Riihen ikkunasta: Muovin sulatus ja ompelu\nLähettänyt Poutapilvi klo 21.18\nHeispaliina 25/9/12 21:25\nMukavaa tietää, että edes joku on lyötänyt uudenkin blogini. Hieno tuo sinun muovipussinsulatustyösi. Itsekin olen säästellyt taas kaikenlaisia muovipusseja tarkoituksena taas jonakin päivänä innostua tästä. Inspiraatiota odotellessa. ;)\nSirpa Loijas 16/4/14 12:10\nHienoa. Oletko laittanut kuplamuovia väliin tai alle? Joku sitä jotenkin käyttää, en vain tiedä miten ja miksi. Kommentoitko lähiaikana asiasta.\nPoutapilvi 17/4/14 17:08\nKiitos kommentistasi! Olen ommellut kuplamuovista sellaisenaan, siis sulattamatta. Kuplamuovia kokeilin sulattaa pari kerrosta yhteen ja väliin hedelmien verkkopussia. Hauskaa poksahtelua kun silittää kerroksia yhteen. Tästä kokeilusta en ole ommellut vielä mitään valmiiksi. Ulkonäkö tulee hauskaa renkulaista kuplamuovista, eikä se edes kutistu paljon silittäessä. Alun perin kokeilin kuplamuovia kun sitä sattui olemaan käsillä paljon (mieheni oli tilannut jotain laitteita ja sitä oli paketin täytteenä). Ommeltuna hauska materiaali.\nEija 26/8/14 23:39\nHei. Tämä tuntuu mielenkiintoiselta. Pitääpä paneutua asiaan myöhemmin.\nHannele 29/12/14 11:50\nEnpä ollut aikaisemmin törmännyt blogiisi, kun etsin vinkkejä muovin silittämiseen :) Kurssilla kokeilin kuplamuovia minäkin, mutta sillä kertaa mukana oli aika jäykkää sellaista. Punaisen muovin taakse silitettynä siitä tuli yllättäen punaiselle puolelle kivampi kuvio. Täytyy vielä kokeilla pehmeämmällä kupliksella... Kahdella pisteellä toimii minullakin silitys parhaiten ainakin tavallisimpiin kauppakasseihin ja jätesäkkeihin.


ROYAL tyylinen huoneisto Wenceslas Square - Asunto - Praha\nOsoite Anny Letenské, 12000 Prague 2, Tšekki\nKohteen ID 2HOF36BJ\nKännetty Google Translaten avulla Näytä alkuperäinen versio. TIETOA APARTMENT:\nTämä on 19th century huoneisto, jossa korkeat ja sisustettu katot ja paljon tilaa rentoutumiseen (142sqm) pitkän päivän jälkeen Prahassa. Siinä on kolme erillistä makuuhuonetta. Se on erityisen kätevä 6 ihmistä, koska asunto on valtava ja jokainen saa paljon yksityisyyttä.\nkeittiö eteinen ja ruokailutila\nTiedän, miten tärkeää on pitää yhteyttä perheen ja ystävien tai saada internet työtä tahansa aikaan päivästä. Siksi on nopea internet-yhteys (WiFi / kaapeli) myös on noin 130 tv-kanavaa, CNN, HBO, AXN, ...\nHuoneisto on täysin varusteltu.\n- Useita teetä (Earl Grey, Lipton, Green Tea & Fruit Tea)\n- Pikakahvi, useita kahvi\nOlitpa tulossa Prahan lentokentältä tai rautatieasemalta, sijainti on aivan täydellinen. Sisällytin suuntiin alla.\nTämä huoneisto sijaitsee aivan keskellä historiallista Royal Vinohrady alueella. Tämä on halutuimmat alueella Prahassa, paras tietää se `s kuuluisa asukkaille. On monia maalareita ja kirjailijoita, jotka asuvat pysyvästi lähellä - ne on usein vaikutteita tapahtumia ja keskusteluja käydään puistossa vieressä omassa asunnossa ja ikuisti puistossa heidän fiktiota.\nVinohrady on erittäin suosittu, koska tämän historiallisen alueen doesnt `t saada niin paljon melua kuin Venceslauksen` Squarelta ja muilta meluisa paikoissa, mutta se on alueen parhaita ravintoloita, klubeja ja kauppoja Prahassa. Kaikki on kävelymatkan päässä siellä.\nKävijät pääsevät keskellä kaupunkia (Wenceslas Square) 5 minuutin jalka ja jatka alas joelle tutkia enemmän Prahan. Jos menet alas Vinohradska kadulla, tulet National Museum Prahan tai Prahan Orchestra 5 minuutin kuluessa.\nClienlines on minun nr. 1 prioriteetti, siis, toisin kuin hotelleissa, me puhdas tyynyt, peitot mutta jopa patjat ja sohvat säännöllisesti erityistä vesi-puhdistusmenetelmä. Pyynnöstä tarjota anti-elergic tyynyt herkkien henkilöiden höyhenet.\nTalousapu ja siivous pyynnöstä. Säännöllinen vaihto pyyhkeet ja lakanat + vuodevaatteet\nVoin tarjota Airport pickup ja pudottaa pois kautta 3rd party yrityksen 20USD yhdellä tavalla. Ole hyvä ole, että normaali hinta on noin 40USD.\nCAUTION2: Prahassa on monia rahanvaihto yritykset repiä turisteja pois. Ehdotan joko ottaa rahaa ATM tai käytä XCHANGE vuonna Jindřišská kadulla, Praha 1 (hyvin lähellä Wenceslas `Square).


Partner - Polttoainejärjestelmän ilmauspumppu (diesel)\nKirjoittaja Aihe: Partner - Polttoainejärjestelmän ilmauspumppu (diesel) (Luettu 3762 kertaa)\n« : 21.06.2017, 19:58:49 »\nAuto: 1997 Partner 1,9 (diesel).\nEli Partnerin moottoritilassa oleva "käsipumppu" tai ilmauspumppu on koko ajan tyhjänä, näin ei pitäisi ilmeisesti olla? Auto on todella huono lähtemään kylmällä koneella käyntiin, joutuu kaasulla herättelemään koneen koska se röpöttää ja pölläyttää valkoiset savut ilmoille joten tuli mieleen johtuuko se nimenomaan tuosta pumpusta? Jos puristan pumppua pari kertaa ja käynnistän sen jälkeen, auto lähtee huomattavasti paremmin käyntiin. En ole esim. huomannut että polttoainetta vuotaisi mistään, enkä ole huomannut tarkasteluissa että olisi ilmavuotoakaan.\nVs: Partner - Polttoainejärjestelmän ilmauspumppu (diesel)\n« Vastaus #1 : 22.06.2017, 06:30:04 »\nEi kuuluisi olla tyhjä, jos on tyhjä niin ilmavuoto linjastossa on ja polttoaine valuu takaisin tankkiin. Syyllinen voi olla juuri tuo käsipumppu, vanhemmiten kumi haurastuu ja alkaa päästää ilmaa läpi. Toki letkua ja liitoksia on joten kannattaa kaikki polttoainelinjan liitokset nyt ainakin käydä läpi konehuoneen puolelta. Ilmavuoto on sikäli hankala havaita että koska tuossa ei ole tankissa siirtopumppua niin koneen käydessä polttoainelinjastossa on imu ja vuotoa ulospäin ei välttämättä näy.\n« Vastaus #2 : 22.06.2017, 09:31:58 »\nTätä peläsinkin. Täytyy alkaa tutkia letkuja ja tarvittaessa vaihtamaankin, kiitoksia\n« Vastaus #3 : 27.10.2017, 19:52:41 »\nAuto: 2002 Partner 1,9 (DW8).\nMeillä sama vika, tässä on toinen ongelma et yhtäkkiä nostaa kierokset 2000rpm ja pitää minuutin verran siinä niitä. Kesällä toimii suht normaalisti, mut talvi ku rupes tulee niin pumppaus alko vaikka piuhan päässä ollut. On kyll niin ihmeellinen vika, alku vuodesta vaihoin solenoidin niin vika hävis ja toimi normaalista.


Filosofiaa raakana, osa IV:5. Elämän koreus, elämätön elämä ja asketismi :: digivallila.com\nFilosofiaa raakana, osa IV:5. Elämän koreus, elämätön elämä ja asketismi\nFilosofiaa raakana, osa V: 5. Elämän kor4eus, elämätön elämä ja asketismi\nEletty elämä on koreaa, mutta kuinka paljon pitäisi elää, jotta se sitä olisi? Outo kysymys, vai mitä? Eikö kaikki elämä ole koreaa? Tuskin elämä pitkän tuomion kanssa vankilassa on kovin koreaa, paitsi oman pään sisällä, jos on vilkas mielikuvitus ja osaa haaveilla. Sairaalassa ei ole mitään koreaa, jopa kotiinsa tuomittu pitkäaikaissairas on vaikeuksissa. Ei ihmisiltä silti kannata mennä kysymään, onko elämä koreaa ja onko oma elämä sellaista, kaikki kun aina kehuvat omaa osaansa - varsinkin tässä hyvinvointisuomessa kaikki on aina kaikille niin hirveän hyvin. Ihmiset nyt puhuvat, mitä sylki suuhun tuo ja onhan oman onnellisuuden korostaminen myös yksi itsekorostuksen tapa, vieläpä yleisesti hyväksytty sellainen. Ei toinen toista huonompi ole, molemmille kun menee hyvin ja tyytyväisyys kukoistaa.\nMutta elämän arpajaisissa moni vetää huonon kortin tai loppupelissä pelaa hyvät kortit huonosti, vaikkapa jättää hyvän puolisonsa ottaakseen huonon. Outoa, mutta niin siinä vain käy. Ei aina suju niin kuin suunnitellaan ja toivotaan. Silti elämä on koreaa, jos se jotakin ylipäänsä on, ellei elä aivan limbossa. Elämässä on aina kaikkea pientä kivaa, sellaista pikkuista virkistystä, vaikkapa tikka puussa naputtelemassa tai oma joukkue voittaa ottelun - tai ehkä tulee oikein lottovoitto, esimerkiksi kymmenen rahaa, siis noin vain ilmaista rahaa. Tai jälkikasvu soittaa mukavavan puhelun, ei hauku eikä pyydä rahaa. Kaikki on niin sievää ja nättiä, koreaa, että sitä alkaa tuntea elävänsä ihan oikeaa elämää. Mitä muuta ihminen tarvitsee? Ei yhtään mitään. Isoista asioista on vain vaivaa ja huolta, pienet asiat tekevät arjesta elämisen arvoisen. Puhtaat lakanat saunan jälkeen, mikä sen nautinnon voittaisi? Ei tule krapulaa eikä maksa paljon.\nPienet huvit, suuret ilot. Kuka keksikään ikiliikkujan? Se joka sanoi, pienet huvit, suuret ilot, siis sanoi, että vähä on enemmän ja pienellä sijoituksella saa enemmän kuin mitä sijoitti. Suuri sijoitus on aina pettymys, kun ei saakaan niin paljon kuin odotti ja mitä ansaitsi saada. Paras on turvautua seuraavaan suomalaisuuden perusperiaatteeseen eli hienosti sanottuna maksiimiin:\nKun ei mitään yritä, ei mitään häviäkään.\nEi tämä ole mikään vitsi tämä minimivarmennuksen periaate, se kun on totista totta. Ajatella, on olemassa elämänohje, jonka uskollinen noudattaminen takaa elämä vailla pettymyksiä ja menetyksiä! Ihmeiden aika ei ole ohi. Tämä periaate on erityisen nerokas, koska se ei suinkaan sulje pois hyvän saamisen mahdollisuutta eikä elämän koreudesta nauttimista, erityisesti, jos mukaan otetaan tämä toinen periaate:\nTämän jälkeen jäädään odottamaan, mitä tuleman pitää. Aina sitä jotakin sattuu, hyvää ja pahaa. Pahat asiat kärsitään pois, minkäs niille mahtaa. Mutta hyvääkin tulee aivan yrittämättä, joskus aurinko paistaa risukasaan ja kesä on kuitenkin kaikilla. Sitä hauskempia ovat kivat asiat, kun ne tulevat yllättäen puskista. Silloin niistä vasta osaakin oikein nauttia.\nEntä isot onnenpotkut? Niihin on suhtauduttava varauksella. Esimerkiksi aivan pikku panoksella tulee hirmu iso lottopotti, siis aivan valtava. Mikä nyt eteen? Tilanne vaatii todellista ja vakaata harkintaa ynnä suunnittelua. Jos rahaa alkaa tuhlata, Ferrari heti pihaan ja uuden kalusteet kotiin, mökin hulppea laajennus ja niin edelleen. Mitä siitä seuraa? Tutut ja naapurit jakautuvat kahteen puolueeseen: toinen puoli kadehtii ja vihaa, toinen puoli kadehtii ja pyytää rahaa. On siis muutettava Helsinkiin ja ostettava Kaivopuistosta parin sadan neliön kokoinen asunto. Mutta silloin mennään ojasta allikkoon: ei Helsingin herrat niin vain maalaisia seuraansa päästä, joten yksinäiseksi menee. Ja tylyä on meno isossa kaupungissa joka tapauksessa. Nyt sen tajuaa, nimittäin pieni on kaunista ja vain pieni on kaunista.\nKaiken tämän takana on iso kysymys, joka koskee elämätöntä elämää. Otetaan jyrkkä esimerkki asian selkiinnyttämiseksi: ihminen, ihan korea ihminen, on mennyt naimisiin nuoruudenrakkautensa kanssa ja vannonut kirkossa papin edessä uskollisuudenvalansa. Hän on käsittänyt sen koskevat myös ja ennen kaikkea sukupuolielämää. Ei saa naida vieraan kanssa vaan juuri ja ainoastaan tämän oman vihityn kanssa. Niin hän on tehnyt ja hyvin on mennyt. Tilaisuuksia olisi kyllä ollut ja kaverien puheen Lapin panoreissuista ovat vähän kutkuttaneetkin, mutta aina on itse toimittu oikein ja pysytty kurissa ja herran nuhteessa.\nMutta ikää kertyy ja hormonit hyrräävät yhä pienemmillä kierroksilla. Sitä kysyy itseltään, kun homma ei nyt enää ole mahdollista, olenko sittenkin menettänyt jotakin? Olisiko voinut olla jotakin muutakin kuin tämä kovin korea suhde? Asia jää kalvamaan, mutta mitään ei ole enää tehtävissä. On vain hillittävä itsensä ja katsottava tarkasti, ettei vain mene paniikkiin menneen asian muistelun kanssa. Nyt on sitten yritettävä jotakin, ja panokset ovat isot, nimittäin unohtaa jotakin jota ei ole koskaan tapahtunut. On yritettävä olla ajattelematta, mitä olisi sittenkin voinut olla, huutoa ja kirkumista märissä lakanoissa kauhean orgasmin kourissa, niin kuin ei koskaan muuten. Käännetään vielä puukkoa haavassa: vielä viime hetkellä paljastuu, että puoliso ei olekaan ollut uskollinen - oikea irstailija on ollut. Silloin kaikki luhistuu, elämätön elämä kostaa. Olet ollut uskollinen ihan turhaan! Sinua on petetty ja mikä pahinta, olet pettänyt itsesi.\nOn turha luulla, että kärsityt tappiot ovat se pahin asia ihmiset elämässä, Paavo Haavikkokin runoilee niistä ja tappioiden rakastamisesta, niin ylenpalttisesti, ettei koskaan halua luopua niiden muistelusta. Paavo, vaikka onkin verraton filosofi, yksi Suomen kaikkien aikojen parhaista, on väärässä. Pahimmat asiat ihmisen elämässä ovat menetetyt tilaisuudet:\nMistään et kärsi niin kuin siitä harvinaisesta mahdollisuudesta, jota tarjottiin ja johon et tarttunut.\nTappio se on tämäkin, epäsuora tappio verrattuna suoraan tappioon: on samalla kertaa eri asia ja sama asia kadottaa ja hävittää itseltään 1000 rahaa kuin menettää mahdollisuus saada 1000 rahaa. Raha ei tässä ole paras esimerkki, parhaita ovat tunteisiin ja tunneperäisiin haluihin liittyvät epäsuorat tappiot: olen nyt vanhapoika elämäni loppuun, mutta kerran kuvankaunis ja tosi äveriäs amerikkalainen nainen olisi ottanut minut ja vienyt Kaliforniaan ranchilleen hevosia kasvattamaan, mutta en uskaltanut lähteä, onhan Kalifornia niin kovin kaukanakin. Nyt istun kesäasunnossani talven pimeydessä ja katson kun lunta sataa - korea on pohjoinen, valkea maisema, ei siinä mitään. Ehkä siitä ei kuitenkaan olisi tullut mitään, ajattelet. Sinun on aivan pakko pettää itseäsi tässä kohtaa, koska totuus on liian kauhea myönnettäväksi. Ja se totuus on: et saa takaisin mitään minkä missasit. Ja minkä missasit, olisit saanut, jos olisit halunnut. Halun paluu on silkkaa tuskaa.\nElämättömän elämän tuskan testaamiseen on toinenkin tapa. Kysyn, onko raittius parempi kuin juominen, siis kohtuullisen kohtuullinen dokaaminen? Tilastollisesti raittius merkitsee pitkää elämää, dokaaminen lyhyttä. Raittius on tyyntä ja tasaista, dokaamine yhtä vuoristorataa. Mutta jotkut juomarit elävät pitkään, jotkut raittiin kuolevat nuorena. Ja molemmat ovat alttiita kamalille taudeille. Raitis kaveri saa nuorena muistisairauden ja yhtä raitis vaimo kuolee nuorena syöpään. Joku saa maksakirroosin viinasta, mutta saa sen ilmankin viinaa. Kaksi parasta kaveriani ovat esimerkkeinä. Arvaamattomat ovat nämä elämän arpajaiset.\nMitä siis tehdä, pidättäytyä alkoholista vain kallistaa lasia kohtuudella? Oletetaan, että pidättäydyt viinistä ja viinasta. Elät pitkään ja lopuksi löydät itsesi hoitokodista yksin, vaipoissa ja huumattuna. Siellä sitten istut sukulaistesi voivoina monta pitkää vuotta. Missä on elämän koreus nyt? Kannattiko uhrata elämänsä vain tämän takia. Olisihan se ollut kivaa joskus vähän irrotellakin, olisi voinut jopa päätyä vieraaseen sänkyyn aina silloin sun tällöin. Mutta jos olisi saanut tippurin? Tai sitten olisi sortunut alkoholismiin, pilannut oman elämänsä ja muiden, ja silti elänyt vanhaksi ja päätynyt vaippoihin vanhojen hoivakotiin - siis hoivakotiin, joka ei ole koti ja jossa ei hoivata.\nVaikeita ovat päätökset, kovin vaikeita. Pitäisikö mennä omien mielihalujensa mukaan ja ottaa vastaan mitä elämä tarjoaa, vai katsoa terveysviranomaisten tilastoja ja laskea hengissä selviäminen todennäköisyysvaihtoehtoja? Elämäsi mahtuu Exel-taulukkoon, vai mitä? En osaa sanoa, itse olen mennyt virran mukana kuin ajopuu koskessa. Mutta ainakin olen elänyt, halunnut ja yrittänyt, en tyytynyt vähään ja aina vaalinut vapauttani, tuota elämä kaikista koreinta kukkasta. Ja kaiken takana on tuo eksistentialistisen metafysiikan järisyttävä totuus: me elämme vain tämän yhden kerran, mitään ei saa takaisin eikä anteeksi.\nMutta aina on tarjolla askeesin mahdollisuus. Askeesi tarkoittaa tahdon voittoa ruumiista, kun ruumis alistetaan armottoman tahdon lukemaan kuriin ja järjestykseen. Tässä on kaksi mahdollisuutta, uskonnollinen herätys ja urheilullinen kunnianhimo. Uskonnon piirissä ajateltiin ennen, silloin kun vielä osattiin uskoa ihan oikeasti, että ruumiin kurittaminen ja jopa vertauskuvallinen hävittäminen auttoi pääsemään taivaan valtakuntaa Jessen tykö. Nyt uskovainen ihminen muuten vain uskoo synnittömään elämään, johon käy tie ruumiin kieltämisen kautta.\nUrheilu tarjoaa toisen tavan, enkä tässä tarkoita pelejä vaan yksilölajeja, kuten maratonjuoksua. Ennen sanottiin, mitä pitempi matka, sitä tyhmempi mies. Nyt mukana ovat naisetkin, joten tuo idea ei enää pidä paikkaansa. Mutta nuoren kehon rääkkäämin ja kurittaminen tarkoituksessa päästä sadan metrin matkalla aitojen yli mahdollisimman kovaa, on verrattoman vinkeä juttu. Voihan sitä tietysti ajatella, että menestyksen huumaa tässä haetaan ja askeesi on vain keino. Mutta menestys on harvojen herkkua, joten askeesi lienee myös itsetarkoitus ja päämäärä sinänsä. Tuntunee hyvältä, kun oma keho on hallinnassa. Keho kyllä kapinoi koko ajan kuria vastaan, sairastaa, kipuilee ja alisuorittaa, mutta rautainen tahto ajaa sitä eteenpäin. Askeesi on juuri tätä. Olemme siis päätyneet laiskasta alistumisesta äärimmäiseen tahdonvoimaan asti - silti kyseessä on yksi ja sama eletyn elämän vaatimuksen voittaminen.


Kuudes sukupuutto | Mirror\n(Marie Snyder) (12. elokuuta 2017) edelleen nykyiseen tilanteeseen.\nMe Olemme keskellä massasammuntaa, mutta Elizabeth Kolbert on oikeastaan jonkin verran toiveikas. Olemme historian todella poikkeuksellisella hetkellä, jolloin olemme tietoisia omasta kuolemastamme (lukuun ottamatta niitä, jotka kieltävät) ja pystymme siis vaikuttamaan siihen, miten käy ilmi, jos saamme vain toimia yhdessä!\nTämä kirja on ollut NY: n bestsellereiden luettelossa neljä viikkoa hyvästä syystä. Se on täynnä tieteellistä tietoa, mutta se on kirjoitettu keskustelevasti. Tutustumme kaikkiin tutkimukseen osallistuviin ihmisiin. Ne ovat kaikki tämän kiehtovan tarinan keskeisiä.\nTässä on pähkinänkuoressa tosiasiat:\nTähän mennessä on tapahtunut viisi joukkojen sukupuuttoa. Sukupuutto on eksponentiaalisesti erilainen kuin ”kaatuminen”. Kyse ei ole vain sivilisaatiosta, joka tuhoutuu ja jättäen tuhkaa toiselle nousemaan. Lajin sukupuutto merkitsee sitä, että jokainen on kadonnut. Ja massa sukupuuttoon tarkoittaa, että monet lajit menetetään suhteellisen lyhyessä ajassa – kun menetämme enemmän lajeja kuin saamme (sukupuutto> lajittelu). Joukkojen sukupuutto on ”huomattavaa biologisen monimuotoisuuden häviämistä, jotka tapahtuvat nopeasti ja ovat maailmanlaajuisia” (16).\n”Lajeilla on alhainen sukupuuttoon liittyvä riski. Mutta tämä suhteellisen turvallisuuden edellytys välittyy harvoin välein huomattavasti suuremmalla riskillä. Elämän historia koostuu siten pitkistä ikävystymisistä, jotka satunnaisesti keskeyttää paniikkilla ”(16).\nMassa sukupuuttoon ei ole olemassa yhtä syytä:“ Kuten Tolstoi, kaikki sukupuuttoon liittyvät tapahtumat näyttävät olevan onnettomia – ja kohtalokkaasti niin – omalla tavallaan ”(104). Tässä on viisi suurta (mutta hän ei anna paljon tilaa numeroille 2 ja 4):\n1st: Ordovician ajan päättyminen – 444 miljoonaa vuotta sitten. Elämä oli pääasiassa vedessä, sitten 85\_% merilajeista kuoli jäätymisen vuoksi. Hiilidioksiditaso laski mahdollisesti kasviaineen (varhaiset sammalet) kehittymisen vuoksi, joka absorboi hiilidioksidia ja sitten valtameri hapettui enemmän. Tämä valtameren kaasujen kemiallinen muutos yhdistettynä kylmempään säähän teki paikasta epäystävällisen (103).\n2nd: Myöhäisen Devonin aikana – 370 miljoonaa vuotta sitten. Tämän jälkeen matelijat alkoivat kasvaa.\nKolmas: Permin ajanjakson päättyminen – 252 miljoonaa vuotta sitten. Tämä oli tuhoisinta – kutsutaan ”suuriksi kuoleviksi”. Se johtui hiilen lisääntymisestä, joka teki happamaksi valtameret ja happitason laskiessa useimmat organismit tukahduttivat todennäköisesti . Riutat romahtivat. Se kesti ehkä 100000 vuotta alusta loppuun ja eliminoi 90\_% kaikista maan lajeista (104). Paras syy tähän lisääntyneeseen hiileen on massiivinen vulkanismipurkaus Siperiassa. ”Mutta tämä upea tapahtuma vapautti todennäköisesti vuosittain vähemmän hiiltä kuin automme, tehtaamme ja voimalaitoksemme” (123). Tämä on eniten samanlainen kuin tällä hetkellä , mutta näinä päivinä haluamme tehdä asioita paljon nopeammin.\nNeljäs: Triaskauden lopussa – 200 miljoonaa vuotta sitten. Tämä johti Jurassic-aikaan ja lintujen ja kukkivien kasvien alkuperään.\nViides: Liitukauden lopussa – 66 miljoonaa vuotta sitten. Tämä viimeisin, K-T-sukupuutto, pyyhkäisi dinosaurukset pois, kun astroidi osui maahan ja poltti kaiken lähellä olevan, sitten iskujen aiheuttama pöly paisti kaikki jäljellä olevat (86). Tätä seurasi ensimmäisten kädellisten (esi-isiemme) aamunkoitto.\nNoin 11 700 vuotta sitten myös megafauna oli sukupuuttoon (villaiset mammutit, miekkahammastikerit ja muut Ice-olennot) Ikä ), mutta sitä ei pidetä joukkojen sukupuuttoona.\nOlemme aina tekemisissä yksittäisten lajien sukupuuttoon. Tavanomaisina aikoina, miljoonien vuosien joukkojen sukupuuttoon välillä, meillä on ”taustan sukupuutto”. Se tapahtuu koko historian ajan, kun lajit kehittyvät ja taistelevat resursseista. Jotta vahvimmat lajit säilyisivät, muiden on mentävä. Tyypillisen taustan sukupuuttoon uskomme menettävän noin yhden nisäkäslajin 700 vuoden välein ja yhden sammakkoeläinlajin noin 1000 vuoden välein maailmanlaajuisesti (17).\nNykyään kuitenkin sammakkoeläinten sukupuuttoaste on noin 45000 kertaa korkeampi kuin taustanopeus.Kolmasosa riuttoja rakentavista koralleista, makean veden nilviäisistä, haista ja säteistä ja neljännes kaikista nisäkkäistä, viidesosa kaikista matelijoista ja kuudesosa kaikista linnuista on lähellä sukupuuttoon (18 ).\nJotain, mitä en voi huomata, on se, että yksi ihmiskunnan vahvimmista selviytymispiirteistä, sopeutuminen, on se, joka johtaa meitä kohti tuhoa. Sammutusnopeus on ollut hiipumassa, ja nyt vain hyväksymme, että menetämme useita elämänlajeja joka päivä ikään kuin se olisi normaalia . Olemme sopeutuneet tähän uutiseen siinä määrin, että se ei järkytä meitä niin kuin sen pitäisi – niin kuin sen tarvitsee! Hieman liian mukautettavissa omaksi eduksi, sanoisin!\nValkoisen nenän oireyhtymä.\nMenetyksiä tapahtuu kaikkialla maailmassa, ja yksi syyllinen on ihmisten matkustaminen. Meillä on tahaton mukanamme mihin tahansa menetkin, joka voi tuhota elämän muualla maailmassa (kuten sieni, joka ei häiritse yhtä lajeja lepakoita, mutta hävittää kokonaan toisen – Pohjois-Amerikan ruskea lepakko, joka oli aiemmin siellä syömässä tuhansia hyttysiä).\nMutta ihmisten on vaikea käsitellä häiritseviä tietoja. Tämä on ”paradigman muutoksen löytö”. On vaikea hyväksyä, että tällaiset katastrofit tapahtuvat – ja meille – ja meidän vuoksi.\nAsumme vasta nimetyssä antroposeenikaudessa – ”ihmisen hallitsemaan geologiseen aikakauteen” ”, Jossa olemme muuttaneet melkein puolet planeetan maapinnasta, tuhonneet tai ohjaaneet suurimman osan maailman suurimmista jokista, lisänneet maaperään enemmän typpeä kuin kaikki maan ekosysteemit luonnollisesti kiinnittävät, poistaneet yli kolmanneksen kaloista ja käytti yli puolet maailman helposti saatavilla olevasta makean veden valumisesta.\n“Mikä merkittävintä, ihmiset ovat muuttaneet ilmakehän koostumusta. Fossiilisten polttoaineiden polttamisen ja metsäkadun yhdistelmän ansiosta hiilidioksidin pitoisuus ilmassa on noussut 40\_% viimeisten kahden vuosisadan aikana, kun taas metaanin, vieläkin voimakkaamman kasvihuonekaasun, pitoisuus on yli kaksinkertaistunut. ” (108). Noin kolmasosa ihmisen ilmaan pumppaamasta hiilidioksidista absorboi valtameret. ”Pelkästään tänä vuonna valtameret imevät kaksi ja puoli miljardia tonnia hiiltä … Joka päivä jokainen amerikkalainen tosiasiallisesti pumpaa mereen seitsemän kiloa hiiltä” (114).\nMuutamme ilman ja veden kemiaa, ja tällainen nopea muutos on se, mikä käynnistää massan sukupuuttoon. Suurin osa lajeista hoitaa pienessä hyväksyttävien olosuhteiden ikkunassa, ja otamme ne tämän hyväksyttävän alueen ulkopuolelle.\n“Polttamalla hiili- ja öljyvarastojen läpi ihmiset palauttavat hiiltä takaisin ilma, jota on erotettu kymmeniä – useimmissa tapauksissa satoja – miljoonia vuosia. Prosessin aikana suoritamme geologista historiaa paitsi päinvastoin myös loiminopeudella ”(124).\nYhden haastatellun tutkijan ennuste:” Liiketoiminnan alla tavalliseen tapaan, vuosisadan puoliväliin [35 vuotta] mennessä asiat näyttävät melko synkiltä ”(132):\n” On täysin mahdollista, että tämän vuosisadan loppuun mennessä CO2-tasot voivat saavuttaa tason, joka ei ole nähty … noin 50 miljoonaa vuotta sitten. Sillä, onko lajeilla vielä ominaisuuksia, jotka antoivat esi-isilleen menestymisen muinaisessa, lämpimässä maailmassa, on tässä vaiheessa mahdotonta sanoa ”(172).\nKaikki korallit riutat hajoavat, ja ne vaikuttavat kaikkeen muuhun siinä herkässä ekosysteemissä. Se on ketjureaktio, joka vaikuttaa meihin. ”Lämpeneminen tapahtuu tänään ainakin kymmenen kertaa nopeammin kuin viimeisen jäätymisen lopussa ja kaikkien sitä edeltäneiden jäätymisten lopussa. Pysyäkseen organismien on muutettava tai muuten sopeuduttava kymmenen kertaa nopeammin ”(162). Yhdellä Perun alueella tutkijat ovat huomanneet, että puut todella muuttavat sijaintiaan, ja kutsuneet sen ”Birnam Wood -skenaarioksi” (158).\nMitkä lajit menevät? Jared Diamondin mukaan ”paikallisen sukupuuttoon pääasiallinen ennustaja oli” pieni väestökoko ”” (181). Aiemmin täysin kuolleet lajit olivat sellaisia, joilla oli vain yksi tai kaksi jälkeläistä kerrallaan ja pitkällä raskausajalla. Sellainen kuin me. ”Siksi kaikkia ihmisapinoita lukuun ottamatta ihmiset ovat nykyään unohduksessa … Siihen mennessä kun olemme valmiit, on täysin mahdollista, että isojen apinoiden joukossa ei ole yhtään edustajaa, paitsi että meille.” (254). Toiveikasta ajattelua. Ja lajit, jotka selviävät ja kukoistavat sen jälkeen, kun olemme läpi, ovat nopeita lisääntymisnopeuksia. He eivät puhu torakoita, vaan rotat – jättiläiset rotat (104).\nToinen väliaikainen ongelma on, että ”maailma muuttuu tavoilla, jotka pakottavat lajeja liikkumaan”, mutta se myös ”muuttuu tavoilla, jotka luovat esteitä – teitä, raivauksia, kaupunkeja – jotka estävät heitä tekemästä niin… .ihmisaktiviteetti on luonut esteen biologisen monimuotoisuuden leviämiselle ”(189).\nOlemme luomassa uutta Pangeaa, jolla on enemmän monimuotoisuutta aiemmin tyhjillä alueilla, mutta yleinen maailmanlaajuinen monimuotoisuus on laski merkittävästi (212). Mitä emme tuhoa muuttamalla elinympäristöä – mukaan lukien ilma ja vesi -, metsästämme sukupuuttoon. ”Vaikka voisi olla mukavaa kuvitella, että kerran oli aika, jolloin ihminen asui sopusoinnussa luonnon kanssa, ei ole selvää, että hän ikinä todella” (235).\nKirjan ensimmäiset yksitoista lukua selittävät kaikki ja vertaa mitä tapahtuu nyt aikaisempien sukupuuttojen syihin ja seurauksiin, mutta loppu on paljon mielenkiintoisempi. Kahdessa viimeisessä luvussa tarkastellaan psykologiamme ja parantumismahdollisuuksia.\nOlemme ainoa kädellinen, joka on ajettu tutkimaan ja ottamaan vastaan uusia paikkoja, ryhtymään ”merelle, missä et näe maata” ”(251). Nyt kun olemme kartoittaneet koko tämän planeetan, meillä on tavoitteita toiselle. Mikään muu eläin ei tee niin (mutta virukset tekevät), ja Kolbert viittaa siihen hulluuteen tai ” Faustin levottomuus .”\nFaust sulkee sielunsa pois.\nMutta jotain muuta, mitä teemme, ei mikään muu kädellinen tee, on kollektiivinen ongelma -ratkaiseva. Apinat ovat hyviä pulmien ratkaisemisessa, usein nopeammin kuin 5-vuotias. Mutta ne eivät sovi yhdessä työskentelevään 5-vuotiaiden ryhmään . ”Kun lapsille annettiin vihje siitä, mistä palkkio löytyi … he ottivat sen. Apinat joko eivät ymmärtäneet, että heille tarjottiin apua, eivätkä voineet seurata vihjettä ”(249). Ja ”kyky edustaa maailmaa merkkeinä ja symboleina tuo mukanaan kyvyn muuttaa sitä, mikä, kuten tapahtuu, on myös kyky tuhota se” (258). Joten asiat voisivat todella mennä kumpaankin suuntaan tässä vaiheessa.\nViimeisessä luvussa kerrotaan monista projekteista, joita ihmiset parhaillaan toteuttavat lajien pelastamiseksi: solujen pitäminen elossa jäädytetyssä eläintarhassa, DDT: n kieltäminen, uhanalaisten lajien lain antaminen, säästää kondoreita auttamalla lyijymyrkytyksessä, kieltämällä salametsästys ja suorittamalla “ultraääni sarvikuonoilla ja käsityö varisilla” (265).\nMutta kuten niin monet kirjat lajimme tulevaisuudesta, viimeinen rallihuuto on: ”Ihmisillä on oltava toivoa” (263). Sen sanominen, että tarvitsemme, ei ole sama kuin sen antaminen meille. Ehkä ehdottaa, että meidän pitäisi elää hieman kieltämällä aiheuttamamme tragedia. Yksitoista lukua synkistä tiedoista ja kaksi toivo-lukua saattavat tosiasiallisesti riittää niille, jotka eivät ole onnistuneet siirtymään kohti katastrofimahdollisuuksien ymmärtämistä. En ole vakuuttunut siitä, että Kolbertillä ei ole suuria epäilyksiä omasta. Mutta olen samaa mieltä siitä, että se ei todellakaan vie meitä mihinkään vain antaa periksi ja erota itsestämme loppuun asti. Jos on mahdollista, että kykenemme hidastamaan tätä asiaa, niin me olemme harmittomia, jos emme jatka yrittämistä kaikin mahdollisin tavoin.\n”Elämä on erittäin joustava, mutta ei loputtomasti. Maan pinnalla on tapahtunut hyvin pitkiä tapahtumattomia venytyksiä ja hyvin, hyvin ajoittain vallankumouksia. ” Näiden tapahtumien syyt vaihtelevat sisältäen ”yhden rikkaruohot” (me olemme!). ”Näiden erilaisten tapahtumien yhteinen piirre on… muutosnopeus. Kun maailma muuttuu nopeammin kuin lajit voivat sopeutua, monet putoavat … Tärkeää on, että ihmiset muuttavat maailmaa … .. läpi: levottomuutemme, luovuutemme, kykymme tehdä yhteistyötä ongelmien ratkaisemiseksi ja monimutkaisten tehtävien suorittamiseksi … itseämme evoluution rajoitteista, ihmiset pysyvät kuitenkin riippuvaisina maan biologisista ja geokemiallisista järjestelmistä. Häiritsemällä nämä järjestelmät – hakkaamalla trooppisia sademetsiä, muuttamalla ilmakehän koostumusta, happamoittamalla valtameriä – asetamme oman selviytymisemme vaaraan … Työnnä muita lajeja sukupuuttoon ihmiskunta on kiireinen sahaamalla raajan, jolle se istuu … .. Toinen mahdollisuus … on, että inhimillinen kekseliäisyys ohittaa kaikki katastrofien aiheuttamat ihmisen kekseliäisyydet. ”\nNäemme, miten kaikki sitten toimii, eikö niin?\n5 vaihetta monimutkaisen aiheen kirjoittamiseen yksinkertaisella tavalla Tapa


Huawei Y6 (2018) julkaistiin: Iso näyttö, Android Oreo ja kasvojentunnistus – SuomiMobiili\nHome›Android›Huawei Y6 (2018) julkaistiin: Iso näyttö, Android Oreo ja kasvojentunnistus\nHuawei on esitellyt kaikessa hiljaisuudessaan uuden alemman hintaluokan älypuhelimen. Uutuuspuhelin kantaa nimeä Huawei Y6 (2018) ja se asettuu ominaisuuksiltaan aikaisemmin esiteltyjen Huawei Y7- ja Huawei Y9 -mallien välimaastoon.\nHuawei Y6 (2018) on varusteltu suurella 5,7 tuuman näytöllä, jonka tarkkuus on 1440 x 720 pikseliä. Näytössä hyödynnetään lisäksi 18:9-kuvasuhdetta. Tehoista on pitämässä huolen Qualcommin alemman hintaluokan puhelimiin suunnittelema Snapdragon 425, jonka kaverina on 2 gigatavua RAM-muistia. Sisäistä tallennustilaa puhelimessa on vain 16 gigatavua. Kameroiden osalta saadaan tyytyä yhteen kameraan niin edessä kuin takanakin. Etukamera on kooltaan 5 megapikseliä ja pääkamera 13 megapikseliä. Muita puhelimen huomioitavia seikkoja ovat 3000 milliampeeritunnin akku, Android 8.0 Oreoon perustuva EMUI 8.0 -käyttöliittymä sekä tuki kasvojentunnistukselle. Huawei Y6 (2018) -puhelimesta ei löydy erillistä sormenjälkilukijaa.\nSaataville Huawei Y6 (2018) tulee kolmessa värissä, jotka ovat musta, kulta ja sininen. Huawei ei ole toistaiseksi ilmoittanut tarkkoja hinta- ja saatavuustietoja puhelimesta, mutta todennäköisesti kyseessä on todella halpa älypuhelin.\nHuawei Y6 (2018) tärkeimmät tiedot:\nSuoritin: Snapdragon 425\nNäyttö: 5,7 tuuman 18:9 HD+ -näyttö (1440×720)\nMuisti: 2 Gt RAM + 16 Gt ROM\nKamerat: 13 MP pääkamera ja 5 MP etukamera\nVärit: musta, sininen, kultainen\nMuuta: kasvojentunnistus (ei sormenjälkilukijaa)\nLähde: Huawei Y6 (2018):n tuotesivu\nAvainsanatAndroidHuaweiHuawei Y6 (2018)Julkaisu\nAndroid 8.0 Oreo nyt ladattavissa Nokia 3 ...\nRaportti: Xiaomi harkitsee ostavansa action-kameravalmistaja GoPron


Voinko hyvin työurani loppuun saakka? | READ Xamk\nTyöuran aikana kootut sosiaaliset verkostot ja aloitetut harrastukset tuovat eläkepäiviin sisältöä ja rytmitystä.\nEläkkeelle siirtyminen on hyvinvoinnin näkökulmasta sekä mahdollisuus että riski. Lisääntynyt vapaa-aika ja työpaineiden poistuminen mahdollistavat omasta terveydestä huolehtimisen. Eläkkeelle siirtyminen on myös elämänmuutos, jossa taloudellinen tilanne ja sosiaaliset suhteet voivat muuttua, ja tämä voi olla riski negatiiviselle elämäntavan muutokselle.\nTerveyskäyttäytymiseltään riskissä olevien henkilöiden tunnistaminen työuran viimeisinä vuosina olisi tärkeää, jotta heitä voi valmistaa eläköitymisen tuomiin muutoksiin ja samalla tukea työkykyisyyttä viimeisinä vuosina.\nSyyt tietynlaiseen käyttäytymiseen voivat olla hyvin moninaiset ja niiden ymmärtämiseen tarvitsee asiakasymmärrystä, eli tietoa siitä, mitkä asiat vaikuttavat tietynlaiseen käyttäytymiseen. Kun tämä tieto on saatu, voidaan alkaa miettiä vaihtoehtoja nykyiselle käyttäytymiselle. Esimerkiksi tupakointi on ei-toivottua käyttäytymistä. Kuinka tähän käyttäytymiseen voidaan vaikuttaa niin, että tupakointi lopetetaan, eli käyttäytyminen muuttuu toivottuun käyttäytymiseen?\nAsiakasymmärryksestä saatujen tietojen avulla pyritään löytämään ei-toivotulle käyttäytymiselle, eli tässä tilanteessa tupakoinnille, vaihtoehtoinen käyttäytyminen, joka pystyy kilpailemaan tupakoinnin tuottaman tyydytyksen kanssa. Jos tupakoinnin edut työaikana ovat tauon pitäminen ja sosiaalinen tapahtuma työkavereiden kanssa, vaihtoehtoisena käyttäytymisenä voisi olla välipalan nauttiminen yhdessä työkavereiden kanssa. Tämä esimerkkinä. Mutta kuinka tähän päästään?\nMuutokseen motivoituneille tarjotaan mahdollisuus toteuttaa muutos toivottuun käyttäytymiseen. He, joilla on ei-toivottua käyttäytymistä, mutta joilla ei ole halukkuutta muutokseen, pyritään ensin motivoimaan muutokseen. Sen jälkeen haetaan vaihtoehtoja, mikä on se toivottu vaihtoehtoinen käyttäytymistapa, joka voittaa ei-toivotun käyttäytymistavan.\nKuva 1. Esimerkki Eläkkeelle siirtyminen (Rönkä, A. 2008.) Klikkaa kuva suuremmaksi.\nKun tunnistetaan henkilöiden yksilölliset terveyden edistämisen tarpeet ja erityisesti riskiryhmät, voidaan kaventaa terveyseroja ja mahdollistaa hyvä työssä jaksaminen eläköitymiseen asti. Työuran aikana koottuja sosiaalisia verkostoja ja aloitettuja harrastuksia on sitten helppo ylläpitää ja jatkaa eläkkeelle jäädessä. Nämä tuovat eläkepäiviin sisältöä ja rytmitystä. Erilaisten mindmap-tyyppisten miellekarttojen avulla voi hahmottaa eläköitymiseen liittyviä asioita (kuva 1).\nKäyttäytymisen muutoksesta on hyötyä\nVastuu omasta työhyvinvoinnista on sekä työntekijällä itsellään että työnantajalla. Onneksi tähän on havahduttu. Tiedostamalla käyttäytymisen merkitys, voidaan saadun tiedon myötä joko vahvistaa olemassa olevaa käyttäytymistä tai mahdollistaa tarvittava käyttäytymisen muutos.\nTyössä hyvin jaksaminen tuottaa hyötyä työntekijälle itselleen sekä myös koko työyhteisölle, kun kaikki pystyvät ottamaan vastuun omasta osuudestaan. Hyvinvoiva työntekijä ja työyhteisö ovat voimavara koko organisaatiolle.\nKirjoittaneet Marina Steffansson, Haija Kankkunen ja Marjo Heikkilä\nSteffansson toimii TKI-asiantuntijana Diakonia-ammattikorkeakoulussa, Kankkunen projektipäällikkönä ja Heikkilä projektityöntekijänä Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulussa.\neläköityminen terveyden edistäminen terveys


(Ohjattu sivulta Mestaruussarja-kausi 1960)\nMestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1960 voitti TPS:n Matti Sundelin 30 maalilla. Maalimäärä on Mestaruussarjan ja pääsarjahistorian yhden kauden ennätys. Sundelin teki kaudella 1960 myös yhden ottelun maaliennätyksen, kun hän iski 9. lokakuuta IF Drottia vastaan seitsemän maalia. Palloliitto valitsi vuoden 1960 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen Hakan hyökkääjä Juhani Peltosen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1960 oli yhteensä 262 946 henkeä eli keskimäärin 1 992 katsojaa ottelua kohti. Kokonaisyleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 12. kesäkuuta Turussa Kupittaan jalkapallostadionilla pelatussa ottelussa TPS–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 8 322 katsojaa. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ottelukohtainen yleisöennätys.\nMatti Sundelin TPS 30\nOlavi Hirvonen P-Pojat 17\nEero Nieminen Haka\nRolf Rosqvist HIFK 16\nTimo Iivarinen KIF 15\nOlli Forsgren HPS 14\n1 TPS 11 44 186 4 017\n2 RU-38 11 27 330 2 485\n3 HIFK 11 24 712 2 247\n4 VIFK 11 24 570 2 234\n5 HPS 11 23 654 2 150\n6 Haka 11 22 499 2 045\n7 TKT 11 19 375 1 761\n8 KuPS 11 17 472 1 588\n9 KIF 11 15 164 1 379\n10 IF Drott 11 14 876 1 352\n11 P-Pojat 11 14 509 1 319\n12 HJK 11 13 845 1 259\nYhteensä 132 262 192 1 986\nHuom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 262 946 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät.\n1. syyskuuta 1960 HIFK\nIFK Malmö Olympiastadion, Helsinki\n64' Raportti Olofsson\n60' Yleisömäärä: 1 555\n28. syyskuuta 1960 IFK Malmö\n28' Raportti Kivelä\n30' Yleisömäärä: 5 202\n↑ Peltonen palkittiin myös Urheilutoimittajain Liiton vuoden parhaana jalkapalloilijana.\n↑ Gustafsson, John: Jalkapallokirja 1961, s. 134. Vaasa: Suomen Palloliitto, 1961.\n↑ Uusi Suomi 19.10.1960\n↑ Gustafsson, John: Jalkapallokirja 1961, s. 7. Vaasa: Suomen Palloliitto, 1961.\n↑ Gustafsson, John: Jalkapallokirja 1960, s. 3. Vaasa: Suomen Palloliitto, 1960.\n↑ Gustafsson, John: Jalkapallokirja 1961, s. 82. Vaasa: Suomen Palloliitto, 1961.\n↑ Gustafsson, John: Jalkapallokirja 1961, s. 127–128. Vaasa: Suomen Palloliitto, 1961.\n↑ Gustafsson, John: Jalkapallokirja 1961, s. 102. Vaasa: Suomen Palloliitto, 1961.\n↑ Uusi Suomi, 19.10.1960\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Jalkapallon_Mestaruussarjan_kausi_1960&oldid=19215930”\nViimeksi muokattu 7. lokakuuta 2020 kello 12.22\nSivua on viimeksi muutettu 7. lokakuuta 2020 kello 12.22.


Raportti: Suomalaisten pörssiyhtiöiden toimitusjohtajien palkkioiden ero muuhun johtoryhmään kasvanut – Vastuullisuuden merkitys johdon palkitsemisessa nousussa - EY\nke, kesä 10, 2020 07.30 CET\nLehdistötiedote julkaisuvapaa 10.6.2020\nVuonna 2019 yrityksistä 86 prosentilla oli käytössä toimitusjohtajaa koskeva lyhyen aikavälin kannustinjärjestelmä ja 73 prosentilla pitkän aikavälin LTI-ohjelma. Molempien järjestelmien osuus on vähentynyt edellisvuoteen verrattuna. Vain 13 % suomalaisista pörssiyhtiöistä kertoo käyttävänsä yritysvastuuseen liittyviä ESG-mittareita osana tulospalkkiojärjestelmää.\nEY:n raportti Ylimmän johdon palkitseminen Suomessa 2015 - 2019 on julkaistu yhtiön verkkosivuilla. -\nHannu Tyyskä, Senior Manager, hannu.tyyska@fi.ey.com, p. 050 544 6623\nLotta Roitto, viestintäpäällikkö, lotta.roitto@fi.ey.com, p. 040 747 0871\nEY on globaali tilintarkastuksen, verotuksen, liikejuridiikan, ja yritysjärjestelyiden asiantuntija ja liikkeenjohdon konsultti. Näkemyksemme ja korkealaatuiset palvelumme vahvistavat luottamusta pääomamarkkinoiden ja talouden toimintaan kaikkialla maailmassa. Kasvatamme huippuosaajia, joiden yhteistyöllä lunastamme lupauksemme ja rakennamme parempaa työ- ja liike-elämää sekä toimivampaa maailmaa asiakkaillemme, omalle henkilöstöllemme ja yhteisöille, joissa toimimme.\nEY:n raportti: Ylimmän johdon palkitseminen Suomessa 2015-2019


jäsenseurat | Suomen Kameraseurojen Liitto ry\nJulkaistu 16.12.2018 , kirjoittanut Yki Hytönen\nSuomen Kameraseurojen Liitto julkisti syyskokousviikonloppunaan 17.11.2018 videokilpailun kaikille jäsenseuroilleen. Kilpailulla liitto haluaa innostaa jäsenseurojaan esittelyvideon tekemiseen seuran omasta toiminnasta. Osallistumalla kilpailuun saatte seurallenne videon, jota voitte käyttää kertoessanne seuran toiminnasta laajemmallekin yleisölle.\nKilpailutehtävänä on valmistaa enintään 5 minuutin mittainen video, joka esittelee oman seuran toimintaa monipuolisesti. Video kertoo valokuvauksen harrastamisen riemusta ja siitä, miksi kannattaa liittyä hyvään seuraan, ellei jopa parhaaseen! Muuten kerrontatavat, näkökulmat ja käytetty tekniikka ovat täysin vapaat. Vain mielikuvitus on rajana!\nKohdeyleisönä kannattaa ajatella ainakin seuran omaa toimintaympäristöä, sillä sieltä tulevat todennäköisesti myös seuranne uudet jäsenet ja yhteistyökumppanit.\nKilpailuun lähetetyt videot tuomaroi asiantuntijaraati. Kilpailun tulokset julkistetaan syyskokouksessa 2019 Kouvolassa, ja kaksi parasta videota tehneet seurat palkitaan. Voittajaseuralle myönnetään 1000 euron rahapalkinto ja toiseksi tulleelle 500 euroa.\nKilpailun säännöt löydät täältä: http://www.sksl.fi/wp-content/uploads/2018/12/Videokisan-säännöt.docx.\nLisäevästyksiä videon tekoon löydät täältä: http://www.sksl.fi/wp-content/uploads/2018/12/Miten-tehdään-hyvä-esittelyvideo.docx.\nJos herää kysymyksiä kilpailuun ja siihen osallistumiseen liittyen, käy Facebookissa liiton videokilpailun omalla sivulla. Liitto päivystää siellä, ja sieltä saat lisätietoa mieltäsi askarruttaneisiin kysymyksiin.\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Kilpailut\t| Avainsanat: jäsenseurat, tiedottaminen, videokilpailu\nLaajasalon Valokuvaajat 40 vuotta\nJulkaistu 12.11.2018 , kirjoittanut Yki Hytönen\nLaajasalon Valokuvaajat ry juhlistaa 40-vuotista taivaltaan Kameraseuran uudessa näyttelytilassa Galleria Westissä. Juhlanäyttelyssä on esillä yhdistyksen jäsenten vapaa-aiheisia valokuvia.\nNäyttelyn avajaisia vietetään 29.11.2018 klo 18.00, jolloin paikalla on myös näyttelyssä esillä olevien teosten tekijöitä.\nNäyttely on avoinna 30.11.–30.12.2018 joka päivä klo 8-21. Vapaa pääsy.\nTallberginkatu 1 B 2. krs\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Näyttelyitä jäsenistön keskuudessa\t| Avainsanat: jäsenseurat, juhlanäyttely\nMikä on parasta kameraseuran toiminnassa?\nJulkaistu 14.10.2018 , kirjoittanut Yki Hytönen\nSuomen Kameraseurojen Liitto kutsuu jäsenseuransa aivan uudenlaiseen kilpailuun.\nKisatehtävässä seuran jäsenet pääsevät lyömään luovat päänsä yhteen ja vaikka hulluttelemaankin, kokoamaan teknisen taitonsa ja haastamaan itsensä uuden ääreen.\nLuvassa on siis laatuaikaa hyvässä, ellei jopa parhaassa seurassa, josta kisan myötä pääsette kertomaan muulle maailmalle.\nKilpailu julkistetaan liiton syyskokousviikonloppuna Pieksämäellä Teemanäyttelyn avajaispäivänä 17.11.2018. Paikalla on myös ulkopuolinen asiantuntija antamassa vinkkejä ja eväitä kisatehtävän toteuttamiseen. Kannattaa siis tulla Pieksämäelle!\nJos tarvitset majoituksen ja haluat sovitun erikoishinnan, majoitusvaraukset on tehtävä 18.10.2018 mennessä.\nViikonlopun ohjelmasta, majoitusjärjestelyistä ja muusta löydät tietoa liiton kotisivulta: http://www.sksl.fi/?cat=28\nMikäli et pääse paikan päälle niin ei hätää: tiedot kilpailusta ja säännöt julkaistaan 18.11.2018 myös liiton sivuilla www.sksl.fi sekä facebookissa.\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Kilpailut, Valokuvausharrastus\t| Avainsanat: jäsenseurat, kilpailu, valokuvaus\nAnders Petersenin valokuvatyöpaja kesällä\nJulkaistu 8.6.2018 , kirjoittanut Yki Hytönen\nKameraseura ry järjestää 27.6 – 1.7. Helsingissä maailmankuulun valokuvaajan Anders Petersenin valokuvatyöpajan.\nMe lähdimme itsekkäästi siitä, että tarjoamme ensiksi omille jäsenillemme alennusta työpajan hinnasta. Nyt kun Kameraseuralaiset ovat ilmoittautuneet, laajennamme alennuksen saajien piiriä Kameraseurojen Liiton jäsenille. Työpajassa on vielä joitakin paikkoja jäljellä. Täytämme työpajan ilmoittautumisjärjestyksessä. Siis hinta SKsL.n jäsenille on 1 190 €.\nTarkemmat tiedot ja ilmoittautumisohjeet:\nAnders Petersenin valokuvatyöpaja 27.6. – 1.7.2018\nHae mukaan Anders Petersenin valokuvatyöpajaan, valitse alta ”Lisätiedot” nähdäksesi tarkemmat tiedot. Kurssin täysi hinta on 1320 € ja kurssi on tarkoitettu edistyneille harrastajille tai ammattilaisille.\nPuheenjohtaja. Kameraseura ry.\nKategoriat: Jäsenseuroissa tapahtuu, Koulutus\t| Avainsanat: jäsenseurat, kurssi\nLiiton jäsenseurojen suurponnistus juhlallisesti julkistettu\nJulkaistu 2.12.2017 , kirjoittanut Yki Hytönen\nSuomen Kameraseurojen Liiton jäsenseurojen yhteinen suurprojekti, koko maamme sankarivainajahautausmaiden valokuvaaminen on saatettu julkisuuteen. Juhlallinen julkistustilaisuus järjestettiin 22.11.2017 Helsingissä Kansallisarkistossa.\nKaatuneiden Muistosäätiö teki kaksi vuotta sitten aloitteen kuvaushankkeesta SKsL:lle. Liitto piti ajatusta yhteistyöstä heti hyvänä, ja kuten kokemus sitten osoitti, myös jäsenistö arvosti Muistosäätiön tekemää aloitetta. Liitto toimi hankkeessa koordinoijana, mutta ilman jäsenseurojensa panosta kuvaushankkeen toteuttaminen ei olisi ollut mahdollista. Voimme siis olla ylpeitä yhteisestä onnistumisesta!\nValokuvausprojektissa oli mukana 83 liiton jäsenseuraa, jotka kuvasivat 615 sankarivainajahautausmaata. Liitto luovutti lähes 2500 valokuvaa tiedostoina Aalto-yliopistolle. Valokuvat on nyt siirretty internetiin Sotasampo-palveluun (https://www.sotasampo.fi/fi/ ). Sotasampo on kaksi vuotta sitten avattu avoimen datan internet-palvelu, joka sisältää tiedot 95 000 talvi- ja jatkosodassa kaatuneesta sotilaasta. Järjestelmä on toteutettu muun muassa Kansallisarkiston, puolustusvoimien ja Helsingin yliopiston Digitaalisten ihmistieteiden keskuksen HELDIGin yhteistyönä. Aalto-yliopisto on luonut Sotasampo-järjestelmään päivityksen, joka liittää SKsL:n jäsenseurojen tuottaman materiaalin palvelun tarjoaman muun tiedon yhteyteen.\nKansallisarkiston tilaisuudessa olivat läsnä kaikki Sotasampo-palvelun ja sankarivainajahautausmaa-kuvausprojektin yhteistyöosapuolet. SKsL:n puolesta piti puheenvuoron toiminnanjohtaja Kari Tolonen. Hän kiitti Kaatuneiden Muistosäätiötä yhteistyöaloitteesta. Liitolla oli hyvät edellytykset ryhtyä hankkeeseen, koska sen jäsenistö, 100 jäsenseuraa ja 6000 henkilöjäsentä niissä, kattaa hyvin koko valtakunnan. Tolonen mainitsi lyhyesti myös käytännön haasteista, joita projekti edetessään toi eteen. Työstä kuitenkin selvittiin kaikella kunnialla.\nSankarivainajahautausmaiden kuvaushanke osoitti, että liitto jäsenseuroineen kykenee suoriutumaan koko maan kattavasta kuvausprojektista. Olemme valmiit siihen tulevaisuudessakin. Onnittelut vielä kerran meille kaikille kuvausprojektin menestyksellisestä läpiviennistä!\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Sankarivainajahautausmaa-projekti\t| Avainsanat: jäsenseurat, sankarivainajahautausmaaprojekti, valokuvaus, valtakunnallisuus\nÄänekosken Kameraseuran 60-vuotisjuhlanäyttely\nJulkaistu 5.5.2017 , kirjoittanut Yki Hytönen\nÄänekosken Kameraseura järjestää juhlavuotensa kunniaksi valokuvanäyttelyn Äänekosken kirjastossa Wessmanninkatu 2. Sydämellisesti tervetuloa!\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Näyttelyt\t| Avainsanat: Äänekoski, jäsenseurat, juhlanäyttely\nKameraseurassa vieraana Rauli Virtanen\nJulkaistu 3.10.2016 , kirjoittanut Yki Hytönen\nHelsingin Kameraseura ry:n Fiilisfotareitten vieraaksi saapuu tiistaina 4.10. klo 18 ulkomaankirjeenvaihtaja Rauli Virtanen.\nRauli Virtanen on freelancetoimittaja- ja kuvaaja, tietokirjailija sekä ohjaaja, joka tunnetaan erityisesti maailman kriisialueilla tekemistään reportaaseista. Hänellä on juttuja ja kokemuksia viideltä vuosikymmeneltä maailman jokaisesta kolkasta sissien leiritulilta suurkaupunkien sokkeloihin. Rauli Virtanen on käynyt maailman kaikissa 194 itsenäisessä valtiossa. Hänen artikkelinsa, kuvansa ja dokumenttinsa ovat olleet esillä sekä suomalaisissa että kansainvälisissä tiedotusvälineissä.\nVirtanen on saanut uransa aikana mm. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon, Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon, Urho Kekkosen 70-vuotisjuhlasäätiön tunnustuspalkinnon, SPR:n ”Inhimillinen kädenojennus” -tunnustuksen ja Puolustusvoimain sotilasansiomitalin.\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu\t| Avainsanat: jäsenseurat\nLiiton kevään valtakirja-kisan voittivat vihtiläiset\nJulkaistu 24.8.2016 , kirjoittanut Yki Hytönen\nSuomen Kameraseurojen liitto järjesti loppukeväästä kampanjan, jolla kerättiin jäsenseuroilta valtakirjoja Kopiostolle. Eniten valtakirjoja lähettäneen jäsenseuransa liitto palkitsi paikalla SKsL:n perinteiselle kesäkurssille, joka järjestettiin heinäkuun alussa Sääksmäellä. Kisaa ratkaisaessa otettiin huomioon valtakirjojen määrä suhteessa jäsenseuran jäsenmäärään.\nKisan vei Vihdin Kameraseura ry, joka sai hienostikokoon 37 valtakirjaa. Valtakirjasta ja vähän laajemminkin Finnfoton ja Kopioston merkityksestä valokuvaharrastajalle juteltiin Vihdin kameraseurassa kahdessa kevään kokouksessa, joten asiat tulivat kaikille tutuiksi. Kun kisan tulos oli selvinnyt, vihtiläiset arpoivat vielä kurssipaikan saajan keskuudestaan. Arpa suosi Matti Keinosta. Onnittelut vielä näin jälkikäteen sekä Matille että Vihdin Kameraseuralle!\nMatti on pitkän linjan valokuvaharrastaja, joka aloitti kuvaamisen jo 1960-luvulla. Valokuvauskursseilla hän on käynyt aikaisemminkin. Kursseista hän mainitsee liiton koulutusvastaava Pekka Salmisen vetämän Lightroom-kurssin Hyvinkään Kameraseurassa ja Helsingin Kameraseurassa Timo Ripatin vetämän kurssin valomaalauksesta, mustavalkomuunnoksista ja Photoshopista. Matti on itsekin luennoinut omassa seurassaan tekniikkaan liittyvistä asioista. ”Silti tältäkin [liiton] kurssilta tarttui mukaan paljon uusia ajatuksia valokuvaamisesta,” hän kertoo. Valokuvaajana Mattia kiinnostavat eniten erilaiset luonnosta löytyvät lähikuvausaiheet ja maisemat. Kalustosta intensiivisimmässä käytössä ovat tällä hetkellä Sony 7RII ja Sony 6300, mutta laukusta löytyvät myös Mamiyan filmikamera ja Graflexin 4×5” laakafilmikamera.\nValokuvaajan edunvalvontaa Matti pitää tärkeänä, joten valtakirjan antaminen Kopiostolle olikin hänelle ”itsestäänselvyys”. Kopiosto valvoo luovilla aloilla toimivien ihmisten etuja, joihin myös valokuvauksen harrastajat lukeutuvat.\nMiten Kopiosto sitten toimii? Se muun muassa myöntää tekijänoikeuspalkkioita ja apurahoja. Valtakirjan antaminen oikeuttaa tekijänoikeuspalkkioihin silloin kun omaa valokuvaa on käytetty jossain yhteydessä. Lisäksi Kopioston keräämistä tekijänoikeuskorvauksista maksetaan apurahoja luovien alojen järjestöille, muun muassa SKsL:n jäsenseuroille. Apurahojen myöntäminen liiton jäsenseuroille on kuitenkin yhteydessä siihen, kuinka paljon seurojen jäsenet ovat valtakirjoja Kopiostolle myöntäneet. Siksi onkin tärkeää, että mahdollisimman moni antaa valtakirjansa tekijänoikeuspalkkioita varten.\nLiiton kevään valtakirja-kampanja päättyi, mutta valtakirjojen keruu jatkuu. Valtakirjan myöntämisestä ei ole haittaa, ainoastaan pieni vaiva valtakirjan täyttämisestä. Valtakirjan antaminen on helppoa. Täytettävän lomakkeen voi printata itselleen Kopioston verkkosivuilta osoitteesta:\nTiedustele seurasi toimihenkilöiltä, kuka teillä vastaa valtakirjojen lähettämisestä eteenpäin. Jos valtakirja-asioista tulee seurassa kysyttävää, kääntykää SKsL:n toiminnanjohtajan tai Kopioston puoleen. Autamme liitossa ilomielin. Hyötyjiä ovat sekä sinä, seurasi että koko SKsL:oon kuuluva suomalaisten valokuvauksen harrastajien joukko!\nTiedustele myös seurasi liiton yhteyshenkilöltä (esim. puheenjohtaja) jäsenkirjettä, jossa kerrotaan valtakirja-asiasta tarkemmin. Jos jäsenkirje ei ole tullut perille, varmistakaa seurassanne, että yhteystietonne liittoon ovat ajan tasalla ja kertokaa liiton tiedotusvastaavalle, että jäsenkirje on jäänyt tulematta. Lähetämme jäsenkirjeen uudelleen päivitettyyn sähköpostiosoitteeseen. Kiitos ja valokuvauksellista syksyä!\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Kotimainen edunvalvonta\t| Avainsanat: jäsenseurat, Kopiosto\nValokuvaustarvikkeiden kirpputori ensi lauantaina\nJulkaistu 11.5.2015 , kirjoittanut Yki Hytönen\nKameraseura ry ja Kamera-lehti järjestävät valokuvaustarvikkeiden kirpputorin la 16.5.2015 klo 10-15 Kamera-galleriassa, Lastenkodinkuja 1, Helsinki.\nMuutama myyntipaikka vielä vapaana. Myyntipöydän varaaminen ei edellytä Kameraseuran jäsenyyttä.\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Kamera-lehti\t| Avainsanat: jäsenseurat, Kamera-lehti, valokuvaustarvikkeet\nJulkaistu 24.4.2015 , kirjoittanut Yki Hytönen\nSKsL:n jäsenseurojen henkilöjäsenet voivat tilata valokuvauksen kotimaisen erikoislehden tarjoushintaan. Tilaus on kestotilaus ja sisältää myös lukuoikeuden Kamera-lehden sähköiseen verkkopalveluun www.kamera-lehti.fi.\nMITEN TILAAN KAMERA-LEHDEN JÄSENETUHINTAAN?\nLiiton jäsenseuroille on toimitettu syksyllä tilauslomakkeet, tilaukset tulisi tehdä keskitetysti oman seuran kautta.\nYksittäiset tilaukset voi tehdä ympäri vuoden suoraan Kamera-lehden nettipalvelussa. Mainitse tilauksen yhteydessä oma jäsenseurasi:\nwww.kamera-lehti.fi/sksl-tarjous/ (sivulla nähtävissä tämän vuoden tilaushinta).\nYhteistilaukset voi lähettää postitse:\ntilaajapalvelu (a) kamera-lehti.fi\nKamera-lehdessä tiedotetaan säännöllisesti SKsL:n toiminnasta. Kamera-lehti myös julkaisee mielellään juttuja kameraseuroista ympäri Suomen, joten mikäli teillä on kerrottavana hyvä tarina kuvien kera, olkaa yhteydessä vastaava toimittaja Minna Jerrmaniin, minna.jerrman (at) kamera-lehti.fi.\nKategoriat: Järjestö, Kamera-lehti\t| Avainsanat: jäsenseurat, Kamera-lehti\nOmalle seuralle lisää näkyvyyttä Kamera-lehdessä\nMitä teidän kameraseurallenne kuuluu?\nKamera-lehti julkaisee mielellään yhdistyksenne toimintaa esittelevän jutun, jonka te itse kirjoitatte. Ottakaa yhteyttä!\nAlla vinkit jutun kirjoittamiseen:\nSeuran toimintaa esittelevä juttu Kamera-lehdessä\n3) Seuran perustiedot\nJutulle on varattu kuvien kanssa sivu tilaa lehdessä, mutta se voi olla tarvittaessa myös\nlyhyempi. Poikkeustapauksissa, joista sovitaan etukäteen erikseen, on mahdollista julkaista\nmyös laajempi juttu.\n– Jutun ideoita: onnistunut seuran järjestämä tapahtuma, tempaus tai näyttely, kasvanut\njäsenmäärä, uudet toimintamuodot. Eli aihe, josta muut seurat voivat saada ideoita omaan\n– Juttua elävöittää, jos siihen saa henkilökohtaisia kommentteja henkilöiltä.\nEsim. ”Pidin erityisesti näyttelyn ripustuksesta”, kertoi Leena Laine avajaisissa.\n– Tekstin pituus: 2200–2700 merkkiä välilyönteineen.\nMerkkimäärä löytyy Wordista kohdasta Työkalut > Sanamäärä > Merkkejä (myös välilyönnit).\n– Jutun yhteyteen kirjoittajan nimi.\n– Juttu editoidaan toimituksessa, kuten kaikki muutkin tekstit.\n– Kuvia tulee lopulliseen juttuun 1–2. Niitä olisi hyvä olla valittavana 3–5 kappaletta, pystyä ja\n– Kuvat painokokoisina (esim. 3000 x 2000 pikseliä), rgb-väritilassa, jpeg-tiedostoina\n– Kuvan tiedot: kuvaajan nimi ja kuvateksti.\nJutun yhteyteen tulee infolaatikko seurasta.\n– Seuran nimi\n– Nettiosoite (tai yhteyshenkilön tiedot)\n– Jutun julkaisusta sovitaan etukäteen Kamera-lehden päätoimittaja Asko Vivolinin kanssa,\nasko.vivolin@kamera-lehti.fi, puh. 09-6811 4912.\n– Kameraseurojen juttuja tulee pääsääntöisesti yksi per lehti, ja julkaisujärjestys määräytyy\n– Jutun viimeinen toimituspäivä on kaksi kuukautta ennen lehden ilmestymispäivää.\nTarkemmat tiedot saa osoitteesta www.kamera-lehti.fi/juttujen-aikataulu. Aineisto\ntoimitetaan Asko Vivolinille, asko.vivolin@kamera-lehti.fi.\nGsm 0400 846 564\nPuh (09) 6811 490\nFax (09) 694 0166\nLehtitilaukset ja valokuvauskurssit\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Kamera-lehti\t| Avainsanat: jäsenseurat, Kamera-lehti\nLAAJAKULMA – LAAJASALON VALOKUVAAJIEN VUOSINÄYTTELY 2014\nJulkaistu 20.9.2014 , kirjoittanut Yki Hytönen\nLaajasalon Valokuvaajat pitää vapaa-aiheisten valokuvien vuosinäyttelyn LAAJAKULMA Helsingin kulttuurikeskus Stoan parvigalleriassa 23.9.–12.10.2014.\nNäyttelyyn osallistuu 12 kuvaajaa.\nHELSINGIN KULTTUURIKESKUS STOA\nAvoinna ma-to klo 9-20, pe klo 9-18, la-su klo 10-16\nKutsu näyttelyn avajaisiin.\nLaajasalon Valokuvaajat toivottavat sydämellisesti tervetuloa!\nKategoriat: Järjestö, Jäsenseuroissa tapahtuu, Muut kotimaiset näyttelyt\t| Avainsanat: jäsenseurat, näyttelyt


Presidentti Erdogan kritisoi vahvasti Itävallan päätöstä sulkea moskeijoita ja erottaa turkkilaisia imaameja - Uusi MV-LehtiUusi MV-Lehti\nPresidentti Erdogan kritisoi vahvasti Itävallan päätöstä sulkea moskeijoita ja erottaa turkkilaisia imaameja\nJulkaistu 10.06.2018 17:15, 5082 lukukertaa\nHän lupasi vastata toimenpiteisiin.\n”Pelkään pahoin, että nämä Itävallan pääministerin toimenpiteet johtavat maailmaa kohti ristin ja puolikuun välistä sotaa”, Erdogan sanoi puheessaan Istanbulissa.\nPuolikuu on symboli, joka liitetään islamiin.\nHän kommentoi asiaa seuraavana päivänä, kun Itävallan hallitus julisti karkoittavansa jopa 60 turkkilaista imaamia ja heidän perheensä sekä sulkisi 7 moskeijaa osana tehoiskua ”poliittista islamia” vastaan, herättäen raivoa Ankarassa.\nVapauspuolueen (FPOe) sisäministeri Herbert Kickl sanoi, että päätös koskee imaameja, joilla on yhteyksiä Turkin islamilaisen kulttuurin (ATIB) järjestöön, joka on Turkin uskonnollisten asioiden viraston sivujärjestö. Kickl lisäsi, että hallitus epäilee heitä siitä, että he ovat rikkoneet lakia joka kieltää ulkomaalaisen uskonnollisen järjestön rahoittamisen.\nTurkin presidentin edustaja oli perjantaina kuvaillut Itävallan päätöksen ”heijastelevan anti-islamistista, rasistista ja syrjivää populistista liikettä tässä maassa”.\nKuitenkin muut Euroopan äärioikeistojohtajat toivottivat päätöksen tervetulleeksi. Jopa Itävallan oppositiopuolueet olivat laajasti puoltamassa perjantain päätöstä, keskusta-vasemmiston kutsuessa sitä ”ensimmäiseksi järkeväksi asiaksi, mitä nykyinen hallitus on tehnyt”.\nMutta vihreiden puolue muistutti, että se voi toimia propagandavoittona Turkin hallitukselle. Erdogan sanoi lauantaina:\n”He sanovat, että aikovat potkia meidän uskonnolliset miehemme pois Itävallasta. Luulettekko tosiaan että emme aio reagoida jos aiotte tehdä jotain tuollaista?”. ”\n”Se tarkoittaa sitä, että meidän on tehtävä jotain”, hän lisäsi ilman täsmennystä.\nNoin 360 000 turkkilaistaustaista ihmistä elää Itävallassa, mukaan lukien 117 000 Turkin kansalaista.\nAnkaran ja Wienin suhteet ovat kiristyneet Erdoganin vallankaappausyrityksen jälkeen vuonna 2016, josta seurasi suuri pidätysten aalto.\nErdoganin puhe toimi lämmittelynä ennen 24. elokuuta pidettäviä presidentinvaaleja ja parlamenttivaaleja, jolloin hän saa vastaansa kovan vastuksen.\nItävalta karkoittaa 60 imaamia ja sulkee 7 moskeijaa


Vinkatkaa mulle joku vegaani ripellusmönjä-salaatti-resepti | Keskustelu | Kaksplus\nEli nyt saa tätä onnetonta, korpikuusen alla kasvanutta junttia sivistää kulinarismin saralla.\nMitä pikku ripellus-salaattia sinä, juuri sinä voimaantunut vegaani aina syöt, mikä ei näytä salaatilta? Niinku pientä, pehmeetä soraa söis. Kvinoa?\nAnnakin olla sen sitten hyvänmakunen resepti, koska testaan sitä huomenna!\nEli joku kvinoa-couscous-tahini-hummus-mömmös -ripellus.\nJa mitään teollista mifutofu-purukumia en sit tuo lähellekään suutani.\nSiis mitä sä nyt haluat? Salaattireseptin vai jonkun tahnan?\nSori kun mulla vegaanien mätöt ja termit menee sekaisin. Eli kyse ei ole tahnasta.\nMutta semmonen 1-2 mm läpimitaltaan pehmee pikkusora (voiko soraa sanoa salaatiksi, ilmeisesti?), johon on lisätty sit jotain muutaki mössöä - ehkä papuja, ehkä chiliä...äh, emmä tiedä mitä?\nPerusraaka-aine taitaa olla kvinoa tai couscous?\nMitä jos ihan vaan googlettaisit? Hakusanoiksi couscous salaatti/kvinoa salaatti. Taatusti löydät itsellesi sopivat reseptipohjat.\nKelpaisko siis versio, mitä mä olen tenyt usein couscousiin? Eli jäähtyneen joukkoon käännellään öljystä, sitruunamehusta, suolasta, sokerista, mustapippurista ja mieluisasta yrtistä sekoiteltu kastike. Sit sekaan just ja just kypsää, pilkottua parsaa, tuoretta paprikaa, koko puntillinen silputtua sipulinvartta, periaatteessa mitä vaan rehuja mistä tykkää. Oliivitkin sopivat sekaan jos pitää niistä. Ja minitomaatinpuolikkaat.\nTähän asti vege meillä. Mut syödään kypsän, savustetun tai uunissa käyneen, sitruunatilkalla maustetun kalan kera.\nJuu mutta kun en tiedä ihmisten kokemuksista, että mikä on maistunu hyvältä. Reseptejähän on miljoonia.\nNo eihän se oo yhtään sama! Ku sieltä voi löytyä ties millainen virhe-resepti. Viimeksi ku tein "munkkeja" prikulleen reseptin mukaan ni niistä tuli aivan mauttomia, likilaskuisia ja keskeltä raakoja.\nRoosan reseptihakuun voi aina luottaa\nLisäätkö sä sen sipulin kuullottamatta?\nEli periaatteessa kuin tämä. https://yhteishyva.fi/reseptit/yrtti-parsacouscous/recipe-484\nMut lisäämausteita, ehdottomasti myös öljyä ja sit hiukan ekstroja.\nMun vappumunkit onnistukin, häh häh\nJep! Ainoastaan parsa kypsennettynä.\nMun vappumunkit onnistu, häh häh\nSä et tunkenutkaan niitä AirFryeriin kuten minä, hyväuskoinen. tungin.\nOj, oj, aika lähellä ollaan. Täytyypä kokeilla.\nMut sit jotkut ripellussalaatit on vähän oranssin ja punasen värisiä. Mitähän niihin on lisätty?\nSe, mikä maistuu yhdelle, ei ehkä maistu toiselle/sinulle. Luulisi ohjeita lukiessa hiukan jo etukäteen myös tiedostavan, että onko raaka-aineet ylipäätään sellaiset, että itselleen maistuisi. Ja joskus kannattaa tehdä jopa sitä empiiristä tutkimusta ihan itse. Se, jos mikä, opettaa.\nKurkumaa? Paprikajauhetta? Punaista pestoa?\nVois muuten toimia, kun kiehauttaisi öljyssä paprikaa ja hieman valkosipuliakin ja sit vasta heittäisi sitruunamehun ja suolat, pippurit ja sokerit sekaan ja se couscousien joukkoon.\nJuu, mä luulen että se voi olla punanen pesto.\nAlkoikin tehdä mieli pesto-pitsaa\nNo turkkilaiseen laitetaa tomaatipyrettä. Bulgur, tomaattipyre, tomaattikuutiot, persiljasilppu, oliiviöljy, raaka sipulikuutio, oliivit, suolaa, pippuria ja sumakkia ( tärkeeeeee!)\nEi mitään tuonti couscous, voi olla vaikka mitä myrkkyjä mukana.\nVaan ihan kotimaista luomua, kvinoaa siis on saatavissa, voittaa maussa couscous.\nNutriU:n ohjella tuli joten kuten syötäviä rahkamunkkipalleroita.\nRahkaa ja maitoa munkin munkkireseptissä oli. Ja sitruunaa. Mut niistä tuli ihan kuivia fryerissä. Ei jatkoon.\n(lopputaikinasta pyörittelin tripla-sokerivoitäytteisiä korvapuusteja)\nMä tein tänään Roosa sitä sun kuskussia. Tai kvinoalla tein sitä, parsaa en laittanu.\nHyvää on. Mut oli pakko lisätä muksujen takia semmosta takuuvarmaa lasten suosikkia eli paistaa kylkeen hunajamarinoitua kanaa. Uskalsivat sit maistaa tuota ripellustakin.\nMä teen usein bulgurista tai kvinoasta salaatteja ja heitän mukaan, mitä sattuu olemaan tai ostan erikseen, eli tomaattia, kurkkua, kikherneitä, paprikaa.. oliiveja, aurinkokuivattua tomaattia, fetaa kenties, mitä milloinkin, ja hyvää oliiviöljyä, sitruunanmehua ja paljon yrttejä. Tuoreet aina parhaita, mutta kuivatutkin käyvät kyllä.\nJa maistelemalla se selviää, kun ruokaa laittaa. Meillä koko perhe rakastaa näitä.\nAurinkokuivattua tomaattia ja fetaa, nam...


Kontulantie 19 A 1 – To be rented 2H+KT - Lumo.fi\nKontulantie 19 A 1\nVuokrataan tyylikäs kaksio Kontulasta!\nTämä Lumo-vuokrakoti sijaitsee kävelymatkan päässä Kontulan ostoskeskuksesta ja Kontulan sekä Mellunmäen metroasemasta. Vuonna 2016 valmistuneessa talossa sijaitsevassa, valoisassa kaksiossa on upea lasitettu parvekke maantasossa. Avara pohjaratkaisu keittiö-oluhuoneessa on upea kokonaisuus.\nKodissa on harmaan sävyinen laminaatti lattiassa ja maalatut seinät. Keittiössä on valkoiset kaapinovet metallivetimillä, työtasot ovat harmaat ja välitilan laatat valkoiset. Keraaminen liesi ja astianpesukone kuuluvat varustukseen.\nKylpyhuoneessa on ruskea laatta lattiassa ja valkoiset seinissä sekä pesukone mahdollisuus.\nHuomioithan, että kuvat ovat mallikuvia ja otettu talon toisesta asunnosta, jossa on vastaava pohjaratkaisu peilikuvana.\nKontulantie 19 B 42Kontula, Helsinki\nJosafatinkatu 15 as. 31Alppiharju, Helsinki\nKeinulaudantie 2c A 72Kontula, Helsinki\n0. floor (/4)


Elokuva: Maa on syntinen laulu (1973) – Korteneva\nriinakorteneva\tMuu kulttuuri ja yhteiskunta\t 17.3.2020 3 Minutes\nKotimaisisten kirjastojen sähköisissä elokuvien lainauspalveluissa on tarjolla paljon vanhempia suomalaisia elokuvia, jotka ovat olleet itselle 1990-luvulla syntyneenä lähinnä nimenä tuttuja. Niihin ei kuitenkaan liity mitään omia kokemuksia, kuten varmaan monelle vanhempien elokuvien kanssa kasvaneelle.\nElokuvan julisteen muotoilu muistuttaa ajastaan.¹\nMielenkiintoani näiden sähköisten lainauspalveluiden valikoimissa kutitteli Rauni Mollbergin ohjaama Maa on syntinen laulu. Elokuva on valmistunut vuonna 1973 ja ainoa etäinen muistoni siitä on lapsuudessani kuultu epämääräinen viittaus siihen, ettei se ole ainakaan lasten elokuva. Kuten ei toki moni muukaan suomalainen kulttimaineeseen noussut klassikko.\nMiltä paljon aikanaan keskustelua herättänyt ja edelleen suomalaisen elokuvan piirissä klassikkomainetta nauttiva elokuva kuitenkin näyttää 2020-luvun suomalaisen silmin?\nMaa on syntinen laulu sijoittuu 1940-luvun Pohjois-Suomeen. Elokuvan päähenkilö on nuori Martta, joka rakastuu palavasti lappilaiseen Oulaan. 1940-luvun seksuaalimoraali ja Oulan huono maine naistenmiehenä estävät kuitenkin Martan isää hyväksymästä suhdetta. Vaikeuksia Martalle aiheuttaa myös kylässä asuva Kurki-Pertti, jonka äidin mielestä Martasta tulisi vielä hänen pojalleen hyvä vaimo. Pertti tuntuisi tyytyvän vähempäänkin kuin kristilliseen avioliittoon, mutta Martta puolestaan ei miehestä välittäisi.\nMartta (oik.) ja Oula ihmettelemässä toisiansa.²\nMaa on syntinen laulu -elokuva perustuu Timo K. Mukan samannimiseen romaaniin. Romaani on kirjoitettu niin kutsuttuun balladimaiseen tyyliin, jonka lyyrisemmän puolen puuttumisesta brutaalimpien osuuksien kustannuksella Mollbergin elokuvasovitusta on usein kritisoitu. Kuitenkin hahmojen repliikit ovat hyvin pitkälti suoraan teoksesta.\nToinen yleinen kritiikin kohde on elokuvassa nähtyjen kohtausten aitous. Etenkin eläinten kohtelu herättää kysymyksiä. Kohtaukset ovat pääasiassa hyvin autenttisia: mitä filmillä näkyy, on hyvin pitkälti oikeasti näytelty ja esitetty kameran edessä. Niin kutsutun trikkikuvauksen ystävä Mollberg ei selvästi ole. Usein erikoismainintana Mollbergin autenttisuuden tavoittelusta Maa on syntinen laulu -elokuvasta nostetaan esiin hyvin varhain filmissä esitettävä kohtaus, jossa väärässä asennossa syntyvä vasikka paloitellaan oikeasti elävältä, kerronnan mukaan emän säästämiseksi.\nOhjaaja Rauni Mollberg on kasannut poikkeuksellisten rujojen aikalaisten ja amatöörinäyttelijöiden liigan, joka saa elokuvaan outoa naturalistista kuvauksellisuutta. Käsikirjoitusta Mollbergin ja Pirjo Honkasalon kanssa hionut Panu Rajala toteaakin blogissaan vuonna 2014 mm. seuraavanlaisesti:\nMollen voima oli noiden alkuperäisten kansanhahmojen keräilyssä: mitä ruokottomampi naama, sen parempi. Groteskissa liioittelussaan hän oli Fellinin sukua, mutta taiteellisessa katsannossa jää kauaksi taakse. Niin kuin se saarnaajakin Poudan seuroissa: suoraan elävästä elämästä siirretty tyyppi, juuri tuolla samalla nuotilla saarnasi välitauoillakin. Puhumatta Isä-Juhanista, Jauhojärven isännästä: olipa väkevä kasvo. Molle juotti häntä humalaan ja veti kerran turpaankin saadakseen aitoja reaktioita.³\nEhkä juuri naturalistisuutensa ja raakuutensa tähden Maa on syntinen laulu tuntuu hyvin autenttiselta kuvaukselta 1940-luvun maaseudun elämästä. Ajan kuvatut elinolosuhteet ovat hyvin erilaiset, suorastaan hätkähdyttäneellä tavalla. Sairaus ja puute ovat läsnä, jos eivät jokaisessa pirtissä, niin ainakin niiden uhka välähtelee silmäkulmassa. Saarnamiehen kuunteleminen ajaa muutoin viinaan menevät ja aviottomia suhteita harrastavat kyläläisetkin suoranaiseen uskonnolliseen hekumatilaan. Kuitenkin jokaisen vankkumaton usko Vapahtajaan unohtuu siveellisyydessä ja toiminnan tasolla sillä hetkellä, kun saarnamies itsekin poistuu tuvasta toiseen huoneeseen ”rukoillakseen” kahdestaan yhden seurakuntalaisensa kanssa.\nTämä kaksijakoinen ja varmasti monelle nykykatsojalle vieras suhtautuminen kirkkoon ja uskoon onkin yksi merkittävä tekijä, miksi Maa on syntinen laulu hätkähdyttää nykyään. Samaan aikaan hahmojen arkipuheessa ihminen menee kuoltuaan Herran huomaan ja pian juodaankin viinaa hautajaisten jälkeen reessä ja lauletaan humalassa omana aikanaan riettaita lauluja.\nElokuva on luonteeltaan sen verran väkivaltainen ja luonnonmukainen, ettei sitä ainakaan nuoremmille katsojille voi suositella. Kohtausten välittämä aitouden tunne on kenties ainutlaatuista, mutta tekee myös vaikeaa seurattavaa elokuvassa esitetystä seksuaalisesta väkivallasta ja eläinten kohtelusta. Pelkästä fyysisestä väkivallasta puhumattakaan. Voineekin ehkä todeta, että ei ole häpeä jättää elokuvaa kesken klassikkomaineestaan huolimatta, jos sen katsominen tekee pahaa.\n1 h 48 min , katsottavissa: Viddla, Kirjastokino\nKäsikirjoittajat: Pirjo Honkasalo, Rauni Mollberg, Panu Rajala, Timo K. Mukka (romaani)\n1. Kuva: IMDB: ”The Earth Is a Sinful Song” (katsottu 16.3.)\n2. Kuva: Telsu.fi: ”Maa on syntinen laulu” (katsottu 17.3.)\n3. Panu Rajala: ”Syntinen laulu revisited” (katsottu 17.3.)\nYle: ”Maa on syntinen laulu – uudemman kotimaisen elokuvan klassikko” (katsottu 17.3.)\nPrevious Post Eduard Uspenski – Takuumiehet\nNext Post Donna Tartt – Jumalat juhlivat öisin\n2 vastausta artikkeliin “Elokuva: Maa on syntinen laulu (1973)”\nPäivitysilmoitus: Elokuva: Milka (1980) – Amatöörihumanisti


Kahdella kolmesta teinistä on puhelin päällä 24/7\n31.08.2016 klo 10:41\nDNA:n koululaistutkimuksesta käy ilmi, että valtaosa teineistä pitää puhelinta päällä ympäri vuorokauden päivästä toiseen.\nSuurin osa teineistä pitää puhelinta päällä vuorokaudenajasta riippumatta. EPA/AOP\nYhteensä 62 prosenttia 13–16-vuotiaista teineistä pitää puhelinta auki jatkuvasti, myös esimerkiksi oppituntien aikana ja yöllä. Tulokset käyvät ilmi DNA:n tekemästä koululaistutkimuksesta, jossa haastateltiin DNA:n asiakkaita heidän lastensa puhelimenkäytöstä.\nTutkimuksen mukaan teinien ykkössovellus on WhatsApp, jota käyttää 94 prosenttia 13–16-vuotiaista. Seuraavana tulee Youtube, jota käyttää 85 prosenttia teineistä sekä Instagram, jota käyttää 52 prosenttia teineistä. Niiden perässä tulevat Snapchat (47 prosenttia), Spotify (46 prosenttia) ja Facebook (39 prosenttia).\nTutkimuksen mukaan lasten yksi tärkein syy puhelimen omistamiseen on yhteydenpito perheeseen. Yli 10-vuotiaiden kohdalla tosin yhtä tärkeäksi syyksi nousee myös mahdollisuus pitää yhteyttä kavereihin. Yli 13-vuotiaille yhteydenpito kavereihin nousee jo korkeammalla kuin yhteydenpito perheeseen. Esimerkiksi 12–13-vuotiasta 94 prosenttia käyttää puhelinta yhteydenpitoon perheen kanssa ja 96 prosenttia yhteydenpitoon kavereiden kanssa.\nYli 13-vuotiaiden kohdalla myös netissä surffailu ja pikaviestien lähettäminen esimerkiksi WhatsAppissa ja Snapchatissa nousee perheen kanssa yhteydenpidon ohi.\nTutkimuksessa haastateltiin 796 6–12-vuotiaan lapsen vanhempaa ja 284 13–16-vuotiaan lapsen vanhempaa. Kaikki haastateltavat olivat DNA:n asiakkaita.


Markus Leikola Teidän edestänne annettu - Kiiltomato.net\nJättiromaani asettaa ihmiset ja bakteerit vastakkain\nAntti Ojala | 11.7.2020\n”Kysymys on tämä: kumpien edestä ruumiini uhrataan ja vereni vuodatetaan, ihmisten vai simpanssien?”\nLopun ajoilla on ratsastettu läpi historian. Keskiajalla kiirastulen pelossa kansa oli valmis maksamaan kirkolle mitä vain sovittaakseen rikkomuksensa. Jos mennään ajassa vielä 1500 vuotta taaksepäin, Uuden testamentin apokalypsissa eli Johanneksen ilmestyksessä kuvattiin lopullisen tilinteon hetki – maailman tuomitseminen sekä ihmisten jaottelu taivaaseen ja helvettiin.\nIhmiskunnan kohtalonkysymykseksi muodostuvat bakteerit.\nKirjailija, kolumnisti Markus Leikolan (s. 1960) kirjassa Teidän edestänne annettu (WSOY 2020) ihmiskunnan kohtalonkysymykseksi muodostuvat bakteerit. Eivätkä mitkä tahansa bakteerit, vaan puhuvat sellaiset. Sanottavaa näillä neljä miljardia vuotta vanhoilla veijareilla riittää niin ihmisistä kuin antiobiooteistakin. Mutta ennen kuin bakteerit pääsevät ääneen, 1080 sivuisessa kirjassa on ehditty vyöryttämään lukijan eteen tuhat ja yksi tarinaa.\nJeesus lähtee lipettiin\n”Yksi ainoa prosentti geeneissä eroa.”\nEntä jos olisikin tapahtunut kosminen (tai miksi sitä nyt haluaakin sanoa, jumalainen?) sekaannus, ja simpanssi sekä ihminen olisivat menneet sekaisin? Ne kun ovat geneettisesti niin lähellä toisiaan. Toisaalta tuoreiden yhdysvaltalaistutkimusten kromosomivertailut ovat osittain kyseenalaistaneet eron pienuuden. Joka tapauksessa, kertomus lähtee vauhdikkaasti liikkeelle ajanlaskun alusta.\nPitkäperjantain päättyessä ristiinnaulittu Jeesus päättää hypätä alas ristiltä ja elää toisen elämän maan päällä – simpanssina. Ennen uhrautumista ihmiskunnan puolesta on hyvä ottaa selvää, loiko Jumala tosiaan ihmisen omaksi kuvakseen vaiko sittenkin jonkin muun nisäkkään mukaan. Karvaiseksi serkuksemme inkarnoitunut Jeesus eli simpanssinimeltään Hesus päättää tutustua ihmiselon ihanuuteen ja kurjuuteen, jotta voisi paremmin ymmärtää ihmisiä sekä eläytyä ajattelumaailmaamme.\nSimpanssin matkassa kuljetaan läpi historian sivuja 2000 vuoden ajalta maasta toiseen. Seuraa pohdintaa muun muassa uskonnosta, sodista, oikeudesta ja biologiasta. Puntariin asetetaan myös ihmisen vapaa tahto, sivullisen simpanssin silmin kun tätäkin asiaa voi tarkkailla uusin silmin.\n”Niin kauan kuin ihmiskunta on ollut olemassa, emmekö ole törmänneet aina samoihin ongelmiin ja arvoituksiin? Ne vain ilmestyvät eteemme uudessa hahmossa tai uusissa olosuhteissa?”\nLeikola sekoittaa siekailematta eri lajityyppejä, faktaa ja fiktiota, lainaa sieltä ja täältä sekä vyöryttää lukijan eteen historian koko kaanonin kaikessa moninaisuudessaan. Romaani liikkuu useammalla aikatasolla – Bakteerien neljän miljardin vuoden aikajänteellä, kristinuskon 2000-vuotisessa historiassa sekä Jeesuksen elämässä. Kirja jakaantuu myös 27 lukuun kuten Uusi testamenttikin, mikä ei tekijän epilogin mukaan ole täysin sattumaa.\nTeos vilisee intertekstuaalisia viitteitä lukuisiin eri populaarikulttuurin ja historian henkilöhahmoihin. Se on runsaudensarvi, jossa Casablancan Rick & Sam, Tintin maailma ja legenda Tarzanista kohtaavat Hitlerin, Eichmannin sekä Magritten. Donald Trumpiltakaan ei vältytä. Myös Viiltäjä-Jackin mysteeri ehditään ratkoa ja Elvis Presley tavata. Postmoderni seikkailuromaani voisi sanoa.\nPahan täytyi saada palkkansa, mutta miten puolueettomalla maaperällä?\nVälillä siirrytään tarkastelemaan 13-vuotiaan nuorukaisen elämää ja työskentelyä syyttäjänviraston lähettiläänä. Natsijohtaja Adolf Eichmann on saatu kiinni ja hänen oikeudenkäyntinsä on alkamassa Jerusalemissa. Poika pääsee seuraamaan tätä historiallista ja huomiota maailmanlaajuisesti saanutta tapahtumaa, jossa pahuus ja oikeudenmukaisuus joutuivat puntariin. Eichmannissa Leikola keskittyy kuvaamaan erityisesti puolustusasianajajan toimintaa oikeudenkäynnissä, jonka ratkaisu oli selvillä alusta saakka. Pahan täytyi saada palkkansa, mutta miten puolueettomalla maaperällä?\nLeikola luo kuvan rinta rinnan Jerusalemissa nähdyistä kahdesta merkittävästä oikeudenkäynnistä. Toisessa tuomittiin kuolemaan äärimmäinen hyvyys eli Jeesus, kun taas toisessa äärimmäinen paha. Eichmannia puolustavan asianajajan työtä sivusta seuraava poika on myös lukenut kirjan, jossa on kerrottu ihmisen olevan vain yksi apinalaji muiden joukossa, kuitenkin sillä erotuksella että ihmisillä vallitsi sukupuolten välinen työnjako. Intersektionaalista feminismiä ei sentään mainita, vaikka tasa-arvokysymyksiä käsitelläänkin.\nKirjan juuret historiassa ja antibiooteissa\nMonipuolisena yhteiskunnallisena keskustelijana tunnettu Leikola on ottanut räjähtävän lähdön kirjailijan uralleen julkaisemalla kaksi ensyklopediamaista osaa trilogiaksi paisuvasta teossarjastaan. Niiden välissä on syntynyt myös muita kirjoja, kuten valokuvaaja Juha Metson kanssa tehty kirja kalastaja Pentti Linkolasta (Sielunmessu, Johnny Kniga 2019) sekä sisällissotaromaani Sakean veren vuosi (Into Kustannus 2018).\nLeikola tietää mistä kirjoittaa. Hän on seurannut Lähi-idän konfliktia toimittajana vuosikymmeniä ja vieraillut alueella lukuisia kertoja. Israel ja Palestiina ovat maailman vanhimpia sivilisaatioita, joiden välinen konflikti on innostanut Leikolaa kirjoittamaan uusimman kirjansa. Myös Euroopasta ja bakteereista hän on löytänyt jotain yhteistä. Aivan kuten bakteerit lisääntyvät jakaantumalla, myös Eurooppa on lisääntynyt ja yhdistynyt eri suuntiin jakautumalla. Tunnettuna esimerkkinä vaikkapa 1961–1989 muurilla jaettu Berliini.\nTaudit olivat tuhoisia aiemmin ja olisivat yhä ilman penisilliinin keksimistä. Sodissa kun kuoli pitkälle 20. vuosisadalle saakka enemmän ihmisiä bakteereihin kuin tykkiin ja teräkseen. Ihmiskunnan yhtenä suurimpana maailmanlaajuisena uhkana on nähty jo pitkään antibioottiresistenssi eli bakteerien vastustuskyky antibiooteille. Kirjan työnimenä olikin alkuun Antibioottiromaani. Kirjassa bakteerit ovat suivaantuneet, koska antibiooteilla tapetaan niiden serkkuja triljoonia joka sekunti. Suhdetta ihmisiin on aika puntaroida uusiksi.\nKai Ekholm kuvaa tuoreessa kirjassaan Jörn Donner, Kuinka te kehtaatte (Docendo 2020) Donnerin omaelämäkertaa Mammuttia (Otava 2013) ”kirjanperkeleeksi”, jossa kerrottavaa on vain liikaa. Samaa voisi sanoa Teidän edestänne annettu -romaanista. Se pakenee kaikkia yksiselitteisiä määritelmiä aidon postmodernistisen romaanin tapaan sisältäen useita kirjoja yksissä kansissa. Teos on yhtä aikaa historiankirjoitusta, nykyajan kommentointia kuin myös salapoliisiromaanin aineksia sisältävää kulttuurihistoriaa.\nMikäköhän ikääntyvillä mieskirjailijoilla on, kun teoksien halutaan kattavan koko maailmanhistoria ja vähän enemmänkin?\nMikäköhän ikääntyvillä mieskirjailijoilla on, kun teoksien halutaan kattavan koko maailmanhistoria ja vähän enemmänkin? Leikolan kanssa samaa ikäpolvea edustava Juha Hurme luotasi Finlandia-palkinnon voittaneessa Niemessä (Teos 2017) Suomen muotoisen niemen historiaa 14 miljardin vuoden ajalta aina alkuräjähdyksestä lähtien. Hurmeen seuraavakin teos käsittelee Suomea lavealti – ja sen laajaa kulttuurihistoriaa. Oikeutusta Teidän edestänne annettu -kirjan pituuteen voi hakea myös suoraan itse kirjasta. Siinä kun yksi hahmoista veikkailee, että bakteerien viestin ymmärtäminen nyt vain vaatii 1000 sivua rönsyilyä, aivan kuten luonnossakin kaikki tapahtuu. Vapaasti kasvaen.\nLukijan näkökulmasta rönsyilyä on kuitenkin hieman liikaa ja teos paikoin kompastuu omaan nokkeluuteensa. Kirjasta jää rannaton olo. Alkuperäinen käsikirjoitus nyt julkaistuun teokseen tosin oli vieläkin laajempi. Leikolan edellinen romaani ei sekään ollut mikään helposti nieltävä. Uuden maailman katu (WSOY 2016) kävi läpi koko 1900-luvun sen historiaa muovanneiden henkilöiden kautta. Aiemmassa kirjassa sentään rajoituttiin 100 vuoden aikahorisonttiin.\nKirjan julkaisu koronakeväänä\nTeidän edestänne annettu omaa kuitenkin kiistämättömät ansionsa. Aivan liian harvoin suomenkielisessä proosakirjallisuudessa annetaan mielikuvitukselle yhtä rajaton vapaus! Varsinaista eskapismia koronakesään. Kirjan jälkisanat on muuten päivätty maaliskuulle tiuhimpaan koronauutisoinnin aikaan. Tarinan maailmassa puhutaan koleraepidemiasta, mutta kaikuja ajankohtaisesta virustaudista on luettavissa rivien välistä enteellisesti:\n”Maantietä pitkin edenneet epidemian lonkerot ovat pitäneet samaa vauhtia kuin edelliselläkin kerralla, mutta rautatie ja ihmisten lisääntynyt liikkuminen merkitsee sitä, että maailmamme ei tule enää koskaan olemaan ennallaan: mikä tahansa tarttuva tauti voi levitä hetkessä kaikkialle maailmaan.”\nLeikola tarkkailee maailmaa lähtökohtaisesti biologin silmin ja on omistanut kirjansa – Omilleni. Samoin oli omistettu isän, Anto Leikolan, esikoiskirja Biologin maailmasta (WSOY 1968) reilut puoli vuosisataa aiemmin. Historian kaarta siinäkin.\nHelsingin Sanomien kritiikki Teidän edestänne annettu Kirjahamsterin lukuvinkit -blogissa Teidän edestänne annettu Yle Areenan Aamun kirjassa Markus Leikola Kirjasammossa


Mistä olet kiitollinen? – Julkkikset kertovat | Me Naiset\nMistä olet kiitollinen? – Julkkikset kertovat\nklo 13:38 | 28.10.2011\nklo 12:51 | 28.10.2011\nKiitollisuuden päiväkirja auttaa huomaamaan hyvän.\nTiskit haisevat, varpaassa on rakko ja koira pitäisi lenkittää kaatosateessa. Tilanteen voisi nähdä myös näin: olen laittanut terveellistä ruokaa, ostanut hyvännäköiset kengät ja saan lisäksi liikuntaa. Niin ajattelee ihminen, joka on kiitollinen ja siksi myös onnellinen.\nKiitollisuuden tunnetta on helppo lisätä. Hyväksi havaittu keino on kirjoittaa kiitollisuuden päiväkirjaa. Valmentaja Anne\nKarilahti neuvoo, että vähintään joka toisena iltana kannattaisi kirjata asioita, joita arvostaa ja jotka ovat sinä päivänä hyvin.\nPäiväkirjaan merkittävät asiat voivat olla hyvin arkisia ja itsestään selviä. Olen terve. Minulla on ihania ystäviä. Jaksoin siivota. Olipas työpaikkaruokalassa hyvää kaalilaatikkoa.\n– Jos miettii vain sitä, mikä puuttuu, elää riittämättömyydessä. Kun kiitollisuuden aiheita kirjoittaa, alkaa huomata, että tulipa telkkarista kiva ohjelma tai olipa ihanaa saada postia.\nKyky tuntea kiitollisuutta lisää onnellisuutta, sillä kiitollinen\nihminen ei janoa jatkuvasti jotain lisää. Hän osaa pysähtyä ja nähdä, että asiat ovat hyvin juuri nyt.\nMistä olet tänään kiitollinen?\nNäyttelijä-tanssija Sami Sarjula:\nAnskusta, joka rakastaa minua juuri tällaisena kuin olen.\nSiitä, että saan jakaa puolisoni kanssa lapsen odottamisen ilon ja jännityksen.\nSiitä, että löysimme perheellemme unelmakodin.\nMahtavasta työpaikasta ja työkavereista.\nMahdollisuudesta harrastaa rallia ja jääkiekkoa.\nSiitä, että koiramme Kaffe on superonnellinen, kun saavumme kotiin.\nPersonal trainer Mirella Koullias:\nOnnellisesti keskenään leikkivistä kissalapsista Sinistä ja Fionasta.\nIhanista vanhemmista ja pikkusiskosta.\nSiitä, että mies tekee spagettikastiketta, kun tulen väsyneenä kotiin.\nLähimmäisten rakkaudesta ja välittämisestä.\nTyökaverien lähettämistä sähköposteista.\nTerveydestä ja liikunnasta.\nValmentaja Anne Karilahti:\nKivasta kodista, jossa on kodinhoitohuone.\nHuomiselle valmiiksi valitsemistani vaatteista.\nUudesta inspiroivasta sisustuskirjasta.\nSiitä, että mies siivosi keittiön.\nSiitä, että ehdin katsoa Klikkaa mua -sarjaa.\nAamiaisesta uudessa ihanassa paikassa.


Metsien riskimallinnus uudella teknologialla (2015-2016) | Dynastart\nMetsien riskimallinnus uudella teknologialla (2015-2016)\nVideo of BeTYCiuHZZs\nIlmastonmuutos lisää metsiin kohdistuvia riskejä, kuten myrskyjä, kuivuutta ja tuhohyönteisten aiheuttamia vahinkoja. Ainoastaan myrskyjen aiheuttamat vahingot metsille ovat useita kymmeniä miljoonia euroja vuosittain pelkästään Suomessa tänä päivänä. Vakuutusyhtiöt tarvitsevat uusia menetelmiä metsien riskimallinnukseen, jotta riskit voidaan tunnistaa, niitä voidaan arvioida ja säästää kustannuksia.\nOlemme kehittäneet uusimman tutkimustiedon avulla laserkeilausaineistoon ja useisiin paikkatietoaineistoihin perustuvan metsien myrskyriskimallin. Pystymme arvioimaan puuston pituuden ja paikallisten tuulimallien avulla puuston kaatumisriskiä myrskyssä sekä kaatumisriskin alla olevaa puuston arvoa.\nSuomessa markkinat ovat muutaman miljoonan euron luokkaa vuosittain, mutta kansainväliset markkinat kasvavat nopeasti avoimen laserkeilausaineiston saatavuuden lisääntyessä. Tähtäämme alan pioneerina markkinajohtajaksi seuraavan viiden vuoden aikana.\nRiskimallin laskentaprosessien kehittäminen ja tuotteen saattaminen markkinoille\nsamuli.junttila [at] gmail.com


Phoenix-luotaimen robottikäsi kerää näytteitä Marsista - Suomenkuvalehti.fi\nPhoenix-luotaimen robottikäsi kerää näytteitä Marsista\nTiede 26.5.2008 18:50\nYhdysvaltain avaruushallinto Nasa testaa parhaillaan Phoenix-luotaintaan Marsissa. Myös suomalaiset asiantuntijat iloitsivat Arizonassa.\nOsa Phoenixia ja Marsin pintaa 25. toukokuuta 2008.\nTiistaina kokeillaan muun muassa yli kahden metrin mittaista robottikättä, joka kaivaa marsperää ja vesijäätä noin metrin syvyydestä – jos laite toimii niin kuin sen pitäisi.\nLuotain lähetti maanantaina ensimmäiset kuvat Marsin tasaisesta pinnasta. Myös aurinkopaneelit näyttivät avautuneen ja tuottavan energiaa. Akut olivat lähes kokonaan latauksessa.\nSuomalaisvalmisteinen instrumentti mittasi puolestaan kaasukehän painetta ja välitti tuloksia Maahan.\n”Kaikki meni erityisen hyvin, eikä ollut mitään poikkeamia”, kertoi Ilmatieteen laitoksen tutkija Jouni Polkko Arizonasta.\n”Tiedekomentokeskuksessa ja ohjaushuoneessa hurrattiin, kun saimme ensimmäiset tiedot onnistumisesta. Tunnelmat olivat tietenkin helpottuneet, koska koskaan ei voi tietää lopputulosta etukäteen”, Polkko huomautti STT:n puhelinhaastattelussa.\nSuomalaiset ovat olleet mukana matkan suunnittelussa kesästä 2004 lähtien. Alus lähetettiin avaruuteen kymmenen kuukautta sitten.\n”Marsin pohjoiselle pallonpuoliskolle tulee syksy 90 vuorokauden päästä. Auringonvaloa ja energiaa saadaan silloin yhä vähemmän. Napa-alueella voi olla myös pakkasta jopa 125 astetta”, hän muistutti.\nTommi Peltoniemi, STT\nAP / Nasa / Lehtikuva\nIlmatieteen laitoksen Phoenix-sivusto\navaruus, Mars (planeetta), robotiikka, tutkimus


Hupsu ja tosi höpsö | Kissablogi: Tuhinaa ja hymyjä\nLähettänyt Sandra klo 11.26\nPepsi + Max 25. kesäkuuta 2016 klo 14.17\nOnpa hymyjä :D Ai että Rufus se heilasi onkin. - Jaffa\nSandra 25. kesäkuuta 2016 klo 15.28\nKyllä se Nuppu vielä näemmä jaksaa odotella Rufusta, vaikka sulho ei tunnu millään onnistuvan ryöstämään autoa. Nupulla on ollut biksut pakattuna jo pitkään, mutta jos Balille-lähtö lykkääntyy vielä pitkästi, niin ihan hyvin neito voisi lähteä kuutamoa katselemaan Jaffankin kanssa. :) (Serenadin toivossa tietty.)\nPepsi + Max 25. kesäkuuta 2016 klo 15.50\nMinä osaan laulaa monenlaisia serenadeja! Oot Nuppu nätti! - Jaffa\nSandra 25. kesäkuuta 2016 klo 17.40\nPurrrrrrrrr! Tykkäisin kovasti Lady in Beige -biisistä. T. Nuppu\nMarraskuun Muruset 27. kesäkuuta 2016 klo 16.15\nJASSOO ETTÄ SEMMOSTA NYT KYLLÄ MOURAISEN NIIN LUJAA TÄÄLTÄ LOMAHUUDEILTA ETTÄ SINNE JAFFAN KORVIINKIN KUULUU MOUUUUURRRRR. Nuppu oothan mun aina, ollaan yhdessä kuin paita ja peppu <3\nPepsi + Max 27. kesäkuuta 2016 klo 20.43\nAi jaa.. No älä nyt kamu suutu, sinulla on nätti tyttö! Pidä hänestä kiinni! - Jaffa\nSandra 27. kesäkuuta 2016 klo 21.59\nNupulla pettivät ihan tassut alta, ja se retkahti kyljelleen kehräämään, kun kaksi komeaa kollia kisaa sen huomiosta! No mutta mih ja miau! Mutta kuulemma pitää kirjoittaa tänne, että "Nuppu sydän Ruffe 4-eva!" ;) Niin hurrrrmaava kuin Jaffa onkin, Nupun sydän sykkii yhä omalle sulholle - autoa tai ei! Mutta kuvia kuulemma pitäisi saada lisää ja pian, jotta Neppis tietäisi, mitä sinne mökkihoodeille kuuluu!\nTaru 25. kesäkuuta 2016 klo 15.02\nAikamoisia virnuilijoita noi Tallin tarinoita -jengi :D\nHyvä juhannusta !\nSandra 25. kesäkuuta 2016 klo 15.31\nKiitos! :) Alkoi hymyilyttää vieläkin, kun katselin iloisia kuvia. <3 Ilman eläimiä maailma olisi ihan ankea paikka.\nSofia ja Olga 25. kesäkuuta 2016 klo 16.24\nHienoa, että fiilikset ovat nyt paremmat. Muistapa bloggaritapaamisessa kysellä, olisiko siellä jollakulla lisää tietoa alan asiantuntijoista.\nHymyt ovat melkoisia, pupunen vaan näyttää enemmänkin nyreältä kuin iloiselta :)\nSandra 25. kesäkuuta 2016 klo 17.43\nKyllä tuo oli pupun hymy - silmän viirumaisesta asennosta näkee! :-D (Ja siitäkin päättelin tämän, että pupu pääsi talven jälkeen vihreille apila-apajille.)\nNyt onneksi taas toiveikkaampi olo. Pitää tosiaan haastatella kissabloggaajia sitten kahvikupposen ja kissaihkutuksen lomassa.\nMaria 25. kesäkuuta 2016 klo 16.49\nHuoh. Ymmärrän kyllä hyvin edellisen postauksen meuhkauksen. Olen itsekkin ihan kurkkua myöten täynnä eläinlääkäreitä, kun tuntuu että niistä on enemmän haittaa kuin hyötyä. :( (No ei kai nyt sentään!)Onneksi Nuppu tassuineen voi hyvin, niin te voitte jatkossakin keskittyä lääkkeiden sun muun sijaan siihen kaunistautumiseen.\nTäällä on paistanut aurinko, mutta olisin kyllä mielummin tälle päivälle tilannut sen sateen, elokuvan ja karkit. :D Auringon paiste jotenkin vaatii tekemään jotain ulkona.\nSandra 25. kesäkuuta 2016 klo 17.48\nTeilläkin on ollut kyllä melkoisia lääkärikokemuksia, joten arvasin, että sullekin ovat tuttuja nuo turhautumisen tunteet! Välillä on oikeasti ollut lääkäreistä enemmän haittaa kuin hyötyä - siis tietyissä asioissa. Sain vinkkejä atopian hoitoon ihan muualta. Luulisi, että haluttaisiin ensin kokeilla ”hellempiä” keinoja eikä heti lyötäisi tiskille antibiootteja ja muita lääkkeitä.\nTänään paistaa täälläkin aurinko, mutta onneksi ollaan jo ulkoiltu, joten rasti ruutuun. Ja sitten loppuilta onkin vapaata hengailua. :-D\nIvanAnya 25. kesäkuuta 2016 klo 16.56\nHyvä, että tänään paremmat fiilikset :)\nTämä on vähän tällaista aallokkoa. :o)\nHenna 25. kesäkuuta 2016 klo 19.38\nValloittavia hymyjä! Voi hepat ❤ Ja muutkin otukset.\nHyvä että maailma ei kaatunut ja juhannus meni mallikkaasti.\nPs. Pyörällä pääsee sateessakin 😉\nSandra 26. kesäkuuta 2016 klo 7.32\nHys, ei ole mahdollista pyöräily sateessa! :) Virallinen ohje on, että pyörä on käännettävä kotiin päin ja sotkettava henkensä edestä. Muuten sulaa! Toipuminen onnistuu vain leffan ja pienen sipsipussin voimalla. :)\nHepat ovat aina niin ❤! Ja tosiaan muutkin eläimet.\nLiinukka 25. kesäkuuta 2016 klo 21.14\nNiin se taas toinen päivä tuntuu paremmalta kuin edellinen, niin sen kuuluukin olla :)\nMahtava hymy-kokoelma !\nSandra 26. kesäkuuta 2016 klo 7.33\nOnneksi aallokossa mennään tosiaan välillä myös ylöspäin! :) Siinä auttaa, kun ympärillä hymyillään.❤\nHenna 26. kesäkuuta 2016 klo 9.22\nIhan super ihania kuvia olet onnistunut nappaamaan noista meidän hymyelikoista! Noita katsellessa tulee kyllä hyvä mieli väkisinkin... :)\nSandra 26. kesäkuuta 2016 klo 10.39\nKuvauskohteet olivat kyllä parasta A-luokkaa! :-D Seuraavan kerran täytyy saartaa taas kissojakin kameran kanssa. Misukin hymyilisi ihan varmasti. <3\nMarraskuun Muruset 26. kesäkuuta 2016 klo 21.24\nJuhannusherkut <3 Niitä on kyllä tullut syötyä! :D\nPepsi + Max 27. kesäkuuta 2016 klo 8.11\nEi tainnut Ruffe onneksi lukea yhtä ylläolevista kommenteista ;)\nSandra 27. kesäkuuta 2016 klo 10.34\nHih! Selkeesti siellä ollaan niin lomamoodissa ja herkkujen pauloissa, ettei mielessä käy, mitä blogistanian uusin komistus oikein puuhaakaan. :-D\nAnonyymi 26. kesäkuuta 2016 klo 21.26\nVoi mikä hymyjen ilotulitus ;-). Täsätähän tulee ihan varastoon hyvää mieltä!\nSandra 27. kesäkuuta 2016 klo 10.35\nIhana kuulla, että hymyt tarttuivat sinnekin! :) Mäkin käyn aina välillä näitä tankkaamassa.\nMimmi ja Alfred 27. kesäkuuta 2016 klo 14.32\nIhan mahtavia hyväntuulen kuvia! :) (Vaikka pidänkin livenä heppoihin "kunnioitus-turvavälin" :D )\nSandra 27. kesäkuuta 2016 klo 16.00\nIhan fiksua pitää heppoihin ainakin parin turvan mittainen turvaväli, jos ei niitä tunne. :) Nämä kaverit ovat kuitenkin tosi kilttejä ja kauniskäytöksisiä. <3\nRoope ja Ilmo 28. kesäkuuta 2016 klo 0.17\nIhanan ilostuttavat kuvat! Varsinkin noista piehtaroivista ja elämästään nauttivista hevosista sekä myös rentoina makoilevista, salaperäisesti virnuilevista kissoista tulee kyllä heti hyvälle mielelle. Veikeitä olentoja.\nSandra 28. kesäkuuta 2016 klo 12.03\nEläimet ovat niin ihania! <3 Vaikka niistä on huoltakin, niin kyllä tällaiset hymyt, lötkötykset, kehräykset, hirnaukset, määkäisyt ja puputukset saavat silti aina hyvälle mielelle.\nNuutti ja Kaffe 29. kesäkuuta 2016 klo 18.14\nHevoset on niin hauskoja kun en oo tottunut että nekin piehtaroi maassa :D Ja leffalöhöjuhannus oli ihan hyvä!\nSandra 30. kesäkuuta 2016 klo 19.23\nMä pääsin pienenä todistamaan vähän liiankin läheltä ponin piehtarointia. Uitin 8-vuotiaana kesäleirillä shetlanninponia, ja kotimatkalla niityn halki se päättikin polvistua. Onneksi olin vikkelä ja viipotin syrjään, sillä se mokoma kellistyi piehtaroimaan.\nLöhöilyjuhannus oli kyllä kiva, ja sen avulla olen jaksanut rutistaa tämän viimeisen työviikon ennen lomaa.


Hyvä asuminen tänään ja huomenna\nHyvän elämän hirsikodit syntyvät vahvalla kokemuksella\n- Hirsialan innovaattori jo 60 vuoden ajan\nVahva hirsitalobrändi ei synny hetkessä eikä sattumalta vaan suurella intohimolla ja vahvalla kokemuksella. Kun Saarelaisen veljekset perivät isältään sahan ja ostivat sen kylkeen vielä höylän, alkoi Hongan upea tarina hirsitalojen parissa. Nyt terveelliset ja tyylikkäät hirsitalot palvelevat koteina, huviloina ja julkisina rakennuksina sekä meillä että ympäri maailman.\nTutustu uudistuneeseen mallistoon\nJo alusta asti oli selvää, että veljekset halusivat rakentaa hirsitaloja - alan parhaita. Ja niin, että mahdollisimman monella olisi mahdollisuus asua aidosta suomalaisesta puusta rakennetussa hirsitalossa. Niinpä ensimmäisenä maailmassa he aloittivat hirsitalojen teollisen tuotannon.Tuo alkuaikojen innostus ja intohimo hyvään asumiseen ja hirsitalohin on jatkunut yrityksen ja perheen parissa jo 60 vuoden ajan, sukupolvelta toiselle. Kumppanuuksien ja verkostojen avulla vahva kehitys on siivittänyt menestystä myös pörssiyhtiönä. Se on selvä merkki siitä, että vahva visiomme kantaa tulevillekin vuosikymmenille.\nOlemme toimineet alan vahvana innovaattorina ja hyvän asumisen puolestapuhujana jo pitkään. Hirsi on mahtava materiaali, ja nykyään sen hienot ominaisuudet tunnustetaan yhä laajemmin. Hirsikodissa on hyvä asua - sen vain tuntee. Myös tutkittu tieto tukee näitä tuntemuksia.\nVuosien myötä asumisen vaatimukset ja arvostukset ovat muuttuneet. Tänä päivänä yksilölliset mieltymykset painavat suunnittelussa paljon. Hyvä asuminen koostuu yhä enemmän muutamista perusasioista:\n1. Mukavuutta ja omaa tyyliä arvostaen\nOma talo vain tuntuu omalta. Siksi erilaisia tyylejä edustavia talomalleja on tarjolla paljon - ja niitäkin muokataan aina asukkaille parhaiten sopiviksi. Oma lifestyle näkyy vahvasti niin kotien ja mökkien sisällä kuin ulkopuolellakin. Sinä päätät nautitko enemmän pikkuruutuisten ikkunoiden luomasta tunnelmasta vai modernien, isojen ikkunoiden avarista näkymistä?\nJos olet intohimoinen kokki, keittiö on todennäköisesti sinulle se talon sydän. Joku toinen saattaa taas arvostaa enemmän kuntosalia tai isoa saunaosastoa. Mukavuuden määritelmä on paljolti itsestä kiinni, mutta yhteisiäkin piirteitä on. Ennen kaikkea talo rakennetaan itselle ja omalle perheelle.\n2. Tarkoituksenmukaisuus on hyvän suunnittelun tulosta\nArjen sujuvuus on tärkeä hyvän elämän perusta, johon kodin suunnitteluvaiheessa voimme vaikuttaa. Kokemus auttaa huomioimaan myös mahdolliset tulevien vuosien tarpeet. Tarkoituksenmukaisuus tarkoittaa meille järkeviä ja toimivia ratkaisuja. Suuri perhe voi tarvita useampaa kylpyhuonetta arkiaamuisin tai mahdollisuutta laajentaa tarpeen tullen joko taloa tai vaikka vaan ruokapöytää yhä suurempaa ystäväpiiriä tai eri sukupolvia varten.\nHyvä suunnittelu ottaa huomioon myös tarvittavat säilytystilat ja välttää turhaa hukkatilaa, mikä on myös kustannustehokasta. Tämä päivänä haaveillaan ennen kaikkea sopivan kokoisista taloista.\n3. Luonnollisuus ja ekologisuus ovat valttia asumisessa\nLuonnollisuus ja ekologisuus ovat kasvavia trendejä ja vaikuttavat vahvasti myös asumisessa. Kun tietää, mistä talo on tehty, voi nukkua yönsä hyvin. Puu luonnollisena materiaalina tuo taloon oman erityislaatuisen tunnelmansa ja tuoksun. Se lisää myös asukkaiden hyvää oloa, mikä on nykyään myös tieteellisesti todistettu. Talon luonnollinen hengittävyys tasaa olosuhteita ja tuntuu miellyttävältä - luonnollisesti. Stressi vähenee ja uni paranee. Ei ihme, että asumisessa on jo vuosisatoja luotettu puuhun.\n4. Asumisen terveellisyys on yhä tärkeämpää\nAsunnon tulisi luoda parhaat puitteet elämälle: hyvä nukkua, hengittää ja olla. Terveellisyys ja hyvä sisäilma ovatkin nousseet yhä tärkeämpään rooliin asumisvaihtoehtoja punnittaessa. Oikeilla materiaalivalinnoilla ja osaavalla rakentamisella voidaan varmistaa toimiva ja turvallinen koti, jossa on hyvä asua. Hengittävä rakenne, kosteudenhallinta ja turvalliset rakennus- ja materiaaliratkaisut ovat asioita, joihin kannattaa panostaa. Hongan tavoitteena on tarjota mahdollisimman monelle hyvän asumisen puitteet.\n5. Teknologiakehitys vaikuttaa suunnitteluun, rakentamiseen ja asumiseen\nUusin teknologia on luotu myös asumisen avuksi. Voit seurata ja säätää asuntosi toimintoja etäältä tietokoneen avulla. Tai hoitaa älykkäästi lämmitysjärjestelmää ja vaikkapa musiikin kuuntelua eri tiloissa.\nUusinta teknologiaa käytetään myös talojen suunnittelussa. Voit jo virtuaalisesti nähdä miltä tuleva talosi näyttää sisältäpäin. Myös rakentamisessa käytetään yhä kehittyneenpää teknologiaa, jotta mm. energiatehokkuus olisi huippuluokkaa. Hongan tapana on toimia tiiviissä yhteistyössä alan tutkijoiden kanssa ja innovoida yhä parempia ja ekologisempia tuotantoratkaisuja.\nHyvä asumisen juhlavuosi alkaa\nNyt on juhlan ja juhlavuoden aika - ja olemme siitä innoissamme. Tänä vuonna panostamme erityisesti mielenkiintoiseen arkkitehtuuriin ja tuomme markkinoille uusia juhlavuoden malleja ja palveluja. Pysy siis kuulolla.\nMeillä Hongassa on jo 60 vuotta ollut intohimona rakentaa luonnon omista raaka-aineista sukupolvelta toiselle kestäviä taloja - joissa asutaan ja voidaan hyvin. Saarelaisen veljekset sen aloittivat, ja siitä lähtien olemme pioneerin lailla vieneet koko alaa eteenpäin. Tuotamme tänä päivänä niin hyvän olon kaupunkikoteja kuin perinteisiä pyöröhirsisaunoja, mutta myös nykyaikaisia hotelleja, terveellisiä päiväkoteja sekä lukuisia upeita vapaa-ajan asuntoja ympäri maailman. Hirsi luonnon omana tuotteena on pysynyt aina talojemme materiaalina, eikä siitä luovuta - hyvästä syystä.\nIntohimomme hyvään rakentamiseen on näkynyt mm. jatkuvina panostuksina tutkimukseen, tuotekehitykseen ja tuotantoprosessien parantamiseen. Useat patentoidut ja sertifioidut ratkaisut, kuten Honka Terve TaloTM -konsepti, tuovat tänä päivänä asiakkaillemme etuja, joita perinteisessä hirsirakentamisessa ei ollut tarjolla. Sertifikaatit osoittavat, että talonvalmistuksemme kaikkia prosesseja valvotaan ja laatu on erinomaista.\nAutomatisoinnin ansiosta hirsitalojen puuosat ovat erittäin mittatarkkoja ja pitkälle esivalmistettuja, mikä nopeuttaa asentamista työmaalla ja osaltaan vaikuttaa talojen tiiviyteen ja toimivuuteen. Painumaton, patentoitu Honka FusionTM -hirsi on mahdollistanut myös modernien talomallien rakentamisen. Näin hirsitalojen tarjoama hyvä ja terveellinen asuminen on nykyään mahdollista ja myös erittäin suosittua kaupunkiympäristöissä.\nKokemus on eduksi rakentajille\nJokaisen talonrakentajan toiveiden kuunteleminen ja yksilöllinen palveleminen edistävät hyvää asumista ja elämän laatua. Jo yli 85 000 hirsitalon kokemuksella uskallamme tuoda myös omat näkemyksemme ja ajatuksemme mukaan asiakkaidemme projekteihin. Asiakas voi luottaa, että tunnemme asian. Meillä on monta valmista ratkaisumahdollisuutta jo takataskussa. Pitkälle hiotut ja kustannustehokkaat ratkaisumme sekä osaava henkilöstömme kumppaniverkoston kera auttaa toiveiden toteuttamisessa.