Kivipellon Saila: Seivästystä\nVoi Taivaan Isä, onko Sinulla putkissa vikaa, aina tiputtelee, joskus enemmän ja joskus vähemmän. Voisiko taivaallinen putkimies tulla apuun!\nUhmasimme taivaan valtoja! Kivipellon isäntä kaatoi heinää! Työ on erittäin tärkeä!! Kanoille talvikotiin tarvitaan laadukasta pehkua! Helppoa kuin heinänteko -lausahdus on satua, se ei ole helppoa ollenkaan!\nPitää olla kunnon seipäät, terävät kummastakin päästä, hyvät reijät tapeille ja tapit tietenkin, laatutavaraa. Myös kunnollinen rautakanki tarvitaan että saadaan seipäälle asianmukainen reikä. Reijän täytyy olla riittävän syvä, jotta seiväs pysyy pystyssä niin tuulessa kuin myrskyssäkin tai nuorten miesten voimainmittelössä, kuten viime vuonna, yksi seiväs katkaistiin ja toinen melkein, pah!\nSeiväs reikään, ensimmäinen tappi paikoilleen. Kivipellon perinteen mukaan tapin ympärille laitetaan heinistä kranssi tai joku sellainen, jostain syystä. Minä ihanalla vanhalla hangollani kerään heinät ja isäntä asettelee ne paikoilleen.\nOma vanha hankoni on ihanan kevyt, paljon työtä nähnyt, kulunut ja käteen sopiva!\nToinen tappi, ei kranssia tähän.\nSeipään kärki pitää olla terävä!\nJa mikä tärkeintä, seipäät eivät saa heilua tuulessa ja niiden pitää olla suorassa rivissä, laseria ei ollut käytettävissä vain isännän uskomattoman tarkka silmä.\nLoput heinät vietiin kanalalaan, sulkasakki tykkää viihdykkeistä. Loput heinät kasvimaalle katteeksi.\nVoi ei, taas ne yläkerran putket vuotavat!\nMukavaa viikonloppua ja aurinkoa!\nLähettänyt Kivipellon Saila klo 17.15\nTunnisteet: kanat, maatyöt, ruusut\nSussi 18. heinäkuuta 2015 klo 17.38\nPutkimies on meilläkin valuttanut vesiä ylliinkyllin.\nKivipellon Saila 18. heinäkuuta 2015 klo 17.43\nKiitos! Kesken hyvän pihatyödraivin tuli vettä oiken kaatamalla, vähän harmitti!\nTylsä Mörökölli 18. heinäkuuta 2015 klo 18.17\nIhanaa nostalgiaa nuo heinäseipäät. Kerronko yhden jutun heinäseipääseen liittyen? No kerron. Alle 2-vuotias tyttömme tuli hirveesti vollottaen ulkoa sisälle luokseni. Minä kysyin tietenkin, että mikä hätänä. Hän sai vaivoin vastattua: Iho karvanen hetä heihoo ja kattoo mua. Minä lähdin katsomaan, mikä se iso karvanen setä oli, se oli yksi heinäseiväs heinineen naapurin pihalla.\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.20\nHeinäseipäitä ei juuri enää näy paitsi tietenkin pienessä määrin joko maisemallisista innostuksesta, kuten meilläkin osittain tai tarpeesta, siis kanalan talvikodin pehkun tarpeesta. Toivotaan että saataisiin heinäpoutia! Voi pientä, varmaan oli heinäseiväs pelottava ilmestys tyttöselle!\nAmalia 18. heinäkuuta 2015 klo 18.42\nOnpa komee kukko!\nTarmo on komea, miehekäs ja hyvätapainen!\nEmilie 18. heinäkuuta 2015 klo 18.45\nVoi että, kyllä on lapsuudesta tuttua puuhaa. Ainakin sata seipäällistä piti olla / lehmä syötävää talvea varten tai muuten nälkä tuli, eikä maitoa saanut :) Oli se jännää ennenkin, kun naapuri kävi niittämässä milloin kerkesi, eikä niitetyt heinät saanu kastua. Seipäällä ei sit haitannu vaikka satoikin. Viimeset seipäät oli kiire saada pystyyn, kun pilvi tuli..Eipä tee mieli niihin aikoihin takasi :)))\nKyllä nuo tipuset on niin ihania!\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.23\nSilloin kun oikeasti seivästettiin heiniä tarpeeseen, työ oli raskasta ja tarkkaa ettei seipääseen tullut liikaa tai liian vähän heiniä ja ettei seipään heinät lionneet maassa. Kun heinät korjattiin niin ladossa oli kivaa lasten olla polkemassa ne tiiviimmäksi, meillä kanalassa isäntä tuo heinät ja minä poljen ne, kivaa sekin!\nKanat ovat kyllä kivoja, meillä on nyt neljä tipuakin, kaksi keltaista ja kaksi mustaa.\nVanha rouva 18. heinäkuuta 2015 klo 18.47\nMeillä tehtiin 1960-luvulla mummun luona heinät justiinsa noin. Sulla on aina niin ihanat jutut, iskee täysillä meikäläisen hämäläiseen verenperintöön.\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.25\nKiitos! Tämä on tätä meidän arkea, perihämäläistä :D\nTuula - Villatuta 18. heinäkuuta 2015 klo 21.03\nOoh, lapsuuden ajan heinäseipäitä, niitä näkee nykyään harvoin. Teillä näyttää asustelevan myös upea aapiskukko:)\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.26\nAika harvoin näkee isoa heinäseiväspeltoa, jossain Itä-Suomessa joskus ollaan nähty, harvakseltaan kuitenkin. Tekniikka korvannut tämänkin asian.\nMeillä asustelee Ilmajoen kantaa oleva Tarmo-kukko.\nIntianminttu 18. heinäkuuta 2015 klo 21.43\nEipä täällä päin enää moni heinää seipäille laita, minusta se on ihanan näköistä!\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.28\nHeinäseipäät ovat aika ihania tosiaan, kuvaan niitä mielelläni, maalasiromantiikkaa! Tulisi vain heinäpoudat, nytkin taivas repesi ja sataa kaatamalla!!\nMolley 18. heinäkuuta 2015 klo 22.45\nMiten tulikaan lapsuus ja nuoruus mieleen, täällä meilläpäin sanotaan heinien nostoa seipäille lapottamiseksi ja sitten pellolla on rivi laposia. Tuolla alatapin heinäpannalla oli oma nimi, en nyt muista mikä.\nMinä en monestikaan ollut heinäpellolla lapottamassa vaan kun koulutyttönä kesäisin olin "pikkupiikana" isossa talossa tehtäviini kuului viedä heinäväelle kahvit aamu- ja iltapäivällä.\nNuo teidän ihanat kanat ja kukko tuovat myös mieleeni kesäpiian tehtävät talon kanalassa, pari kertaa päivässä kävin kanat ruokkimassa ja tuomassa munat keittiöön. Kanat olivat sitä ihka tavallista valkoista rotua olisiko ollut Leghorn rotua.\nToivotaan poutaa ja heinien kuivumista.\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.34\nTuollaista nimeä en ole koskaan kuullutkaan, mielenkiintoista. Heinäpannalla on ollut ilmeisesti tärkeä tehtävä! Hyvä ruoka ja kahvitauot olivat heinäväelle ensiarvoisen tärkeät ja niitä odotettiin!\nValkoinen kanarotu Leghorn oli aika yleinen, Suomessa on myös paljon maatiaiskanoja ja niiden säilyttämiseksi ollaan tekemässä geenipankkia, joka on hyvä asia. Maatiaisrodut eivät ehkä tuota niin paljon, mutta luonteeltaan ne ovat kilttejä ja huolehtivaisia ja hautomisvietti kuten noilla meidän ilmajokisilla on aika hyvä, eli joka kolmannella kanalla on hautomisvietti.\nToivotaan heinäpoutaa ettei heinät homehdu! Taivaalta sataa ihan kaatamalla nyt vettä, taas!\nkosotäti 19. heinäkuuta 2015 klo 6.21\nVoi noita heiäseipäitä, ne on niin ihania ja tuovat muistoja mieleen.\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 9.36\nKyllä vaan, pala lapsuutta aina palaa mieleen! Meillä oli tuuria heinänteossa, kävi kova tuuli ja vain kaksi paarmaa yrittivät syödä minut!\nintsu 19. heinäkuuta 2015 klo 10.44\nTuli niin lapsuus mieleeni. Olen maatalossa kasvanut ja tosi paljon ollut heinäpellolla ja laittanut seipäälle heiniä. Pitkiä päiviä oltiin ja evästäkin oli mukana.\nAivan erityisen ihastuttava ruusu.\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 21.20\nHeinäseipäät tuo paljon muistoja lapsuudesta ja nuoruudesta, yleensä kauniita muistoja!\nApteekkarin ruusu kukkii tänä vuonna hyvin innokkaasti, kuten muutkin ruusut, vaikka sataa ja on kylmää...haluaa kai ilahduttaa!\nPionimetsän Tiina 19. heinäkuuta 2015 klo 12.28\nKirjoapteekkarinruusu on pitkään ollut haavelistallani, mutta ei ole tullut vastaan näissä paikoissa, joissa yleensä käyn. Heinähommissa en ole koskaan ollut, mutta voisi olla hauska joskus kokeilla millaista puuhaa se oikein on :)\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 21.23\nPinsiöstä taimet (3) löysin ja ne ovat nyt kaksi vuotta meillä asuneet, iloisesti kukkivat ja juuriversojakin tuntuu tulevan, kohtuudella.\nHeinähommat ovat kivoja näin puuhastellessa, ennen kun työmaa oli mittavampi se oli aika raskasta...helle, paarmat ja rakot käsissä. Seipään täyttö oli tarkkaa puuhaa.\nBetween 19. heinäkuuta 2015 klo 18.46\nHeinähommissa en ole koskaan ollut, mutta ihan pikkuisena papan heinäkuorman päälle sentään pääsin heiniä latoon ajettaessa. Tyttäreni on hevosihmisiä ja eräällä tallilla oli tapana koota heinät kesäisin seipäille kuivumaan. Heinäpelto oli sen verran pieni, ettei isompien tilojen isännät ehtineet koneineen paalittamaan pikkupeltoa. Minusta on mukavaa, että seipäillä edelleen siellä täällä heinää kuivatetaan. Ei tyystin kuole vanha taito ja vanhat maalaismaisemaan kuuluvat näkymät.\nAi, viallisista putkistako tämä jatkuva tiputtelu johtuukin. Kunpa joku nyt äkkiä kutsuisi putkimiehen paikalle ja saataisiin edes jokunen aurinkopäivä. Ihan kokonainen sellainen.\nKivipellon Saila 19. heinäkuuta 2015 klo 21.26\nMinustakin tämä seivästystaito on hyvä säilyttää ja kauniitakin ne ovat maalaismaisemassa. Seivästetty heinä (joka on kunnolla kuivunut) on vallankin hevosille arvokasta apetta!\nTaivaallinen putkirikko sen täytyy olla, jatkuvasti tiputtelee ja vuotaakin välillä reippaasti! Putkimiehelle olisi nyt hommaa!


Rallitähdeltä vastaus tallipomolle: ”Se on hevonp**kaa!” - Ralli - Ilta-Sanomat\nRallitähdeltä vastaus tallipomolle: ”Se on hevonp**kaa!”\nKris Meeke saattaa tarjota ”Jyskälässä” kovimman vastuksen Volkswagen-tallin kuljettajille.\nJulkaistu: 28.7.2016 8:30\nKris Meeke ihmettelee, miksi Volkswagenin tallipäällikkö yrittää tehdä hänestä Suomen MM-rallin voittajasuosikin.\nVolkswagenin tallipomon Jost Capitonhttp://www.is.fi/haku/?search-term=jost+capiton mielestä Citroënin Kris Meekenhttp://www.is.fi/haku/?search-term=kris+meeken pitäisi voittaa helposti tänään alkava Suomen MM-ralli hyvän lähtöpaikan takia.Meeke lähtee reitille kahdeksantena ja Volkswagenin Sebastien Ogierhttp://www.is.fi/haku/?search-term=sebastien+ogier jälleen ensimmäisenä, koska ranskalainen on MM-johdossa.Meeke voitti Portugalin MM-rallin toukokuussa, ja silloin erinomainen lähtöpaikka auttoi häntä kuivissa oloissa merkittävästi.Meeke nauraa Capiton puheille, että hän olisi jo lähes varma voittaja Suomen MM-rallissa.– Se on hevonp**kaa. Suomi ei ole samanlainen ralli kuin Portugali, Sardinia tai Puola.– Vaikka tällä viikolla olisi aivan kuivaa, siellä on vain pari paikkaa, jossa se on hankalampaa (olla ensimmäisenä reitillä). Täällä on ollut märkää ennen kilpailua. Ensimmäisenä ajamisesta ei ole tällä viikolla lainkaan haittaa. Itse asiassa on ihan mahdollista, että se on etu, pohjoisirlantilainen väitti Autosportin verkkosivuilla.\nViime vuonna Suomen MM-ralli meni Kris Meekeltä pipariksi, kun hän tömäytti kolmannelta sijalta EK16:lla puuhun.\nMeeke uskoo, että Capito yrittää vain kasata paineita Citroënin ykköskuljettajalle.– On mukavaa, että Jost puhuu tuollaisia. Onhan se parempi kuin jos hän sanoisi, että Meeke on p*ska eikä hänellä ole mahdollisuuksia. Hän yrittää kuitenkin vain hämätä. Ehkä hän yrittää vähän provosoida minua.– Älkää kuitenkaan ymmärtäkö minua väärin. Totta kai yritän voittaa. Rakastan Suomea. Se on fantastinen paikka ajaa ralliautolla, mutta ei minun tarvitse todistaa mitään, Meeke sanoi.\nKova väite Latvalan tallista: ”Meeke voittaa Suomen MM-rallin”


NAPAKKA PAKARATREENI KOTIIN TAI SALILLE - Noora Katariina\nMikä olisikaan parempi tapa aloittaa viikko, kuin tehdä poltteleva pakaratreeni! Kuvasin teille lyhyen videon, jossa näytän omat lemppariliikkeeni alakropalle, eritoten pakaroille! Nämä liikkeet onnistuvat myös kotona jos sinulta löytyy kahvakuula sekä vastuskuminauha. Tästä voit poimia myös vinkit tarakan herättelyyn myös ennen varsinaista voimatreeniä punttisalin puolella. Varsinkin kuminauhalla lämmittely toimii erinomaisesti. Näin saadaan myös ne uinuvat pakarat herätettyä ja ne ovat sitten iskussa kun päästään tangon alle.\nMIKSI KANNATTAA JUMPATA PAKAROITA?\nTiukka peppu on toki esteettisesti tosi jees, mutta on pakaroiden hyvällä kunnolla muukin merkitys. Iso pakaralihas on kehomme suurin yksittäinen lihas, joka vaatii sen vuoksi myös paljon huomiota. Tätä asiaa vaikeuttaa suuresti se, että moni istuu näiden voimakkaiden lihasten päällä päivät pitkät. Varsinkin toimistotyöläiset saattavat istua sen kahdeksan tuntia töissä + työmatkat. Pahimmassa tapauksessa kotona rojahdetaan töistä päästyä samantien sohvalle.\nIstuminen sekä paikallaanolo passivoittavat kaikkia lihaksia. Eritoten pakarat, joiden päällä lötkötämme useita tunteja päivässä. Monet valittavat, etteivät saa treeniä menemään perille pakaraan, vaan eniten roolia ottavat reidet. Voi olla, ettei hermotus ole kunnossa eli haluttu lihas ei aktivoidu. Laiskottelevat pakarat eivät jaksa syttyä, kun ne ovat muutenkin toimettomana. Miksi vaivautua? 🙂\nOlen usein asiakkaiden kanssa käynyt tätä keskustelua, eli miten saada esimerkiksi kyykky tuntumaan pakarassa. No ensinnäkin kyykky on haastava liike ainakin oikein tehtynä. Puhumattakaan askelkyykystä. Jalkalihakset toki tekevät suurimman työn, mutta tuntuma on mahdollista saada myös sinne pyllyn puolelle.\nTekniikan tulee tottakai olla kunnossa, mutta ajatuksen voimaa ei kannata aliarvioida. Kun liike tehdään teknisesti oikein, hitaasti ja siten, että mietit missä lihaksessa liikkeen tulisi tuntua, mennään usein oikeaan suuntaan.\nKiinteät pakarat ovat huippujuttu, mutta on näillä kaunokaisilla myös toiminnallinen rooli. Pakaralihakset vaikuttavat niin alaselän, lantion kuin lonkkienkin toimintaan. Joten jos pakaralihaksesi eivät toimi, eivätkä ota osaa arjessa, joku muu kyllä ottaa. Usein uhrautuu alaselkä, joka on useimpien kipukohta. Kivut ja säryt kannattaa aina ottaa vakavasti ja jos tuntuu, ettei treenikään auta asiaa, kannattaa kääntyä fysioterapeutin puoleen. Fyssarin vastaanotolla päästään kartalle, missä mättää.\nNAPAKKA PAKARATREENI -VIDEOLLA\nVideolla muutamia hyviksi havaittuja liikkeitä pakaralle. Välineiksi tarvitset kuminauhan sekä kahvakuulan. Osa liikkeistä tehdään omaa kehonpainoa hyödyntäen. Varsinkin kumpparilla tehtävät liikkeet saavat pakarat aivan varmasti heräämään.\nPistäkäähän testiin ja kommentoikaa, tuntuiko siellä pakarassa?\nLue myös → → →\nAvainsanat: kotitreeni pakara pakaratreeni treeni\n4 vastausta artikkeliin “NAPAKKA PAKARATREENI KOTIIN TAI SALILLE”\nHei, nyt on pakko kehaista blogiasi.\nTämän takia fitfashionia luen, jotta saan vinkkejä, ohjeita ja motivaatiota omiin liikuntoihin. Jatka näin, innolla odotan kaikkia videopätkiä, joista saa hyviä ideoita omiin treeneihin.\nMukavaa syksyn jatkoa sulle 🙂\nHei ihanaa mikä kommentti. 🙂 Kiitos paljon. Omalta osaltani haluan jakaa simppeleitä vinkkejä liikkumiseen, joita on helppo tehdä vaikka ihan omassa olohuoneessa. <3\n10 FAKTAA MINUSTA - Noora Katariina sanoo:\n[…] Luithan edellisen postauksen, jossa laitetaan pakarat huutamaan hoosiannaa? […]


Kuka kaipaa grafiikkoja – Tulevassa ääneen perustuvassa The Valessa ruutu pysyy mustana koko pelin ajan | HDaddy.net\nPosted By: Muro Paketti 22.5.2019\nElokuussa ilmestyvä The Vale rikkoo rankalla kädellä perinteisten videopelien kaavaa. Kauniiden grafiikkojen sijasta ruutu pysyy pieniä kipinöitä lukuun ottamatta mustana koko seikkailun ajan, ja kaikki pelaaminen perustuu ääneen.\nThe Valessa pelaaja ottaa sokean seikkailijan roolin, joka on nimitetty kuningaskunnan laitamilla sijaitsevan linnan johtajaksi. Matkalla linnan luo pelaajan ja tämän seurueen kimppuun kuitenkin hyökätään, ja ainoana selviytyjänä pelaajan täytyy yrittää selvitä ehjin nahoin takaisin kotiin kulkemalla pitkin synkkää ja vihollisten vahtimaa laaksoa.\nFalling Squirrellin kehittämässä pelissä visuaalinen ilme on korvattu ääneen perustuvalla toiminnalla, vahvalla tarinankerronnalla ja haptisella palautteella, joihin on saatu apua Kanadan kansalliselta sokeiden instituutilta. Peli soveltuukin hyvin myös näkörajoitteisille.\nThe Vale ilmestyy Steamin kautta PC:lle elokuussa.\nLue koko artikkeli: https://muropaketti.com/pelit/kuka-kaipaa-grafiikkoja-tulevassa-aaneen-perustuvassa-the-valessa-ruutu-pysyy-mustana-koko-pelin-ajan/\nJenkkiarmeija perustaa oman esports-joukkueen – Ta...\nQuakeCon saapui Eurooppaan – Vierailimme Lontoossa...\nMafia III:n Judge, Jury and Executioner Pack nyt saatavilla ...\nThe Judge, Jury and Executioner -asepaketti oli aiemmin saapuvilla ainoastaan ennakkotilaajille. Nyt se on kuitenkin jaossa ilmaiseksi kaikille niin PC:llä, PS4:llä kuin...\nElgato Game Capture HD60 tallentaa 60 kuvan nopeudella ja on yhteensopiva Playstation 4:n ja Xbox Onen kanssa.\nUndead Labsin State of Decay saa ensi kuussa ensimmäisen tarinalisärinsä Lifelinen, mutta se onkin vasta alkua.


ASIAKKAAMME TEKEVÄT MAAILMASTA\nPUHTAAMMAN JA TURVALLISEMMAN\nMatkalla vastuullisempaan toimintaan on monta eri vaihetta.\nGaia auttaa yrityksiä koko polun läpiviemisessä tai vain tarpeelliseksi katsotuissa osa-alueissa.\nVastuullisuuspolun ensimmäinen askel on kiinnostus. Mitä hyötyä vastuullisuudesta on?\nMitkä faktat ovat oleellisia? Mitä vaihtoehtoisia skenaarioita on tarjolla? Tieto antaa suuntaa ja varmuutta.\nMitkä askelet johtavat vastuulliseen liiketoimintaan?\nTartutaan bisnes- ja investointimahdollisuuksiin. Toteutetaan pitkän aikavälin strategiat. Tehdään oikeita päätöksiä joka päivä.\nKetkä ovat mukana? Yksin pääset ketterästi alkuun; yhdessä pääset pidemmälle.\nSyntyikö tulosta? Gaian tavoitteena on liiketoiminnassa ja ympäristövaikutuksissa mitattavat tulokset.\nVoisiko toimintasi innostaa muitakin? Kun olet kulkenut polun, sinulla on tarina kerrottavanasi.\nHaemme asiantuntijoita kolmella eri osaamisprofiililla. Etsimämme henkilöt ovat innoissaan mahdollisuudesta olla osana tiimiä, joka pyrkii olemaan maailman paras kestävän liiketoiminnan konsulttitoimisto – jokaisen asiakkaan kanssa ja jokaisessa hankkeessa.\nGaian henkilöstö koostuu monitieteellisestä joukosta asiantuntijoita, joiden ammattitaito perustuu monialaiseen ja korkeatasoiseen osaamiseen sekä tinkimättömään laatuun.


Liljendalin kotiseutumuseo | Uudenmaan museo-opas\nViljamakasiinissa säilytetään erilaisia vanhanajan työväineitä\nRuumisvaunut saa myös vuokrata\nLiljendalin kotiseutumuseon esinekokoelma sai alkunsa vuonna 1964, kun Nylands Nationin opiskelijat tekivät kotiseutuinventointia yhteistyössä kotiseutulautakunnan kanssa. Liljendalin kotiseutuyhdistys on huolehtinut kokoelmasta 1980-luvun puolivälistä lähtien, ja esineistö onkin laajentunut vuosien mittaan. Viljamakasiini on ensisijaisesti museon kokoelmien varastotila. Alakerrassa on esillä kärryjä ja suuria maatalousesineitä. Kotitalousesineistö ja muut pienet esineet löytyvät puolestaan yläkerrasta.\nMakasiinissa on nähtävillä myös vaunu, jonka esikuvana ovat englantilaiset metsästysvaunut, sekä ruumisvaunut 1930-luvulta. Vaunuja voi vuokrata erilaisiin tilaisuuksiin, kuten häihin ja hautajaisiin.\nSockengårdenin yhteydessä on veteraanien järjestämä muistonäyttely.\nSockengården ja Suutarin näyttely avoinna heinäkuussa sunnuntaisin klo 12-15.00. Myös sopimuksen mukaan.


Ilves-Historia • Vapauttava avausvoitto kotiyleisön tuella\n20.9.2017 Mikko Alahäivälä / Kommentit: Marko HerckmanOtteluraportti\nIlveksen ja HIFK:n välinen kamppailu eteni maalittomana päätöserään, jossa avausmaalin iski vierasjoukkue. Ilveksen yritys kuitenkin palkittiin, kun Joona Ikonen laukoi tasoituksen ajassa 57.36. Ratkaisu nähtiin lopulta voittolaukauskilpailussa, jossa kotijoukkueen Sami Sandell onnistui ainoana maalinteossa.\nHarvat tekopaikat eivät tuo avausmaalia\nOttelun ensimmäinen tilanne tuli Ilveksen karvauksen seurauksena Sami Sandellille, jonka lyöntilaukauksen IFK:n Atte Engren kuitenkin torjui varmasti räpylällä. Hieman ennen neljännen peliminuutin täyttämistä Arttu Ruotsalainen sai tilaa vasemmalla, mutta laukaus nousi yli vasemmasta yläkulmasta. Puolisen minuuttia edellisestä Ilves pääsi yrittämään viivalaukauksen jälkeisestä irtokiekosta, mutta lukemat pysyivät 0-0:ssa.\nIFK:n ensimmäinen hyvä tilanne tuli vajaan kuuden minuutin kohdalla Joonas Raskille, jonka matala laukaus painui ohi vasemmalta. Vajaan minuutin kuluttua edellisestä IFK:n Lennart Petrell yritti iskeä vieraiden johto-osuman reboundista, mutta Ilveksen maalilla torjunut Antti Lehtonen ei ollut yllätettävissä. Seuraavat tilanteet tulivat erän yhdeksännellä minuutilla IFK:n Miihkali Tepolle ja Joonas Raskille, joiden hyvältä sektorilta lähteneet kovat lämärit viuhuivat kuitenkin päätylaudoitukseen. Toisessa päädyssä Julius Valtosen nousu maalille aiheutti irtokiekon, jota Juhani Tamminen ei kuitenkaan onnistunut hyödyntämään.\nVajaat viisi minuuttia ennen erän loppua vierasjoukkueen kultakypärää kantanut puolustaja Teemu Eronen laukoi vaarallisesti, mutta päätypleksit kolisivat jälleen. Ilvekselle puolestaan oli avautumassa tilanne, kun kakkosketju nousi hyökkäykseen, mutta Joona Ikosen oivaltava syöttö toiseen aaltoon Sami Sandellille jäi hieman taakse, eikä tämä päässyt lopulta tilanteessa laukomaan. Avauserä päättyi maalittomana, ja myös torjunnat kirjattiin tasan 7-7.\nOttelun ensimmäinen jäähy tuli ajassa 21.12, kun Sami Sandellille vihellettiin kaksiminuuttinen kiinnipitämisestä. IFK loi yhden tekopaikan Ilves-neliön keskelle, mutta Antti Lehtonen torjui ja irtokiekko saatiin lopulta purettua pois puolustusalueelta. Hieman ennen erän seitsemännen peliminuutin täyttymistä Ilveksen Joona Ikonen pääsi karkaamaan IFK:n puolustukselta, mutta ratkaisu jäi ahdistettuna hieman voimattomaksi, ja Engren onnistui torjumaan hyökkääjän rystynoston.\nHelsinkiläiset pääsivät yrittämään toistamiseen ylivoimalla, kun Ilves-kapteeni Tapio Laaksolle tuomittiin jäähy koukkaamisesta ajassa 29.06, mutta alivoima selvitettiin tälläkin kerralla. Muutaman minuutin kuluttua viime kaudella TPS:ssä kovat tehot iskenyt Erik Thorell pääsi yrittämään poikittaissyötöstä pienestä kulmasta, mutta kiekko heilautti vain sivuverkkoa. Perään Ilves sai paineen hyökkäysalueella, ja puolustaja Stefan Espelandin laukaus kilahti tolppaan. Jatkuneen hyökkäyksen aikana puolustajapari Taneli Siikaluoma ja Espeland itse pääsivät laukomaan uudelleen, mutta IFK-maalivahti Atte Engren selvitti tilanteet.\nNoin kolme ja puoli minuuttia ennen erän loppua kiekko pyöri vaarallisesti Ilveksen maalilla, mutta IFK:n yritykset onnistuttiin blokkaamaan ja lukemat pitämään edelleen 0-0:ssa. Ilvekselläkin oli erän viime minuuteilla paikkansa, mutta Engren torjui Sami Sandellin ja Joona Ikosen yrittäessä iskeä irtokiekkoa sisään maalin edestä. Erän viimeisellä minuutilla Ilves pääsi vielä ylivoimalle, kun Panu Mieho lähti istumaan kaksiminuuttista estämisestä. Maalia ei kuitenkaan syntynyt, joten erätauolle mentiin numeroiden ollessa yhä 0-0.\nIkoselle uran ensimmäinen liigamaali\nIlves pääsi kolmannen erän alussa hetkeksi kahden miehen ylivoimalle, kun IFK:n Ryan O’Connor purki kiekon omalta puolustusalueelta vastakkaisen päädyn päätyverkkoihin ajassa 40.42. Pakkopeli ei kuitenkaan toiminut, eikä kotijoukkue onnistunut hyödyntämään tilaisuuttaan iskeä ottelun avausmaali. Jäähyn päätyttyä Otto Koivula purjehti IFK-puolustuksen välistä maalille asti, mutta hyökkääjän maila sidottiin, eikä kunnon ratkaisuyritystä nähty. Toisella päädyssä Erik Thorell pääsi yrittämään hyvältä paikalta irtokiekosta, mutta Antti Lehtonen venytti vasemman patjansa kiekon tielle.\nOttelun kolmas Ilves-jäähy tuli Valtteri Viljaselle kampituksesta ajassa 45.04. Thorell tykitti heti aloitusvoiton jälkeen poikittaissyötöstä, mutta Lehtonen torjui. Seuraavan aloitusvoiton jälkeen oli Thorellin vuoro tarjoilla poikittaissyöttö – Lehtonen venytti tälläkin kertaa patjansa vedon eteen. Joonas Raskillekin pelattiin avopaikka Ilveksen maalin eteen, mutta kiekko pyörähti hieman lavassa, ja veto suuntautui ohi. Vielä ylivoiman viime sekunneillakin maali roikkui ilmassa: IFK loi nopeaan tahtiin kolme paikkaa, mutta Ilveksen maali säilyi puhtaana. Lopulta ottelun avausmaali kuitenkin nähtiin Ilveksen tultua täysilukuiseksi, kun IFK:n Lennart Petrell laukoi viivasta oikeaan yläkulmaan ajassa 46.17. Ilveksen haaston seurauksena tilanne tarkistettiin videolta, mutta se ei tuonut muutosta maalituomioon.\nJuho Liuksiala oli lähellä tasoittaa heti seuraavassa vaihdossa, mutta ovela kääntölaukaus suuntautui vain sivuverkkoon. Ilveksen hyvä vaihto toi kuitenkin ylivoiman, kun Ville Varakas lähti jäähylle kiinnipitämisestä. Tulosta ei nytkään ylivoimalla syntynyt, joten IFK:n 0-1-johto säilyi. Erän puolivälissä Atte Engren teki hienon torjunnan, kun Ilveksen nelosketju pelasi kahdella poikittaissyötöllä loistopaikan maalin eteen.\nAjassa 51.04 oli jälleen vierasjoukkueen vuoro testata pakkopeliään, kun Sami Sandellille vihellettiin jäähy kampituksesta, mutta tällä kertaa IFK:n ylivoima ei pyörinyt yhtä vaarallisesti. Puolustajien välistä vetopaikkaan pujotellut Eemeli Suomi hankki vuorostaan Ilvekselle ylivoiman ajassa 54.11 tarjoten kotijoukkueelle mahdollisuuden iskeä ottelu tasoihin. Laukauksia nähtiin Otto Koivulalta, Stefan Espelandilta, Juho Liuksialalta, Sami Sandellilta ja Juhani Tammiselta, mutta verkkoon asti kiekkoa ei nytkään saatu. Vajaat kolme minuuttia ennen erän loppua Arttu Ruotsalainen lähetti pienestä kulmasta terävän laukauksen, joka kilahti kuitenkin vain ylärimaan.\nLopulta Ilveksen takaa-ajo tuotti kuin tuottikin tulosta, kun 19-vuotias Ilves-kasvatti Joona Ikonen laukoi ranteella vasempaan yläkulmaan tasoittaen ottelun 1-1:een ajassa 57.36. Kyseessä oli Ikosen ensimmäinen maali Liigassa. Erän viimeisillä sekunneilla IFK loi vielä paikan viivalaukauksella, mutta Antti Lehtonen selvitti tilanteen, ja ottelu eteni jatkoajalle.\nSandell ja Lehtonen ratkaisijoina\nJatkoajan ensimmäisellä minuutilla Ilves loi hyvää painetta, mutta Engren torjui poikittaissyötöstä lähteneen Juhani Tammisen vedon. Perään Otto Koivula tarjosi ensin Valtteri Viljaselle paikan maalin eteen ja laukoi hetken kuluttua itse vaarallisesti kohti oikeaa alakulmaa, mutta IFK selvisi tilanteista.\nKotijoukkueen valtava paine kuitenkin jatkui. Ilves pääsi jauhamaan pitkään myös siirretyn rangaistuksen aikana, mutta muun muassa Olli Vainion kova laukaus viuhui hieman ohi yläkulmasta. Ajassa 63.35 IFK sai lopulta katkaistua ja käytti samalla aikalisänsä Joonas Raskin lähtiessä rangaistusaitioon kampituksesta. Voitto-osumaa haettiin ylivoimalla maltilla, mutta maalia ei syntynyt.\nRatkaisu jouduttiin siis kaivamaan voittolaukauskilpailun kautta. Kaksi ensimmäistä paria mentiin ilman osumia, mutta kolmannessa parissa Ilveksen Sami Sandell upotti kiekon sisään ristikon kautta. Kun Antti Lehtonen torjui IFK:n kolmannenkin yrityksen, sai Ilves juhlia vapauttavaa kauden avausvoittoaan.\nPäävalmentaja Karri Kiven kommentit:\n– Totta kai ensimmäinen voitto merkitsee paljon – varsinkin kun alku on ollut tahmea. Pelin alku ei näyttänyt hyvältä, mutta toisaalta tuossa on ollut muutama hyvä peli, jotka ovat kääntyneet toiseen suuntaan, niin ehkä oli sitten vuoro kääntyä meille. Hyvän maalivahdin ansiosta pääsimme koittamaan loppuun asti.\n– Siinä haastotilanteessa tuli pelaajalta viestiä, että joku seisoi maalivahdin alueella. Enhän minä sieltä penkiltä mitään nähnyt, ja sitten kun näin sen taululta, niin en ehtinyt huutaa enää ”Japalle” (erotuomari Jari Levonen), että eihän siellä ole kukaan lähimaillakaan. Toisaalta siitä tuli vähän pitempi tauko siihen, ja se sopi hyvin. Siinä kävi vähän sattuman kautta hyvä flaksi.\n– Lehtonen piti meitä mukana Ikosen maaliin asti. Se on tietysti hienoa, että nuori Pelle Hermanni (Ikonen) lataa kikkurat sojossa maalin siinä kohtaa, kun jengi sitä eniten tarvitsee.\nLinkit: Tapio Laakson haastattelu | Sandellin, Ikosen ja Parikan kommentit (FUN Tampere) | Huippuhetket (Ruutu)


Aada seikkailee Englannissa: Juulian vierailu huhtikuun puolivälissä\nJuulian vierailu huhtikuun puolivälissä\nAada tuskin malttoi mennä nukkumaan kun oli vielä hereillä Juulian perheen saapuessa kyläilemään meille. Aamulla herätessään Aada jo tiesikin mitä tehdä ja meni koputtelemaan vierahuoneen ovelle että jokos vieraat on heränneet. Juulia toi Aadalle tiaran, joka olikin jo täällä kuvassa aiemmin. Kun Aada ensimmäisen kerran näki itsensä peilistä se päässä, levisi kasvoille tyytyväinen hymy eli pieni prinsessa oli viimeistään tässä vaiheessa herätetty Aadassa :) ja tietysti tiara täytyi koko ajan laittaa uudelleen päähän jos hän sen otti pois välillä. Nykyään tiara esitellään kaikille vieraille joita meillä käy.\nJuulialla oli oma tiara mukana ja tässä onkin kuva meidän prinsessoista yhdessä, sieviä kuin namuset.\nTaustalla pöydällä näkyy myös "Uljas musta ori, Ori eri hidas" jonka Juulia päätti antaa Aadalle koska Aadan mielestä heppa oli tosi kiva ja Aadalle ei ollut vielä yhtään heppaa. Aikasta hieno ajatus eskarilaiselta, eikös totta. Aada on pitänyt hyvää huolta "Ori eri hitaasta", terveiset Juulialle siis.\nJuulia hoiti Aadaa hienosti ja ohjaili kuin isosisko. Ainoastaan kakkavaipan vaihto ei jostain syystä oikein innostanut, hehhehe. Tytöt kävivät kylvyssäkin yhdessä ja sekös vasta mukavaa oli. Juulia jaksoi hienosti kävellä ympäri kaupunkia mun "turistikierroksella", Juulian iskä ja äiti leikkimiellä narisivat "16 kilometrin kävelystä" monena päivänä :) Mun mielestä me käveltiin vaan 15,5 km per päivä... ;)\nDisney kaupasta Juulia osti blondiperuukin ja pitihän sitä nyt Aadallekin mallailla. Tässä lopputulos... Vauvalle on kasvanut hurja tukka!\nSuomessahan on totuttu siihen että lehmät ovat aitauksessa mutta täällä "landellahan" ne eivät ole. Tässä ne kuuluisat lehmät/sonnit/mitkä ikinä, jotka aiemmin yrittivät jahdata mua ja Aadaa.\nJuulia ja äitinsä Liisa (Käki) ja Juulian uusi pitkä vaalea tukka.\nMatti ja Jonne\nOli mukava nähdä koko poppoo täällä mutta aika menee vierailuilla niin kovin nopsaan. Onneksi nähdään vielä ennen kuin Juulia aloittaa koulun, mikä on super-jänskää ainakin mun mielestä!\nLähettänyt S-K klo 17.44\nKyläilijöitä ja ulkoilua ja hellettä\nVappua ja Hensua\nJa se on pronssia! Bronze medals! (Once in English...


Artikkeli: Teknologia edellä työelämän ”onnelaan” – nuoret... - Gapps Oy\nArtikkeli: Teknologia edellä työelämän ”onnelaan” – nuoret muutoksen pioneereina\nLehdistötiedote • Marras 06, 2013 13:00 EET\nTyöterveyslaitoksen 60. kerran järjestämillä Työterveyspäivillä pohdittiin tulevaisuuden työelämän kehityssuuntia, uhkia ja mahdollisuuksia. Teknologian kehitys ja sen oikeanlainen hyödyntäminen nousivat tärkeiksi tekijöiksi, kun THL:n ja TTL:n tutkijat maalasivat kaksi vastakkaista työelämän tulevaisuuskuvaa, Onnelan ja Kauhulan.\nSe, että kaikilla on hyvät ja toimivat tietotyövälineet ja taito käyttää niitä, on Onnelan ensimmäinen vaatimus. Tärkeää on myös, että oleellinen tieto työn suorittamiseksi on helposti saatavilla ja hyödynnettävissä. Kauhulassa sen sijaan huonosti toimivat tietojärjestelmät ja liian omatoimiset tietotyövälineet heikentävät työn hallittavuutta. Informaatiotulva on Kauhulassa muuttunut hallitsemattomaksi informaatiotsunamiksi.\n- Työtapoja ja työvälineitä kannattaa kehittää työn tuottavuuden ja työntekijöiden hyvinvoinnin edistämiseksi, sanoo erikoistutkija Virpi Ruohomäki Työterveyslaitokselta.\nNuoremman sukupolven, jopa koululaisten, vapaa-ajan elektroniikka on tasoltaan usein laadukkaampaa ja kalliimpaa kuin aikuisten työpaikoillaan käyttämä.\n- Oman havaintoni mukaan osalla nuorisoa on käyttää enemmän rahaa elektroniikkaan kuin yrityksillä työvälineisiin. Tässä on ristiriita, kun nuoriso on tottunut käyttämään laadukkaita välineitä, joita työpaikalla ei välttämättä olekaan tarjota.\nNuorempi sukupolvi tietää vanhaa paremmin mihin teknologia taipuu ja mitä siltä voi vaatia.\n- Nuorille hyvät työvälineet ja tehokas teknologia ovat tutkitusti tärkeitä tekijöitä työpaikan valinnassa. Kommunikoimme yksityiselämässäkin useimmiten kännykän pikaviesteillä tai videopuheluilla tai jakamalla tiedostot pilvessä, ja nämä keinot halutaan käyttöön myös työpaikalla, sanoo toimitusjohtaja Antero Hanhirova Gapps Oy:stä.\nSuomi jo etätyön eturintamassa\nTyöelämän Onnelassa työtä voidaan tehdä omaan tahtiin ja siellä missä se tuntuu parhaalta. Työntekijät osaavat käyttää teknologian tuomia vapauksia vastuullisesti ja työnantajat luottavat siihen.\n- Etätyön näkökulmasta Suomessa ollaan edelläkävijöitä. Jopa 45 prosenttia suomalaisista tekee työtä myös muualla kuin päätyöpaikallaan ja etätyötä tehdään meillä enemmän kuin muualla Euroopassa, Ruohomäki sanoo.\nLiikkuva, paikasta riippumaton työnteko tulee todennäköisesti kasvattamaan suosiotaan entisestään.\n- Työtä tullaan jatkossa tekemään enenevässä määrin mobiilisti ja mobiililaitteilla eli tableteilla ja älypuhelimilla. Odotamme myös, että pilvipalveluihin siirtyy jatkossa kiihtyvään tahtiin yhä useampi yritys, toimitusjohtaja Antero Hanhirova Gapps Oy:stä ennustaa.\nIT-ala ja pienet yritykset kehityksen kärjessä\nUuteen aikaan ja välineistöön siirtyminen on aina paitsi suuri rahallinen sijoitus myös johtamisen haaste. Pienet, alle 50 henkilön yritykset ovat olleet uusiin työtapoihin siirtymisessä muuta yritysmaailmaa edellä. Kotikenttäedusta nauttiva IT-ala on myös ottanut uudet mahdollisuudet avosylin vastaan.\n- Isompien yritysten uudistumista hidastavat muutosvastarinnan lisäksi vuosiksi sitovat sopimusmallit. Tärkein yhteinen tekijä asiakasyritystemme välillä on valveutunut ja uudistushaluinen johto, Hanhirova sanoo.\nLaitteiden viihdekäyttö ei ole sama asia, kuin niiden hyödyntäminen työpaikan yhteisten tavoitteiden saavuttamiseksi.\n- Nuorten raikkaita ideoita tarvitaan työpaikkojen toimintatapojen uudistamiseksi. Uuden ja vanhan sukupolven välille kaivataan kuitenkin rakentavaa yhteistyötä, jotta hiljainen tieto ja kokemusperäinen asiantuntemus siirretään seuraavan ketjun käyttöön. Tämä ei tapahdu pelkästään tietojärjestelmiä muuttamalla, muistuttaa erikoistutkija Virpi Ruohomäki Työterveyslaitokselta.\nAntero Hanhirova, toimitusjohtaja\nteknologiagoogle appsgappsantero hanhirova


TALOUSUUTISIA HUHTIKUU 2022 | Ajankohtaiset ilmiöt\n1.4.2022 Öljy on suurin ja strategisesti tärkein raaka-aine. Viimeiset 50 vuotta jokainen, joka on halunnut ostaa öljyä, on joutunut maksamaan siitä dollareissa. Jokainen maa tarvitsee öljyä ja jos siitä saa vain dollareilla, täytyy mailla olla isoja määriä dollareita varastossa. Tällainen luo keinotekoisen valtavan suuren markkinan dollareille. Jokaiselle USA:n keskuspankin FED:n painamalle dollarille on suuri kysyntä. Tämä tietenkin nostaa dollarin arvoa.\nLyhyesti voidaan sanoa, että tämä ns. petrodollari on USA:n finanssijärjestelmän kulmakivi. Järjestelmä on auttanut luomaan dollarille ja USA:n velkakirjoille hyvin likvidit markkinat. Se on auttanut USA:n hallintoa pitämään korkoja keinotekoisen alhaalla ja siten se on pystynyt rahoittamaan valtavaa budjettivajettaan. Ilman petrodollaria tämä ei olisi ollut mahdollista.\nTämän vuoksi USA puolustaa petrodollaria kaikin mahdollisin keinoin. Se tarvitsee sitä säilyäkseen hengissä. Ne maailman johtajat, jotka ovat haastaneet petrodollarin asemaa ovat järjestäen päätynyt päättämään päivänsä kuten Muammar Gaddadfi ja Saddam Hussein. Näiden johtamat maat Libya ja Irak ovat suuria öljyn tuottajamaita. Kumpikin johtaja yritti myydä öljyä jollain muulla valuutalla kuin dollarilla. Tämä johti USA:n sotilaalliseen hyökkäykseen ja johtajien surmaan. Tietysti virallisesti halutaan puhua joistain muista syistä, joita osittain saattoi ollakin, mutta taka-alalla väijyi elintärkeä petrodollarin aseman säilyttäminen.\nUSA:n armeija on voinut helposti murtaa uhan petrodollarille. Mutta asia muuttuu merkittävästi toisenlaiseksi, jos Venäjä ja Kiina pyrkivät tuhoamaan petrodollarin. Ja tämä on pelin henki juuri nyt. Venäjän ja Kiinan asearsenaali yhdinaseineen haastaa USA:n ja sen sotilaallisen voiman jatkeen NATO:n sotilaallisesti vähintään tasavertaisesti. USA ei siis voi hyökätä ilman hyvin kohtalokkaita seurauksia Venäjää tai Kiinaa vastaan. Tämän vuoksi USA ei voi kohdata sotilaallisesti Kiinaa eikä Venäjää, vaikka niiden toimet olisivat kohtalokkaita petrodollarille.\nVenäjän energiakaupan johtajat ovat ilmaisseet asian selväsanaisesti. He sanovat, että Venäjä voi hyväksyä öljyn ja kaasun ostot vain kultana, Bitcoinina ja ruplana. Petrodollarin tuho alkaa näyttää tässä valossa ilmeiseltä. Tällä on valtavat geopoliittiset ja taloudellisen seuraamukset, mistä useimmilla sijoittajilla ei ole käsitystä. Kun ollaan tekemässä valuutasta ja taloudesta sota-aseita suurimpana uhrina on globaali talous.\n7.4.2022 Eilen pidetty USA:n keskupankin FED:n kokous paljasti FED:n aikeet lähitulevaisuudessa. Kokouksessa korostui kaksi tärkeää asiaa: 1) FED todennäköisesti alkaa nostamaan korkoja 0,5 %:ia kerrallaan 0,25 %:in sijaan jossain vaiheessa tänä vuonna, 2) FED alkaa kutistamaan tasettaan 95 miljardia dollaria kuukaudessa lähikuukausina.\nTällainen viestintä on erittäin negatiivinen osakemarkkinoiden kasvun kannalta. FED tunnustaa nyt julkisesti, että sen täytyy kiristää talouspolitiikkaansa niin nopeasti kuin mahdollista. Tämän jos mikään tulisi viedä osakeindeksejä alaspäin.\nFED:llä on käsitys, että se voi kontrolloida taloutta osakemarkkinoiden kautta kuinka haluaa. Amerikkalaisessa taloudessa osakemarkkinoilla on suuri merkitys kuluttajien kulutuksen kannalta. Kun osakemarkkinat ovat korkealla amerikkalaiset kokevat, että he ovat rikkaampia ja voivat kuluttaa enemmän. Kun osakemarkkinat romahtavat he taas kokevat olevansa köyhempiä, mikä näkyy kulutuksen heikkenemisenä. Jälkimmäinen on juuri se keino, jolla FED pyrkii taltuttamaan inflaation. Osakemarkkinoiden romahdus on nyt lähes varmaa ja siihen siis FED nyt pyrkii.\nJos maailman vaikutusvaltaisempana ihmisenä pidetään USA:n presidenttiä, niin FED:n puheenjohtaja tulee toiselle sijalle. FED on voimakkain yksittäinen tekijä finanssimarkkinoilla. FED osoitti voimansa vuonna 2020, jossa se esti aggressiivisen romahduksen markkinoilla (kuva oikealla alhaalla), joka aiheutui pandemian leviämistä ja niiden aiheuttamista rajoituksista. FED:in toimet nostivat osakekurssit uusiin ennätyslukemiin samalla kun todellinen talous oli sulkutilassa. Sijoittajien taistelu FED:iä vastaan näyttää turhalta.\n18.4.2022 Vaikka mahdollinen aselepo saataisiin aikaan Venäjän ja Ukrainan välillä ei kauppa- ja pakotesodalle näy loppupistettä. Tämä merkitsee myös inflaation pahenemista kaikkialla. Painetta inflaation voimistumiseen lisää FED:n vuosia jatkunut holtiton rahanpainanta.\nKauppa- ja pakotesodalle ei myös näy loppua. Kaikki tämä näkyy voimakkaasti raaka-ainemarkkinoilla (viereinen kuva). Samalla viimeaikainen öljyn hinnan huippu oli 130 dollaria barrelilta (kuva vasemmalla alhaalla). Nikkelin hinta on (kuva oikealla alhaalla) jopa lähes viisikertaistunut lähiaikoina, mikä kuvastaa miten inflaatio saa nopeasti tulta alleen. Nämä asiat takaavat kaksinumeroiset inflaatioluvut lähitulevaisuudessa ja jatkunevat pitkään. FED:n toimenpiteet ovat täysin riittämättömiä inflaation hillitsemiseksi. Virallinen inflaatioluku oli maaliskuussa 8,5 %:ia, joka on suurin luku 40 vuoteen. Jos käytettäisiin tarkkaa menetelmää inflaation laskemiseen oltaisiin luvussa, joka ylittää 12 %:ia.\nSijoittajapiireissä on herättänyt hämmennystä osakkeiden nousuralli sen jälkeen kun FED maaliskuun 9:s päivä ilmoitti ryhtyvänsä kiristämään rahapolitiikkaansa. Syy tähän löytyy; FED valehteli. FED:n tase on nimittäin noussut 55 miljardilla dollarilla e.m. päivämäärästä lähtien. Viime viikon FED osti asuntolainoilla taattuja arvopapereita 25 miljardin dollarin edestä. Kun FED edellisellä kerralla aloitti määrällisen helpotusohjelmansa (QE), se osti velkapapereita 30 miljardilla kuukaudessa. Ja nyt kun piti siirtyä talouden kiristämiseen, FED ostaakin lähes kaksi kertaa sen määrän velkapapereita kuin edellisellä kerralla. Siis QE ei loppunutkaan vaan vieläpä kasvoi. Tämä pahentaa inflaatioita entisestään.\n27.4.2022 Inflaation aalto voimistuu jatkuvasti eikä nousulle näy pikaista loppua. Tämä merkitsee varmaa markkinoiden verilöylyä.\nYksi seurattu inflaatiomittari on markkinapohjainen inflaatio odotuksen mittari viiden vuoden breakeven-inflaatioaste. USA:ssa tämä luku sai äskettäin arvon 3,57 %, joka on korkein luku sitten vuoden 2003. Se korkeampi kuin vuonna 2011, jolloin globaali ruokakriisi nosti inflaatiota. Edelleen se on korkeampi kuin vuosina 2005-2006, jolloin oli kaikkien aikojen pahin asuntokupla ja öljyn hinta nousi 150 dollariin barrelilta.\nTaloudellisen indikaattorit kertovat, että sijoittajat ovat kauhistuneet inflaation voimakkuudesta ja odottavat jotain dramaattista tapahtuvan pian. Keskuspankeilla on suuri ongelma saada inflaatio hallintaan.\nSiis viimeksi kun viiden vuoden breakeven-inflaatioaste oli lähellekään nykyistä tasoa vuosina 2005-2006, talousjärjestelmässä alkoi pahin lama yli 80 vuoteen. Tällä hetkellä tilanne on siis merkittävästi pahempi. Talous kasvoi tuolloin 5-6 % vuodessa ja korkotaso oli yli 5 %. Tämä merkitsi, että keskuspankilla oli mahdollista pehmentää talousiskua korkopolitiikalla. Nykyisessä korkotasossa tätä mahdollisuutta ei ole.\nVuoden 2020 sulut ja nyt FED:n aloittama korkojen nosto vahingoittavat taloutta. Kuinka voitaisiin aloittaa pelastava elvytys (QE) uudestaan nyt kun on juuri aloitettu talouden kiristäminen inflaation hillitsemiseksi? Vuoden 2005-2006 aikana ei vielä tiedetty mitään määrällisestä elvytyksestä. Nykyistä alkavaa kriisiä ennen on FED laskenut liikkeelle huikeat 4700 miljardia dollaria kahden vuoden aikana. Toisin kuin vuosina 2005-2006 FED on nyt käyttänyt kaikki mahdolliset aseensa ja jopa ostanut yhtiöiden jne. velkoja, joka periaatteessa on laitonta.\nJos FED nyt haluaisi estää markkinoiden romahduksen se pitäisi jälleen aloittaa QE sadoilla miljardeilla kuukaudessa ja asettaa korot syvälle negatiivisille alueella. Näin ei tule tapahtumaan ja markkinoiden syvä romahdus on edessä.


Miksi ahmat pyrkivät pihapiireihin? - Kainuun Sanomat\nLaila Halttu kuvasi ahman kesämökillään kesäkuun lopussa Kusianjärvellä Sotkamossa. Haltun mukaan ahmat liikuskelevat useiden mökkien pihoilla jopa päiväsaikaan etsien komposteista ruokaa. – Ne osaavat aukaista niiden kannet, eivätkä pelkää edes koiraa, hän kertoo.\nMiksi ahmat pyrkivät pihapiireihin?\nKainuu Julkaistu 10.9.2018 klo 12:24\t| 18\nAlkuviikosta uutisoitiin (KS 4.9.), että uhanalaisen ahman elämää voi jatkossa seurata netissä suorana lähetyksenä. Ympäristöjärjestö WWF on vienyt videokameran Lieksassa sijaitsevan piilokojun läheisyyteen.\nUutinen poiki Kainuun Sanomien verkko- ja Facebook-sivuilla kommentteja siitä, että Kainuussa moni saa seurata ahman elämää jopa omassa pihapiirissään. Kajaanissa on tehty viime päivinä useita havaintoja ahmoista.\nMaanantaina ahma oli liikkeellä muun muassa Takkarannassa Virtasalmentiellä ja viikonloppuna Kätön koulun uuden liikuntasalin rakennustyömaan lähettyvillä.\nMiksi ahmojen pyrkiminen asutuksen läheisyyteen on yleistynyt, Luonnonvarakeskuksen tutkimusprofessori Ilpo Kojola?\n– Yksi syy on ahmakannan kasvu ja se, että pihapiireistä kenties lähtee ahmaa houkuttelevia tuoksuja. Ahma on saanut olla ihmiseltä rauhassa, koska sitä ei ole metsästetty Kainuussa tai missään muuallakaan poronhoitoalueen ulkopuolisessa Suomessa. Tämä alkaa vaikuttaa siihen, että ahmoista tulee ihmisen suuntaan luottavaisempia.\n– On myös pohdittu, että onko luontokuvaussafaritoiminnalla vaikutusta ahmojen käyttäytymiseen. Sitä on vielä ennenaikaista sanoa, mutta keskustelussa se on ollut esillä.\nPyrkivätkö ahmat pihapiiriin muualla kuin Kainuussa?\n– Kyllä sitä on muuallakin tapahtunut. Ihmisen suuntaan tuttavallisesti käyttäytyviä ahmoja on tavattu myös Keski-Suomessa ja Pohjois-Karjalassa.\nMiten suuri ahmakanta on tällä hetkellä?\n– Suomessa on ahmoja noin 250 yksilöä. Itäisen Suomen alueella – Kainuussa, Pohjois-Karjalassa ja Pohjois-Savossa – kanta on ollut voimakkaasti kasvussa ja kasvanee edelleen. Viimeisten 30 vuoden aikana kanta on mainituilla alueilla nelin- tai viisinkertaistunut.\nMitä voi tehdä, jos ahma on häiriöksi pihapiirissä?\n– Jos ahma käyttäytyy niin, että se tosiaan on haitaksi, se olisi jollakin tavalla hyvä saada sieltä pois. Jos pitää ryhtyä kovempiin toimenpiteisiin ja esimerkiksi ajattaa ahma koiran avulla pois, siihen pitää olla viranomaisilta lupa. Ensi vaiheessa kannattaa ottaa yhteyttä riistakeskukseen.\nKiljan Silmä 17.9.2018 19:29\nHaaska ruokinta jota luontoihmiset toisten iloksi rahasta harrastavat , kesyttää ahmatkin , kompostit kaivelevat ja jäteastiat , karhut myös . Ompa joitain vuosia sitten kalaverkkoon sotkeutunut yksi ahma kun se oli vuosikymmentan tapaan kuivumassa saunan seinustalla .\nArja Salmi 15.9.2018 14:11\nMeiltä vei ahma vuosi sitten kissan ikkunalta! Ne eivät pelkää enää mitään ja tulisivat varmaan sisälle asti kissan perässä, jos oven katille aukaisee. Minusta tämä on mennyt liian pitkälle, petojen suojelu, ei niille riitä ravinto luonnossa, siksi tulevat syömään lemmikit.\nNimetön 11.9.2018 19:55\nViime yönä kävi Ahma tappamassa meidän kissavanhuksen ihan talon kuistilla Jormuassa.\nNimetön 11.9.2018 11:57\nOn tehty tutukimuksia ahman ja suden suhteesta ja nimenomaan kuinka ahmat hyötyvät susien olemassaolosta..ahma ei ole niin hyvä saalistaja vaan erikoistunut luonnon omaksi ”jätemyllyksi” ja käyttää hyödykseen muiden parempien saalistajien saaliita.\nOnko muu petotilanne ennallaan tai vähentynyt? Onko toimivia susilaumoja?\nTässäkin voisi ajatella,että kannan kasvu aiheuttaa todennäköisesti sen ettei luonnosta ehkä löydy ihan samassa mitassa ruokaa ja jos siihen vielä lisää houkuttelevat kompostit ja muu helppo saalis ihmisten läheltä,niin eihän ole ihme että sieltä ruokaa hakevat.\nOlisiko hyväksi laittaa kompostit pois tai ihan lukkojen taakse ja muutenkin varmistaa etteivät saa helppoa ruokaa pihoilta?\nOlisi myös mielenkiintoista ja tärkeää tietää ovatko nämä pihoissa käyvät yksilöt samoja tai kuinka laajasta opitusta käyttäytymisestä on kyse?\nMyös enemmän tietoa kaivattaisiin yksilöistä.\nEikös kuvauskopit ole olleet olemassa jo pitkään? Mietin vaan että jokuhan on aiheuttanut tämän käytöksen nyt, ei ole ollut aikaisemmin vaikka kojuja on kyllä ollut (tai ainakin kommenteista ja artikkelista saa sen kuvan että tämä on uusi ilmiö).\nItse veikkaisin tosiaan isoksi syyksi ahmakannan nousua ja ruokatilannetta/kilpailua..\nTodennäköisesti alkavat levittäytymään muualle jos paine kasvaa eikä helppoa ruokaa löydy pihapiireistä..


Hyvin kauniisti kohdeltiin tätä pientä - Isän ja vauvan vuorovaikutusvideot sosiaalityöntekijöiden arvioimana\nMUSTAJÄRVI, JAANA (2008)\nPro gradu- tutkielmani käsittelee lastenpsykiatrian sosiaalityöntekijöiden ammatillista arviota isän ja vauvan varhaisesta vuorovaikutuksesta ja isyydestä. Sosiaalityöntekijät tekevät tätä arviointia isä-vauvaparien vuorovaikutusvideoista, jotka on kuvattu lastenpsykiatrian poliklinikalla. Sosiaalityöntekijät ovat katsoneet yhdessä tutkijan kanssa vuorovaikutusvideot, jonka jälkeen he ovat saaneet haastatteluissa kertoa oman ammatillisen arvionsa näkemistään videoista. Analyysimenetelmänä käytän kategoria-analyysin ideaa, joka mahdollistaa aineiston tarkan ja yksityiskohtaisen koodauksen ja läpikäymisen.\nTutkimuskysymykseni liittyvät sosiaalityöntekijöiden ammatilliseen arvioon varhaisesta vuorovaikutuksesta ja isyydestä. Tarkoituksena on siis selvittää sitä, että miten sosiaalityöntekijät havainnoivat ja kuvaavat vuorovaikutusta katsoessaan videoita, joissa on kuvattu isä-vauvaparien vuorovaikutusta. Sosiaalityöntekijät havainnoivat vuorovaikutuksen lisäksi myös sitä, että minkälaisena isyys näyttäytyy videoilla.\nIsä- ja vauvaparien vuorovaikutusvideoita on ollut havainnoimassa kaksi lastenpsykiatrian sosiaalityöntekijää ja videoita on yhteensä katsottu tutkimusta varten kolme kappaletta. Videot ovat kestoltaan 15 minuuttia ja jokainen video on katsottu kahteen kertaan sosiaalityöntekijöiden kanssa. Tällä tavoin haastatellut ovat saaneet perehtyä ensin varhaisen vuorovaikutuksen havainnoimiseen ja tämän jälkeen isyyden tarkasteluun.\nTutkielmani tarkoituksena on tuoda esille sosiaalityöntekijöiden asiantuntijuutta varhaisen vuorovaikutuksen havainnoijina. Tarkoituksena on siis tehdä näkyväksi sosiaalityön asiantuntijuutta, kun kyse on vanhemman ja vauvan suhteesta. Asiantuntijuuden lisäksi tutkielmassa korostuu myös isyyden näkökulma. Äidin ja vauvan suhteesta ja vuorovaikutuksesta on tehty useita tutkimuksia, mutta isän ja vauvan suhteesta ei niinkään. Eli tutkielmassani haluan tuoda esille isyyttä ja isän roolin tärkeyttä vauvan elämässä. Toivon, että tutkimukseni lisää keskustelua sosiaalityön asiantuntijuudesta koskien varhaista vuorovaikutusta. Tämän lisäksi toivon tutkielman herättävän pohdintoja isän roolin tärkeydestä vauvan elämässä.\nAvainsanat: varhainen vuorovaikutus, isyys, sosiaalityöntekijä, asiantuntijuus.


Blog | Nikoli ry\nFinnish – English Geodictionary\nModerni tutkimus malminetsinnässä – uusia laitteita ja menetelmiä\nTeksti: J. Tapio\nTämä blogikirjoitus on jatkoa aiemmalle kirjoitukselle geologian tutkimusmenetelmistä, jonka pääsee lukemaan seuraavan linkin kautta: http://nikoli.org/modernit-tutkimusmenetelmat-malminetsinnassa-hyperspektrikamerat/\nKallioperägeologiaa pystytään tutkimaan monessa eri mittakaavassa. Mielestäni on käytännöllistä puhua ainakin aluetason, paikallistason, paljastumatason, näytetason, mikrotason ja analyyttisen tason mittakaavoista. Mahdollista on esimerkiksi tarkastella koko Pohjois-Suomea lentokoneesta tehdyn magneettisen mittauksen avulla (kuva 1), siirtyä jalkaisin maastoon jollekin tietylle alueelle, ottaa 10m x\nKuva 1. Pohjois-Suomen ilmamagneettinen kartta. Copyright: Maanmittauslaitos, National Land Survey of Finland, 2013.\n10m olevalta kalliopaljastumalta 10cm x 8cm x 5cm vasaranäyte, teettää näytteestä 0.3mm paksu mikroskooppinäyte (ohuthie) ja tilata alkuaineanalyysi, joka kertoo näytteen tarkan alkuainekoostumuksen. Jokainen näkökulma on tärkeä ja antaa alueesta tai kohteesta tietoa, jota ei toisissa mittakaavoissa pystyisi erottamaan. Tämänkertainen blogiteksti käsittelee eri mittakaavoissa muutamia suhteellisen uusia laitteita ja menetelmiä, joihin olen törmännyt seitsemän kuukauden geologian alan harjoitteluni aikana ja joista on merkittävää hyötyä malminetsinnässä sekä myös yleisemmin geologian alan tutkimuksessa.\nEnsimmäisenä kannettava XRF-laite (röntgenfluoresenssianalysaattori, kuva 2), joka on yksi yleisimmin käytössä olevista ja hyödyllisimmistä uusista tutkimuslaitteista geologian alalla ja myös laajemmin. Kannettava XRF/käsi-XRF/p-XRF on pieni, kevyt ja sillä pystyy tekemään ilman esikäsittelyä alle minuutissa alkuaineanalyysin jo muutaman senttimetrin kokoisesta näytteestä. Tästä on suurta hyötyä esimerkiksi rutiininomaisessa kvartsin ja eri maasälpien tunnistamisessa; erityisesti muuttuneissa kivissä tavallisesti punertava kalimaasälpä voi esiintyä erittäin albiitin tai kvartsin näköisenä (vaalea-valkoinen). Lisäksi esimerkiksi tavallisista kiisumineraaleista (rikkikiisu, magneettikiisu, kuparikiisu) saa hyvin helposti mitattua arvokkaampien, mutta vähäisissä määrissä esiintyvien metallien, kuten koboltin, pitoisuuksia, mikä helpottaa kiinnostavien näytteiden valintaa jo tutkimuksien alkuvaiheessa. Samalla tavalla vaikeasti silmällä tunnistettavien mineraalien identifiointia helpottaa huomattavasti, kun saa avukseen pika-analyysin karkeahkot mutta hyvin kuvaavat alkuainesuhteet. Esimerkiksi kobolttihohteen tunnistaminen silmällä on enintäänkin hieman epävarmaa, mutta käsi-XRF:llä havainnon voi varmistaa 30 sekunnissa.\nKuva 2. Tyypillinen kannettava XRF-laite.\nToinen erittäin kiinnostava uutuus geologian alalla on tietokonekerroskuvauksen (CT-/TT-kuvaus) käyttö kairasydännäytteiden sisäisen rakenteen tutkimisessa. CT-kuvaus on useimmille tuttu television sairaalasarjoista tai omakohtaisista kokemuksista ihmiskehon kuvantamisesta, mutta siitä on hyötyä myös geologian saralla. Kerroskuvauksen avulla pystytään tuottamaan 3D-kuvia, joista näkyy aivan uudella tavalla muun muassa kivinäytteiden kerrosrakenteet, poimuttuminen ja eri heikkouspinnat. Voisin mainita taustatietona lukijoille, jotka eivät ole geologeja, tai ovat vasta aloittaneet opintonsa, että näytteeksi valikoitunut kohta kalliota voi usean miljardin vuoden historiansa aikana kokea todella voimakkaita venyttäviä ja puristavia voimia, jotka vääntävät kiven mutkalle (kuva 3). CT-kuva voi osaltaan helpottaa rekonstruktoimaan kivinäytteen ajan kuluessa kokemia voimia ja auttaa ymmärtämään tekijöitä, jotka kontrolloivat arvometallien rikastumista. Youtubesta löytyy useita havainnollistavia videoita tekniikasta: https://www.youtube.com/watch?v=ZC6UxLf4TyQ\nKuva 3. Poimuja kairasydämessä, ja tilanne paperilla mallinnettuna. Poimuakseli merkitty punaisella viivalla\nKokonaan uuden malminetsintämenetelmän kuulin työpaikallani vierailleelta australialaiselta porfyyrimalmien gurulta David R. Cookelta. Hän yhdessä tutkijakollegoineen on ollut 2010-luvulla kehittämässä uutta tapaa etsiä maailmalla erittäin tärkeitä (Cu-Au+-Mo-Sn) porfyyrimalmeja, jotka perinteisesti syntyvät kuumien metallirikkaiden liuoksien kiertäessä syvällä maan kuoressa (>1km) olevan kuuman magmalähteen seurauksena. Porfyyrimalmeista esimerkiksi wikipedian artikkeli https://en.wikipedia.org/wiki/Porphyry_copper_deposit toimii hyvänä tietoaineistona, mutta tässä yhteydessä tärkeintä on tietää, että porfyyrimalmien ympärille syntyy laaja muuttumiskehä seurauksena korkeasta lämmöstä ja fluidien kierrosta.\nUusi menetelmä perustuu erityisesti kloriitti ja epidootti -mineraalien hivenalkuainepitoisuuksien mittaamiseen. Hivenalkuaineet ovat mineraaleissa alkuaineita, jotka esiintyvät hyvin pienissä määrissä eikä niitä esimerkiksi merkitä lainkaan mineraalien kemialliseen kaavaan. Jo vuosikymmeniä on tiedetty ja osattu käyttää hyväksi malminetsinnässä porfyyrimalmien muuttumiskehiä, jotka voivat helposti ulottua 1-2km varsinaisen esiintymän ulkopuolelle. Perinteisesti muuttumiskehän tunnistaminen perustuu mineraaleissa tapahtuneisiin muuttumisiin sekä kallioperänäytteiden alkuaineiden suhteiden muuttumiseen. Nyt kuitenkin erityisesti LA-ICP-MS analytiikan (laser-ablaatio induktiivisesti kytketty massaspektrometri) kehittymisen myötä on tullut mahdolliseksi mitata yhä pienemmältä näytepinta-alalta erittäin matalia alkuainepitoisuuksia. Cooke ja kumppanit ovat osoittaneet, että kun otetaan pisteanalyysejä kloriitti ja epidootti -mineraaleista eri puolilta isompaa tutkimusaluetta, näiden mineraalien hivenalkuainekoostumuksessa tapahtuu systemaattinen muutos etäisyyden kasvaessa porfyyrimalmin ytimestä. Muutos tapahtuu vaihettuen ainakin 4 -5km matkalla mikä siis tarkoittaa, että maa-alue, josta nähdään merkkejä porfyyrimalmien muuttumiskehästä voi jopa kolminkertaistua perinteisestä (vrt. 1–2km, yllä). Tätä voi verrata esimerkiksi puolustusvoimien tutkan kantaman kolminkertaistumiseen, joten kyseessä ei ole mikään marginaalinen edistysaskel, mistä kertoo myös maailman suurimpien kaivosyhtiöiden suuri kiinnostus menetelmää kohtaan. Tekstin lopussa on viitetiedot *Cooke et al. ja *Wilkinson et al. tutkimuksiin, mikäli heidän tutkimuksestaan haluaa enemmän informaatiota.\nKuva 4. Päägeologi, Nikolin alumni, Erkki Vanhanen tutkii kiillotettua ohuthiettä heijastuvassa valossa.\nTV-sarjassa Rillit Huurussa (engl. The Big Bang Theory) teoreettinen fyysikko Sheldon Cooper toteaa lakoniseen tapaansa “Geology is not a real science”, ja kauhistuu nähtyään painajaista geologian oppikirjasta. Sheldonin reaktioon kiteytyy hyvin ennakkokäsitys geologeista vaeltamassa autiomaassa keräämässä kiviä tai hakkaamassa hakulla kultasuonta. Todellisuudessa geologian tutkimus on monesta näkökulmasta tapahtuvaa paikoin huipputeknistä salapoliisityötä ja aarteenetsintää, joka vaatii monenlaista tieteellistä osaamista. Toki peruselementtinä ovat kivi ja kallio, mutta ne muodostavat vain yhden mittakaavaan geologian tutkimuksesta. Kuvan 4 myötä täytyy silti sanoa, että jopa yli 40 vuoden kokemuksella geologiasta joskus parhaimpaan tulokseen pääsee laittamalla pussin päähän ja katsomalla pimeään.\n”Mente et malleo”, järjellä ja vasaralla.\n*Cooke D.R. et al. (2014). New Advances in Detecting the Distal Geochemical Footprints of Porphyry Systems— Epidote Mineral Chemistry as a Tool for Vectoring and Fertility Assessments. Society of Economic Geologists, special publication 18, 127-152.\n*Wilkinson J.J. et al. (2015). The chlorite proximitor: A new tool for detecting porphyry ore deposits. Jour. of Geochem. exploration, 152, 10-26. Avoin saatavuus: http://dx.doi.org/10.1016/j.gexplo.2015.01.005\nJulkaistu 23.09.2018 kategoriassa Blog, kirjoittanut Anni.\nModernit tutkimusmenetelmät malminetsinnässä – Hyperspektrikamerat\nKesägeologien kenttäkausi alkaa olla vähintäänkin jo kääntynyt syksyn puolelle, mikä tarkoittaa osalle paluuta yliopiston penkeille, kun osa vielä jatkaa töitä jopa lokakuun loppuun asti. Allekirjoittanut kuuluu ensin mainittuihin, vaikka on saanutkin työskennellä jo vuoden alusta yhden Suomen 2000-luvun merkittävimmän kultalöydön, Ylitornion Rompas – Rajapalot alueen parissa. Kyseinen kulta-kobolttiesiintymä on seurausta monivaiheisesta ja mutkikkaasta luonnonprosessista, jonka ymmärtämiseksi on tarkkaan mietittävä mitä – ja millä tavoin avoimia kysymyksiä lähdetään ratkomaan. Pyrin tässä blogisarjassa antamaan raapaisun joistain erityisesti geologiassa verrattain uusista tutkimusmenetelmistä, mutta myös viittaamaan hyvin perinteisiin ja tehokkaiksi todettuihin keinoihin, joilla mineraaliesiintymien tutkimusta suoritetaan.\nKuva 1. Muskoviitin emissiospektri ja ominaiset emission minimikohdat.\nHyperspektrikuvantaminen (engl. hyperspectral imaging) on muilta tieteenaloilta geologiaan levinnyt menetelmä, joka perustuu näkyvän valon ulkopuolisen sähkömagneettisen säteilyn taajuudella otetun kuvan tulkitsemiseen eri aineiden ja materiaalien tunnistamiseksi. Menetelmässä tarkalla, usein infrapuna-alueen havaitsevalla, kameralla otetaan kuva tutkittavasta kohteesta, jonka jälkeen kuvan dataa käsitellään esimerkiksi erottamalla jokaisen yksittäisen pikselin tallentama sähkömagneettinen spektri toisistaan, jolloin kukin pikseli saadaan edustamaan yhtä havaintopistettä.\nEri aineilla on hyvinkin ominainen sähkömagneettisen säteilyn emissiospektri, jonka perusteella aine voidaan tunnistaa. Geologiassa esiintyvistä tuhansista eri mineraaleista suurin osa yleisimmistä pystytään identifioimaan hyperspektrikuvantamisen avulla. Koska jokainen hyperspektrikuvan pikseli on yksittäinen mittauspiste, voidaan kiinnostuksen kohteena olevan mineraalin esiintyminen todeta kaikissa niissä mittauspisteissä, joissa saatu spektri vastaa tietokannan tyyppispektriä tästä mineraalista. Esimerkkinä kuvassa 1 on spektri, joka voidaan tunnistaa muskoviittimineraalin synnyttämäksi.\nHyperspektrikuvantamisen yksi vahvuus tulee esiin kun tutkitaan mineraaleja, joiden emissiospektri muuttuu mineraalin koostumuksen muuttuessa; tällöin spektrissä näkyvät emissiominimit (kuopat, kuva 1) vaihtavat sijaintia. Muskoviitti on tästä erinomainen esimerkki, sillä riippuen eritoten lämpötilasta ja paineesta sen koostumus voi kalliossa vaihettua yhdestä päätejäsenestä toiseen systemaattisesti jopa usean kilometrin matkalla, mikä näkyy voimakkaimman emissiokuopan liikkumisena välillä 2190 – 2220nm. Jos tiedetään (tai oletetaan), että juuri tietyn koostumuksellinen muskoviitti esiintyy yhdessä kullan kanssa, voidaan muskoviitin koostumusvaihtelua käyttää vektorina arvioitaessa etäisyyttä tai läheisyyttä kultamineralisaatioon, joka voi itsessään olla mitoiltaan vain joitakin kymmeniä metrejä paksu.\nHyperspektrikuvantamisen hyödyntäminen geologiassa kehittyy jatkuvasti. En olisi yllättynyt, jos vuosikymmenen päästä menetelmä olisi yleisesti käytössä useimmilla kaivoksilla, jotka voisivat hyötyä kuvantamisen nopeudesta ja tarkkuudesta tiettyjen yksityiskohtien poimimisessa. Esimerkkinä yhdenlaisesta yksityiskohdasta kuvassa 2 näkyy erittäin hienorakeinen musta turmaliini-kvartsijuoni, joka suorastaan hohtaa hyperspektrikuvassa (= helposti tietokoneohjelmistolla tunnistettavissa).\nKuva 2. Turmaliinijuoni. Vasemmalla käsitelty hyperspektrikuva, oikealla valokuva vastaavanlaisesta juonesta paljaalla silmällä.\nHienojen uusien menetelmien säihkeessä täytyy muistaa, että geologinen perusta kallioperän rakenteen ymmärtämiseen ja mineraalisysteemien löytämiseen lepää kuitenkin hyvin perinteisissä keinoissa. Maastossa tehtävä kallioperä – ja rakennegeologinen kartoitus, mikroskooppitutkimukset ja geofysiikka luovat pohjan kaikelle tutkimukselle ja mahdollistavat tarkempien selvitysten kiinnittämisen jo olemassa olevaan tutkimustietoon. Kallioperän syväkairaus sekä siihen liittyvä tutkimus (kuva 3), kemiallinen analytiikka ja monet nykyteknologian mahdollistamat erikoistutkimusmenetelmät jatkavat tästä syvemmälle tuottaen valtavasti tarkentavaa dataa, jota älykkäästi hyväksi käyttämällä maankamarasta ja mineralisaatioista saadaan erittäin paljon uutta tietoa.\nKuva 3. Geologiharjoittelija J. Tapio tutkimassa kairasydännäytteitä luupilla (pieni suurennuslasi), ei siis torkkumassa.\nMalminetsintä on järkyttävän kallista, ainakin suhteutettuna siihen liitettyyn onnistumisprosenttiin: karkeasti vain yksi tuhannesta malminetsinnän yrityksestä johtaa joskus kaivostoimintaan asti. Geologeille onkin suuri haaste paikantaa taloudellisesti kannattavia mineraaliesiintymiä, ja siinä onnistuakseen heidän tulee hyödyntää kaikkea saatavilla olevaa tietoa ja soveltaa olemassa olevia tutkimusmenetelmiä. Samalla tulee pitää mielessä, että jokainen malminetsintäprojekti on erilainen ja täten vaatii juuri tilanteeseen sopivat menetelmät parhaan tuloksen saavuttamiseksi. Moderneille geologeille tämä tarkoittaa perinteisen menetelmäpohjan hallitsemisen vaalimista sekä nykyteknologian tuottamien uusien mahdollisuuksien sisällyttämistä osaamiseensa. Onnistuakseen täytyy todella yrittää ja mahdollisuuksiaan voi parantaa toimimalla fiksusti, vaikka kuitenkin todennäköisesti epäonnistuu.\n”Mente et malleo”, järjellä ja varasalla\nJulkaistu 04.09.2018 kategoriassa Blog, kirjoittanut Anni.\nKallioperäkartoituksen jatkokurssi Leppävirralla\nTeksti: O. Luoto\nTässä on tarjous, josta ette voi kieltäytyä. Vajaa kaksi viikkoa kylpylähotellissa täysihoidolla. Pakettiin kuuluu majoitus, ruoat, kuljetukset sekä ilmainen kylpylän ja kuntosalin käyttö. Eikä siinä vielä kaikki, jos tartut tarjoukseen, saat mukaan myös huippuluokan opetusta, luonnossa liikkumisen riemua ja viisi (5) noppaa. Kaikki tämä nyt täysin ilmaiseksi. Luit aivan oikein! Huomioithan, että tämä tarjous on voimassa vain joka toinen vuosi ja se kohdennetaan etupäässä maisterivaiheen opiskelijoille.\nKyseessähän on siis kallioperäkartoituksen jatkokurssi, mikä järjestettiin tänä vuonna Leppävirralla. Kurssin vetää GTK yhteistyössä yliopistojen kanssa. Sinne otetaan mukaan 24 opiskelijaa eli 6 jokaisesta yliopistosta, jonka lisäksi jokaisesta yliopistosta paikalla on yksi henkilökuntaan kuuluva. Tänä vuonna Oulusta oli yllättäen hyvin vähän halukkaita, joten muutama kolmannen vuoden opiskelija, itseni mukaan lukien, mahtui myös mukaan. Turun ja Helsingin yliopistoista mukana oli 7 opiskelijaa ja Åbo Akademista 4.\nWapun aikoihin täytyi pari iltapäivän tuntia uhrata kurssin skype-alustukseen. Tämä ei kuitenkaan pilannut waputusta, vaan alustus meni siinä sivussa olutta nautiskellessa ja yrittäessä saada puhelua toimimaan kunnolla. Alustuksessa kerrottiin keskeisimmät asiat kurssista ja Leppävirran kallioperästä, mitä kannattaa ottaa huomioon sekä annettiin ennakkotehtävä kurssiin liittyen. Kurssin keskeisenä ideana oli päivittää Leppävirran alueen kallioperäkarttaa, johon liittyen tuli mietiskellä, kuinka hoitaisi kartan päivittämisen erilaisten resurssien ollessa käytettävissä ja kirjoittaa lyhyt (max 1 A4) kirjoitus.\nKuva 1: Tutkimusalueemme. Lähde: GTK\nTuokokuun puolenvälin paikkeilla koitti aika siirtyä kohti Leppävirtaa ja kurssia. Maanantaina Oulusta liikkeelle lähdettiin aamulla vasta kahdeksan maissa, mikä aiheutti myöhästymisen lounaalta. Leppävirralle saavuttuamme, jouduimmekin saman tien (nälkäisinä) luentosaliin pönöttämään. Itseltämme oli otettu pois vaiva jakaa itseämme ryhmiin, vaan ryhmät oli muodostettu niin, että jokaisessa niistä olisi yksi henkilö kaikista yliopistoista. Tämähän tarkoitti sitä, että kaikkien meidän sisäsiittoisten oululaisten olisi nyt pakko tutustua ainakin muutamaan muuhunkin geologiin. Parin tunnin lyhyen infon, esittäytymisten, luennon ja muun pakollisen jälkeen pääsimme maastoon excuilemaan ja katselemaan minkälaisia kiviä vastaan saattaisi tulla. Samalla opeteltiin käyttämään mobiilikapalo-sovellusta, jolla havainnot saatiin tehtyä suoraan kännykkään, josta ne voitiin siirtää samaan tietokantaan muiden ryhmien kanssa.\nKuva 2: Itäkeskus. Hiljaisempi kuin oletin.\nLyhyen metsässä käynnin jälkeen saatiin viimeinkin syödäksemme kunnolla ja täytyy sanoa, että ruoka oli erittäin maittavaa. Jokaisena iltana oli lyhyt koonti päivän tapahtumista ja mahdollisesti lyhyt luento, jonka jälkeen saimme itse suunnitella mitä teemme seuraavana päivänä. Illalla saimme aikaan varsin lennokkaita suunnitelmia tiistaille, jotka onneksi tyrmättiin ja lopulta myös ohjaajat olivat tyytyväisiä suunnitelmiimme. Tämän jälkeen osa siirtyi urheilemaan, toiset omiin oloihinsa ja loput meistä painui nautiskelemaan virvoitusjuomia saunomisen yhteydessä.\nPäivät alkoivat aina kahdeksan aikaan (ilman akateemista varttia), sunnuntaita lukuun ottamatta, joka oli vapaapäivä. Seitsemän aikaan oli tarjolla aamupala, jonka antimista tehtiin eväät myös lounaalle. Tiistaiaamusta olo oli hieman väsynyt, mutta se ei haitannut, kun jatkoimme excuilua alueella. Kelit sattuivat olemaan koko parin viikon ajan aivan mahtavat ja osana ajasta lämpötila nousi jopa hellelukemiin, joka oli jo ehkä hieman liikaa kentälle. Puoleen päivään mennessä olimme nähneet paljon erilaista paragneissiä, jotka kaikki olivat raporttien valmistuttua samaa kivilajia, ja suurimman osan kivilajeista mitä alueella saattaisi esiintyä, joten ryhmät uskallettiin laskea maastoon havainnoimaan. Havainnointi oli alussa varsin verkkaista, koska tarkoitus kurssilla oli oppia eikä tehdä tulosta, joten paljastumalla saattoi hyvillä mielin istua puoli tuntia. Mobiilikapalon käyttö itsessäänkään ei nopeuttanut havaintojen kirjaamista, vaan alkuun tuntui kovin takkuiselta.\nSeuraavat päivät kuluivat mukavasti maastossa havainnoidessa ilman sateita tai suurempaa määrää öttimönkijäisiä. Illat puolestaan kylvettiin kylpylässä tai tarkemmin ottaen kilpailtiin kuvan 3 kaltaisella radalla sekä tehtiin muuta rentouttavaa. On tämä kyllä mahtavaa elämää. Ainoa mitä pitää tehdä on pyykkien peseminen, eikä sekään ole pakollista, koska eihän yliopistossa olevat ihmiset tuomitse.\nKuva 3: Kenttäpäivän pölyistä eroon\nLauantaina koitti viimeinen havainnointipäivä. En muista, mutta päivä oli kai ollut kuuma, koska illasta meidän ei tarvinnut nautiskella yksinämme virkistysjuomia.\nSunnuntai: jännä olo. Edellisenä iltana meno oli ollut melko geologi. Koomainen päivä, varmaan olin kipeäksi tulossa.\nSeuraavan viikon hommana oli tehdä kartta ja raportti havaintojen ja olemassa olevan datan perusteella. Maanantain aluksi pidettiin luentoa kartan piirrosta, jonka jälkeen aloiteltiin raportin kirjoittamista ja kartan luonnostelua. Illasta mietittiin, missä kohtaa aluetta täytyisi täydentää havaintoverkkoa tai käydä varmistamassa vanhoja havaintoja. Tiistai käytettiin kokonaan havaintoverkon paikkaamiseen. Koska kenelläkään ei ollut suurempaa intressiä lähteä enää keskiviikkona paikkailemaan havaintoverkkoa, jäi runsaasti aikaa järjestää ”loppuexcu”, jossa käytiin mielenkiintoisimmilla paljastumilla, mitä alueelta oli löytynyt.\nTorstai ja kuuteen saakka aikaa saada raportit ja kartat valmiiksi. Alkuviikon illat olisi ollut käytettävissä ja tällöin myös suositeltiin tekemään raporttia tahi karttaa. Perus opiskelijahan ei hommia tee yhtään sen aiemmin, kuin on pakko. (eihän tämäkään blogikirjoitus ole kuin pari kuukautta myöhässä, sori Anni). No mutta torstai on kokonaan käytössä, joten eihän tässä ole mitään hätää. Osalla ryhmistä ei ollutkaan mikään kiire, osalla oli hieman ahdistavaa ja lopuilla olisi tarvinnut olla hieman enemmän aikaa. Kaikki saivat kuitenkin aikaan edes jonkinlaisen kartan ja raportin. Toisilla se oli hyvä ja toisilla parempi ja eikös yhteenvedon pidäkin olla lyhyt ja ytimekäs? Esimerkiksi: tarkoituksena oli alueen kallioperäkartan päivittäminen ja sen me myös teimme.Nyt kun tarvittavat hommat oli tehty ja kurssin läpi pääsemiseksi riittää, kunhan edes yksi ryhmästä esittelee tuotoksen, päästiin taas verkostoitumaan muiden geologien kanssa. Meno ei ihan niin geologi kuin aiemmin, mutta perjantaina kuitenkin väsytti parin tunnin unien jälkeen. Aamusta esiteltiin tuotokset ja puoleen päivään mennessä kurssi taputeltu. Kotimatka oli hiljainen.\nKuva 4: Kurssin porukka\nLoppumietteet ja mitä jäi käteen:\n– Aivan mahtava kurssi kaikin puolin.\n– Erittäin opettavainen ja nimenomaan mentiin opetus edellä, vaikka GTK:n täytyikin siitä oikea raportti tehdä. (http://tupa.gtk.fi/raportti/arkisto/46_2018.pdf)\n– Yksi parhaista kursseista, mitä Suomessa on tarjolla.\n– Tutustumista muiden yliopistojen opiskelijoihin ja siellä on myös niitä, joita ei KaKassa näe. Eli ei niin paskoja tyyppejä.\n– Mahtava henkilökunta eri yliopistoista ja GTK:lta, Suomen parhaita omalla osa-alueellaan.\n– Hyvä ruoka ja onnistunut parin kilon painonnousu.\n– Kolmannen vuoden opiskelijatkin pärjäävät ihan mukavasti, vaikka maisteriopiskelijoille onkin suunnattu.\n– Kannattaa lukea itsenäisesti rakennegeologiaa, koska Oulussa sen opetuksen taso hirvittää.\n– Varsinkin fukseille: opetelkaa oikeasti ne mineraalit ja kivet, sekä termistö vaikka se välillä onkin tylsää, ja joskus tuntuisi, että ette ikinä tulisi sitä tarvitsemaan.\n– Yleisesti kaikille: havaintojen yhdenmukainen nimeäminen, vaikka nimi olisikin ”väärä”, helpottaa työtä kummasti.\n– Jätä roikkumaan asiat mistä haluat stressata myöhemmin\n– Ottakaan kuvia, mikäli aiotte kirjoittaa kesätyöblogiin\nJulkaistu 05.08.2018 kategoriassa Blog, kirjoittanut Anni.\nHere´s tae ye! Osa 2\nTeksti ja kuvat A. Piispanen ja E. Molkkari\nPainettuamme töitä koko kesän, olimme enemmän kuin valmiita lähtemään wappuruttohuuruissamme varaamallemme reissulle. Helsinki-Maidstone-Larkfield-Lontoo-Edinburgh-Glasgow -kohdekompo oli piristänyt kesätyöuurastustamme ja olihan matkan ajoituskin täydellisyyttä hipova, sillä mikäs sen parempi kuin palata mielivirkeänä lomalta takaisin opiskelujen sorvin ääreen. Oli aika Fish and Chipsille, Guinnessille ja säkkipillimusiikille.\nLähtö koitti. Junamatkamme länsirannikkoa pitkin pohjoisesta kohti Helsinkiä lähti lupaavasti käyntiin yhden kanssamatkustajan sairaskohtauksella ja kulkupelimme teknisellä vialla. Edessä istunut nainen oli myöhästyä lennoltaan. Vaunun ainutta vauvaakin (8 kk, supersöötti ja jokeltava) alkoi vituttaa. Onneksi ravintolavaunusta sai olutta. Parempi nyt kun lentokoneessa, totesimme. Ryhmähurmio koettiin, kun juna nytkähti jälleen liikkeelle. Lomatunnelma oli huipussaan. Helsinkiin saavuimme lopulta noin tunnin aikataulusta jäljessä.\nBussikuljetus portilta lentokoneelle oli kuin Wesibussi ilman musiikkia ja virvokkeita, ilmakuoppia koimme hermoromahdukseen vaadittavan määrän ja junamatkat lentokentältä Larkfieldiin olivat Valtion Rautateihinkin verrattuna naurettavaa sähläystä. Kaikesta huolimatta pääsimme kuin pääsimmekin pienen pienelle West Mallingin juna-asemalle, josta ajatuksena oli ottaa taksi ensimmäiseen majapaikkaan (joka muuten sattui olemaan E. Molkkarin entinen työpaikka muutaman vuoden takaa). Ajatukseksi se kuitenkin jäi, sillä jostain kumman syystä tässä tuppukylässä ei ollut yhtään vapaata taksia seuraavaan kahteen tuntiin. Onneksi oli muistissa vielä kävelyreitti, joka aiheutti lievää epäluuloa ja hämmennystä A. Piispasessa. Katso kuvat ja totea itse sikäläisen kevyenliikenteenväylän sympaattisuus.\nTämä kyntöpolku johdatti meidät ensimmäiseen yöpaikkaamme.\nTuristikohteina Maidstonella ja Larkfieldilla ei mahdottomasti annettavaa ollut. Söpö pikkukaupunki, vanhat tutut ja pimeä ilta terassilla ohjasivat kuitenkin paatuneetkin raskaan kesätyön raatajat lomatunnelmaan. Hyvää ruokaa, juomaa ja seuraa – niistä oli se ilta tehty.\nJottemme liikaa pääsisi lomailun makuun, Full English Breakfastin jälkeen oli aika pakata jo kertaalleen auki revityt rinkat ja lähteä kävelemään jo hyväksi toteamaamme reittiä takaisin juna-asemalle ja suunnata nokat kohti Lontoota. Hostelli löytyi (joka muuten oli aivan täyskymppi jaetuista kylpytiloista huolimatta) mutta vatsat oli täytettävä ja jano sammutettava. Tarkoituksena oli nauttia matkasta myös kulinaristisessa muodossa, joten pöytäämme saapui joka kerta erilaisia, perinteisiä pubiruokia. Päivän valintamme olivat pakollinen Fish and Chips sekä 80-lukua henkivä Gammon Steak and Egg eli kananmuna paistettuna ananasrenkaassa ja kunnioitusta herättävät paksu pekonipihvi. Jotain retroa tässä oli.\nSaavuimme Lontooseen samana päivänä, kun Big Ben hiljeni neljäksi vuodeksi. Olihan se kaunis, mutta ei nimensä veroisen suuri.\nKoska E. Molkkari eteni Lontoossa vanhan tekijän elkein, jäi hänen tehtäväkseen tiivistää kaupunki yhteen päivään. Pakollinen turistikuva Big Benillä, London Eye, Oxford Street, Piccadilly Circus ja totta kai kaikkien pienen budjetin shoppailijoiden mekka – Primark. Kaikkensa Lontoolle antaneina ja kiitollisena terrorismilta välttymiseltä olimme jo muutaman iltaolusen jälkeen valmiita antautumaan untenmaille.\nAamulla taas rutiiniksi muodostunein rituaalein kamat kasaat ja kohti Kings Crossin juna-asemaa ja Edinburghia. Majapaikkana meillä oli tuttuun tapaan hostelli, omalla kylpyhuoneella (pubikierroksen jälkeisenä päivänä onnittelimme itseämme tästä suuresta viisaudesta ja taputtelimme toisiamme selkään) ja jaetulla keittiöllä, joka osoittautui erittäin hyödylliseksi aamuisten munien ja pekonien paistamiseen. Niitä nautimme aamuisin alakerran Starbuckista haettujen överikahvien kanssa. Maassa maan tavalla, eikö.\nSkotlannissa meillä oli ruhtinaalliset viisi päivää tuhlattavana ja oli myös erityisen luksusta, että ei enää aamuisin tarvinnut pakata jo tässä vaiheessa matkaa pursuilevia rinkkoja ja suunnata kukonlaulun aikaan kohti juna-asemaa. Enää ei ollut kiire vaan saimme viettää päivät rauhassa tutkien kaupunkia, hämmentyä paikallisten aksentista, kiivetä lukuisia portaita, pelätä kuollaksemme ja nauraa toisen pelolle maailmanpyörässä ja kaiken puolin antautua Edinburghin ja festivaalien armoille.\nMuutama sana Edinburgista vierailukohteena: menkää sinne! Kaupungin keskusta on varsin helposti haltuun otettava, eikä vaadi metrolla seikkailua kuten Lontoo. Mihin ikinä katsotkin, löydät aina jotain vanhaa, jännittävää ja tutkimisen arvoista. Kaupunki on ympätty täyteen historiaa, punapäitä ja kummituksia, joihin pääsimme lapsellisuuspuuskissamme tutustumaan eräänä iltana. Möreä-äänisen, mustaan pitkään nahkatakkiin sonnustautuneen skotin johdolla pääsimme tutustumaan täkäläiseen poltergeistiin ja spottasimmepa hautausmaalla meillekin tutun henkilön.\nHautausmaatyöntekijältä saamamme tiedonannon mukaan Hutton lepäsi pitkään merkitsemättömässä haudassa Greyfriarsin hautausmaalla. Noin 70 vuotta sitten Edinburghin yliopisto oli todennut miehen ansaitsevan ehkä sittenkin oman hautakiven, jota emme kunnostustöiden takia päässeet valitettavasti katsomaan.\nHutton lepää varsin kovassa seurassa. Lienee kaikista tunnetuin hautausmaan asukki on pieni terrieri Bobby. Greyfriars Bobby oli saakelin sitkeäluontoinen elukka. Koiran kerrotaan vartioineen 1800-luvulla isäntänsä hautaa 14 vuoden ajan tämän kuoleman jälkeen. Koska parhaitakaan eläimiä ei kirkkomaahan lahdata, lepää koira ilmeisesti hautausmaan aitojen ulkopuolella. Bobbyn patsas vartioi Greyfriarsin kirkon edustaa, ja turistit jonottavat vuoroaan päästäkseen hieromaan sen nenää. Tämä tuo ilmeisesti hyvää onnea. Mekin noudimme osuutemme.\nHautausmaan erikoisuus olivat erityisesti suurempia hautoja varjelevat “häkit”. Edinburgh on vanha yliopistokaupunki, ja ilmeisesti tuoreet, vasta kuopatut ruumiit olivat rahan arvoista kauppatavaraa lääketieteen opetuksessa vielä 1800-luvulla.\nBobbyn hautakivi kirkon edustalla. Ihmiset kantavat kiven eteen keppejä, koska kyllä kuolleet koiratkin keppinsä tarvitsevat. Tai jotain.\nSyystä tai toisesta odotimme suurta koirapatsasta ja pientä, jäätikön raastamaa tulivuorenjämää. Saimmekin eteemme kissan kokoisen patsaan Bobbysta ja varsin vaikuttavan näköisen, noin 250 metrin korkeuteen kohoavan Arthur’s Seatin huipun. Emmekä valita. Kävelymatkan päässä kaupungin keskustasta sijaitsee Arthur’s Seat, joka nousi ehdottomasti yhdeksi reissumme kohokohdista.\nArthur’s Seat on osa vanhaa tulivuorta, joka opastaulun mukaan muodostui noin 340 miljoonaa vuotta sitten. Yhden astman ja muutaman rakon kanssa huipulle kiipeäminen vei meiltä taukoineen noin puoli tuntia, ja näkymät olivat ehdottomasti sen arvoisia. Vaikeusasteeltaan vaihtelevia reittejä ylös on useita, mutta hieman kiipeilemään joutuu joka tapauksessa. Suosittelemme lämpimästi hyviä kenkiä jalkaan ja eväitä mukaan syötäväksi.\nArthur’s Seatin kupeelta löytyy Hutton’s Section. Doleriitista ja hiekkakivestä koostuvasta kalliosta nykyaikaisen geologian isämme tulkitsi osan kivistä syntyneen magmasta. Laattatektoniikkaa tuntemattomalle maailmalle tämä oli uutta ja outoa.\nSaman tulivuoren rippeisiin Arthur’s Seatin kanssa kuuluvat Edinburghin linnan perusta Castle Rock sekä Calton Hill, josta löytyvät esimerkiksi The National Monument of Scotland sekä ilmeisen nohevan sotasankarin kunniaksi pystytetty Nelson Monument. Kerrassaan hyviä valokuvauskohteita nämä kaikki.\nViimeisenä kokonaisena matkapäivänä kokosimme itsemme edellisen päivän korpsettumisen jälkeen ja suuntasimme imemään itseemme aimoannoksen kaupungin kulttuuritarjontaa. The National Museum of Scotland tarjosi vaihtuvia näyttelyitä muun muassa tekniikan – ja eri heimojen vaatetusten saralta unohtamatta täytettyjä eläimiä maailman eri kolkista. Näiden lisäksi ja meidän onneksemme museossa oli suunnaton kokoelma erilaisia kiviä ja mineraaleja, joita tutkiessa taisikin (yllättäen) suurin osa ajastamme kulua. Oli meteoriitteja ja laavakiviä, massiivisen kokoista hematiittia, jättiläismäinen ametistigeoidi ja hirmuisesti kaikkea muuta, joidenka parissa kaksi geologian opiskelijaa voisi helposti kuluttaa vaikka koko päivän. Koska aika on valitettavasti rajallista, oli meidän kuitenkin siirryttävä päivän seuraavaan kohteeseen – Edinburghin linnaan.\nMatka ei ollut pitkä, mutta koko taipaleella suhisi turisteja enemmän kuin muurahaisia pesässään. Tästä enteestä huolimatta löysimme tiemme linnan portaille, johon matka kuitenkin tyssäsi, sillä piheinä opiskelijoina mielestämme oli täydellistä riistoa maksaa sisäänpääsystä monen monta kymmentä euroa. Tyydyimme siis ihastelemaan linnan kaunista ulkomuotoa kauempaa ja lievittää pihejä sielujamme pakollisilla tuliaisostoksilla.\nKoitti viimeinen aamu ja taas juna kulki, oli kaksi väsynyttä matkustajaa ja olo oli yhtä haikea kuin Amor Infinitosin soidessa Wesibussissa. Tylypahkaan emme päässeet, palaamme nöyränä takaisin OMS:iin. Alkoi matka kohti kotia, opiskeluja ja uusia fukseja.\nJulkaistu 26.09.2017 kategoriassa Blog, kirjoittanut Viivi.\nGeologin elämää ELY-keskuksessa\nPohjanmaan sekä Etelä- ja Keski-Pohjanmaan maakunnissa on yhteensä 464 luokiteltua pohjavesialuetta. Siinä sitä riittää suojeltavaa Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen kolmella asian parissa työskentelevälle maaperägeologilla. Vaikka valtion ympäristöhallinto ei ehkä ole ensimmäisenä mieleen tuleva työpaikka geologille, geologeja on Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksessa edellä mainittujen lisäksi ainakin luokittelemassa pohjavesialueita, pilaantuneisiin maa-alueisiin liittyvissä tehtävissä sekä perehtymässä maa-ainesten ottamisalueiden tilanteeseen. Näistä viimeksi mainittu on ollut oma työmaani tämän vuoden ajan. Aiemmin mainittujen kolmen maakunnan pohjavesialueilla sijaitsee noin 1700 kartoitettua sora- ja hiekkakuoppaa, iältään todella vanhoista nykyisin käytössä oleviin. Monella kuopalla pohjavedenpinta on näkyvissä tai hyvin lähellä sitä, mikä on riskialtista pohjaveden laadun kannalta. Etenkin, kun juomavesi otetaan niistä samoista pohjavesimuodostumista. Pidemmittä puheitta tositapahtumiin pohjautuvaan työviikkooni:\nTyöpaikan strateginen sijainti junaradan varrella ja liukuva työaika mahdollistavat viikonlopun jatkamisen reissun päällä maanantaiaamuun asti, joten saavun toimistolle vasta yhdeksän jälkeen. Maanantai kuluu edellisen maastoreissun kuvia järjestäessä, muistiinpanojen puhtaaksikirjoituksessa sekä tulosten käsittelyssä, esimerkiksi vertailtaessa havaintoja maa-aineslupien lupamääräyksiin.\nMaastokäynnillä löytyi pari nopeaa puuttumista vaativaa rikkomusta, jotka uhkaavat pohjaveden laatua. Kokoan havainnot, kuvat ja kartat muistioksi, jonka lähetän kunnan ympäristönsuojeluviranomaiselle. Maa-ainesten ottamisen valvonta kun kuuluu ensisijaisesti kunnan tehtäviin. Samassa yhteydessä ilmoitan myös maastosta löytämistäni jätekasoista (kuntaan) ja maaperälle ja pohjavedelle mahdollisesti riskialttiista vanhasta turkistarhasta (ELYn pima-ihmisille). Yksi maastossakävijä toimii siis silminä useampaankin asiaan, millä on työllistävä vaikutus.\nValmistelen loppuviikon maastokäyntejä. Kohteet olen valinnut jo aiemmin, mutta vielä pitää koostaa pöytäkirja havainnoille sekä laatia kartat. ArcGIS on kovassa käytössä koko päivän ja lopputuloksena on siisti nippu karttoja helpottamaan loppuviikon työtä.\nMaastotöissä nimeltä mainitsemattomassa kunnassa. Käyntikohteet vaihtelevat täysin metsittyneistä hyvin vanhoista soramontuista viime vuonna käytöstä poistuneisiin vielä hiekkaisiin alueisiin. Sää vaihtelee ukkoskuurosta aurinkoon, mutta eihän geologi pientä (tai suurempaakaan) vesisadetta pelkää. Maastotöissä voi sattua ja tapahtua, ja niinpä jännitänkin perjantaina hiljalleen tyhjenevää takarengasta. Pääsen kuitenkin takaisin toimistolle, kunhan käyn täyttämässä renkaan välillä.\nTalvi voi yllättää maastotöissä vielä kesäkuussakin.\nKirjoittaja valmistui (maaperä)geologiksi vuonna 2015 ja on ensimmäisessä ”oikeassa” työpaikassaan.\nJulkaistu 26.08.2017 kategoriassa Blog, kirjoittanut Viivi.\nHere´s tae ye! Eli olkaa vaan töissä, me reissataan osa I\nToukokuun alku. Räkää, siitepölyä ja kevään viimeiset tentit. Pilaantuneelle maidolle tuoksuneeseen kiltahuoneeseen eksyi jostain sietämättömän paljon valoa, josta ei syksyllä uuteen tilaan muutettaessa ollut kenelläkään mitään aavistusta. Tuli oikeastaan melkein huijattu olo. Arki iski. Jääkaappi tyhjeni kurjalasta, oli rankkaa.\nVastaavanlaisena aneemisena päivänä pitkittynyt wappurutto eskaloitui akuutteja toimenpiteitä vaativaksi matkakuumeeksi. Hetkeni koitti, ja hyödynsin surutta potentiaaliseksi matkakaveriksi havaitsemani E. Molkkarin sairaushuuruja. Koska oman alan työpaikat menivät tämän kesän osalta ohitsemme, oli suorastaan velvollisuutemme lähteä keräämään joitakin kokemuksia kirjoitettavaksi Nikolin kesä”työ”blogia varten. Tai näin minä asian sain myytyä. Pienen nettipankkisäädön (opintolainat oikeaan tarkoitukseen!) jälkeen lennot olivat varattu ja likkojen mieliala kiltistäkin kirkkaampi. Viskiä! Miehiä hameissa! Huonoa pubiruokaa! Aye!\nJos hankitte sähköhammasharjan, hankkikaa se pyöreällä harjaspäällä. Kuvan harja kuvausrekvisiittaa, kuin myös viski. Passi on omani!\nTämä teksti ei käsittele nuorten geologien kesätyökokemuksia. Minulla mitään sellaisia ole. Lupaan kuitenkin kertoa, millaista on juoda tulivuorella viskiä aamuyöllä ja maistaa haggista, joka pienen googlailun tuloksena vaikuttaisi olevan savolaisen mykykeiton ja tamperelaisen mustamakkaran rakkauslapsi. Koska olemme kultturelleja ja tiedonjanoisia, saatamme käydä jossain kivimuseossa. Jos löydämme sellaisen kaiken muun kivan keskeltä. Päämatkakohteemme on kivinen Edinburgh, jossa vietämme viisi yötä. Lisäksi pyörähdämme Lontoossa, jossa otamme sen pakollisen turistikuvan Big Benin kupeessa. Maidstone tulee olemaan itselleni yllätys. Tiedän paikasta etukäteen sen, että sinne menee rautatie. Reissun päällä olemme 21.8.-28.8.2017.\nJo etukäteen tiedossamme on, että pamahdamme Edinburgiin sensitiivisille ja introverteille suomalaisille huonoon ajankohtaan. Kaupungissa on vierailumme ajan käynnissä varsinaiset maailmanlopun kinkerit, Edinburgh Festivals. Ilmeisesti heti heinäkuun lopussa alkava tapahtumakimara pitää sisällään monta eri festivaalia, ja kaupunki on ympätty täyteen kulttuuritapahtumia. Katsotaan siis, miten sen kivimuseon käy. Tapahtumaa riittää käsittääkseni syyskuun alkuun saakka, ja turistien virta on massiivinen.\nKaikkein suurimmat odotukset on ehdottomasti kohdistettu Edinburghiin. Paikallinen luonto kiinnostaa, ja poltto vuokrata kaupungista auto ja lähteä ajamaan rannikkoa pitkin turistiryysistä pakoon on suuri ja uhkaava. Vaikka wesibussilla pyörittiin viime wappuna Linnanmaan liikenneympyrässä väärään suuntaan, tuntuu vasemmanpuoleiseen liikenteeseen kurvaaminen ylitsepääsemättömän hasardilta.\nKirjoittelen tätä tekstiä samalla, kun kokoan itseäni viimeistä kesätyöviikkoa varten. Ihan työttömäksi en päätynyt lopulta itsekään. Vielä muutama vuoro yökkönä, niin matkakassa on raavittu kokoon. Kiitos Antti kesän voimabiisistä, rahan takii sai klo 3:30 sinnittelevän työläisen pysymään viimeiset tunnit hereillä. Kiitos vanha skodani, et jättänyt minua ikinä työmatkalle. Kiitos. Olen kypsä hyppäämään juuri varaamaani Helsingin junaan.\nJulkaistu 06.08.2017 kategoriassa Blog, kirjoittanut Viivi.\nPohjois-Suomen ekskursio 27.5.-31.5.2017\nKirjoittaja sekä Suomen toiseksi vanhinta kalliota tieleikkauksessa lähellä Terrafamen kaivosta\nEkskursiosta kirjoittelee kolmatta opiskeluvuotta syksyllä aloittava Olli-Pekka Luoto\nAluksi haluan kiittää Juho Tapiota ja professori Holger Paulickia, jotka pääasiassa vastasivat tämän keväisen ekskursion järjestämisestä. Lisäksi kiitos myös Eero Hanskille ja Kimmo Kärenlammelle opastuksesta kentällä. Ekskursio alkoi vierailulla Otanmäen kaivosalueelle sekä tutustumisella Otanmäen alueen geologiaan. Tästä matka jatkui Jormuan ofioliittien ja Talvivaaran kaivoksen kautta kohti Sodankylää. Sieltä käsin vierailimme Bolidenin Kevitsan kaivoksella sekä Sodankylän geofysikaalisella observatoriolla. Ekskursio päättyi vierailuun Suurikuusikon kaivoksella Kittilässä. Muutamana iltana professori Holger Paulick luennoi muun muassa nikkelimalmien synnystä.\nYliopiston tapoja kunnioittaen matkamme pääsi alkamaan akateemisen vartin (puolisen tuntia) aikataulusta myöhässä erään henkilön nukuttua pommiin. Ensimmäiset kaksi päivää kuluivat mukavasti maastossa paljastumia tutkien. Niitä oli laaja variaatio tavallisesta graniitista tyynylaavaan. Lisäksi kuokimme myös muutamia uusia paljastumia esiin. Kenttäpäivät olivat todella hyödyllisiä oppimisen kannalta, kun pääsi näkemään miltä kivilajit ja muodostumat näyttävät oikeasti luonnossa.\nMediasta ja keskusteluista saadun mielikuvan jälkeen Talvivaaran odotti muistuttavan ennemmin kaatopaikkaa kuin oikeaa kaivosta, mutta vierailu Terrafamen kaivoksella oli positiivinen yllätys ainakin allekirjoittaneelle, ja harhaluulot kaikkosivat nopeasti. Vierailu itsessäänkin oli todella hyvin järjestetty sisältäen muun muassa meille varta vasten paikalle hankitun linja-auton ja itsensä Terrafamen toimitusjohtajan Joni Lukkaroisen pitämän luennon. Jokaiseen kaivosvierailuun kuului ruoka sekä yleensä myös kahvittelu.\nIllat kuluivat mukavasti saunoessa ja enemmän tai vähemmän sivistyneesti janojuomia nauttiessa. Myytti kaivosten portilla kaikki saapuvat puhalluttavasta vartijasta ei olekaan enää myytti, vaan totisinta totta! Tai ehkä olenkin absolutisti ja raittiuden puolestapuhuja ja huijaan teitä ☺. Kevitsan kaivoksella ajoimme omilla autoillamme alas avolouhokseen, joten turvallisuuskoulutuksessa kannattaa olla hereillä (vaikka sen kesto olisikin tunnin).\nMitä ekskursiosta lopulta jäi käteen?\nAjanviettoa kavereiden kanssa sekä uusien hankkimista\nSyvällisempi geologinen tietämys erilaisten kaivosten toiminnasta\nTodella hyvä luento Sodankylän geofysikaalisella observatoriolla\nLopuksi vielä vinkki kaikille fukseille ja muillekin opiskelijoille: kannattaa opetella geologinen termistö sekä mineraalit ja kivilajit hyvin myös englanniksi, jotta opiskelu sujuu mukavasti myös tulevina vuosina. Myös ekskursiot ovat mielekkäämpiä, kun seuraaminen on helpompaa, ja voi keskittyä enemmän geologisen tiedon ammentamiseen kuin asioiden suomentamiseen.\nps. mukavimmat 5 noppaa ikinä.\nJulkaistu 02.08.2017 kategoriassa Blog, kirjoittanut Viivi.\nKairasydän? Loggaus? –> Kairasydänloggaus?!?\nKairasydänloggaus on erityisesti kallioperägeologiassa ja kaivosgeologiassa erittäin tärkeä tutkimusmenetelmä, jonka avulla saadaan tietoa maanpinnan alaisesta, näkymättömissä olevasta, kallioperästä. Ilman kairasydämistä saatua tietoa ymmärryksemme maankamarasta olisi parhaimmillaankin vain tieteellistä arvailua.\nJotta loggausta (”kirjaamista”) päästään ylipäänsä tekemään on kalliosta ensin porattava kairanäytettä. Siinä timanttipäällysteisellä ontolla kairanterällä pureudutaan aina metri kerrallaan kallioon, porattu näyte poistetaan ja tätä kiertoa jatketaan jopa useita satoja kertoja. Maallisemmin timanttikairausta voidaan karkeasti verrata omenan siemenkodan poistajaan, joka samantapaisesti poistaa ehjänä sylinterinmuotoisen osan omenan keskeltä. Tyypillisesti kaikki poratut kairanäytteet järjestetään syvyysjärjestyksessä laatikoihin, jotta ne pystytään myöhemmin nostamaan pöydälle peräkkäin ja tarkastelemaan jatkuvana seurantona (kts. kuva alla).\nKuva 1. Tyypillinen ympäristö kairasydänloggauksessa\nLoggaus voi kuulostaa joltain hämärältä kokkauksen muodolta, mutta sitä se ei kuitenkaan ole. Yksinkertaisimmillaan sillä tarkoitetaan kairasydämessä eri syvyyksillä esiintyvien kivilajirajojen paikallistamista. Kuka vain pystyisi erottamaan ja kirjaamaan, jos Suomen kansalliskivilaji, graniitti, vaihtuisi tietyllä syvyydellä hyvin tummana esiintyvään amfiboliittiin. Monimutkaisimmillaan taas loggaamisessa mitataan erilaisilla astemitoilla, viivottimella ja kompassilla pieniä rakenteita, joiden tulkitsemiseen vaaditaan jo melko kokenutta silmää.\nKairasydänloggausta tehdään useaa tarkoitusta varten. Tutkijalle kiinnostavinta saattaa olla eri kivilajien välisen kontaktin luonne, kairasydämessä näkyvät kerrosrakenteet tai jotkin epätavalliset muodot. Kaivosyhtiöt ovat taas kiinnostuneita, missä kohtaa taloudellisesti louhittava malmi alkaa ja loppuu. Tämä vaatii todella suurta määrää kairasydänporaamista, ja yhdellä kaivoksella voidaankin kairata yli 100 km sydäntä vuodessa. Myös rakentamismielessä kairaaminen on olennaisen tärkeää. Esimerkiksi Oulun keskustan alla olevaa kallioparkkia rakennettaessa oli oleellisen tärkeää tietää, onko rakennettava kallio yhtenäistä ja onko siinä erilaisia heikkouskohtia tai murroksia. Kairaamalla ja loggaamalla se selvisi ja ilmeisesti kallio oli hyvälaatuista, kun parkkiluolasto on nyt valmis.\nKuva 2. Graniitti\nKuva 3. Amfiboliitti\nOlin heinäkuussa puolitoista viikkoa Otanmäki Mine Oy:llä tilaustyössä, jonka tarkoitus oli varmistaa 70- ja 80-luvuilla tehtyjen kairasydänloggausten ja vanhojen kemiallisten analyysien oikeellisuutta. Käytännössä kävimme uudestaan läpi pienen osan vanhoista kairasydämistä ja otimme uusia analyysinäytteitä samoista kohdista kuin -85 vuoteen asti kaivosta ajanut yhtiö oli ottanut jo vuosikymmeniä sitten. Se on jo toisen tekstin aihe, mutta nykyään kansainvälisesti vaaditaan tarpeeksi laadukkaita ja varmistettuja tuloksia (mitä vanhat tiedot eivät enää olleet), jotta kaikki toimijat pelaisivat samoilla pelisäännöillä. Tässä tapauksessa todistamalla osan vanhasta tiedosta oikeaksi pystymme olettamaan, että myös loput tiedosta on pätevää.\nKulkekaamme loppuviikkoon päivän elämänohjeen saattelemana: Parempi kairata ja logata, kuin kovaa onnea porata. Ja muuten! Jos et ole koskaan tarkistanut oman maakuntasi maakuntakiveä, niin täältä se onnistuu:\nTie na… kallion sydämeen käy kairaamisen kautta.\nJuho ”Etunimimies” Tapio\nModerni tutkimus malminetsinnässä – uusia laitteita ja menetelmiä 23.09.2018\nModernit tutkimusmenetelmät malminetsinnässä – Hyperspektrikamerat 04.09.2018\nKallioperäkartoituksen jatkokurssi Leppävirralla 05.08.2018\nHere´s tae ye! Osa 2 26.09.2017\nGeologin elämää ELY-keskuksessa 26.08.2017\nHere´s tae ye! Eli olkaa vaan töissä, me reissataan osa I 06.08.2017\nPohjois-Suomen ekskursio 27.5.-31.5.2017 02.08.2017\nOnko kestävä matkailu kulutustrendi vai pysyvä muutos tavassamme elää ja matkustaa? 22.03.2019\nYritin kaikkeni, mutta minusta ei tullut somestaraa 21.03.2019\nRopiseeko Oululle lisärahaa ja lisää koulutuspaikkoja? – Yliopiston vaalitentin panelistit yksimielisiä tutkimuksen ja koulutuksen tärkeydestä, eroja konkreettisissa toimissa ja arvauksessa tutkijan palkasta 20.03.2019\nYhteishaku alkoi, jaossa 47 600 aloituspaikkaa ammattikorkeakouluissa ja yliopistoissa 20.03.2019\nRauhala-klubi etsii Vuoden Opiskelijaa, esityksiä voi tehdä perjantaihin 5.4. asti 19.03.2019\nVaikka politiikka kiinnostaa, nuorten äänestysprosentti on alhainen – vaikeinta on saada matalasti koulutetut nuoret äänestämään 18.03.2019\nThe ABCs of employment: how Löyly aims to help international students find jobs 14.03.2019\nOulun yliopiston yt-neuvottelut jatkuvat, seuraava kokous 20.3. 14.03.2019\nGTK suorittaa painovoimamittauksia Kuopiossa, Leppävirralla, Tuusniemellä ja Heinävedellä 15.03.2019\nSuomen sijoitus kaivosalan globaalina investointien kohdealueena laski - Suomi silti edelleen maailman kärjessä 13.03.2019\nEnglanninkielinen uutiskirje on ilmestynyt 11.03.2019\nGeologian tutkimuskeskus etsii Suomesta ratkaisuja kasvavaan akkumineraalien tarpeeseen 11.03.2019\nGTK:n Mika Nykänen komission tutkimuskeskuksen johtokuntaan 07.03.2019


Lukijalta: HINKU-hankkeessa on Etelä-Karjalalle haasteita—Päänvaivaa tulevat aiheuttamaan maankäyttösektorin päästöt - Etelä-Saimaa\nLukijalta: HINKU-hankkeessa on Etelä-...\nJulkaistu 8.11.2019 18:19\nEtelä-Karjalan vahvuus on uusiutuvassa energiassa.\nEtelä-Karjalan vahvuus on uusiutuvassa energiassa. Vesivoiman ja varsinkin bioenergian tuotanto on mittavaa – aurinko – ja tuulienergiantuotanto on sen sijaan mitätöntä. Tieliikenteessä ja työkoneissa fossiilisten polttoaineiden korvaaminen on kovin hidasta.\nLentoliikenne tullaan todennäköisesti myös ottamaan huomioon päästölaskennoissa tulevaisuudessa. Maakuntahallituksen kokouksessa päätettiin hiilineutraalisuushankkeen lisäksi valmistella maakunnan 250 000 euron lisätukea Lappeenrannan lentoliikenteelle vuodelle 2020.


PariUraa Raajärvi 2019-1 – PariUraa\nRoosa999 23.4.2019 No Comments\nPihalla joka vuosi 80-100 mönkijää\nAika: 5-9. Kesäkuuta, 2019\nwww.mainari.fi opastaa tarkemmin tapahtumapaikan majoituksen luonteen ja ulkoasun.\nYöpymisvarusteena ei tarvita makuupussia, vaan kaikille on lakanat. Hinnat löytyvät viestin lopusta taulukkona\nOn erityisen tärkeää, että seurataan joko jälkeä tai pysytään näkyvällä uralla. Tänäkin vuonna maastossa on valvontaa. 2016 vuosi meni ajojen suhteen nappiin ja ajolupa on taas saatu, joten pidetään siitä kiinni!\nKeskiviikko 5. Kesäkuuta\nTorstai 6 – lauantai 8. marraskuuta\nPäivällinen alkuillasta. HUOM Lauantaina pikkujoulut ja eväät sen mukaiset\nJoskus on kuivaa ja joskus märkää. Kaikkea löytyy varmasti 16800 hehtaarin alueelta.\nTarvitsen siis ryhmänjohtajia vetämään n. 10 hengen partioita, joilla olisi Garminin tai vastaavan laitteen karttapohjalla toimiva reitittävä GPS Esim. Garmin Zumo, Nuvi tai 270 sarjan laitteet toimivat erinomaisesti. Käsikapulatkin toimivat ja ajokeskuksesta saa ladattua maastokartat jokaisen koneeseen, jos tarpeen. Karttoja ja reittejä tarjolla keskiviikko-iltana koko illan. Maastokarttoja saatavilla myös seuraavasta osoitteesta http://kartat.hylly.org Ryhmänjohtajien tarve olisi n. 8-10 kipaletta. Vapaaehtoiset ilmoittautukoon ilmoittautumisen yhteydessä. GPX-tiedostoja käyttävät laitteet myös toimivat ja fileen saa ennen tapahtumaa sähköpostiin. Mobiililaitteissa ainakin Topo-GPS Finland toimii hienosti.\nTapahtumapaketti: ”laita tähän ajopaketin numero ”\nTerveisin Heikki Hautala, Kaljami, Maxim ja Darth\nCategory : Koeajot\tajotapahtuma, ATV, mönkijä, Raajärvi, UTV\n← PariUraa Häkärinteiden Suunnistustapahtuma\nKawasaki Brute Force 750 EPS T3b PariUraa-modauksessa ja koeajossa →\nAskolan ajopäivä 8.5.2021\nRaajärvi, kesä, jänkä ja kaikki. 2-6 kesäkuuta 2021\nVastakkain Yamaha Kodiak 450 EPS Diff Lock ja Canam Outlander XU+ 450T


Kuopiossa kärkikamppailussa KalPa ja kirvesrinnat | Tappara\nKuopiossa kärkikamppailussa KalPa ja kirvesrinnat\nLauantai 19.11. 17:00\nSarjaohjelman oikun vuoksi Tappara ja KalPa eivät ole vielä toisiaan kohdanneet, vaikka runkosarjaa on pelattu jo kolmasosa. Pelillisten oikkujen vuoksi niiden kohtaaminen nyt on samalla Liigan aito kärkikamppailu ykkösen ja kakkosen välillä!\nTapparalla on viime peleissään ollut jonkinlaisia latautumisvaikeuksia, mistä kertovat heikot pelien alut ja voitoista huolimatta muutenkin vähän vajaiksi jääneet peliesitykset. Tärkeintä totta kai on se, että keskinkertaisillakin peleillä pistepussi on koko ajan karttunut.\nLauantaina ei vastustaja tarjoa kuitenkaan minkäänlaista henkistä takaporttia, mikä antaisi luvan yrittää oikaista: KalPa on kärkijoukkue sarjataulukossa ja viime pelien kuntopuntarissa, se pelaa mainiota kiekkoa, ei alisuorita millään osastolla millään tavalla, ei ole kokoonpanoltaan erityisen vajavainen eikä ties mitä muita hyvien asioiden vastakohtia pelaajan mieli saattaa esiin kaivaa. Nyt Tapparan on pistettävä parasta pöytään heti alusta lähtien.\nKalPa on voittanut kuusi ottelua peräkkäin, hävinnyt koko kaudella varsinaisella peliajalla vain kolmesti ja on sarjataulukossa toisena kolme pistettä Tapparan perässä. Sillä on siis mahdollisuus nousta tasapistein kärkeen – saman tien edelle menemiseen se tarvitsisi vähintään kolmen maalin voiton. Korjaus: KalPa ei pysty ohittamaan Tapparaa millään, sillä tasapisteissä ensimmäisenä ratkaisuna on kolmen pisteen voitot, joita Tapparalla on tämän illan jälkeen joka tapauksessa enemmän.\nTapparallakin on viiden voiton putki. Sillä on lauantaina mahdollisuus karata kärjessä jo kuuden pisteen keulille.\nKilpeläisen loukkaantumisella ei ole ollut vaikutusta KalPan esityksiin\nTappara ja KalPa miehittävät myös pistepörssin kärkeä. Kirvesrintojen Henrik Haapala on ykkösenä 27 pisteellään (7+20) ja kolme pinnaa hänen perässään on joukkuetoveri Veli-Matti Savinainen (15+9=24), jonka maalimäärä on selkeä kärkisija maalipörssissä. Kolmantena pisteissä on Savinaisesta viiden pisteen päässä oleva KalPan Jesse Mankinen (9+10=19). Kuopiolaisten Jaakko Rissanen on pörssissä kahdeksantena (5+11=16).\nKärkipistemiehet ovat olleet nimenomaan viime aikoina erittäin kuumina. KalPan Mankinen on kuudessa viime pelissä nakuttanut 5+5, pistepörssissä sijalla 15 oleva Matias Myttynen seitsemässä viime pelissä 4+7. Tapparan tehokaksikko on ollut liekessä jo vielä pidempään, viimeisissä yhdeksässä pelissä Haapala on tehnyt peräti 4+10 ja Savinainen 9+4.\nKalPa on paperilla lievissä maalivahtiongelmissa, kun sen ykkösvahti Eero Kilpeläinen loukkaantui, mutta käytönnössä ainakaan vielä mitään hätää ei ole ollut. Slovakialaisen Denis Godlan johdolla KalPa on voittanut nyt viisi peliä putkeen. Varamieheksi Kilpeläisen poissaolon ajaksi hankittiin kokenut Niko Hovinen.\nTappara on mennyt viime pelit peluuttamalla maalivahtejaan Teemu Lassilaa ja Dominik Hrachovinaa suunnilleen vuorotellen, mutta sekään ei ole vaikuttanut esityksiin, voittoja on napsunut.\nMaaottelutauon jälkeisistä peleistä Tapparalta on puuttunut koko ajan kolme puolustajaa, Valtteri Kemiläinen, Tapio Sammalkangas ja Niko Tuhkanen.\nPeli on jatkumoa Tapparan pitkälle juhlaputkelle tällä kaudella. Nyt se on mukana KalPan 87-vuotisjuhlissa.\nTero Aalto (Kuva: Miikka Jääskeläinen)