Öljymäki eilen, tänään ja huomenna – Raamattuajassamme\nIsrael, Pyhä maa koskettaa jokaista kulkijaa, missä kohteessa ja kohdassa hyvänsä Israelia. Öljymäellä seistessä katse kohti vanhan muurin takana olevaa Jerusalemin kaupunkia, on vahva kokemus. Vain Kidronin laakso erottaa Öljymäen pitkänomaisen rinteen Jerusalemista, sen äänistä, liikenteestä, kaupankäynnistä ja elämäntäyteisyydestä kaikkine ihmisineen, uskontoineen ja puhuttuine kielineen.\nÖljymäki on rauhallinen ja sisintä koskettava. Sen rinteeltä ja Getsemanen vihreästä puistosta näkee kauas ja sen levollinen hiljaisuus antaa tilaa miettiä niitä kohtaamisia ja tapahtumia siellä ja joista Raamattu meille kertoo.\nÖljymäki nimensä mukaan kertoo sen rinteillä olleen valtoimenaan oliivipuita, joista on koottu oliivit öljyä varten. Niiden lomassa on käyskennelty kiireettäkin, istahdettu rukoilemaan tai hiljaisesti ystävän kanssa keskustelemaan.\nSinne Jeesus palasi usein tullessaan Jerusalemiin. Siellä Hän istui rukoilemassa Isää ja siellä Hän usein vietti yönsä. Siellä Hän myös itki Jerusalemin kohtaloa.\nPalmusunnuntaina Jeesus tuli Öljymäen kautta Jerusalemiin, mutta palasi sieltä yöksi Betaniaan Öljymäen toiselle puolelle. Sieltä Hän palasi takaisin kaupunkiin Jerusalemiin.\nKiirastorstaina, viimeisen yhteisen pääsiäisaterian opetuslasten kanssa syötyään Jerusalemissa, Jeesus meni heidän kanssaan Getsemanen puutarhaan.\nPuutarhaan, jossa tänäänkin kasvavat muhkurarunkoiset ylväät oliivipuut, joiden oksilla varpuset sirkuttavat ja joiden juurella kukkivat kukat. Jeesus polvistui tuskaiseen rukoukseen rukoillen Isäänsä, Pyhää Jumalaa, joka lähetti Hänelle enkelin alas taivaasta Häntä vahvistamaan.\nHänen edessään oli raskas ja vaikea tie, jonka Hän suuressa rakkaudessaan meitä kohtaan oli valmis käymään. Getsemanessa Hänet vangittiin ja vietiin pois.\nÖljymäki on jälleen keskeisenä paikkana, kun Jeesus kuoleman vallan voitettuaan, ylösnousseena elävänä Herrana, useille ilmestyttyään ja heitä kaikkia lohduttaen ja rohkaisten, kokosi opetuslapsensa Öljymäelle, sen korkeimmalle tasanteelle, hyvästelläkseen heidät.\nTästä meille kertoo Apostolien teot 1: 4-12\nÖljymäellä ja Kidronin laaksossa kulkiessa ohitetaan vanha hautausmaa, jossa on paljon eri kansallisuuksiin kuuluvien henkilöiden hautoja ja jonne yhä halutaan vainajat haudattavan. Ihmiset toivovat ja odottavat ylösnousemusta, kun Jeesus tulee takaisin Öljymäelle, jolloin kaikki saavat Hänet nähdä.\nSakariaan kirja 14:4:\nÖljymäki on yhä paikallaan, ollen muistutus ja vahva yhteyden side maan ja taivaan välillä ja jokainen sillä paikalla olija voi tuntea, että maa, jolla seisoo, on Herran.\nHerra, kiitos kaikesta minkä vuoksemme ole tehnyt.\nAuta meitä elämään tahtosi mukaan!\nLaulu: ”Pyhän kosketus” (Pekka Simojoki)\nRiisu kengät, maa, jolla seisot, on Herran, pyhää ja puhdasta maata.\nKatso ja kuuntele hiljaa, vaikka paljon et ymmärtää saata.\nkoskettaa meitä kuin viljaa, sillä Jumalan pelloilla tuulee.


Every ending is new beginning! - Naiseuden Voima\nEvery ending is new beginning!\nK: Hiilestä Hohtavaksi/Eveliina Leino\tHours 31/08/2017 19/10/2017\nOlen ollut hukassa. Olen tuntenut oloni nurkkaan ajetuksi, vangituksi. Aivan kuten villi mustangi, joka on suljettu pieneen pyöröaitaukseen. Olen juossut ympyrää. Olen etsinyt ulospääsyä vapauteen, jotta voin juosta villinä ja vapaana, tukka hulmuten. Kuka minut on sulkenut tuohon pyöröaitaukseen? Kuka minut siitä vapauttaa? Vastaus on hyvin yksinkertainen. Vangitsija ja vapauttaja löytyvät hyvin läheltä. Vastaus kumpaankin kysymykseen on; minä itse.\nMinä tein sen vihdoin. Löysin tien ulos. Vapautin itseni. Löysin sisälläni olevan villihevosen voiman ja rohkeuden. Hyppäsin aidan yli. Kohta olen vapaa. Vapaa työstä, jossa olen meinannut tukehtua. Irtisanouduin töistä pitkän harkinnan tuloksena, vailla tietoa, mitä seuraavaksi teen.\nEn tiedä onko minulla varaa tehdä tätä hyppyä tuntemattomaan. En tiedä mitä tästä seuraa. En tiedä, koska uudet ovet avautuvat. En tiedä, miten tässä käy. Sen kuitenkin tiedän, että olen tehnyt oikein. Olen kuunnellut sydäntäni. Tiedän, että asioilla on tapana järjestyä. Tiedän, että minä pärjään. Uskon, että kaikella on tarkoitus. Uskon siihen, että elämä kantaa.\nOlisin sulkenut tämän oven jo vuosi sitten, mutta toimintaani ohjasi pelko. Pelkäsin ympäristön reaktiota. Varmasti päätökseni herättää ympäristössä erilaisia tunteita. Ympäriltä löytyy varmasti henkilöitä, jotka ”tietävät” paremmin, kuinka sinun tulisi tehdä. Kuulen korvissani; ”Tällaisen maailman aikaan, olisi nyt vain ollut kiitollinen, että on töitä.” ”Taitaa olla tytöllä paalua, kun pystyy noin vain jäämään töistä pois.” Tällaisia ne nykyajan ”nuoret” on, eivät jaksa tehdä töitä.” ”Kyllä tulee tytöllä kusi sukkaan, kun arki koittaa.”\nNyt olen kuitenkin valmis. Olen valmis kohtaamaan pelkoni ja ympäristön reaktiot. Olen vihdoin valmis luottamaan omaan, sisäiseen ääneeni.\nYmmärrän toki, että kaikilla ei ole tällaiseen temppuun varaa ryhtyä. Kiitän itseäni, että olen vuosien varrella laittanut sukan varteen säästöjä. Nyt niiden säästöjen tarkoitus selvisi. Niiden tarkoitus oli pitää huolta minun henkisestä hyvinvoinnista.\nTyöni jota teen (vielä hetken aikaa), ei ole raskasta fyysisesti. Loppujen lopuksi olisi helpompaa olla raksalla ja kannatella kattotuoleja, sillä työni on todella uuvuttavaa henkisesti. Ainakin minulle, tällaiselle erityisherkälle. Joka päivä saa pukea työhaarniskan, joka blokkaa negatiivisuuden ja auttaa jaksamaan. Ymmärrän kuitenkin nyt, että tuo henkinen prässi, joka työstä syntyi, ei niinkään johtunut itse työstä, vaan siitä, että se työ ei ole minulle. Viimeisen vuoden ajan olen kokenut, että menin joka aamu väärään paikkaan. Koen,, että menen ns. hukkaan tässä työssä. Olen tehnyt arvojani vastaan.\nMikä minut herätti?\nOlen ollut pitkään väsynyt. Olen usein kiukkuinen. Kurkkua on kuristanut aamuisin. Lopulta minun oli myönnettävä itselleni, että olen pohjaan palanut. Onko se ihme, jos käytän joka päivä töihin matkustamiseen kaksi tuntia. Nuokin kaksi tuntia voisin viettää rakkaiden ihmisten lähellä. Menen joka päivä tekemään työtä, joka ei anna minulle enää mitään, paitsi rahaa. Pitäisikö minun tehdä sellaista mistä en pidä, vain rahan vuoksi? Mikään raha ei korvaa menetettyä aikaa perheen kanssa.\nHerätys loppujen lopuksi tuli, kun kuulin 6-vuotiaan tyttäreni sanovan; ”Äiti, olet aika usein väsynyt ja kärttyisä”. Se jos mikä on, kuin puukko rintaan. Koin, että olin epäonnistunut myös äitinä. Purin tuota kiukkua, jonka työ minussa aiheutti omaan pieneen, viattomaan lapseeni. Osansa sai myös mieheni ja muu perheeni.\nTämä päätös vain oli tehtävä. On turha syyttää työpaikkaa ja muita ihmisiä omasta pahasta olosta, jos en uskalla tehdä muutosta. Haluan elää oman näköistäni elämää ja jos tämä työ ei sovi elämäni käsikirjoitukseen, on avattava uusi sivu. Uusi sivu, johon voi kirjoittaa uuden käsikirjoituksen. Minulla itselläni on se voima ja avaimet omaan onneen.\nVaikka viimeiset ajat ovat olleet vaikeita, haluan kääntää ajatukset positiiviseen. Tämä työ on opettanut minulle paljon, varsinkin minusta itsestäni. Olen saanut elämääni ihania, värikkäitä ja rakkaita ihmisiä, se on paras palkka tästä työstä.\nKatsoin erään videon, jossa upea näyttelijä, Jim Carrey, puhui elämästä ja siihen liittyvistä valinnoista. Katsoin tuota videota ja itkin. Tiesin, että tämä ratkaisu on oikea. Hän puhui suurin piirtein näin;\n”Pelko tulee olemaan osa elämää. Sinä voit päättää, kuinka suurta osaa se elämässäsi näyttelee. Se millä on merkitystä, on tämä hetki, ja teetkö siihen liittyvät ratkaisut rakkaudesta vai pelosta. Voit hyvin epäonnistua siinä mistä et pidä, joten voit yhtä hyvin antaa itsellesi mahdollisuuden tehdä mitä rakastat. Ota riski, jotta voit nähdä koko hohteesi. Anna universumin tietää mitä haluat ja mene sitä kohti. Sinun tehtäväsi on avata ovi mielessäsi ja kun se ovi tosi elämässä avautuu, kävele sisään. Älä murehdi, jos juuri tuo ovi ei ole sinun, ovia avautuu koko ajan. Sinulla on vain kaksi vaihtoehtoa; rakkaus ja pelko. Valitse rakkaus. Älä koskaan anna pelon kääntää itseäsi sydäntäsi vastaan. ”\nVuosi sitten ratkaisuani ohjasi pelko. Nyt sitä ohjaa rakkaus. Tiedättekö sen loppumusiikin, joka elokuvan viimeisessä kohtauksessa aina tulee? Se melodia, joka saa ihokarvat nousevat pystyyn ja helpotuksen kyyneleet hiipivät silmäkulmaan. Tuo musiikki tuo sinulle tunteen, että kaikki on vihdoin hyvin. Asiat järjestyivät, vaikka kuinka pelotti. Tuo musiikki soi nyt korvissani.\nOlen nyt vapaa kuin aroilla laukkaava mustangi. Vaikka, en tiedä mitä huomenna tapahtuu, nyt tuntuu helvetin hyvältä! Yksi reuna on taas hiottu kiiltävämmäksi–matkalla hiilestä hohtavaksi.\nHiilestä Hohtavaksi/Eveliina Leino\nAnna arpiesi loistaa\nK: Kaikki värini/Saana Repo\t 04/09/2018\nKoin jonkin aikaa sitten ikävän tapahtuman, joka jätti minuun kipeän arven. Ironisesti tapauksesta todella jäi ikuinen arpi iholleni, nimittäin tatuointi. Tämän tatuoinnin ottaminen oli minulle henkilökohtainen ja isokin asia, koska jäähän se minuun ikuiseksi muistoksi. Minulle tuttu ihminen teki tämän…\nLue lisää Anna arpiesi loistaaJatka\nTunnetyö keventää kuormaa – Miksi välttelemme sitä?\nK: Eheysvirtaa\t 02/11/2020 02/11/2020\nTunteet ovat oleellinen osa ihmisyyttä. Tunteet kuuluvat elämään kaikissa sävyissään ja koko kirjossaan. Kuitenkin näyttää siltä, että elämme yhteiskunnassa ja kulttuurissa, jossa aidoille tunteille on kovin vähän tilaa. Määrittelemme toiset tunteet myönteisiksi ja toiset negatiivisiksi. Myönteistenkään tunteiden ilmaiseminen ei aina…\nLue lisää Tunnetyö keventää kuormaa – Miksi välttelemme sitä?Jatka\nPIIA TUOMINEN: Mitä jos masennus ei olekaan sairaus? -Ajattelutavan muutos mahdollisti toipumiseni masennuksesta\nK: Naiseuden Voima\t 02/02/2017 09/10/2017\nMitä jos väittäisin sinulle, että masennus ei ole sairaus? Mitä, jos kertoisin, että masennuslääkityksen hyödyt ovat hyvin tehtyjen tutkimusten mukaan hyvin vähäiset verrattuna lumelääkkeisiin, ja että niiden sivuvaikutusten ja hankalien vieroitusoireiden takia en omasta kokemuksestani voi suositella niitä kenellekään? Mitä jos sanoisin, että…\nLue lisää PIIA TUOMINEN: Mitä jos masennus ei olekaan sairaus? -Ajattelutavan muutos mahdollisti toipumiseni masennuksestaJatka\nHerkimmät, haavoittuvaisimmat ja hävettävimmät kohdat itsessäni – PART ONE\nK: Sydämen Alkemia\t 08/06/2019\nOn aika katkaista hiljaiselo ja raottaa tämänhetkisten prosessieni aarrearkkua. Aiheet, joita käsittelen, ovat vahvasti tunteita herättäviä – ovathan ne yleisiä ja inhimillisiä kipukohtia. Haluan kuitenkin avata nimenomaan henkilökohtaisia pohdintojani ja oivalluksiani omasta rajoittuneesta perspektiivistäni käsin. Ole hyvä ja ota vastaan…\nLue lisää Herkimmät, haavoittuvaisimmat ja hävettävimmät kohdat itsessäni – PART ONEJatka\nNosta yltäkylläisyyden tasoasi runsausrutiineilla\nK: Elämän ihmeiden äärellä/Tuulia Helmisola\t 16/01/2020 12/10/2021\nMeillä jokaisella on hyvin erilaiset lähkökohdat luoda runsautta ja yltäkylläisyyttä elämäämme. Mallinnamme jo lapsuudessa vanhemmiltamme ja ympäristöstä opittuja malleja ja luomme elämäämme niiden pohjalta. Tai itse asiassa alitajuntamme luo sitä puolestamme siihen asti, kunnes otamme ohjat omiin tietoisiin käsiimme. Siihen…\nLue lisää Nosta yltäkylläisyyden tasoasi runsausrutiineillaJatka\nK: Sydämen Alkemia\t 11/09/2019\nOi, sinä hedelmällisyyden mesi runsauden vesi joka lasket kohdustamme uuden kuun koittaessa. Olet ikuisesti pyhä, tietoisuus syvä, syklisen Elämän Luojatar, Kuun viisauden Tuojatar. Olet portti esivanhempiemme tietoisuuteen, aikakauteen uuteen, tasapainoiseen kokonaisuuteen. Virratessasi kannat kuolleen pois jotta uusi siemen…\nLue lisää Oodi kuukautisilleJatka


Arto Antturi: Opin kaiken tärkeän äidiltä\nLähettänyt Arto osoitteessa 11:16\nJeesuksen kanssa kulkiessa,\non usein ollut rukousaiheena masentumiset, ja se, kun ei tasapainoa ole tahtonut löytyä.\nPikkuhiljaa selvisi juuri tuo, ettei Jumalan Henki ole\ntunteista kiinni! Kun tunteet puhuvat, niin j ä r k i on hyvin hiljaa.\nTunteitten armoilla eläminen\non surkea tila, vanhuudessakin,\nkoska sitä seuraa itsesääli ja masennus.\nMutta, kiitos Jumalalle, ei Taivas-Tie ole tunteilua ja niitten varassa kulkemista,\nLuottamusta Jumalan Sanan ohjaukseen, jolla puntaroidaan\nse omankin intellekti.


10,80 ha Salonniementie, 21140 Naantali Muu tontti myynnissä - Oikotie 16196409\nMyytävät tontit Naantali Rymättylä Salonniementie, 21140 Naantali\n175 000 €●10,80 ha\nSalonniementie, Rymättylä, Naantali\nUpea kuivanmaan määrala Rymättylän Salonkylässä. Vajaa 11 ha:n monimuotoinen ala tarjoaa erinlaisia mahdollisuuksia. Upeaa merinäköalaa voi ihastella länsipuolen kallioilla. Itä- ja eteläpuolella tasaisempaa puustoista maastoa. Alan läpi itä-ja eteläpuolella kulkee osuuskunnan vesi-ja viemärilinja, johon voi liittyä, eli porakaivoa ja omaa pienpuhdistamoa ei tarvitse erikseen tehdä, myös sähkö on alan reunalla valmiina. Määräala sijaitsee yleiskaava-alueella, joten rakentamiseen tarvitaan poikkeuslupa. Alalle kuuluu venevalkamaoikeus Salonlahdessa ja eteläpuolella Saloluodossa yhteinen maa-alue, jonka kivilaituriin mahdollista kiinnittää vene.\nLisätietoa kohteesta saat ottamalla yhteyttä ja samalla voidaan sopia esittelykin.\nSalonniementie, 21140 Naantali\nRöölässä ( n.9km ) kesällä ravintola ja kauppa, sekä polttoainemyyntipiste (kylmäasema). Rymättylän kirkonkylällä ( n.10km ) mm. pankki, kauppa, apteekki, kahvila.\nTiemaksu 50 euroa. Lohkoamis kustannukset kuuluu ostajalle. Mahdollinen varainsiirtovero 4%.\nAlueella kaavamerkintä MY. Lisätietoa kaavoituksesta saa kohteen välittäjältä.\nAlueella kulkee paikallisbussi "Föli"\nMonimuotoinen tontti. Keskellä korkeahkoa kalliota, joka laskee alas etelään päin. Tontin läpi kulkee osuuskunnan vesi-ja viemärilinja. Tontin reunalla sähkölinjat.\nRakennuslupa myönnetään poikkeusluvalla.


Bibliothecarius serentis scriptor - potikat kaakkoon: 2019\nMitä maailman lukutaitoisimmalle kansalle tapahtuu?\nAsioiden vastakkainasettelu ei ole aina oikeudenmukaista, mutta mikäli budjetit ovat rajalliset niin joudutaan tekemään. Kirjasto on perinteisesti toiminut kansansivistyksen vapaana keitaana ja onnistunut siinä pitkään mitä parhaiten, mutta entä nyt kun lukutaidon mittarit ovat kääntyneet yllättäen laskusuuntaan, mikä on muuttunut? Missä siis olemme ja kuinka tuon asioiden muutoksen hetken voisi paikallistaa? Löytyykö se digitaalisen tulosta maailmaamme vai jostain muusta?\nMietin ensin sitä, mikä kirjoitetun kulttuurin harrastamisessa on erilaista johonkin muuhun, siis mikä erottaa lukemisen esimerkiksi tenniksen pelaamisesta? Ensinnäkin lukeminen on tapahtuma, missä lukija kuvittelee sisäisesti tapahtumat, jotka eivät ole valmiina visuaalisina kuvina. Sisäisen lukijan kuvitelmia usein saattaa ärsyttää esimerkiksi elokuvan filmatisointi, koska kullakin on eriäviä mielikuvia ja tulkintoja tapahtuneesta. Se, että sisäisen mielikuvituksen virta pulppuaa jonkin tahdissa erottaa sen asioista, missä toimitaan ennalta opittujen taitojen varassa ja monesti myös nopeasti reflektoiden, josta esimerkkinä hurjasti taitoa vaativa tennis tai vaikka sadan metrin juoksukilpailu. Tällöin sisäiset mielikuvat eivät juuri ehdi kuvittamaan tapahtumaa tai seikkailemaan uutta pään sisällä luoden, joten sanoisin, että urheilutyyppisillä asioilla pääsemme oikeastaan helpoiten eroon omaehtoisista mielikuvia luovista mielenmaailmoista: mielikuvia luovan analyyttisen tulkitsijan voi myös pysäyttää tai ainakin sivuttaa. Pingiksessä tai tenniksessä ei tarvitse miettiä faktoja, syvälukea asioita analyyttisesti tai etsiä välillä lisätietoa, eikä se myöskään välttämättä synnytä uusia ideavirtoja tai keskustelua samaa asiaa tekevän kanssa siitä, miten toinen asian kokee. Luettava asia ei ole kuvitettu, joten se kuvitellaan.\nSeuraavaksi mietin sitä sivistääkö tennis tai sadan metrin pikajuoksu ihmistä? Sivistääkö pelaaminen ylipäätään ihmistä? Mitä sivistyminen tai sivistys ylipäätään on? Asetan tässä sivistyksen sellaiseen toimintaan, mikä aiheuttaa ihmisessä sisäistä ajattelua, asioiden tulkintaa, sisäistä analyyttistä pohdintaa ja mielikuvitukseen liikettä. Sivistyminen tarjoaa kyvyn erotella, eritellä, olla lähdekriittinen, analysoida ja lopulta kyseisen ajatteluprosessin tulokset voidaan kantaa yhteiseen foorumiin muiden luodattaviksi. Pelkästään sosiaalinen ja/tai strateginen ulottuvuus ei sekään yksin tuo sivistystä vaan tarvitaan jotain lisää, mutta mitä?\nVoiko sitten viihde tarjota sivistystä? Kyllä varmasti jossain rajoissa viihteellistä dekkaria lukeva saa myös sivistystä, mutta ennen kaikkea viihdekirja liikuttaa mielikuvia: dekkarin tyyppinen kirja tarjoaa myös juonenkehittelyn kautta ajattelua siitä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Miten tämä sitten eroaa jostain muusta viihteestä? Ehkä ainoastaan siinä, että sisäinen mielikuvien luomisen prosessi on vahvempi kuin visuaalisissa viihdemuodoissa. Elokuvissa katsoja voi joutua miettimään mitä seuraavaksi tapahtuu ja oppia hurjasti jotain uutta. Musiikkia kuunnellessa vapaan mielikuvituksen laukaaminen saattaa saavuttaa melkoiset sfäärit, mutta entä tietokonepeleissä? Lunastaako niiden visuaalisen ärsykkeen seuraaminen sivistyksen lupauksen? Ensinnäkin pelejä on kovin monenlaisia ja osassa sosiaaliset taidot ja strateginen ajattelu on vahvasti mukana, osassa räiskintäpelejä mielikuvat ovat kuitenkin yhtä narikassa kuin sadan metrin pikajuoksussa. Löytyykö ero sitten lopulta kuitenkin visuaalinen käsitteen takaa?\nMahdollisesti, ihminen on hyvin visuaalinen eläinlaji ja meitä houkuttaa ulkoinen liike ja kuvat, joten takerrumme helposti seuraamaan visuaalista kuvaa, ja kun tämä yhdistetään tämän päivän tietotekniseen visuaaliseen tarjontaan, niin veikkaan, että koukku löytyy. Se taas yhdistettynä kuivan näköiseen paperimuotoiseen kirjaan, joka vielä pitää sisällään lukemattomia merkkejä, niin ei ihme, jos se vaikuttaa hyvin tylsältä ajanvietteeltä. Sitä kun joutuu lukemaan ihan itse ja herättelemään sitä sisäisten mielikuvien lähdettä. Joten sivistys saattaa olla jotain sellaista, missä joudumme tietoisesti ponnistelemaan helposti viihteellisen ja viihtyvän olotilan vastavirtaan löytääksemme oman sisäisen tarinankertojan.\nKoska kirjastojen budjetit ovat rajallisia, niin kannattaa todella miettiä mitä kirjastosta löytyy ja mitä sinne hankitaan. Pahinta mitä saattaa tapahtua on se, että kirjastosta tulee postin toimipisteen kaltainen sekakioskikeskus, mikä ei oikein palvele hyvin enää millään osa-alueella eikä tarjoa sisäiselle tarinankertojallemme enää mitään ärsykettä.\nPosted by AP Lauhakari at 0.37 Ei kommentteja:\nKirjasto on kuollut. Kauan eläköön kirjasto!\nBloggailufiilikseni ovat olleet hieman tauolla, kuten myös varsinainen kirjastotyöni, joten jatkossa kirjoittamiseni kirjastomaailman ihmeellisyyksistä saattaa tulla tiensä päähän, koska en välttämättä vaikuta enää kirjastomaailmassa. Lahden konservatorion jälkeen sijaistin hetken Taideyliopiston kirjastolla ja sen jälkeen edessä oli taas kilometritehdas ja TE-palveluiden ihmeellisyydet. Toki olen hakenut kynä punaisena alan töitä, mutta en ole suinkaan ollut ainoa. Se, että osaamisresursseja on vapaana paljon pitäisi kyllä edistää alaa. Lopulta sananparsi aika lentää kuvaa hyvin nykyistä olotilaani, ja tuota lentämistä on vauhdittanut opiskeleminen ja siinä sivussa oman tietopalvelualan yrityksen miettiminen ja myös kokeileminen: kokeilin sitä ensin kevytyritysmuotoisena ja huomasin, että tukijalkoja pitää olla enemmän; tie yleishyödyllisen kirjastomaailman palvelusta kovan yritysmaailman jalkoihin ei siis ole millään muotoa helppoa, mutta toisaalta antaa näköaloja kumpaankin suuntaan.\nMinut kuitenkin herätti katsomaan kirjastojen tilaa Espoon kaupunginkirjaston päätös luopua ääniteaineistoistaan, ja kuin varkain musakirjastot olivat jälleen tajuntani kartalla, mutta mistä näkövinkkelistä asiaa sitten tarkastelisi? Jotenkin pitäisi pyrkiä olemaan rakentava, mutta miten? Onko jonkin aineistolajin näin raju katoaminen enne tai oire jostain tulevasta, ehkä isommasta? Onko kirjasto siirtymässä kokonaan nettiin ja puhelimeen tai vastaavaan laitteeseen? Onko meillä enää tarvetta koko kirjastoinstituutiolle? Tiedän, että nyt tulee verta pakkiin, mutta parempi lyödä ässät pöytään jo tässä vaiheessa, että pääsee katsomaan onko olemassa joku vielä parempi käsi.\nAsian isossa kuvassa kirjalla menee suhteessa muihin kirjastojen aineistoihin melko hyvin, mutta sen ei pitäisi tarkoittaa kuitenkaan sitä, että kirjaa myöhemmin kirjastoon asettuneisiin kulttuurin tuotoksiin aletaan suhtautua syrjivästi. Mistä paine tyrkätä heikommat aineistot ensin yli laidan?\nMutta ensin siihen kysymykseen: mitä jää jäljelle, jos kirjastot katoaisivat? Ainakin paljon uudelleen koulutettavia ihmisiä. Mutta mitä muuta? Syntyykö jossain asioissa jonkinlaista vajetta, puutetta, tai menetyksiä? Mitä ne asiat voisivat olla? Veikkaan että se puute liittyy vahvasti sivistykseen, mikä ei tietysti olisi yllätys näin populismin raiskaamina vuosina, joita elämme.\nMusiikkikirjastolaiset ovat olleet aika marginaalinen ryhmä kirjastojen sisällä, joten pienikin hivutus saattaa alan Suomessa ahdinkoon, mutta toisaalta musiikinalalla, yleisen kirjaston puitteissa, on ollut myös melko äänekkäitä näkijöitä ja tekijöitä kuten esimerkiksi Heikki Poroila. Sen lisäksi on viime vuosina nimenomaan musiikkikirjastolaisten piiristä noussut hyvin vahvasti kirjastojen ulospäin suuntautunut tapahtumien järjestäminen. Lieneenkö analyysini oikeilla jäljillä? Kirjoja vastaan minulla ei ole mitään, päinvastoin, joten onko suomalainen musiikkikirjastojen skene vain liian pieni pitääkseen puoliaan?\nMusaoppilaitoksissa kirjastoalan akateeminen osaaminen voidaan yllättävän helposti ulosmitata OAJ:n vahtiessa opettajien reviiriä ja samalla sen tyyppinen substanssiosaaminen ohenee koko ajan. Se, että vähemmän akateemisia ammatteja sisällään pitävissä pienemmissä kunnissa ulosmitataan akateemisista pienipalkkaisinta substanssia on ikävää, ja tekee varmasti aukon sivistyksen tasoon, koska erilaisia suorittavia ammatteja näissä kunnissa yleensä riittää rekanpesijöistä hitsareihin, jotka eivät tyypillisesti kirjoita, pohdi tai ota sivistysjupinoihin osaa kuin ehkä huutamalla somessa. Sori vain tämä ikävä yleistykseni, ja varmasti poikkeukset vahvistavat säännön. On kuitenkin eri asia kouluttaa ihminen osaamaan jotain suppeaa ammattia, kuin osaamaan ajatella laajemmin. Toki kaikkia tarvitaan, mutta kiukuttelen, koska sivistyksen putket eivät ole radiossani viime vuosina liikaa hehkuneet.\nKuin vahingossa muotoilin asian ytimen: substanssiosaaminen. Se on se villakoiran ydin, jota ei saisi päästää katoamaan. Musiikin painetun, tuotetun, äänitetyn, esitetyn maailman syvätuntemus, jota ei mikään hakukone osaa muotoilla ellei hakijaa ensin osaa opastaa lähemmäs kädestä pitäen. Kyseessä on kuitenkin inhimillisen kulttuurin tuotokset, joilla on ulottuvuuksia eri suuntiin: niillä on historia, tarina, eri muotoja, keskenään riiteleviä näkemyksiä totuuksista, ja niin edelleen. Kertokaahan mikä algoritmi osaisi paneutua näihin ihmisiä itseään paremmin? Ei mikään, ja jos osaa, niin kirjastojen menetys on pikkujuttu siinä, että ihmisyys on kadotettu koneen tieltä. Inhimilliseen kulttuuriin nyt vain kuuluu toisilleen tarinoita kertovat ihmiset, toisiaan auttavat ihmiset, toisilleen musisoivat ihmiset ja toisilleen kirjoittavat ihmiset. Tähän yhteyteen voisi kaivaa ilmastokeskustelusta Greta Thundbergin sanat: how dare you! jos joku tosiaan asettaa ekonomian ja koneet ennen ihmisten omaa kulttuuria. Eikö meillä tosiaan ole varaa musakirjastoihin? Ja jos lainausmäärät ovat laskusuunnassa, niin mitä sitten? Lainaustilastojen rinnalla kulkee selailijat, kyselijät, hengailijat, tutkijat, arkistot, hiljaiset kuuntelijat ja sen sellaiset vaikeimmin mitattavat tahot. Ja he tarvitsevat nyt ja tulevaisuudessa substanssiosaamista pelkistetyn tiedonhaun osaamisen lisäksi, joten informaatiotieteiden ja interaktiivisen median opiskeleminen auttaa yleistasolla antaen taidot, mutta ei juurikaan alakohtaisia substansseja, joten älkää hemmetissä hukatko alan osaajia, hölmöt!\nSuosittelisin itsekullekin alakohtaiseen substanssiosaamiseen kriittisesti suhtautuvalle vaikka kahvihetkeä Heikki Poroilan tai Jaakko Tuohiniemen kanssa: keskustelua musiikki maailman nyansseista ja teoksista. Toki Heikki on jo eläkkeellä, ja Jaakko kiireinen, joten he voivat kokea tämän ajatukseni kaikkea muuta kuin mukavaksi. Minäkin voin keskustella, mutta laitan nykyisin siitä sinulle laskun perässä. Olisi nimittäin surullista, jos vastaavia syväluotaajia ei enää synny tai jos sellaisille ei ole enää tilausta. Nyt heitä on vain kourallinen. Toki opettajien maailmassa kulkee vastaavaa osaamista, mutta se on aika monesti pilkkoutunut johonkin tiettyyn osa-alueeseen, kuin valtavan laaja-alaiseen julkaisujen ja niiden taustalla toimivien nyanssien tuntemukseen.\nSe, mitä tulee tietokantatyön vaatiman kuvailemisen syvyyden ja paksuuden vaatimukseen purkaa osin sitä syvää huolta, ei vain löydettävyydestä, vaan myös siitä, että esimerkiksi musiikissa kustantajien katalogien selaileminen, editioiden vertaileminen, kuvailtavan kohteen syvä ja vertaileva analysoiminen kehittää kuvailutyön ohessa tekijän omaa tietopohjaa. Joku algoritmi varmasti joskus hoitaa saman työn, mutta keskustelevatko ne kuvailemistaan asioista laajemmin kahvitauolla tai asiakkaan kanssa? Huomaavatko ne virheitä asioissa, muutoksia kustannuspuolella tms? Kokoontuvatko ne kerran vuodessa yhteiseen koulutustapahtumaan?\nSitten se pahempi skenaario: entä jos kirjastoja ei enää tarvita? Mitä sitten?\nSitten meillä on arkistolaitoksen rinnalla jonkinlainen kansalliskirjastomuseo, joka tallentaa tutkijoiden, kirjoittajien ja taiteilijoiden yksittäiskappaleet. Loput kappaleet saa itse kukin niin halutessaan ostaa kirjakaupasta tai levykaupasta, jos on varaa. Siis back to basics: jos on varaa. Palaamme jälleen kansansivistyksestä huolehtimiseen ja se on kirjastojen perimmäinen tehtävä, mihin kuulu myös musiikki ja muita taiteita sekä niistä informaation jakamista, kuten myös kulttuurikeskusteluun osallistuminen tai ainakin sen tukeminen.\nEntä jos kansansivistyksestä ei tarvitse enää huolehtia? Mitä sitten?\nSiinä kohdassa ässien rinnalle nousee jokerit: populismi, hallitsemattomat kustannuskuviot, plagiarismi, faktapohjaisen maailman katoaminen barbarismin syövereihin, ja lopulta vahvempien voimien yhä enenevässä määrin voimaantuminen, jolloin mahdollisena lopputulemana on korruptoitunut, kleptokraattinen veroja välttelevä rikkaiden yhteiskunta, mahdollisesti narco state, ja kuka siitä sitten hyötyy? Ei kukaan, ei ainakaan ajatus yhteisestä yhteisöstä.\nJoten sanoisin, että kirjastomaailman kengännauhoja ei vielä ole solmittu ristiin ja marssi jatkuu. Tarvitsemme yksityisomaisuudesta ja kulttuuritaustoista vapaata julkista tilaa, missä on töissä eri sivistystä tukevien informaatio-alojen substanssiosaajia, tutkijoita, faktan tarkistusta, opastusta, anonyymiä pääsyä verkkoon, ihan vain ihmisiä juttelemassa toisen kanssa, taidetta ja kirjallisuutta; tarvitaan konemaisesta työstä poikkeavaan reflektoivaa osaamista, paksuja kokoelmia ja aikaa kommunikoida ihmisten kanssa, joten onhan meillä tähän varaa? Onhan?\nPosted by AP Lauhakari at 2.07 Ei kommentteja:\nKatastrofileirin kirjastokonseptia pohtimassa\nTellusta tuli ohjelma Syyrian pakolaisleireiltä, missä Jordania on ryhtynyt rahoittamaan uusia innovaatioita niin likavesien kuin puhtaan veden käsittelyyn. Kieltämättä pakolaisleirit ovat tapetilla ja tuntuvat herättävän intohimoja suuntaan jos toiseen. Siinä leirin telttameininkejä katsellessa yritin kuvitella minkälaista sellaisessa olisi asua. Suosittelen moista mielikuvaharjoittelua itsekullekin. Asiaa aprikoidessani mieleeni nousi, että missähän teltassa siellä on kirjasto? Hetkinen! Niin, onhan siellä kirjasto?\nTästä pääsin ajatukseen siitä, että mitä siellä ylipäätään tehdään. Koska luultavasti koko leirin henkinen eetos oli liian kaukana omastani, että en varmaan kotisohvaltani kirjahyllyn vierestä kyennyt tavoittamaan sen todellisuutta. Mutta, jos YK ja Jordania ynnä muut kehitysaputahot tarjoavat teknisiä ja medikaalisia herkkujaan, niin kuka tarjoaa henkistä virkistystä? Onko sellaista edes ajateltu? Nimittäin ihmiset rampautuvat henkisesti, jos heillä ei ole virikkeitä. Uskoisin, että leireillä on jotain koulutukseen ja opettamiseen liittyvää toimintaa, jos ei niin sellaista sinne pitää viedä ja ennen kaikkea maailman Forbesin listakkaat kuten BillGatesit ja JeffAmazonBezosit saisivat avata kukkaroidensa nyörejä ja suunnitella toimivan kirjastokonseptin, joka nousee hetkessä pystyyn ja on nopeasti uusittavissa, jos pommipaholainen pääsee ronkkimaan.\nEn välttämättä tiedä sikäläisten kulttuurien kirjallisten tuotosten tasosta, mutta niin terveen kansallistunteen herättelijänä kuin voimaannuttajana on kirjasto lehtineen, lastenkirjoineen, kirjallisine seikkailuineen mielikuvitusta mitä parhaiten dynamoivaa toimintaa, ja voisin jotenkin kuvitella, että juuri se olisi perustarpeiden tyydyttämisen ohella todella tärkeää. Pakolainen sodan tai katastrofin uhri on aina ihminen kulttuurista, uskonosta ja ihonväristään riippumatta. Kuten omassa kulttuurimme sivistyskehdossa tiedämme tekee ihmiselle hyvää viihde, fantasia, leikkiminen ja toki myös vakavampi opiskelu.\nRyhdyin guuglettamaan asiaa, koska en epäillyt hetkeäkään etteikö sellaista olisi jo aiemmin mietitty. Sitäpaitsi onhan useimmilla alan ihmisillä on krooninen maailmanparannusviirus, joten ei mikään ihme, että viitteitä alkoi tupsahdella näytölle:\nVäitän, että kunnon panostus oikeasti toimivaan kehitysmaa-, pakolais- tai katastrofileirikirjastokonseptiin vähentäisi terroristien pöhinöitä tuoden sinne telttakylään uskoa tulevaisuuteen ja suuntaisi ihmisten mielialat voittamaan vaikeudet. Toki kannattaa huomioida, että toki tiedon kylkiäisenä saattaa olla jotain kulttuurin osa-alueita joita ehkä pitäisi seuloa, kuten jotkin uskonnolliset ääriteemat, mutta on myös paljon aihealueita, joita ei ole ehkä mietitty tai edes kokeiltu kuten musiikki ja taide. Niillä voisi olla mitä suurin rooli tässä asiassa: ainakin leireillä luulisi olevan aikaa musisoida, joten miksei myös lainattaisi soittimia ja musiikkia. Miksei?\nMihinkään valkoisen miehen ikitaakkaan en näissä asioissa usko vaan näen asian kehittyneemmän kulttuurin vastuuna heikommista siten, että sinne viedään viisautta ohittaa meidän sivistyksen ja tekniikan tavoittelussamme tekemät virheet niin ympäristön kuin ylimitoitetun mammonan palvonnan suhteen. Viedään sinne kestävää ja kulttuurisesti itseään generoivaa ja rikastutavaa know howta auttaen heitä ottamaan ohjat omiin käsiinsä. Sitten pidetään konsertti ja pelataan fudista.\nPosted by AP Lauhakari at 11.45 Ei kommentteja:


lili's: christmas gift\nMainitsinkin jo saaneeni tänä vuonna yhden joululahjan, joka olikin sitten erittäin tarpeellinen ja mielekäs. Olen kaipaillut uutta vähän kestävämpää rahapussia, tai lähinnä korteille tarkoitettua pussukkaa jo jonkin aikaa ja yksi tonttu oli kuullut toiveeni ennen joulua! ;)\nIhanasta, paksulla silkkinauhalla varustetusta paketista paljastuikin mitä kaunein musta Mulberryn Tree Coin Pouch. Pieni pussukka on juuri sitä mitä kaipasinkin, kannan mukanani yleensä vain muutamia kortteja ja ne mahtuvat tähän juuri sopivasti muutamien kolikkojen kera. Takapuolella on vielä erikseen pieni tasku, jossa säilyy kätevästi opiskelijakortti, niin sitä ei tarvitse olla erikseen etsimässä muiden korttien seasta joka välissä.\nPaketti oli mulberrymäiseen tapaan paketoitu aivan viimeisen päälle ja silkkinauhoja oli ilo availla.\nPieni kultainen puu-logo viimeistelee muutenkin söpön pussukan, tätä on ilo kantaa mukana joka päivä. Kiitos tarkkakorvaiselle tontulle ihanasta lahjasta!\nAnonyymi 27.12.2015 klo 12.32.00\nTilasin juuri saman (tosin erivärisenä) pussukan Mulberryn alesta.\nKiitos, tämä on kyllä osoittautunut tosi kätsyksi! :)\nMerenhelmi 29.12.2015 klo 11.04.00\nOmpas kaunis! Munkin pitäisi hankkia uusi rahapussi, tää olisi kyllä todella nätti! :) Ps. Ihania kuvia instassa sulla sieltä reissusta! :) Lomakuume nousi aika korkeelle! Sulla oli varmasti ihan huippu reissu! :)\nlili 29.12.2015 klo 22.01.00\nKiitos Veera :) Tää on osoittautunut tosi kätsyksi ja näppärän kokoiseksi.. Ja huh, itselläkin kyllä reissukuume jäi pahasti päälle, voisin lähteä vaikka heti uudelleen johonkin!\nAnonyymi 3.1.2016 klo 15.53.00\nIhana! Jos ymmärsin oikein niin pussukka on tilattu ihan Mulberryn omilta sivuilta? Kuinka toimitus toimii? Onko ihan kätevää? Vinkkasin poikaystävälleni samantyylisestä lahjasta, mutta koska liikkeeseen on vaikea päästä niin etten huomaisi, niin netti olisi kätevä. Poikaystävä kiittää avusta jo etukäteen :)\nlili 4.1.2016 klo 10.28.00\nEikö! :) Joo, olen itsekin tilannut Mulberryn sivuilta ja toimitus on tosi kätevä, tulee Upsin kautta, muistaakseni ei kovin montaa päivää mennyt, eli suosittelen kyllä lämpimästi! :)


DP Max Wax Carnauba Wax autovaha | Espoon Starwash Oy\nTuotteet →Autonhoitotuotteet →DP Max Wax Carnauba Wax autovaha\nDetailer’s Pro –sarjan DP Max Wax Carnauba Wax on todellinen löytö autovahamarkkinoilla.\nDP Max Wax Carnauba Wax jäljittelee huippulaatuisten autovahojen lopputulosta, mutta huomattavasti edullisempaan hintaan. Vaha on valmistettu ykkösluokkaisesta brasilialaisesta carnauba-vahasta ja polymeeriseoksesta, joten se kestää paremmin ja pidempään kuin pelkkä carnauba-vaha. Ihastut varmasti tämän vahan jättämään kiiltoon autosi maalipinnalla.\nDP Max Wax on koostumukseltaan pehmeää ja notkeaa tahnaa, joka levittyy pehmeästi kuin voi ja pyyhkiytyy pois yhtä helposti. Sen helppokäyttöisyys säästää sinulta aikaa ja vaivaa. Vaha ei myöskään vahingoita auton kumisia osia. DP Max Wax sopii kaikenvärisille maalipinnoille. Se saa värin kuin värin kirkastumaan. Vahan sisältämät polymeerit tekevät siitä kestävän, sillä vaha tarraa maalipintaan muodostaen siihen pitkäaikaisen suojan. Carnauba-vaha suojaa autosi maalipintaa uv-säteiltä sekä ilmansaasteilta ja sateelta. Normaaleissa sääolosuhteissa vaha kestää hyvänä useita kuukausia.\nDP Max Wax nimensä mukaisesti maksimoi autosi maalipinnan kiillon ja kirkkauden. Se lisää maalipinnan kiillon syvyyttä ja kirkkautta. Jotkut carnauba-vahat alkavat samentua tai kellastua, jos niitä levittää useamman kerroksen päällekkäin. DP Max Wax on kuitenkin eri maata. Yksikin vahakerros riittää, että huomaat merkittävän eron, mutta useampi kerros saa autosi maalipinnan suorastaan loistamaan.\nAnnostele vahaa vaahtomuovisienelle pyyhkäisemällä sienellä vahapurkin pinnalta. Levitä vaha kerrallaan noin neliön alueelle hyvin ohuena kerroksena. Vahan ei tarvitse antaa kuivua täysin ennen kiillottamista. Kiillota maalipinta puhtaalla mikrokuituliinalla. Voit levittää vahaa halutessasi useamman kerroksen, jolloin maalipinnan kiilto ja suoja on entistä pitkäkestoisempi.\nMikä: Autovaha DP Max Wax Carnauba Wax


Viidennen tuotantokauden lopussa Daniel kuolee pelastaessaan Langara-planeetan ihmiset ydinonnettomuudelta, mutta alienrotu muinaiset nostavat hänet korkeammalle elämisen tasolle. Daniel palaa ihmisenä TP-1:een seitsemännen tuotantokauden alussa, kun muinaiset karkottavat hänet luotaan. Daniel on kuollut tai hänen on luultu kuolleen sarjan aikana useaan muuhunkin otteeseen (itse asiassa usemmin kuin kenenkään muun sarjan hahmon), mutta aina hän on loppujen lopulta selviytynyt milloin goa'uldien sarkofagien, milloin muinaisten avulla. Hänestä on lisäksi ottanut moneen otteeseen vallan jokin muukalaisrodun edustaja, tai alienperäinen laite tai virus on vaikuttanut häneen. Hän on muun muassa käynyt lähellä kuolemaa jouduttuaan ikivanhan miehen ruumiiseen, kärsinyt skitsofreniasta ja muistinmenetyksestä, siirtynyt toiseen ulottuvuuteen ja käynyt läpi mittavat vieroitusoireet jäätyään riippuvaiseksi sarkofagista.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Daniel_Jackson&oldid=14787160”\nViimeksi muokattu 25. maaliskuuta 2015 kello 11.56\nSivua on viimeksi muutettu 25. maaliskuuta 2015 kello 11.56.


Kolmas ydinvoimala tarpeen - Savon Sanomat\nLukijan Sanomat 11.01.2011 02:01\nKolmas ydinvoimala tarpeen\nYksi suurimmista maailmaa uhkaavista asioista on ilmastonmuutokseen liittyvät ongelmat. Kokouksia pidetty ja päästötavoitteita asetettu, mutta riittääkö aika.\nJoulukuussa 2010 pidetty YK:n ilmastokokous Meksikossa valoi uskoa ja perustaa tulevalle kehitykselle. Siellä hyväksyttiin kehitysmaiden tukemiseksi ilmastorahasto, jota rikkaat maat rahoittavat.\nNyt on jatkettava määrätietoisesti neuvotteluja kansainvälisesti kattavan ilmastosopimuksen aikaansaamiseksi. Seuraava tilaisuus on vuoden päästä Etelä-Afrikan ilmastokokouksessa.\nIlmaston lämpenemisen rajoittaminen kahteen asteeseen tarkoittaa hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC:n mukaan teollisuusmaiden päästöjen leikkaamista 80-95 prosenttia vuoteen 2050 mennessä.\nGlobaalit päästöt pitää saada laskusuuntaan vuoteen 2015 mennessä. Tavoitteet edellyttävät päästöttömien energiamuotojen käyttämistä ja kehittämistä.\nEU:ssa on sovittu, että energiantuotannon ja energiaintensiivisen teollisuuden päästöjä vähennetään 21 prosenttia vuoden 2005 tasosta vuoteen 2020 mennessä.\nEnergiapaketti edellyttää Suomessa uusiutuvien energialähteiden osuuden kasvattamista 9,5 prosenttiyksiköllä vuoteen 2020 mennessä. Eduskunnan hyväksymässä kokonaisenergiapaketissa uusiutuvan energian osuus tulee olemaan 38 prosenttia energian loppukulutuksesta.\nUusiutuvia energiamuotoja on tuettava kalliilla vuosittaisilla tukipaketeilla. Valtiontalouden tarkastusvirasto VTV näkyy taannoisessa raportissaan tyrmäävän syöttötariffin käyttöönoton.\nIlmastonmuutokselle ja elinympäristölle suopeiden energiaratkaisujen kehittämisessä Itä-Suomen yliopistolla on vahva tutkimusvastuu työllistämisvaikutuksensakin vuoksi. Uusiutuvan energian kehittämiseen kannattaa panostaa koko Suomea koskevana uutena menestysalana.\nKun otetaan huomioon Suomen päästötavoitteet, Venäjän tuontienergia, vanhenevien neljän reaktorin korvaaminen ja teollisuuden energian saanti kilpailukykyiseen hintaan, on seuraavaan hallitusohjelmaan kirjattava kolmannen ydinvoimalan lisälupa Fortumille.\nEliel Laitinen Kuopio


Tossutorstai: Nike Vaporfly NEXT% – baltsu 2020\nKirjoitettu 25/04/2019 25/04/2019 julkaissut Baltsu\tPosted in Breaking2, juoksukengät, VarusteetAvainsanat: Breaking2, flanagan, Kipchoge, kisakengät, maratonkenkä, mo farah, Nike, Nike Racing, Nike Vaporfly, vaporfly, vaporfly next%\nTämä uutuus tunnettiin piireissä pitkään nimellä Vaporfly 5%, enkä vielä eilisaamuna tiennyt, mikä sen nimi oikeasti tulee olemaan. Sanottiin, että se on Vaporfly 5% tai Vaporfly NEXT, mutta lopulta se onkin siis Vaporfly NEXT%. Kun näin ensimmäiset kuvat kengästä joskus syksyllä, en pitänyt siitä yhtään. Syynä oli se valtavan kokoinen Swoosh kengän etuosassa, josta näkyy vain ääriviivat. Sen suhteen nykyinen malli Vaporfly 4% Flyknit on hienompi. Toisaalta eilen kun sain vähän speksejä, aloin pitämään tästä kengästä yhä enemmän ja enemmän. Siitä tuskin voidaan kiistellä, että väritykseltäänhän tuo vihreä on kerrassaan mahtava.\nKysymys kuuluukin, mikä kengässä on muuttunut verrattuna 4%:iin. Ensinnäkin päällinen, joka on nimeltään Vaporweave, on Flyknitia kevyempi, hengittävä ja sanovat ennen kaikkea sen imevän vähemmän hikeä ja vettä. Monihan, esimerkiksi Shalane Flanagan, kritisoi aikaisempia malleja siitä, että jos oli oikein sateinen maraton, niin se imi vettä. Nauhoitus ei mene myöskään täysin suoraan, vaan se kulkee hieman vinoon sivulle kuulemma sen vuoksi, että erityisesti Mo Farah on tuntenut painetta jalkapöydän päällä. Kengän takaosasta yläosa on sukkamainen, mutta sinne on laitettu akillesjänteen kohdalle pehmustekohta kengän sisäpuolelle. Jälleen yksi asia, mikä on varmasti Mo Farahille tärkeä seikka.\nVälipohjassa on ZoomX-foamia 15 prossaa lisää, minkä pitäisi lisätä entisestään energy returnia, mutta samalla se on uudelleen suunniteltu painopisteen ja foamin sijainnin suhteen, sillä droppi on pienentynyt 11 millimetristä 8 millimetriin, jonka sanotaan auttavan tekemään kengästä stabiilimman. Se on ollutkin aiemmin aika kapea ja kiikkerä, joten ehkä tämä auttaa.\nUlkopohjassa on kaksi muutosta. Ensinnäkin se pitää kuulemma paremmin kurveissa. Vanhan Vaporflyn ongelma oli kurvit ja se jonkinlainen kiikkeryys, minkä vuoksi moni ei katsonut sen sopivan kympille tai lyhyemmille matkoille, vaan lähinnä puolikkaalle ja maratonille. Nyt tuohon on kiinnitetty huomiota ja samalla pohjan materiaali ja kuviointi sopivat paremmin märälle tienpinnalle. Kuten aiemmin totesin, niin joitain huippumaratoneja on juostu sadesäässä. Kipchoge esim. antoi tästä asiasta palautetta.\nHiilikuitulevy säilyy edelleen samana ja muutenkin tuntuu, että kyseessä ei ole varsinaisesti kokonaan uusi kenkämalli, vaan uudessa versiossa hyvästä on tehty hieman parempi. Niken mukaan Mo Farah sanoo: urheilijana haet aina sitä seuraavaa prosenttia ja niinpä tämän kengän nimi on NEXT%.\nKenkä tulee tänään rajoitetusti saataville Lontoossa johtuen tietysti Lontoon maratonista. Maanantaina sitä saa Amerikassa jonkun appsin kautta tilattua. Muuten se julkaistaan myöhemmin. Alun perin minulla oli tieto kesä-heinäkuu, mutta ei siitä ole tullut mitään virallista informaatiota. Joka tapauksessa kenkä on nyt ulkona entisellä hinnalla ja jossain vaiheessa 4% korvautuu tällä uutuudella. Nythän niitä edellisiä on edelleen Nikella ja jälleenmyyjillä myytävänä.


MAF Jouluseikkailu Päivä 19 - Osallistu MAF Jouluseikkailuun\nMosambik on maa, joka sijaitsee Kaakkois-Afrikassa. Mosambik rajoittuu Intian valtamereen idässä, Tansaniaan pohjoisessa, Malawiin ja Sambiaan luoteessa sekä Etelä-Afrikkaan lounaassa.\nMosambikissa syödään jouluna mausteisia ruokia, kuten kanaa tulisessa piri-piri -kastikkeessa tai kanaa chilikastikkeessa ja kookosmarinadissa. Jälkiruuaksi Mosambikissa syödään munkkeja ja tuoreita hedelmiä.\nEnnen muovin keksimistä, elefantin syöksyhampaista tehtiin koriste-esineitä, pianonkoskettimia ja biljardipalloja. Nykyisin elefantteja ei saa tappaa näin hullua tarkoitusta varten. Jotkut kuitenkin tekevät sitä suurten rahojen toivossa.\nVaikka joulunaika on hyvin sateinen Mosambikissa, lämpötila nousee kuitenkin +31°C.\n“Jos salametsästys jatkuu nykyisellään, viiden vuoden kuluttua Pohjois-Mosambikissa ei ole elefantteja”, kirjoittaa MAF:n Jill Holmes.\nJoskus hänen miehensä, lentäjä Dave lentää Niassaan auttamaan elefanttipopulaation laskemisessa ilmasta käsin. On hienoa nähdä elefanttiperheitä vapaana valtamassa ja on surullista ajatella, että ne ovat salametsästäjien kohteita.\nVähän aikaa sitten Dave lensi Niassan yli auttaen luonnonpuistonvartijoita. Hän lenteli puiston yllä kun hän sai radioonsa kutsun – yksi puistonvartioista oli vaarassa. Häntä oli ammuttu kun hän oli yrittänyt suojella elefantteja.\nDave lensi juuri puiston toisessa osassa kun hän kääntyi takaisin ja laskeutui kiitotielle, jolla puistonvartija odotti. Kaikki muutkin puistonvartijat olivat paikalla jouduttamassa ystävänsä pääsyä sairaalaan.\nDave auttoi hänet koneeseen ja lensi nopeasti sairaalaan, jossa lääkäri auttoi vartijan takaisin kuntoon.\nPyydä aikuista piilottamaan kotiisi jouluisia karkkikeppejä tai muita karkkeja. Pyydä ystäviäsi mukaan ja yrittäkää etsiä piilotetut karkit. Voitte sopia palkinnon voittajalle.\nVoitte halutessanne pyytää aikuista myös tekemään aarrekartan, jossa annetaan vihjeet karkkikätköjen sijainnista.


OwnOptimizer | Polar Suomi\nTuotetuki ProTrainer 5 -ohjelma Suosituimmat vastaukset OwnOptimizer\nLiittyy tuotteisiin: Polar ProTrainer 5™\nTämä artikkeli esittelee Polar RS800CX ja CS600X -harjoitustietokoneiden OwnOptimizer toiminnon.\nMenestyksellinen harjiottelu edellyttää ajoittaista ylikuormitusta: harjoituksen pidempää kestoa, suurempaa tehoa tai kokonais määrää. Vakavan ylikuntotilan välttämiseksi ylikuormituksen jälkeen on aina pidettävä riittävä palautumisjakso. Jos palautumisjakso on liian lyhyt, suuri harjoittelumäärä voi heikentää suorituskykyä sen kehittymisen sijaan.\nPolar OwnOptimizerilla voit helposti ja luotettavasti selvittää, kehittääkö harjoitusohjelma suorituskykyäsi optimaalisesti. Polar OwnOptimizer on kehitetty perinteisestä ortostaattisesta ylikuntotestistä ( nouseminen seisomaan täydellisestä levosta). OwnOptimizer on täydellinen apuväline kaikille, jotka harjoittelevat säännöllisesti, vähintään kolme kertaa viikossa. OwnOptimizer auttaa sinua optimoimaan harjoittelun rasittavuuden harjoitusohjelman aikana niin, että suorituskykysi kehittyy eikä pitkän ajan rasitustaso ole liian suuri tai pieni.\nPolar OwnOptimizer perustuu viiden sykeparametrin pitkän ajan mittaussarjaan. Näistä viidestä sykearvosta kaksi mitataan levon aikana, yksi seisomaan noustessa ja kaksi seisomisen aikana. Aina kun testi tehdään, mittari tallentaa sykearvot ja vertaa niitä aikaisemmin tallnetuneisiin sykearvoihin.\nOwnOptimizerin käyttöönottamisen yhteydessä määritetään henkilökohtainen perustaso tekemällä kuusi perustasotestiä kahden viikon aikana. Perustasotestit on tehtävä kahden tyypillisen perusharjoitteluviikon aikana, ei raskaiden harjoittelujaksojen aikana. Perustasotesteihin pitää sisältyä harjoittelupäivien ja lepopäivien jälkeen tehtyjä testejä.\nOwnOptimizer arvojen seuraaminen\nPerustason määrittämisen jälkeen testi pitäisi tehdä 2-3 kertaa viikossa. Tee testi viikottain lepopäivää ja raskasta harjoittelupäivää (tai useita peräkkäisiä raskaita harjoituspäiviä) seuraavana aamuna. Valinnaisen kolmannen testin voit suorittaa normaalin harjoittelupäivän jälkeen.\nHarjoittelukauden ulkopuolella tai erittäin epäsäännöllisen harjoitusjakson aikana OwnOptimizer ei ehkä anna luotettavia tietoja. Jos harjoittelussa pidetään vähintään 14 vuorokauden tauko, perustasotestit pitää tehdä uudelleen.


Palkanlaskenta | Leinonen Norja\n-Tapaturma- ja eläkevakuutukset\nTyöntekijöiden palkkojen hallinta on kriittisen tärkeä osa yrityksen liiketoimintaa, koska sillä on yhteys niin työmotivaatioon, kuin kassanhallintaankin. Pienten yritysten on ongelmallista ja kallista palkata omat palkkalaskennan asiantuntijansa ja toisaalta ulkomaisilta yrityksiltä puuttuu kokemus paikallisesta työlainsäädännöstä ja viranomaisten vaatimuksista. Leinonen tarjoaa yrityksille kustannustehokkaan vaihtoehdon ulkoistaa palkkahallinto osin tai kokonaan. Palkkahallintopalvelut kytkeytyvät yleensä joustavaksi osaksi kirjanpitopalveluitamme. Tapaturma- ja eläkevakuutukset ovat lakisääteisiä ja ne on oltava kunnossa.


Lentäminen, vinkkejä - FSnordic.net\nAuthor Topic: Lentäminen, vinkkejä (Read 616 times)\n« on: 15.07.04, 10:12 »\nOppiiko panelin käytön, lentämisen helposti? Mikä versio on paras Flight simulatoreista? 2004 ( ? ) Voiko 2004 versiossa lentää missäpäin maailmaa vain? Ja tietinkin minulle (aloittelijalle) voi antaa vinkkejä. kiitos jo etukäteen.\n« Reply #1 on: 15.07.04, 10:17 »\nNo kyllä tuo viimeinen 2004 on tähän mennessä paras. Kyllä voit lentää kaikkialla maailmassa simussa 2004. Kyllä paneelinkäyttöön menee tietysti jonkinaikaa, jos ei ole tutustunut yhtään. Tervetuloa joukkoon !\n« Reply #2 on: 15.07.04, 10:20 »\nPaneelin käyttö riippuu ihan paneelista. Jonkun Piper Cubin nyt osaa mun koirakin, mutta joku DC-9 kyllä vaatii opiskelua. Paras versio lienee tämä 2004, mutta mikäli on huono kone, niin sitten voi ottaa jotain vanhempia, vaikka 98:n.\nSimussa voi lentää melkein missä tahansa päin maapalloa. Ainoastaan napojen päälle ei pääse. En suosittele alussa ottamaan mitään jumbojettiä, vaan aloittamaan vaikkapa Cessnalla.\nEdit: Eikä sitä paneelia tarvitse heti osata, vaan kone on lentovalmis, heti kun otat sen.\n« Last Edit: 15.07.04, 10:21 by Jussi Hiekkataipale »\n« Reply #3 on: 15.07.04, 10:26 »\nQuote from: Niko Häkkinen on 15.07.04, 10:12\nEi se lentämisen aloittaminen simulla kovin vaikeaa ole, kyllä sen yleensä oppii ja pääsee alkuun. Mutta nälkä kasvaa syödessä ja oppimista riittää kun tavoitteet nousevat. Lentämisen ohella voi sitten vaikka erikoistua koneiden tai maisemien ym. lisäosien tekemiseen. Ja sitten onkin mennyt pikkusormen ja käden lisäksi...\nAloittaa voi millä versiolla vain, mutta tällä hetkellä eniten uusia lisäosia tulee 2004:lle. Version valintaan vaikuttaa esim. käytössä oleva kone ja lentääkö verkossa.\nFS2004:llä voi lentää missä päin maailmaa tahansa paitsi navoilla.\nVinkiksi voisi sanoa, että kannattaa aloittaa Cessnoilla ja käydä läpi simun mukana tulevat opastetut harjoituslennot. Sitten pikkuhiljaa isompiin koneisiin.\nJaaha, kirjoitin hitaasti, mutta kertaus jne... ja ovat niin perusasioita, että kannattaa sanoa useamminkin.\n« Last Edit: 15.07.04, 10:29 by Jaana Holmström »\n« Reply #4 on: 15.07.04, 11:53 »\nJos lontoon murretta ymmärrät niin FS9:n eli FS2004:n mukana tulee Machadon lentokoulut niin itse sain sieltä hurjasti tietoa, taitoa ja lisävauhtia lentelyn oppimiseen.\n« Reply #5 on: 15.07.04, 14:25 »\nJa kantsii opetella lentämään, siis ilman autopilottiakin. Alkuun etenkin laskeutuminen tuntuu hankalalta, mutta kyllä sen oppii. Trimmin ja sivuperäsimen käyttö on myös alkuun hankalampia hahmottaa. Ne lentotunnit on tosi hyviä.\n« Reply #6 on: 15.07.04, 15:47 »\nJa realismiasetukset kannattaa laittaa heti vaan täysille, niin hommassa on enemmän mieltä, eikä tarvitse opetella moneen kertaan koneen käsittelyä.\nEdit:Kun muistaa käsitellä riittävän hellävaraisesti sitä ohjaussauvaa, niin kone tottelee paremmin.\n« Last Edit: 15.07.04, 15:50 by Jani Aalto »


Black Isle Hibernator & Goldeneye\nBlack Isle on niin komia nimi, että sitä voi käyttää muuhunkin kuin erinomaiseen edesmenneeseen videopelistudioon. Esimerkiksi nyt skottilaiseen luomupanimoon jostain Invernessin läheltä mustasta saaresta. Se on luultavasti se missä Tintti kävi. Alkoon oli tullut sieltä kaksi kokeiltavaksi.\nHibernator Oatmeal Stout\nPanimo: Black Isle\nLyhyesti: Pehmeä, yllättävän kevyt stout, josta löytyi monenlaista.\nHibernator on "kaurapuurostoutti", eli stoutti jonka teossa on käytetty ohran lisäksi kauraa (tässä myös vehnää). Kaura tekee oluesta pehmeämmän, ei kovin kauraisen, mutta ehkä vähän puuroisen, joten ihan osuva nimi.\nOlut on erittäin tumman ruskea, hiventä vaille musta, keskimittaisella tummalla vaahdolla. Tuoksussa on tyypilliset stoutin elementit: paahtuneisuutta, palaneisuutta, kuivaa maltaisuutta.\nSuutuntuma pehmentyy aluksi melkein olemattomaksi kaurapuurostoutin tapaisesti, mutta siinä on pieni takakierre, joka palauttaa vähän paksuutta omituisesti. Vahvuisekseen stoutiksi hyvinkin kevyt.\nMaku on mausteinen, salmiakkia, lakritsaa, kaakaota, kahvia. Monipuolisuutta on, mutta ei sellaiseen erittäin tuhdin imperial stoutin tyyliin vaan kevyesti. Pieni kirpeys ja mieto mutta miellyttävä katkerointi tukevat kokonaisuutta.\nAika kiva stout. Tykkäsin. Nelijä Viijjestä.\nGoldeneye Pale Ale\nLyhyesti: Ihan ok perinteinen pale ale.\nToinen Black Islen viritelmä on peribrittiläinen pale ale nimeltään ja pitkälti kaikin puolin tyyliltäänkin.\nTuoksu on brittihumalan toffeinen, heikosti kukkainen, makea. Suu tuntuma on melko kevyt, jotenkin liukas.\nMaku on hieman valju, mäntyinen ja muutenkin joten puinen, hapan. Parempikin voisi olla, mutta ei tämä nyt mikään huonokaan. Jälkimaku on miellyttävä. Melko perinteinen pale ale, hyvällä tavalla iisi. 3/5\nAloitin vapun testaamalla kaverin kanssa Brewdogin IPA is dead - single hop setin ja 41% Sink the Bismarckin Kitty's Pubissa. IPA is dead oli vähän pettymys, mutta opettavainen.\nMutta Sink the Bismarck kannattaa käydä testaamassa. Aiemmin tänne arvioimani supervahvat olivat melko kehnoja kötöstyksiä, mutta Sink the Bismarck oli upeaa öljyä.\n3/5 4/5 Black Isle Oatmeal Stout Pale Ale Skotlanti\nOlutkirja-arvio: Kerttu Suuronen - Ohrainen Olut (...\nBrewdog Dog A & Bitch Please Islay Cask


Imatra-St.Petersburg: Cultural Flow (SE754) |\nImatra-St.Petersburg: Cultural Flow (SE754)\nHankkeen yleisenä tavoitteena on poistaa kommunikointiesteitä mukanaolevien alueiden kansalaisten väliltä ja kehittää kummankin osapuolen tuntemusta toistensa kulttuurista ja identiteetistä. Lisäksi tavoitteena on kehittää kulttuurikontakteja ja -verkostoja Kaakkois-Suomessa ja Pietarissa sekä lisätä yleistä tietämystä raja-alueen kulttuuriperinnöstä.\n-\tNuorisolle suunnatut kulttuuriaktiviteetit, kuten vuosittaiset lasten musiikkikesäleirit Imatralla, klassisien ja modernin tanssin lasten ja nuorten leirit Imatralla ja Pietarissa, nuorten musiikkiammattilaisten työpajat ja koulutukset Pietarin musiikkifestivaaleilla, suomalais-venäläisen lasten kansanmusiikkiryhmän harjoittaminen ja ryhmän esiintyminen kansainvälisillä festivaaleilla. -\tRomanssi-musiikin työpajat Imatralla ja Pietarissa, erilaiset kulttuuritapahtumat ja seminaarit koskien kulttuurisen identiteetin säilyttämistä muuttuvassa ympäristössä kummassakin kaupungissa. -\tJulkaisut projektin tuloksista\nHankkeen aikana toteutettiin pienimuotoisia, kaikille ilmaisia olevia musiikkitapahtumia niin Imatralla kuin Pietarissakin. Tanssi –ja musiikkileirit olivat onnistuneita ja lapset oppivat tuntemaan samanlaisten harrastusten ja intressin omaavia naapurimaan lapsia. Opettajat oppivat toisiltaan uusia opetusmetodeja ja saivat muuta hyödyllistä tietoa. Työpajatoiminta suunnattiin kansan- ja romanssimusiikin ammattilaisille. Pietarissa järjestetyssä työpajassa äänitettiin CD.\n2013-03-01 - 2014-12-31\n483 748 € / 383 748 €\nPietarin kaupungin kulttuurikomitea\nKaupunginosa Krasnenkaya rechka, Pietari\nKaupunginosa Knyazhevo, Pietari\nKulttuurin edistämiskeskus, Pietari


Tahmea, uneton arki - miten selvitä vauvan öisistä huutokohtauksista?\nKuva kirjasta ”Nyt vittu nukkumaan”\nMitä saadaan, kun yhdistetään muutaman yön valvominen huutavan lapsen kanssa ja kahden vanhemman työkiireet? No kaksi aika hiton väsynyttä aikuista. Syy Hemmon öisiin huutomaratoneihin on mysteeri, mutta ainakaan syy ei ole korvissa tai muuten yleiskunnossa. Vahva veikkaus on puhkeavat alakulmahampaat, mutta mene ja tiedä, yhtä hyvin voi olla taaperon yöllisiä kauhukohtauksia. Tiedän vain, että kolmatta yötä huutavaa lasta kanniskellessa alkoi huumori olemaan kortilla.\nTaas kerran olen kuullut lausahduksia tyyliin : ”Lapset ovat niin pienen hetken pieniä, ei se valvominen haittaa.” ”Äiti kyllä jaksaa” ”Laita sille tissi suuhun ja ota viereen niin kyllä rauhottuu.” Voin kertoa, että ei, kaikille lapsille ei toimi tämä tissi suuhun ja kainaloon- kikka. Meillä viereen ottaminen yöllä tarkoittaa huutoa tai riehumista eikä se yösyöttökään yleensä toimi. Ja vaikka lapsi näin nukkuisi, jäisi silloinkin omat unet kokonaan välistä, sillä en osaa itse nukkua perhepedissä.\nÖiden rauhoituttua pidimme jälleen unikoulun, joka menee nykyisin jo aika rutiinilla, onhan se jo neljä kertaa vedetty läpi.\nViimeksi valvottiin muutama viikko sitten, jolloin yläkulmahampaat puskivat samaan aikaan ulos. Silloin tuli palautettua yöimetykset kuvioihin ties monetta kertaa, sillä päivisin ruokaa ei mennyt ja yöllä itku ei muulla lakannut. Öiden rauhoituttua pidimme jälleen unikoulun, joka menee nykyisin jo aika rutiinilla, sillä onhan se jo neljä kertaa vedetty läpi.. Könsikäs hoiteli yöherätykset, jotka harvenivat 1-2 kertaan. Hetken uni maistui kaikille, mutta viimeisen viikon aikana meillä ei ole ollut hiljaisuudesta tietoakaan. Ensin uni oli vain levotonta, muutamalla kunnon huutopätkällä. Toisena ja kolmantena yönä huuto oli paniikinomaista ja jatkuvaa useita tunteja kerrallaan. Hemmo saattoi hiljentyä muutamaksi minuutiksi sänkyyn, mutta heti silityksen loputtua huuto jatkui. Lopulta maanantai-tiistai välisenä yönä huutoa kesti ensin klo 21-02 ja sitten vielä 04 jonkun aikaa. Alkuun rauhoitteluyritykset hoiti mies, mutta pian selvisi, ettei tyttö rauhoitu isänsä kanssa yhtään sen paremmin.\nNÄITÄ KAIKKIA TESTASIMME:\nISÄ RAUHOITTELIJANA: Perus unikoulun ohjeistus; isä usein saa lapsen rauhoittumaan helpommin. Toimii meillä normaalisti hyvin, viime öinä ei ollenkaan.\nJUMPPAPALLOLLA POMPPIMINEN: Vakkari keino ekoilta kuukausilta vauvan kanssa. Itku kyllä lakkasi hetkeksi, muttei kokonaan ja jatkui heti liikkeen loputtua.\nVESIHUIKKA: Kaikesta huudosta tulee epäilemättä jano, joten vesi kelpasi mukista. Huuto tosin jatkui heti perään, mutta tulipa ainakin suuta kostutettua välillä.\nSÄNGYN HEIJAUS: Meillä on edelleen keinutassut/lullat kiinni pinnasängyn jaloissa ja sänkyä heijattiin välillä kuin pahemmassakin maanjäristyksessä. Tuloksetta, huuto senkun yltyi.\nIMETYS: Ihan viimeisenä keinona testasin myös imetystä, sillä siihen Hemmo on yleensä helposti nukahtanut. Maito kyllä kelpasi, mutta uni sillä ei tullut. Huuto siis jatkui syömisen jälkeen.\nKÄYNTI ALAKERRASSA JA ”HERÄÄMINEN KUNNOLLA”: Kävimme aamuyöllä alakerrassa moikkaamassa koiria ja juomassa vettä, jolloin mini heräsi kunnolla ja rauhoittui paremmin. Taisi jopa viimeisenä yönä nukahtaakin tämän jälkeen paremmin.\nKUIVA VAIPPA: Vaippaa tytöltä ei ole tarvinut öisin vaihtaa sitten ekojen kuukausien, mutta vaihdettiinpa sekin nyt varmuudeksi, tuloksetta.\nLAULAMINEN/”EI HÄTÄÄ KÄYDÄÄN NUKKUMAAN”: On laulettu, hyräilty, hoettu unimantraa ja ties mitä.\nSUPPO: Ainiin ja ihan ekana laitettiin suppo sikäli mikäli syynä huutoon oli puhkeavat hampaat.\nANNETTIIN HUUTAA KOSKEMATTA: Lopulta testasimme myös sitä, että istuimme vain sängyn vieressä ja korkeintaan toistelimme ”ei hätää käydään nukkuma” tai hyssyttelimme hiljaa. Kauhukohtauksiin tämä yleensä tehoaa paremmin kuin lapseen koskeminen, mutta meillä tämä ei vaikuttanut huutoon millään tavalla.\nJos on heittää uusia hyviä vinkkejä, niin laittakaa ihmeessä kommentteihin. Alkaa oma kekseliäisyys olemaan käytetty loppuun. Yllä mainituista keinosta osa auttoi hetkellisesti, osa ei ollenkaan ja osa vain lisäsi huudon volyymia. Huuto siis ei ollut mitään kevyttä parkumista, vaan ihan täyttä paniikkihuutoa. Onneksi tilanne vähän rauhoittui siinä viikon puolivälissä, mutta edelleen uni on varsin levotonta.\nKUN NUKKUMAANMENO JÄNNITTÄÄ\nViimeisen vuoden aikana omat yöunet ovat olleet enemmän tai vähemmän sekaisin. Raskauden aikana oli unettomuutta viimeiset kolme kuukautta ja Hemmon synnyttyä aloin tarkkailemaan jokaista narahdusta, pihahdusta ja huokausta. En silti varsinaisesti jännittänyt nukkumaankäymistä, sillä tiesin öiden olevan melko rauhallisia. Tällä hetkellä taas on joka ilta pieni jännäkakka takaraivossa, sillä ei voi ennalta tietää, nukkuuko Hemmo 12h putkeen vai huutaako esimerkiksi 4h tauotta.\nLoppuviikkoa kohden yöt onneksi vähän tasoittuivat ja nyt itkut ja huudot kestävät vain muutamia minuutteja kerrallaan. Voi toki olla, että neiti on vain kerännyt voimia muutaman yön ja vetäisee ensi yönä huutomaratonin, mutta yritän olla stressaamatta sitä etukäteen. Onneksi Könsikkäällä alkoi 5vko kesäloma, joten ainakaan aamulla ei kello soi heti kuudelta töihin. Mulla on kyllä töitä vielä koko heinäkuun, mutta onneksi vain muutamina päivinä viikossa. Päivisin ei siis tarvitse silmät ristissä sumplata yksin taaperon kanssa, vaan voi tarvittaessa ottaa vuoroin pieniä hengähdystaukoja. Ja onneksi tosiaan neiti itse on päivisin iloinen ja toimelias, oma pippurinen itsensä.\nEli mikäli sulla on takataskussa joku velhokikka muksun yöhuutoihin (muu kuin yskänlääke), niin heitä ihmeessä kommentteihin viestiä! Toistaiseksi en ota stressiä blogin päivittelystä, mutta eiköhän tässä miehen loman alettua ole vähän enemmän aikaa ja jaksamista tähänkin hommaan taas.\nnukkuminen, taapero, uniongelmat\nEdellinen Kesäinen Tallinna- ensimmäinen reissu aikuisten kesken sitten lapsen syntymän\nSeuraava Myöhästely ja sovitut aikataulut: onko toisen aika arvokkaampaa kuin toisen?\nRomeo 4.7.2017 01:37\nSe mikä toimii joillakin ei varmasti toimi kaikilla. Mikä meillä toimi niin soitin joskus rauhoittavaa musiikkia hiljaisella. Esimerkiksi Nukkumattia tai sitten ihan Bachin Airia.\nEi sekään aina toiminut.\nToinen mitä tein niin aloin ipadillä selata nettiä. Poika seurasi hiljaa sängynlaidalta kunnes nukahti. Ei varmasti toimi kovin monella, mutta pojalle se sattui olemaan niin viehko peli että halusi seurata vierestä. Ehkä tilalle voi keksiä jotain muuta hiljaista tekemistä joka vie huomion… 🙂\nJenni 7.7.2017 07:46\nJoo meillä on kanssa soitettu musiikkia ja whitenoisea, etenkin silloin muksun ekoina kuukausina 🙂 nyt olen kanssa lueskellut omaa kirjaa hiljaa sängyn vieressä, olettaen että lapsi on rauhassa. Täysin palkein huudon aikana lukeminen on vähän turhaa 😀\nMiia 25.9.2017 10:41\nSamanlaisen, ei yökukkujan, vaan yöhuutajan kanssa elävä täällä hei! Kaksi työssä käyvää aikuista ja taapero joka huutaa klo 00-03 tai 03-aamu, oma uni 5 tuntia pätkissä. En vielä oo keksinyt ratkaisua, ei johdu korvista, ei auta huudatus/tassutus/herätys/viereenotto…mutta liikkuviin vaunuihin ja autoon nukahtaa. Sillä keinolla nukkuu 2/3 perheestä. Se, joka työntää vaunuja tai ajaa autoa, kärsii sit rytmihäiriöistä, mut, hei, tää on vaihe! ( ja vitut)


Samsung Galaxy A21 kuoret | suojakuoret\nSamsung Galaxy A21 kuoret suojaavat puhelimen iskuilta, kolhuilta ja kulumiselta. Suojakuori tai suojakotelo on edullinen ja käytännöllinen lisävaruste puhelimelle. Kuorien avulla saat hyvän suojan lisäksi tyylikkään ilmeen puhelimeen. Samsung Galaxy A21 kuoret antavat myös paremman tuntuman ja pidon puhelimeen. Tyyliluurista löydät laajan valikoima tyylikkäitä ja käytännöllisiä Samsung Galaxy A21 kuoria. Kuorimallisto sisältää suojakoteloita, puhelinlompakoita, muovikuoria ja silikonikuoria.\nTyyliluurin Samsung Galaxy A21 kuoret on suunniteltu niin, että puhelimen näppäimiä, sormenjälkitunnistusta ja liitäntöjä voi käyttää ongelmitta kuorten ollessa asennettuna. Myös valokuvaaminen onnistuu kuoria poistamatta. Suojakuoret asennetaan puhelimen oman rungon päälle, ne eivät siis korvaa puhelimen alkuperäisiä kuoria. Samsung Galaxy A21 kuoret on helppo asentaa paikoilleen ja halutessaan vaihtaa uusiin.\nSamsung Galaxy A21 musta suojakuori\nMusta suojakuori Samsung Galaxy A21 puhelimeen. Nämä kuoret on valmistettu joustavasta ja kestävästä materiaalista. Kuoret parantavat tuntumaa puhelimeen, eikä se luiskahda niin helposti kädestä kuin suojakuoreton puhelin. Kaikki näppäimet ja liitännät ovat helposti käytettävissä.


Tavio: Kohtuutta perintäkuluihin - Suomen Uutiset Tavio: Kohtuutta perintäkuluihin - Suomen Uutiset\nKulut samansuuruisia velan kanssa\nPerintäkulut ovat vapaaehtoisia, kuten ylinopeussakotkin. Maksamalla laskunsa ajoissa, ei tarvitse maksaa vapaaehtoisesti ylimääräistä….\nLiiallisuuksiin todellakin menty\nIhmisille tapahtuu välillä pikku virheitä ja myöhästymisiä. Savon-Voima on hyvä esimerkki oikeesta roskafirmasta. Kauheet siirtomaksut ensinnäkin ja jos jostain syystä laskun maksu 3 päivää myöhässä niin jo tulee perintäfirman muistutuslasku lisäkuluineen.\nTörkeetä toimintaa Savon-Voimalta. Tollaset roskamonopolit pitäis purkaa. Vasemmisto niitäkin kannattaa.\nJa mitä ylinopeussakkohihin tulee niin se on Suomessa ihan liiaallisuuksiin viritetty. Typerykset ja nysvärit siitäkin tykkää niin kuin tämä ”viisas”, joka ei sitä todellisuudessa ole.\nJos yritys toimii niin kuin mainitsit rikkoo se 14 vuorokauden sääntöä. Yrityksen pitää lähettää ensin muistutus, jonka enimmäishinta on myös määrätty. Muistutuksen jälkeen voi lähettää maksukehotuksen, mutta ei ennen 14 vrk eräpäivästä.\nSama Tampereella! Tosin perintäfirma lähettää laskun , lisineen heti, kun alkuperäisen laskun eräpäivä on ylittynyt. Totta tietty sekin, että ne välttyy maksamalla laskun ajallaan, mutta elämä on vaan muuttunut kovaksi ja osaa laskuista ei vaan pysty ajallaan maksamaan. Laskuja maksetaan tavallaan limittäin, jotta ne voidaan ylipäätään maksaa. Se, että maksaa laskun kohtuu ajassa, ei pitäisi johtaa kohtuuttomiin lisäkuluihin!\nKohtuus puuttuu monesta asiasta\nKyllä ja elämä on hektistä. Voi tulla yllättävää työmatkaa, sairastumista ja ties mitä. Kaikkea ei kannata ohjelmoida maksuautomatiikkaankaan. En halua pistää joka asiaa automaattisesti veloitukseen, koska siinä taas omalta osalta virheiden havaitseminen ja kulujen seurata hämärtyy.\nVihreät toi gansterit sähköalan siirtoihintoihinsa lisää energia käyttöön liittyviä kiristys/rahastus keinoja on tulossa runsaasti mm. autoiluun ,kts. Berner väylä ja gps km suunnitelmat iso Jorma ja keslestaliike mukana rahastuksessa ,Ohisalo kehui jo yhteyttä kepuun jotain kivaa siis tulossa ,Pekka pitää perää . Sattuuko kukaan muistamaan keskustan Sampoa jossa Sipilän ihme tapahtui,johon verovaroja katosi ilm.miljardi, ne ilmestyi sitten jonkun taskuun kai? Talvivaaran ihmeen tiimoilta sivuaa maailmalla tietoa valtaisasta rahanpesusta joku sisarpulju ei tehnyt vain paskasta kultaa vaan pesi oikeaa huume yms rahaa satoja miljoonia ,suomipankiirit siellä vilahti ,ilmanko keskustalaiset pitää rahojaan kuorissa ,eivät paskaannu ,varmaa muovisia ja ilmatiiviitä. Kansaa kustaan silmään kaiken aikaa ja tavallisille ganstoille on annettu tilaa turvamiehinä, koronkiskonta/ perintä, mafioita tarvitsee isoimmat poliittiset varkaat ,neitosuomi raiskattu ryöstetty katuojassa 😉\nPosti hukkaa paljon laskuja, myös sellaisia joita vastaanottaja ei voi ennakoida olevan tulossa tiettynä päivänä. Esim. kunnat ja sairaanhoitopiirit laskuttavat erilaisia hoitomaksujaan miten sattuvat, eikä niiden maksupäivää voi etukäteen tietää. Onpa sattunut niinkin, että potilas makaa sairaalassa ja lasku ambulanssi-kyydistä seisoo postilaatikossa yli kuukauden.\nMainitsemastasi syystä onkin parasta välttää Postin ”palveluita” paperilaskuasioissa kuin ruttoa, mikäli se vain on mahdollista.\nLasku sähköpostiin tai pankkiin e-laskuna on Postia luotettavampi vaihtoehto. Jos tähän ei ole mahdollisuutta, ihminen on aika heikoilla laskuttajaa vastaan.\nEi ole yksi tai kaksi kertaa kun postia on löytynyt metsään heitettynä tai ties mistä. Äskettäin jakaja oli Espoossa tunkenut postia kerrostalon hissikuiluun, mistä hissin tarkastaja oli ne löytänyt. Hyvä Posti!\nEi nämä yksityiset kermankuorintafirmat ole sen parempia. Meilläkin jakaa pahoinvointiyhtymän laskut esajakelut. Siihen se jakaja ruttaa sen postiluukkuun. Onn ie siitä valittanu vaan ei auta. Liekö joku murjaani jakamassa vai mikä.\nKyseessä ei ilmeisesti ollut suomalaisen työn moraalin omaava tekijä vaan kaiketi työvoimapulan paikkaaja ns. moniosaaja.\nPikavippiyritykset ja perintätoimistot johtavat kierteeseen, jossa pienestä velasta tulee suuri ongelma ja jota ei voi katkaista. Pikavippifirmoille korkokatto ja lainan saantiin lainaajan taustojen selvitys – tai sosiaalinen lainaus kuntien/hyväntekeväisyysjärjestöjen kautta. Perintä voisi olla jopa kunnallista toimintaa. Tämä lisäisi myös sosiaalista oikeudenmukaisuutta.\nPaljon auttaisi myös velkaneuvonnan tehostaminen.\nKaikki eivät tiedä, että apua on saatavilla.\nElämässä voi tapahtua varsinkin nykyään monenlaista ongelmaa joista seurauksena maksukyvyn menetys tavallisissakin laskuissa kuten sähkö/vesi pakolliset nettiyhteydet ja lapsille asiat pakolliset kuten syöminen. Työttömyys ,sairaus ja vaikka mitä. Edes sähkössä ei voi säästää kun ne siirtomaksut tolkuttomat.\nYksinkertainen laki: 1) Perintäkulut eivät saa ylittää alkuperäistä perittävän velan määrää. 2) Tuhanteen euroon asti perintäkulu enintään 100 euroa 3) tuhannesta eurosta ylöspäin perintäkulut enintään 10% 4) Perintäkulun katto esim. 5000 euroa.\nKyllä luottokelpoisuuden menetys pienestä velkasummasta on jo sellainen pelote, ettei lisäsanktiona suurta perintäkulua tarvita.\nTuomarien asianajopalkkioitakin vois Tavio pudotuttaa.\nEtkö tiedä, että asianajajilla on 48 tuntia vuorokaudessa. Minimilaskutus on yleensä tunti. Tuntihinnat lähtevät sadasta eurosta ylöspäin. Tunnissa ehtii hoitamaan kaksi eri puolen tunnin juttua.\nTämän kertoi entinen asianajajakaveri. Kaveruus osoittautui niin kalliiksi, etten ole häneen yhteyttä enää pitänyt. Tuo ammattiryhmä on ahneudellaan pilannut maineensa.\nTeksti hautakivessä: ”Tässä lepää kunnioitettu ja rehellinen kansalainen, asianajaja…”\nOhikulkija: ”Mitä?! Kaksi ihmistä pantu samaan hautaan!\nSuomi vs länsimaat\nSuomi eroaa länsimaista mm. siinä, että täällä on tietty osa kansasta aina valmis ryöstämään muita. Perintäfirmat ovat hyvä esimerkki tästä.\nAsiansa hoitava vs ketkuilijat\nTiedä muista länsimaista, saati itäisistäkään, mutta tietty osa Suomessa majailevista (myös suomalaisista) on aina valmis jättämään asiansa hoitamatta. Pitkän perintähistorian omaavat ovat usein hyvä esimerkki tästä…\nPerintä vapautettiin mafioille suunnilleen samoihin aikoihin kun asiakastieto meni ulkoimaiseen omistukseen ensinmäiset isot perintäfirmat tuli samointein monet muistaa insturm justiinsa firman keltaiset loisautot katukuvassa ja luihunnäköiset rasvapojat . Valtion ulosotto lähti avustajaksi ganstereille vähän kuin huumekaupppa oli jossain poliisien alaa ..;) Järjestäytynyt rikollisuus toi pikavippialan ja sai vapaat kädet koronkiskontaan yhä peritään jopa 300% korkoja ennen Marin ”leikki-armon” aikaa lainoista, järjestäytyneen rikollisten yhteys alan on ollut julkisuudessa useinkin,viimeksi valtio osti alan mieheltä jotain suojia ,yht. virkamiehiin on siis vankka ,eikä asioille voi Ps puolue enempää kuin muutkaan näemmä, koronkiskonta = suomen pankin kuin eduskunnan hyväksymä ja tänäänkin maksellaan 48-380 %korkoa,perintä % suhteessa sairaat, kusessa satoja tuhansia suomalaisia ,ääniä olisi saatavilla ,puhetta riittää,rahakuori on helpompi ottaa 😉 Tekoja , lätinää on kuultu 20v 😉