Olipa kuohkeita pyyhkeitä - Pölli tästä\nEtusivu / Olipa kuohkeita pyyhkeitä\nMarkkinointi, Sissimarkkinointi, Viestintä\nMatkit muita enemmän kuin haluaisit myöntää. Hotellin kylppärin ekokehoitus toimii paremmin, kun käskemisen sijaan kerrot, mitä muut tekevät.\nCopywritereiden salaisen veljeskunnan sääntö #4 sanoo, että asiakasta pitää käskeä. Ihminen on siitä outo otus, että hän saattaa totella.\nJos mainoksen uhri ei taivu, tappio ei ole suuri. Mutta jos hän sattuu uskomaan, viesti on tehnyt tehtävänsä. Kannattaa siis ainakin yrittää. On aivan eri asia komentaa ”soita tähän numeroon nyt heti” kuin kirjoittaa jonnekin nurkkaan otsikoksi ”yhteystiedot”.\nSalaisen veljeskuntamme jäsenillä on kuitenkin tiedossa muutamia jippoja, joita ei tavallisille ihmisille ole lupa kertoa lainkaan. Riskeeraan henkeni, kun paljastan kaikesta huolimatta yhden niistä.\nKäskyäkin tehokkaampaa on kertoa ostajalle, miten muut asiakkaat toimivat.\nKuten olen usein tässä blogissa todistellut, olemme aivan lampaita kaikki. Ihmiseen on rakennettu mekanismi, joka pakottaa hänet apinoimaan muita. Sitä ei tietenkään kukaan halua myöntää. Mutta kas kummaa, kun mittaukset osoittavat ilmiön todeksi kerta toisensa jälkeen.\nHotellisi kylppärissä on nykyisin aina pieni ekokilpi tai -viesti. Se pyytää, että säästäisit luontoa ja käyttäisit pyyhettäsi useaan kertaan. Siten vähennät vesistöjen kuormitusta.\nIkävä kyllä viesti vetoaa vain järkeen.\nKuulin muutamia päiviä sitten, kun eräs asiantuntija kertoi näkemyksensä: ”Meidän asiakkaamme ostavat näitä palvelujamme järkisyistä.”\nUskottele vain itsellesi, että järki saa ihmiset toimimaan. Ilmeisesti olet havainnut, että kaikki ovat jättäneet lapsia hankkimatta, pitäneet kiukaansa kylminä, lempanneet lomalennot, ryhtyneet kasvissyöjiksi ja siirtyneet maasturistaan bussikuskin kärrättäväksi. Sehän olisi järkevää, kun ilmastomuutosta pitäisi torjua.\nMe muut emme ole huomanneet, että järkipuhe olisi tehokasta. Sen sijaan tunne saa ihmisen tikittämään.\nEntä jos kylpyhuoneen viesti vihjaa, miten muut hotellivieraat käyttäytyvät? Mitä tapahtuu, jos kilpi kertoo, että asukkailla on tapana käyttää froteitaan uudelleen ainakin kerran visiittinsä aikana?\nPyyhkeitään kierrättävien osuus kasvaa 26 %.\nEkonalkutus saattaa toimia. Mutta muiden ihmisten esimerkki toimii vielä paremmin.\nAsiakkaiden käytös muuttuu itse asiassa valtavasti. Kuten kokeneet kirjoittajat tietävät, joskus vain muutaman sanan vaihdos riittää. Tulokset ampuvat katosta läpi.\nEikä siinä vielä kaikki. Hotellissa asuvan lampaan vaistoihin on mahdollista vedota vielä tehokkaammin.\nViesti puree entistä paremmin, kun se kertoo, että juuri tässä samassa huoneessa ennen sinua asunut asukas kierrätti pyyhkeitään.\nNyt pyyhkeitään säästävien määrä kasvaa 33 % tavanomaisen ekomäkätyksen uhreihin verrattuna.\nLuulisi, ettei sillä ole minkään valtakunnan merkitystä, mitä joku huoneen aikaisempi asukki on puuhannut. Mutta niin vain tulos on neljänneksen parempi verrattuna viestiin, joka kertoo hotellin muiden vieraiden metkuista yleisesti.\nTutkimustulokset löytyvät Robert B. Cialdinin ja kumppaneiden kirjasta Yes! – 50 Scientifically Proven ways to Be Persuasive.\nCialdini aloittaa mainion teoksensa tarinalla stand up -koomikosta nimeltään Henny Youngman. Hänellä oli tapana kehua: ”Mikä hotelli! Pyyhkeet olivat niin isoja ja kuohkeita, että hädin tuskin sain suljetuksi matkalaukkuni.”\nJos haluat saada asiakkaan toimimaan, kerro, miten muut ostajat ovat käyttäytyneet. Joukon voima on vahvempi kuin yksikään käsky koskaan.\nPrevEdellinenPakko on paras muusa\nSeuraavaValitsiko Pekka Pouta ammattinsa?Next\nMestari on palannut…\nMä itse pidän kyllä huomattavan paljon enemmän kylteistä, joissa sanotaan, että kylpytakki on tarkoitettu asiakkaan käyttöön vierailun aikana ja että sen voi ostaa hotellin respasta 150 eurolla.\nMukava ylläri saada taas hyvää luettavaa!\nNäinköhän tästä alkoi jälleen uuden kirjan vääntäminen?\nToi on hyvä ! Aloin heti miettiä miten soveltaa moista sisäisiin asiakkaisiin tiedonhallinnan alalla… =o)\nOnneksi oli tämä blogi vielä RSS-syötteissä…\nOh, mahtavaa, päivitys!\nMäkin aloin heti miettimään miten soveltaa tätä… Jos nyt sitten purskahtaa ilmoille markkinointiaalto, jossa kehotetaan kaikessa toimimaan niinkuin muutkin, niin tiedät olevasi syypää.\nTervetuloa takaisin Jartsa!\nOliko niin painavaa asiaa, että et vain pystynyt pitämään sitä sisälläsi?\nTervetuloa takaisin vain! Aika haikeita täällä jo oltiinkin.\nHeh heh, jotain painetta tässä varmaan kertyy. On taas kasautunut niin pitkä lista mielenkiintoisia juttuja, että pakko oli vähän päräyttää.\nPaluuviite: Otetaan vahva aloitus « Yrittäisit edes\nHyvä stoori. Olet henkisen putkimiehen P. Bayard. (TK ++)\n…ja tuohon kun yhdistää pienimuotoisenkin kilpailun, niin tulokset paranevat edelleen.\nHenny Youngman. 🙂\nKiitos Mobzter tarkkasilmäisyydestäsi, nyt on koomikon nimi kirjoitettu oikein!\nPärähtäispä taas kohta, kun vuosikin vaihtuu…\nKiitos taas niin mielenkiintoisesta aihevalinnasta…Täytyy myöntää, että tunnistin jokseenkin oman käyttäytymiseni kirjoituksestasi. Olen siis lammas itsekin, mutta uskallan epäillä että jo sillä, jos vaihtaa kyseisen vessakyltin käskyttävän sävyn mihin tahansa muuhun, on positiivinen vaikutus ihmisten käyttäytymiseen pyyhkeen kanssa. Kenestäpä olisi mukavaa olla käskytettävänä!\nHyvä tarina. Kuitenkin hieman harhaanjohtavaa. Markkinoinnin näkökulmasta humanistiset ihmiset ovat erityisen kiinnostuneita millaisia valintoja muut ovat tehneet. Tämä ei kuitenkaan todellakaan ole asia kaikilla persoonallisuustyypeillä kuten metodoligisilla, spontaaneilla ja kilpailulähtöisillä.\nKiitos mielipiteestäsi! Jatkaisitko sitä hiukan perusteluilla, jotka tukevat näkemystäsi ja joko kumoavat tai täydentävät tässä kuvaamani tieteellisen tutkimuksen tulokset. Erityisesti olisin kiinnostunut kuulemaan, mikä oli harhaanjohtavaa.\nAikuinen apina sanoo:\nTämän voin allekirjoittaa ja on omituista, että se oikeasti toimii. Myyntitilanteissa, joissa kerron, että muutkin ovat sen valinneet (ja ehkä vielä käyttäjien kokemuksia) johtaa myyntiin useammin kuin tilanteet, joissa en muista asiakkaista puhu.\nJa sama koskee uusia tuotteita. Jos kerron niiden oleva uusia, mutta en sitä, että muut asiakkaat ovat sen heti löytäneet, niin tuote jää useimiten hyllyyn. Kuin taas jos kerron, että tuote on uusi ja se on suorastaan revitty käsistä, niin tulee todennäköisemmin myytyä.\nOlen tehnyt pientä, omaa empiiristä tutkimusta siitä, mikä toimii myynnissä ja mikä ei. Eli saatan myydä päivän kahdella eri tapaa ja arvoida lopuksi kumpi toimi ja missä tilanteissa.\nJa muihin vetoaminen toimii todella hyvin. Psykologiaa…”jos muutkin ovat tätä ostaneet/ottaneet, ei se paska voi olla”.\nInnovaattoreita on kuitenkin niin vähän, että jos heitä odottaa, saa odottaa kassan kilahtamistakin.\nPaluuviite: Troijan hevonen « Sissimarkkinointi


Anna-täti ja kielletty hedelmä – arsrevera\nEroottisten novellien kirjoittajan sivusto\nAnna-täti ja kielletty hedelmä\n14 maaliskuun, 2021 14 maaliskuun, 2021 ~ arsrevera\nOlen julkaissut tämän kirjoittamani tarinan alun perin joulukuussa 2019 seksinovellit.com:issa\n“Ohoh, kylläpäs sinä oletkin kasvanut!”, sanoi Anna-täti halatessaan juuri 12-vuotta täyttänyttä nuorimman sisarensa poikaa. “Tervetuloa, tulkaahan toki sisälle kynnystä pidemmälle”, hän kehotti pojan takana seisovia vanhempia myös peremmälle. “Voi tätä ainaista kiirettä, kahvitellaan sitten vaikka paluumatkalla huomenna kun tullaan hakemaan Aria. Savonlinnan oopperajuhlien esitys ei odota. Ja tiedäthän sinä, saadaan Mikon kanssa viettää vähän laatuaikaa kahdestaan hotellissa sen jälkeen”, sanoi Emma iskien silmää Annalle ja nykäisten miestänsä hihasta lähdön merkiksi. “Arilla on kaikki yöpymistarvikkeet repussa, älä anna sen pelata kännykällä puoleen yöhön, kun poika on tullut vähän levottomaksi viime aikoina sen jatkuvan kännykän räpläämisen takia.”\n“Mukavaa oopperaelämystä”, sanoi Anna ja jatkoi, “eiköhän me tämän nuoren miehen kanssa pärjätä!”. Annan nuorempi sisar Emma, joka oli juuri täyttänyt 40-vuotta, oli aikoinaan saanut rahakkaan työtarjouksen ulkomaisesta biotekniikka-alan yrityksestä, jolloin hän oli miehensä Karin ja silloin vasta 6-vuotiaan Arin kanssa muuttanut Lontooseen. Ennen vanhempiensa muuttoa ulkomaille Ari oli ollut usein yökylässä Annan luona, joten edellisestä yökyläilystä oli aikaa jo vierähtänyt yli puoli vuosikymmentä, Anna laskeskeli. Kylläpä aika riensikin, sillä ensi kesänä juhlittaisiinkin jo hänen viisikymppisiään, Anna pohti.\nAri ei ollut enää lapsi, muttei oikein vielä nuori mieskään, mietti Anna poikaa seuratessaan. Poika vaikutti aluksi hieman sulkeutuneelta, eikä oikein tehnyt muuta kuin räpläsi kännykkäänsä kulmasohvan nurkassa ja vastaili Annan kysymyksiin lyhyillä äännähdyksillä “juu”, “emmä”, “emmä tiiä”. Pojan murrosikä tuntui selvästi olevan hyvässä vauhdissa, Annan verratessa mielessään Arin kehitystä omien jo aikuisten poikiensa vastaavaan ikäkauteen. Anna kyllästyi tenttaamaan poikaa ja ilta kului TV:tä katsellen pojan keskittyessä intensiivisesti kännykkäänsä. Mitähän lienee räplännyt, nuorten juttuja, Anna pohti.\nIltapalaksi Anna valmisti lämpimiä voileipiä ja pojalle ne tuntuivat maistuvan, sillä tarvitsihan kasvava nuori mies paljon ravintoa. Maitoakin poika hörppi monta lasia. Ari vaikutti kuitenkin hyvätapaiselta, otti lippalakin pois iltapalan ajaksi ja kiitti Annaa kohteliaasti silmiin katsoen ja hymyillen, minkä jälkeen hän palasi taas kulmasohvan nurkkaan takaisin kännykän taikamaailmaan. Poika oli käynyt paikallista Lontoolaista alakoulua heti 6-vuotiaasta alkaen brittiläisen koulujärjestelmän mukaisesti, joten peruskäytöstapoihin sillä saattoi olla myös oma positiivinen vaikutuksensa.\n“En haluaisi olla ikävä täti, mutta tämä talo käy nyt yöpuulle ja kohta valot sammuvat. Äitisi käski valvomaan sitä kännykän käyttöä, joten kun kello on kohta 23, niin toivoisin että laittaisit sen luurisi myös nukkumaan ja sitten tehdään sinulle sänky siihen sohvalle”, Anna sanoi. “Yksi peli vielä pliis!”, Ari sanoi. “Tämän kerran, mutta sitten se kännykän näyttö sammuu, niin minäkin saan unta”, sanoi Anna naurahtaen ja joustaen pojan pyyntöön.\nPian pimeys laskeutui olohuoneeseen, jossa kulmasohvan takana oli Annan 120 senttiä leveä puoliparisänky makuualkoviin upotettuna. Vaikka lasten huoneet olivat jo vapautuneet Annan lasten muuttaessa maailmalle, oli Anna tottunut nukkumaan makuualkovissa ja vapautuneet huoneet oli muutettu vieras- ja työhuoneiksi. Aria taisi jännittää vieraassa paikassa nukkuminen, sillä aiemmilla yökyläillyillä 6-vuotiaaksi asti Ari oli nukkunut Annan kanssa samassa sängyssä. Ollessaan juuri nukahtamaisillaan Anna säpsähti, kun Ari oli tullut hänen sänkynsä viereen. “Mä en saa oikein unta yksin”, Ari sanoi. “Saanko mä tulla siihen sun viereen niin kuin ennenkin”.\nAnnasta tämä tuntui luontevalta, olivathan hänenkin lapsensa tulleet vielä murrosikäisenäkin nukkumaan toisinaan äitin viereen. Toisin kuin omat lapset, Ari oli ollut lapsena jo erilainen, hyvin läheisyydenhaluinen ja Anna tunsi, kuinka hänen vaimennetut muistot Arin nukuttamisesta yökyläilyissä tulvivat taas hermostuttavasti mieleen. Mahtoikohan poika muistaa niistä mitään?\n“No, tule nyt siihen tädin viereen, tämän kerran. Ymmärräthän, että olet jo niin iso poika että Anna-täti tippuu tästä vielä lattialle”, sanoi Anna hermostuneesti naurahtaen. Anna ei ollut myöskään varautunut nukkumaan vieraan vieressä, joten hänellä oli yllään ainoastaan musta satiininen vesirajaan hädin tuskin takapuolensa sulot peittävä yöpaita. Pikkareiden kanssa hän ei ollut ikinä oppinut nukkumaan, joten häveliäästi hän oli ottanut pois ne jalastaan peiton alla ja siirtänyt yöpöydälle.\nAri kömpi sänkyyn Annan ja seinän väliin. Anna tunsi pojan lämmön vieressään yhteisen peiton alla pojan käden hipaistessa hänen kättänsä. Anna ei halunnut eikä pystynyt miettimään Arin nukuttamista lapsena: ei, ei juuri nyt ollut ollenkaan hyvä aika ja pieni moraalinen krapula alkoi hiipimään, mutta salakavalasti se sai Annan nännit kovenemaan. “NYT!” Anna sanoi itselleen, “rauhoitu ja nuku, tässä ei ole mitään erikoista.”\nPian tapahtui jotain, mitä Anna ei ollut odottanut tai ikinä osannut ajatella. “Täti”, Ari aloitti, “mulle tulisi… tai mun olisi helpompi nukahtaa, jos silittelisit minut uneen silloin kuin aiemmin.” Anna teeskenteli jo nukahtaneensa, jotta hän voisi esittää ettei olisi kuullut mitä Ari sanoi. Ari kuitenkin kääntyi kyljelleen ja painautui Annaa vasten. “Ihan vähän vaan, äitikin silittelee joskus.”\nAnna hengitti jo vähän nopeammin, jos se nyt auttaisi poikaa nukahtamaan.. “No, käypä siihen vatsallesi, niin minä vaikka sitten vähän silittelen selkääsi.”, Anna kuiskasi pojalle, jolla oli vain lyhytlahkeiset bokserit jalassa. “Voisitsä.. Halata niin kuin silloin ennen ja silittää samalla?”, Ari kysäisi. Annan posket lehahtivat punaiseksi ja jopa varpaita alkoi yhtäkkiä kipristellä – sekava tunneaalto iski häneen: pystyikö poika muistamaan yksityiskohtia niistä Anna-tädin antamista iltasilittelyistä kun Ari oli ollut vielä lapsi?\n“Sinä olet jo niin iso poika…” Anna aloitti, mutta poika oli jo siirtymässä hänen päälleen. Ennen kuin Anna ehti vastata, poika oli painanut päänsä hänen rintojensa korkeudelle ja Annan oli pakko levittää jalkojansa, jotta pojan jalat mahtuivat niiden väliin. Poika painoi jo niin paljon, että Anna hädin tuskin pystyi hengittämään normaalisti. Parin vuoden sisällä poika tulisi kasvamaan pituutta hänen ohitsensa, sillä kasvupyrähdys 150-senttisestä lapsesta mieheksi oli jo selvästi alkanut.\nAnna ei sanonut mitään, sillä hän ei oikein halunnut olla pojalle tylykään, ja murrosikäiset kun olivat tällaisia, joskus kuitenkin haluttiin itsenäistymisyrityksistä huolimatta takaisin äitin tai tätin kainaloon. Pojilla tällainen taantuminen tuntui irtiottojen lomassa olevan hyvinkin yleistä, tiesi Anna työskenneltyään yläasteella biologian aineopettajana murkkuikäisten parissa jo alun kolmattakymmenettä vuotta.\nAnna veti peittoa pojan ja itsensä ylle ja rauhoitti hengitystään. Anna silitti pojan paljasta selkää hellästi, pitkin vedoin ja pian hän tunsi pojan alkavan rentoutua ja pojan hengityksen rauhoittuvan. Pojan paino tuntui mukavalta Annan vartaloa vasten, mutta vaikka poika tuntui kohta nukahtavan, olisi Annan siirrettävä poika sivuun ennen kuin hän voisi itse nukahtaa. Annan kädet tekivät enää kevyitä, pehmeitä ja aina vaan hitaampia silityksiä pojan tuhahtaessa jo muutaman kerran Annan sylissä, kun yhtäkkisesti Anna tunsi nykäisyn, aivan kuin joku olisi tökännyt näkymättömällä sormella Annan häpykumpua.\n“Ei hyvänen aika!” Anna kiljahti hiljaa mielessään yrittäen hillitä itseään. Poika tuntui nukahtavan, mutta aivan kuten lapsena, poika oli saanut rentoutuessaan mielihyvästä erektion, joka painoi nyt Annaa paljon alempana ja kovempana kuin silloin aiemmin, muistoissa, joita Anna ei ollut käsitellyt enää pitkiin aikoihin. “Nyt”, Anna yritti käskeä itseään ja saamaan kehoaan toimimaan, “siirrä poika heti syrjään lempeän määrätietoisesti”. Mutta kuin hidastettuna, Annan kädet ikään kuin palkitsivat pojan erektion ja siirtyivät hyvin hitaasti kohti alaselkää ja boksereiden rajaa.\n“Ei näin ei saa…” Annan hengitys tihentyi ja poika tuntui edelleen nukkuvan rauhallisesti Annan sylissä. Annasta tuntui samalla kuin hän haluaisi paeta, mutta lämmin ja rakastava olo oli samanaikaisesti läsnä pojan läheisyydestä. “Jos ihan vähän – ei, lopeta nyt”.. Anna kävi sisäistä taistoaan, mutta väistämättä hänen sormensa liukuivat löysien boksereiden resorin alle. Punaiset kynnet liukuivat pojan bokserien alle ja liuttuvat niitä lopulta peukalonhangoilla alaspäin.\n“Oliko poika jo hereillä?”, Anna ajatteli kun pojan hengitys alkoi kiihtymään Annan hyväilyjen siirtyessä pojan pakaroille, jotka Anna tunsi niin paljon isommiksi kuin se lapsen pehmeys, mitä hän oli silitellyt nukuttaessaan Aria vuosien takaisissa yökyläilyissä. Pakaroissa oli yhtä aikaa jotain miehekästä ja jotain vähän lapsekasta. Anna yllättyi huomatessaan, miten hänen kätensä tuntuivat saavan nautintoa koskettaessaan jotain näin kiellettyä ja harvinaista.\nBoksereiden siirtyessä Annan hyväilyjen myötä aina vain alemmaksi kohti Arin polvitaipeita, niiden etupuolella jokin vastusti boksereiden valumista ja pompahti sitten jäykkänä suoraan Annan viivamaisten ja posliiniksi ajeltujen häpyhuulten väliin, joiden Anna vasta nyt tajusi kostuneen huomattavasti tilanteen aiheuttamista ristiriitaisista ajatuksista huolimatta. Arin erektio oli vain sentin päässä Annan klitoriksesta, eikä Anna voinut enää mitään sille, että yrityksestä huolimatta hänen hengityksensä myötäili Arin hengitystä, joka oli myös kiihtynyt Arin pitäessä päätänsä samassa asennossa aivan kuin nukkuessaan.\n“Nyt tälle pitää saada loppu, vielä mitään peruuttamatonta ei ole tehty” Anna yritti vielä anoa analyyttiseltä järjeltään armoa keskeyttää päättäväisesti tapahtumaisillaan olevan asian, sillä hän voisi menettää työnsä lasten parissa ja kaiken… Arin erektio tuntui vain kestävän ja kestävän, ja kymmensenttinen aikuisen miehen kyrpää ohuempi penis sykähteli ja tuntui, kuin se olisi nykinyt Annan klitorista kohti, vaikka Ari ei itse liikkunutkaan. “Ei ei ei”, Anna yritti välttää sormiensa vaeltamisen kohti Arin peräaukkoa, välilihaa.. “Mitenhän ne pienet kivekset.. Ovatkohan ne jo kasvaneet…” Annan järki antoi periksi ja kiimaiset ajatukset nuoren murrosikäisen pojan kehon ihmeistä alkoivat ottaa valtaansa kiihottaen Annaa entisestään… Miltähän pojasta nyt tuntui, hän oli nyt ensimmäistä kertaa naisen lähellä seksuaalisen tietoisena, vieläpä omaa 49-vuotiasta tätiänsä vasten?\nAnna ei voinut mitään sille, että hänen lantionsa liikahteli lähes alkukantaisesti niin, että pojan pippeli liikkui häpyhuulten välissä hipaisten klitorista Annan herkästä paikasta toistuvasti. Ari ei edelleenkään liikkunut, mutta Annan satiinisen yöpaidan olkaimet olivat siirtyneet syrjään ja Arin kädet silittivät varovasti Annan kylkiä niin, että Ari pystyi siirtämään Annan yöpaitaa alaspäin hipaisu hipaisulta.\nLopulta Annan lantion liikkeiden lomassa Arin suun edessä oleva Annan vasen rinta paljastui. Anna yritti purra huultaan, mutta kun Ari vei liikutti päätään ja alkoi imemään Annan ystävättärien kadehtimia, vielä ikäisekseen tyttömäisen terhakoita rintoja, Anna voihkaisi ja painoi Arin päätä kevyesti rintaa vasten toisella kädellään ja samalla silitti Arin hiuksia. “Tädin pikkukulta, niin kuin silloin ennenkin…” Anna kuiskasi Arille.\nAnna alkoi lähestyä hekuman huippua Arin imiessä nänniä kuten lapsuudessa Anna-tädin sylissä pidetyissä nukutushetkissä. Anna oli aina pystynyt selittämään itselleen Arin kanssa kuusivuotiaaksi tekemät nukutusrutiinit epäseksuaalisiksi, vaikka hän oli nauttinut niistä omalla tavallaan ja Arin kasvaessa eräs kerta yökylässä, oli Ari 4-vuotiaana nukahtanut Annan alavatsalle Annan silittelyihin, jolloin jälleen kerran pieni erektoitunut penis olikin koskettanut Annaa juuri sieltä herkältä alueelta…\nNyt kyseessä oli aikuisen naisen ja murrosikäisen seksuaalisesti kokemattoman pojan herkkä parittelu, jossa mitkään ihmisen lait eivät enää päteneet tilanteen ajautuessa tähän pisteeseen. Anna ajatteli hetken ainutlaatuisuutta ja halusi antaa siitä Arille nyt lämpimän muiston. Lämpimät tunteet aaltoilivat Annan päässä, kun hänen hekuman huippunsa alkoi lähestyä. Juuri kun ihanat orgasmiaallot alkoivat lähestyä nuoren miehen aina vaan kiihtyvän nenähengityksen säestäessa, Anna nosti lantiotaan niin, että hän tunsi ensimmäistä kertaa sisällään 12-vuotiaan murrosikäisen erektion.\nJo ensimmäisellä työnnöllä Anna tunsi Arin pakaroiden jännittyvän hänen käsiensä alla. Annan oikea käsi ylsi juuri ja juuri Arin peräaukon ja kivesten väliselle alueella pepun puristuessa hänen sormiensa ympärille. Ari liikutti lantiotaan muutaman hätäisen työnnön henkeään pidättäen Annan emättimen supistuessa voimakkaasti sen ympärille. “Anna tulla rakas poikakulta…” hänen saavuttaessaan juuri hekuman huippunsa samalla Arin ynistessä vaikeroiden ja lauetessaan ensimmäistä kertaa ei-kuivan orgasmin nuoren miehen elämäneliksiirin syöksyessä syvälle oman tätinsä sisälle.\nAnna puhkesi spontaaneihin kyyneliin Arin huohottaessa ja täristessä kuin salamaniskun saaneena Annan päällä. Anna käänsi päätään ja yritti kätkeä itkuaan kiihkeään hengitykseenä kyynelien valuessa tyynylle. Valtavat ilon, rakkauden ja pelon tunteet velloivat hänen päässään. Mitään sanoja hän ei löytänyt, hänen oli kannettava tästä vastuu, jos jotain ikävää seuraisi. Poikaa ei saisi tästä rankaista, ja nyt olikin keskityttävät pojan rauhoittamiseen, näin Anna päätti järjen palatessa orgasmin jälkeisessä olotilassa.\nAnna huomasi rutistavansa poikaa aivan liian kovasti. Mitään sanoja ei ollut, ja mitä hyötyä niistä oikeastaan tässä tilanteessa enää olisi, tehty mikä tehty, Anna soimasi itseään. Poika oli edelleen Annan sisällä, eikä Anna yllättynyt, että pojalla oli edelleen erektio. Jotkut hänen nuoremmista rakastajistaan pystyivät laukeamaan useamman kerran peräkkäin erektion juurikaan löystymättä, mutta sentään näin nuoren murrosikäisen kanssa hän ei ollut koskaan ajatellutkaan harrastavansa seksiä, vaikka nuoremmista miehistä pitikin. Anna jatkoi siitä, mistä kaikki alkoi. Anna hyväili vielä pojan peppua, koska hänen kätensä eivät tuntuneet saavan sen poikamaisista muodoista tarpeekseen.\nToinen käsi siirtyi selälle, ja hyväili sitä pitkin tasaisin vedoin. Toisella kädellään Anna korjasi rakastelun aikana siirtynyttä peittoa hiestä kuivuvien vartaloiden suojaksi ja silitti sitten pojan hiuksia. Jatkettuaan tätä muutaman minuutin, poika tuntui nukahtaneen erektion hiljalleen hiipuessa pois Annan sisältä.\nAnna kieräytti pojan mahdollisimman hellästi vasemmalle puolelleen nostaen samalla pojan bokserit normaaliin asentoon. Ennen sitä Anna ihasteli pojan pippeliä, joka äskeisestä urotyöstä huolimatta näytti vielä melko lapsekkaalta ollessaan löysänä. Hänen teki mieli vielä suudella sitä, ja ehkä… Ei, vaikka oikeudessa tästä tulisi sama tuomio äskeiseen liittyen. Antoi pojan nyt nukkua ja tehdä tietoisesti omat aloitteensa. Hän ei halunnut tuntea olevansa mikään hyväksikäyttäjä, joka vain ensisijaisesti omaa nautintoa tavoitellakseen tekisi pojalle seksuaalisia tai eroottisia tekoja.\nKylpyhuoneeseen siirtyessään Anna joutui peittämään kädellä häpyänsä, mille muutaman metrin matkalla valui väkevä seos nuorukaisen ensispermaa ja Annan omaa kosteutta. WC:n valossa Anna hämmästeli sperman määrää, jota hän huuhteli sisältänsä bidee-suihkulla. Miten valtavat paineet nuorilla miehillä olikaan tuollaisen spermamäärän pidättämisessä sisällänsä, niilläkin yläasteen pojilla, joiden ahnaat katseet hän usein tunti selässään ja takapuolen muodoissaan. Nyt hän oli varma, että jos tästä selvittäisiin ilman viranmenetystä ja vankilaa, hän todellakin katsoisi noita poikia nyt eri tavalla. Mahtaisikohan opettamisestakaan tulla mitään, jos hän alituiseen ajattelisi, millaista seksuaalienergiaa ne nuoret murkkupojat pidättäisivätkään sisällänsä jokainen hetki.\nMorkkis näistä ajatuksista ja tapahtuneesta tuntui taas valtaavan Annan. Hän yritti jäsennellä ajatuksiaan.. Anna hieroi ohimoitaan pää painuksissa WC-istuimella. No, olisi ehkä yksi ymmärtäväinen avomielinen luotettu ystävä, jolle hän voisi tästä kertoa. Jollekin olisi pakko tunnustaa, tapahtuneessa tuntui olevan nyt ihan liikaa käsiteltävää. Anna kuitenkin tiesi, että aamulla mieli olisi selkeämpi ja hän pystyisi paremmin jäsentelemään tapahtunutta ja olemaan pojalle myös avoin, kävi miten kävi. Pojan vanhemmat tulisivat hakemaan häntä vasta illalla, joten aikaa oli vielä korjata se mitä korjattavissa oli…\nAnna palasi takaisin sänkyyn pojan viereen, joka nukkui edelleen rauhallisesti samassa asennossa ja kaihtimien läpi tunkevassa kuun loisteessa näytti taas herkältä ja lapsekkaalta. Anna yritti olla koskematta poikaan, ja pian hän nukahtikin tunnetilaansa nähden rauhallisesti.\nAamulla Anna yllättyi herätessään pojan kanssa lusikka-asennossa kuin rakastavaiset niin, että poika oli hänen hellässä halausotteessaan. Poika oli ilmeisestikin jo herännyt, mutta jäänyt Annan lusikkaotteeseen liki painautuneena. Anna yritti kuulostaa mahdollisimman normaalilta ja pirteältä “Nukuitko hyvin nuorimies?” hän sanoi pörröttäen samalla pojan hiuksia ja antaessaan nopean pusun viimeöisen rakastajansa niskaaan. Ari tuntui palanneen taas murrosikäiseksi lapsen ja miehen olotilaan “joo kai mä”, Ari sanoi ja irtautui lusikasta venytelläkseen.\nViimeöistä unenomaista tapahtumaa lukuun ottamatta kaikki tuntui normaalilta.. Anna laittoi aamupalaa ja tajusi vasta Arin tullessa keittiöön, miten hänen pyöreän peppunsa kaaret pilkahtivat hänen satiinisen yöpaitansa alta ja miten Ari vilkaisi häntä aina kun hän nousi ylös aamupalapöydästä ja kääntyi selin Ariin. Vaikka Ari oli aamupalalle pistänyt päälleen pitkän T-paidan, se ei kuitenkaan peittänyt Arin jäykkää erektiota boksereissa, vaikka Ari hieman häpeillen yrittikin sen piilottaa aamupalan lopetettuaan.\nAnna yritti kuulostaa taas reippaalta tädiltä ja normalisoida tilannetta, vaikka viimeöiset muistot ja käsittämätön himo tuota nuorta pippelin ja kyrvän murrosikäistä erektion muotoa kohtaan oli kuin tyhjästä ilmestynyt hänen seksuaaliseen kuvastoonsa. “Menepäs nyt kylmään suihkuun pesulle”, Anna sanoi tekorempseästi samalla silmäänsä iskien Arille. Tässä oli nyt käytettävä hieman kontrolloivaa otetta, ja näytettävä Arille, että se mitä tehtiin viime yönä, ei voi vaan toistua tai jatkua. Ari punastui ja vaikutti taas ihan normaalilta murkulta, vetäen paitaa erektionsa peitoksi ja pian Anna kuuli helpotuksekseen suihkusta kantautuvia ääniä.\nAnna antoi pojan roikkua koko pitkän päivän puhelimensa ääressä, eivätkä keskustelut Arin kanssa olleet edellistä päivää kummempia. Poika tuntui taas taantuneen tyypilliseksi murkkuikäiseksi. Ari käyttäytyi hyvin normaalisti hänen vanhempiensa tullessa illalla hakemaan häntä. Kaikki neljä istuivat kahvipöydässä luontevasti, eikä Annan helpotukseksi Ari vaikuttanut mitenkään poikkeavalta. Lyhyitä ynähdyksiä vanhempien kysymyksiin Annan siskon todetessa “tuollaisia ne kaikki murkut on, yritä sen kanssa nyt yhtään mitään järkevää”. Anna punastui tämän kuullessaan, kun Ari yhtäkkiä hymyili ja vilkaisi häneen ihan erilaisella katseella, kuin ikinä ennen kääntäen päänsä pois takaisin älyluuriinsa ennen kuin hänen vanhempansa huomasivat tätä rikoskumppanimaista tädin ja pojan merkitsevää silmäystä toisiinsa.\nAnna pyrki vielä vieraita saattaessaan ovelle käyttäytymään mahdollisimman luonnollisesti, Ariakin hän halasi, ei liikaa eikä liian vähän kuten siskoansakin. “Hei hei, tulehan taas tätin luo uudestaan joku kerta!”. Heti vieraiden poistuttua, Anna sulki vielä asuntonsa välioven, ja luisui sitä pitkin lattialle. Sekavat tunteet ja kyyneleet valuivat taas.. Miten Ari pystyi olemaan noin luonteva, oma itsensä, ja miksi hän itse tuntui olevan näin ristiriitaisissa tunteissa. Johtuiko se siitä, että hän aikuisena yksin kantoi vastuun tästä? Ja mitähän Ari ajatteli Anna-tädistänsä nyt, mitä hän muistaisi lapsuuden yökyläilyistä ja mitä hän ajattelisi tästä kaikesta aikuisena.. Oliko hän hirviö? Hyväksikäyttäjä?\nAnna pakotti itsensä syömään ruokahaluttomasti iltapalaa, ja vaihtaessaan yöasuaan hän ei löytänyt mustia pitsipikkareitaan mistään. Oliko hän siivonnut ne likapyykkiin? Ei, ne eivät olleet siellä muun väristen seassa. Olisivatko ne voineet tippua yöpöydältä? Peiton alle? Kunnes Anna muisti häntä punastuttaneen Arin katseen kahvipöydässä. Anna istui sängyn laidalle ja nauroi kyynelten valuessa, ilosta ja jonkinlaisesta helpotuksesta. Ari ei takuulla kertoisi kenellekään mitään, eikä tästä hänen kanssaan ihan heti kohta puhuttaisikaan, jos koskaan.\nJa Ari saisi kyllä pihistää tädin pikkareita ihan vapaasti, ja ajatus Arista, hellästä hetkestä ja ajatuksesta nuoresta kielletystä murkkuikäisen peniksestä kostutti taas Annaa. Syyllisyys häipyi heti, kun Anna ajatteli Aria nuuhkaisemassa illalla peiton alla tädin aikuisen naisen pimpille tuoksuvia pikkareita. Miten monta kertaa tuo poika masturboisikaan tälle muistolle? Kukaan ei voisi ottaa heiltä tätä muistoa, ja niinpä Anna otti lelulaatikostaan pienimmän dildonsa, ja aloitti sillä oman unirentoutuksensa hekumoiden viimeöisestä nuoren pojan erektiosta ja ensilaukeamista naisen sisään…\nNäytä kaikki arsrevera kirjoitukset\n‹ PreviousKristiina-tädin ruohoa leikkaamassa\nNext ›Pikkuneiti Iiris\nPikkuneiti Iiris 29.12.2020\nAnna-täti ja kielletty hedelmä 31.12.2019\nKristiina-tädin ruohoa leikkaamassa 24.6.2019\nPikkuneiti Iiriksen uusi normaali 19.2.2021\nPikkuneiti Iiriksen eka poikkis 16.5.2021\n3 046 hits\nFollow arsrevera on WordPress.com


Minimipalkkaa on päätetty nostaa kesäkuussa 300 ruplalla 7 800 ruplaan (120 €) kuussa. Työministeriön mukaan muutos koskee noin 900 000 palkansaajaa, joista yli 70 % on julkisella sektorilla. Edellisen kerran minimipalkkaa nostettiin kesäkuussa 2016. Minimipalkkaa on muutamana viime vuonna nostettu tuntuvasti, mutta se on yhä keskimääräistä toimeentulominimiä pienempi. Työikäisen väestön toimeentulominimi on 10 700 ruplaa (170 €) kuussa, mutta alueittain se vaihtelee paljon.\nLain määräämä minimipalkka on nimensä mukaisesti minimitaso, ja alueet voivat määrittää oman minimipalkkansa yleistä minimiä korkeammaksi. Moskovassa virallinen minimipalkka oli viime vuoden lopulla 17 300 ruplaa (270 €) eli vain hieman paikallista toimeentulominimiä alempi. Minimipalkan taso vaikuttaa myös moniin sosiaalietuuksiin.\nHelmikuun alussa eläkkeet nousevat viime vuoden toteutuneen inflaation verran. Sen sijaan kertaluonteisen äitiysavustuksen (matkapital) indeksikorotuksista luovutaan myös tänä vuonna. Toisesta tai useammasta lapsesta maksettava tuki on suuruudeltaan 453 000 ruplaa (7100 €), ja se on tarkoitettu erityisesti perheiden asumisolojen parantamiseen.


Tumma Malvasia Preta on pohjoisen Portugalin rypäle. Harvinainen rypäle ei ole koska sen Portugalin viljelyala vuonna 2000 oli 1144 hehtaaria. Rypäleen viljely keskittyy Douron alueelle. Siitä valmistetaan sekä väkevöityjä että mietoja viinejä. Eteläisin rypäleen viljelyalue on Beiras. Preta tarkoittaa paikallisella kielellä mustaa. Malvasia Preta on luontainen risteytymä Iberian niemimaan hedelmällisen Cayetana Blancan sekä paikallisen tumman Alfrocheiron välillä.\nMalvasia Pretan yhteys muihin Malvasia-ryhmän lajikkeisiin ei ole itsestäänselvyys. Tertut ovat keskikokoisia pienillä rypäleillä. Rypäleet kypsyvät suhteellisen myöhään, mutta hiivasienten kestävyydessä on ongelmia. Suosiota kuitenkin avittaa köynnösten suhteellisen korkea satoisuus. Viinien aromeja kuvataan vadelmamaisen puutarhamarjamaisiksi sekä arvokkimaisen kukkamaisiksi. Happoja ja katkeroaineita sekä pyöreyttä riittää tuottamaan pullosäilytyksellä viiniin lisäarvoa.\nMalvasia Pretan synonyymejä ovat Moreto, Mureto ja Pinheira Roxa. Nautiskelijalla rypäle kuuluu sekä Portviinisekoitteeseen että Portugalin tummaan sekoitteeseen. Moreto do Alentejo ja Moreto do Dão ovat kuitenkin eri lajikkeita kuin Malvasia Preta samankaltaisesta synonyymistä huolimatta.


Kustantamo Helmivyö: huhtikuuta 2021\nHyvää yötä! Hetki lepoa kunnes nukutte\nHyvää yötä! on nostalginen kunnianosoitus vanhalle antologiasarjalle, joka ilmestyi vuosina 1934-1943. Siinä nähtiin klassikoita, kertakäyttöviihdettä ja modernia kaunokirjallisuutta, ja samanlainen on nyt käsillä oleva kirjakin: siinä on novelleja unohdettujen kotimaisten niteitten sivuilta, lakkautetuista nettijulkaisuista, vanhoista pulp-lehdistä ja muista lukemistoista sekä pienipainoksisista antologioista. Mukana on niin kauhua ja jännäreitä kuin muinaisia esseitäkin hääjuhlan ominaislaadusta. Hyvää yötä! tarjoaa hetken lepoa, kunnes nukahdatte.\nKirjan on toimittanut Juri Nummelin, joka on käynyt arkistonsa läpi ja poiminut mukaan hienoja, hauskoja, jännittäviä ja erikoisia novelleja. Kirjan sisältämiä kirjailijoita ovat muun muassa Arthur Conan Doyle, Kyösti Wilkuna, Olavi Karjaliini, Boris Hurtta, Miina Supinen, Ed Gorman, Molly Brown ja Garnett Elliott. Kirja on omistettu helmikuussa tapaturmaisesti kuolleelle Boris Hurtalle.\nPehmeäkantinen, 376 s. ISBN 9789527211670. Kansi alkuperäisen sarjan pohjalta J. T. Lindroos. BoD:n verkkokaupassa 21,90 € (plus postikulut), saatavana myös esim. Booky.fin ja Adlibriksen verkkokaupoissa.\nKirjan koko sisällysluettelo löytyy täältä.\nLähettänyt jurinummelin klo 18.30\nTunnisteet: antologiat, Boris Hurtta, Helmivyö, Hyvää yötä!, Juri Nummelin, Kustantamo Helmivyö, novelliantologia\nSusu Petal: Kolmas painos\nHuijauksia, petoksia, vaarallisia romansseja, huumeita, langenneita enkeleitä - näitä kaikkia löytyy Susu Petalin novellikokoelmasta Kolmas painos.\nKolmas painos on laajennettu laitos Toinen painos -nimellä kulkeneesta kirjasta, johon kirjoittaja oli koonnut Reginassa ilmestyneitä novellejaan. Kirja osoittaa, että halveksituissa viihdelehdissä julkaistiin myös taidokkaasti ja sujuvasti kirjoitettuja tarinoita, jotka eivät tottele siistejä lajityyppirajoja.\nUuteen laitokseen on otettu mukaan kaksi uutta novellia sekä Susu Petalin haastattelu, joka on ilmestynyt vuonna 2008 Pulp-lehdessä.\nSusu Petal on tunnettu bloggaaja, jonka kirjallinen ura alkoi Kolmiokirjan legendaarisessa Reginassa 1990-luvulla.\nPehmeäkantinen, 276 s. ISBN 9789527211182. Kansi Timo Ronkainen. BoD:n verkkokaupassa 19,90 e. Saatavana myös Booky.fin ja Adlibriksen verkkokaupoissa.\nLähettänyt jurinummelin klo 16.43\nTunnisteet: Kolmiokirja, novellikokoelma, Regina, rikosnovellit, romanttiset novellit, suomalainen kirjallisuus, Susu Petal


vidaXL Riippuva aurinkovarjo teräspylväällä 30 cm hiekka, hinta 124 €\n›vidaXL Riippuva aurinkovarjo teräspylväällä 30 cm hiekka\nvidaXL Riippuva aurinkovarjo teräspylväällä 30 cm hiekka\nvidaXL Riippuva aurinkovarjo teräspylväällä 30 cm hiekka osastosta Puutarhakalusteet nyt edullisimmin kaupasta vidaXL.fi hintaan 123,99 euroa.\nvidaXL Riippuva aurinkovarjo teräspylväällä 30 cm hiekka ILMAINEN TOIMITUS kaikille tuotteille. Upeat hinnat ja hyvä laatu. vidaXL kauppa on Euroopassa, USA:ssa sekä Australiassa. Kaikki mitä tarvitset yhdessä paikassa. Osta nyt nopeasti ja turvallisesti! 6 päivää 123,99 € HALVIN 123,99 € HALVIN


Off Road Paddler: Suomen rannikon melonta jälkiviisaasti\nJaksatko keskittyä, vaikka mitään ei tapahdu?\nOletko rohkea ilman etuliitettä uhka?\nOnko sinulla hyvät retkivarusteet?\nOsaatko budjetoida, aikaa, rahaa, ruokaa, matkaa?\nOsaatko huolehtia juomisestasi?\nOsaatko huolehtia ravitsemuksestasi?\nOsaatko retkeillä paahtavassa auringossa?\nOsaatko retkeillä sateessa?\nOtatko vastaan neuvoja?\nPysytkö vireänä kun koko ajan tapahtuu?\nTiedätkö, mitä olet tekemässä?\nTuletko itsesi kanssa toimeen?\nTuletko tuntemattomien kanssa toimeen?\nVoitko vaihtaa suunnitelmia lennossa?\nRannikon melontani jälkiviisaasti\nSuomen Retkimelojien Sinivalkonauhamelonnan säännöt lyhyesti: Virojoki-Tornio tai Tornio-Virojoki meloen yhden melontakauden aikana ilman ulkopuolista tukea. Kun meloo nämä ehdot täyttäen, saa Retkimelojien Sinivalkonauhan. Tämä taas on sovellettu ruotsalaisesta Havspaddlarnas Blå Band -melonnasta, jonka ruotsalainen meloja Jim Danielsson loi vuonna 1990. Blå Bandin voi suorittaa ainoastaan kajakkiyksiköllä. Kysyin kerran Jim Danielssonilta, että jos melon Ruotsin rannikon, saanko Blå Bandin. ”Nej” oli saamani napakka vastaus.\nSuomalaisen melonnan säännöt sallivat suorituksen myös avokanootilla. Kajakilla matkan meloo joka vuosi 4-5 melojaa. Kaiken kaikkiaan suorituksia taitaa jo olla runsas sata.\nOlin Suomen Retkimelojien jäsen ja ammattigraafikkona lankesi melojien kunniakirjojen teko luonnostaan minulle. Tein niitä viskipullopalkalla vuosi toisensa perään. Osallistuin aina Retkimelojien vuosikokoukseen, jossa saavutuksestaan onnelliset melojat palkittiin ja jossa he kertoivat rannikon melonnastaan.\nSovin silloisen puheenjohtajan kanssa, että luovun kunniakirjojen tekemisestä sinä vuonna, kun itse melon rannikon. Siinä meni pirulle pikkusormi. Alkuun en edes ajatellut, että oikeasti meloisin jonain päivänä rannikon. Sitä ei ollut kanootilla melottu.\nPikkuhiljaa aloin arvioida kanoottejani sillä silmällä, että kuinka tuo tai tuo sopisi rannikon melontaan. Alkuun olin sitä mieltä, että rannikon melontaan pitää olla nopeakulkuinen kanootti, jossa on vähän jarruttavaa tuulipintaa. Sellainen kanootti on pitkä ja kapea. Tein muutaman retken, jossa ylitin Porkkalan selän. Huomasin pian, että nopeuden sijaan aloin kaivata merikelpoisuutta. Toisaalta ajattelin, että omat taitoni eivät vielä riitä ison kelin melontaan. Harjoittelin eri kanooteilla sekä aallokossa että koskissa. Minulle hyvä harjoitus oli meloa kanootilla ympyrää aallokossa.\nLopulta jahkailu muuttui päätökseksi. Päätin meloa rannikon, mutta en tiennyt koska ja millä kalustolla. Päätöksen jälkeen kului varmaan viisi vuotta, ennen kuin päätös muuttui melonnaksi.\nKun mainitsin rannikon melonnan ääneen, ilmoittautui heti muutama tuttu avokanoottimeloja mukaan. Rannikon melonta on Suomen mittakaavassa suuri ja houkutteleva seikkailu. On silti huomattavasti helpompi innostua lähtemään mukaan, kuin ihan oikeasti istua kanoottiin ja meloa rannikko.\nRannikon melojalle tulee matkaa noin 1300 kilometriä. Vaikka tämä ei ole kilpailu, niin nopein suoritus taitaa olla 26 vuorokautta. Normaali suoritus on 4-5 viikkoa. Keskeytyksiäkin on.\nHalusin meloa rannikon yksin. Pitkäkestoinen suoritus on henkisesti vaativa, toinen meloja matkassa voi tuoda hankkeeseen liikaa liikkuvia osia. Tiesin, että pystyn toimimaan tehokkaasti yksin. Ennen kuin aloitin melonnan, harrastin avomeripurjehdusta ja olen ollut yksin merellä viikkokausia. Tulen itseni kanssa toimeen ja tiedän kykyni aika hyvin. Ja ehkä voin sanoa, että tunnen merenkin aika hyvin. Olen myös kohtalaisen kokenut retkeilijä.\nTapani on suunnitella retkeäni mahdollisimman monelta kantilta etukäteen.\nRannikon melonnassa halusin nähdä konkreettisesti matkan pituuden ja hahmottaa mahdollisen reitin ongelmakohtineen. Ostin normaalit autoilijan tiekartat, 1:250 000 ja liimasin niistä kokoon rannikon näkymän. Oli hyvä nähdä reitti yhdellä kertaa. Kolmimetrinen kartta riippui työhuoneeni seinällä. Tunnin melonta on kartalla runsaat kaksi senttiä.\nKahvitauoilla katselin karttaa, ja kuvittelin eri kohtien melontaa. Aika pian löysin pari kolme isoa selkää, joissa joutuisin melomaan useamman tunnin niin, että ranta on yli kilometrin päässä minusta. Muutamaan kertaan melomani Porkkalan selkä toimi hyvänä mittatikkuna. Vastaavia selkiä oli Hangon Läntinen ja pari syvää lahtea Porin eteläpuolella. Jostain syystä Pori kummitteli mielessäni pitkään. Niillä selillä maan puolen ranta jäi kilometrien päähän.\nPitkien selkien ylityksissä riskinä on, että sää ehtii muuttua melonnan aikana. Voi nousta kova vastatuuli, joka jarruttaa melontanopeuden jopa alle puoleen normaalivauhdista. Tunnin parin selkään saattaa kulua aikaa kolme tai neljäkin tuntia. Isoilla selillä voi myös kohdata uteliaan moottoriveneen, joka kurvaa lähelle katsomaan outoa kulkijaa. Vene on jo kaukana, kun kohtaan sen peräaallot. Jos joudun niissä aalloissa pulaan, ei aiheuttaja tiedä siitä mitään, vaan jatkaa matkaansa kohti horisonttia. Ranta kymmenen minuutin melonnan päässä tuntui minusta sopivalta turvamarginaalilta.\nKummasta suunnasta meloisin? Lähtisinkö Torniosta vai Vironlahdelta. Tutkin rannikon tuulitilastoja ja vanha uskomus, että kesällä puhaltaa lounaasta, ei näyttänyt pitävän täysin paikkaansa.\nMelon rannan tuntumassa, joten avomeren majakoilta kerätty tilastotieto tuulesta ei vastaa tilannetta rannikolla. Tilastot kertovat 10 metrin korkeudelta mitatun tuulen kymmenen minuutin keskiarvon. Melojan korkeudella tuuli on kevyempää ja taitaa vielä kiertyä rantaan päin.\nRetken ajoitus oli hyvin karkea arvio. Matkaa olisi rantoja myötäillen noin 1350 kilometriä. Kuuden kilometrin tuntivauhdilla, 2+2+2 tuntia päivässä, kuluu matkaan muutama tuulipäivä mukaan lukien kuusi viikkoa. Jos alkuun osuu hidastavia kelejä, pitää hyvinä päivinä ottaa vielä yksi kahden tunnin melonta lisää. Viikossa lisätunneilla etenisin sata kilometriä ekstraa.\nJos lähden Torniosta, otan sääriskin. Kevät tulee pohjoiseen vaihdellen. Voisin lähteä Torniosta aikaisintaan Juhannuksesta, että vedet olisivat edes vähän lämmenneet. Jos melontaan kuluu kuusi viikkoa, joudun melomaan pitkät pätkät elokuun puolella, jolloin päivät jo alkavat lyhentyä ja tuulet voimistua.\nTuli mieleen, että voisin tehdä toukokuun puolella viikon melonnan Suomenlahdella Virojoelta länteen kohti Helsinkiä. Sitten osallistuisin sinä vuonna Kuhmon korkeudella järjestettävään Suomi Meloo -tapahtumaan. Sinne menee Helsingistä melojia autoilla. Varmaan saan kanoottini ja itseni jonkun osallistujan matkaan. Saisin kanootin lähemmäs Torniota ja pääsisin sopivasti Juhannuksesta matkaan kohti etelää. Minulla olisi viisi viikkoa aikaa meloa ja olisin heinäkuun lopussa Helsingissä.\nSain Retkimelojien hallitukselta luvan tähän hieman poikkeavaan ratkaisuun: sain luvan meloa retken kahteen suuntaan: lähtisin Vironlahdelta ja meloisin viikon kohti Helsinkiä. Sen jälkeen meloisin Torniosta kohti etelää.\nEnsimmäinen etappi olisi tavallaan koeretki, jonka jälkeen ehtisin vielä viritellä kalustoa ja retkivälineitäni muutenkin. Asun Helsingissä ja Suomenlahden vedet ovat tuttuja, se olisi sopivan tuttua seutua loppumatkan etenemiselle.\nJos retken päämatkaan varaamani viisi viikkoa ei riittäisi, niin olisi helpompi keskeyttää rannikolle lähemmäs kotia ja edetä viikonloppuisin pala palalta kohti Helsinkiä.\nVoin nyt sanoa, että ratkaisu oli minun retkelleni oikea. Alun melonta Virojoelta opetti paljon. Kokeilin tällä koeretkellä kaasukeitintä ja hyvin nopeasti kävi selväksi, että se oli minulle väärä valinta. Noudattamani perinteinen keittiö ilman pussiruokia, joita sekoitetaan kuumaan veteen, edellytti tasaista, pitkäkestoista tulta. Palasin käyttämääni kehitysmaalieteen, Turbo Stoveen. Sen lisäksi, että siinä oli miellyttävä tehdä aterioita, se lämmitti, kuivatti varusteita ja oli viihtyisä iltanuotio. Polttopuita minulla oli matkassa ja saaret ovat täynnä tuulen katkomia kuivia oksia.\nTestimatkalla totesin tarppini, sadepressuni, liian pieneksi. Ehdin suurennuttaa sen Laatuteltassa ennen päämatkaani.\nJuhannuksena oli hienoa lähteä Torniosta ja kokea retken uutuus ja jännitys minulle täysin uusilla vesillä. Minua olisi todella harmittanut, jos olisin joutunut melomaan ne vedet pakkopullamaisesti aikataulua loppuun kirien.\nUudella kanootilla en halunnut reissuun lähteä.\nEnsimmäinen vakava kokeilu oli We No Nah Encounter. Iso, merikelpoinen ja suorakulkuinen kanootti. Ylitin sillä Porkkalanselän molempiin suuntiin ja ongelmia ei ollut. Kanootti kulki hyvin myös kuormattuna, jopa paremmin kuin tyhjänä. Hyvä puoli oli mm. säädettävä penkki, jolla pystyin muuttamaan trimmiä melonnan aikana. Ongelma oli liiallinen suuntavakavuus. Kanootti kulki suoraan, mutta ei ollut minun käsissäni ketterä, kun sitä ominaisuutta tarvittiin. Nopeat suunnanmuutokset aallokossa eivät onnistuneet minun taidoillani. Samoin surffi alas isoa aaltoa navakassa myötäisessä oli hankalaa. Jos kanootin keula nappasi kiinni aallon pohjaan ja alkoi kääntää kanoottia johonkin suuntaan, niin en osannut vastata liikkeeseen, vaan minua vietiin kuin hullua tukasta.\nJa oikeassa oli. Kanootti oikeni, mutta edelleen se oli kaksikko. Soitin ystävälleni Lauri Hoville ja kysyin, voisiko hän muokata Northstarista soolon. Lisäksi toivoin, että siihen tehdään uudet poikkipienat, jotka ovat vähän kaarevat. Niiden varaan pingotetut keula- ja peräpressu muotoutuisivat sopivasti hieman kaarelle. Halusin, että sadevesi ja pärskeet valuvat mereen eivätkä jää kannelle lillumaan.\nSain hyviä neuvoja\nLeiripaikoista paras neuvo oli, että Pohjanlahdella ja varsinkin Perämerellä voi kivikkoisilla seuduilla pystyttää teltan hätätilassa säännöllisin välimatkoin olevien kalastussatamien laiturille.\nYleensä löysin leiripaikan, kun alkoi olla sen tarve. Jos joku sääntö minulla oli, niin Perämerellä ja Pohjanlahdella leiriydyin aina ohitettuani niemen kärjen. Kärjet olivat usein tyrskyisiä ja jos oli vastatuulta, niin se voimistui kärjen kohdalla. Oli mukavampi lähteä aamulla niemen suojassa helppoon keliin.\nMuutenkin katsoin leirit niin, että huonossa kelissä pääsisin jatkamaan matkaa edes vähän. Muutaman kerran olin tässä huolimaton ja molemmilla kerroilla jäin seuraavana päivänä kovan tuulen vuoksi saareen. Toisella kerralla jouduin odottamaan tuulen laantumista kaksi yötä. Suojainen ranta oli vain runsaan kilometrin päässä. Edellisen illan tyynessä se olisi ollut minulle kymmenen minuutin melonta.\nKolmiomuotoinen tarppi, jonka olin teettänyt Laatuteltassa, oli loistava matkakumppani. Se suojasi sateelta ja tuulelta. Lisäksi sain leirini sen taa piiloon. Jos vastapäätä oli mökki tai veneväylä ohitti leirini läheltä, sain tarpin suojassa poltella rauhassa kehitysmaaliettäni herättämättä sen suurempaa huomoita. Uusikaarlepyyn kohdalla tarppi maksoi itsensä näkösuojana.\nIllalla leirin editse meni veneellinen humalaisia nuoria, jotka tasavarmasti olisivat tulleet tekemään tuttavuutta kanssani. En juuri silloin ollut ryyppyseuran tarpeessa. Kun jätin kanootin muutaman kerran pidemmäksi aikaa oman onnensa nojaan, niin käärin sen tarpiin huomaamattomaksi, vihreäksi pökkelöksi.\nMelojen kohdalla sain hyvän vinkin: ”Älä ota suurilapaisia meloja, ota meloja, joilla jaksat meloa kuukauden joka päivä aamusta iltaan”\nTätä noudatin lapojen kohdalla, mutta en varren muotoilun. Otin mukaan upouuden tuplamutkavartisen melan. Tuplamutkan idea on, että alakäden ranne pysyy kohtisuorassa melan varteen nähden. Ranne ei rasitu, eikä pikkurilli ja nimetön joudu turhaan venymään alakäden puolella.\nHyvä neuvo oli myös mielen hallinta. Kun meloo huonossa kelissä, alkaa pelätä kaatumista. Jos huono keli vaan jatkuu, alkaa jo odottaa kaatumista ja lopulta alistuu ja antaa kanootin kaatua.\nKun tämä oli minulle kerrottu, osasin varautua hankalassa paikassa mielen liikkeisiin. Jos aloin huolestua liian isossa aallokossa. Pysähdyin hetkeksi ja annoin kanootin nousta ja liikkua aalloilla omaa tahtiaan. Näin, että kanoottini selviää aallokosta ja vielä kun otin rauhassa muutaman kulauksen vettä, oli mieli rauhaisa ja pystyin jatkamaan matkaa.\nMatkan varrella saatu apu. Yksinäinen meloja ei vaikuta kovin vaaralliselta. Ihmiset pysähtyivät mielellään juttelemaan ja sain useammankin saunakutsun.\nPäivärytmini oli aika vakio. Olen aamu-uninen. Heräsin kyllä aina kuuntelemaan klo 7:50 säätiedotuksen merenkulkijoille, mutta sen jälkeen otin vielä reilun puolen tunnin nokoset. Meloin kahden tunnin jaksoissa. GPS piippasi kolmen kilometrin välein, noin joka puoles tunti ja muistutti juomatauosta.\nEnsimmäinen maatauko oli lyhyt ja napostelin jotain. Seuraava oli jo tunnin ruokatunti ruokalepoineen ja sitten meloin vielä kolmannen kaksituntisen.\nYleensä illaksi tuli tyyntä ja jatkoin melontaa, kunnes kohdalla osui houkutteleva leiripaikka. Tai hankalalla seudulla, kun kohdalle osui ylipäätään leiripaikka. En ollut tehnyt etukäteen suunnitelmaa leiripaikoista. Avokanootin eteneminen on niin keleistä kiinni ja matka niin pitkä, että mielestäni ei ollut varaa kuormittaa itseään jonkun välietapin saavuttamisen vuoksi.\nRantauduin klo 20-22 ja nukkumaan pääsin parin tunnin puuhastelun jälkeen. Sama kaksi tuntia meni aamulla aamiaiseen ja leirin purkuun.\nKuuntele luontoa, säätä ja itseäsi. Suunnista huolellisesti ja ennen kaikkea kuuntele itseäsi. Matka on niin pitkä, että on ihan turha repiä eteenpäin. Kova tuuli oli oikeastaan ainoa, joka oli peruste rokulipäivälle. Hyvällä säällä olisi ollut hyvä kuivatella varusteita ja lepäillä, mutta silloin oli myös paras keli meloa.\nOlen maatalon poika. Maalla ei kuntoilla tai lämmitellä ennen kuin aletaan heinäntekoon tai puun kaatoon. Tehdään rauhallisesti ja niin, että saadaan aikaan. Samaa noudatan pitkän matkan retkimelontaani.\nTietysti seurasin etenemistäni suhteessa talvella tekemääni karkeaan aikatauluun. Aika hyvin pysyin suunnitellussa. Olin varautunut tarvittaessa kiristämään tahtia lisäämällä aamusta tunnin pari lisää melonta-aikaa, mutta en sitä tarvinnut.\nMatkan aikana rutiinit nopeuttivat leiripuuhia ja kunto nousi huimasti melonnan aikana. Alkumatkasta päivämatkat olivat reilusti alle 40 kilometriä, loppumatkalla melkein joka päivä oli yli neljäkymmentä.\nMelo Suomen rannikko. Et pety.\nUnknown 11. huhtikuuta 2017 klo 19.32\nKiitos mukavasta tekstistä, se on maanläheistä ja ymmärrettävää tämmösille putkiaivoillekin =) Voisin joskus kokeilla avokanoottia itsekin - kyllä sen vielä teen.\nJaakko Mäkikylä 12. huhtikuuta 2017 klo 1.18\nKiitos! Avokanootti on yllätyävän hankala, mutta uskollinen kaveri. :)


Hikinews:Mallit eivät olekaan aitoja – Hikipedia\nHikinews:Mallit eivät olekaan aitoja\nLänsimaisessa kauneusihanteessa naisten esineellistäminen on perinteisesti saanut valtavia mittasuhteita. Ihmiset ovat huolissaan naisten esineellistämisestä. Moni huolestunut kansalainen ottaakin vakavasti uhan että naisia aletaan kohtelemaan esineinä ja välineinä.\nH&M -vaateketju onkin joutunut tuoreesti tunnustamaan, että sillä on ollut vaikeuksia erottaa naisia esineistä. Hälventääkseen hämärtynyttä ihmisen ja esineen välistä kuvaa, he erikseen lausuivat että heidän kuvissaan käyttämänsä naiset eivät ole aitoja. Syyksi tähän katsottiin se, että jos naiset olisivat aitoja, he olisivat lautoja.\nTällöin naisia voitaisiin käyttää esimerkiksi aitajuoksussa, tai heitä voitaisiin erehdyksessä käyttää tietyn maa-alueen rajaamiseen esimerkiksi jotta eläinten kulkemista voitaisiin ohjailla halutulla tavalla. Toki H&M tunnustaa että heidän palkoillaan ihminen lakkaa olemasta ihminen ja alkaa olemasta malli sellaisella tavalla jossa ollaan valmiita olemaan vaikka aidanseipäänä. Aiheeseen liittyvää kohua H&M johtaja kommentoi räväkästi "Olemme ihmeissämme saamastamme kohusta - nyt tuntuu että toiset puhuvat aidoista ja toiset aidanseipäistä".\nHikipediakin on huolissaan siitä että naiset sekoitetaan aidanseipäisiin, lautoihin ja aitoihin. Toimimme siis kaikenlaista esineellistämistä vastaan. Kuvankäsittelyn kautta tehty ruumiinkuvan vääristäminen olisi toki vielä huolestuttavampaa, mutta se olisi niin epäeettistä että siihen yksikään maineestaan kiinnostunut kaupallinen toimija ei tietysti ryhtyisi.\nIltalehti, H&M tunnusti : Mallit eivät olekaan aitoja\nNoudettu kohteesta https://hiki.pedia.ws/index.php?title=Hikinews:Mallit_eivät_olekaan_aitoja&oldid=435098\nSivua on viimeksi muutettu 9. tammikuuta 2012 kello 21.19.


Wilma Schlizewskin tytär avautuu Anna-lehdelle: ”Äiti ei ollut kiinnostunut meistä tai lapsistamme” - Viihde - Ilta-Sanomat\nWilma Schlizewskin tytär avautuu Anna-lehdelle: ”Äiti ei ollut kiinnostunut meistä tai lapsistamme”\nWilma ja Ida Schlizewski vuonna 2011. (KUVA: MINNA ANNOLA)\nJulkaistu: 25.2.2016 12:12\nWilma ja Ada Schlizewski kertovat väleistään Anna-lehden haastattelussa.\nWilma Schlizewski https://www.is.fi/haku/?query=wilma+schlizewski ja hänen tyttärensä Ida Schlizewski https://www.is.fi/haku/?query=ida+schlizewski puhuvat Anna-lehden http://anna.fi/haastattelusta Wilman tavasta olla isoäiti. Wilman Idahttps://www.is.fi/haku/?query=ida-tyttärestä tuli äiti 22-vuotiaana ja hänen toinen tyttärensä Ada https://www.is.fi/haku/?query=adasai esikoisensa 18-vuotiaana. Wilma kertoo lehden haastattelussa päättäneensä isoäidiksi tultuaan, ettei puuttuisi liikaa tyttäriensä tapaan olla äiti.\nIda kertoo lehdelle, että toivoisi äitinsä olevan enemmän läsnä lastenlastensa elämässä.\n– Joskus Ada ja minä olemme loukkaantuneet äidille, kun hän ei ole ollut kiinnostunut meistä tai lapsistamme, Ida kertoo Anna-lehdelle.\nWilma Schlizewski kesällä 2012 tyttäriensä Adan (vas.) ja Idan kanssa. (KUVA: Ari-Veikko Peltonen)\nWilma kertoo, että aiheesta on käyty kiivaitakin keskusteluja, mutta kertoo riitelevänsä harvoin tyttäriensä kanssa. Toisinaan tyttäret suuttuvat, kun Wilma on syöttänyt lapsenlapsilleen salaa nakkeja, vaikka Ada on vegaani ja Ida luomun kannattaja.\nIda kuvailee äitinsä elävän läpi erilaisia vaiheita ja villityksiä .Nyt hän kuvailee äitinsä elävän Tallinna-vaihetta perustettuaan kaupunkiin kauan haaveilemansa romukapan.\n– Siksi hän ei ole juurikaan ehtinyt nähdä lastenlapsiaan, Ida kertoo Annalle ja jatkaa.\n– En vaadi äitiäni olemaan toisenlainen, mutta toivon, että kun hän kiireiltään ehtii, hän olisi enemmän maisemissa.


Ecclestone haluaa F1-osakilpailun Lontoon keskustaan - Urheilu - Helsingin Sanomat\nBernie Ecclestone peukuttaa Lontoon Grand Prix’lle. (KUVA: Maxim Shemetov Reuters)\nJulkaistu: 10.5.2016 17:06\nFormulapäällikkö Bernie Ecclestone https://www.hs.fi/haku/?query=bernie+ecclestonesanoo ITV Newsille, että formula ykkösten osakilpailu voitaisiin ajaa Lontoossa jo ensi vuonna.\nKisaa on alustavasti suunniteltu ajettavaksi kaupungin keskustassa, ja osa radasta kulkisi Hyde Parkin ja Buckingham Palacen maisemissa.\nEcclestonen mukaan olisi ”fantastista” saada F1-osakilpailu pääkaupungin keskustaan, ja hän uskoo sen menestykseen.\nFormuloita on nähty Lontoossa ennenkin. Formula E -luokassa, jossa autojen voimanlähteenä toimii sähkömoottori, kilpailtiin Battersea Parkissa viime vuonna. Sähköformuloiden huippunopeus on yli 220 kilometriä tunnissa.\nSuunnitelmat Grand Prix -kisasta Lontoossa ovat toistaiseksi tyssänneet pykäliin. Jotta viranomaiset voisivat sulkea keskustan katuja kuninkuusluokan autoja varten, tarvittaisiin poikkeuslupa.\nLiikennelaitoksen edustajan mukaan lupa voisi olla mahdollinen ”aikanaan”.


Suomessa markkinan vauhdilla - Taloussanomat - Ilta-Sanomat\nPohjoismaiden ja Baltian pk-sektorista vastaava johtaja Niels Theilmann Møller ja Suomen pk-johtaja Maria Walden.\nJulkaistu: 4.3.2008 16:41\nToiminnanohjausjätti on Pohjoismaissa kasvattanut lisenssimyyntiään pk-yrityksissä 12 kertaa markkinaa nopeammin.\nToiminnanohjausjätti SAP on totuttu yhdistämään isojen yritysten raskaisiin järjestelmiin. Monen muun järjestelmämammutin tavoin sekin on kuitenkin alkanut panostaa pk-luokan yrityksiin entistä enemmän viimeisten 5-7 vuoden aikana. SAP väittää myös kahmineensa markkinaosuutta. Se kertoo lisenssimyynnin pk- ja keskisuuriin yrityksiin kasvaneen viime vuonna Pohjoismaissa 12 kertaa alan keskimääräistä 6-7 prosentin kasvua nopeammin. Suomessa kasvu on kuitenkin pk-sektorilla pysynyt markkina- eli 4-6 prosentin tasolla. Saksalaisella SAPilla on globaalisti noin 40.000 asiakasorganisaatiota. Niistä noin 75 prosenttia kuuluu SAPin mukaan sme-luokkaan (small and medium size enterprises). Pk-asiakkuuksien määrää on kuitenkin tarkoitus kasvattaa eksponentiaalisesti - vuoden 2010 loppuun mennessä tavoitteena on 70.000 asiakasta maailmanlaajuisesti ja kaksinkertaistaminen Pohjoismaissa. Pk-yrityksille SAP on jo muutaman vuoden ajan tarjonnut isoista järjestelmistä toimialakohtaisilla esiparametroinneilla helpotettua SAP Business All-in-One -ratkaisua sekä pienemmille yrityksille tarkoitettua SAP Business Onea. Viime syksynä SAP julkisti niiden jatkoksi omissa tietokonekeskuksissaan pyörivän selaimella käytettävän on demand -henkisesti tarjottavan SAP Business by Desing -ratkaisun, jota on alettu tarjota asiakkaille ensin Yhdysvalloissa ja Saksassa ja seuraavassa aallossa Kiinassa, Ranskassa ja Englannissa. Neitseellisille on-demand-erp -markkinoille SAP ei ehtinyt. Jo sen sme-sivuilleen linkkaamassa Aberdeen Groupin toukokuulle 2007 päivätyssä katsauksessa SAP in SME: The "Best Kept Secret" Revealed (pdfhttp://download.sap.com/download.epd?context=3BD352026BF75F3E05B26679A1CEBDE98AF83FA475568328DC14F9820AE5A620F65775095FA1EC175E85B7CC77D971E63E508CDBFA5BD202) todetaan, että muun muassa Exactilla, Inforilla, Microsoft Dynamicsilla ja QADilla on jalka jo tukevasti oven välissä ja Plexus Online Glovia Services myyvät. Suomeen Business by Design -ratkaisua voidaan Pohjoismaiden ja Baltian pk-sektorista vastaavan tanskalaisen Niels Theilmann Møllerin mukaan odotella aikaisintaan ensi vuoden loppupuolella. - Tämä teknologia ei korvaa mitään nykyisistä tuotteista vaan täydentää SAPin tarjoamaa niille asiakkaille, jotka haluavat käyttää toiminnanohjausjärjestelmäänsä internetin kautta omien asennusten sijaan, Møller sanoo. Pk-asiakkaille SAP markkinoi niille suunnattuja ratkaisujaan muun muassa yhteensopivuudella ja integroituvuudella suuryrityspäämiesten, -asiakkaiden ja -alihankkijoiden käyttämien vanhan R/3:n ja sen manttelinperijän SAP ERP 6.0 -järjestelmän kanssa. Sekä Møller että hänelle raportoiva Suomen pk-sektorista vastaava johtaja Maria Walden painottavat kumppanuuksien merkitystä pk-sektorille. - Tärkeätä ei ole kumppanien määrä, vaan kyky tehdä bisnestä ja kasvattaa markkinaosuutta, SAPin pk-johtajat luonnehtivat kumppaneiden valintapohjaa. - Partnerivolyymin sijaan volyymipartnereita. Kumpikin tuntee kenttää myös kilpailijan näkövinkkelistä: Møller siirtyi SAPille vuonna 2006 Microsoftista, jonne puolestaan tuli Navisionista Microsoftin ostettua sen vuonna 2001. Maria Walden puolestaan tuli joulukuussa 2007 SYSteamille siirtyneen Kristiina Sarenin paikalle IBS Finlandista. Suomessa on Waldenin mukaan ehditty hankkia noin sata asiakasta sekä Business One- että Business All-in-One -ratkaisuille. Pienempiä, tyypillisesti 10-100 hengen yrityksiä tavoittelevia Business One -kumppaneita on neljä: Profiz Business Solutions, Paniox Finnland, SecIT ja Tietokari. Kumppanuudet on kaikki solmittu vuosina 2002-2003. Vielä keväällä 2006 välitasona SAPin ja Busines One -kumppanien välille palvelukeskustoimintaa käynnistellyt Enfo hävisi SAPin kumppanilistalta myytyään SAP Business One -liiketoimintansa vuoden 2006 lopussa Profizille. All-in-One -kumppaneita on Waldenin mukaan seitsemän. Vanhin eli jo vuonna 1997 suhteen SAPin kanssa aloittanut on Solteq. Sen jälkeen mukaan ovat tulleet Fujitsu Services, Siemens globaalina partnerina, Logica Suomi, Headstart, TietoEnator ja Ciber Novasoft. Pohjoismaissa kumppaneita on Møllerin mukaan noin 60, jotka jakaantuvat puoliksi Business One- ja All-in-One -kumppaneihin. Tekemistä Suomessa vielä riittää, sillä Walden kertoo sen tavoittelemaan pk-yritysluokkaan kuuluvan kaikkiaan noin 25.000 yritystä. Niistä noin 1500 kuuluu 100-500 hengen keskikokoisiin yrityksiin ja kuntiin. Viimemainittuun SAPin suuremman mielenkiinnon markkinaan kuuluu Pohjoismaissa kaikkiaan 23.000 organisaatiota. Tuoreimmassa Suomen toiminnanohjausmarkkinoiden kartoituksessa viime vuoden alkupuolelta Aara Finland sai alle sadan hengen organisaatioissa markkinajohtajaksi Visman 12 prosentin osuudella asennuskannasta. SAP oli kakkonen kymmenellä prosentilla ennen VM-dataa eli nykyistä Logica Suomea (8%) ja Microsoftia (5%). Keskisuurissa eli 100-500 hengen organisaatioissa SAP olikin jo ykkönen 15 prosentin osuudella asennuskannasta perässään WM-data/Logica Suomi (8%), SysopenDigia (6%), IFS (5%) sekä Visma, Microsoft, IBS ja Oracle (kukin 4%). Isoissa yli 500 hengen organisaatioissa SAP on täysin ylivoimainen 48 prosentin osuudella. Kaukana sen perässä tulevat VM-data/Logica Suomi (4%), Tietoenator (4%), Sysopendigia 4%), Oracle (4%), Lawson (4%) ja IFS (3%).\nERP-osuudet 2007 - 100-500 henk.\nLähde: Aara Finland 2007\nERP-osuudet 2007 - alle 100 henk.\nSAP ja maailman yritykset\nMaailman 20 000 todella isojen yritysten toiminnanohjausta SAP dominoi jo. Runsaat 56 miljoonaa pientä ja keskisuurta yritystä on seuraava taistelukenttä; niistä SAP oli vuonna 2006 ehtinyt hankkia asiakkaikseen 29 000. Lähde: SAP Insider, Oct-Nov 2007\nNorjalainen paperiyhtiö Norske Skog hakee joustavampia järjestelmiä TietoEnatorin avulla. Yhtiöt sopivat laajasta myynti- ja logistiikkaprojektista, jolla luodaan Norske Skogin uutta liiketoimintastrategiaa tukeva ja SAPiin pohjaava tietojärjestelmä. Lue lisää ›\nKahvipaahtimolle tehdasautomaatiota puhtaalta pöydältä\nPauligin ensi vuonna valmistuvan Vuosaaren kahvipaahtimoon valmistusta ohjaava järjestelmä liittää toiminnanohjauksen, valmistuksenohjauksen ja tuotanto-automaation yhtenäiseksi läpinäkyväksi kokonaisuudeksi. Lue lisää ›


Pommi-iskujen määrä noussut jyrkästi Tukholmassa - Uusi MV-LehtiUusi MV-Lehti\nJulkaistu 12.10.2020 14:09, 1811 lukukertaa\nTämän vuoden lokakuun alkuun mennessä Tukholman alueella Ruotsissa on tapahtunut yhtä paljon pommi-iskuja kuin koko viime vuoden aikana yhteensä, SVT-uutiset raportoi.\nErään pommi-iskun tuhoja Tukholmassa.\nPommi-iskujen määrä näyttää rikkovan ennätykset. Jo lokakuun alussa räjähdyksiä oli yhtä paljon kuin viime vuoden aikana yhteensä.\nBromstenissa tapahtunut pommi-isku, kun käsikranaatti räjäytettiin omakotitaloa vastaan, kasvatti pommi-iskujen lukumäärän 28 pommitukseen tänä vuonna. Sama määrä tapahtui Tukholmassa koko vuoden 2019 aikana.\nSVT:n mukaan pidemmällä ajanjaksolla on nähtävissä ”selkeä taipumus” siihen, että rikolliset käyttävät enemmän räjähteitä uhkailuun. Voimakkaat pommit sijoitetaan paikkoihin, joissa kohde ja hänen kotinsa voivat vahingoittua, mutta myös sivulliset.\n”Jos henkilö pakenee maasta tai piiloutuu, hänestä ohjautuu uhkaukset ja joskus räjähdykset henkilön perhettä tai ystäviä vastaan”, sanoi Tukholman alueen poliisin erikoisyksikön komentaja Palle Nilsson.\nKaksi vuotta sitten, koko vuoden 2018 aikana, Tukholman alueella tapahtui 23 pommitusta.


Fleeceloimet Ja Coolerit - Hevoselle - Horsepro\nFleeceloimia ja coolereita käytetään hevosen kuivattamiseen harjoituksen jälkeen tai kuljetuksen aikana. Fleeceloimea voi käyttää myös talliloimena. Fleeceloimen tarkoituksena on siirtää kosteutta pois hevosesta mahdollisimman tehokkaasti jolloin hevonen kuivuu rasituksen jälkeen nopeasti ja se voidaan esimerkiksi tarhata. Vinkki, fleeceloimea jossa ei ole ristivöitä tai ne ovat irroitettavat, voit käyttää myös heti ratsastukseen jälkeen vaikka loppukäyntien aikana.\nEU115/UK5'3/US 63 (2)\nEU125/UK5'6/US 66 (3)\nEU135/UK6'0/US 72 (3)\nEU145/UK6'4/US 77 (3)\nEU155/UK6'9/US 81 (3)\nEU165/UK7'3/US 87 (3)\nBusse cooler BASIC\nBussen fleece cooleri siirtää kosteutta ja on nopeasti kuivava. Se istuu hyvin hevoselle ja kiinnittyy edestä kahdesta kohtaa.


Top 5 - masturbointivinkit miehille\nMiehet luulevat osaavansa masturboida riittävän hyvin, mutta itse asiassa useimmat heistä tekevät sen tavalla, josta he saavat käytännössä vain pelkän orgasmin.\nTämä johtuu siitä, että miesten tapa masturboida on yleensä pääseminen tavoitteeseen, eli orgasmiin, mahdollisimman nopeasti. Vaikka tavoite toteutuu ja orgasmi on nautinnollinen asia, kiirehtimisellään miehet jäävät paitsi monista muista nautinnoista ja jopa opettavat kehonsa väärille tavoille.\nAlla 5 seksiasiantuntijoiden vinkkiä, miten mies saa huomattavasti enemmän nautintoa masturbaatiosta.\nMonesti mies hakee masturbaatiosta pikalievitystä stressiin, jolloin koko homma tehdään mahdollisimman nopeasti, ja sitten päästään hoitamaan seuraavaa asiaa päivän loppumattomalla tehtävälistalla.\nSeksiasiantuntija Kelly J. Connell huomauttaa, että tällainen ajatusmaailma siirtyy helposti myös seksiin kumppanin kanssa, jolloin mies kiirehtii eteenpäin huomaamatta, mitä kaikkia muita nautintoja hän olisi voinut kokea seksin aikana.\n– Miesten täytyy hidastaa tahtia. Yleensä miehet masturboivat lähes valon nopeudella päästäkseen tavoitteeseensa: siemensyöksyyn. Se on vain keino päästä maaliin. Itse asiassa he opettavat kehoaan reagoimaan seksuaaliseen stimulaatioon hyvin nopeasti ja tämä johtaa ennenaikaiseen siemensyöksyyn, Connel sanoo.\n– He eivät käytä aikaa vartalonsa tutkimiseen, tilanteesta nauttimiseen ja mitä he silloin tuntevat. Hidasta tahtia ja koskettele koko vartaloasi, ei vain sukuelintä. Käytä aikaa huomataksesi mikä tuntuu hyvältä. Älä kiirehdi orgasmiin, vaan kiinnitä huomiota siihen, miten kehosi reagoi eri asioihin.\n2. Pysähdy ja aloita uudelleen\nKun olet aivan orgasmin partaalla, lopeta ja jatka uudelleen vasta kun kehosi on hieman rahoittunut. Tällä tavalla pystyt pidentämään nautintoasi syöksymättä suoraan orgasmiin heti ensimmäisen mielihyväaallon iskiessä.\nConnellin mukaan tämän keinon oppimisesta on suurta etua myös seksissä. Mies voi laukeamisen sijaan ruveta tyydyttämään naista toisella tavalla, ja sessio jatkuu tuottaen nautintoa molemmille huomattavasti pidempään.\n– Ennenaikaisesta siemensyöksystä kärsivät miehet ovat yleensä opetelleet tätä tekniikkaa, mutta sitä voivat käyttää kaikki jotka haluavat oppia parempaa kontrollia laukeamiseensa.\nMitä pidempään mies pystyy pidättelemään orgasmin tulemista, sitä pidempään hänen erektionsa jatkuu. Tällä tavalla mies myös oppii lukemaan paremmin kehonsa merkkejä orgasmin lähestymisestä ja oppii kontrolloimaan sitä.\n3. Älä unohda kiveksiä\nKivekset ovat miehen kenties laiminlyödyin osa miehen vartalosta nautinnon aiheuttajana. Connell kehottaa miehiä antamaan kiveksilleen niiden ansaitsemaa huomiota ja tutustumaan vain niissä oleviin mielihyväalueisiin.\nKiveksiä hyväilemällä saat intensiivisempiä orgasmeja ja olet paremmin sinut asian kanssa, jos ja kun kumppanisi koskettelee niitä käsillä tai suulla.\n– Miehet unohtavat huomioida kivekset masturboidessaan, mutta niiden koskettelu samaan aikaan peniksen kanssa voi olla hyvin nautinnollista. Kun ne vetäytyvät vartalon sisään kiihotuksen aikana, vedä niitä hellästi takaisin alas. Kokeile hyväillä niitä hellästi kädellä tai vibraattorilla, Connell neuvoo.\nTämä toimii siten, että mies on seisaallaan ja hänellä on liukuvoidetta kädessään. Hän laittaa käden peniksen ympärille siten, että hänen peukalonsa osoittaa kohti vatsaa. Käden liikuttamisen sijaan mies liikuttelee lantiotaan ja panee kättä.\nTämä masturbaatiotekniikka toimii halpana ja helppona korvikkeena penetraatiolle – mutta vielä aidomman tuntuiseen kokemukseen päästään tiettyjen seksilelujen avulla, kuten esimerkiksi Fleshlight, joka muistuttaa vaginaa tai suuta.\n5. Koe koko matka, ei vain päätepysäkkiä\nMasturboidessa ei saa pitää kiirettä. Seksiasiantuntija Lisa Hochberger kannustaa miehiä perehtymään kaikkiin tunteisiin ja tuntemuksiinsa prosessin aikana. Miltä käsi tuntuu, millaisella nopeudella haluat edetä ja kaikkea siltä väliltä. Nauti koko kokemuksesta!\n– Käytä masturbaatiota keinona päästä parempaan yhteyteen tuntemustesi kanssa. Seuraavan kerran kun masturboit, tarkkaile mitä teet fyysisesti ja kiinnitä huomiota siihen, mitkä asiat saavat sinut kiihottumaan enemmän ja mitkä vähemmän. Älä anna mielesi harhailla, vaan keskity siihen, mitä kehosi tuntee. Mitä tapahtuu juuri ennen kuin olet saamassa siemensyöksyn? Tunnetko värinää lantionpohjassa? Hochberger kysyy.\n– Haluaisin sinun tekevän testejä. Seuraavan kerran, kun masturboit ja olet saamassa orgasmin, heti kun alat tuntea värinää lantionpohjassa, purista penistä tiukasti kuten Kegel-tekniikassa. Peniksen puristaminen voi viivästyttää orgasmia. Kegel-tekniikkaa ei opita yhdessä yössä – orgasmit ilman siemensyöksyä voivat vaatia kuukausien kestoista lantionpohjan treenaamista.


this girl can | heftytraining\nTag Archives: this girl can\nVideo, jossa mun piti olla\nPosted on 29 toukokuun, 2016 by annarintajyllila\nHesari pyysi mua useaan otteeseen osallistumaan tähän videoon mutta aikataulu- ja muista syistä en päässyt.\nNe muut syyt tähän olivat, että videon kuvausajankohtana olin raskaana ja kärsin juuri silloin pahoinvoinnista, anemiasta ja liitoskivuista. Näiden lisäksi myös selkä ollut viimeiset 2 vuotta romuna raskauksien aiheuttaman vatsalihasten erkauman vuoksi.\nOlisin niin halunnut olla mukana ja melkein lupauduinkin mutta peruin viimehetkellä, koska tajusin, että voin vammautua entistä pahemmin, jos lähden fyssarin ohjeiden vastaisesti videolle juoksemaan tai tekemään maastavetoa. Kaikki rankempi liikunta on multa kielletty, kunnes saan selän ja vatsalihasten erkauman kuntoutettua.\nVideo on kuitenkin hieno ja ajaa juuri sitä asiaa, mitä tällä blogillanikin ajan. Videon esikuva on tämä brittiläinen This girl can -kamppis, jonka olen linkannut useasti Heftyn Facebookiinkin.\nVideon ideana on näyttää kunnon rehkimistä ja hikoilua. Sitä, että minkä ikäinen, kokoinen tai näköinen, voi tehdä sitä. Upea video ja etenkin videon viesti on hieno.\nMitä omalle kuntoutumiselleni tällä hetkellä siis kuuluu? Sain lääkäriltä taas lähetteen fyssarille. Lääkärin kannanotto oli, että mun kipujen syy ei todennäköisesti ole välilevynpullistuma vaan kipu on luultavasti lihasperäistä. Kun suorat vatsalihakset ovat revenneet, on keskivartalon tuki etupuolelta kadonnut ja alaselän lihakset joutuvat tekemään kaiken työn.\nTodellakin toivon, että kipujen syy olisi tuo, eikä välilevynpullistuma, joka on vaikeampi kuntouttaa ja saattaa vaatia jopa leikkaushoitoa.\nMitä sitten pitäisi tehdä? Olen löytänyt hyvin tietoa, mitä ei saa tehdä, eli ei lankutuksia, ei istumaannousuja tai muita perinteisiä vatsalihasliikkeitä. Huonommin löytyy tietoa siitä, mitä pitäisi tehdä. Fyssari suositteli vesijuoksua, selkä-joogaa tai selkä-pilatesta. Kaikkia jooga- tai pilatesliikkeitä ei siis voi lähteä suin päin tekemään, koska nekin sisältävät monesti noita liian rankkoja lankutustyyppisiä asentoja.\nOngelma on se, että vatsalihasten erkauman aiheuttamista ongelmista on alettu nyt vasta puhumaan enemmän ja aihealueen osaajia löytyy siksi vielä aika vähän. Virheellistä tietoa sen sijaan löytyy senkin edestä. Vaunulenkkejä esim. aika rutiinisti suositellaan mutta kun itse kävin edellisen raskauden jälkeen päivittäin vaunulenkillä monen kuukauden ajan, tuli selkä siitä vain kipeämmäksi. Enkä ihmettele: seisovissa asennoissa kaikki kropan kannattelu on pelkkien selkälihasten varassa.\nJotkut vannovat erilaisten tukiliivien nimeen, toisten mielestä ne taas hidastavat kuntoutumista. Hyvin ristiriitaista tietoa on asiaan liittyen tarjolla. Mutta tutkitaan ja hutkitaan ja laitan asiaan liittyviä linkkejä säännöllisesti myös Heftytrainingin Facebookiin.\nKategoriat: Core muscles, Selkävaivat\t| Avainsanat: back pain, Core muscles, fysioterapia, hesarin kampanja, kuntoutuminen, Motivaatio, postpartum, selkäkivut, syvät vatsalihakset, this girl can, vatsalihasten erkauma, videon teko\t| 4 Vastausta


Suomalaisia ääninäyttelijöitä valvotaan tiukasti rapakon takaa - Radio ja TV - Helsingin Sanomat\nSuomalaisia ääninäyttelijöitä valvotaan tiukasti rapakon takaa\nÄäninäyttelijän yhdestä henkäyksestä voidaan ottaa 10-20 ottoa.\nMadagascar, MTV3 klo 15.15 Elokuva. Onko tv:ssä esitettävien ulkomaisten animaatioiden suomalainen ääninäytteleminen ja dubbaus toisinaan liian kovaäänistä? Kysyn asiaa kohderyhmältä, 9-vuotiaalta asiantuntijalta. "Ei", kuuluu ytimekäs vastaus. "Eikö edes joskus", yritän johdatella.


Bändillä on hallussaan niin tyylitaju kuin terävä sävellyskynäkin – arviossa Professor Emeritus - Inferno.fi\nInferno » Arviot » Bändillä on hallussaan niin tyylitaju kuin terävä sävellyskynäkin – arviossa Professor Emeritus\nBändillä on hallussaan niin tyylitaju kuin terävä sävellyskynäkin – arviossa Professor Emeritus\nLevyarvio Mikko Malm 12.6.2018\nChicagolaisen Professor Emeritusin debyyttilevy sisältää asiallista eeppistä doom metalia, joka tarjoaa korvakarkkia niin riffien kuin melodioidenkin puolesta. Musiikki herättää assosiaatioita Candlemassin ja Black Sabbathin sekä uuden aallon brittihevibändien kuten Cloven Hoofin ja Angel Witchin suuntaan. Levyllä kuullaan sopivassa määrin hitaampaa jylhistelyä sekä rivakampaa ravausta. Seitsemän indeksiä sisältävä albumi ei kärsi turhasta tyhjäkäynnistä.\nAinoa seikka, joka hieman häiritsee, on solisti MP Papain ajoittain harrastama korkea kiljahtelu, joka ei tunnu sopivan tähän yhteyteen – etenkään, kun kyse ei ole mistään Messiah Marcolin -tason esityksestä. Muuten mies hoitaa pestinsä moitteettomasti, ja hänen kuulaanraspisesta äänestään tulee vahvasti mieleen Dio.\nVaikka napakymppiin ei vielä osuta, Take Me to the Gallows on vahva ensisuoritus, joka näyttää, että bändillä on hallussaan niin tyylitaju kuin terävä sävellyskynäkin. Vahva suositus kaikille traditionaalisen ja eeppisen metallin ystäville.


Savonlinnan keskussairaalassa tuhkarokkotapaus - Itä-Savo\nSavonlinnan keskussairaalassa tuhkaro...\nJulkaistu 27.6.2017 17:18\nViime torstaina sairaalan päivystyksen odotustilassa olleita pyydetään tarkastamaan MPR-rokotesuojansa, sillä tuhkarokko tarttuu jopa huoneilman välityksellä.\nItalialaisella miehellä havaittiin tuhkarokkotartunta viime torstaina, kun hän hakeutui lääkäriin Savonlinnan keskussairaalan päivystykseen. Arkistokuva.\nViime torstaina Savonlinnan keskussairaalaan saapui italialainen nuori mies, jonka havaittiin sairastavan tuhkarokkoa. Mies ehti odottaa vuoroaan päivystyksen tiloissa, ennen kuin hänet siirrettiin osastolle eristystiloihin.\nSavonlinnan keskussairaalan julkaisemassa tiedotteessa pyydetään viime torstaina iltapäivällä sairaalan päivystyksen odotustiloissa olleita tarkistamaan MPR-rokotesuojansa, sillä tuhkarokko on poikkeuksellisen tarttuva sairaus. Se tarttuu huoneilman välityksellä, ja tartuntaan voi riittää samassa tilassa oleskelu, sairaalasta todetaan.\n– Savonlinnan keskussairaalan päivystyksessä torstaina 22.6. iltapäivällä olleita henkilöitä pyydetään hankkimaan MPR-rokote mahdollisimman pian, jos oma rokotussuoja ei ole kunnossa, sanoo infektioylilääkäri Sakari Vuorinen. Rokotteen voi hakea omalta terveysasemalta.\nItalialainen mies on ollut Suomessa 11. kesäkuuta lähtien. Hänen uskotaan saaneen tuhkarokkotartunnan jo Italiassa.\nMies on oleillut Suomessa Punkaharjulla Itä-Karjalan nuoriso-opiston leirikeskuksessa, jossa oli 19.-25. kesäkuuta. Keskuksessa oli samaan aikaan 140 ihmistä, joista osa ulkomaalaisia.\n– Jos henkilö on saanut kaksi MPR-rokotetta tai on sairastanut itse taudin, lisätoimia ei tarvita. Mikäli suojaa ei ole, henkilön tulisi hakeutua rokotettavaksi mieluiten kolmen vuorokauden sisällä altistumisesta, Vuorinen sanoo.\nTuhkarokkotapaukseen liittyen on parhaillaan menossa tartunnanjäljitys, johon osallistuvat Sosteri, Essoten sairaalahygieniayksiköt, kuntien tartuntatautihenkilökuntaa sekä valtakunnan tasolla THL. Altistumisesta tiedotetaan myös viranomaisyhteistyönä, koska osa leirikeskuksessa vierailleista on muiden maiden kansalaisia. Sairaalaan liittyneet altistukset hoidetaan omana työnä, tiedotteessa kerrotaan.\nTuhkarokkoa on esiintynyt epidemiaksi asti kaikissa Välimeren maissa sekä muun muassa Saksassa ja Belgiassa.


Tummin silmin maanantaihin - Miten niin liikaa?\n7.12.2015 at 12:17\nMaanantaimasistelija täälläkin 😀 Viikonloput vain kuluvat aivan liian nopeasti..\nJes, samikset! Lisää viikonloppuja vuoteen!\n7.12.2015 at 12:27\nMä en ole masistellut maanantaista sitten kouluaikojen. Tein kymmenen vuotta töitä firmassa jossa jokainen päivä oli työpäivä, myös nykyinen ja ex-mieheni tekevät vuorotyötä, joten elämässä ei ole sillä tavalla viikonloppuja mihin keskitettäisiin se rentoutuminen, joten maanantaikin on vaan päivä muiden joukossa.\nMäkin olen entinen vuorotyöläinen, mutta kyllä mulla on aina tietty inho ollut maanantaita kohtaan. Ehkä se johtuu siitä, että kaikki ”viralliset” virastoasiat ja muut vastaavat pitää hoitaa arkena ja täten arkiviikossa on aina enemmän hommaa kuin viikonlopussa…? Mene ja tiedä.\nMullekin maanantai on päivä muiden joukossa. En siis kärsi maanantaimasiksesta, ehkä joskus. Mutta en todellakaan joka viikko, tai edes kuukausi. Mutta tsemppiä kaikille, pian on taas perjantai! 😀\nJee perjantai! <3\n7.12.2015 at 15:43\nVoiko olla ärsyttävämpää kuin ihmiset, jotka sanovat ”hymyile” tai ”älä sure että on maanantai”. Ehkä he tarkoittavat hyvää, mutta miksi pitäisi aina olla positiivinen 😀\n8.12.2015 at 12:41\nHaha niinpä! :DD Ei se sillä hymyllä meinaan korjaudu, jos on jo kahvit rinnuksilla!\nKäsite on tuttu, mutta kolmivuorotyöntekijälle ”maanantaimasis” voi osua vaikka perjantaille, jolloin vapaapäivien jälkeen täytyy taas könytä töihin. Ja mulla auttaa tumman silmämeikin sijaan siihen tunnelmaan mieluummin vaaleat rajaukset ja luomivärit.. Saattaisin muuten näyttää ihan zombilta – toisin kuin sinä näissä kuvissa. 🙂\nHeh, toivon vähän että vahva meikki pelottaisi maanantain pois 😉 Pitänee joskus kokeilla tota sun taktiikkaa!\n7.12.2015 at 18:21\nMulla maanantai on usein ainoa päivä, jolloin mulla on vapaata. Joten se on yleensä ihan hyvä päivä, mutta auta armias kun tiistai tulee 😀 Silloin on mulla "maanantai" 😉\nTiistai on todella joskus uusi maanantai 😀 Ja kiitos <3\nIhan mahtava kirjoitus, nauroin suorastaan, kun luin tätä! Mulla oli sikahirveä maanantai, todellakin komppaan tätä fiilistä. En maanantaista pidä muutenkaan, mutta tänään oli oikea superhirveä päivä. Hyvä meikki silti 😀\n8.12.2015 at 12:43\nHaha, hyvä että voit samaistua! 😀 Enää kolme yötä perjantaihin, eli suuret tsempit sinne. Selvisit kuitenkin hirviömaanantaista, jes!\n8.12.2015 at 09:30\nKyllä tiistai on viikon pahin maanantai.\nMeikki on todella kaunis! <3\nKeskiviikonkin kyllä joskus laskisin maanantain lisäosaksi.


Enkelten tuli: lähelle on pitkä matka\nOn helppo nähdä toisissa virheitä, muttei itsessään...monesti luulee toimivansa itse ihan oikein jossakin tilanteessa esim. parisuhteessaan. Hetken mietinnän jälkeen saattaa (jos oikein osaa katsoa) huomata, ettei se ehkä pidäkkään paikkaansa. Nämä oivallukset ovat joskus kullan arvoisia : ) koska jos emme osaa muuttaa omaa käytöstämme niin kuinka toinen voisi muuttua?? muuttuminen ei tietenkään ole helppoa siis käytännössä, koska vaikeassa tilanteessa sorrumme samaan tuttuun kaavaan kuin aiemmin...\nKun erosin päätin etten tee seuraavassa suhteessa ainakaan samoja virheitä, jos virheitä tehdään niin tehdään nyt sitten edes toisenlaisia. Noh, kuinkas kävikään??? Sorrun aivan samaan kaavaan kuin ennenkin ja aiheutan itselleni dramatiikkaa ja ahdistusta . Tämän kaiken saan aikaiseksi ihan itse : )\nOnneksi tämän tajuttuani osaan hymyillä ja todeta, "mä tarvitsen jonkun aikuisen sanomaan tällaisessa tilanteessa ne oikeat sanat! " Sä ylireagoit!!!!\nkoska yleensä käy niin että olen jo päättänyt kuinka asia on ja jos ja, kun kerron siitä jollekkin naispuoliselle ystävälleni, hän lähtee mukaan tähän, TOTTAKAIT! Niinhän me naiset tehdään, tuetaan ja ymmärretään toisiamme varsinkin jos kyseessä on typerä mies joka ei ymmärrä meitä :)\nLopputulos on, että totuus on monesti ihan toinen, kuin millaiseksi sen on itse kehitellyt.\nLähettänyt Isa Annika klo 16:57\nSanna huhtikuuta 08, 2011\nHienoja oivalluksia ja hienoa et uskallat niistä yleisesti kirjottaa. Liityn lukijaksi :)\nAnni huhtikuuta 09, 2011


Yhden miehen tietotoimisto: elokuuta 2013\nJussi Halla-aho kirjoittaa: ”En pidä itseäni ateistina, koska mielestäni ateismiin kuuluu enemmän tai vähemmän aktiivinen Jumalan tai jumalien olemassaolon kiistäminen.”\nVrt. ”En pidä itseäni uskovaisena, koska mielestäni uskovaisuuteen kuuluu enemmän tai vähemmän aktiivinen Jumalan tai jumalien olemassaolon myöntäminen.” Tämä olisi myös oma vastaukseni mahdolliseen tiedusteluun uskonnottomuudestani.\nJH-a jatkaa: ”Dawkinsista ja muista militanteista eroan myös siinä, että en pidä uskontoa lähtökohtaisesti haitallisena vaan ihmisen psykologiaan elimellisesti kuuluvana.”\nEli uskonnollisuus olisi tavallaan ”sisäänrakennettu” aivoihin. Voi hyvinkin olla, mutta yhtä hyvin kyseessä voi olla eräänlainen aivojen toimintahäiriö. Kirjassa Ingocnito – Aivojen salattu elämä on nimittäin mielenkiintoinen kappale:\n”Eikä pidä unohtaa, että pelkkien kemikaalien lisäksi henkiseen elämään vaikuttaa paljon muitakin tekijöitä - kuten esimerkiksi aivoratojen rakenne. Otetaan vaikka epilepsia. Jos epileptisen kohtauksen polttopiste osuu tiettyyn kohtaan ohimolohkossa, ihminen ei kärsi kouristuksista, vaan seuraukset ovat paljon mutkikkaampia. Tuloksena on jonkinlainen ajattelun kouristus, jonka piirteitä ovat persoonallisuuden muutokset, hyperuskonnollisuus (pakkomielle uskonnosta ja uskonnolisen varmuuden tunne), hypergrafia (laaja kirjallinen tuotanto jostain aiheesta, yleensä uskonnosta), harhakäsitys jonkun toisen läsnäolosta ja usein myös pään sisällä kuuluvat äänet, joiden ihminen katsoo tulevan Jumalalta.”\nJos tiede onnistuu joskus todistamaan että fanaattinen uskonnollisuus on vain jonkinlainen epilepsian muoto, niin seuraukset tulevat olemaan mielenkiintoisia. Henkilö joka suhtautuu uskontoon fanaattisesti, voitaisiin tutkimusten jälkeen katsoa sairaaksi ja määrätä pakkohoitoon, ainakin jos hänen uskomuksensa olisivat sellaisia että hän olisi ennen pitkää vaaraksi itselleen ja/tai muille. Hoito sisältää tietysti oletuksen tilanteen korjattavuudesta, eli potilaalle voisi jäädä jonkinlainen kevytversio aiemmista uskomuksista, mutta ilman taipumuksia itsensä tai muiden vahingoittamiseen.\nLähettänyt YMTT klo 23.04 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Foorumit, Henkilöt, Kirjat, Uskonto, Yleinen\nMummo kaatui naamalleen ja Hesburgerin työntekijöiden piti oikein erikseen miettiä voivatko he soittaa paikalle taksin joka veisi mummelin sairaalaan. ”Mitä se nyt meidän liikkeen liepeille tulee kaatuilemaan, tuskin edes olisi ostanut meiltä mitään.”\nTakavuosilta muistan uutisoidun tapauksesta, jossa 12-vuotias sokeritautia sairastava tyttö panikoi hänen verensokerinsa laskettua liian alas. Ainoat jotka reagoivat tytön hätään olivat puliukot, jotka ostivat tytölle jotain jolla hänen verensokerinsa saatiin nousemaan. ”Kunnon kansalaisia” hysteerisesti itkevä tyttö ei tuntunut vaivaavan. Luultavasti nämä samat nuhteettomat kansalaiset olisivat soittaneet ajatusta nopeammin hätänumeroon, jos paikalla olisi ollut yhdellä jalalla hyppivä lokki, tai vastaava.\nJokin tässä kuviossa ei nyt täsmää.\nLähettänyt YMTT klo 19.47 Ei kommentteja: