Etusivu/Pikapanot/Katin kanssa nalkissa\nTeini haukkasi kyrpäni uudestaan huultensa väliin ja samalla tunsin, kuinka ensimmäinen spermaryöppy roiskui hänen suuhunsa.\nsyyskuu 17, 2020\tPikapanot Jätä kommentti 70,269 Näyttöä\nKatin kanssa nalkissa :\nTulin lukiosta aikaisin iltapäivällä himaan ja tein itselleni välipalaa. Syödessäni katselin samalla MTV:n musiikkivideota, jossa tiukkaperseiset, vähäpukeiset tummat tammat keikuttelivat täydellisiä lantioitaan. ”Panettaa, panettaa, panettaa…” ajattelin. 17 vuoden iästäni huolimatta en ollut päässyt vielä pillun makuun. Olin varsin ujo nuorukainen ja koin kanssakäymiset ikäisteni tyttöjen kanssa suhteellisen hyvästä ulkonäöstäni huolimatta vaikeahkoiksi. Itsevarmuutta puuttui, mutta ujoutta löytyi senkin edestä ja tämän takia hommat yleensä tyssäsivät ennen kuin ehtivät edes alkaa.\nJoissain Pohjois-Tapiolan himabileissä olin päässyt vähän sormeilemaan erästä ”jakorasian” maineessa kulkevaa typyä, mutta en kuitenkaan sen pidemmälle tytön sammuttua kesken kutittelun. Tuonakin iltana jouduin lopulta vatkaamaan mällit taloyhtiömme pyöräkellarissa.\nOlin itse asiassa aika ahkera poika runkkaamaan ja kiihokkeeksi kävivät kaikki kotiseudun ympäristössä pyörivät naiset ja koulun mimmit. Tuohon aikaan kulli nyki puntissa useaan otteeseen päivässä ja tuota mainiota ”nuoren orin” testosteronin muodostamaa painetta tapasin helpottaa kunnon runkkusessioilla milloin missäkin. Koulutunneilla haaveilin fysiikan opintojen sijaan usein muutamasta luokallani olleesta todella hyväperseisestä beibestä ja siitä, kuinka pääsisin uittamaan sykkivää parruani heidän tiukoissa pilluissaan. Seksielämäni oli vielä 100%:sta fantasiaa.\nSuljin television ja lähdin ulos. Kuljin portaat alas kohti pyöräkellariamme. Siellä odottaisi ilmastointihormin päällä edelliskesän Saksan-matkalta ostettu A5-kokoinen, spermaa pursuava pornolehti. Nyt oli pakko mennä runkkaamaan. Tai ei mikään pakko, mutta mikään ei tuntunut niin hyvältä kuin yleisellä paikalla vedetty, pitkitetty runkkaussessio – enhän näet tiennyt tuolloin paremmasta.\nNousin seisomaan yläkerrassa asuvan Katin naistenpyörän tavaratelineelle ja nappasin tuon niin monet mällit irroittaneen pornojulkaisun käteeni.\nPyöräkellarin yhteydessä oli taloyhtiömme saunatilat, joihin siihen aikaan vielä pääsi päiväsaikaan ilman avaimia. Menin saunatilojen pukuhuoneeseen, sytytin valon ja vedin college-housut alas. Puristelin kuumana sykkivää kulliani läpi alushousujeni. Tiesin, että pitkitetty nautinto oli parasta herkkua eikä tässä olisi mitään kiirettä muutenkaan. Ensimmäinen saunavuoro alkaisi vasta reilun puolen tunnin kuluttua, joten aikaa riittäisi hyvin nautinnolliseen runkkailuun.\nPaikka oli itselleni varsin tuttu. Täällä oli nyrkkikyllikki lähettänyt matkaan varmasti lähemmäs sata lastia viimeisten vuosien aikana. Enkä mä mitenkään hävennyt tätä saunahuoneen harrastustani. Ymmärtääkseni runkkaaminen oli varsin normaalia nuorelle miehelle eikä siitä tullut ottaa sen kummempia syyllisyyden tuntoja, vaikka sitä tulikin mitä erilaisemmissa paikoissa välillä harrastettuakin.\nOlin kerran jopa hangannut kulliani tuon yläkerran Katin fillarin satulaan. Hieman pervoa ehkä nopeasti ajateltuna, mutta kaikki miehet ymmärtävät kyllä asian, kun tietävät minkälainen määrä testosteronia sykkii 17-vuotiaan pojan kropassa. Ja etenkin jos vain tietäisivät, kuinka panettavan näköinen mimmi Kati oli. Kyllä sitä pysähtyivät katsomaan taloyhtiössä kaikki miehet teinipojista naapurirakennuksen vanhaan pappaan saakka. Moni äijä veti varmasti kämpässään käteen Kati mielessään. Kati asui vanhempiensa kanssa neljännessä kerroksessa ja oli mua 3-4 vuotta vanhempi. Itse asiassa hän oli mun isosysterini paras kaveri jo ala-asteelta lähtien.\nUrheilullinen tausta näkyi Katista upealla tavalla. Gasellimaisessa kropassa ei ollut juurikaan ylimääräistä, vyötärö oli hoikka, pakarat sekä reidet kiinteät. Hän näytti jumalaisen hyvältä tiukoissa pyöräilyhousujen kaltaisissa urheilutrikoissa. Useamman kerran olin katsellut, kuinka hänen tiukka pyöräilyhousujen verhoama peppunsa hiersi tuota satulaa… ja juuri tämän vuoksi olin useampaan kertaan käynytkin tutustumassa lähemmin pyörän satulan pintaverhoiluun…\nVedin alushousujani alaspäin, jolloin puolijäykkänä vaappuva kyrpäni keinahti ulos vankilastaan. Esinahka peitti vielä yhä suuremmaksi turpoavaa elintäni. Otin oikealla kädelläni kiinni kyrvästäni ja vedin nahkoja parilla nautinnollisella edestakaisella liikkeellä taaksepäin. Suuri terska pingottui nahan alta esiin ja huokaisin tyytyväisyydestä.\nRunkkasin rennosti yhä paisuvaa elintäni ja puristelin hellästi velttoina roikkuvia pallejani. En ollut mikään pienikaluinen kaveri ja olinkin joskus miettinyt, että koulussa tapahtuneet yllättävän kiihottumisen aiheuttamat seisokit oli varmasti jollain asteella rekisteröity myös tyttöjen puolesta. Ei tästä ollut varmuutta, mutta pelkäsin näin kyllä joskus käyneen.\nPulssini oli jo noussut selkeästi, hengitykseni kiihtynyt ja kyrpä seisoi juhlakunnossa, kun se tapahtui: Kuulin saunan oven takaa kolistelua ja parin sekunnin kuluttua ovi rämähti auki!\nEhdin juuri ja juuri vetää housut ylös, mutta pornolehti jäi selälleen auki pukuhuoneen pöydälle. Sitten kaiken paniikin keskellä tajusin Katin seisovan ovella hiestä märkänä noissa keltaisissa, ultraseksikkäissä sporttitrikoissa ja topissa. Juoksulenkin tuoma hiki kiilsi samettista hohdettaan hänen ruskettuneella, paljaalla vatsallaan ja viileä syyskuinen ilma oli saanut noiden lähes täydellisten pyöreiden rintojen nännit nöpöttämään kutsuvasti läpi ohuen topin.\nKuuma puna kohisi kasvoilleni.\n”Ai sä olitkin täällä?”\n”Aattelin tulla suihkuun, kun meillä alkaa kohta saunavuoro.”\nEn saanut sanaakaan suustani. Häpesin tilannetta valtavasti. Olisin halunnut valua lattiakaivosta karkuun. Kyrpäni seisoi valtavana housuissani ja oli aika epätoivoista yrittää peitellä hommia tässä vaiheessa.\nYhtäkkiä Katikin tajusi, mistä oli kyse. Hän meni hieman hämilleen ja sanoi jotain suuntaan ”Keskeytinkö mä jotain?”\n”Eee… Äää… Emmä tiiä”, sain änkytettyä ja yritin asettua seisomaan Katin ja pornolehden väliin.\nKati veti hiljaa oven kiinni ja sanoi: ”No, mä meen nyt kyllä kuitenkin suihkuun” ja alkoi riisua lenkkareitaan.\nEn sanonut mitään. Seisoin vain paikallani ja katsoin, kun hän riisui sukat jaloistaan.\n”Sulla tais jäädä jotain kesken?”\nOlin ihan suolapatsaana. Kulli oli vähän lerpahtanut äskeisestä shokista, mutta puolijäykkänäkin se silti sojotti college-housujen etumuksesta siten, että ei ollut epäilystäkään siitä, etteikö Kati ollut sitä pannut merkille.\n”Älä nyt, Marko, oo noin kauheen hämilläsi. Tää juttu jää meidän välille. Etkä sä tainnut olla täällä ensimmäistä kertaa? Oon nähnyt useamman kerran sun hiippailevan täällä kellarin saunatiloissa. Toihan on ihan luonnollista ja pitäähän ne paineet välillä purkaa. Mä olen itsekin pari kertaa runkannut täällä suihkutellessani lenkin jäljiltä”\nJärkytyin Katin suorasukaisuudesta, vaikka tiesinkin hänet varsin vapaamieliseksi tytöksi. Hän oli kuitenkin systerin kaveri ja mä se hänen kaverinsa pikkuveli. Tuttuja jo hiekkalaatikolta alle kouluikäisestä lähtien.\n”Eikö sua oikeesti haittaa, tää tilanne?” änkytin hieman murtuvalla äänellä. ”Eiköhän mun pitäis nyt mennä vaan…”\n”Ei haittaa, Marko, yhtään. Pidetään tää meidän kahden salaisuutena… Mä tykkäisin kattella, jos sä voisit jatkaa siitä, mihin jäit…”\nTämä yläkerran seksipommin suora ehdotus pamahti tajuntaani. Olin kokemattomuuttani hämilläni ja samalla valtavan kiihkon vallassa.\n”Näytä mulle sun kullisi, jooko? Siskosi on sanonut, että sulla on velttonakin isompi peli kuin juuri kellään hänen kokemillaan panoilla. Pliis, anna mä katon sitä!”\nLaskin epäröiden, kuin huumattuna housut alas ja puolijäykkä kyrpäni vaappui jo toistamiseen 15 minuutin sisällä katselemaan varmasti paljonkin nähneen pukuhuoneen paneeliseiniä.\n”Ooh… Se on upea”, Kati huokaisi ja veti pyöräilytrikoot ja tangat kinttuihinsa yhdellä vedolla.\nKyrpäni alkoi nytkähdellen jäykistyä jälleen ja kasvaa kohti kattoa nähtyäni siistiksi ajellun Katin alapään. Lantiolle oli piirtynyt kesän jäljiltä seksikkäät bikinirajat.\n”Runkkaa sitä vähän mulle”, Kati pyysi.\nOlin suuren kiihkon vallassa. Tämä tilanne oli jotain täysin uutta ja kiihottavaa omassa käteenvedon ympärillä pyörivässä elämässäni. Vedin arasti nahkoja hetken edestaas ja kohta tunsin miellyttävää kutinaa kyrvän juuressa.\n”Multa tulee, jos mä jatkan.”\nKati tuli viereeni ja sanoi: ”Anna mä vähän pidän sitä hyvänä” ja tarttui yllätyksekseni kullin varteen kiinni.\nTunne oli mieletön. Ehkäpä tavanomaisin runkkailuhetkieni fantasia toteutui siinä samassa, kun Kati veti esinahkaani jättimäiseksi turvonneen terskani ylitse. En voinut tehdä mitään. Tilanne oli liikaa kokemattomuudelleni ja ensimmäiset ryöpsähdykset lähtivät ilmoille kuin tykin suusta ammuttuna ja lätsähtelivät ropisten pukuhuoneen klinkkerilattialle. Lähes koko alavartaloni lihakset jännittyivät krampinomaiseen tilaan ja työnsin vaistomaisesti lantiotani eteenpäin. Kati jatkoi orgasmista sykkivän spermaisen kyrpäni runkkaamista ja lastia lenteli hänen rytmikkäästi lypsävän käden mukaisessa tahdissa pitkin pukuhuonetta. ”Oooooo… Oooo…” pääsi suustani koristen ja poskeni hehkuivat kiihkosta sekä osittain vielä koko tilanteen aiheuttamasta suunnattomasta hämmennyksestä.\n”Sulla on aivan ihana kulli! Taisi olla aikamoiset paineet täällä!” Kati hihkaisi.\nKatin toinen käsi piti yhä tiukasti kiinni spermaa sykkivästä kalustani. Hänen pupillinsa olivat laajenneet ja kieli lipoi kauniita huuliaan.\n”Mä haluaisin tämän sisääni, mutta en mä kehtaa kaverini pikkuveljeä talon saunassa naida…”\n”Mun mielestä siinä ei ole mitään hävettävää”, ajattelin itsekseni.\n”Haluaisitko, Marko, että naapurin tyttö opettaa sulle, kuinka pillua nuollaan?”\nOlin aivan onneni kukkuloilla. Tyydyttynyt, rentoutunut olotila oli vallannut koko kehoni ja mielelläni tekisin nyt ihan mitä vain tai minkälaisia tutkimusretkiä tahansa tuohon jumalaiseen vartaloon.\nKati asettui selälleen makaamaan pesuhuoneen pitkälle mäntypenkille siten, että jalat lepäsivät lattialla penkin molemmin puolin. Ihailin huumaantuneena hänen kauniita sääriään, jänteviä pohkeitaan sekä kiinteitä reisiä ja lopulta uskalsin katsoa kauniisti ajellun tumman karvoituksen alla näkyvää pillua. Ruskettuneella, ohuen nukkamaisen karvoituksen verhoilemalla vatsalla oli kaunein näkemäni napa. Näky oli kaiken kaikkiaan erittäin kiihottava.\n”Nainenhan on vartaloltaan kuin parhaat mallit Penthouse-lehdissä”, mietin kiihkeänä.\n”Mä oon jo ihan kosteena. Tuu tähän viereen”, Kati kutsui.\nKumarruin alas ja Kati ohjasi käteni hänen kostealle pillulleen.\n”Kyllähän sä nää naisen paikat tiedät, vaikka et ois perille asti vielä päässytkään. Onhan sulla näemmä aika yksityiskohtaista kirjallista materiaalia…” Kati hymyili.\nTajusin, mihin Kati viittasi. Nyt juuri hävetti vähän tuo omastakin mielestäni hieman perverssi ja runkkuhetkieni mälleistä osumia saanut anaaliyhdyntään close-up-kuvina keskittynyt saksalainen julkaisu.\nKati oli todellakin kostunut paikoistaan. Työnsin keskisormea varovasti sisään kuumaan reikään, joka tästä aiheuttamastani yllättävästä ärsykkeestä reagoiden puristui voimalla sormeni ympärille. Kati voihkaisi ja pyysi: ”Nuole mua, Marko. Nuole mulle orkku!”\nMenin polvilleni penkin päätyyn ja työnsin kieleni jonnekin karvoituksen alle.\n”Siitä just, ihanaa!”\nVaikka en näissä hommissa ollutkaan ennen kunnostautunut, ei ollut vaikeaa löytää klitorista, varsinkaan kun sen pyörittely ja hinkkaaminen kielellä ja sormella tuntui olevan juuri se kohta, joka tuotti Katille kaikista suurinta mielihyvää.\nKatin lantio värisi kiihkosta ja huomasin, kuinka pakarat puristuivat aina välillä tiukasti yhteen ja pohkeet jännittyivät nostaen tuon suunnattomassa kiimassa kouristelevan lantion ylös penkistä.\nKiihdytin varovaisesti tahtia. Pyörittelin suullani, vedin välillä kielelläni pitkiä vetoja, otin klitoriksen hellästi hampaitteni väliin ja samalla nain sormillani hänen kouristelevaa pilluaan.\nKati huohotti raskaasti ja lantion liike kiihtyi selvästi havaittavina sykleinä. Lutkutin ja hinkkasin itsekin aivan kiimaisena Katin alapäätä, kunnes hän jännittyi voimakkaasti kaarelle ja huusi voimakkaasti ”Aaaaa!” Orgasmin aallot pyyhkivät toinen toisensa jälkeen ylitse Katin jumalaisen vartalon ja minä istuin ringside-paikalla. Ei huonompi vaihtoehto kaavaillulle käteenvedolle talon saunassa, mietin itsekseni.\nKatin suunnatonta laukeamista seuratessani tunsin kyrpäni nousevan taas paraatikuntoon seurauksena omasta kiihottumisestani.\n”Mä haluun, Kati, panna sua. Mä en oo koskaan ollut kenenkään kanssa.”\nKati huohotti raskaasti ja hieroi hiuksiani.\n”Se tuntuis varmasti ihanalta, mutta ollaan järkeviä. Meillä ei ole ehkäisyä ja sä oot kuitenkin mun kaverin veli…”\nTässä vaiheessa ei juurikaan järkipuheilla ollut kovin suurta painoa arvoasteikossani. Juuri nyt kiimasta sykkivä kyrpäni määräsi tahdin ja halusin vihdoinkin saada pillua. Toista tilaisuutta tuskin tulisi vähään aikaan. Nyt oli taottava kun rauta oli kuumaa, ajattelin.\nOtin Katia lanteista kiinni ja vedin tuon kauniin vartalon lähemmäs itseni. Asettelin aikaisemmasta lastistani yhä kiiltelevää kyrpää kohti Katin jalkoväliä, kunnes tajusin, että eihän se käy. Työkalut oli putsattava aina ennen seuraavaa käyttökertaa, joten nousin ylös ja astelin suihkuhuoneeseen pesemään meisseliäni.\nHuljuttelin kyrpääni lämpimällä vedellä, kun Kati tuli perässäni suihkuhuoneeseen ja sanoi: ”Ihan oikeesti Marko, mä voin runkata sulta vaikka toiset mällit, jos sä vielä haluut, mutta me ei voida sentää nussia…”\n”NUSSIA!” – just sitähän mä halusin ja Katin suusta kuultuna tuo irvokas sana vain kiihotti entistä enemmän kyrpäni kaipausta tuon kauniisti ajellun puutarhan perukoille.\nTartuin Katia kaksin käsin vyötäröltä ja työnsin hänet kohti pesuhuoneen nurkkaa. Hoikkarakenteinen, itseäni 10 cm lyhyempi neito siirtyi helposti haluamaani suuntaan.\n”Älä viitsi, Marko… Mitä sä nyt… Hei!”\nPidin Katia vasten seinää ja työnsin kuumana sykkivää ja kivikovana seisovaa kyrpääni kohti hänen kutsuvaa pesäänsä. Kyrvänpään saavuttaessa huulet, Katin suusta kuului vaimeaa uikutusta: ”Eeeii… Eeiii.”\nPainoin kullillani pienestä vastustelusta huolimatta kohti määränpäätä ja kohta jo tunsin, kuinka kyrpä upposi sentti sentiltä syvemmälle Katin mättääseen, jonka suurta mielihyvää tuottava puristuksen tunne sai minut yhä kasvavan kiihkon valtaan. Aloin pumpata kivikovaa, suunnattomaksi paisunutta elintäni Katin pyhätössä siten, että äskeinen estely ja kieltoilmaukset muuttuivat kiihkeäksi ynähtelyksi panoliikkeitteni tahdissa. Rynkytin ensikertalaisen kiihkolla ja Katin kädet hivelivät vartaloani pakaroista aina selkää pitkin ylös niskaani.\nPuristin molemmin käsin noita täydellisen kiinteitä pakaroita ja upotin kankeni mahdollisimman syvälle Katin kuumana sykkivän puutarhan uumeniin. Pysähdyin hetkeksi. Lantiomme olivat tiiviisti, kuin liimattuina kiinni toisissaan. Katsoin Katia ja hänen kauniita kasvojaan. Ensimmäistä kertaa huomasin hänen tummissa silmissään väläyksen tätä ainutlaatuista hetkeäkin suuremmista tunteista ja jonkinlaista herkistymisen aiheuttamaa onnellisuutta.\nHymyilin ja asetin huuleni vasten hänen kosteita, turpeita huuliaan. Suutelimme kiihkeästi ja tunsin sydämiemme hakkaavan rajusti siinä hetkellisessä pysähtyneisyyden tilassa. ”Mä oon taivaassa”, tokaisin ja aloitin uudestaan hitaan pumppaamisen Katin tiukkana puristelevan pesän otteessa. Kiihdytin tahtia, kunnes voimakas mässähtelyn ääni ja kahden kiimaisen nuoren huohotus ja ähinä täytti pesuhuoneen.\n”Mä luulen, että kohta lentää taas”, sanoin ääni väristen Katille.\n”Anna mun hoitaa sut loppuun, kulta”, Kati vastasi hymyillen.\nPeruutin muutaman askeleen, jolloin Kati polvistui ja hapuili räjähtämispisteessä tikittävää kyrpääni suuhunsa.\n”Eihän tää oikeen tahdo suuhun mahtua…” Kati mumisi yrittäen imaista kyrvän kärkeä suuhunsa.\nLopulta hän piti äärimmilleen venynyttä suutaan tiukasti terskani ympärillä runkaten samalla rajusti parruni vartta. Samassa hetkessä tunsin kyrvän juuresta lähtevän suloisen kutinan ilmoittavan lastin lähteneen liikkeelle.\nVetäydyin hieman, mutta Kati tuli perässä ja haukkasi kyrpäni uudestaan huultensa väliin ja samalla tunsin, kuinka ensimmäinen spermaryöppy roiskui hänen suuhunsa.\n”Ooooo… Oooo… Ooo.” Nautinto oli suunnaton Katin kanssa.\nNussin suuren mielihyvän vallassa Katin suuta ja katselin, kuinka sperma pursusi kyrvän ja Katin huulien välistä ulos lopulta valuen pitkin hänen täydellisesti kaartuvaa leukaansa.\nKati hymyili vienosti paljastaen kauniin valkoisen hammasrivistönsä ja hyväili hellän pehmeällä otteellaan juuri räjähtäneen kaluni esinahkaa edestakaisin. Kati antoi pehmeän pusun alavatsaani ja sanoi: ”Nyt mun täytyy mennä, kulta, suihkuun, mutta lähdetkö huomenna mun kanssa vaikka kahville?”\nSuunnaton onnellisuuden tunne ravisti nuorta vartaloani ensihumalan lailla ja sain hädin tuskin vastattua: ”Joo, se ois mukavaa.”\n17-vuotias heteroseksiä himokas kiimainen Kiimaista himoa kiimapimpero Kireä vittu märkä pillu spermaryöppy Spermasuu spermat suuhun teinipillu tiukkapillu\t2020-09-17\nTagit17-vuotias heteroseksiä himokas kiimainen Kiimaista himoa kiimapimpero Kireä vittu märkä pillu spermaryöppy Spermasuu spermat suuhun teinipillu tiukkapillu\nEdellinen Kielletty hedelmä – seksifantasia\nSeuraava Teinipojan saunareissu


MUUTA - WIZARDNE´S\nPääKALLO: Keskipitkä, leveähkö ja hieman pyöristynyt. Kallo-osa nousee kuononselältä muodostaen otsapenkereen ja kulmakaaret. Silmien välissä on otsan jakava uurre, joka loivenee kohti niskakyhmyä, joka ei saa olla korostunut.\nEturaajatETURAAJAT: Suorat ja vahvaluustoiset.\nTakaraajatREIDET: Leveät, lihaksikkaat ja hyvin kehittyneet.\nKarvapeiteKARVA: Pinnanmyötäistä, suoraa ja säältä suojaavaa, ei koskaan karkeaa. Korvissa, raajoissa ja rungossa on kohtalaisesti hapsutusta.\nHUOM. Uroksilla tulee olla kaksi normaalisti kehittynyttä kivestä täysin laskeutuneina kivespussiin.


New Classic Toys kitara - punainen | pinkorblue.fi\nNew Classic Toys kitara - punainen\nLisää tuotteita valmistajalta New Classic Toys® Lisää Soittimet\nUuden luokan kitaroilla lapset voivat oppia kitaroita jo varhaisesta iästä alkaen. Instrumentit ovat korkealaatuisia ja erittäin puhtaan muotoiltu äänirunko. Jokaisen lapsen tulisi tietää, millaista on tehdä musiikkia, leikkiä rakennuspalikoilla ja luoda esineitä uudelleen.\nLelujen valikoimamme sisältää tuotteita, jotka on valmistettu rehellisistä ja kestävistä materiaaleista. New Classic Toys tarjoaa perinteisen pelin siirtymisen seuraavalle sukupolvelle nykypäivän kannalta merkityksellisellä tavalla. Tällä tavalla autamme varmistamaan, että leikki on opettavaista ja arvokasta.\nMitat (pituus x leveys x korkeus): 60 x 19,5 x 5,5 cm\nMuutosehdotus tuotteeseen A300394\nAsiakkaidemme tuotearvostelut: New Classic Toys kitara - punainen


Bisnes Archives - Fraktio\nVitali tässä taas moi! Viimeksi kerroin millaista oli kehittää Suomen intensiivisin suunnitteluvalmennus, tällä kertaa kerron lyhyesti millaista oli käydä Kuopiossa valmentamassa työnohjausjärjestelmiä valmistavaa Kihoa. Tein kokemuksestani lyhyen vlogin jonka voit nähdä alta, ja jos taas oldschool teksti kiinnostaa enemmän niin jatka lukemista videon jälkeen! Kuten monet asiat nykypäivänä, kaikki alkoi sähköpostiviestittelystä. Kihoa kiinnosti edistää heidän suunnittelukykyjään […]\nHopeakettu muistelee, osa 5: Vuokraisännän vastaisku\nKun on pitkään kyntänyt syvällä, niin kuin me ensimmäisessä työpaikassani teimme, sitä hamuaa kaikenlaisia oljenkorsia. Valheellinenkin toivo tuntuu lohdulliselta. Kun tunnelin päässä näkyy valoa, liian paljon nähneet arpiset kasvot vääntyvät irvokkaaseen virneeseen. Varo, Pekkis! Se ei ole tunnelin pää, se on päin kiitävä rekka. Sinun olisi pitänyt nähdä sen tulevan.\nMediakenttä ja markkinointi elävät jatkuvassa muutoksessa. Kuluttajat ovat lähdekriittisiä ja kuuntelevat tahoja, joita pitävät luotettavina ja uskottavina. Ostopäätöksiin ei vaikuta enää vain merkin mielikuva, vaan vahvistusta päätöksiin haetaan mm. verkostoista, blogeista, vlogeista ja sosiaalisesta mediasta. Sisältömarkkinoinnista on tullut tärkeä vaikuttamisen väline.


Ilmaista suomalaista seksiä ilmaiset seksifilmit / Fre sex\nPorno videot, suomi pornoa, seksi pornofilmit Ilmaiset Porno Videot m:sta löydät suomen suurimman kokoelman ilmaisia seksivideoita. Voit katsoa ilmaisia seksivideoita eri aihealueista ja sivustoista. Maailman paras pornosivusto,. Porno - Ilmaista Pornoa Kotivideot Ilmaiset Porno Videot, Suomi pornoa Ilmaista pornoa, Luokitukset A -. M On yhdistetty sivumme m kanssa PornoKarhu sulkeutuu, joten olkaa hyvä ja siirtykä sivuun iXXX ja nauttikaa! Suomipornovideot on netin paras Suomiporno sivusto. Katso satoja pornovideoita täysin ilmaiseksi! Ilmaista suomiseksiä ja ilmaiset pilluvideot parhaat seksifilmit.\nM Ilmaisia Suomiporno videoita Ilmaiset, pornovideot ja, seksifilmit. Suomalaista amatöriseksiä aidoimmillaan kun aito amatöripariskunta paneskelee kaljapalkallakotonaan ja pornotuottaja kuvaa kaiken. Naiset rakastavat hierontoja, intohimoista suutelemista, suuseksiä ja kiintymyksellistä seksiä. Tämän takia naiset rakastavat korkealaatuista pornoa. Ilmaista suomiseksiä ilmainen seksivideo Kauniit videot on valittu naisten toimesta, jotka rakastavat nautinnollista seksiä ja hidasta seksiä pitkällä esileikillä. 20:12 Nuori teini huutaa kun hänen peräpätä rassataan. Koska ilmaiset seksivideot ovat nousussa, kuka tahansa voi nauttia parhaasta laadusta jota ammattilaiset ja amatörit tuottavat, ilman että tarvisi vinguttaa luottokorttia. Kaikki mitä tarvitsee, on villit halut jotka voi tyydyttä katselemalla kun kiimaiset ihmiset nussivat ja naivat kameran edessä, paljastelevat tiukkoja pillujaan, tai heillä on iso kyrpä ja uskomattomat sänkytaidot. Hoikka tyttö haluaisi kunnon seksiä, katsottu : 168605 kertaa.\nSuomalaista amatöriseksiä ilmainen seksivideo Kauneinta pornoa ja ilmaiset eroottiset videot tältä! Ilmaiset Teiniseksi pornovideot Siitospalvelu ja kaksi kaunista teinivartaloista tytt. Oikeat hiusmallit kaventavat kasvojenpiirteitä. Tällä alueella keskustellaan pysyvästi ilmaisista tuotteista ja palveluista, kuten: ilmainen sanakirja, ilmaiset pelit, ohjelmat jne. Matkaseuraa vailla porn rakel liekki Big Boobs Bigger Ass. 100 ilmaiset seksivideot ja seksikuvia - MinuPorno Xvideos Sexy teen sex free. Thai hieronta järvenpä sexi treffit; Published on, author seksiä oulu video porno thai. Hieronta vantaa tikkurila kiiminki 13 vuotiaan pillu assfuck Johanna pulkkinen. Nicola Begaltsis aka Nessa Devil.\nUskomattomat ilmaista aikuisviihdettä pursuavat videot eivät ikinä lakkaa, ja on vain enemmän ja enemmän halukkaita osapuolia, jotka halajavat heidän kyrpiän imettävän ja pillujensa täyttyvän spermasta. Stuntmies pelastaa - Sani Jatta ja Toni. Isotissinen hoikka tyttö saa munaa, katsottu : 103768 kertaa, kolme kaunista tyttöä ja Jack. Voit katsoa ilmaisia seksivideoita eri aihealueista ja sivustoista. Sensuellissa pornossa, mies tekee parhaansa tyydyttäkseen naisen, tehden mitä tahansa se vaatiikaan: intohimoista hyväilyä, suuseksiä, sormetusta ja hierontaa. Copyright m - All Rights Reserved. Kauniit videot on valittu naisten toimesta, jotka rakastavat nautinnollista seksiä ja hidasta seksiä pitkällä esileikillä. Metsäkeikka - Juliet ja Toni, katsottu : 60940 kertaa, kiimainen punapä - Ensikertalaiset. Kun kyseessä on kuuluisa ja usein vierailtu porn tube, se tarkoittaa jokapäiväisiä päivityksiä ja järjettömän märän tuoretta sisältöä, joka tarjoillaan sinulle hopeatarjottimella. Katsottu : 79574 kertaa, jason ja Vienna saunassa, katsottu : 54297 kertaa. Näe HD:nä suosituimmat, jopa yli thai hierontaa kuopio isoja pilluja 10 minuutin pituiset videot. Katso pitkiä pornovideoita ja -elokuvia, joita on katsottu jopa yli 100 000 kertaa. Näe 3 kiimaista puumaa jakamassa valtavaa mulkkua, näe todella söpön ruskeaverikön nielevän spermaa. Haluamme tarjota sinulle ehdottomasti maan suurimman valikoiman ilmaisia seksivideoita, siksi lisämmekin joka viikko satoja uusia seksi- ja pornovideoita katsottavaksi ilmaiseksi. Seksivideot tarjoavat sinulle kovan teiniseksipornon nautinnot. Kaikki mitä tarvitsee, on villit halut jotka voi tyydyttä katselemalla kun kiimaiset ihmiset nussivat ja naivat kameran edessä, paljastelevat tiukkoja pillujaan, tai heillä on iso kyrpä ja uskomattomat sänkytaidot. Nainen antaa uskomatonta suuseksiä ja kokeilee erilaisia seksiasentoja tyydyttäkseen kumppaninsa. MinuPorno - Pornhubin, Xvideon ja Xhamsterin parhaat. Ilmaiset Porno Videot m:sta löydät suomen suurimman kokoelman ilmaisia seksivideoita. Katsottu : 144112 kertaa, kotimaassa roiskuu - Spermat naamalle, katsottu : 123143 kertaa. Romanttista pornoa vain sinua varten naisen valinta -kategoriasamme. Katsottu : 78602 kertaa, susan Silver - perse aktionia, katsottu : 69369 kertaa. HD-tasoiset, täyspitkät hardcore porno videot, kokoillan pornofilmit, anaaliseksi, suomalaiset amatörivideot, ryhmäseksi, pornotähdet. Tämä täysin ilmaista pornoa sisältävä kokoelma varmistaa, että jokainen löytä itselleen jotain mistä pitä! Suomalainen seksi ja pornovideo.\nTämän jälkeen tyydytetty nainen on valmis antamaan miehelleen nautintoa merkkinä kiitollisuudesta. Vilkaise seuraavan nimisiä pornovideoita: Nyrkkinainti ja nainti kolmistaan, Suomalainen tyttö nai pilluaan pöydällä, Vanhempaa isorintaista naidaan takaa, Seksikkän naisen reikän lauetaan ja muita videoita. Panen sun muijaas peliveloista, katsottu : 74506 kertaa, susannea, Tepa ja Mari - itsekuvattu 3 kimppa. Tämän takia naiset rakastavat korkealaatuista pornoa. Voit nauttia kaiken tyyppisistä ilmaisista pornovideoita ja - valokuvista. Katsottu : 60596 kertaa, kylpyläloma - luomuporno itsekuvattuna, katsottu : 86226 kertaa. M - ilmaiset seksivideot!\nMonet naiset pitävät enemmän romanttisesta seksistä, kuin perinteisestä. On cosplay-videoita, bdsm-kategorioita, lihavia tyttöjä panemassa, vanhuksia nauttimassa elämänsä kyydistä, ja puolituntisia taitavien seksipommien kanssa. Naiset rakastavat hierontoja, intohimoista suutelemista, suuseksiä ja kiintymyksellistä seksiä. Katsottu : 57685 kertaa 3 kaunottaren lesboleikki, katsottu : 57411 kertaa, vaimon pulleat maitotissit, katsottu : 87019 kertaa. Paras ja 100 ilmainen suomalainen pornoportaali. Koska ilmaiset seksivideot ovat nousussa, kuka tahansa voi nauttia parhaasta laadusta jota ammattilaiset ja amatörit tuottavat, ilman että tarvisi vinguttaa luottokorttia.


Arvostelu Rival Gaming pelivalmistajasta | Toripelitillä\nRival Gaming ohjelmistokehittäjä\nRival Gaming on aika nuori ohjelmistokehittäjä, se perustettiin vuonna 2006. Siitä huolimatta sen ohjelmaa käyttävät monet parhaat nettikasinot kuten Pantasia Casino, DaVinciGold Casino, Superior Casino ja Sloto Cash Casino.\nRival Gamingin pelejä\nRival Gamingin ohjelmistojen käyttävät nettikasinot sisältävät monenlaisia rahapelejä kuten kolikkopelit, blackjack, ruletti, videopokeri ja keno. Peliyhtiön modernit slotit ovat huippusuosittuja, sillä ne tarjoavat minipelejä, ilmaiskierroksia sekä erilaisia bonusominaisuuksia. Rival Gamingilla on laaja valikoima kasinopelejä ja ne kaikki ovat helppokäyttöisiä ja hyvin realistisia. Tämän lisäksi peliautomaatit on varustettu laadukkaalla grafiikalla ja erikoisefekteillä. Korkeantason turvallisuus kuvaa Rival Gaming pelitalon parhaiten. Pelaajan ei tarvitse huolehtia tietojensa yksityisyydestä tai rahatapahtumiensa käsitelystä. Kasino-ohjelmistoja suojaa hyvin monimutkainen turvallisuusjärjestelmä, joka varmistaa, että kasinopelien lopputuloksia ja pelit itse eivät ole manipuloitavina etäyhteydellä. Toinen tärkeä turvallisuustaso on 128-bittinen salausteknologia, se tarjoaa erittäin vahvaa puolustusta hakkerointia vastaan. Asiakkaat voivat ottaa Rival Gaming pelitalon tukitiimiin yhteyttä milloin tahansa sähköpostitse, puhelimitse tai chatin kautta. Rival Gaming on todella luotettava peliyhtiö iGaming-markkinoilla. Tämä valmistaja osaa ymmärtää täydellisesti asiakkaidensa ja pelaajien odotukset, siitä syystä Toripelit suosittelee sen online-pelejä kaikille pelaajille. Toripelit.com sivustolla voi kokeilla Rival Gamingin useita slotteja myös ilmaiseksi, mikä on hyvä tapa tutustua nettipelien ominaisuuksiin.\nOn jännittävä kasino, joka on ...\nSpela Casino ilmoittaa rohkeasti sivustollaan ...\nMillainen nettikasino onkaan Wintingo? Moni ...


Yhden perheen kiinteistöjä, jotka ovat peräisin 1700-luvulta, joille on ominaista tekniikoiden, materiaalien ja aikakauden arkkitehtuurin tyypillisten muotojen käyttö. Alun perin sen ympäröivät arkkitehtoniset piirteensä ja materiaalinsa mutamudan kotimaisessa arkkitehtuurissa. Vaikka ajan myötä ja tärkeät muutokset, sen kokoonpano ja merkitys ovat muuttuneet vakavasti.\nKiinteistö on alun perin rakennettu suorakaiteen muotoiseen lattiaan, ja sen takana on julkisivu, josta pääsee puutarhaan tai muihin kiinnitettyihin yksiköihin. Vaikka julkisivu säilyttää nykypäivän suositun arkkitehtuurin ydin, suorakulmainen etuosa korkeudella ja aukkojen epäjärjestysellinen järjestely (ovi ja ikkuna) on muuttunut vakavasti korvaamalla yhtä tärkeä elementti kuin kansi. Katto on korvattu ajan kuluessa litteällä katolla, jolloin tämän katon yksittäisenä säilönä on pieni kaarevan laatan räystä. Alun perin tehdyn analyysin mukaan katto on kolme vettä (viereisen rakennuksen katon jatko) kaarevaa kattolattiaa pari- ja rivirakenteessa.\nSeinät on tehty kivestä ja mudasta.\nOSOITE Calle Cantillo Abajo, 21


Mieletön unelma: Mitä jos et vain onnistu?\nMitä jos et vain onnistu?\nOlen käynyt liutan erilaisia tunteita läpi parin viikon aikana. Tämä lienee kilpailijalle ihan normaalia. Varsinkin siinä vaiheessa, jos kaikki meinaa kaatua viimemetreillä. Olet tehnyt jälleen vuoden töitä. Odotat H-hetkeä, mutta kroppa ei vain toimi. Valmentaja antaa määräajan mihin mennessä pitää olla tapahtunut muutoksia, mutta vaikka mitä yritetään niin ei onnistu. Hyvin turhauttavaa.\nViikko vielä edetään veitsenterällä ja sitten katsotaan mihin kunto riittää. Järjellä kun ajattelee niin onhan tässä tapahtunut vaikka mitä. Kiloja on pudoteltu reilusti ja kroppahan näyttää hyvältä, mutta ei kisakuntoiselta. Kaikki sanovat että näyttää hyvältä ja kyllähän sinne lavalle mennään. Mitä jos itse ei ole tyytyväinen? Olen itseäni kohtaan hyvin kriittinen. Jos minulla olisi valmennettavana kisaaja, olisin myös häntä kohtaan kriittinen.\nKuvat on otettu hetki sitten. Meikki ja hiukset Paula Ström\nKuitenkin takaraivossani hakkaa sanat jotka kuulin Lahden kisoihin valmistavalla leirillä. "Me haluamme että kilpailijat voivat hyvin ja heillä on hauskaa." Tähän haluan pyrkiä. Olin miettinyt että Jyväskylään en ehkä saa vietyä parasta pakettia mutta haluan sinne kuitenkin nousta. Minulla on mahdollisuutena vielä Ouluu jyväskylän jälkeenkin ja sinne on vielä viikko aikaa Jyväskylästä. Sinne voisin saada vieläkin paremman paketin, joten yritetään! Jos se ei riitä niin ei riitä. Sitten aloitan varovaisen siirtymisen offille. Hyvin varovaisen. Kroppa on äärirajoilla ja haluan palautua mahdollisimman hyvin kisarupeamasta. Se ei riitä että kisaan dietataan, vaan kisan jälkeen aloitetaan dietti ikään kuin väärinpäin kropan palautteluksi.\nIhmiset ovat olleet ihanan kannustavia. Välillä kesken työpäivää saattaa tulla viesti että "Mahtavaa, vielä muutama päivä. Kyllä sinä jaksat!" tai "Muista että olet vahva!" Se antaa lisäpotkua päivään ja taas huomaan jaksaneeni yhden päivän eteenpäin. Minulla taitaa olla parhaimmat kannustusjoukot ikinä! Se ei riitä että läheiset kannustaa, mutta myös kasa asiakkaitani jaksaa elää mukanani jokainen päivä. Ja kirjoittaessani tätä taas silmäkulma kostuu. Vaikka en lavalle pääsisi niin matka on ollut jälleen kerran ikimuistoinen. Teen tätä kuitenkin terveyttäni ajatellen, joten en halua rikkoa itseäni. Asiakkaani haluavat että pystyn jatkossakin hoitaa työni ;)\nNyt alkaa nostaa päätään taas leipomisvimma! Ostinkin jo kakkukirjan (meillä siis ei kukaan syö kakkuja) eli kai mä alan naapureille kyhäämään kakkuja. Leipominen on hyvää terapiaa pääkopalle. Minä kun en ole mikään pullantuoksunen kotiäiti. Kysyin tytöltä josko hän haluaisi leipoa kanssani, sain vastaukseksi "Äiti, mua ei kyllä huvittais." Jaahas, leivon siis yksin. Moni kysyy miten perheeni suhtautuu projektiin. Noh, lapsoseni on tullut äitiinsä ja häntä näkee kotona vielä harvemmin kuin minua. Hän tykkää alkaneesta eskarista, juoksee kavereilla ja harrastaa balettia. Osaa itse soittaa mummolle kun haluaa hoitoon tai lähtee yht' äkkiä kaveriperheen kanssa laivalle. Eli mun muutamat jumpat eivät juuri häntä ole hidastanut. Kuitenkin se aika mitä pystyn viettämään kotona perheen kanssa. Haluan viettää ja olla läsnä. Väsymys vie usein voiton, mutta tyttökin menee kahdeksalta nukkumaan niin eipä väsymyskään ole ollut hirvittävä este. Eli ei tartte sossutanttaa pyytää paikalle, äitin harrastuksen takia.\nFitness nyt kun sattuu olemaan niin hirveä asia ja kaikkialla toitotetaan fitnesstä. Niin voin sanoa että itse nauran keskusteluille usein. Tunsin talvella olevani enemmän "fitness" kuin nyt. Eli mitä fitness on on kai jokaisen päätettävissä. Onko se fitness että käyt salilla 1x viikossa vai 4x viikossa? Onko se fitness että nautit harrastuksesta? Onko se fitness että haluat nähdä kuvista kehityksen? Onko se fitness että syöt terveellisesti? Itse en luokittele itseäni hirveen fitnesiksi. Toki harrastuksen nimissä kyllä, mutta muuten voisin sanoa itseäni vaikka hikipirkoksi. En ole niitä salin kauneimpia kukkasia kun vedän oman treenini huolella läpi. Vaikka lopettaisin kisaamisen, niin jatkaisin urheilua samalla tavalla. Pitäisin silti varmasti välidiettejä ja haluaisin nähdä kehityksen. Jokainen voi päättää olenko fitness.\nTässä vaiheessa haluan kiittää Trec nutritionia kisavitamiineista. En juuri käytä tällähetkellä lisäravinteita muuta kuin vitamiineja ja aminoja. Kiitos vitamiinien olen pysynyt terveenä. Aminot ovat olleet tukemassa harjoittelua kovina treenipäivinä. Trec nutritioniin pääset tutustumaan TÄÄLTÄ!\nNyt etsin kisakynsien ja ripsien laittajaa. Jos jollain lukijalla on ideoita, niin laita kommenttia. Yhteistietoja en julkaise eteenpäin. Voimme sopia myös yhteistyökuvioita ;)\nMinuahan voit seurata instagramissa @ptniinanevalainen\nJyväskylään kaksi viikkoa aikaa!


Opaskirja vanhemmille tomuttaa ehkäisyyn ja ikävyyksiin keskittynyttä seksuaalikasvatusta: "Se on seikkailu ja tuhat ekaa kertaa" | Yle Uutiset | yle.fi\nOpaskirja vanhemmille tomuttaa ehkäisyyn ja ikävyyksiin keskittynyttä seksuaalikasvatusta: "Se on seikkailu ja tuhat ekaa kertaa"\nKun 11-vuotias kertoo seurustelevansa, moni vanhempi ottaa puheeksi kondomit, vaikka syytä olisi jutella kädestä pitämisestä.\n"On tärkeää, että nuori osaa sanoa myös ei"\n9.1.2019 • Päivitetty 9.1.2019 12:34\nTuoreen Rakkaus, ilo, rohkeus -teoksen alkusanoissa kysytään, voiko rakkaudesta puhua lapsille. Kysymykseen myös vastataan: voi, ja pitää.\nRaisa Cacciatoren ja Erja Korteniemi-Poikelan laatima opas antaa vanhemmille eväitä siihen, miten homma hoidetaan aiheuttamatta vahinkoa. Ideana on kannustaa, rohkaista ja hyväksyä lasta ja nuorta kehityksen joka portaalla. Rakkaus ja seksuaalisuus ovat mahtavia voimavaroja ja myönteisen energian lähteitä.\nKun vanhempi oppii tuntemaan eri portaat, hän osaa auttaa lastaan kiipeämään niitä omaan tahtiinsa.\nKirja tekee näkyväksi koko seksuaalisen kehityksen pienestä lapsesta herkän, hämmentyneen nuoruuden kautta isommaksi ja rohkaistuneemmaksi, summaa Ylen aamu-tv:ssä vieraillut Cacciatore.\nOppaalle on Cacciatoren mukaan ollut valtava tarve. Vanhemmilla on heikosti tietoa seksuaalisen kehityksen portaista (siirryt toiseen palveluun), vaikka niihin perustuvaa seksuaalikasvatusta on tehty kouluissa jo parikymmentä vuotta.\n– Pienen lapsen seksuaalisuus on upeaa, hän on mielestään ihana, ja joka paikasta hyvä. Sitten pikkuhiljaa tulee kuvioihin tykkäys, kaverit, pussaus, hipat, salaiset rakkaudet ja hämmennys, ensimmäinen kerta käsi kädessä. Ja suudelma: uskaltaako, voiko, miten se tapahtuu?\n"Seksuaalisuus ei ole vain yhdyntää ja ehkäisyä"\nCacciatoren mielestä seksuaalikasvatus on turhan paljon kieppunut ongelmien ja riskien ympärillä.\n– On ongelma, kun 11-vuotias jossain somesysteemissä kertoo olevansa parisuhteessa, niin vanhemmat alkavat puhua kondomeista, kun pitäisi puhua ystävyyden pelisäännöistä ja käsi kädessä -portaasta. Se on ymmärrettävää, koska näistä portaista ei ole puhuttu, vaan on puhuttu vain yhdynnästä, ehkäisystä ja taudeista.\nTurvataitoja tietenkin pitää opettaa, mutta seksuaalikasvatuksen pitää olla kannustavaa. Tuomitsemisen sijaan lapsille ja nuorille on syytä opettaa tunnetaitoja.\n– Rakkaus on niin iso asia elämässä, että sen kanssa on sata kertaa solmussa. Se voi olla tuskaa, mutta se on myös niin paljon ihanaa ja kaunista. Se antaa voimaa, ja on positiivisen energian ykkönen. Totta kai siitä pitää puhua!\nNuorilla on tarve saada tietää, miten seksuaalisuus kehittyy, ja miten sitä voi suojella. Kun vanhempi tietää suunnilleen, millä portaalla oma jälkikasvu on menossa, hän osaa tukea ja rohkaista lasta parhaalla mahdollisella tavalla.\nSeksuaalisuudesta keskustelu oman lapsen kanssa voi tuntua tukalalta, mutta hyvällä keskusteluyhteydellä, hyväksyvällä asenteella ja tarkalla kuuntelulla pääsee jo pitkälle. Eri-ikäisten kanssa puhumiseen tarvitaan erilaisia lähestymistapoja. Niihin on tarjolla työkaluja.\n– Muuten lapsi sanoo äkkiä, että hyi, ällöä, mä en halua kuunnella. Kun itse tuntee seksuaalisuuden portaat, ja kuvailee niitä lapselle, niin lapsi tunnistaa itsekin hyvin, millä portaalla on. Hän voi sanoa, että joo, oon käsi kädessä -portaalla.\nEnnen varsinaisen rakastelun portaalle kapuamista on monta muuta, vähintään yhtä tärkeää.\n– Seksuaalisuus on seikkailu ja tuhat ekaa kertaa, joita on jo pelkästään koskettamisen ja hyväilyn portailla. Vasta sitten kun on aivan varma siitä, että on valmis ja kumppani on valmis, testataan rakastelun portaita. Ei se anna enempää kuin mikään muista portaista, vaan kyse on siitä, mikä on itselle juuri nyt ajankohtaista.\nHaluttaako enemmän kuin pelottaa?\nKaikki alkaa ystävyystaidoista. Niitä on syytä opetella pienestä pitäen. Mielenterveydelle on olennaista saada ystäviä ja osata itse olla paras mahdollinen sellainen. Kun oppii arvioimaan itseään ystävänä, oppii arvioimaan myös tulevia kumppaneitaan.\n– Ystävä puhuu kunnioittavasti ja arvostavasti. Hän kuuntelee, ja jos on ongelmia, osaa kertoa niistä. Ystävä ei puhu pahaa toisen takana, ei pakota, ei painosta, ei puhu pornojuttuja. Ystävä tutustuu toiseen, ja toisen tarpeisiin ja toiveisiin.\nMyös hyvä seksuaalinen kohtaaminen edellyttää sitä, että osaamme kysyä toisen tarpeita ja valmiuksia, ja arvioida omiamme. On tärkeää tietää rajansa, ja oma arvonsa.\n–Seksi ei ole temppu, joka alkaa, ja jota kaikki tekevät. Sen kuuluu tuntua hyvältä, eikä näyttää hyvältä. Se on kommunikaatiota, eikä suoritustemppuilua, joka ehkä on pornon tuoma härdelikuva. Siihen eivät kuulu kavereiden luomat paineet siitä, miten pitkälle pitäisi ekoilla treffeillä mennä.\nKirjassa on kyselymalli, jonka avulla vanhempi voi selvittää lapsensa kanssa, eteneekö tämä itselleen oikeaan tahtiin.\n– Haluttaako enemmän kuin pelottaa? Silloin ei tarvita alkoholia tai huumeita. Onko ehkäisy kunnossa, jos sitä tarvitaan? Onko tilanne se, että ei varmasti kaduta tälle portaalle kiipeäminen?\nRakkaus on ihanaa, ja seksuaalisuus lahja ja mahdollisuus, Cacciatore painottaa. Aina asiat eivät kuitenkaan mene kuten itse toivoisi. Siksi myös pettymyksiin pitää osata valmentaa.\nNiistä selviää, jos lasta ja nuorta on kasvatettu hyväksyen ja herkkyydellä. Tuomitseminen haavoittaa ja murentaa itsetuntoa. Lapselle on tärkeä osoittaa, että hän on ihana millaisena hyvänsä, eikä hänen ihanuutensa ole kiinni siitä, ymmärtääkö joku tietty toinen henkilö sen vai ei.\n– Kannattaa selvittää, onko nuorella strategia sen suhteen, ettei kaikki mene niin kuin Strömsössä. Sekin on elämää.\nseksuaalikasvatusYlen aamuseksuaalisuusKotimaaRaisa Cacciatoreseksiraskauden ehkäisyvanhemmatystävyysrakkausLapsi- ja nuorisopsykiatriaperhesuunnitteluLapset ja nuoretsukupuoliyhdyntä


Lyijypallon matka kohti Parempaa Elämää: helmikuuta 2013\nEn ole koskaan harrastanut liikuntaa. Olen liikkunut luontaisesti, hyötyliikuntaisesti. Lapsena kirjoiteltiin kavereiden ystäväkirjoihin harrastuksiksi kaikki mahdollinen, "harrastettiin" juoksua ja pyöräilyä ja jos kerran oli käynyt uimahallissa plutaamassa niin uintiakin sitten.\nEn ole koskaan ajatellut itseäni minkään liikunnan harrastajana. Olin kahdeksan vuotta Elixian asiakas, enkä tosiaankaan vain kannattajajäsen, vaan käytin monipuolisia kuntokeskuspalveluja suurin piirtein tarpeeni verran. En silti kuvitellut harrastavani bodypumpia tai xyclingiä.\nOlen ajatellut, että ne jotka harrastavat, harrastavat jotenkin tosimielellä, tavoitteellisesti, tavoitteellisemmin kuin minä. Juoksulenkkarit on ainoat "tosimielellä" ostetut varusteeni. Kesän ajan juoksin tavallisissa collegehousuissa ja treenitopin päälle vedetyissä pitkähihaisissa trikoissa. Eikös tekniset vaatteet olekin niille, jotka juoksevat enemmän tosimielellä?\nOlen harkinnut suksien ostoa, koska minulla on vanhat peruskoulumuistot varastossa odottamassa. En vain oikein fanita meidän lähilatujen profiilia, kun siellä on lyhyilläkin lenkeillä niin suuria korkeuseroja. Pitäisi jaksaa kavuta isojen mäkien päälle ja sitten uskaltaa laskea sieltä alaskin ihan vain harjoittelukierroksellakin. (On siellä tasaisempaakin, mutta sitten pitää oikeasti lähteä pidemmälle lenkille, eikä vain testata suksia.) (Sitten on tietysti se lammenympäryslenkki, jossa käytiin pulkalla tässä muutama päivä sitten, mutta sitä ei voi ottaa huomioon, koska se vetää ikään kuin mattoa alta minun hyviltä tekosyiltäni.) Nykyään pitää vain tietää jo kaupassa, millä meinaa edetä, ostaako luistelusukset vai pertsat. (Vanhani taitavat olla muuten luikkarit.) Eikö ole sellaisia comboja olemassa, millä sujuisi molemmat, noin niin kuin tarvittaessa? Eikö kahdet sukset ole tarkoitettu niille, jotka hiihtävät enemmänkin tosimielellä, niille, jotka laskevat talven hiihtokilometrinsä yhteen ja ovat kevään tullen tyytyväisiä numeroonsa?\nKävin opiskeluaikana paljon aamu-uinneilla, koska uimahalli on yliopiston vieressä ja aamulla ennen kylpyläpuolen aukeamista oli huippuhalpaa käydä uimassa. Vedin mummosammakkoa ja harmittelin, että punainen hiusväri kului altaaseen tosi nopeasti. En voinut kuvitellakaan hankkivani uimalakkia, koska enhän minä mikään uimari ollut, pyylevän puoleinenkin, johan olisin naurettavalta näyttänyt. Uimalasitkin olisivat auttaneet mummosammakon muuttamisessa rintauinniksi, mutta jätin sen niille, jotka olivat uimassa tosimielellä. Minä halusin vain sulattaa läskiä ja polttaa kaloreita, kuitata päivän liikunta-annoksen ennen luennoille menoa.\nNykyään tunnun törmäävän jatkuvasti tähän tosimielellä-ajatukseeni. Miksi ei voisi reipaasti aloittelevalla hiihtäjällä olla sukset lajinsa mukaan? Miksi ei voisi alusta asti juosta juoksijalle tarkoitetuissa vaatteissa? Miksi ei voisi suojata hiuksiaan uimalakilla, vaikkei osaisi mummosammakkoa kummempaa uimatyyliä? Miksen minä vain voisi rohkaista mieltäni ja mennä ostamaan vihdoin ne kunnolliset urheiluliivit?\nLupaan jokaisesta "enhän minä, jätetään niille, jotka on liikkeellä tosimielellä" -ajatuksestani tehdä vaikkapa kymmenen punnerrusta. Joko niin, että pääsen eroon tyhmästä ja rajoittavasta ajattelutavasta tai sitten saan vahvat ja lihaksikkaat kädet ja ylävartalon. Win-win?\nLähettänyt Lyijypallo klo 21.07 3 kommenttia:\nTunnisteet: ajatuslukko, minä itse, tekosyy\nEilen oli poikkeuksellisen kaunis päivä, ja kun ei muuta ohjattua suunnitelmaa päivälle ollut (mitä nyt monta tuntia aikaani ja vaivannäköäni vaatineet taloyhtiöasiat, yllättäen, pyytämättä ja tiukalla aikataululla), käytiin lasten kanssa pitkästä aikaa oikein kaksi kertaa ulkona. Kolmevuotiaan kerho kaksi kertaa viikossa ja perhekerho sen päälle kolmantena vievät loppujen lopuksi meiltä hirveästi aikaa, joka on meillä suoraan pois tämmöisestä vapaasta ulkoleikistä. Talvi kai kaikkine pukemisineen ja riisumisineen on hyydyttänyt sen puolen, kun kotonakin pitäisi ehtiä siivota ja pyykätä ja ruokaa laittaa, niin kerhopäivinä emme ulkoile oikeastaan ollenkaan (paitsi sen kerhomatkan, joka ei monta korttelia ole).\nUhosin mielessäni jo aamulla, että kun käytän lapset nyt ulkona, pääsen illalla lähtemään lenkille, kunhan mies tulee töistä. Sitten sain kuulla, että maanantaina pidetyn kokouksen pöytäkirja piti olla valmiina viimeistään keskiviikkoaamuna. No, enhän minä sitä voinut jättää tähän aamuun, koska kokous oli pirun pitkä, ja niin tuli pöytäkirjastakin. Niillä asioin lähdin juoksemaan sitten hakemaan allekirjoituksia, ja samalla sain vähän postia jaettavaksi, ja totesin, että ilma oli vain parantunut aamuisesta, joten olisi ihan haaskausta olla lähtemättä lasten kanssa uudelleen ulos. Mielessäni uhosin, että käytetään lapset sen verran nopeasti ulkona, että ehdin vielä lenkinkin heittää.\nLeikeistä tultiin kotiin ruoan laittoon, vieläkään en ollut ääneen lenkille lähdöstä kenellekään sanonut, mutta mieleni uhosi lähtöä silti. Ruoan jälkeen iski väsymys. Niin iski pienelle miehellekin. Vein lapsosen nukkumaan kahdeksalta itsekin umpiväsyneenä, mutta pimeässä makuuhuoneessa istuessani päätin, että johan on perkele, jos tänäänkin lenkistäni luistan. Kun poika oli nukahtanut, haalin makkarista tarvitsemani varusteet ja hiippailin pukemaan. Lähdin puoli yhdeksän tietämillä ulos. Muutamia koirankusettajia oli matkan varrella mutta muuten hiljaista. Toisaalta yhtä hiljaista on lenkkini varrella myös kuuden aikaan, joten mikäs siinä oli juostessa.\nJalassa uudet lenkkarit, ja ajatuksena, että uusilla ei ehkä kannata lähteä uutta matkaennätystä rikkomaan. Valitsinkin siis ripeämmän tahdin. Pidin syketavoitteen alle 150 ja siinä 138-145 haarukassa se suurinpiirtein pyörikin. Juoksin noin viisi kilometriä. Vanhat lenkkarini olivat erittäin hyvät, niin hyvät, että vanhoina ja kuluneinakaan ne eivät olleet huonot. Uusilla lenkkareilla huomasin mikä ero vaimennuksessa voikaan olla. Olipa ihanan pehmeää menoa ja sain testata paljasta asfalttiakin, ja sekin oli pehmeää menoa. Loisto-ostos. :) Alkumatkasta tuntui penikoissa mutta ei pitkään eikä pahasti. Muutenkin kenkien vaikutus lihastyöskentelyyn oli selvästi huomattavissa, jaloissa oli erilainen tuntu. Ei huono, ei paha, vaan erilainen. Luultavasti uudet kengät vaikuttavat jatkossa jalkojen lihastasapainoon, toivottavasti parempaan suuntaan. Luultavasti minun pitää myös korjata juoksuasentoani, vanhoissa lenkkareissa vaimennus nimenomaan varvaspuolella oli sen verran kulunut, että olen selvästi vähän varvasta varoen juossut.\nEipä tarvinnut enää harmitella väliin jäänyttä liikuntakertaa. Tämmöistä "yölenkkiä" voisi kokeilla toisenkin kerran.\nLähettänyt Lyijypallo klo 10.05 3 kommenttia:\nTunnisteet: hyvä mieli, juoksu, lenkkarit, lenkki\nOlen liikkunut viimeksi pilatesta sunnuntaina (pilatesrullan päällä, pitkittäin ja poikittain, puolitoistatuntia rääkkiä yläselälle, lapaluiden välissä tuntuu vieläkin). Sitä ennen keskiviikkona yle-jumppa. Se alkaa muuten jo sujua, kun olen nyt tehnyt sitä säännöllisesti kerran viikkoon. Ei ne enää ehkä niin hulluja akkoja olekaan. Ei vielä niin kevyt, että tekisi mieli vaihtaa ohjelmaa, mutta minä olenkin aina ollut vähän liian hidas näissä kehitystä eteenpäin vievissä muutoksissa.\nMutta mitä on tapahtumassa, kun jätän liikuntani kerta toisensa jälkeen väliin? Torstaina piti käydä lenkillä, mutta lähdin käyttämään lapsen ulkona. En kyllä harmittele sitä vaihtoehtoakaan, mutta harmittelen sitä lenkin väliin jäämistä. Perjantaina ei käyty salilla, koska... en muista. En edes muista, mistä syystä se jäi väliin. Oli ihan paska päivä joka tapauksessa, ihan paskat fiilikset. Korkean kolesterolin mukanaan tuomat riskit ja tietoisuus omasta sukuhistoriasta iskivät tajuntaan. Mitä väliä liikkua, jos kohta kuitenkin kuolee?\nLauantaina piti käydä lenkillä, mutta lähdin käyttämään siskoani (autotonta) viattomasti ostamassa lidlistä vissyä. Viivyimme kaupoilla neljä tuntia. No, ei kahtakymmentäneljää, mutta mies lähti sitten omille teilleen (eli veljen luo katsomaan jalkapalloa), joten lapsenvahti lenkin ajaksi lähti siinä samalla. Sunnuntaina ei kannattanut lähteä lenkille, koska illalla oli pilates.\nEilen minun piti zumbailla, kunhan saisin nuorimman päikkäreille. (Vanhempi jaksaa katsoa vaikka koko yle areenan ohjelmatarjonnan kertaistumalla putkeen, jos mahdollisuus annetaan, mutta nuorempi tulee väkisinkin välillä jalan tielle, jos meinaa hänen valveilla ollessa jotain omaa liikuntaa harrastaa.) Esikoiseni, joka viettää hiihtolomaa, teki kuitenkin tarjouksen, johon minun oli vähän niin kuin pakko vastata hyväksyvästi (joo, ei ollut hevosen päätä sängyssä, mutta silti). Hän lupasi lähteä käyttämään siskoa pihalla, jos minä siivoaisin sillä aikaa. Kun pienet olivat viikon poissa, meillä oli siistimpää kuin ikinä, nyt on taas sen näköistä, kuin täällä olisi räjähtänyt joku lelupommi heti vaatepommin perään. Sain siivottua oikein hyvin, mutta zumbassa olisi silti irronnut hiki paremmin. Illalla oli asukaskokous (Joo, minut valittiin edelleen asukastoimikunnan sihteeriksi, vähän sellaisella pikkupaniikilla, että mieluummin sinä kuin minä.) ja sittenpä pääsinkin samantien pikkuherran nukutuspuuhiin.\nJos ei tuo divaani kuvausalustana, niin ehkä noi sukat viimeistään paljastaa, ettei ne lenkkarit tälläkään kertaa ole testiin pääsemässä, kunhan vain sovittelin.\nHowever, ostin itselleni sunnuntaina uudet juoksulenkkarit. Mustat. Iloisen mustat. Ne on ihanat, mutta en ole niitä vieläkään testannut. Tänään voisin, jos vain suinkin saan kotoapoistumisluvan. Mies nimittäin näytti aamulla siltä, että suunnitteli jotain, mutta heräsin suurinpiirtein niillä main, kun hän oli lähdössä töihin, niin en ehtinyt kysyä. Vaihtuuko juoksulenkkini tänään(kin) johonkin autolenkkiin tai kauppakeskusvierailuun? En tiedä. Vaikka mieli tekee liikkua, juuri tällä hetkellä ei tee niin paljon, että oikeasti tekisin asialle jotain. Millä minä pääsen tästä vaiheesta taas ylös? Enkö minä eilen sanonut, että ensin jää liikunta, sitten jää hyvä syöminen, sitten on paino taas kuusiviivakuusitoista kiloa korkeammalla?\nSyönyt olen kyllä vielä hyvin. Vielä en tänään päässyt uusiin lukemiin, mutta eihän se niin päivän päälle olekaan? Olen syönyt ehkä vähän liian vähän, mutta toisaalta myös sillä ajatuksella, että tiedän, mitä lisätä, jos tarvitsen. Nyt ei vain ole oikein maistunut mitkään tuhdimmat ateriat, ja toisaalta, miksi maistuisi, jos niin paljon liikuntaa on jäänyt liikkumatta? Laatu ei ole heikentynyt. Rytmi ei vain ehkä ihan ole entisellään. Mutta eikös minulla ole kuitenkin vielä toivoa, koska väliin jättämäni liikunnat harmittavat minua? Eikös tilanne olisikin pahempi, jos en edes välittäisi?\nLähettänyt Lyijypallo klo 9.03 10 kommenttia:\nTunnisteet: huono omatunto, liikunta, tekosyy\nMeni jotenkin kerralla mielenkiinto kaikkiin herkkuihin, kun tässä olen miettinyt, miten omaa ruokavaliota enää voisin parantaa. Painokin laskee herkuttomuuden seurauksena, ja se on hyvä asia. Kyllä tästä sittenkin taitaa tulla jotain.\nOlen vuosien varrella laihduttanut useita kertoja, en koskaan kovin isoja lukemia, mutta jojotellut kymmenen, viidentoista kilon marginaalissa. Ensimmäisen kerran ajattelin, että laihtua pitäisi, kun painoin (järkyttävät) 58 kg. Joo, olin nuori, ja painoni oli pysytellyt viidenkympin tietämillä täysi-ikäisyyteni ajan. Ensimmäisen raskauden kilot olivat sulaneet imettämiseen ja lenkkeilyyn, vatsalihaksia olin jaksanut intensiivisesti treenata puolitoista kuukautta. Vaikka raskauden jälkeen aikomus olikin päästä takaisin entisiin mittoihin, se siinä iässä ja sillä kulutuksella oli niin helppo homma, ettei se varsinaisesti laihdutuskuurilta sittenkään tuntunut. Eipä ole yhtään läheskään sinnepäinkään helposti lähteneet nämä seuraavien raskauksien kilot.\nOlen pudotellut painoani milloin viisi, milloin seitsemän kiloa. Asettanut tavoitteita, joita olen ajatellut tavoittavani, mutta joka kerta kovin alas, niin, että ovat sittenkin jääneet saavuttamatta. Olen kirjoitellut oikeastaan koko ajan jonkinlaista laihdutuspäiväkirjaa, ruutuvihko toisensa jälkeen on täyttynyt lähinnä painonhallintaan liittyvistä asioista. Viimeisen kerran rupesin laihduttamaan häiden jälkeen, kun mittari oli kimmonnut viirun verran 70 kg:n puolelle. Jossain vaiheessa olin hiljaisesti hyväksynyt, että painoni ei ehkä alakaan viidellä, mutta siinä kohtaa totesin, että ei sen seiskallakaan kuulu alkaa.\nSittenpä aloinkin laihdutuksen päätteeksi odottamaan toista tyttöäni ja paino lähti räjähdysmäiseen kasvuun. Samoihin aikoihin siskoni aloitteli omaa kokonaisvaltaisempaa elämäntaparemonttia ja omat laihdutushaaveeni muuttuivat myös pikkuhiljaa elämäntaparemonttihaaveisiin. Raskauden jälkeen painoni oli korkein ikinä 84,9 kg. Jonkinlaisen remontin ja laihdutuskuurin yhdistelmällä pudotin painon 68 kg tietämille - ja aloin odottamaan kuopustani.\nTässä kohtaa tajusin, että raskaus ei ole asia, jonka tarvitsee sotkea hienoa elämäntaparemonttia, koska raskaus on osa elämää sekin, ja siihen täytyy sopeutua samalla lailla kuin vaikka siihen, että kesä sotkee luistelijan liikuntarutiinit. Ja ennen kaikkea, että mitä paremmin ja monipuolisemmin syön raskauden aikana, sen paremmat eväät vauvakin saa. Aikanaan sanottiin, että raskaana ollessa ei saa laihduttaa, mutta ei se raskaus salaattia estä syömästä. Remonttia oli helppo jatkaa raskauden jälkeen, koska se ei kunnon tauolla oikeastaan ollutkaan.\nHerkkujen kanssa minulla on ollut ongelmia oikeastaan keskeytyksettä siitä asti, kun viimeinen lapsi syntyi ja minulle kerrottiin, että sulla mitään diabetestä enää ole. En tiedä kuulostaako tuo teistä siltä, että syö herkkuja niin paljon kuin haluat, minusta kuulosti.\nJoskus kaivoin kaikki ruutuvihkoni esille, kun epätoivoissani mietin, minkälaisiin raajanpoisto-operaatioihin minun pitäisi ruveta saadakseni painoa pienemmäksi. Otin alleviivauskynän ja aloin käymään vihkoja läpi. Mitä olen tehnyt silloin, kun olen laihtunut? Millaisia kikkakolmosia olin käyttänyt? Tulos joka vihkossa, joka alamäessä oli sama: Olin syönyt kevyesti ja kasvispitoisesti, pidättäytynyt herkutteluista ja liikkunut säännöllisesti ja tehokkaasti, ja jatkanut tätä kaavaa niin pitkään, että tuloksia syntyi. Mitä sitten olin tehnyt, että paino oli noussut? Olin jonkin tenttisuman, matkustamisen, muun kiireen nojalla jättänyt ensin liikunnan, sitten hyvän syömisen. En ollut jaksanut panostaa ruokailuunkaan, kun elämästäni puuttui säännöllisyys liikunnan avulla ja säännöllisen liikunnan tuomat edut.\nTänä aamuna olen ollut totaalisessa herkkukiellossa kaksi viikkoa. Kahdessa viikossa olen pudottanut 1,9 kg olemalla syömättä kaikkia makeita (ja suolaisia) hyviksiä. Who knew? Tänä aamuna painoni on 70,0 kg. Se on parasta, mitä edelleen seiskalla alkavana voi olla. Jatkanko tällä mallilla eteenpäin vai palaanko pikkuhiljaa pahoihin tapoihin? Sairaanhoitajan mukaan tyypillisesti miehet kasvattavat LDL:n osuutta lihalla ja makkaralla, naiset tyypillisesti karkilla ja herkuilla. Vaikka ulkonäölliset seikat ovat olleet vahva motivaattori tähän mennessä, ilmeisesti viitsin aidosti panostaa hyvinvointiini vasta kuolemanpelko perseessä.\nLähettänyt Lyijypallo klo 9.44 2 kommenttia:\nTunnisteet: eteneminen, hyvinvointi, hyvä mieli, kehitys, laihtuminen, liikunta, terveellinen ruokavalio\nKiitos kaikille kommenteista. Olen tässä nyt työstänyt ajatusta ja luullakseni olen taas takaisin radalla. Suuria muutoksia en rupea elämääni tekemään. Kanelin herkuttomuushaaste osui kyllä sen verran hyvään väliin, että tartun siihen, mutta määräämättömäksi ajaksi - eli pidemmäksi (ei lyhyemmäksi) kuin kolme viikkoa. Ostin Keijun alentajaa. Se on kammottavan makuista mutta saa sen onneksi peiteltyä kasviksilla siinä missä normimargariininkin. Eihän sitä lusikalla tarvitse syödä. Juuston jätän kokonaan pois, vaikka vähissä sen syönti muutenkin on ollut.\nTekisi mieli sanoa, että panostan nyt siihen kestävyysliikuntaan mutta tällä viikolla on jokainen juoksulenkki jäänyt väliin. Jos vaikka tänään kävisin. Torstaina lenkin sijasta lähdin käyttämään pienintä ulkoleikeissä, kun hän ei päässyt isin ja siskon kanssa kyläilemään ja kaipasi virikkeitä. Käytiin sitten kiertämässä pieni lammenympäryslenkki (1,6 km) pulkalla parikymmentä minuuttia. Koko matkan laskeskelin, että sitten kun tästä on lumet sulaneet, voi miten hyvä tässä on käydä pari kierrosta juoksemassa tai oikeastaan vaikka viisi kierrosta ja paljonkohan yhteen kierrokseen menee ja minkälaiseen aikaan sitten taittuisi kymppi... (Voi siinä juosta lumellakin mutta siinä menee myös latu, niin jätän sen mieluummin hiihtäjille, vaikka jalankulku onkin sallittua.) Juoksemaan tekee mieli.\nMuistaakseni huomisen jälkeen vaihdan pilatesryhmääni sunnuntaista maanantaihin, joten vähän pitää säätää sitten muutakin liikuntakalenteria, mutta tuskin mitään maata mullistavaa siinäkään käy. Aika tasaista taitaa elämäni nyt olla, kaikesta paskasta huolimatta. Paino on valunut taas vähän alemmas, mikä on kyllä ihan kiva asia. Jos kolesteroli ei laskekaan, tuleepahan musta ainakin vähän hoikempi.\nLähettänyt Lyijypallo klo 6.54 2 kommenttia:\nTunnisteet: hyvä mieli, liikunta, opettelu, sairaus, sydän\nMuistanette (tai sitten ette), että saatoin joskus sanoa tässä ihan lähiaikoina miehelleni, että jos haluat tappaa minut, siihen on nopeampiakin tapoja kuin metabolinen oireyhtymä. Tänään lääkäri soitteli testieni tuloksia. Hyvä uutinen, ei reumaa. Huonohko on kuitenkin jäljelle jäänyt vaihtoehto: varpaassani on todellakin nivelrikko. Vähän meni ohi, miten sitä lopulta käsitellään, vai käsitelläänkö mitenkään, mutta fysioterapeutilta aloitan ja ilmeisesti jalkaterapeutille sitten.\nSitten se metabolisella oireyhtymällä tappaminen. Kolesteroli. Huomattavan korkealla. Ei mitään lievästi kohonnut tai edes kohonnut, vaan jumalattoman korkealla. Varsinkin siihen nähden, millaiseksi kuvittelen ruokavalioni ja liikkumiseni. Mitä lääkäri sanoi? Keep up the good work! Ei enää kauan, niin olette tavoitteessanne: Self-destruction completed. Kokonaiskolesteroli oli yli seitsemän, huonon kolesterolin määrä yli viiden. En todellakaan muista desimaaleja.\nMitä pitäisi sitten tehdä? Lainaan tässä tätä sivustoa ja JanTS:n vastausta alkuperäiseen (ei suinkaan minun) kysymykseen.\nRasvaista kalaa esim. lohta. Tapahtuu joka viikko.\nSuosi kanaa ja kalkkunaa punaisen lihan sijaan.Toimeenpantu 1990-luvulla.\nVähärasvaisia maitotuotteita kuten maustamaton jogurtti, rahka ja viili. Jo 1970-luvulta lähtien.\nRasvaton maito on ok Niin minustakin.\nKäytä neitsytoliiviöljyä ja rypsiöljyä runsaasti sellaisenaankin esim. salaatin kanssa. En ole kyllä öljyillä läträillyt, mutta käytän silti, enkä mittaile.\nPähkinöitä päivittäin pieni kourallinen (35g) Jonkin sortin yliherkkyys vähän rajoittaa, en kärsi syödä noin säännöllisesti.\nPaljon vesipitoisia ja värikkäitä kasviksia (vähintään 0,5 kiloa päivässä). Puoli kiloa on toteutunut jo nelisen vuotta ellei pidempäänkin, vähintään vuoden noin kilo päivässä.\nKaurassa, marjoissa ja omenassa on paljon kolesteroliin vaikuttavia kuituja. Joku ellei kaikki melkein jokapäiväisessä käytössä jo muutaman vuoden ajan. Marjat ja kaura entistäkin säännöllisemmin muutamia kuukausia.\nJos syöt leipää valitse kuitupitoinen täysjyvä. Toteutunut jo 1990-luvulta lähtien.\nLeivän päälle juustoa kohtuudella ja levitteeksi kasvirasvalevite (itse käytän Keiju 70%). Juustoa en juurikaan käytä, levite on kasvirasvaa ollut luultavasti jo 1980-luvulta lähtien.\nKolesterolia alentavia tuotteita kuten Benecolia voi käyttä niiden omien ohjeiden mukaan. No tätä lääkäri suositteli myös, joten eiköhän oteta kokeiluun.\nAlkoholia voi käyttää kohtuudella, mieluiten punaviiniä Mieluiten punaviiniä minäkin, ja sitäkin kovin harvakseltaan. Vaikka voihan siitäkin vielä vähentää.\nSokeria ja hedelmäsokeria (hedelmiä voi kuitenkin syödä) En lisää sokeria mihinkään mutta en ole kytännyt piilosokereita, vielä. Hedelmät maistuu.\nJätä karkit, leivonnaiset jne pois (kohtuullinen tumman suklaan käyttö on ok). Kai se on uskottava, herkuttelun päivät ovat nyt ohi. Kohtuullinen tumman suklaan käyttö on ok.\nVirvoitusjuomia ja mehuja Toteutunut jo 2000-luvulta lähtien.\nSyö tärkkelyspitoista ruokaa kuten perunaa, pastaa ja riisiä vain pieniä annoksia tai ei ollenkaan (ellet harrasta liikuntaa). Harrastan liikuntaa, mutta silti olen syönyt kovin vähän perunaa, pastaa ja riisiä kesästä lähtien.\nJätä roskaruoka kuten pizzat, hampparit ja ranskalaiset pois No ei nämäkään viikkoruokalistassa ole, mutta voin kyllä lopettaa kokonaankin.\nTransrasvaa on Suomessa nykyään lähinnä tuontileivonnaisissa. En hirveästi välitä tuonti- (tai paljon muistakaan "parasta ennen 60-vuotissynttäreilläsi")leivonnaisista. Enemmän suosin lähisukulaisen tekemiä tai kaupan paistopisteestä saatavia. Mutta enää en siis niitäkään.\nSyö punaista lihaa vain pari kertaa viikossa. Punainen liha on jäänyt pois jo 1990-luvulla.\nPossu on parempi kuin nauta. Viitaten edelliseen, ei liikuta minua.\nLihavalmisteita (makkarat, pekoni ja leikkeleet) Viitaten aiempaan, käytän leikkeleenä korkeintaan broileri- tai kalkkunaleikkelettä.\nKermaa, voita ja kananmunia voi käyttää kohtuudella. Kermaa olen käyttänyt lähinnä synttärikakuissa tai leivonnassa, voita käytän yhtä vähän, kananmunasta täytynee sitten tinkiä.\nJuo kahvi suodatettuna, vältä pannukahvia ja espressoa. On mulla mutteripannukin, mutta se on niin työläs pestä joka käytön jälkeen, että enimmäkseen jää käyttämättä. Suodatinkahvia juon kohtuullisesti, muutaman mukin päivässä.\nÄlä tupakoi. Muista harrastaa säännöllisesti liikuntaa. Mahdollisesta liikapainosta on hyvä päästä eroon, vaikka ei vaikutakkaan kolesteroliin.\nEn tupakoi, harrastan säännöllisesti liikuntaa, mahdollista liikapainoa kyllä on, ja siitähän se on nyt sitten aloitettava ts. vertailukohdaksi otettava. Jos ei näillä kiristyksillä näy vaa'assa, ei varmaan näy kolesterolissakaan. Olisko se VHH sitten?\nJos teillä on hyviä ideoita ja vinkkejä tai omalääkärin ohjeita, otan hyvin mielelläni vastaan. Myös niitä tsemppiviestejä, että kyllä se siitä. Kyllähän tämä tästä? Kontrollikokeet otetaan puolen vuoden kuluttua, tänään söin pannukakkua, että olisi mistä parantaa. Salitreenillä ei ole vaikutusta suuntaan eikä toiseen, kestävyysliikunta nostaa HDL:n määrää ja (täten) laskee LDL:n osuutta veressä. Sitä juoksua siis, olin kuin olinkin oikeassa.\nLähettänyt Lyijypallo klo 19.55 12 kommenttia:\nTunnisteet: kontrolli, liikunta, terveellinen ruokavalio, terveys\nKävin lasten kanssa kaupassa. Sitten pankissa. Matkalla sinne nukahti ensin toinen, kotimatkalla sitten toinenkin. Olisi pitänyt lähteä aikaisemmin liikenteeseen eikä vasta päiväuniaikaan. Olisi pitänyt lähteä silloin, kun suunnittelin.\nNäitä söin. Hain yhdeltä vain liikenneasemalta take away -kupin kahvia näiden kanssa.\nEn tiedä teidän lapsista, mutta meidän on semmoiset, että jos ne autoon nukahtaa, ja kotiin kannettaessa herää, niin ne ei nukahda uudelleen päiväunille, vaikka unet olisi jääneet puolitoistatuntia vajaiksi. Nukutin lapsia siis autossa. Ajelin kaupungin ympäri ja lapset koisivat turvaistuimissaan vöitä vasten roikkuen. Ei välttämättä paras tapa, mutta yksi tapa tämäkin.\nHerkkujen korvaaminen suolaisella, check! Mies osti näitä, kun mä en niitä karkkeja suostu syömään. Hoh-hoijaa, se tosiaan taitaa yrittää lihottaa mua? Söin ja poden huonoa omatuntoa, olisi meillä ollut vaikkapa porkkanaakin näidenkin tilalle. Mutta eipä ollut valmiiksi pilkottuina.\nTuo purkki on käsitelty, tyhjä, roskiksessa ja taakse jäänyttä elämää. Nostin sen vain tänne kummittelemaan, etten unohtaisi liian nopeasti. Suunnittelu ei riitä, pitää myös toteuttaa.\nTunnisteet: aina ei vaan voi osata, terveellinen ruokavalio\nJa heti hiljeni blogin päivityskin. :) Olipa ihana saada taas omansa kotiin. Levätä sain hyvästi, nukkua kokonaisia yöunia, herätä silloin, kun on nukkunut tarpeeksi. Liikkumaankin ehdin, vaikken niin paljon kuin olin ajatellut. Hyviä juttuja ja tärkeitä asioita sain vietyä eteenpäin.\nRuokailu sen sijaan... Sanotaanko nyt vaikka niin, että onpa onni, että lapset ja arki ja tutut ja turvalliset rutiinit palasivat. En väitä, että ruokailut olisivat ihan hunningolla olleet, perushyvät jutut mukana kyllä, mutta ei silti ihan oppikirjan mukaan. Olen joskus miettinyt, että miten minulle käy, kun aloitan työt, kun ei ole aikaa kotona keskittyä pelkästään omiin valintoihin, kun vaikkapa työpaikkaruokala määrittelee, kuinka hyvän lounaan pystyn syömään. Tämän vapaan viikon perusteella totean, että työ kotona tai kodin ulkopuolella tuottaa juuri niitä rutiineja, joita elämäntaparemonttiin ja painonhallintaprojekteihin tarvitaan. Ilman sitä struktuuria, jolla päivät saadaan sujumaan, hyvien valintojen tekeminenkin on hankalampaa. Yksinkertaisesti muistettavaa on liikaa.\nTästä on hyvä jatkaa. Olen käyttänyt tätä lausetta aika usein paikallisesta aallonpohjasta noustessa, mutta nyt tarkoitan sitä tosissani. Vaikka tänä aamuna en millään olisi jaksanut herätä edes silloin, kun mies sanoi olevansa lähdössä jo töihin ja kuulemma olisi suotavaa, että joku olisi lastenkin kanssa, pääsen varmaan muutamassa päivässä taas perusrytmiin kiinni. Kohta lähdetään kauppaan hakemaan kaikille perusterveellisen kotiruoan aineksia. Kyllä tämä tästä, arkirutiinit ovat hyvä juttu. :)\nLähettänyt Lyijypallo klo 9.17 Ei kommentteja:\nTunnisteet: ateriarytmi, elämäntaparemontti, hidas eteneminen, hyvä mieli, liikunta, ruoka\nKumpaa kannattaa kehittää, että laihtuu? Kumpaakin. Olen pyrkinyt käymään pari kertaa viikossa salilla ja yhden pitkän rataslenkkini lisäksi pari kertaa juoksemassa. Salilla käynti on toteutunut paremmin.\nTällä viikolla olen ollut ilman pieniä lapsia. Suosittelen sitä lämpimästi kaikille, joilla on alle kouluikäisiä lapsia, olit sitten töissä tai kotona lasten kanssa. Suosittelen varsinkin niille, jotka rakastavat lapsiaan. Toki tiedossa on kiukkua ja muutaman päivän rytmin hakua mutta kaikille osapuolille pieni loma on välillä erittäin jees. Meillä kun ei tässä lähimaastossa ole oikein sellaista paikkaa, mihin lapset saisi tuupattua vaikka ravintolaillan ajaksi, isovanhemmat ajelevat sitten muutaman tunnin päästä eri kaupungista, eli ei tapahdu kovin usein.\nTällä viikolla en ole käynyt kertaakaan salilla. Kävin testaamassa avainta uudelleen oveen ja se avasi ihan normaalisti. Joko niin, että se oli "vahingossa" lukkiutettu ja puheluni jälkeen avattu uudelleen tai sitten siinä oli joku hetkellinen häiriö. Mutta en edes eteiseen mennyt tämän testin takia. Juoksemassa olen käynyt kaksi kertaa. Peräkkäisinä päivinä sattumoisin, mutta eipä se sen enempää jaloissa tuntunut kuin muutenkin liikunnallisesti erilainen viikko.\nPäätin jättää salin kerran viikossa käytäväksi. Päätin juosta enemmän. Eilen onnistuin yhdessä ylämäessä sohaisemaan soitintani niin, että siitä lähti matkan ja treenin mittaaminen päältä pois. En halunnut pysähtyä siihen keskelle mäkeä säätämään sitä takaisin päälle, koska en halunnut näyttää siltä, että hyydyin kesken matkan ja käytän soittimen säätämistä tekosyynä pysähtyä haukkomaan henkeäni. :) Mäen päällä laitoin uuden treenin käyntiin, yhteensä noista kahdesta tuli noin kahdeksan kilometrin lenkki, josta noin 7,5 km juosten.\nKolmen kilometrin kohdalla ajattelin, etten ikinä saa kymppiä juostua, en ikinä ole siinä kunnossa, ja jos nyt kympin juoksisin siihen menisi varmaan pari tuntia. Kotipihassa huomasin, etten ollutkaan lopettanut juoksua pihaa edeltävään risteykseen, niin kuin ajattelin. Ihmettelin pihan liukkautta ja huomasin edelleen juoksevani. Kyllä se kymppi taittuu, eikä siihen tasan kahta tuntia mene. :) Kevät taitaa silti kulua juoksupainotteisemmin. Salille menen tänään.\nLiikunta-aiheeseeni liitän vielä kiitoksen Iivelle tunnustuksesta, hän niin kauniisti sanoi tunnustuksessaan, että "kun arki ei tee liikkumisesta mahdotonta!" Laitoin tämän jo kertaalleen jakoon, joten nyt vain otan vastaan, kiitos. :)\nPS. Tein eilen työvoimapoliittisia päätöksiä ja sovin tapaamisen paikkaan, jonka seurauksena saatan päästä takaisin työelämään jo ennen kuin lumet sulavat. Uusia haasteita liikkumiseen, kun päiväjumpat ja rataslenkit vaihtuvat johonkin ihan muuhun. :)\nLähettänyt Lyijypallo klo 9.07 5 kommenttia:\nTunnisteet: hyvä mieli, juoksu, kuntosali, lenkki, liikunta\nMaijun parisuhdekirjoituksesta inspiroituneena meinasin kirjoitella herkkupepun kanssa elämisestä, mutta asia kääntyikin mielessäni kokonaisvaltaisemmin kaksosuuteen. Olemme olleet yhdessä yli kymmenen vuotta ja yksi epävirallisista tehtävistäni tässä parisuhteessa on ollut kouluttaa miehestäni itsenäisempi yksilö. Ei sillä, etteikö hän sitä olisi varsinkin opiskelussa, töissä, virallisissa asioinneissa, mutta kotikentällä kaksosuus ottaa silloin tällöin vallan. Anoppi kertoi, että pojat olivat ruokapöydässä ruvenneet itkemään esimerkiksi sellaista, jos kaksosilla oli ollut eri kokoiset perunat lautasellaan. Kaikki piti olla samanlailla, yhtä paljon, yhtä isot, samaan aikaan.\nJos pienenä "oli pakko" olla samanlainen, kyllähän siitä vahva tapa tulee. "Minä halusin tuplan, tässä sinulle sinun tuplasi." Ymmärrättekö? Viimeisimpänä hankintana pojat kävivät ostamassa toiselle veljelle punttisarjan, ja samalla myös toiselle, koska onhan se hyvä, että molemmilla on. Tarvitsi tai ei. Mutta kunhan on samanlainen, vaikkei käytäkään. Veli osti itselleen PS3:n ensin, meillä oli xbox360, koska me tytöt tykätään siitä enemmän. Meidän xbox meni rikki; veli osti meille PS3:n, koska pitäähän kaksosella pelikone olla. Tytöt jäi ilman xboxia, mutta onpahan kaksosilla sentään samat, voi kätevästi myös ostaa toiselle jonkun pelin lahjaksi ja saada sen sitten pitkäaikaislainaan ilman palautusvelvollisuutta...\nPalatakseni takaisin Maijun aiheeseen parisuhde elämäntaparemontissa minä en oikein jaksa uskoa, että mieheni sinnikkäällä herkkujen tarjoamisella olisi tekemistä sabotoinnin kanssa, vaan sillä vanhalla tavalla, että kun mullakin on niin sullakin on oltava, muuten sulle tulee paha mieli. Alkuaikoina oli hirveän vaikeaa välillä, kun piti puolittaa munkit ja makaronilaatikot ja viimeiset kääretorttupalaset. "Jouduin" syömään ylimääräistä ihan sen takia, että mies ei suostunut santsaamaan ilman minua, vaikka mieli teki tai nälkä oli. Tästä tavasta rimpuilin ensin irti. Meillä on aina ollut erilainen ruokailurytmi, mies on sitä tyyppiä, joka syö mieluummin kerran päivässä kunnolla, minulle maistuu ruoka myös päivän mittaan. Mies ei syö aamupalaa, jos en hänelle erikseen voileipää voitele (ihan totta!), minulle maistuu ruoka aamusta asti. Ongelmat tulee siinä, kun minä täytän energiavarastojani pitkin päivää ja mies ei, ja sitten pitäisi illalla syödä yhtä paljon spagettia ja yhtä monta kukkakaalia: EI KIITOS!\nOllaan erilaisia myös herkkujen ja naposteltavien suhteen. Mieheni on normaalipainon alarajalla, minä en ihan. Seurasin joskus, miten hän söi suolapähkinöitä. Otti pari pähkinää, heitti yhden suuhun, söi suun tyhjäksi, heitti toisen perään, söi, piti taukoa, otti kohta uuden parin pähkinöitä. Miten tein minä? Pähkinöitä kouraan sen verran kuin mahtuu, siitä kallistin suuhun niin paljon kuin mahtuu ja niitä pureskellessa käsi kävi jo uudelleen pähkinäkulholle. Tarvitseeko sanoa, että tämän havaittuani meillä on pähkinöiden kulutus vähentynyt radikaalisti? Kuulostaako kenestäkään muusta tutulta, kumpikaan versio? Se on muuten jännä, että eipä tarvinnut suolapähkinöitä kahteen kulhoon jakaa, kristillisellä tasajaolla. Mutta tasan ne eivät menneet.\nOlen monesti raivonnut hänelle, että anna minä päätän, mitä minä syön, minä en ole sinä, me ei olla kaksosia, meidän ei tarvitse tehdä kaikkea samalla lailla! Jostain syystä tämä tasajako kulminoituu aina ruokailuun, minä en sentään kaupasta saa omaa punttisarjaa tai pelikonetta. Ne on jaettu jo veljen kanssa.\nMinä en tiedä, opinko ikinä ymmärtämään kaksosuutta. Puutteekseni voidaan laskea myös se, etten tunne kuin kaksi kaksosparia, ja molemmilla on taustallaan vähän hankalia kotioloja, joiden seurauksena siitä lähisisaruksesta on tullut huomattavan tärkeä tuki ja turva kasvuun ja elämään. Toisen tuntemani kaksosparin kanssa joskus valitin sitä, miten kaksosen kanssa parisuhteessa eläminen on välillä h*lvetin haastavaa. Tuntuu, että suhteessa olisi kolme ihmistä, mies jakaa aikansa kaksosensa kanssa, niin että välillä oma vaimo unohtuu. Tottakai se välillä herättää mustasukkaisuutta, että jos mies keksii jotain kivaa, se sanookin jakavansa sen kivan veljen kanssa, vaikka minäkin olisin ollut valmis yrittämään. No tämä toinen kaksonen ei silloin ollut parisuhteessa, mutta sanoi, että tuohon varmaan on muuten hänen useimmat suhteet kaatuneet, kun sisko on ollut tärkeämpi kuin se oma poikaystävä. Myöhemmin, kun juttelukumppanini oli alkanut seurustella ja kiinnitti poikaystäväänsä enemmän huomiota, sisko syytti miestä muun muassa narsistiksi, joka haluaa eristää tyttöystävänsä ystävistään ja perheestään... Ei ole aina helppoa kaksosillakaan.\nSitten se toinen puoli: minun opettelu kaksosenpariksi. Yli kymmenen vuoden aikana olen opetellut passuuttamaan itseäni (no se oli helppo, pohjimmiltaan laiskalle ihmiselle). Teetkö mun puolesta, haetko mun puolesta, kannatko mun puolesta? Yli kymmenen vuoden aikana olen oppinut siihen, että kaikki on yhteistä. Meillä ei ole melkein koskaan ollut vaikkapa omia karkkipusseja, vaan se on selvää, että jos jotain hyvää on, se jaetaan. Koko käsite 'miehen karkkipussilla/leffaherkuilla käyminen' on vähän vieras, koska automaattisesti ne kuuluvat myös minulle. Kun teen itselleni aamupalaa, voitelen leivän miehellekin, että saan hänet syömään. Hän sitä ylimääräistä energiaa tarvitsisi, minä en niinkään. Kun puhumme salille menemisestä, lähtöoletus on, että yhdessä tietenkin. Saatamme lähteä yhdessä vaikkapa vuokraleffaa palauttamaan, vaikka toinen voisi sen tehdä ihan hyvin yksinkin. Usein toinen meistä torkkuu sohvalla tunnin tai ylikin, odottamassa, että toinenkin malttaa lähteä nukkumaan, vaikka hyvin voisi mennä jo edeltä, kun joka tapauksessa nukkuu.\nYli kymmenen vuotta minä olen opetellut olemaan osa kokonaisuutta, jossa karkin tai suklaan tarjoaminen jää loppujen lopuksi aika pieneen rooliin. Olen opetellut olemaan kaksonen, vaikka haluaisin samalla olla vahva ja itsenäinen nainen. Rooleja tässä on purettava itse kunkin, ei se niin mene, että jos mies lakkaa tuomasta suklaata kotiin, kaikki on yhtäkkiä hyvin ja aurinko paistaa ja linnut laulaa ja trallallaa.\nLähettänyt Lyijypallo klo 22.52 Ei kommentteja:\nJoskus tekis mieli kaivaa arkistojen aarteista vanhoja kuvia, laittaa ne tänne ja pyytää teitä kertomaan, että kyllä sä olet laihtunut ja kiinteytynyt, ja kyllä sä hienoa työtä teet. Pyytää ja anoa teitä kertomaan, missä kohtaa on vähemmän, mistä kohtaa on kaventunut, mikä näyttää erilaiselta kuin ennen.\nTunnen sen kuitenkin mieluumin itse. Jätän jotain itsellenikin. Ei ole vieläkään kuvaa iltarahkastakaan, ehrmannista tai rainbow'sta, ottakaa itse. Minä lähden juoksemaan, sitten saunaan, turpoamaan, enkä käy lauantaina vaa'alla ja lopetan herkkujen syömisen.\nHyvää ystävänpäivää. ("Omille ja kaikkien muidenkin ystäville" kuten näin fb:ssä tänään. Aika ihanasti ajateltu.)\nLähettänyt Lyijypallo klo 17.29 Ei kommentteja:\nTunnisteet: hyvä mieli, itsetunto, laihtuminen, lenkki\nLähettänyt Lyijypallo klo 10.28 5 kommenttia:\nOnko tarvetta laihduttaa, nosti Iive esiin edellisen kirjoitukseni kommenteissa. Tämä on asia, jota olen miettinyt itsekin säännöllisesti, mitä kiinteämmäksi (läskipuvun alla) käyn ja mitä siloisemmin toppakerros ihon alla asettuu lihasten päälle. Onko tarvetta laihduttaa, vai riittäisikö vain sopivasti liikuntaa ja terveellinen ruokavalio, joka sallii herkkupäivät ja juhla-ajat?\nTämän aamun painoni oli 71,7 kg. Normaalipainoni BMI-raja on 62 kg. Onhan tässä siis ylimääräistä, rasvaprosenttini vuoden alussa oli 33,3 %. Vähempikin riittäisi. Kävin aamulla antamassa seitsemän tuubillista verta kokeita varten, yksi niistä meni kolesteroliarvoille. Raskausdiabeteksen jälkeen minulla on myös kohonnut riski sairastua aikuisiändiabetekseen. Syitä vähentää rasvan määrää erityisesti vyötäröltä minulla siis on.\nKuitenkin ajattelen eniten ulkonäköä enkä terveyttä. Vaikka haluaisin väittää olevani huolissani omasta hyvinvoinnistani, ja tottakai olenkin, mutta olenko niin paljon, että oikeasti alkaisin toimenpiteisiin sen suhteen? Liikunta auttaa kaikkiin vaivoihin ja minä liikun hyvin. Mutta liikunta itsessään ei paranna kaikkia vaivoja (kuten ylipainoa, lasketaan se tässä nyt vaivaksi ja sairaudeksi ihan vain pointin takia).\nNormaalipaino ei ole minulle enää tavoite per se. Haluan painoni kuutosella alkavaksi, mutta jokin tuommoinen 65 kg voisi olla sopiva. Oikeastaan en etsi sitä tiettyä vaakalukemaa vaan sitä olotilaa, missä olisi hyvä olla itsensä kanssa. Ja siihen olotilaan kaipaan vähemmän vatsamakkaroita ja pienempää leuan alusta. Olen haaveillut kiinteistä käsivarsista todella kauan, ja nyt minulla olisi lihakset siihen.\nMaiju kirjoitti parisuhteesta laihdutuksen ja elämäntaparemontin aikana, ja minäkin olen tainnut muutaman kerran mainita, että miehelleni herkut maistuu ja hän haluaisi jakaa kokemuksen kanssani. Oli tarkoitus liittää kotiasiat laihtumisen tarpeeseen, mutta minun piti poistaa tästä, mitä lähdin avautumaan, koska siitä tuli niin pitkä, että se on kokonaan oman postauksensa aihe. :) Sanonpahan vain, että herkkupepunkin kanssa voi elää, vaikka omat haasteensa se asettaa. Palaan siihen aiheeseen vielä myöhemmin, koska sekin on mielessäni silloin tällöin pyörähdellyt.\nMutta mikä on riittävää ja milloin motivaatio on kohdallaan? Taistelen tällä hetkellä laihtumisen tarpeen ja "pelkän" hyvän olon hakemisen välimaastossa. Minusta on hirveä sääli kehittää lihaksia, jos en aio niitä kenellekään, edes itselleni, koskaan näyttää. Voinko oikeasti olla niin itsekäs, etten paljasta upeaa bodyani tämän läskipuvun alta? ;) Mutta riittääkö kiinnostukseni siihen aidosti? Milloin voi vain todeta, että lopetan mutten luovuta? Vai onko nyt kyse pelkästään oman mukavuusalueen ylittämisen pelosta? Kyllä minä sen painoni alle seitsemänkympin silti raahaan, vaikka minun pitäisi amputoida joku raajoistani.\nLähettänyt Lyijypallo klo 10.54 8 kommenttia:\nTunnisteet: herkut, hyvinvointi, hyvä mieli, laihtuminen, minä itse, motivaatio, mukavuusalue\nNonnii, olisko se sauna vai olisko se laskiaispulla ja jäätelö, jotka painoa nostivat, mietitääs tätä hetki. Mutta ei tässä hätä, viime viikkoinen vaakasekoilu on takanapäin, edellisellä viikolla nollatulos, tuohon tuli nyt puoli kiloa lisää, mutta eikö sen voi laskea, että kahdessa viikossa?\nOdotan innolla saavani nukkua vähän enemmän, päästä taas väsymyksen niskan päälle, vaikka ei tilanne nyt mikään mahdoton ole. Olen mennyt nyt viime aikoina yhdeltätoista nukkumaan, joskus olen torkkunut sohvalla jo tunninkin ennen varsinaista nukkumaanmenoa. Onhan se aiemmin kuin entinen vähintään puolilleöin kukkuminen. Saan melkein joka yö seitsemän tuntia unta, joskaan en keskeytyksetöntä, koska meidän pikkupoika on nyt puolentoistavuoden ikäänsä nukkunut kaksi yötä kertaakaan heräämättä (toinen niistä viime viikolla) mutta muuten herää vähintään kerran yössä, ihan vain tarkastamaan, että ei ole yksin. Vaikkei siinä uudelleen nukahtamisessa kauan mene, katkaisee se unen silti. Ja jostain syystä minun luupäämieheni luulee, että se uudelleen nukutus kuuluu vain ja ainoastaan minulle. Typerä ukko. :P\nKuntosalin avainta en ehtinyt vielä eilen käydä vaihtamassa, mutta pitää ottaa se asiakseni heti maanantaina. Lapsettomalla (vaikka esikoiseni jääkin kotiin) viikolla aion käydä sekä juoksemassa että kävelemässä. Ja jos ei suurempia vastuksia elämään tule, voisin houkutella esikoisen testaamaan uudelleen avattua uimahalliamme. Parisuhdettakin saatetaan ehtiä hoitaa ihan eri tavalla, kun ei pienet pyöri koko ajan jaloissa. :) Liikaa ei pidä kuitenkaan suunnitella, koska pienimmäinen ei ole ollut vielä reissussa ilman äitiä ja isää aikaisemmin, joten en tosiaan tiedä, kuinka nopeasti mummo kaartaa takaisin kotipihaan, että tässä tämä teidän yöhuutaja nyt on, olkaa hyvät! Luotto on suuri, kyllä ne pärjää, kaikki kolme.\nMinun pitää myös tarkastella vähän tätä painoni kehitystä tarkemmin jossain kohtaa. Nyt tuntuu, että tähän tämä tyssää, näihin lukemiin, joissa olen pyörinyt kohta vuoden. Nestekilot on pudotettu, läskit jäi. Jos olisin lähempänä normaalipainon rajaa, tämä voisi ollakin näin hankalaa, mutta heitänköhän minä ihan itse niitä kapuloita rattaisiin (laskiaispullilla) vai enkö minä vain keskity tarpeeksi? Niin kuin sanoin, normiruoassani ei ole hirveästi hiomisen tarvetta, ainahan voi olla tarkempi, mutta se on perushyvällä tasolla, mutta herkuttelu on nyt sitä liikaa. Jotenkin vain sallin itselleni koko ajan sen "viimeisen kerran", uudelleen ja uudelleen. No, laskiaispulla oli nyt vähän eri juttu, ostin sen itse jne, mutta ne viimeiset kerrat on niitä miehen ostamia herkkuja, niitä "ei mun kyllä pitäis, mutta jos mä nyt vielä, ja sitten en enää". Niitä minä edelleen jätän tosi harvoin väliin, vaikka luulin itsestäni muuta. Miksi se on nyt niin hankalaa? Eihän ne herkut maailmasta lopu, vaikka vähän aikaa olisinkin ilman. Olen jo todennut, että tällä ruokavaliolla, jota on helppo ylläpitää, en liho vaikka silloin tällöin herkuttelisinkin. Mutta koska silloin tällöin herkuttelenkin, en laihdukaan.\nLähettänyt Lyijypallo klo 8.47 3 kommenttia:\nTunnisteet: herkuttelu, hyvä mieli, laihtuminen, lenkki, paino\nLähettänyt Lyijypallo klo 13.53 2 kommenttia:\nNo miten se panikoijan eilinen ruokapäivä sitten meni? No suurin piirtein näin:\nAamupuuro. Pahoittelen, kuva ei ole saman päivän, seassa oli pelkkää omenaa, ei banaania. Mutta saanette varmaan ideasta kiinni? Lisäksi kuppi kahvia maidon kanssa.\nTämä on se lounas, josta paniikki alkoi. Kyllähän sen tuosta jo kertavilkaisulla näkee, että ei se ihan hese-aterialle pärjää lihottavuudessaan. Tän kanssa lasillinen maitoa.\nPäivällisellä poikkeuksellisesti spagettia, juuri kun pääsin sanomasta, etten oikeastaan syö pastaa. Tuo aneemisen näköinen ruilautus siinä päällä on lohisuikaleista tehtyä kastiketta. Ilmeisesti upposi spagetin väleihin, kun näyttää... ei oikeastaan ollenkaan herkulliselta. Porkkanaraaste sai ajaa salaatin asiaa tässä vaiheessa iltaa.\nSitten ne kootut selitykset:\nJoin lounaan ja päivällisen välissä kupin kahvia ja söin kaksi juusto-ruisleipää. Ei tullut kuvattua niitä.\nYhtä poikkeuksellisesti kuin päivällisellä spagettia, syön kaksi kala-ateriaa päivässä, varsinkin että molemmat lohta. Mutta mies kävi kaupassa hakemassa ohjeella "jotain lihaa". Se on meillä aina käsittänyt enemmän kuin vain punaisen lihan.\nIllalla yleensä syön rahkaa ja ananasta tai marjoja. Nyt ei ollut nälkä eikä tehnyt mieli. Varmaan siksi, kun päivällinen meni melko myöhään, ja olin tosi väsynyt. Mutta iltapalan väliin jäämisen takia kalorit jäi himpun verran alle 1500. Ei ihan ollut tarkoitus.\nTälle päivälle ei ole suunnitelmia. Hullujen akkojen jumpan ajattelin jossain välissä vetäistä.\nLähettänyt Lyijypallo klo 12.57 2 kommenttia:\nTunnisteet: hyvä mieli, kotijumppa, ruokapäiväkirja\nKävin rataslenkillä, neljätoista kilometriä. Kotiin tultua laitoin lapsille leffan telkkariin ja ruoat sohvalle, saivat retkeillä siellä rauhassa. Selasin elloksen ale-kuvastoa omaa lounasta pöydän ääressä syödessäni. Siinä on laihoilla naisilla pitkät sääret ja kivoja jegginsejä ja tregginsejä. Tuli laihdutuspaniikki, kun katsoin omaa käsivarttani, että lihasten lisäksi siinä on kyllä niin paljon rasvaa, ettei voi hihatonta mekkoa ensi kesän rippijuhliin laittaa. Tuli paniikki, että tässä minä vaan syön, vaikka laihtua pitäisi.\nJoo, WTF, voisi kysyä?\nJostain solumuistista tämmöinen ajatus nousi päähän, että pitäisi olla syömättä että laihtuisi. En ole koskaan laihtunut sillä lailla. En muista, olenko edes yrittänyt. Että olisin kokonaan syömättä ja sitten laihtuisin ja kiinteytyisin ja näyttäisin ihan yhtä söpöltä kuin ne pitkäsääriset fotoshopatut mallit siinä ale-kuvastossa.\nKatsoin sitä omaa lautastani, uunissa paistettua lohta joltain aiemmalta päivältä jääneenä, herne-maissi-porkkanaa ja eiliseltä vähän paistettua porkkanaa ja punajuurta. Minun mielestä ihan perushyvä setti noin niin kuin nopeasti jääkaapista/pakastimesta haalituksi. Ei ollenkaan sellainen, joka pitäisi jättää väliin, että voisi hihattomaan mekkoon kesällä pukeutua. Mistä tämä paniikki oikein pukkaa? Eihän minun käsivarret ihan vielä Madonnan käsivarsilta näytä, mutta kyllä niitä kehtaa näyttää.\nNiin pitkään kun tässä on jauhettu, että laihtuminen ei ole ruoasta kieltäytymistä vaan niiden parempien valintojen tekemistä. Onneksi sentään vilkaisu omalle lautaselle riitti palauttamaan taas ruotuun. Tämä on hyvä ja tämä riittää. Tässä vielä dataa tehdystä lenkistä, jonka valossa lounaspaniikkini on vielä järjettömämpi.\nKesto 3 h 20 min (sisältää kerhoon viennin ja haun, siis myös hetken pihalla seisoskelut, en tullut katsoneeksi, kauanko itse lenkki kesti)\nMatka 14,84 km\nKalorit 776 (En tiedä mitä arvoja käyttää, mielestäni en ole painoani päivittänyt tähän laitteeseen, kai se vaan tuntee mut niin hyvin?)\nAskeleita 20 590.\nEhkä ehdin sen verran väsähtää, että perusasiat melkein pääsivät unohtumaan. Hyvä, etten väsähtänyt jo ennen sen lounaan lautaselle haalimista, että ehdin tehdä ne paremmat valinnat. Selkeästikin minun on nyt pohdittava tätä paniikkia enemmän, mistä se tulee ja miksi ja mitä sille voisi tehdä. Itsetutkiskelun paikka.\nLähettänyt Lyijypallo klo 14.34 3 kommenttia:\nTunnisteet: aina ei vaan voi osata, hukassa, hyvä mieli, kontrolli, laihtuminen, lenkki\nMinun piti mennä salille, mutta en päässyt sisälle. Pitää huomenna soittaa ja kysyä, mikä minun sähköisessä avaimessani on vikana. Ihan totaalisen tylsää! Tarttee varmaan tarttua kahvakuulaan, kunhan mukulat nukkuu (niin eivät ole kuulan tiellä).\nTekis mieli sanoa, että voi Prze! Mutta sanon, että huomenna on sitten parempi päivä, rataslenkkiä tiedossa ja sitä rataa.\nLähettänyt Lyijypallo klo 19.17 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kuntosali, kyllä minä mieleni niin pahoitin\nLähettänyt Lyijypallo klo 12.19 3 kommenttia:\nLähettänyt Lyijypallo klo 9.51 Ei kommentteja:\nLähettänyt Lyijypallo klo 21.35 5 kommenttia:\nMun kaikki postaukset alkaa "Eilen..." mutta en koskaan jaksa illalla kirjoitella päivän tapahtumia tuoreeltaan, en siis eilenkään.\nAamulla käytiin kerhossa lapsosten kanssa. Ollaan kuudelta herätty, joten ihan pirteimmillään ja hyväntuulisimmillaan eivät minun nuppuset tänään jaksaneet olla. Sen verran tarmokkaasti pikku-ukko vastusteli lauluhetkeä, että saatiin mennä toiseen huoneeseen lukemaan kirjaa ja odottamaan ruokailua. :) Näitä päiviä...\nEilen oli taas asukastoimikunnan kokous ja se sekoitti taas niin juoksu- kuin muunkin aikataulun. Koska edellinen kokous kesti tunnin, minä ajattelin, että hyvin ehdin viimeistellä siivouksen ja vaikka kahvakuulailla ennen saunavuoroa kokouksen jälkeen. No, istuttiin jaarittelemassa siellä kaksi ja puoli tuntia. Ja minä olen sihteeri, niin en päässyt livahtamaan kesken poiskaan. Mutta pakotin sentään taloyhtiön ostamaan kuntosalille isommat kahvakuulat. Hyvä minä!\nNuorimmaiseni on nyt vihdoin päiväunilla ja minä roikun netissä vain siksi, koska haluaisin painua itsekin nukkumaan, mutta oikeastaan minun pitäisi viimeistellä se siivous nyt. Ärsyttää vain kun väsyttää niin paljon, silloin vähiten huvittaa alkaa mihinkään. Jos pari juttua tässä laittelisin vielä paikoilleen ja sitten antais vain viikonlopun tulla. Mulla on sellainen haave ollut tässä jonkin aikaa, että kävisin ostamassa itselleni tulppaanikimpun, sitten kun on siisti koti. No, sitä odotellessa...\nLähettänyt Lyijypallo klo 14.54 Ei kommentteja:\nTunnisteet: elämä, kahvakuula, kuntosali, väsymys


Pienten ponien elämää: Kaviota toisen eteen\nPäästiin taas laitumen puolelle vähän rallittelemaan.\nihana,ihana blogi! täällä toinen "poni fani" aikaihminen, villa valtauksen lammastilalta! (www.villavaltaus,blogspot.com) Sinun blogiasi luettuani hullaannuin shettiksistä lopullisesti, ja nyt olenkin onnellinen shettis orivarsan omistaja! :)\nhaluaisin kysyä sinulta miten ensimmäinen ponisi viihtyi, kun sillä ei vielä ollut lajitoveria kaverinaan, vaan pelkät vuohet? meillähän ei myöskään vielä ole muita polleja, vaan varsa joutuu tyytymään lehmien ja lampaiden seuraan. hyvin tuntuu viihtyvän, on rauhallinen ja levollinen ja käyttäytyy lehmien joukossa kuin hevoslaumassa konsanaan! siksi en ole kovin huolissani hevos seuran puutteesta vielä. ja koska ponini on kuulemma huono tulemaan toimeen muiden hevosten kanssa, olen miettinyt jätänkö hevosseuran hankinnan vallan unholaan ja pidän ponia näiden muiden maatilaneläinten seurassa.. no, aika näyttää. naapurin puoliveri orivarsa pitää kyllä sillointällöin seuraa pojalle aidan takaa. ja sitten, mistä olet löytänyt noin komeat kärryt ja sopivat valjaat poneillesi? seuraan kyllä jatkossakin tiiviisti kuulumisianne, olen aivan koukussa! :)\nEmäntä vastaa. :) Kiitos terveisistä! :D\nReeta viihtyi kuttujen kanssa ihan hyvin, mutta varsinkin talvella kun vuohet viettää enempi aikaa sisällä (niillä on vapaa pääsy tarhasta karsinaan), oli Reeta pitkiä aikoja yksin tarhassa. Se murehdutti minua itseäni. Siksi haaveilin jo kauan kaverista Reetalle, mutta tilat ei meillä vaan antanut myöden aikaisemmin hankkia toista ponia.\nReeta on tykännyt kovasti kaverista, ja nyt sen oikein vasta huomaa mitä se yksinolo sille aiheutti. Reeta on aivan riippuvainen kaverista, eikä kestä yhtään jos Tanyan kanssa mennään jonnekin ja Reeta jää yksin kotiin. Reetan kanssa voi kyllä lähteä, Tanya pärjää itsekseen vuohien kanssa.\nReetan kärryt on ostettu aikanaan Miniponilta, valjaat Ponipuodista jota ei enää ole. Mutta seuraapa blogia, ihan kohta esitellään Tanyan uusia varusteita. Kärryt tuli tänään ja valjaat tulee toivon mukaan myös pian. :)\n10. joulukuuta 2012 klo 23.09\nJeees, kyllä takuulla seuraan ja odotan innolla kuvia uusista ajovermeistä! Meilläkin on tilanteet muuttuneet sitten viimekirjoitteluni, Muikku poni on alkanut kaipailla seuraa.. se ei oikein menisi tarhaan, kun lampaat jää talliin. ja ihan selvästi on yksinäinen. En vaan tiedä, millaisen kamun sille hankkisin, tamma kun ei käy ja ei pian orikaan.. ja itse en oikein innostu ruunista :( no, katsotaan mitä keksitään!\n13. joulukuuta 2012 klo 23.02\nVoi onpa suloisia! Jos mulla ois tommosia söpöjä karvakamuja niin mä en varmaan ees tunnistais niitä, onko niissä joku merkki, että ne tunnistais? :)\nNo kylläpä niissä välillä menee itsekin sekaisin. ;) Mutta siis tunnistusta auttaa nämä vinkit;\nHarjat taittuu eri puolille päätä, Reetalla oikealle ja Tanyalla vasemmalle\nTanyan harja on vielä ruskeampi, se on myös pidempi. Reetalla on "rokkitukka"\nTanya on vähän isompi, varsinkin peffa on korkeammalla\nTanyan pää on isompi, sille menee shettiskoon riimut, Reetalla menee minishettis-koko.\n22. joulukuuta 2012 klo 18.28\nOk, kun kuvista ei oikeen ees erota noilla vihjeillä ;) mutta kyllä on mahdottoman lutusia! Sanos terkkuja poneille ;)\n22. joulukuuta 2012 klo 21.01


Taistelevat viherpeipot & vihje tulevasta | Grafomania\ntammikuu 25, 2016 in Raapustuksia\ntammikuu 25, 2016 klo 5:31 pm\nSama täällä, viherpeipot eivät ole suosikkejani, vaikka niitä ruokinkin. Niiden ”kasvoilla” on ilkeä ilme, ja ne myös ovat ilkeitä, niin toisilleen kuin muillekin ruokinnan linnuille. Sinitiainenkin osaa pitää puolensa, mutta on sentään söpö.\nNyt kyllä jännittää tuo Grafomanian uusi skribentti. Ei kai nyt kukaan kirjailija sentään Hell Stinkyn ulkopuolella asu? 😉\ntammikuu 25, 2016 klo 6:47 pm\nTästä pitäisi laittaa arvauskisa. Julmaa tuolla tavalla vinkata mutta jättää kertomatta. Arvaan: Marja-Leena Tiainen. (Ovelana päättelen, että linnuilla on jotain tekemistä tulevan grafomaanikon kanssa.) Anneli\ntammikuu 25, 2016 klo 7:12 pm\nSusanna, hyvä huomio sinitiaisesta, samat on tunteet.\nOlen pahoillani Anneli, nokkeluus sen verran nollassa juuri nyt, etten tajunnut liittää kuvia vihjeeseen.\nHmm, kun ankarasti päättelen, vaikuttaisi siltä että Susanna saattaa tietää tulevan maanikkomme, mistä taas muut voivat päätellä jotain…\nPitäisikö miettiä palkintoa oikein arvanneelle? Ehdotuksia. Ne jotka tietävät, älkööt osallistuko.\ntammikuu 26, 2016 klo 10:15 am\nSinulla on aina niin mahtavia luontokuvia, Kirsti! Kiitos. Kyllä ovat luonteikkaan näköisiä nämä viherpeipot.\ntammikuu 26, 2016 klo 10:27 am\nJuu ei, eivät ole linnut ilkeitä, ihmiset ovat. Toisilla niistä on vain paremmat pärjäämisgeenit tai mitkä lie muhkulat. Toisaalta saahan sitä tykätä tai olla tykkäämättä, ne siitä viis välittävät. Kunhan ei mennä jahtaamaan pois ruokakipolta. Kameramies on aina kameramies, onneksi annat meidänkin nauttia tuloksista. Eikös se sinullakin ole virallinen titteli, vai joko on Yle pehmennyt?)\ntammikuu 26, 2016 klo 10:49 am\nNäinhän se meni Raili, vuoteen 2008 saakka olin mies. Ja taitaa tuo ammattinimike olla edelleen sama.\nhelmikuu 1, 2016 klo 4:49 pm\nVihje nro 2: uusi grafomaanikko on ihan tolkun ihminen.\nhelmikuu 1, 2016 klo 5:12 pm\n« Hrrr hrrr hrrr\nKalle-palkinto Päivi H-H:lle, onnea! »


Tutkijoiden yö Tuomiokirkossa 29.9. klo 19-21 - Turun ja Kaarinan seurakunnat\nTutkijoiden yö Tuomiokirkossa 29.9. klo 19-21\nTutkijat pohtivat elämää ja muutosta perjantai-iltana 29. syyskuuta klo 19-21 Turun tuomiokirkossa. Tapahtuma lähetetään virtuaalikirkossa osoitteessa virtuaalikirkko.fi\nEnnen ja jälkeen tilaisuuden klo 18 ja klo 21 yleisöllä on mahdollisuus tutustua lisätyn todellisuuden sovellukseen Sanan seppään oppaiden johdolla. Sanan seppä kertoo reformaation tulosta Suomeen tavallisen perheen ja suvun kautta. Sen voi katsoa omalla tabletilla lataamalla etukäteen sovelluskaupasta maksuttoman sovelluksen tai lainaamalla tabletin Tuomiokirkosta.\nVirtuaalikirkon lähetystä tapahtumasta voi taas seurata reaaliaikaisesti netissä osoitteessa virtuaalikirkko.fi Tallenne tulee myös jälkikäteen samaan osoitteeseen.\nTieteen päivät ja Tutkijoiden yö valloittavat syyskuun viimeisenä viikonloppuna kampusalueen. Molemmissa tapahtumissa tutkijat esittelevät työtään, tutkimustuloksia ja tutkimusmenetelmiä mielenkiintoisesti ja helposti ymmärrettävällä tavalla.\nVaraslähtö Tutkijoiden yöhön: Sukella reformaation aikaan lisätyn todellisuuden avulla\nKello 18.00 lähtien voit tehdä tuomiokirkossa aikamatkan lisätyn todellisuuden Sanan seppä -sovelluksen avulla ja keskustella sovelluksen luoneiden tutkijoiden kanssa.\nTarinankerrontaa ja nykyteknologiaa yhdistävä Sanan seppä johdattaa reformaation aikakauteen digitaalisesti henkiin herätettyjen hahmojen avulla. Hahmot tulevat osaksi todellista fyysistä tilaa ja kertovat reformaation tarinaa kahdeksassa kohtauksessa eri puolilla Turun tuomiokirkkoa.Sanan seppää ovat olleet tekemässä Turun yliopiston Technology Research Center (nykyinen Tulevaisuuden teknologioiden laitos) sekä Suomen historian oppiaine.\nSovelluksen luoneet tutkijat ovat paikan päällä kertomassa lisätystä todellisuudesta ja opastamassa sovelluksen käyttöön.\n>> Lue lisää Sanan sepästä\nKello 19–21 tutkijat johdattavat yleisön kahteen suuteen aiheeseen: muutokseen ja elämään. Tapahtumapaikkana on Turun tuomiokirkko. Esitysten jälkeen yleisöllä on mahdollisuus keskustella tutkijoiden kanssa teemasta. Alustajina ovat:\nMistä kaikki sai alkunsa? Tähtitieteen emeritusprofessori Esko Valtaoja, Turun yliopisto\nKehittyykö elämän monimuotoisuus yhä? biodiversiteettiyksikön johtaja Ilari E. Sääksjärvi, Turun yliopisto\nTeknologia ja me: muutammeko vai muuttuuko elämämme? vuorovaikutussuunnittelun professori Erkki Sutinen, Turun yliopisto\nOnko jokainen ihminen enää arvokas? Kansainvälisen oikeuden professori Elina Pirjatanniemi, Åbo Akademi\nMiten globalisaatio ja uusliberalismi muuttavat Suomen uskontojen maisemaa? Vertailevan uskontotieteen projektitutkija Marcus Moberg, Åbo Akademi\nKuinka kauan maapallo kestää ihmisiä? Maantieteen professori Jukka Käyhkö, Turun yliopisto\nTutkijoiden yö on osa Euroopan unionin kattavaa Researchers Night -ketjua, johon osallistuu satoja tapahtumia eri puolilla Eurooppaa.\nTutkijoiden yön toista Turun tapahtumaa vietetään koko perheen voimin Turun normaalikoulussa. Tutkijoiden yön aikana tutkijat vierailevat myös muissa Turun seudun kouluissa ja lukioissa.\n>> Lue lisää myös 29.–30.9. Turussa vietettävistä Tieteen päivistä.\nMolemmat tapahtumat luovat Turun yliopisto ja Åbo Akademi ja ne ovat yleisölle maksuttomia.\nForskarnatten i Åbo domkyrka, fredag 29.9, kl. 19–21\nForskarnatten i domkyrkan är en kväll med två övergripande teman. Forskarna inleder kring temat "liv" eller "förändring" ur sitt eget forskningsområdes synvinkel, efter det får publiken diskutera med forskarna om de olika ämnena. Inledarna talar finska.\nEsko Valtaoja, professor emeritus i astronomi (TY): Var fick allt sin början?\nIlari E. Sääksjärvi, biodiversitetsenhetens direktör (TY): Utvecklas livets mångfald fortfarande?\nErkki Sutinen, professor i interaktionsdesign (TY): Teknologin och vi: förändrar vi, eller förändras, våra liv?\nElina Pirjatanniemi, professor i statsrätt och folkrätt (ÅA): Är varje människa värdefull längre?\nMarcus Moberg, forskare i religionsvetenskap (ÅA): Hur förändrar globaliseringen och nyliberalismen Finlands religiösa landskap?\nJukka Käyhkö, professor i geografi (TY): Hur länge klarar jorden av människan?\nEvenemanget är en del av europiska unionens Researchers Night-evenemang som arrangeras samtidigt på många ställen i Europa.\n(Turun yliopiston, Åbo Akademin ja seurakuntayhtymän viestintä 28.9.2017 / PH)