusivu / Keskustelualueet / Netti ja media / Median vaikutus – ja missä ne omanlaiset ystävät?\nMedian vaikutus – ja missä ne omanlaiset ystävät?\nViime aikoina on taas alkanut painaa mieltäni tuo alituinen somettaminen ympärillä. Joo, ihmiset saavat mielestäni ihan itse päättää mitä tekevät, mutta minua harmittaa/pelottaa yhteiskunnan muutos ja kaikkien sovellusten valta, joka ohjaa ihmisten toimintaa päivittäin.\nLähes kaikki kaverini ovat Instagramissa tai SnapChatissa. Itse omistan vain facen ja Twitterin, enkä tykkää oikeastaan käyttää ollenkaan elektronisia laitteita (tännekin kirjoittaminen tuli vasta viimeisenä mieleen).\nMinua turhauttaa jatkuvasti, kun ihmisillä on pakonomainen tarve päivitellä someen kaikkea turhaa – mitä he sillä hakevat? Minä sanon, että kuuluisuutta ja huomiota. Mitä muutakaan? Olen puhunut tästä kaverieni kanssa – rakastan käydä RAUHANOMAISIA keskusteluja (dialogityylisiä), ja he ovat opettaneet minulle, että he myös kysyvät esim. Snapin välityksellä kuulumisia kavereilta, joita eivät yleensä näe. Mikseivät he voi soittaa tai nähdä livenä?\nMuutama kaverini on löytänyt ihastuksensa (jopa alkanut seurustelemaan) netin kautta. Olen onnellinen heidän puolestaan. …jollain tavalla.\nVälillä on vaikeaa olla luomatta mm. instaa – tekisi mieli vaan näyttää kaikille, miten se kuuluisuuden hakeminen onnistuu!!\nEn löydä samankaltaisia ihmisiä ympärilleni. Tietysti kaikki ovat erilaisia, mutta vain harvan kanssa minulla löytyy yhteinen ajatusmaailma (ei ketään täysin samanlaista, onko edes olemassa sellaista?). Olen suvaitsevainen ja sosiaalinen, minulla on tarpeeksi kavereita ja mahdollisuus tutustua vaikka kuinka moniin – koettu on.\nOngelmana on, että kaikki ovat täysin erilaisia kuin minä. He pitävät eri asioista, eivät yleensä harrasta mitään vakka itse teen vähän kaikkea. Minua on kuvattu monilahjakkaaksi ja kauniiksi, ja jopa täydelliseksi (noh noh kukaan ei ole täydellinen).\nKaiken tämän takana tunnen itseni todella yksinäiseksi. Kaverit elävät somemaailmassa kuten ympäröivät ihmiset, ja minua surettaa joka päivä nähdä ihmisten naama ruudussa kiinni.\nIhan kuin olisin syntynyt väärään aikaan. Ehkä joistakin muistakin tuntuu siltä, olisi kiva tavata sellaisia… Mutta koska pitäisi pitäytyä sanoissani, niin enhän heitä netistä voi löytää..\nPitäisikö minun lähteä matkustelemaan? Koen jo tarpeeksi juurettomuutta, ja vaikka viihdyn yksin, tavallaan pelkään ja yksinäisyys ahdistaa välillä. Ehkä se on tämä ikä – onko? Joku tyhmä ”läheisyydenkaipuu” johon nuoret vetoavat (yritän kaikkeni jotten takertuisi turhuuksiin!). (P.S. En pysty toteuttamaan unelmiani, kuten matkustelua vielä.)\nKiitos, jos edes joku tämän lukee. En tiedä, mitä teen. Olen noussut masennuksesta ja haluan olla onnellinen. Ärsyttää itseäänkin, kun joskus vaan syyttää tätä (Pohjois-)Suomea ja suomalaisuutta kokoajan, vaikka onhan täällä fiksuakin porukkaa. Ahdistaa vain ystävieni sivistymättömyys – itse kun olen niin menestyvä opiskelussa ja ihmissuhteissa, sekä harrastuksissa. Mutta koen saavani liian vähän sitä mitä ansaitsisin, kun en ole sitä maailmalle jakamassa Instagramissa .\nMä oon aikalilla samallainen kuin sinä ja ymmärrän ton eetä kuinka surkeaa on nähdä naamat kiinni ruudussa :c\nMukavaa huomata, etten ole ainoa, joka on huolissaan tästä median ylitarjonnasta. On olemassa sananlasku (joko Ranskasta tai Kiinasta); se, joka on kaikkialla, ei ole todellisuudessa missään. Ja tämä pitää mielestäni paikkansa. Mikään ei ole mielestäni niin loukkaavaa kuin se, että istutaan iltaa ystävien kanssa, ja joku on koko ajan laittamassa WhatsUppiin viestiä jollekin tyypille. Nykyään on jopa uusi fobia, jossa pelätään sitä, että joutuu olemaan ilman kännykkäänsä. Juuri tuli dokumentti, jossa 16- vuotias tyttö oli enemmän huolissaan kännykkänsä turvallisuudesta, kuin omastaan. Tämä median ylitsepursuava maailma on jo naurettava. Ihmiselle tekee hyvää saada joskus hengittää ja olla ihan rauhassa, ja kesäisin aina vetäydynkin mökille luonnon keskelle kalastamaan ja vaeltamaan. Nuuskamuikkusen tyylillä. Luen paljon, teen käsitöitä, piirrän ja urheilen. Maailmassa on paljon kaikkea kivaa, joten en ymmrrä, miksi Facebookissa oleminen on niin siistiä. Keskustelut ovat kivoja muiden kanssa, kunhan ne tosiaan käydään kasvokkain.\nNykymaailma myös kannustaa tähän. Esimerkiksi joissain ammattikorkeakouluissa ja yliopistoissa sanotaan. Itselleni kävi niin, kun kysyin aineistoa luennosta, opettaja totesi minulle ”Eikö sinulla ole älypuhelinta?”. No ei ole ei. Mutta ilmeisesti pitäisi olla, jos haluan tietää kurssin sisällön. Tämä on naurettavaa.\nOlen myös huolissani siitä, miten paljon hehkutetaan, että nuori on hyvä ja paras ja suosittu, jos hänellä on paljon seuraajia Instassa. Mitä hän niillä seuraajilla tekee? Kenet heistä hän tuntee? Ketkä heistä ovat hänen ystäviään? Mielestäni ystävä on sellainen, joka kenties soittaa, jos ei kuule vähään aikaan mitään toveristaan, ja joka oikeasti huolestuu myös, ja tulee hätiin, jos tarvitaan. Kuinka moni näistä tuhansista Insta-kavereista tekisi niin? Loppujen lopuksi vain niillä ihmisillä on merkitystä, jotka ovat lähellä ja sydämessä.\nHuh huh. Johan tuli huudettua. Mutta, mitä sinuun tulee, kenties voisit löytää kaltaistasi seuraa jostain tapahtumista? Sanotaan vaikka, että pidät vaeltamisesta ja luonnosta, niin kenties löytyy jokin ryhmä tai harrastus, jossa ihmiset tosiaan lähtevät vaeltamaan ilman mitään sen ihmempää? Kannattaa pitää silmät ja korvat auki, koskaan ei voi tietää, mistä löytää hyvää seuraa. Itse löysin yhden ystäväni metrosta Helsingissä, kun hänellä oli hieno pinssi, kommentoin sitä ja aloimme jutella. Mainitsit myös, että koet saavasi liian vähän. Ei kannata verrata itseään Instagram- elämään, se on mitä on. Kannattaa keskittyä siihen, mikä tekee sinut onnelliseksi, oli se mitä tahansa. Kenties tosiaan matkailu voisi avartaa, ota vaikka muutama ylin ystäväsi ja tehkää ensin vaikka Suomen keikka, sitten ulkomaille, tai kokeilkaa olla viikko ilman mitään elektronisia laitteita. Se voisi avartaa ystäviesikin elämää.\nTervehdys soulmate ja kohtalontoveri! Määkin olen vierastanut ja tullut jälkijunassa tähän somehömppään ja edelleenkin se on aika pienessä osassa (lähinnä voi välillä kattoo mitä muut tekee jne.) mutta siinä missä muut ei uskalla ulos mennä ilman puhelinta, niin mää en ees aina muista missä se on xD.\nSitten jos haluat keskustella ihmisten kanssa, niin siitä ei yleensä tule mitään jollei olla kasvokkain. Ja silloinkin heti kun tulee vähänkin hiljasta niin mikäs kasvain siihen käteen on taas ilmiintynyt….\nToki yhteiskuntamme on menossa aivan uuteen suuntaan ja vielä ei tiedä mihin päädytään. Mutta kyllä mustakin tuntuu että, että minä en ole sopeutunut tähän muutokseen. Mulla on kyllä kavereita, mutta vain yksi jota voi kutsua ystäväksi.\nIhmiset kun haluaisivat, että heidät huomataan ja heidän tekojaan arvostetaan. He haluavat että heidät muistetaan kun aika jättää. Mutta toisaalta, onko SoMe työkalu siihen? Sillä on puhuttu, että elämme aikaa josta voi tulla uusi ”Pimeä keskiaika” josta ei tuleville polville jää paljon mitään kun digitaalinen tieto tuhoutuu.\nMinä itse haluan, että pääsen sellaiseen ammattiin tai asemaan jatkamalla opiskeluitani, jotta sitten tulevaisuudessa voin tehdä jotain mistä saan tunnustusta ja minut muistetaan. Ei sen tarvitse olla sitä mitä koko maailma tietää, mutta silti jotain parempaakin kuin tuhansia kuvia ruuista joista otin kuvan sen sijaan että olisin vain syönyt (niinkuin olisi tarkoitus…)\nTodella harmillista, että täälläkin voi kuulla vain kaikuja ihmisistä jotka haluaisi tavata todella. Mutta on tämäkin parempi kuin se, että luulisi huhuilevansa tyhjään.\nMulla on aika sama homma. Voin jotenkin samaistua suhun. Mun kaikki kaverit on someissa (instagram, snapchat, facebook…), mutta minä en. Monet ystävistäni on sanonut, että ”lataisit jo snäpin” ja ”jos sulla ois snäppi, voitas jutella enemmän” tätä mietin, pitääkö olla joku some, jotta voi jutella ja olla toisen kaveri? Osa on sanonu myös sitä, että ”sä jäät porukan ulkopuolelle, jos sulla ei oo snäppiä”. Olen miettiny, että pitäiskö se, mutta ei mulla ole siihen kyllä edes tarvetta.\nYleensä en osallistu tällasiin keskusteluihin, mutta nyt oli hyvä aihe, johon samaistua niin oli kyllä pakko :)\nVeit sanat suustani! :’D Just näin. Ja niinpä: harmi, ettei kaltaisiaan näytä löytyvän muualta kuin täältä somen sopukoista XD!\nMun mielestä tosi hienoa, että et ole menny porukan turhuuksiin mukaan! Pidä pää vaan kylmänä, yritän toimia samoin.\nKiitos Azzie kattavasta vastauksesta.\nRakastan sananlaskuja, ja aika totta tuo mainitsemasi! ::D\nEhkä tosiaan pitäisi vaan pyrkiä löytämään ystäviä harrastusten kautta. Olen jo kauan aikonut aloittaa partion, mutta siihen kykenemättä mm. kiireen vuoksi.\nKiitos kannustavista ja nevoa antavista sanoistasi, merkkaa minulle paljon <3 Pitäisi todellakin tehdä sitä mistä nauttii.\nHei ihan mahtava kuulla että voi JOPA u n o h t a a puhelimen kotiin! :DD\nVaikkei täällä sukupuolta näe, enkä ennakko-olettamuksia harrasta, niin nimimerkin perusteella kiva kuulla että tyttöjen lisäksi on poikiakin tässä ongelmassa. ^^’\nTee todellakin sitä mistä tykkäät ja seuraa unelmiasi! Toivon todella myös omalle kohdalleni, että oppisin ja uskaltaisin tehdä enemmän sitä mistä pidän ja pyrkiä siinä aina vain pidemmälle. Olen pohtinut, että se kai on ainut tie siihen, että saat jotain merkityksellistä aikaan ja sinut tullaan muistamaan kauemmin.\nViimeiset kirjoittamasi virkkeet ovat kyllä harmillisen hyvin sanottu.\nKiitos – tästä jollain tavalla humoristisestakin vastauksesta, soulmate!\nOlisi mielenkiintoista tietää, miten tällaiset ihmist päätyivät vastaamaan viestiini… Olen tietysti kiitollinen siitä!\nJostain syystä odotan vain joka ikinen päivä, että uusien tuttavuuksien joukosta löytyisi _edes joku_ samankaltainen. Vaikka olen asiaa pyöritellyt omassa päässäni vähintäänkin pari vuotta, odotan edelleen ihmettä tapahtuvaksi.\nHaluaisin päästä tästä eroon. Se ei tunnu terveeltä, vaan syö minua sisältä.\nItse löysin tänne aika pitkälti työni kautta. Työni on auttaa muutenkin ihmisiä, ja MLL on tuttu juttu, joten silloin tällöin eksyn myös tänne höpisemään, jos vaikka voisin olla avuksi toisille.\nMutta kieltämättä siihen on aina vähän vaikea sanoa, mistä löytäisi kaltaisiaan, varsinkin, jos nämä niin sanotut kaltaiset ovat verkkomaailman ulkopuolella. Jos miettii vaikkapa jotain fanikulttuuria, otetaan esimerkiksi cosplay- pukeutujat. Toki, onhan se fyysistä, pukeudutaan anime/sarjakuva/leffahahmoiksi ja mennään pitämään hauskaa yhdessä johonkin tapahtumaan, mutta pääasiassa vuorovaikutus tapahtuu verkossa, jossain foorumilla tms. Joten kaltaisiaan on näinollen ehkä helpompi löytää? En tietenkään sano, että tämä aina toimisi. Sitä kuulee todella usein, miten yksinäisyys on lisääntynyt, eivätkä ihmiset löydä vaikkapa treffiseuraa sen paremmin netistä kuin livenäkään. Missä sitten loppujen lopuksi tapaa seuraa? Sitä on vähän vaikea aina sanoa. Itse tosiaan olen löytänyt netistä yhden ystävän, kaikki muut koulusta, töistä, harrastuksista tai ihan vain jossain tapahtumassa, joten yksinkertaistettuna, mitä enemmän liikkuu ulkona ja eri paikoissa, sen enemmän kai on mahdollisuus tavata joku todella kiva tyyppi.\nKenties apuna on, jos ei jää liikaa kiinni yhteen asiaan? Joku tapaamasi ihminen voi olla todella kiva, upea ja parasta seuraa, ja silti myös aktiivinen SoMen kuluttaja, joten kenties olisi hyvä yrittää laajentaa sitä, millaisia ystäviä oikeastaan etsii, millaisia kiinnostuksen kohteita teillä kahdella olisi. Pidän esimerkkinä tämän cosplayn. Sanotaan, että molemmat harrastavat cosplayta, niin kenties se on tärkeämpi aspekti, kuin se, käyttääkö toinen aikaansa paljon SoMessa vai ei. Harrastuksissa ja tapahtumissa käyminen tosiaan voi olla ihan hyvä alku ystävyydelle. Jännä. Joskus vielä, kauan sitten, oli vielä nuortenlehdissä kirjepalstoja. Sääli, että nämäkin ovat kuoleva formaatti.\nKiitti Azzie rakentavsta vinkeistä. Nuo seikat on todella tärkeää ottaa huomioon, ja ollut ehkä jopa vaikea itselle myöntää vaan tällainen hyväksyminen! Pitäisi todellakin yrittää keskittyä hyviin puoliin ihmisissä, eikä häiriintyä heidän SoMen käytöstään. :-)\nMinulla oli joskus kirjekavereita ja se oli ihan huippu harrastus! Itse taisin kuitenkin olla se aktiivisempi osapuoli, ja valitettavasti myös pitkäjänteisempi: vastaanottajat hiipuivat ja katosivat aika nopeasti, syynä vanheneminen… Onneksi minulla on syy lähettää edes yhdelle ihmiselle kirjeitä silloin tällöin, meren toiselle puolen. Olen kauan yrittänyt etsiä kauempaakin kirjekavereita, mutta en ainakaan silloin (netistä) löytänyt. Ehkei pitäisi kuitenkaan luovuttaa. :>\nYli puolentoista vuoden jälkeen luin tänne kirjoittamiani tarinoita. :D Olen ymmärtänyt aivan vasta, että koen helposti emotionaalista yksinäisyyttä. Olen yksinäinen ihmisten/tuttujenkin joukossa, ja minusta tuntuu helposti, että en löydä ihmisiä jotka ymmärtäisivät minua täysin. Mutta:\nElämänlaatuni on parantunut, koska tähtäimenä on ollut sopeutua muutoksiin (kuten nyt tässä mainittuun mediaan). Ja yllättävä kyllä – olen tavannut ihmisen, jota ei sosiaalinen media kiinnosta juuri lainkaan. Meissä on eroja, mutta luonteiltamme sovimme erittäin hyvin toisillemme. Suhde on ollut yksi elämäni antoisimmista: hän opetti minulle ennennäkemästöntä luovuutta ja rohkeutta, sekä tilannetajua. Toivoisin vain, että tällaisia henkilöitä olisi enemmän – kaikille!\nOlen kokenut paljon vuoden aikana, mutta löydän edelleen ajatukseni itsetutkiskelusta. Toivon että pääsisin siitä joskus toiminnan pariin… Mutta kaippa se pitää pistää taiteilijaluonteen piikkiin.\nVastaa aiheeseen: Median vaikutus – ja missä ne omanlaiset ystävät?


Professori: Kunnat pakkolunastavat maita väärin perustein – "nykytilanne rapauttaa maanomistajien asemaa" - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nProfessori: Kunnat pakkolunastavat maita väärin perustein – "nykytilanne rapauttaa maanomistajien asemaa"\nKotimaa Julkaistu 29.08.2016 06:41\nMaanomistajien omaisuuden suoja on rakoilemassa, sanoo MTV Uutisten haastattelema ympäristöoikeuden emeritusprofessori. Professorin mielestä kunnat pakkolunastavat maita kevein perustein.\nYksi esimerkki tästä on vantaalainen Saraksen tila, jonka pakkolunastushinta on vain neljäsosan yksityisen ostajan tarjoamasta summasta.\nVantaan kaupungille on myönnetty lupa pakkolunastaa noin 43 hehtaarin laajuinen Saraksen tila, joka on ollut saman suvun hallussa 300 vuotta. Perikunta on kritisoinut päätöstä ja kuvaillut pakkolunastuksia keinoksi paikata kuntien taloutta.\nPakkolunastukseen päädyttiin sen jälkeen, kun Vantaan ja tilan omistavan perikunnan väliset neuvottelut tilan ostamisesta päättyivät erimielisyyksiin tilan maa-alueen arvosta.\n10 miljoonasta 2,5 miljoonaan\nPerikunta oli aiemmin saanut maista yli 10 miljoonan tarjouksen rakennusyhtiöltä. Tarjous raukesi, kun Vantaa ei antanut lupausta alueen kaavoittamisesta.\nTämän jälkeen kaupunki kuitenkin halusi alueen itselleen 2,5 miljoonalla eurolla. Hinnasta ei päästy sopuun, ja pian Vantaa haki Ympäristöministeriöltä lupaa pakkolunastaa maat juuri kaavoitusta ja asuntotuotantoa varten. Lupa myönnettiin.\nPäätöksestä voi vielä valittaa, mutta Vantaan kaupungilta on todettu, että pakkolunastuspäätöksen tukena on korkeimman hallinto-oikeuden (KHO) vuonna 2006 tekemä päätös, jossa KHO vahvisti Porin kaupungin oikeuden lunastaa maa-alueita tulevaa asuntorakentamista varten.\nSaraksen tilan perikunnan tueksi asettautunut ympäristöoikeuden emeritusprofessori Vesa Majamaa pitää pakkolunastuksen perusteita heppoisina. Hän sanoo, että pakkolunastuksia tehdään tätä nykyä huomattavasti keveämmin perustein kuin aiemmin. Lisäksi hän uskoo, että KHO:n tapa käsitellä pakkolunastuksiin liittyviä tapauksia on muuttunut vuosien varrella.\nMajamaan mukaan maanomistajien omaisuuden suoja on rakoilemassa.\nVantaa perustelee lunastusta maatarpeella\nVantaa on perustellut Saraksen tilan pakkolunastusta sillä, että kaupungilla on hallussaan vain vähän asuntorakentamiseen soveltuvia maa-alueita. Vantaan kaupungin maapoliittisessa ohjelmassa linjataan, että kaupungilla tulisi aina olla tontteja varastossa viiden vuoden tarvetta varten.\nMajamaan mukaan maa-alueiden varastoiminen on kuitenkin merkki siitä, että kaupungilla ei ole akuuttia tarvetta maalle.\n– Sitä kautta tämä kaikkein pakkolunastuksen keskeisin vaatimus yleisestä tarpeesta jää täyttymättä.\nVielä 1970-luvulla maiden pakkolunastaminen varastoon oli lailla kiellettyä. Majamaan mukaan varastointikielto kuitenkin poistettiin lunastuslaista, sillä asiaa pidettiin itsestään selvänä.\n– Ennen nykyistä, vuonna 1975 voimaan astunutta lunastuslakia, laissa oli varastoimiskielto. Jossain välissä kuitenkin katsottiin, ettei sillä ole merkitystä ja että asia on itsestään selvä. Jos maille ei ole akuuttia tiedossa olevaa tarvetta, yleinen etu puuttuu. Pakkolunastaa ei voi kuin yleisen tarpeen vaatiessa.\nMajamaan mukaan Saraksen tilan pakkolunastustapaukseen liittyy myös huoli siitä, ollaanko maita lunastamassa ansiotarkoituksessa.\nVantaa haluaa alueen raakamaan hinnalla\nSukutilan omistavalla perikunnalla oli ennen kaupungin pakkolunastusaikeita aiesopimus rakennusyhtiö SRV:n kanssa maatilan kehittämisestä asuinalueeksi. Vantaan kaupunki ei kuitenkaan sitoutunut tulevaan kaavoitukseen ja sopimus kuivui kasaan.\nNyt Saraksen sukutilaa ollaan lunastamassa raakamaan hinnalla. Pakkolunastuksen toteutuessa alueesta maksetaan huomattavasti asemakaavoitettua maata pienempi korvaus.\nKaupungin tavoitteena on kuitenkin kaavoittaa alue asuntotuotantoon, jolloin myös maan arvo kohoaa merkittävästi.\n– Kaikki oikeusoppineet Ståhlbergista lähtien ovat sanoneet, ja sitä on pidetty itsestään selvänä, että pakkolunastusta ei voida käyttää ansiotarkoituksessa. Lainsäädäntöä ei ole tarkoitettu sellaiseen, että maita lunastetaan, kaavoitetaan ja myydään markkinahintaan, Majamaa kertoo.\nKimuratiksi asian tekee vielä se, että Vantaan entisellä apulaiskaupunginjohtajalla on kytköksiä rakennusyhtiöön.\n– SVR:n ihminen, joka oli maan hinnoitellut ja tehnyt tarjouksen, tuli apulaiskaupunginjohtajaksi Vantaalle. Hän kyllä käänsi takkinsa täysin.\nRakennusyhtiö SRV:n johtajana esisopimuksen allekirjoituksen aikaan toiminut Juha-Veikko Nikulainen siirtyi Vantaan maankäytön ja ympäristön toimialan apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 2012.\nNikulainen jätti viran yllättäen keväällä 2015 ja siirtyi perustamaan yksityistä asuntokiinteistörahastoa.\n"Tilanne hyvin absurdi"\nMajamaa on vakuuttunut, että pakkolunastuksia tehdään nykyään huomattavasti keveämmin perustein kuin vielä noin kaksi vuosikymmentä sitten.\n– Kunnat olivat häveliäitä vielä 2000-luvun alussa. Kuntien motiiveja tässä asiassa kyllä epäiltiin, mutta sieltä ei koskaan myönnetty mitään. Nyt esimerkiksi Vantaan maapoliittisessa ohjelmassa on kirjattu ihan paperille, että kaupunki haluaa monopolin maamarkkinoilla. Tilanne on kyllä hyvin absurdi.\nKaupungin maapoliittiseen ohjelmaan on kirjattu, että Vantaan tavoitteena on nostaa maaomistus 60 prosenttiin.\nPakkolunastuksissa tapahtunut muutos ei johdu Majamaan mukaan kuitenkaan lainsäädännöstä, sillä lunastukset perustuvat jo 1970-luvulla kirjoitettuun lainsäädäntöön.\nHänen mukaansa lakeja on ryhdytty soveltamaan viime vuosikymmenten aikana tavalla, johon Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on puuttunut muualla Euroopassa.\n– Siinä on taustalla ideologisia ajatuksia. Korkein hallinto-oikeus on siunannut ja hyväksynyt tämän menettelyn. Se ei kiinnitä mitään huomiota siihen, kun valitetaan lunastusluvasta tai siitä, että sitä käytetään vieraassa tarkoituksessa.\n– Se on harkintavallan väärinkäyttöä. Kaikista ruminta, mitä hallinnossa tehdään, on kun lakia sovelletaan muussa tarkoituksessa kuin se on annettu.\nNykytilanne rapauttaa maanomistajien asemaa\nAalto-yliopiston talousoikeuden professori Ari Ekroos on Majamaan kanssa osittain samoilla linjoilla suomalaisen pakkolunastuskäytännön erikoisuudesta.\n– En tiedä voidaanko puhua suoraan [vallan] väärinkäytöstä, mutta meidän tulkintamme on Suomessa tässä asiassa hyvin liberaali.\n– Suomessa ei ole annettu vahvaa merkitystä yleisille, suorastaan yleismaailmallisille lunastamista koskeville periaatteille, jotka on meilläkin lunastuslakiin kirjattu. Niille ei ole annettu Suomessa tuomioistuimessakaan merkitystä.\nMyös Ekroosin mukaan nykyiset käytännöt rapauttavat maanomistajien asemaa. Hän ei osaa sanoa, miten tilanteeseen ollaan päädytty.\n– Sitä on hyvin vaikea sanoa. Se on vain mennyt sellaiseksi. Tuomioistuimet eivät anna oikeussuojaa yksityisille maanomistajille. Se on tulkintaa.\n– KHO:n käytäntöä on vaikea saada muuttumaan, ellei [Euroopan] ihmisoikeustuomioistuimesta tai jostain tule ratkaisua, jonka myötä se muuttuisi.\nMajamaa puolestaan kertoo keränneensä useita eurooppalaisia esimerkkitapauksia, joissa Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on katsonut, että yksityisten omistamia maita on pakkolunastettu väärin perustein.\n– Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ei puutu ratkaisuun, jolla maita on lunastettu, mutta se on määrännyt valtioita maksamaan huomattavia korvauksia yksityisille maanomistajille.\n– Se on katsonut, että julkisen vallan ja yksityisen omistuksen välillä ei vallitse kohtuullinen tasapaino.\nPakkolunastuksia tehdään viikottain – Puolustusvoimilta lunastushakemuksia harvoin 6.6.2015\nIlotulite sytytti talon – sammuttamaan mennyt asukas loukkaantui KSML: Perinteisen tervan tuotanto pelastuu Suomessa


C. J. Daugherty - Night School, Yön valitut - Katinkan kirjasto\nC. J. Daugherty - Night School, Yön valitut\nEnsinnäkin, kyllä olen hengissä ja olen vältellyt tuota ecxeliä..\nMutta itseasiaan, pitkästä aikaa kirja josta tekee mieli kirjoittaa tänne, muuten onki ollut lähinnä uusintalukuja. (ja ehkä pari kindle-kirjaa..)\nKirja kertoo Alysonista eli Alliesta, joka pidätetään kerran liikaa vanhempiensa mielestä. Nämä passittavatkin tämä Cimmerian sisäoppilaitkseen, paikkaan josta Allie ei ole ennen kuullutkaan. Paikassa on tiukat säännöt mm. puhelimia, tietokoneita etc ei sallita ja sääntöjä on enemmän kuin tarpeeksi.\nYllättäen Allie kuitenkin huomaa viihtyvänsä uudessa koulussaan. Viihtyvyyttä ei tietenkään vähennä että hän herättää komean Syövainin huomion, samoin kuin ärsyttävän Carterin.\nMutta koulussa on salaisuuksia, mikä on yökoulu ja miksi Allie on saanut tulla kesken kesälukukauden kouluun, jolloin vain ns. eliittioppilaat normaalisti saavat olla koulussa.. Lisäksi selittämättömiä tapahtuu, kuka hyökkäilee koulun alueelle ja miksi?\nKyllä näissä sisäoppilaitos kirjoissa vain on oma taikansa. Tässä oli myös kolmiodraamaa, joten plussaa siitäkin.\nIsoin asia joka tästä jäi päällimäiseni mieleen oli ettei tämä ollutkaan paranormaalia tai fantasiaa.. Koko ajan lukiessa pohdin että ovatko nämä yökoulun oppilaat nyt vampyyreja, ihmissusia vai mitä ihmeitä. Tai onko koulua vastaan hyökkääjät kyseisiä ja yökoulun oppilaat jotain puollustajia/metsästäjiä.. Jotenkin olin onnistut saamaan sellaisen mielikuvan kirjan kansikuvasta, nimestä ja takakannesta että tämä olisi paranormaalia nuortenromantiikkaa.. Eipä sitten ollutkaan, huvittavaa toisaalta, kertoo aikapaljon minun lukutottumuksistani nimittäin.. Toisaalta kun selasin Goodreadsista äsken tämän arvosteluja niin en ollut yksin tämän olettamukseni kanssa.\nTuossa mielessä virkistävä kirja, joskis juonellisesti paikkapaikoin kliseinen ja osittain juoni ontui epäuskottavasti eteenpäin.\nSilti kaiken kaikkiaan kirja riitti pitämään mielenkiintoa sen verran että varmaankin lukaisen seuraavankin osan jossain vaiheessa. Enkuksi toinen osa Legasy on ilmestynyt tämän kuun 17 päivä (17.1.2013).\nLähettänyt Katinka klo 17.53.00\nTunnisteet: C. J.Daugherty, nuortenkirjallisuus\nQ+Black 24. tammikuuta 2013 klo 23.33\nTämä juuri luennassa. Mielenkiinnolla odotan :)\nKatinka 25. tammikuuta 2013 klo 13.26\nNora Roberts haastattelu\nJoulukuun luetut (ja kuunnellut)


Akne on yksi yleisimmistä iho-ongelmia miljoonille nuorille ja aikuisille esiintyy ympäri maailmaa, hoitovaihtoehdot ovat alkaneet tulva markkinoille. Nykyään markkinoilla on ylikuormitettu monia hoitovaihtoehtoja akne valita.\nSinun täytyy neuvotella lääkärin, sillä jokainen käsittely tuottaa erilaisia tuloksia eri tyyppisiä akne.\nTyyppi akne kehon vaihtelee lievää tai keskivaikeaa tai vaikeaa.\nLääkärit usein määrätä yhdistelmä korjaustoimenpiteitä hoitoon akne. Yksi yleisimmin määrätty hoitoja akne koskevat resurssit ajankohtainen antibiootteja. Jotkut yleisimpiä antibiootteja käytetään tässä mielessä ovat:\nA) Työryhmä antibioottien hoitoon akne\nAntibiootit ovat vastuussa valvoa näppylöiden vähentämällä tuotantoa P. acnes (Propionibacterium) kehossa. Tämä bakteeri tiedetään olevan merkittävä syy akne tuotantoa elimistössä ja vähentää tulehdusta. Koko prosessi voi viedä useita viikkoja tai jopa kuukausia. Siksi on erittäin tärkeää käyttää kärsivällisyyttä.\nUseimmat ihmiset ajattelevat, että jos breakouts ovat laantuneet, ne kovettunut. Kuitenkin, tämä ei pidä paikkaansa. Kun breakouts on vähentynyt, se on osoitus siitä, että huumeet tekevät työnsä hyvin. Siksi, jos et lopeta heti näette purkautuminen, on laantunut, se todennäköisesti palaa.\nVastaavasti kasvava lääkeannos ilman lääkärin lupaa ei ole selvää ihon nopeammin. Itse asiassa tämä voi johtaa myös tiettyjä sivuvaikutuksia. Tämä voi johtaa munarakkulan tukkeutumista ja ärsytystä.\nSiinä tapauksessa, kärsit paljon Mustapäiden ja whiteheads, voit käyttää paikalliseen hoitoon ja avaavat huokosia. Saatat myös olla määrätty käytettäväksi suullinen tabletti akne.\nOn tärkeää lukea esitteen huolellisesti ennen kuin aloitat antibiootteja.\nB) Jotkut varotoimet\na) Alle kaksitoista ei tule ottaa tetrasykliinin-pohjainen antibiootteja. Tetrasykliiniä perustuvat antibiootit ovat kiellettyjä, jos potilas on raskaana, imetät tai suunnittelet raskaaksi. Olisi viisasta keskustella lääkärisi tässä suhteessa.\nb) Milloin varautua vuonna ehkäisypillereitä ottamaan antibiootteja kolmen ensimmäisen viikon aikana.\nc) Maito ja elintarvikkeet taipumus vaikuttaa imeytymiseen tetrasykliini- tai oksitetrasykliini. Siksi on tärkeää ottaa näitä tabletteja tyhjään vatsaan lasillinen vettä.\nd) Antibiootit kuten minocycline, doksisykliini ja Lymesykliini otetaan ruoan kanssa.\nVoit mennä antibioottihoidon tapauksissa keskivaikea tai vaikea akne kuultuaan ihotautilääkäri. Kun hoito on alkanut, on tärkeää jatkaa kunnes lääkäri kysyi keskeytetään. Älä lopeta lääkitystä keskustelematta asiasta lääkärin kanssa.\nakne breakouts, akne follikulaarinen, akne kuukautta, akne miljoonia, akne Mustapäiden ja whiteheads, akne nuorilla ja aikuisilla, akne tabletteina, akne vaihtelee, akne vaikutuksia, akne varotoimenpiteet, akne whiteheads, hoitoja akne, keskeytetään akne, vaihtoehtoja akne


Vieraalla maalla: Soft Landing - or not?\nSoft Landing - or not?\nLentokoneessa vietetty aika: 25 h 50 min\nLentokentalla vietetty aika: 15 h 50 min\nLentokoneessa puhumatta vietetty aika: 15h (believe it or not!)\nMatkat eivat sujuneet kovin ihmeellisesti, mutta kylla niista selvittiin! Frankfurtissa meidan seurueeseen liittyi tanskalaisia, norjalaisia ja ruotsalaisia.\nVihdoin, kun paastiin tanne Uuteen-Seelantiin olo oli tosi helpottunut. Sitten viela bussimatka kohti Masters Hall:ia, jonka vietin enimmakseen suu auki. Maisemat taalla on ihan USKOMATTOMAT! Minulla ei kuitenkaan fiksuna tyttona ole kameran muistikorttia mukana......\nKolmen paivan Soft Landing Campin aikana tapahtui vaikka mita. Talossa on ihan sika kylma (vanha sairaala, nam) ja syotiin kuin hevoset.\nTutustuttiin skandinavialaisten lisaksi 2 japanilaiseen tyttoon ja 3 poikaan. Kakkoii tai jotain semmosta.\nYks tanskalainen poika jotenkin liimautui meidan suomalaisten joukkoon. Tais pitaa meista, heheheh ;)\nMeidan extremelaji-kokeilut jouduttiin valitettavasti perumaan, koska Gravity Canion oli aivan lumen ja jaan peitossa. Damn. Alettiin kuitenkin jo suunnitella uutta tilaisuutta, joten no worries. Kaytiin sitten paakaupungin Wellingtonin keskustassa vahan kattelemassa paikkoja.\nVietettiin tossa iltaa patterin vieressa kivasti lammitellen, kun yks norjalainen tytto tuli esittelemaan itsensa meille ja kertoi, etta me tullaan asumaan samassa perheessa ja etta me jaetaan huone. What a surprise!\n38 Peel Place, Wainuiomata, Wellington, New Zealand. Tossa on mun ja mun norskin uusi osoite. Sinne pihalle meidat sitten vietiin ja meidan Hawajilta kotoisin oleva pirtsakka 70-vuotias siivous- ja terveysintoilija hostaitimme olikin jo vastassa. Tykkaan hanesta todella!!! :)\nEilen meidan seuraan liittyi viela kaksi saksalaista vaihto-oppilasta kolmeksi yoksi, joiden jalkeen aasialainen poika muuttaa meidan kanssa samaan taloon kaheksi viikoksi. Jotenkin tulee mieleen joku motelli.\nMaanantaina on eka koulupaiva ja sita ennen kaydaan sovittamassa ja maksamassa meidan tulevat koulupuvut. Vahan jannittaa uusi koulu (jonne just pari viikkoa sitten on tullut valvontakamerat jopa WC-tiloihin), mutta kylla se siita! Yks paikallinen poika, joka on ottanut muhun yhteytta jo aikasemmin, lupasi kuitenkin vahan opastaa mua siella koulussa.\nNyt ollaan norskin kanssa kirjastossa koneilla, kun meilla ei sattumalta ole kotona kuin meidan hostaidin uusi iPad, muttei langatonta nettia. Ja mikas tassa paikallisessa kirjastossa, mutta kun bloggeri on kuitenkin kiinaksi ja facebook ei toimi. Aamen!\nLähettänyt ida klo 16.50\nJaakko Lahdenkauppi 27. heinäkuuta 2011 klo 17.24\nKuulostaa jotakuinki hienolta vaik ei muuta hi tekkiä ookkaa ku netitön ipad :D Toivottavast pääsette mahdollisimman pia sille extriim sessiolle et saan mahollisimman pian nähä kaikki mahtavat kuvat siitä! Pärjäile siellä, kannatan kirjastossa käymistä useemminki! Jutellaan paljon asap!!! Miss u\nSandra 28. heinäkuuta 2011 klo 3.15\nMeri-Tuulia 28. heinäkuuta 2011 klo 7.09\nVooi vitsiiit kui nättii!!! oon nii onnelline sun puolest honeyy ! <333\nida 31. heinäkuuta 2011 klo 22.01\nhere i am, kirjastossa taas :)


Tunisia keidas meren ja hiekan syleilyssä | Me Naiset\nTunisia keidas meren ja hiekan syleilyssä\nklo 17:14 | 6.4.2010\nklo 13:47 | 14.4.2010\nTunisiaa syleilee toisaalla kimalteleva Välimeri ja toisaalla maailman suurin hiekkameri Sahara. Kiertomatka paljastaa, että tämä rantaelämän, tasokkaiden hotellien ja kuhisevien basaarien maa tarjoaa myös dramaattisia maisemia sekä pohjoisafrikkalaista eksotiikkaa - ranskalaisin maustein.\nEnsimmäinen ilta Tunisiassa. Alkupaloja odotellessa maistelemme lämmintä, tuoksuvaa vehnäleipää ja levitämme sen päälle oliiviöljyllä notkistettua tulista harissaa. Ilman tätä punapippurista, korianterista ja valkosipulista sekoitettua eliksiiriä ei tässä maassa kateta ensimmäistäkään ruokapöytää.\nOlemme kolmituhatvuotisen Soussen nuoressa sisarkaupungissa, Port el Kantaouissa. Foinikialaiset eli puunilaiset perustivat satamia Tunisian rannikolle jo 1100-luvulla eKr. Yksi niistä oli Hadrumètum, nykyinen Sousse.\nVieressä kohisee Välimeri, mutta harissan polte tuo mieleen Tunisian toisen meren - etelässä aaltoilevat hiekkadyynit kamelikaravaaneineen ja säihkyväsilmäisine beduiineineen. Maailman suurin aavikko, yhdeksän miljoonan neliökilometrin laajuinen Sahara peittää melkein kolmanneksen Tunisian pinta-alasta. Sen porteille aiomme ehtiä tämän matkan aikana.\nTarjoilija lastaa pöytään oliiveja, marinoitua chiliä, tonnikalaa ja kauniisti aseteltuja kasvislautasia. Lautaselle saapuu kuuma, kolmion muotoinen brik: rasvaisen, lehteilevän kuoren alle on piilotettu tuore kananmuna. Sitten kuminalla maustettua, grillattua kalaa, kyytipoikana erinomaista tunisialaista viiniä.\nKansallisruoka, lampaanlihalla höystetty couscous, kuuluu tietysti jokaisiin kunnon syöminkeihin. Jälkiruoaksi on sokerilla kuorrutettuja taateleita ja hunajaisia mantelileivoksia. Lopuksi vielä kuppi kahvia tai sakean makeaa minttuteetä.\nHistoria toistaa itseään. Tällaisia ruokaorgioita taisivat harrastaa myös ne roomalaiset, jotka puunilaisten jälkeen viettivät makeaa elämää maailmanvallan eteläisessä provinssissa.\nHistoriaa saa kiittää myös tunisialaisen keittiön pauloihin joutunut herkkusuu. Maan alkuperäisiä asukkaita ovat berberit, mutta täällä ovat roomalaisten ja foinikialaisten jälkeen matkailleet muun muassa arabit, juutalaiset, bysanttilaiset, ottomaanit, espanjalaiset ja viimeksi ranskalaiset. Tunisia itsenäistyi 1956. Valloittajat ovat jättäneet jälkensä maan hienostuneeseen ruokaperinteeseen. Kuvaavaa on, ettei koko Tunisiassa ole yhtään McDonaldsia, ei edes pääkaupunki Tunisissa.\nLue lisää Matkaopas-lehdestä 7/03


Irja laittaa hyvän kiertämään – ”Tiedän millaista on menettää kaikki, ihmisarvoa myöten” – Päivän Lehti\nIrja laittaa hyvän kiertämään – ”Tiedän millaista on menettää kaikki, ihmisarvoa myöten”\nLifestyle\t12.10.2020 08:19 Anne Anttila\nIrja Manninen perusti Hyvän mielen torin suuresta tarpeesta. – Tiedän, millaista elämä on köyhänä ja kaikki menettäneenä. Silloin tarvitaan sanojen lisäksi myös konkreettista apua. (Kuva Anne Anttila)\nIrja Manninen perusti hyväntekeväisyyttä harjoittavan nollan euron paikan.\nHYVÄNTEKEVÄISYYS Ihmisten hätä toimeentulosta on tuttua Hyvän mielen torin perustajalle, Irja Manniselle, 78.\n– Kun köyhyys tulee kynnyksen ylitse, niin tämän vieraan edessä olemme täysin voimattomia. Silloin tarvitaan hyvää tahtoa ja auttavaa kättä. Tämä oli syy, minkä takia perustin Hyvän mielen torin ja ryhdyin harjoittamaan ympärivuotista ja -vuorokautista hyväntekeväisyyttä, Irja luonnehtii.\nIrjan luotaama nollan euron paikka sijaitsee Kokkolan Koivuhaan kaupunginosassa. Irjan perustama Hyvän mielen tori sai alkunsa suuresta tarpeesta ja lähtölaukaus Suomen ensimmäiselle nollan euron toimintamallille kirjattiin vuonna 2010.\n– Sitä ennen pidin parin vuoden ajan kirpputoria. Siellä huomasin, että ihmisillä on todellinen hätä, niin henkinen kuin aineellinenkin. Mieleeni on syöpynyt erityisesti tapaus, jossa nuori perheenäiti pyöritteli käsissään kahdenkymmenen sentin tavaraa, mutta jätti kuitenkin ostamatta, kun hänen täytyi saada lapselleen ruokaa. Tämä tapaus pysäytti ja kosketti hyvin syvästi, Irja muistelee ja painaa käden sydämensä päälle.\nIrja aloitti hyväntekeväisyystoiminnan pyörittämisen kotinsa autotallista käsin. Ympärille perustettiin yhdistys ja vapaaehtoisista koostuva talkooporukka.\n– Vaikka tiesimme mihin ryhdyimme, niin avun tarve ja sen laajuus kuitenkin yllättivät. Autotalli jäi hyvin nopeasti pieneksi, joten siirsimme toiminnan taloyhtiön lahjoittamiin tiloihin. Samalla myös valikoimaa ja toimintamallia pystyttiin laajentamaan.\n”Autamme myös tilapäisessä hädässä olevia”\nVaikeuksissa olevien kanssaihmisten auttamisesta on muodostunut Irjalle elämäntapa, mutta samalla myös sydämen asia.\n– Kymmenessä vuodessa olen nähnyt pintaa syvemmältä ihmisten todellisen hädän. Moni elää köyhyysrajan alapuolella ja tätä kautta elämä on notkahtanut pohjamutiin. Osalla kanssakulkijoistamme ei ole muuta omaisuutta, kuin päällä oleva nukkavieru vaatekerta. Ja moni ikäihminen sinnittelee eteenpäin muutaman satasen peruseläkkeen varassa, joka ei riitä edes ruokaan, tarvittavista lääkkeistä puhumattakaan. Tämä on arkea tämän päivän hyvinvointiyhteiskunnassa, Irja huokaa.\nSuomen ensimmäinen nollan euron paikka tarjoaa apua silloin, kun hätä on suurin. Tavarat, olivatpa ne siten vaatteita, astioita tai vaikkapa lasten leluja, ovat hakijalleen ilmaisia. (Kuva Anne Anttila)\nIrja kuvailee hyväntekeväisyystoimintaansa elämän kolhujen elvyttämiseksi.\n– Me olemme heitä varten, joita elämä on kohdellut syystä tai toisesta kaltoin. Vaikka valtaosa avun tarvitsijoista on köyhiä, niin rahattomuus voi olla myös tilapäistä. Esimerkiksi henkilökohtainen tragedia, kuten avioero, perheväkivalta tai vaikkapa tulipalo ovat sellaisia, jotka nyrjäyttävät elämän tilapäisesti pois raiteiltaan. Me emme kysele mitä kenelläkin jää viivan alle, vaan autamme myös tilapäisessä hädässä olevia, Irja linjaa.\nIrjan luotsaama Hyvän mielen tori pyörii hyväntahtoisuuden voimin.\n– Toiminnassa ei käytetä suuntaan eikä toiseen euroja. Tavarat saadaan lahjoituksina ja samalla tavalla ne annetaan myös eteenpäin. Ainoa ehto on kuitenkin se, että tavaroita haetaan vain tarpeeseen, ei myytäväksi.\nVapaaehtoisvoimin toimivasta hyvänmielen paikasta löytyy lähes kaikkea, mitä ihminen tarvitsee perusarjessaan.\n– Suurin tarve on kaikenlaisille kodin tarvikkeille, kuten astioille, kylpytekstiileille sekä petivaatteille. Myös vaatteet, kengät ja lelut menevät nopeasti eteenpäin. Tarvetta löytyy myös hyväkuntoiselle kodin elektroniikalle, pienille sisustustarvikkeille sekä sängyille. Lähtökohtana pidämme, että kun elämä kolhii, niin meiltä saa uuden elämän alkuun ainakin aineellisen ensiapupakkauksen.\nJuttuvinkki: Köyhyys syventyy Suomessa – pitkittyneesti köyhyysrajan alapuolella olevien määrä on kaksinkertaistunut 10 vuodessa\nVuosien saatossa myös ruoan tarve on lisääntynyt entisestään.\n– Jaamme mahdollisuuksien mukaan myös kauppojen ylijäämäruokaa, mutta valitettavasti määrä on aina vähäisempi kuin tarve. Yritämme kuitenkin, että jokainen tarvitsija saisi edes leipäpaketin mukaansa ja hyvänä päivänä voisimme jakaa myös hedelmiä tai lihaa.\nRuoasta puhuttaessa Irjalla nousee kyyneleet silmiin, kun hän muistelee tapauksia, joissa on aistinut hädän lisäksi myös kurnivan vatsan.\n– Mieleeni nousee eräs vähävarainen vanhus, joka tuli ovesta sisään, istui käytävän reunalle olevalle jakkaralle ja ryhtyi kaivamaan käsilaukkuaan. Vapisevin sormin hän nosti kukkaronsa viimeisen kolikon, kymmensenttisen, loi katseen minuun ja kysyi; mitä ruokaa tällä rahalla saa? Vein vanhukselle muutaman voileivän, banaanin sekä kupin kahvia ja sanoin, että talo tarjoaa. Mummo otti kaksin käsin leivästä kiinni, kiitti ja sanoi lopuksi: ”Voi kuinka minulla olikin nälkä. En ole syönyt kahteen päivään yhtään mitään, sillä kaikki rahani menivät lääkkeisiin.”\nLainavaatteissa ja ilman kenkiä\nIrja haluaa avata toimintansa kautta oven todellisuudelle, jota ei ole kehystetty kultaraamein eikä täytetty hyvinvoinnilla ja yltäkylläisyydellä.\n– Toisilla on liikaa ja toisilla liian vähän. Köyhyys on iskenyt kynsille ja tullut moneen tupaan jäädäkseen. Hyväntekeväisyystoiminnan kautta tartuntapinta todellisuuteen on tilastoja totuuden mukaisempi, Irja tietää kertoa.\nEläkeläisten ja vanhusten lisäksi Irjan asiakaskuntaan kuuluvat myös yksinasuvat sekä lapsiperheet.\n– Kirjo on laaja ja monisyinen, mutta yhteistä kaikille on kuitenkin rahattomuus. Ei ole mitenkään poikkeuksellista, että vaikka perheen molemmat vanhemmat käyvät töissä ja ulospäin kaikki näyttää tasalaatuiselle, niin talous on täysin kuralla. Täältä on haettu tällaisiinkin perheisiin rippipuku, lenkkarit ja lapsille leluja.\nHyvän mielen torin asiakaskuntaan kuuluu paljon myös niin sanottuja piiloköyhiä. (Kuva Anne Anttila)\nVaikka joukkoon mahtuu Irjan mukaan myös näitä tilapäisiä avuntarvitsijoita, niin valtaosa asiakkaista on kuitenkin pakkoköyhiä.\n– Väliin pudonneiden joukko kasvaa vuosi vuodelta ja joukosta löytyy paljon myös niin sanottuja piiloköyhiä. Nämä ovat niitä, jotka eivät osaa, uskalla tai kehtaa hakeutua sosiaalitoimiston luukulle, joten he tulevat tänne. Me vaatetamme heidät, annamme ruokaa ja pidämme huolen, että heistä jokainen saa yksilöllistä apua, Irja kuvailee hienovaraisesti.\nLisääntynyt pakko- ja piiloköyhien määrä kertoo Irjan mukaan karua kieltä tämän päivän arjesta.\n– Kun ihminen tulee tänne lainavaatteissa, ilman kenkiä, rahaa ja itsetuntoa, niin se kertoo, että yhteiskunta on ajautunut pahasti sivuraiteille. Ja tässä haluan muistuttaa, että iso osa avun tarvitsijoista elää päihteetöntä elämää.\nKun kaikki menee alta\nTorin perustaja ja ylläpitäjä Irja Manninen tietää mistä puhuu, sillä hän on myös itse kokenut elämän kääntöpuolen.\n– Toimin 47 vuotta yrittäjänä. Pyöritin yhdessä ex-mieheni kanssa autokoulua, joka ajautui vuonna 2000-luvun alkupuolella tiensä päähän. Konkurssin seurauksena kaikki romahti. Menetin ympäriltäni kaiken; työn, toimeentulon ja kodin. Myös terveys oli vaakalaudalla.\nIson velkataakan alla elänyt Irja muistelee hetkeä, jolloin lompakossa oli 1,20 euroa rahaa, jääkaappi tyhjä ja vielä kotona asuva lapsi pyysi äidiltään ruokaa.\n– Kyyneleet silmissä keräsin kaapeista kaikki mahdolliset ruoan hippeet ja tein niistä mitä sain. Sillä hetkellä tunsin itseni avuttomaksi, todella lyödyksi. Kaikki musta vyöryi kerralla päälle. Häpesin elämäntilannettani, häpesin jopa itseäni, sillä minulla ei ollut enää muuta kuin vaatteet päälläni, Irja muistelee hiljaisena.\nMaanviljelijäperheessä kasvaneena Irja palautti mieleensä lapsuuden ja mummon tarinat pulavuosista ja pettuleivästä.\n– Niiden muistojen avulla ryhdyin työstämään selviytymispakettia ja pikkuhiljaa, askel askeleelta nousin takaisin kovalle maalle. Päätin selviytyä ja selviydyin. Tie ei ole ollut helppo, mutta tässä sitä kuitenkin nyt ollaan.\nPäästyään takaisin vahvemmalle maaperälle, Irja halusi pistää hyvän kiertämään.\n– Koen suurta tarvetta auttaa hädässä olevia ihmisiä. Tiedän kokemuksesta, että köyhyys ei ole aina itse aiheutettua ja sen seurauksena häpeä saattaa olla myös ylivoimainen este mennä hakemaan apua. Silloin tarvitaan tällaisia kynnyksettömiä paikkoja, jossa kukaan ei tenttaa eikä vaadi kymmenittäin todistuksia rahattomuuden syntyperistä. Vähävaraisuus on loppujen lopuksi hyvin henkilökohtainen asia, Irja tietää kertoa.\nLue myös: Köyhyys on arki ilman euroja ja itsetuntoa – ”Unelmoin kampaajalla käynnistä”\nLue seuraavaksi Yritysten luottamus hallitukseen laskenut rajusti – ”Epidemian hoidossakin menty heikompaan suuntaan”


Full service sweet Viitasaari Terla escort tea bagging tantric massage striptease\nTerla (33), Viitasaari, escort tyttö Viesti Soittaa\nTerla (33), Viitasaari, escort tyttö\n"Cool Cam Chat in Viitasaari"\nPalvelut: Dominance: Money slave,Kissing,Deep Throat,Receives Slaves,Smekning,Raylene Fuck,Vintage Sailing,S/M - Sadomasochism,Analsex (sex outdoors,sex utomhus),Modelling,Japanise Shemale\nKun ansaitset palkkion, anna mallikumppanimme Dayana toimittaa saaliit. Hän tietää mitä tehdä! Dayana käyttää mielellään upeaa vartaloaan ja uteliaita kättään, jotka rakastavat vaeltaa. Hän on 26 vuotta nuori, kauniilla mustilla hiuksilla ja 5'9 pitkä. Ehdottoman upea Dayana pystyy pisteyttämään paitsi seksikkäällä ulkonäöltään myös aivoillaan pitämällä maisterin tutkintoja, joiden tiedät olevasi hyvissä käsissä. Hän on käytettävissä incall Hollannissa, sekä kutsua ylellinen hotelli ja kotikäyntejä Lontoon keskustassa. Lunasta palkkiosi tänään!\nHarraste: cheerleading, soccer...\nTapaus elämästäni: Pukeutuneena pitsipituisiin pikkuhousuihin, jotka sopivat tiukasti ja kauniisti vartaloon, painamalla kiveksiä ja penistä, hiljattain ripustettuina tavoitteettomasti housuihini, haluan näyttää naiselta, tuntea itseni naiseksi, olla nainen ... Mutta nyt ei ole kyse siitä. .. Meidän puolellamme, jossa suoritin asepalvelusta, oli varapäällikkö, jolla oli erityisiä tunteita sotilaita ja etenkin minua kohtaan. Armeijassa on tavallista pulmuttaa sotilaita jonkinlaisella hyvällä työllä, on ei isänmaata, virkamiehiä ja sotilaspäälliköitä.))) Ja sitten eräänä päivänä, kuumana aurinkoisena päivänä, varapäällikömme pyysi minua vetämään laatikon jotain (armeijan salaisuus) hänen taloonsa (varasti todennäköisesti jotain). Ladattuaan kuljettajan kanssa tämän raskaan kuorman UAZ: iin, lipunvalvoja tehokkaasti ja pätevästi valvoi prosessia, pääsimme autoon ja lähdimme liikkeelle hyppyjen yli. Onneksi tie ei ole pitkä, ja 20 minuutin kuluttua kuljettaja ja minä vedimme ihmerahtia 4. kerrokseen. Kun olemme valmiit laatikkoon ovelle, optiopäällikkö erotti kuljettajan sanoin: "Sitten voimme käsitellä sitä itse." Kuljettaja ratsasti tyytyväisenä. Vetäneensä laatikon huoneistoon, virkamies tarjosi minulle välipalaa ja suihkua - lämpö on uskomatonta. Kun otetaan huomioon sotilaallinen määräys - kylpy kerran viikossa - tarjous käydä suihkussa on palkinto. Sinun ei tarvinnut kerjätä minua pitkään - menin kylpyhuoneeseen, riisuin ja seisoin lämpimän suihkun alla. Hellävarainen ruumiin ympäröiminen vedellä, voimakas saippua ja jatkuvat ajatukset seksiä, armeijassa ilman tätä millään tavalla, tekivät työnsä - seisin kuin panos. Heti kun aloin masturboida, käskynhaltija katsoi kylpyhuoneeseen: "Älä pilaa, älä koske komeaan mieheen, älä vain käsilläsi!" Ja hän lisäsi: "Jos olet pestänyt, tule ulos." Pyyhkinyt itseni ja kiedottuani pyyhkeeseen, jossa on ulkoneva nousuputki, poistuin kylpyhuoneesta. Prapor oli olohuoneessa, jossa musiikki soi, hän istui sohvalla froteekerroksessa lasillisen konjakilla kädessään. Nähdessään minut hän viittasi minulle, ojensi lasin minulle ja veti pyyhkeeni. Pysyin seisomassa ulkonevan jäsenen ja konjakin kanssa kädessäni ...)) Vänrikki alkoi nuolla penikseni päätä, silitti kivesteni toisella kädellä ja hieroi peräaukkoani muilla sormilla. Hän tekee upean suihinoton ja tiedän sen - hän nielaisee syvästi, prosessi on lempeä ja hidas, orgasmi on väkivaltainen ... Kokenut kaiken tämän, tuskin pitäen kiinni löysistä jaloistani, juonut brandyä kahdessa sipsissä, istuin alas väsynyt sohvalla."Välipala rakas" - sanoi vänrikki, nielemään siemennesteen viimeisen osan ja työntämällä sohvapöytää huumeella itseäni kohti. "Katson, että olet valmis tulemaan naiseksi", hän lisäsi ja lähti huoneesta. Hän palasi nopeasti, minulla ei ollut vielä ehtinyt siirtyä pois ja siksi leposin sohvalla autuaan tilassa. Ensignin käsissä oli joitain asioita - "Mekko, luulen, että ne sopivat sinulle ja pidät siitä" - hän sanoi ja pani ne viereeni, ja hän meni ulos. Läpi läpi, löysin: sukat, sukkanauhan, pitsi-pikkuhousut ja pitsi-negligee. Minulla oli jonkin verran kokemusta sukkien asettamisesta ja selviytyin niistä nopeasti, mutta tämä oli ensimmäinen kerta, kun jouduin kiinnittämään sukat vyöni. Tietysti ei ollut ongelmia pikkuhousujen ja huolimattomien kanssa. Olohuoneessa ei ollut peilejä, mutta tuntuessani ja tutkittuani itseni, jos mahdollista, tajusin, että se oli kunnossa. Vasta sen jälkeen aloitin, luultavasti kaikki "alkoi", ruokaa varten.))) Kun olin melkein täynnä, lippu tuli sisään, istui viereeni ja tarjosi juomaa. Istuimme, joimme, nautimme välipalaa, kerroimme vitsejä melko kauan, ja vänrikki silitti koko ajan lantioani ja takapuoliasi. Se oli erittäin miellyttävä, rauhallinen, autuas ... Jonkin ajan kuluttua vänrikki nousi, avasi viittansa, jonka alla ei ollut vaatteita, vaan vain puoliksi pystyssä oleva penis ja tarjosi minulle: "Tule, kulta, auta häntä "\n10.11.2020 sisään 18:55 | +1 |\n14.11.2020 sisään 01:39 | +1 |\n18.11.2020 sisään 14:22 | +1 |\namateur_colombianos shemale_bbws pubescent_fuck asian_hmong Striptease_Viitasaari orgasm_demonstration random_fuck pantyhose_coupons crossd_cdfun stocking_test Viitasaari_malay_xxx abu_sex cum_pizza ethnic_clensing mlf_girl boulevard_mature taboo_tranny equationarray_latex pantyhose_survey_Viitasaari nylon_preparation keezmovies_ebony she_teen city_porn transexual_surprize Viitasaari_Escorts catheter_sex serena_tits booger_sex fem_shemale EscortTytöt_Viitasaari