Iines: Miten saan blogille ystäviä, menestystä ja vaikutusvaltaa?\nRiku Riemu 19 helmikuuta, 2014 14:29\nKyllä minä kehoittaisin jokaista vakavasti harkitsemaan, ennenkuin menee ketään kepulaiseksi nimittelemään, siinä täytyy olla jo vahvat perustelut takana.\nJuice Leskinen julisti aikanaan tonttinsa ydinaseettomaksi vyöhykkeeksi, mutta Kirjailija tontilla on kyllä paukut vähissä. Minä lainasin kirjastosta sanataiteen ehkä hämmentävimmän näkemäni suorituksen, romaanin nimeltä "Sali". Mielelläni haukkuisin sen aivan paskaksi, mutta en voi enkä kykene. Minä en nimittäin kyennyt lukemaan sitä edes puoliväliin saakka. Ihmettelin kielensä kömpelyyttä ja pohdin, millä keinoin tuokin on kirjallisia palkintoja voittanut.\nJulkkiksia minä tunnen vaikka kuinka paljon. Heti tulee mieleeni, kun yksi kuuluisa raditoimittaja moikkasi minulle Mäkkärillä. Luuli minua joksikin toiseksi, mutta moikkaus mikä moikkaus. Leo Lastumäen takana olen lapsosena seissyt Centrumin liukuportaissa, jukulauta, että oli iso mies.\nIines 19 helmikuuta, 2014 15:38\nJaahas, tunti kulunut.\nMinullepas on Tapani Perttu ojentanut muovikassin ostosjonossa, lisäksi Aleksander Stubb on silittänyt koiraa, jonka tunnen.\nEn ole muuten lukenut tuota Salia, mutta nyt kun tuli mieleen, taidan tilata sen kirjastosta. - Juuri tilasin edellisessä keskustelussa mainitun Alakosken ja Nura Farahin kirjat.\nLeena Lumi 19 helmikuuta, 2014 14:33\nAnteeksi...nauran täällä silmät vettä valuen;) Viimeinen kappale on minusta hyvä tiivistys kaikille bloggaajille. On se vaan kiinnostavaa, että kun laittaa itsensä likoon ja kertoo jotain kotielämästään, ei siis aina kirjoista, tulee valtava kävijäpiikki. Ei minullakaan niin rauhallista ole ollut viiden vuoden aikana, sillä olen jopa joutunut lopettamaan keskustelu, kun on käynyt liian kuumaksi. Olen niin satakuntalaisen suora, että unohdin muutaman kerran piilovertaukset ja niitä juttuja luetaan vieläkin;)\nOlen niin säälittävä, että käyn varmaan joka tunti blogilla paitsi viikonloppuna, mutta eilen vietin oikein live-elämää ystävieni kanssa ja huomasin suureksi hämmästyksekseni, että ihan oikea elämä voisikin voittaa blogielämän....\nTuo siimajuttu on tärkeä ja sitä en unohda ikinä!\nIines 19 helmikuuta, 2014 15:42\nLeena, saman ilmiön olen havainnut vaikka nyt Kemppiselläkin: kun hän avaa itseään, lukijat innostuvat ja tulevat iholle. Siimajuttu on hyvä pitää mielessään, ainakin, jos on hörhöjä liikkeellä, ilkeilijätkin pyrkivät tällöin osille. "Näyttämätöntä haavan, ei susi sutta syö" muistutti minua kerran eräs viisas kommentoija.\nTapsa 19 helmikuuta, 2014 17:55\nOliko myös rehellinen eli kertoiko, että kyse on Otto Mannisen runosta?\n(Tätä briljeeraustani pystyn harrastamaan enää livenä, kun ei monikaan usko, että tunnistan vanhat suomalaiset runoilijat puolesta säkeestä, siis googlaamatta. Uusia en tunnista edes koko runosta.)\nIines 19 helmikuuta, 2014 18:14\nKyseessä oli Liinu-niminen oman päättelyni mukaan paljon lukenut kommentoija - jos nyt oikein muistan. Ja minäkin tietysti tunnistin runon heti.\nRunon säkeet ovat kyllä laittamattomat. Huikea ihmisen mielen tuntemus Mannisella.\nLeena Lumi 19 helmikuuta, 2014 19:17\nHörhöjä on ollut liikkeellä ja siima on nyt tiukemmalla, mutta teen sen niin, että kaikki edelleen luulevat, että kerron kaiken. No totisesti, en! Toinen case sai minut melkein lopettamaan koko virtuaalielämän. Kaikkia niitä onkin...huoh. Tämä on kova laji!\nSinä olet ihan uniikki, sillä on vain yksi Iines.\nIines 19 helmikuuta, 2014 20:22\nLeena, sinun blogisi luonne mielestäni vaatii aika suurtakin avautumista, ja juuri siinä lienee blogisi voima. Hörhöt tulevat ja menevät eikä heidän takiaan kannata blogiaan lopettaa. Mutta siis voimia se vaatii, ja vaaransa sillä on. Ja onhan se niinkin, että kun paljon antaa, paljon myös saa.\nmikis 19 helmikuuta, 2014 14:55\nMinä muuten kävin kerran - jos tästä julkkiksituttavuuksista nyt ruvetaan kehumaan - niin kerran, kun Kekkonen hiihti Lounais-Hämeen latua, niin kävin samassa kenttäkäymälässä missä hän oli käynyt. Siis juuri ennen minua. Arvaattekos, että haisiko siellä? Kyllä, haisi erittäin aromaattiselle.\nIines 19 helmikuuta, 2014 15:45\nKiva juttu, Mikis, Kekkosesta ei koskaan ole liikaa kertomuksia.\nMinun pieni tyttöni sanoi kerran eräästä kuuluisasta naisesta, joka oli hänen päiväkodissaan visiitillä, että sen pimppi haisi. Arvovieras oli pitänyt lapsia sylissään ja keinutellut polvellaan.\nMustis 20 helmikuuta, 2014 23:22\nRahkeet ja aika eivät riitä kiinnostaviin kaikkiin itseäni kiinnostaviin postauksiin, mutta Iineksen juttuja käyn aina silloin tällöin vilkaisemassa ja aiheesta riippuen ehkä jopa lukemassakin:)\nItse pitäydyn asiallisella ja hyvin varovaisella linjalla kirjoitelmieni suhteen. En usko tyylini muuttuvan, kaiken lisäksi olen hyvin laiska kirjoittaja eli merkintä kerran kaksi kuussa on kai tavanomaista ja neljä tai viisi jo harvinaista, eli huippumäärä.\nLasten ja imeväisten suusta kuulee totuuden, pitääpä muistaa turauttaa Chanellia vähän sinne jos tännekin kun lähtee reissailemaan. Ennen kuulin kehuja hyvästä ominaistuoksustani, mutta aika aikaa kutakin. Vanhat naiset menettävät ajansaatossa sulotuoksunsa, jos vähän muutakin:)\nKuvan nainen oli kaunis, mutta jostain syystä kummallisen tyytymätön peiliinsä.\nIines 21 helmikuuta, 2014 09:58\nEiköhön blogikirjoituksen peruslähtökohta ole se, ettei tuotoksia hiota kovin tarkasti suunnitellen. Ja se siinä hyvää onkin, sillä tuoreus on kai myös blogijuttujen lähtökohtia.\nTietenkin kirjallisesta ilmaisusta tykkäävä stilisoi jonkin verran ja harkitsee sanojaan ja muotojaan, mutta ei rasitukseksi ja laskelmoiden. Ei minunkaan terävyyteni, jos sitä nyt enää onkaan, ollut harkittua, vaan se tuli tunteenpalosta.\nVierastansiis suunnittelua ja hirveää harkintaa! Kannatan päästelyä ja irrottelua. Joskin kannatan myös tiukkaa asiaa. Ja ennen kaikkea ja ylitse muiden huumoria ja vinoja näkökulmia, jotka suoristavat asioita.\nMustis 21 helmikuuta, 2014 20:30\nJuurikin niin on ja pitäisi päästä oikeaan blogiblogi-tunnelmaan, jokunen viikkoblogi ehkä onkin, muut eivät edes täytä ns blogin vaatimuksia, mutta jostain syystä en vain osaa tai viitsi päiväkirjamaisesti tai kolumnistin tavoin esittää asioita, sehän olisi kaikista mukavinta. Ja kuten sanoit, "vinoja näkökulmia jotka suoristavat asioita" on kiva lukea:)\naleksis salusjärvi 19 helmikuuta, 2014 21:26\nIines, minä pidän sinusta ja ajoittain ihailen sinua. Olen nauranut vitseillesi silloin kun niitä ymmärrän. Pidän terävyydestäsi, äärimmäisen tyylikkäästä kirjallisesta ulosannistasi, kokonaisvaltaisesta ajattelustasi, ja (tämä on tärkeää) moraalistasi. Olet kerrassaan valloittava. Joskus olen ollut sinuun jopa vähän ihastunut.\nEli täältä löytyy yksi käsi pystyssä, joka on niellyt syötin koukkuineen päivineen ja nyökyttelee vielä senkin jälkeen tyytyväisenä.\nIines 20 helmikuuta, 2014 09:10\nKiitos Aleksis. Syöttien aika on kuitenkin menneisyyttä, ja jo kauan täällä on menty ehkä turhankin matalalla profiililla. Toki tekniikat ovat verissä, mutta ylilyönneiltä luoja minua varjelkoon.\naleksis salusjärvi 20 helmikuuta, 2014 10:25\nSulle sopii ylilyönnit. Niistä puhutaan kriitikkopiireissä suurella kannustavalla antaumuksella.\naleksis salusjärvi 20 helmikuuta, 2014 10:26\nNyt taidan poistua taas jonkun keksityn nimimerkin taakse. Täällä on jotenkin kuumottavaa rupatella omalla nimellä.\nIines 20 helmikuuta, 2014 12:25\nOhhoh, tuota en tiennytkään. Kiitos, kun kerroit, Aleksis, sillä tuommoisesta saa voimaa ja uskoa omaan sanaansa. Semmoista kirjoittaja, kuka tahansa meistä tarvitsee ja kaipaakin, sillä käsittääkseni aika moni on jossain määrin epävarma omasta sanastaan.\nAnonyymi 19 helmikuuta, 2014 22:40\nAleksis onkin muumipeikko.\naleksis salusjärvi 20 helmikuuta, 2014 10:24\nHys! Nää on luottamuksellisia keskusteluja.\nmuumimamma 21 helmikuuta, 2014 14:07\nKuules muumipeikko, ei kannata ihailla ja palvoa toisia, liikaa.\nmikis 20 helmikuuta, 2014 00:04\nEnnen, kun taas häivyn eskistentaaliseen tyhjyyteen (= romahdan raakalaudoista kyhättylle tikkuiselle pedilleni, tiiliskivi päänalauisena) niin haluaisin että kuuntelisitte (edes joku teistä, kuuntelisi) tämän:\nBach... voi että on sydäntäraastavan kaunista musiikkia.\n(Ps. Liisu! Varastin tämän vinkin Sinun blogistasi. Anna anteeksi.)\nIines 20 helmikuuta, 2014 09:15\nBach on Bach, suuri ja kaunis. Kiitos linkistä, Mikis, myös Liisulle.\nRipranie 20 helmikuuta, 2014 01:19\nHyvin liimautuvat yhteen otsikko ja kuva, huolenaiheeseen liittyen.\nMiks naiset eivät ole kuin ennen. Tuo tyyli ja kampaus/hame saa minut hurmoksiin.\nHyviä oppeja, ottajille.\nIines 20 helmikuuta, 2014 09:14\nTotta, Ripranie, mutta jollain tavalla tuo tyyli tuntuu vanhentavan naista. Nainen näyttää nelikymppiseltä, vaikka on ehkä alle kolmekymmentä. Tuo on aikaa, jolloin naisilla oli uuma. Nyt on tasapaksu vyötärö ja pystyynnostetut rinnat yläpuolella ja kuntosalilla pumpattu pylly alapuolella. Noh, tuleehan siitäkin niitä kurveja, niin kuin joskus sanottiin. Kurvipimu oli kova sana.\nKuunkuiske 20 helmikuuta, 2014 11:27\nMiksiköhän blogin pitäisi olla menestysblogi?\nTuossa kuvassa peiliin katsoo kaunis nainen, joka tuskailee olemustaan. Aikuinen nainen. On vaikea ymmärtää, että miksi aikuinen nainen määrittelee itseään ulkonäön kautta.\nIines 20 helmikuuta, 2014 12:33\nKuunkuiske, ei minkään vuoksi, tuo oli ironiaa, tietenkin. Osansa siitä sai konsulttikieli, joka neuvoo ihmisiä bloginpidossa. Sitä en mene arvioimaan, että yrityksiä neuvotaan. Niiden tehtävähän on tuottaa taloudellista voittoa, joten miksi ei.\nVaan niinhän täällä tehdään, että ihmisiä määritetään ulkonäön tai ulkoisen aseman kautta. Eläinmaailmassakin johtoasemat ja paritteluvalinnat tehdään etupäässä ulkoisen miellyttävyyden ja näyttävyyden perusteella.\nIines 20 helmikuuta, 2014 16:05\nVaikka tuo otsikko on ironiaa - jatkan vielä Kuunkuiske vastaustani, sillä se jäi kaihertamaan - niin onhan siinä totta toinen puoli, halusi tai ei.\nNimittäin mitä järkeä on pitää blogia, johon ei toivo lukijoita? Minuun ei oikein uppoa se selitys, että kirjoittaa itselleen tai parille kaverille, hiljaa vain ja puolisalaa. Miksi ei sitten mieluummin lukollinen päiväkirja tai sähköpostikirjeenvaihto harvojen ja valittujen kanssa? Miksi blogi julkisella Bloggerin tai Wordpressin tai Vuodatuksen areenalla?\nMuistan, miten Blogistaniassa alkuaikoina itkettiin suureen ääneen, kun yksikin lukija oli lähtenyt ja lukijoiden määrä vähentynyt. Se oli suurin piirtein maailmanloppu. Miksi tämä olisi nyt muuttunut, kun on entistä suurempi vaara hukkua bloginsa kanssa suureen tuntemattomaan? On suorastaan leegio hyviä blogeja, jotka ansaitsisivat enemmän pöhinää.\nTapsa 20 helmikuuta, 2014 16:21\nIineksen blogi ei olekaan mikä tahansa blogi, vaan metablogi - niin paljon täällä kaiken muun ohella pohditaan blogin olemusta ja merkitystä maailmankaikkeudessa, emäntä itse tietenkin eniten.\nMielenkiinnolla tarkkailen, mihin suuntaan jutut tästä vielä ampaisevat. Ihmeen kauan kansa onkin pysynyt aiheessa. (Minulla oli jokin aihe mielessä, mutta unohdin sen jo.)\nIines 20 helmikuuta, 2014 18:16\nBlogin olemus kiinnostaa, koska se kuuluu jollakin tapaa omaan ammattialaani - kirjallisen tuotoksen sisältö ja muoto. Silti en nimittäisi tätä metablogiksi, vaikka ymmärrän kyllä, mitä tarkoitat - ja oikeassa olet toki tuolla perustelullasi.\nMielenkiintoista on aina nähdä, milloin jutut humsahtavat houketteleville sivupoluille. Se on täällä sääntö, jonka riemulla allekirjoitan. Itse katselen parhaillaan uutisvälähdystä eduskunnan homoavioliittolakikeskustelusta. Eräästä kyselystä selvisi, että juuri nyt 74 prosenttia vastustaa lakia. En olisi uskonut lukua noin suureksi, sillä julkisesta keskustelusta saa eri kuvan. Epäilen siis lain hyväksymistä. Eivät minua avioliitot kyllä häiritse.\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 18:05\nAloin noita minä, sinä, hän, me te, he-asioita ajattelemaan. "Minä kirjoitan, sinä luet, hän kommentoi, me kirjoitamme, te luette..." Siis, tätä jonkinlaista ihmissuhdepeliä verkossa. En oikein ymmärrä, kun joskus puhutaan siitä, kuinka kirjoittajan tekstin minä ei ole hänen oikea minänsä, hän itse. Sellaisella puheella kirjoittajat haluavat kaiketi ilmaista, että yhtään en valehdellut, vaikka taas itseäni kehuin. Tai, ettenhän minä itse nyt tällä tavalla pruukaa toillailla. Minä puolestani yritin kuvitella, mitä siitä tulisi, jos kirjoittaisi joistain tapahtumista sinä-muodossa. "Aamulla sinä heräsit ja..." Huomasin, että tuohan muistuttaa ns. mikahäkkinen-passiivia: "sun täytyy tietää, mitä sä teet, kun..." Entäs sitten Englannin kuningatar. Kuvitellaan, että hän osaisi lukea ja kirjoittaa ja kirjoittaisi vieläpä kolumneja johokin lehteen. "Me kuningatar Elisabeth toinen, Jumalan armosta ja niin pois päin, olimme tänään hieman ulkoilemassa, ja Meille tuli ajatus..."\nMuuten olen sitä mieltä, että Iines voisi vielä edes vähän, edes joskus, kertoa itsestään.\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 18:14\nAi, että mithän ihmettä tuokin nyt tarkoitti? - Minulla on vain kolme asiaa, joita en teksteissäni mielelläni käsittelisi. Ne ovat tunteeni, ajatukseni ja henkilökohtainen elämäni. Kaikesta muusta olen valmis hyvinkin avoimesti puhumaan.\nIines 20 helmikuuta, 2014 18:29\nMuutama vuosi sitten täällä Blogistanissa oli ihmisiä, jotka väittivät, että blogin kirjoittajaa ei voi loukata, koska hän on anonyymi eikä siis ole olemassa. Ei ole olemasssa?\nMinusta tämä oli jo silloin lähes psykopaattinen väite, koska siinä näkyi, että sanojat eivät ymmärtäneet sitä, että kirjoittaja kirjoittaa useimmiten aitona itsenään, vaikka vähän muuntelisikin yksityiskohtia ja värittäisi niitä kirjallisen efektin vuoksi.\nMitä enemmän aikaa on kulunut, sitä paremmin havaitsee, että täällä kirjoitetaan tuntevina ihmisiä, kertojaminä on useimmiten kirjoittaja paljaaltaan. Trollipersoonat eivät pidä säännöllistä blogia eivätkä jaksa kommenttoijinakaan pitkään. Sellaisen persoonan kirjoittajaakin voi mielestäni loukata.\nTämä hyppäsi ehkä vähän sivuun tuosta minä-sinäkerronnasta, mutta olkoon.\nSiis minäkö en olekaan kirjoittanut täällä itsestäni? Täältähän on luettavissa paljon historiaani, lapsuudesta lähtien. Päiväkirjat kertovat päivieni kulusta. Mitä minun tulisi kertoa itsestäni?Mielelläni sen teen, jos vain pystyn.\nTapsa 20 helmikuuta, 2014 18:38\nOlisiko se pyyntö kirjoittaa itsestäsi Rikun hullunkurista huumoria? Mutta tuo Rikun idea kirjoittaa kirja sinä-muodossa on kyllä nerokas!\nSiitä tulisi se oikea metakirja. Se alkaisi näin:\n"Sinä luet tätä lausetta, sinä istut siinä tuolissa ja pidät tätä kirjaa kädessäsi."\n(sinä jatkat tätä)\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 18:50\nOlet sinä vähentänyt. Ymmärrän se hyvin, mutta se on surullista.\nAjatuksistani, tunteistani ja henkilökohtaisista havainnoistani voiin täällä sen verran kertoa, että asun kylämme keskustassa. Tuossa vieressä on iso vuokrakerrostalo, jonka arava- ja mitkälie rajoitteet päättyivät. Omistaja luonnollisesti myy sen omistusasunnoiksi. Kurjalle tuntui, kun katseli niitä keski-ikäisiä ja vanhoja ihmisiä muuttokuormiensa kanssa. Kaikki kunnon väkeä, ei puhettakaan minkänlaisista häiriöistä, hiljaista kuin huopatossutehtaassa.\nVeikko Sinisalo minulle tuli mieleeni siinä Pohjantähden häätökohtauksessa, nämä eivät tosin elämöinneet, tai protestoinneet, kunnon ihmisiä kun ovat. Ehkä hieman liikaa alistettuja, vaan minkäpä näille voivat.\nIines 20 helmikuuta, 2014 18:53\nAi jaa tätä piti jatkaa. Aina valmiina:\n"Lause on pitkä ja kun silmäät kirjainten virtaa eteenpäin, ei niillä ole loppua, ei taukopaikkaa, kaikki yhdessä jonossa sivun loppuun. Hätkähdät: olet lainannut vahingossa Thomas Bernhardia."\nIines 20 helmikuuta, 2014 18:47\nMinäkin jäin oikein mutustelemaan tuota sinäpersoonaista kertomusta itsestä.\n"Sinulla oli niin kiire tähän maailmaan, että aloit syntyä viikkoja ennen kuin piti. Painoit hädin tuskin kaksi ja puoli kiloa ja olit alle viisikymmentäsenttinen rääpäle." "Ja nyt elät kuin et olisi kiirettä nähnytkään, istut verkkaisesti ja katselet ikkunasta ulos, mietit mitä mietit.." "Avaat blogin ja ilahdut: kolme kommenttia tullut. Käyt hakemassa kupin kahvia, solmit niskatukkasi solmulle ja alat naputella."\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 19:25\nEikun tähän tämä piti laittaa:\nJos tarina etenisi rakkauskertomukseksi, siinä olisi varmaan: "Sinä rakastan minua, vannon, että minä olet sinulle tärkein!"\nIines 20 helmikuuta, 2014 20:22\nEikös tässä ole selvää kirjailijan minästä irtautumista ja maailman eheyden rikkomista itsenäisiksi kosmoksiksi, jotka sulautuessaan eri kombinaatioihin luovat uusia maailmoja ja tarkoittavatkin ykseyttä, minän yhteyttä maailmankaikkeuteen? Näin on lukijaa hätkäytetty hereille.\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 20:40\nJuuri noin sen epäilemättä täytyy olla, en heti tajunnut, kun oma yhteyteni maailmankaikkeuden kanssa on hieman heikko, marsilaiset eivät suostu keskustelemaan kanssani.\nAika surulliseksi tänään tulin, kun kirjailija Jarkko Tontti vaati Hesarin kolumnissaan eutanasiaa. Ajattelin, että aika radikaalia.\nTapsa 21 helmikuuta, 2014 12:09\nItselleenkö? Mikä ettei.\nEikö ole jo olemassa sellainen kuin "hoitotahto"? Eli jokainen voi etukäteen määrätä, että häntä ei tarvitse pitää väkisin hengissä.\nIines 21 helmikuuta, 2014 14:40\nMielestäni tällainen paperi kuin "hoitotahto" on olemassa. Tämä usein unohtuu eutanasian kohdalla. Se on kuitenkin ehkä eri asia, ja kaikki eivät ole sellaista huomanneet tehdä.\nIines 20 helmikuuta, 2014 20:54\nKysymys eutanasiasta on vaikea. Kun toisaalta nykyään on huipputehokkaat kipulääkkeet, kipupumput, joihin ihminen elämän viime metreillä voidaan kytkeä, esimerkiksi syöpäkivuissa. Silti en osaa sanoa, riittävätkö ne, ehkä eivät aina.\nJoka tapauksessa en ole vastaan eutanasiaa, mutta en sen puolestakaan liputa. En tiedä, mikä on oikein. Kivun ja pahan olon pitkittäminen ei ole inhimillistä.\nToisaalta sitten sanotaan joskus, että ihmiset pannaan saattohoitoon turhan aikaisin. Kaikkia ei hoideta kaikin keinoin, koska se maksaa yhteiskunnalle liikaa. Eräänlaista kuoleman jouduttamista tuokin on.\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 21:09\nEutanaasiasta noin yleensä, olin alkuun itä mieltä, että se on ehdottoman hyvä asia. Sitten kävi ilmi, kuinka helposti ihmisen kuoleöasta tulee hallinnollinen päätös:" elämä käy liian kalliiksi!"\nMaailmalta kantautui myös uutisia, joiden mukaan eutanasiaan suostuttiin ilmiselvästä masennuksesta kärsivälle.\nVaikeita nämä ovat, hirviö en halua olla ja Kyllä minä siten eutanaasian Tontille ja muille halukkaille sallisin, jos kunnolla todistavat sen tarpeessa olevansa. Aina siitä ei ole epäilystäkään.\nRiku Riemu 20 helmikuuta, 2014 21:59\nSellainen muutos kulttuuriin on tullut, ettei edes kirjailija välttämättä saa viimeistä sanaa. Kritiikeistä huolimatta näin voi katsoa ennen tapahtuneen Tämä kannattaa huomioida. Ei viimeistä sanaa saa edes bloggaaja eikä kukaan muukaan viestijä. Asioiden painavuuskaan ei vättämättä ratkaise. Kun antaa vallan alhaisimmille vaistoilleen ja kirjoittaa jostain Akkuna-Almasta pelkästä turhamaisuudestaan, voi olla varma, että joku siitä hermostuu. Enkä halua olla ilkeä, saahan sitä kirjailijakin tehdä, mutta ei kannnata sortua idioottimaisuuteen. Tällä en tarkoita ko. Kirjailijaa, joka on monesti palkitttu ja mitaleita paljon rinnassa, liekö enää kaikki edes mahtuvat.\nIines 21 helmikuuta, 2014 09:50\nMitä tuohon bloggaavan Akkuna-Alman hahmon luomiseen tulee, kirjailija on ehkä osin hakenut revanssia kirjoituksiileni Tietäjät keskuudessamme ja Tietäjät keskuudessamme 2. Nyt luettuna ne ovat aika teräviä, mutta allekirjoitan ne edelleen.\nRiku Riemu 21 helmikuuta, 2014 09:57\nLuin vanhat kirjoituksesi. Ensimmäisessä osui, kohde upposi.\nIines 21 helmikuuta, 2014 10:10\nNoh, siellä sen läpipaskon bloggaavan eläkeläistäti Akkuna-Alman synnyinsijat siis ovat. Näin on yhden romaanihenkilön taustoitus tehty, aamen. Vaan pitääpä tosiaan hakea kirjastosta tuo kirja, olen unohtanut sen tyystin. En ole ennen lukenut Tonttia, ja nytpä näen, millainen kirjailija mies on. Olen avoin myös sille, että hän voi olla hyvä.\nNyt odottelen kirjastosta Nura Farahin Aavikon tyttäriä ja Susanna Alakosken Köyhän lokakuuta. Pöydällä on korkea pino SKS:sta tilattuja kirjoja, jotka maittavat tällä hetkellä eniten.\nRiku Riemu 21 helmikuuta, 2014 11:35\nEhkä hauskin juttu viime aikoina on Gunvor Brettschneiderin Helsingin kaupunginvaltuustossa tekemä ehdotus selvityksestä siitä, suosiiko kaupungin aurausjärjestys miehiä. Esimerkki moisesta tulee Ruotsista. Miesten työpaikkoihin johtavat väylät kuulemma aurataan ensin. Me tyhmemmät olemme aikaisemmin luulleet, että aurausjärjestys ilman muuta tukee taloudellista toimintaa ja että jotkut turvallisuustekijät tuovat siihen omat kuvionsa. Mutta aina sitä oppii uutta.\nSe täytyy kyllä sanoa, että taas minua syrjitään! Jalankulkijana kuljen, joukkoliikennettä käytän, enkö minä sen vuoksi enää ole mies? Eikö moniarvoisuus ole lainkaan muodissa?\nIines 21 helmikuuta, 2014 14:59\nOlet sinä mies, Riku, etkä suinkaan mikään Herra 47, miesten mies. Gunvorilla on varmaan kuumat aallot.\nIines 21 helmikuuta, 2014 14:54\nKävin muuten tässä välissä hakemassa kirjstosta Tontin Salin. Olen nyt lukenut kirjan kursorisesti läpi, lähinnä Pirkko-luvut. Näyttää siltä, että Tontti on lainannut Akkuna-Almalleen vain raamit, nimen ja sukupuolen ja eläköitymisen Iinekseltä. Mitään muuta yhtäläisyyttä en näe, hahmo on minulle jopa outo. Näen siinä kliseisen kuvan siitä rasvatulppaikäluokasta, jonka Tontti näkee vihamielisessä valossa. Pirkko on huonosti piirretty karikatyyri pullamössösukupolven tavasta katsoa vanhempaa sukupolvea ja hakea syytä sille, että oma sukupolvi ei saakaan kaikkea heti ja automaattisesti.\nTapsa 21 helmikuuta, 2014 21:11\nLuin sen Iineksen 6,5 vuoden takaisen kirjoituksen ihmetellen ja ihaillen, sillä sehän ei ole vanhentunut yhtään! Sen voisi julkaista huomisessa Hesarissa sellaisenaan, niin ajankohtainen se on yhä.\nTeräviä huomioita ja teräviä päätelmiä asioista, joissa todennäköisesti sekoillaan nykyään entistäkin enemmän.\nIines 22 helmikuuta, 2014 08:56\nKiitos, Tapsa! Siellä on siis toinenkin kirjoitus Aikamme tietäjät 2.\nLiisu 21 helmikuuta, 2014 22:31\nOnpa sinulla, Iines kirjava menneisyys, ja että sinä jaksat kirjoittaa! Ihailen ja ihmettelen. Olet kyllä ansainnut erikoisaseman blogikirjoittajien valtavassa joukossa. Käsittämättömän paljon lukijoita.\nKun kävin läpi tätä kommenttien määrää, näin siellä oman nimeni pilkistävän Bachin alta. Hämmennyin ihan. Bach on kyllä ihana parhaimmillaan, mutta osaa se olla yksitoikkoisen jolkottavakin, tosin silloinkin täynnä vivahteita.\nOlen nyt kolme peräkkäistä iltaa "uhrannut" 1 1/2 vaaksaa pitkän uuden blogikirjoituksen kirjoittamiseen. Ja luopunut toivosta saada se valmiiksi. Kirjoittanut sen moneen kertaan, Mutta kerta kerralta se on vain huonontunut. Nyt olen saanut siitä kylläkseni. Panen sen "lepäämään" tai poistan. Ja pidän pitkän tauon, tai lopetan kokonaan. Joten ei voi puhua kirjoittamisen autuudesta!\nTämän kirjoitin taustaksi tuolle, mitä puhuin sinusta ja kirjoittamisestasi. Että tätä taustaa vasten ymmärtäisit arvostaa omaa tuotteliaisuuttasi. Se on todellla mahtava!\nmikis 25 helmikuuta, 2014 13:05\nBachin jotkut kantaatit ovat kieltämättä "yksitoikkoisen jolkottavia". Eivätkä ole! Se on samaa kuin Ludwig Wittgenstein tekstien lukeminen: ymmärtää (ei tietenkään kaikkea! mutta vähän, edes) kun jaksaa kuunnella. - Tai Bachin tapauksessa siis lukea.\nIines 22 helmikuuta, 2014 08:53\nTunnen kyllä luomisentuskaa sinun laillasi, Liisu, ja rimakauhu jota nimitän valkoisen arkin kammoksi, on minulla usein toistuva ilmiö. Itsekriittisyys sen aiheuttaa ja kaikenlaiset huonommuudentunnot. Etenkin jos joku on sanonut vähän pahasti, voi oikeasti romahtaa hetkeksi ennen kuin itseluottamus palaa ja uskaltaa taas yrittää. Jokapäiväisiin blogijutun postaajiin verrattuna julkaisen jutun harvoin. Sitä enemmän kyllä kommentoin, ja kommentti voi olla pidempi kuin blogipostaus.\nVaan noita sinun fiktiivisiä tarinoitasi on tietenkin erilaista kirjoittaa kuin arkisia blogijuttuja. Tarinoilta vaatii enemmän myös muotoa, sisällön lisäksi. On ymmärrettävää, että siinä voi tulla rimakauhu. Sinun tarinasi ovat olleet niin hyviä ja täydellisiä, että joskus uskaltaaa vain hiukan hengähtää niiden äärellä. Tuntuu banaalilta mennä raapaisemaan niihin mitään arviota tai ryhtyä tulkitsemaan niitä. Ainoa mitä mieleni tekee joskus sanoa, ja olen kai sanonutkin, ettei saisi jäädä tuleen makaamaan ja ymmärtämään sitä, joka tekee käsittämätöntä pahaa. Eläydyn siis tarinoihisi väkevästi, kun jopa suutahdan uhrille. Vaan siis tämänkin prosessin kuvaat tarkasti ja mielestäni oikeanlaisin havainnoin.\nKuunkuiske 22 helmikuuta, 2014 09:28\nLuin mainitut Aikamme tietäjät (molemmat kirjoitukset) ja tuli vaikutelma, että niissä viitaun kirjoittajan persoona tökki Iinestä. Asetelmana on epätasa-arvoista mollata nimettömänä - siis nimimerkillä - omalla nimellään kirjoittavaa.\nTuntuu reilummalta puhua ilmiöistä ilmiöinä. Mikäli kyseessä on vain yhden ihmisen mielipide, se on niin vähämerkityksinen, että maksaneeko vaivaa ottaa kantaa ja lytätä henkilö.\nJos olisin rohkea, kirjoittaisin omalla nimelläni kaiken sen mitä nettiin kirjoitan. Yhdenlaista manipulaatiota tämäkin, että tietoisesti valitsee ne kanavat, joissa esiintyy omalla nimellään.\nOlen siis pupu pää pensaassa ja tiedostan sen.\nRiku Riemu 22 helmikuuta, 2014 17:19\nAsetelma on erittäin epätasa-arvoinen, kun nimellään kirjoittava kirjailija hyökkää nimimerkkiä vastaan peräti romaanin keinoin. Harvinaislaatuista pienisieluisuutta, eipä tule mieleen toista esimerkkiä. Ehkä siinä on yksi syy, miksi erilaisilla foorumeilla nimeä hankkineen kirjailijan teos oli huono, hukkui massaan ja unohtui.\nIines 22 helmikuuta, 2014 17:43\nNo, tuo on asian konteksti, josta olen samaa mieltä. Kyseessä oli, jos asiallisia ollaan, nimimerkin herjaaminen tai selkään puukotus. Minä en kyllä herjannut, kunhan kritisoin ja perustelin sanomiseni, mikä on eri asia.\nIines 22 helmikuuta, 2014 10:49\nNo, jos siinä menee lapsi pesuveden mukana, niin menköön, siksi rumia ja heppoisia ovat Tontin väitteet rasvaisesta veritulppasukupolvesta, joka uhoaa nationalismia ja yhtä kieltä. Tontilla ei ole alkeellistakaan historiatietoa siitä, että juuri tämä sukupolvi nousi nationalismia vastaan ja veti siniristilipun alas salosta, veteraanit juoksuhaudoistaan ja puhui englannin kieltä jopa sujuvammin kuin suomi-ruotsia.\nJostain syystä luotan yhtä paljon pitkän linjan anonyymeihin blogikirjoituksiin kuin nimellä julkaistuihin kolumneihin. Usein ne anonyymit kirjoitukset ovat rehellisempiä kaunistelemattomuudessaan kuin ristimänimellä ulosannetut. Esimerkiksi HS:ien yleisönosasto menetti moni-ilmeisen puolueettomuutensa, kun anonyymit kirjoitukset kiellettiin.\nTapsa 22 helmikuuta, 2014 17:05\nKuunkuiske on tietysti tavallaan oikeassa, mutta mielestäni Iines hyökkäsi kirjoituksessaan vain asenteita vastaan, ei niinkään Tonttia henkilönä (ne yleiset asenteellisuudet vain henkilöityivät Tonttiin, koska hän oli niitä julkisesti esittänyt).\nNäin ainakin itse asian mielessäni käsittelin. En siis edelleenkään ajattele, että Tontti on tyhmä, vaan että tuollaiset asenteet ovat tyhmiä. Tonttihan on todennäköisesti hyvinkin älykäs, oppinut ja lahjakas henkilö.\nIines 22 helmikuuta, 2014 17:32\nAinakin tarkoitukseni oli lähinnä nostaaTontin ilmaisema asia pöydälle, koska koin sen vääränä ja jopa röyhkeänä.\nEikä pidä unohtaa, että Tontti sanoi kohteestaan paljon rumemmin ja alatyylisemmin kuin Iines-merkkinen kirjoittaja. Älykäs hän toki on, mutta ei välttämättä viisas.\nKuunkuiske 22 helmikuuta, 2014 18:59\nSe, että leimaa koko sukupolven joksikin, on yhtä naurettavaa provokaatiota kuin vaikka väite, että miehet ovat sellaisia ja naiset tällaisia. Eihän sellaista voi edes ottaa tosissaan ja koska se kohdistuu koko sukupolveen, se ei kohdistu kehenkään.\nMikäpä on nimimerkkiä roimiessa; nimimerkin takana olevaa ihmistä ei ole leimattu, koska hänen henkilöllisyytensä ei ole tiedossa. (Akkamaista toki tuollainen reagointi mieheltä.)\nIines 22 helmikuuta, 2014 19:27\nNo, kyseinen artikkeli on vuoden 2007 Helsingin Sanomissa, aikana, jolloin kolumneja ja blogeja oli ehkä 75 prosenttia vähemmän kuin nyt, joten kyllä artikkeli huomattiin etenkin kun sillä oli arvostettu media kontekstinaan. Että kyllä jutulla oli muutakin tarkoitusta kuin provokoida.\nNimimerkkejä on monenlaisia. On vaihtuvia nimimerkkejä, anonyymeja, trollianonyymeja ja sitten on pitkän linjan bloggaajia, jotka kirjoittavat omana itsenään, mutta kuka mistäkin syystä varsinaisen henkilöytensä suojaten. Silti henkilöys on usein monenkin tiedossa. Niin minunkin. Tuo nimimerkkien ja anonyymien herjaaminen asettuu siis monenlaiseen valoon.\nSilti en ole pahoillani Akkuna-Almasta enkä syytä kirjailijaa mistään, vaan olen sitä mieltä, että kirjailija saa napata aineksia elävästä elämästä. Minulla on semmoinen tunne, ettei se ole minulta pois, jos minua lainataan, vaikka väärinkin.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 13:16\nMuistan, kun Kemppinen pistin kerran Tontin omaan ruotuunsa... Tontti kun nuhteli Kemppistä siitä että a) hänen blogikirjoituksensa ovat aivan liian pitkiä, ja siitä että b) niissä on liian vähän välimerkkejä.\nKemppinen vastasi (muistini mukaan jotenkin näin) että "minä olenkin ihmetellyt minkä takia kirjoituspöytäni alla on noin paljjoin noita tahroja..." (tarkoitti pilkkuja ja pisteitä")\nKun meinaa alkaa vittuilla Kemppiselle, pitää olla valpas kuin kolkkapoika ettei kolkka yhtä äkkiä iske takaisin omaan nokkaa. (Tiedän!)\nAnonyymi 22 helmikuuta, 2014 11:01\nPitäisikö henkilön joka koko blogihistoriansa ajan on kipuillut arvostettavuutensa kanssa tehdä elämällään jotain.\nIines 22 helmikuuta, 2014 11:16\nLuulen niin, Anonyymi. Mitä ehdotat?\nAnonyymi 22 helmikuuta, 2014 15:58\n"Blogimaailmaan tulin erään keskustelupalstan lopetettua löytääkseni yhden virtuaalihahmon, johon olin palavasti rakastunut. Häntä varten kirjoitin ja kuvittelin, että hän lukee kirjoituksiani, ja kyllä hän lukikin. Siitä se mahdollinen hehku ja huomionherättämishalu."\nPidän blogia, aivan toisenalaista kuin tämä, enkä mainitse sitä nyt tässä. Mutta minulle kävi ihan päinvastoin: eräs minuun verkkomaailmassa ihastunut (en ollut itse ihastunut häneen) seurasi minua pitkään kuin hai laivaa. Hän oli paranoidikko ja sentyyppisillä ihmisillä on merkillinen halu hakea vahvistusta omalle vainoharhaisuudelleen. Hän lähetti s-postia ja kysyi minulta: Miksi sinä vihaat minua? Hän on myös taitava manipuloija. Sain myös postia ihmiseltä jota en lainkaan tunne, mutta hän oli liittynyt "paranoidiseen ketjuun" tämän haihampaisen kanssa. Se oli aivan ällistyttävä kirje.\nNo, enpä ole luopunut. Blogi on ja pysyy. Hainhampainen pureksii ja hyökkäilee muita ihmisiä päin. Ei ole niillä vesillä näkynyt joilla seilaan. Onneksi.\nIines 22 helmikuuta, 2014 16:33\nAnonyymi, noita persoonallisuushäiriöisiä ovelia ja jopa älykkäitä hörhöjä netissä ja blogeissa valitettavasti silloin tällöin liikkuu. Vakavampi asia on, jos hörhö alkaa stalkata blogiasi ja kirjoitella siihen ilkeitä kommenttejaan. Harhaiset sähköpostit kannattaa jättää omaan arvoonsa eikä niihin kannata vastata. Häiriintyneeseen ei tehoa edes asiallinen viestintä.\nEn minäkään lopeta blogiani, vaikka olen saanut kestää hörhöjen ja stalkkerien tulitusta, kotiovella käyntiä ja vihjailevaa selitystä esimerkiksi mökkini sijainnista.\nIines 22 helmikuuta, 2014 17:00\nYleensä en jaa täällä linkkejä, mutta nyt jaan, lauantain kunniaksi! Annan teille nykyisen mielilinkkini pelaamisen ja taiteen aarteiden saralta, olkaa hyvät.\nTästä linkistä pääsee katsomaan taiteilijoiden töitä ja mikä hauskinta, jokaisesta taiteen tuotteesta, taulusta tai vaikka valokuvasta, voi haluitessaan koota palapelin. Itse olen koonnut nyt Eero Järnefeltin ja Hugo Simbergin maalauksista palapelit. Peliin pääsee kuvan alta: Click here to play -kohdasta. Palaset liikkuvat kun niitä klikkaa kerran ja ja sitten siirtää palan kohdalleen.\nTapsa 22 helmikuuta, 2014 22:59\nLukaisin nyt sen toisenkin osan tietäjistä ja se oli ehkä enemmänkin suoraa Tontti-kritiikkiä kuin alkuosa. Tässä toisessa osassa huomasin itsenikin yhtyvän kritiikkiin - tosin hyvin samankaltaisin kannoin kuin nytkin eli en ole muuttanut mielipidettäni.\nTontti selvästi provosoi muka-radikaaleilla ajatuksillaan. Häntä varmaan harmittaa, että mediahuomion saa kuitenkin aina joku torvelo, joka sanoo vahingossa totuuden - kuten nyt vaikkapa Ruohoska-Lerneri.\nMedia on kyllä aivan uskomaton tekopyhyydessään.\nIines 23 helmikuuta, 2014 10:16\nTapsa, silti nuo sanat eivät napsahda kohdalleen: Tontti-kritiikkiä. Ne ovat lukijan tulkintaa, johon hänellä on oikeus ja jota en kiistä. Noin sen voi nähdä.\nSe ei kuitenkaan ole minun pointtini, ei ollenkaan, vaan olen noissa kirjoituksissa puhumassa tärkeistä asioista, jotka kiinnostavat minua, ja nähtävästi Tonttiakin. Asioistakaan ei voi kuitenkaan kirjoittaa lausumatta kohauttavan mielipiteen esittäjän nimeä ja joitain otaksumia tästä kytkystä - henkilökritiikkiä se ei silti pyri olemaan.\nIines 23 helmikuuta, 2014 10:25\nTuo Ruohonen-Lernerin lausunto oli kyllä ajattelematon, vaikka se faktisestikin olisikin totta. Voi olla, että se oli sarkastinen huomautus vittumaisessa tilanteessa - potkut saaneella ei kai ole helppoa.\nVaan median kanssa ei sovi laskea leikkiä tai ironisoida, sillä media ei ymmärrä sävyjä eikä etenkään huumoria. Media luo itse haluamansa sävyn myyntiluvut mielessään.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 16:36\nRuohonen-Lernerin kömmähdys osoitti, miten aloittelijoita persut vieläkin politiikassa ovat. Tottakai lausunto oli huumoria, mutta politikon pitää tietää, että sellaiseen on aina helppo iskeä. Median, mutta myös poliittisten vastustajien. Vihaisen akan maine R-Lernerillä säilyi, poliittinen taito osoittautui huonoksi ja vastustajia nauratti: Hyvä haastattelu!\nPitkäänhän persupuolue on jo ketkutellut jakautumatta, mutta aina nämä ässämpeet sen tekevät. Sitten kun virkkuukoukkujen sijaan saavat ja uskaltavat oikeaa valtaa ottaa, rikkirepivät riidat ovat väistämättömiä. Veikkaan, että halla-aholaiset ottavat puolueen jakautumisen tai pirstaloitumisen jälkeen nimen varsinais-persulaiset tai kansallispersut. Luultavasti se on tuo kansallis- alkuinen, sehän on jo käytössä kokoomuksella ja ulkomailla mm. kansallissosialistisella työväen puolueella, eli perussaksalaisilla.\nIines 23 helmikuuta, 2014 17:32\nTavallinen sanojan tai kirjoittajan lyttäämiskeino onkin juuri tuo lausuman irrottaminen kontekstistaan. Median on näin helppo hämätä lukijoita panemalla lausuma haluamaansa viiitekehykseen. Näin saadaan muhevat lööpit ja samalla pikalukijat manipuloitua. Moni ei lue juttuja kokonaan, vaan usein vain vähän jutun alkua. Heitä viedään kuin pässiä. Erikoisesti Ilta-Sanomien taso on mielestäni romahtanut, jos sitä on ollutkaan, ja sen lööppejä lukemalla maailmasta saa jopa väärän kuvan.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 17:02\nPoliitikon tärkein ominaisuus on poikeuksellisen kehittynyt dramaattisuuden taju. Poliitikon kannattaa joskus jopa pillahtaa itkuun ja värvätä kaverinsa lohduttamaan kestämättömässä tilanteessa. Siitä saa sellaisen vaikutrelman, että poliitikkokin on ihminen (Usein tavataan sanan ihminen edelle merkitä sana "vain")\nUkrainan Tymoshenko minusta vähän epäonnistui. Pelkkä pyörätuoli ja dramaattinen kansan takapuolen nuolentapuhe eivät olleet riittäviä. Kaamea, koko puheen ajan kestävä vollotus ja mustiksi lyödyt silmät olisivat saaneet kansan hänen puolelleen. Nyt jäänee sivuraiteelle, taitaa Janun seuraaja laittaa Julijan takaisin tiilenpäitä lukemaan.\nIines 23 helmikuuta, 2014 17:36\nTymoshenko sai kyllä mielestäni raikuvat aplodit puhuessaan kansalle, että älkää luottako yhteenkään politiikkoon. Katselin jo Tymoshenkon olan taakse, että joko miliisi tulee palauttamaan naista vankilaan.\nVenäjälläkin Pussy Riotin reippaat naiset mukiloitiin katuun poliisin toimesta, ilmeisesti Sotsissa, jossa he taisivat kertoa mielipiteensä Putinista katuperformanssin keinoin. Pikaväläyksen näin uutisista.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 18:13\nTymoshenkolla on ollut aikansa, ei hänkään mikään jalo ihminen ole ja ihmiset hänet jo tuntevat. Kuten ei ole lännessä marttyyristatuksen saanut venäläinen liikemiesroisto Hodorkovski.\nMinä näin filmipätkän Sotshista. Jäi Baddingin "rokki soi" esittämättä, kun antoivat vähän piiskaa pyllyille. Huomattavasti vähemmän vaarallinen narun pätkä voimankäyttövälineenä on, kuin esimerkiksi Suomen poliiin käyttämä etälamautin. Piiska sopii myös hyvin tyylilajiin, Pussy Riot on tullut tunnetuksi myös hardcore-pornoesityksestään. Ai ette ole nähneet, kun Tolokonnikova saa makiaa? Oma vikanne, en ala linkittämään.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 17:18\n"Pelin politiikkaa", sanoi Veikko Vennamo katkerana, pokerissa huonon käden saatuaan. Kun vahtimestarit kantoivat Veikkoa ulos eduskunnasta, saatiin siitä aihe sanontaan: "Rötösherrat kuriin!"\n"Seteliselkärankaiset" on ilmauksena ilmeisestikin myöhäisempää perua ja liittynee jotenkin perussuomalaisten tyyriiseen hallintopalatsiin.\nIines 23 helmikuuta, 2014 20:42\nPeliä se on Arhinmäelläkin, joka selittää nyt virkamatkalla sammumistaan pelin juhlimisella.\nMistä lähtien sammuminen on ollut juhlimista, kysyy Iines otsa rypyssä ja nuttura kireällä.\nTapsa 23 helmikuuta, 2014 21:08\nMeidän äijien pisteet Arhinmäki ainakin sai. Pöytään sammuminen on sellainen miehisyysriitti, että siitä hyvästä annan papinpojalle paljon anteeksi.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 21:10\nSitä sopii kysyä, onko juhlimista, mutta eniten minua hämmästyttää, mistä ne toimittajat sen huomasivat. Rojahtiko Arhinmäki pöytään nojattuaan heidän päälleen lattialle?\nIines 23 helmikuuta, 2014 21:15\nMissään muualla kuin Suomessa tällaisia sammumisriittejä ei ole. Esimerkiksi Keski-Euroopassa sammuminen on idiootin merkki - samoin ryyppäämällä ryyppääminen.\nArhinmäki oli lisäksi virkamatkalla, vaikka boikotoikin kisojen avajaisia. Jatkakoon virassaan kaikin mokomin, mutta uskottavuutta hänellä ei taida enää juurikaan olla.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 21:17\nMuistan kun nuorempana olin kuskina muutamalle laulajalle. Yksi heistä ei oikein tykännyt, kun sanoin, että paras keikkane, missä olen ollut. Tämä sen jälkeen, kun nauroi typerästi sitä, että sammuin juuri ennen keikkaa ja pääni nojasi pöytään joka ikisen kappaleen ajan.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 21:25\nPaavo "Irwin" Arhinmäki, politiikan Urho Kekkonen ja selittämisen Pekka Tiilikainen ja Anssi Kukkonen yhteensä.\nTiilikainen selosti ikimuistoisia hiihtoja ja aina siinä välillä nosti kiikarin huul...silmilleen. Muistanemme, kuinka jossain vaiheessa vitsiksi nousi: "Missä on Arhinmäki?". Ennen kyseltiin mm. missä on Pekka Paavola, mutta yksi on ylitse muiden: "Missä on Anssi Kukkonen?"\nKekkosesta ei kyselty mitään, se kuului siihen aikaan. Todettin vain totisina: "maatalousnäyttely on päättynyt, kantakaa Kekkonen helikopteriin!"\nIines 23 helmikuuta, 2014 21:52\nOnhan näitä heikossa hapessa olleita korkeitakin herroja.\nJo yksin se, miten monta sanontaa kielessämme on humalassaololle ja viinaan liiittyville asioille, kertoo sen, että juopottelu on tämän kansan helmasynti ja lempilapsi. Meillä on aivan erityinen suhde viinaan.\nMinä olen kuitenkin puritaani siinä, miten ihmisen tulee suhtautua työhönsä. Sitä tulee kunnioittaa. Jos perustuslaissa sanotaan jotakin ministerin esiintymisestä, niin tottavie sitä noudatettakoon.\nRiku Riemu 23 helmikuuta, 2014 22:29\nVaikea on etsiä vastausta kysymykseen, Miksi Paavo juo?\nNollatoleranssia en kannata, ministeri on nyt syytä ohjata päihdehoitoon.\nKävikö tässä nyt niin, että jääkiekkoliitto on oppinut entisistä. Toimittajatkaan eivät uskalla, kun ilmainen viina ja hyvät välit Kummolaan saattavat päättyä. Yhtään kuvaa jääkiekkojoukkueen örveltämisestä ei ole näkynyt. Onneksi yksi ministeri sentään. Yksinkö juopotteli, vai oliko seuraa?\nTapsa 23 helmikuuta, 2014 23:28\nMM-kultajengi oli torilla aika sivumyötäisessä ja Nurmisen ilmaveivi on legenda jo langetessaan. Nyt sitten oli kaksi kovaa vastakkain - Paavon pää ja pöytälevy.\nSuomalaisten suhtautuminen viinanjuontiin on todellakin omalaatuista. Olisiko jossakin Irlannissa vähän vastaavaa? Somaleilla on khat - siksihän ne aina ovat niin iloisia.\nIines 24 helmikuuta, 2014 09:34\nNollatoleranssia ja ilon kieltämistä ei vissiin tässä vaaditakaan, vaan asiallisesti hoidettua juhlintaa virkamatkalla ministeriltä, joka itse puhuu norjalaishiihtäjien "lääkityksestä" ja ristiriitaisesti boikotoi kisoja mutta tulee niihin sitten kuitenkin sammumaan. Tämä kuvio tässä nähdäkseni on.\nIloinen juhlintahan on kivaa, ja Selänne lie kiekkoväelle suuri sankari.\nTapsa 24 helmikuuta, 2014 12:40\nTotta, Arhinmäkihän ei ole ollut vapaa moralisoinnin synnistä. Katsotaan millaisen sopan media tästä vielä kiehauttaa vai pääseekö Paavo pälkähästä, koska on median kanssa samalla puolella katsannoissaan.\nIines 24 helmikuuta, 2014 15:23\nPääsköön Paavo anteeksipyynnöllä - sen verran nöyrtymistä kansan edessä tarvitaan. Ja anteeksi hän onkin jo pyytänyt ilmeisesti pääministerin käskystä.\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 10:44\nEi kansan, vaan median edessä.\nIines 25 helmikuuta, 2014 10:54\nEi kun harkitsin tarkkaan tuon kansan, koska kansa on suuttunut. Vilkaise huviksesi lehtien keskusteluja, jossa nimenomaan tavallinen kansa roimii Arhinmäkeä.\nIhan kaikki ei ole median vika. Me nyt satumme elämään aikaa, jossa tiedonvälitys on nopeaa ja sensuuritonta.\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 13:39\nNopeaa kylläkin, mutta itsesensuuri on paremmissa voimissa kuin koskaan.\nTapsa 24 helmikuuta, 2014 12:37\nKatselitteko eilen Rajan tv-versiota, osaa yksi? Kirjanahan se oli Einesbaarin listalla, itse taisin alustaakin.\nIines 24 helmikuuta, 2014 15:32\nKyllä katselimme ja muistelimme Einesbaarin kirjoitustasi ja romaaniakin. En ole nyt tarkistanut, mutta muistaakseni siellä moitin naistenlehtimäistä otetta. Siis minä koin kirjan aika pinnallisena ihmissuhdetarinana, vaikka Pulkkinen veti siihen taustalle kreikkalaista tarustoakin ja äidinkielen ja kirjallisuuden kautta (!) sivistyneitä ja kultturelleja persoonia hahmoiksi.\nTässä televisiosovituksessa pinnalle nousi itseään viiltelevän ja kuolemalla leikkivän kovin vakavan Marin osuus. En muista sen hypänneen kirjasta samalla tavoin. Nyt Mari on ainakin minulle keskiössä, ja odotan kiinnostuneesti, miten rooli syvenee. Siis syveneekö eri tavalla kuin koin kirjan. Ja tuleeko Julianista hyväksikäyttäjä vai mikä. Hänhän kutsui pokkana nuoren oppilaansa kahville ja houkutteli kyytiinsä. (Ei suomalainen opettaja tee näin näinä päivinä.)\nmikis 24 helmikuuta, 2014 14:17\nRakkaat Siskot ja Veljet, ilossa ja surussa, humussa ja sumussa... kävin äsken lääkärissä. Lääkäri oli nuori, hyvä että täyttänyt 25 -v., hän tutki minusta otettuja labratuloksia. Ja sanoi, että "miten nämä voivat olla näin hyviä? onkohan tässä tapahtunut jokin virhe?" (Esim. kolesterolini oli 2,6.) Lievitin hänen epävarmuuttaan sillä että sanoin että "on ne aiemminkin olleet kummallisen hyviä". Mutta hän vain valitteli sitä että "nämä on parempia kuin minun vaikka olen maaottelutason urheilija"... En kysynyt missä lajissa, en pidä muusta urheilusta kuin shakista ja f-1 ajoista. Mutta sympaattinen lekuri hän oli, siksi, kun koko ajan kuunteli mitä sanottavaa minulla on. (Minulla on toisenlaisiakin kokemuksia, erittäin toisenlaisia... niin kuin varmaan monella muullakin.)\nPs. Alkoholi on "viisasten juomaa". Tarkoitan, että heille se sopii. Itse tosin en koskaan ole tavannut niin viisasta ihmistä jolle se sopisi kun sitä juo tarpeeksi paljon. (Itsekin, mitä nöyrimmäinen Palvelijanne, luen itseni tähän ei-sopivaan jengiin kuuluvaksi.) Oh, hoijaa! - Arvo Salo sanoi aikoinaan että " tunnen vain kaksi kirjailijaa joita koskaan en ole nähnyt humalassa. toinen on antti hyry, toinen pentti saarikoski. ensimmäinen siksi kun se ei juo koskaan, toinen siksi kun se juo aina". - En osaa sanoa kun en ole A. Hyryä tavannut.\nTapsa 24 helmikuuta, 2014 15:01\nMuistiini ryöpsähti eräs vanha vitsi, joka meni jotenkin näin:\nAviopari oli ollut 35 vuotta naimisissa ja sitten vaimo otti eron, syynä miehen 35 vuotta kestänyt jatkuva juopettelu. Kun joku ihmetteli, että jos se oli noin jatkuvaa, niin mikset ottanut eroa jo paljon aiemmin, vuosikymmeniä sitten? Siksi, selitti vaimoparka, että huomasin asian vasta silloin, kun se tuli kerran selvänä kotiin.\nIines 24 helmikuuta, 2014 15:40\nOlipas hauska kuulla, Mikis, että fyysiset arvosi olivat kerrassaan hyvät. Varsinkin kolesterolisi on huippuluokkaa. Tiedän sen, kun minunkin kolesterolini on aina ollut hyvä, vaikkei se ehkä ihan 2,6 ollutkaan. En juurikaan popsi punaista lihaa, enkä kovia rasvoja, ja syön paljon hedelmiä.\nSinä olet kuin se entinen mies, joka on ikänsä tupakoinut ja jonka keuhkot ovat paremmassa kunnossa kuin nuoren nörtin. Vaikka mistä minä tiedän, millainen urheilija sinä vapaa-ajallasi olet. Kasvissyöjä ainakin olet, tai sinnepäin, kun salaatti maistuu, kuten olet kertonut. Jotenkin olen ollut lukevinani, että urheilet itsesi mieluusi lähikapakkiin. Näin ainakin kirjoitat.\nLuulen, että avainsana on ihmisen hengen tila. Se on sinulla varmaan tasapainossa olemisen kanssa, et kurkoita kuuta etkä matele maassa.\nRiku Riemu 24 helmikuuta, 2014 18:13\nSuomen jääkiekkojoukkueen varmistettua sen toisen maailmanmestaruutensa, minä näin yhden arvioini mukaan alle viisitoistavuotiaan tytön. Sekavassa jälkikännin tilassa sopersi yrjöt rinnuksillaan itkun ja naurun sekaista jokellusta: "Tään on mun elämän paras päivä, tää on mun elämän paras päivä..." - Ajattelin itsekseni, että ehkä sinulle niitä hyviäkin vielä tulee.\nArhinmäki veti ilman muuta haulit himaan ja pisteet plakkariin. Nyt hänet tunnistavat omakseen sekä kulttuurin että urheilun ammattilaiset ja vakavat harrastajat. Molemmat tietysti vähän naureskellen ilkkuvat, että todelliseksi kulttuuripersoonaksi tai urheilumieheksi tarvitaan vielä kosolti harjoittelua.\nKun yhdistämme kulttuurin ja urheilun, saamme Tapio Rautavaaran. Oli enää yksi nuoli jäljellä, hänellä oli mahdollisuus varmistaa joukkuemaailmanmestaruus jousiammunnassa. Liisa ojensi pullon, kunnon kulaus ja hermot olivat epävarmmuden jälkeen jälleen terästä. Nuoli varmisti mestaruuden.\nViina mielet virvoittaa, viina kielet kirvoittaa.\nIines 24 helmikuuta, 2014 18:34\nViinalla on elähdyttävä vaikutus, sillä käytetäänhän sitä "lääkkeeksikin". Jokuset lääkärithän kirjoittavat jopa hevosille ja koirille pirtureseptejä.\nVaan se kohtuus siinä on a ja o. Virkatehtävissä olevan passaa kostuttaa huulensa vaahtoon, mutta ei siemaista nektaria loppuun. Niin se vain on, siitä ei ole kahta sanaa. Kotona voi sitten vetää lärvit, jos haluaa.\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 10:52\nEtpä ymmärrä, oi Iinukainen, härmän äijien käytöskoodia. Jos lätkämiesten jengissä kostuttaa huulensa vaahtoon, sitä pidetään lähinnä neitikiekkoilijan kaapista ulostulona. Ryyppy on otettava kun tarjotaan ja pohjanmaan kautta.\nOopperapiireissä on sitten eri meininki.\nIines 25 helmikuuta, 2014 11:03\nTapsa, eihän Arhinmäki astu jalallaan oopperaan tai Musiikkitaloon, jossa esiintyy joku muu kuin Notkeat Rotat tai Paleface. Arhis ei ollut äijänä edustustehtävissään, vaan urheiluministerinä. Ei ole kahta sanaa siitä, voiko urheiluministeri ryypätä itseltään jalat alta työtehtävissä ollessaan.\nTulee mieleen oma rehtorini, joka oksensi nautitut annit bussin lattialle paluumatkalla Ikaalisten kylpylästä, jossa oli opettajien virkistys- ja koulutuspäivä. Muistin jatkossa aina tämän, kun istuin häntä vastapäätä kehityskeskustelussa.\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 17:14\nIines, kurjaa jos ja kun sinua taas niivitetään. En ehdi nyt lukea vanhoja juttuja - mun muutto venyy ja paukkuu,,,\nPoliitikot elää tahoillaan, en ole ehtinyt lukea muuta kuin lööpit, ja niiden kautta kai tulee valituksi. Kaikki julkisuus on hyvää julkisuutta.\nBlogeista en ymmärrä senkään vertaa - mutta väärinhän se on jos joku tuo omat mielipiteensä toisen nimissä framille! Siis siten että kopsaa tarinoita; samaa mieltähän tässä voidaan olla.\nTietsikan piti alkaa toimia normaalisti ensi viikolla, nyt se kuulemma lykkääntyy.\nKattellaan, voimia Iinekselle, ja pahoittelen että itsekin olin taannoin rimpula!\nIines 24 helmikuuta, 2014 17:25\nChar, siis ei minua ole "niivitetty", en ainakaan ole huomannut. Muuan anonyymi tuolla kertoi stalkkeristaan, ja taisin lohdutella häntä.\nVoimia sinulle muuttotouhuihin, muuttaminen on stressaavaa!\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 20:29\nHei Iines, asetin taas sanani väärin.\nNiivitys tarkoittaa sitä että varastetaan tarina ja juttu, tässä tapauksessa. - Uhri et tietty mitenkään ole!\nMutta joo, minä olen kykeneväinen ihastumaan ja "rakastumaan" kirjeitse. Esileikkiä narsisti-eksän kanssa kesti parisen vuotta.\nOikein mukavan ja ihanan nuorukaisen kanssa reilun vuoden. - Ei nettiseksiä,kummankaan kanssa (en ees tiedä miten?) vaan flirttiä.\nJälkimmäistä neuvoin tarttumaan siihen Ensirakkauteen - no oli se kamalaa, mulle, mutta ihan oikein! Olin vanhempi, ja olihan se lääpällään - mutta parempi selvittää asiat heti.\nNyt hänellä on vaimo ja kaksi naperoa - pari vuotta sitten julkisesti tekstailtiin; minä en kirjoittaisi mitään sopimatonta, mutta hänkin haluaa etäisyyttä, oli luvannut vaimolleen. - Ja hyvä niin: ei me mitään kavereita voitais olla.\nValehtelisin jos sanoisin etten kaipaa häntä!\nEikä kumpikaan meistä halua enää pitää yhteyttä; se olisi kepsua nykyisten puolisoitten kantilta.\nMutta joo, netissä voi vähintään ihastua! Jopa rakastua.\nJa se voi mennä pieleen. Joko niin että toinen on narrannut, tai sitten vanhanaikaisesti niin, että hän valitsee toisen. Tai muuten vaan.\nMinun tapauksessani: hän valitsi toisen. - Ollaanko muuten puhuttu siitä, mitä nämä netti-ihastumiset ovat?\nNe esitetään säälittävinä - minä olen eri mieltä. Minusta pitkä kirjeenvaihto on hyvä homma, ulkonäkö toissijaista.\nEikä me edes haettu seuraa, tavattiin leffapalstalla.- siitä seurasi hyvä ystävyys, ihastuminen - ja lopulta mies nai lukiorakkaansa, ja kiitti minua siitä.\nKun kuulemma opetin häntä kuuntelemaan naista,puhuin seksistä avoimesti, ja kehotin hakemaan syvyyttä ja aitoutta siinä suhteessa..\n- Hei haloo, niin se sanoi, enkä minä semmoista tarkoittanut, päinvastoin! Olin tosi lääpälläni, enkä nyt ainakaan ollut työntämässä häntä toisen syliin!\nLuulin että oisin se oikea! :) - No juu en ollut.\nJa uskokaa tai ette, toivon heille parasta kaikkea! Oisin toivonut miehen itselleni - mutta eniten toivoin hänen onneaan, eli kannustin nuorukaista tekemään sitä mikä oikealta tuntuu.\nOn siis tosi kurjaa että piti luopua myös kaveruudesta - me juotiin joka aamu kaffetta yhdessä, viis aikaerosta! Ja lähetettiin inside-vitsi-kuvia puolin ja toisin.Tosin John lähetti Amerikasta aamuisin, minä sitten iltapäivällä.\nMutta tuommoista peliä ei voi pitää sitoutuneen ihmisen kanssa. - En varmaan osaa selvästi selittää, mutta oltiin vaan liian läheisiä. Selvitin kihlausta ennen hänen tyttöystäväongelmansa, puhumattakaan filmipalstan kaikista naisongelmista. Hoidin hänet takaisin yhteen sen oikean kanssa, jos saan vähän liioitella.\nOlin kuulemma ainoa täyspäinen nainen hänen elämässään. Tarkoittaa vastuuta. Kun hän vertasi minua Virginia Madseniin "Sidewaysissa", ja kun olin nähnyt leffan: ei ollut viettelyn paikka. - Me puhuttiin paljon leffoista, ja ne ovat edelleen tärkeitä.Molemmille\nEli juu, tajuan, miten lukiessa ja kirjoittaessa rakastuu! Näköjään myös netissä.\nOlin rakastanut, kaksi vuotta, ja paljon rakastan vieläkin, mutta eri tavalla nyt. :)\nIines 25 helmikuuta, 2014 08:59\nNetitse voi hyvinkin ihastua ja jopa rakastua. Uskon että tämä on jopa lajityypillinen piirre kaikille ihmisille.\nSe vaan sitten, että kaikilla ei ole halua eikä kykyä sisäistää asioita tunnetasolle vain sanojen voimalla. He ovat arkipäivän realisteja, jotka eivät muutenkaan haltioidu, lumoudu eivätkä lankea minkäänlaiseen loveen.\nNiin tai näin, netissä ei ole sen enempää huijareita ja pettäjiä kuin reaalielämässä.\nRiku Riemu 24 helmikuuta, 2014 19:19\nSuomen jääminen pois loppuottelusta oli erittäin raskas takaisku Helsingin ja koko Suomen ravintoloiden pitäjille. Menetetyt myynnit ovat valtavia. Teemu ja maajoukkue pelastivat alkoholismista sen mitä pelastettavissa oli, voittamalla hienolla tavalla pronssia! Hyvä Suamiiiii! Kippis.\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 20:32\nSeurasin ekaa kertaa jääkiekkoa, ikinä, ihan siskon takia (että voidaan tekstailla),\nMikä on maski?\nRiku Riemu 24 helmikuuta, 2014 20:36\nSe on naamain.\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 20:46\nPlus että voidaanko äänestää kuka on söpöin leijona?\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 20:50\nNo juu kun ei ole naamain! Se liittyy MaalinTekemiseen! - Keskity, Riku!\nEnkä ees tiedä onko se hyvä vai paha?!\nRiku Riemu 24 helmikuuta, 2014 20:54\nMinä äänestän Elsaa, vapaana syntynyttä. Söpöyden lisäksi osasi ahmia valtavat määrät lämmintuore lihaa.\nRiku Riemu 24 helmikuuta, 2014 20:56\nKyseisessä merkitysyhteydessä paras määrittely saattaisi olla naamainhäivytys, eli silmiinkatsomisen ehkäisin.\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 20:57\nLoistava veto, Riku! :) Roger and out!\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 10:58\nRiku pelleilee, sillä en voi uskoa, ettei hän oikeasti tiedä mikä on "maski"!? (Tai sitten "Riku" todella onkin oikeasti "Ritu"...?)\nMinäpä selitän sen vakavamielisesti eli oikein: maski tarkoittaa sitä, että pelaaja menee vastustajan maalivahdin eteen niin, ettei tämä näe kiekkoa, jolloin se voi lipsaa maaliin helpostikin, kuten peleissä näimmekin.\nRiku Riemu 25 helmikuuta, 2014 13:33\nMutta eikös tuo ole maskaamista?\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 13:43\nNyt ollaan ytimessä: maskaamalla tehdään maski.\nTosin maski on uusiotermi, ei sellaisista ennen puhuttu. Varmaan lainattu Kanadan kielestä.\nRiku Riemu 24 helmikuuta, 2014 20:35\nMinäkään en tapaa juuri linkitellä, mutta olkoon nyt tämän kerran menneeksi. Renki, juoksupoika, irtolainen, vanki, siinäpä oiva tausta ooppeeralaulajuuden elitismiin. Usko Viitanen laulaa hienosti.\nMyönnän olevan aika vanharahvaanomaista Merikantoa laittaa.\nAnonyymi 24 helmikuuta, 2014 21:01\nOli upeaa kuunneltavaa.\nLinkittele pois vaan! :)\nmikis 24 helmikuuta, 2014 22:19\nKävin äsken kävelemässä (= jalkani veivät minut kapakkaan; no voihan piru). En juonut paljoa, en tiedä miksi en, raha-autommaattiyhdistykselle hävisin 111;- euroa. Kävelin toista tietä takaisin kotiini. Nyt olen tässä - äsken riisuin paidan pois päältäni kun olin niin kuuma - ja ihmettelen, mitä minä tässä teen? No, näpyttelen tätä Levnovoa... aika kummllista? Mitään en ajattele, kun olen sillä päällä, että nyt en mitään ajattele. (Pistää silmänsä kiinni ja alkaa uneksimaan. Uneksii kerrossänkyhetekoista. Jotka leijuvat taivaalla kuin poutapilvet. Ja ite makaa siällä alakerroksessa ja kattelee maata. Jossa koinruohot ja avaamattomat kaljatölkit kurkottavat käsiään ylöspäin ja huutavat "älä mene mikis kauemmaksi, et menisi!")\nPlop, sitä joskus aina herää. (Joskus ihan turhaan.)\nmikis 24 helmikuuta, 2014 22:45\nEi kun nyt minä muistan... (muuttuu äkkiä hyvin vakavaksi) koska kerroin tästä tänään eräälle ihmiselle. (ja mua alko itkettää, koska muistin... kaiken)\nKävin varjoainekuvauksessa. (Sitä ennen, samana päivänä, kävin parturissa ja leikkasin tukkani lyhyeksi. Koska se oli samperin pitkä.) Varjoainekuvauksessa - joka ei ole mikään miellyttävä kokemus an sich koska siinä joudutaan avamaan ihmisen valtimo), tämä lekuri, joka minulle sen teki, oli hirvittävän vihainen siitä kun hän oli saanut hirmuisen isot veromätkyt. Just siis sinä päivänä. Koko ajan hän pauhasi sitä minulle - joka makasin siinä petillä pötkölläni kuin verta luovuttava lahna. Hän työnsi väriainetta verisuoniini, pauhasi veroista, ja äkkiä... "no voi hyvänen aika", hän sanoi, ja sanoi että "katso itse"... Nostin päätäni ja katsoin monitoria: siellä mun sydämeni pomppi mustavalkoisena. En ole lääkäri (veljeni oli) enkä ymmärtänyt mikä tuossa suorassa tv-lähhetyksessä niin kamalaa oli... "Minä en ainakaan näitä ala pallolaajentamaan, se on mahdotonta". (Sydämeni suonet olivat, kuulema, niin tukossa että ne suihkusivat verta kuin suihkukaivot. Sinne sun tänne.) Minut raijattiin (= vietiin) välittömästi sairaalasänkyyn. (No, onneksi olin aamulla käynyt parturissa. Että mulla oli siisti tukka.) Se verovalittaja lääkärikin tuli mua kattoo ja sanoi "toivottavasti et kauheesti pelästyny. mutta sulle on tilattu huomiseksi ohitusleikkaus. kuopioon." Sanoin, että vai niin. (Koska en tiennyt mitä muuta mun siihen olisi pitänyt sanoa?) Onneksi mut oli majoitettu yksin omaan huoneeseen, rupesin lukee siellä olevia lehtiä, aikani kuluksi. Vittu, ne kaikki käsitteleviät sydäntä... äh, no luin niitä sitten. Opin asioita. Ja myöhemmin sinne tuli sairaanhoita joka antoi minulle unipillerin; hän oli sitä mieltä että muuten saa unta. Itse en ollut mitään mieltä, mutta nappasin sen pillerini poskeen. Ja rupesin nukkumaan. - Ps. Kyllä mää yöllä heräsin siihen kun joku, siis sairaanhoitajatar, aukas huoneen oven ja hiipi mun sängyn luo. Se kumartu kuuntelee hengitänkö mää - totta kai - ja koskettikin mua, sillain kevyesti. Mä yritin koko ajan vaan olla nukkuvani että sen ei tarttis olla musta huolestunut. Sit se hiipikin - ettei herättäis mua? - pois siitä huoneeesta. Ajattelin, että hoh hoijaa.\nMutta pahin, mitä myöhemmin tapahtui, oli kyllä niin pahaa... että jos sen olisi etukäteen tiennyt, ei ehkä olisi suostunut koko operaatioon...? (en tiedä haluatteko tietää mistä on kyse?)\nmikis 24 helmikuuta, 2014 23:25\nEtte välttämättä, ei sev väliä. Minut vietiin heti aamulla Kuopioon ambulanssilla. (Mä olisin halunnut kattella ikkunasta ulos, tai ajaa sitä ambulanssia. Mutta ei ne antaneet. Mun piti makaa vaan pötkölläni. No, aikani kuluksi juttelin niitten kanssa; voi hyvänen aika kun niillä huonot palkat!) Kuopion sairaalassa multa leikattiin karvoja pois, mahasta nivuksista ja jaloista. Mikäs siinä, ajattelin, olihan mulla siisti tukkakin. Eestiläisittäin suomea murtava lääkäri tuli juttelee mun kanssa, sanoi että hän leikkaa minut, 2% kuulema on kuolinprosentti, mutta "se ei koske sinua. sina olet niin terve ja nuori". Minä sanoin "asi on selgi". Hän hymyili. - Vähän myöhemmin siihen tuli tämä anestesialääkäri, hän oli ruotsalainen (ja kamalan juopon näköinen). Käteltiin, ja hänkin sanoi "ei mitaan hataa, ma nukutan sut". Ja sit mun piti allekirjoittaa sellainen lappu jossa lupasin allekirjoituksellani olla syyttämättä ketään (= sairaalaa) jos kaikki ei mene niin, kuin pitäisi mennä. Ajattelin ensin että en minä mitään allekirjoita, periaatteesta, mutta kun ne sano että ei ne sit leikkaa mua, niin ajattelin että 'ai jaa'. (Ei mulle tullu mieleenkään että ne mut tahallaan tappais.) Leikkaus menikin niin että en muista siitä näin jälkeenpäin mitään; oon lukenut raportteja että "sydän pakastuu hyvin"... ts., ne rälläkällä avas mun rintakehän, otti sieltä mun sydämen esiin, pakasti sen, neulo siihen suonia (jotka ne oli nyppäissyt mun vasemmasta kädestä ja vasemmasta jalasta, valtimoita) ja ymppäsi ne mun sydämeeni. Ja jonkun suonen, joka oli mun sydämessä, ne käänsi virtaamaan toisin päin. En käsitä? Ja sitten ne, mun tietämättä, sulattivat mun sydämeni (kuin kohmeisen leivän mikrossa), panivat sen takaisin mun rintakehääni... ohoh, vaan... ja neuloivat mun rintakehäni kiinni.\nTästä kaikesta minä en tietenkään tiennyt mitään.\n(Ennen leikkausta mulle oli sanottu että leikkauksen jälkeen sinulla on hirvittävä jano. Mutta se on psyykkistä. Itse asiassa tällaisen leikkauksen jälkeen ei saa nauttia nestettä.)\nNyt tulee se, minkä takia en toista kertaa ko. operaatioon halua.. joka, no ... Kun tulin tajuihini, olin jossain mustan kaivon pohjalla, hirvittävän syvällä. Ja mulla olin niin kamala jano että se repi mua, kuin lihaksia olisi revitty minusta irti, se oli aivan kamalaa. Eikä mitään nähnyt, vaikka yritti nähdä; se oli ihan kamala tunne. Mustaa, kaikki oli mustaa. Muistan ensimmäisen äänen mikä minusta lähti, se oli "vettä"... Sitten joku, ei nähnyt mutta tunsi, työnsi pipetin mun suuhun ja sain PISARALLISEN vettä... voi että maistui hyvälle. mutta... ihan sen jälkeen välittömästi uppos taas sinne syvään syvään kaivoon...\nVittu, mä oon sen kerran kokenut, en halua sitä toista kertaa kokea.\nmikis 24 helmikuuta, 2014 23:32\nMä olen tavallaan (uudelleen)kokenut sekä kuoleman että syntymisen.\nMinusta syntyminen on paljon kamalampi prosessi.\nAnonyymi 25 helmikuuta, 2014 00:09\nMikis, pupuliini, et ole kuollut. Vaikka miten lähellä - et silti. Minäkin melkein kuolin murkkuna, ja lähinnä huomasin sen, että kroppa haluaa pitää meidät hengissä.\nSiihen loppuivat kaikki murrosikäiset mahdolliset viiltelyt (no juu kyllä ei, en ole viillellyt) sun muut ideat, kun en saanut sairauden takia hengitettyä. Tajusin että kroppa haluaa elää.\nJos on käynyt lähellä kuolemaa - angstit unohtuu ja elämä voittaa.\nSiltä ainakin tukehtuminen tuntuu.\nAnonyymi 25 helmikuuta, 2014 00:44\nP.S. En tarkoittanut lisätä niiden tuskaa joiden läheiset ovat itse päättäneet elämänsä.\nMeidän perhe on varmaan tosi outo; alle murkkuna isosisko neuvoi tavan leikata valtimot. Olin 11 v. - Toisaalta hänen paras ystävävänsä oli hypännyt Postitalon katolta, ja jäänyt henkiin. Pahasti vammautuneena, eikä muuten yrittänyt uudestaan.\nJa kylläpä olen morbidi ja synkkä. Taisin vain nuorella iällä oppia että pois pääsee. Jos haluaa. Ja että kannattaa pysytellä kuvioissa, jos vain voi,\nHyvän ystäväni vaimo hirttäytyi, kun ei löytänyt muuta tietä. Ja siskon mies hukuttautui, kun parantumaton vaikea aivokasvain oli löydetty.\nNäitä läheisiä meillä on melkein kaikilla, ja lopetan tähän.\nPuhutaanko vielä kuolemasta?\nmikis 25 helmikuuta, 2014 00:52\nEi puhuta kuolemasta, Char rakas. (Annetaan se olla ihmisten omana asiana. Edes se.) Puhutaan elämästä. Minusta on kiva katella luontoa. Joka kevät tapahtuu uudestaan samanlaisia asioita kuin esimerkiksi 1845. Luonto ei ikinä opi mitään! (Eikä linnut! Jotka vaan lentelee edes takaisin. Ja katselevat pienillä linnunsilmillään ihmisiä.)\nIines 25 helmikuuta, 2014 09:19\nLuontoa on kiva katsoa. Joka päivä odotan, milloin telkät tulevat joelle. Ne ovat ensimmäisiä. Fasaanit ovat alkaneet jo juoksennella hermostuneesti. Terttuseljassa on hirmuiset silmut ja sentti pulleaa vihreää eräin paikoin. Seuraavilla auringoilla tulevat leskenlehdet ja ensi kärpäset!\nAnonyymi 25 helmikuuta, 2014 01:26\nPiti googlata tuo Rikun vihje.\nThe pregnant Nadya Tolokonnikova in orgy.\nOrgiathan ne. Tylsää touhua.\nIines 25 helmikuuta, 2014 09:13\nSiis minäkin googlasin. Olipas pitkävetinen sessio. Ihmiset olivat rumia ja ilmeettömiä, väsähtäneitä ja kuin kyllästyneitä harjoittamaansa suorittamiseen. Huono esitys, antaisin hylätyn. Koirien nainnissakin on enemmän puhkua.\nMinusta Pussy Riot on typerä akkalauma. Osaavatkohan naiset edes puhua?\nRiku Riemu 25 helmikuuta, 2014 11:06\nTeknisesti aika komea suoritus. Nopeasti hiippaavat sisään museoon, ottavat vaatteet pois ja suorittavat aidon asian, ei mitään Playboymaista tekokiemurtelua. Jäisi monelta tekemätätä, kun on pelko persiissä, että kohta joku tulee ja antaa kumipamppua.\nIines 25 helmikuuta, 2014 11:55\nTätä ei voi kiistää, ja itsekin ihmettelin, mihin ihminen oikein paineenkin alla kykenee. Vaan enpä tiedä, oliko tuokaan touhu aitoa. Jos elämä parien kesken on tuommoista kymmenen - kahdenkymmenen vuoden jälkeen liiton solmimisesta, niin enpä kadehdi noita jyystäjiä.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 13:34\nPaneminen on aina vähän tylsää puuhaa, jyystämistä. Mielummin sitä sinäkin aikana lukisi lehtiä, vaikka Iltasanomaa. Paitsi ihan lopussa, sittenhän... no, joo. (Täytyy tarkistaa, että onko kaikki varpaankynnet vielä jäljellä.)\nmikis 25 helmikuuta, 2014 01:30\nSe kaikki, mitä nyt tapahtuu Euroopan Ukrainassa, tapahtuu myös meissä, meidän sydämissämme. Ihminen on... kerttakäyttöesine, kuten käsigranaatti.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 03:17\nPupu-pupujussin poikaset nukkuvat kuin liidut penaalissa. Erivärisinä kuin pensselit. Kunnes tulee aurinko joka kutittelee niiden varpaita ja sanoo "no, no poikaset, herätkääpäs tähän aamun!". Kukko, joka katselee heitä omalta orreltaan (väsyneenä kanojen paneskeluun) sanoo kans että "quiqirqii"... koska se on espanjalainen kukko. (Ei italialainen.) (Tai kangasalainen.) (Puhumattakaan että olisi Utsjoelta kotoisin.) Minä, joka olen aika väsynyt, katselen ihmisiä jotka ovat vielä väsyneempiä, jotka katselevat herra pormestarin tyttöjä. (Jotka ovat, täytyy myöntää, yhtä seksikkään näköisiä kuin haalareihin pukeutuneet holliantilaiset luistelijatteret. Jotka muuten - sivunmennen sanoen - kiitävät hirvittävää vauhtia pitkin jääkenttiä.) Mutta tytöt, jotka katsovat kuuta, ovat jotka katsovat kuuta.\nJos osaisin runoilla, runoilisin. Syntymäpäivinä runoilisin että "et sinä ihminen niin yksin ole kuin luulet" (oletpas), ystävänpäivänä runoilisin "ystäväni, sinua en unohda koskaan" (koska en muista kuka olet). Muuten runoilisin "oi, kevät olet kivaa aikaa" (vitut olet) ja jouluna "Oi Joulu, kiva kun taas tulit (Vitut oli kivaa kun menit). Nimipäiväsankareilla - se täytyy myöntää - en osaa kovin kivoja onnittelurunoja väsätä (koska mua vituttaa suunnattomasti kaikki ihmiset jotka viettää nimipäiviään). Samoin lasten onnittelujen suhteen (koska... sensuroitu/sensuroitu... ), no, joo.\nDaugavapils on muuten erittäin mielenkiintoinen kaupunki. Toivottavasti Teillä ei ole asiaa sinne.\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 13:34\nTästä on muistaakseni ennenkin puhuttu, mutta puhutaan uudelleen: Daugava on Väinäjoki ja Daugavapils on Väinänlinna.\nMyös nämä suomalaisnimet ovat hyvin vanhoja, todennäköisesti liiviläisten antamia - ollaanhan tässä keskellä muinaista Liivinmaata.\nTätä arvelua tukee mm. se, että Väinäjoen varrelta löytyy sellainenkin kaupunki, jonka nimi jopa latviaksi on Ikskile - siis Ykskylä (viroksi Üksküla, saksaksi Uexküll), entinen Liivinmaan pääkaupunki. (Kai näitä on ihan tutkittukin.)\n(Viimeinen liiviläinen taisi muuten kuolla joku vuosi sitten. Asui Suomessa.)\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 13:36\nUnohdin, että mitä "arvelua tukee" - no, tätä: ei ole lainkaan epähistoriallista arvella, että nämä liiviläisten antamat nimet ovat näiden alueiden alkuperäisnimiä.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 14:18\nTiedän Tapsa että et ole ikinä äänestänyt Perussuomalaisia. Olet salaa kihloissa erään somalinaisen kanssa ja sinulla noin 14 tai 26 (riippuu eri lähteistä) lastenlasta. Sitä paitsi Kolehmainen on piilostalinisti, ei hän sitä edes peittele; aina hän katsoo noitten agiproppien laulavien tyttölasten suita sillä silmällä että... Riku sitä paitsi on piintynyt kepulainen; aina öisin - kun hän luulee että kukaan ei näe (mutta jumala ja minä me näemme) hän starttaa (liiterin nurkkaan piilotetun) Zetorinsa, pistää Hankkijan lippalakin päähänsä ja lähtee ajelee R:mäelle. (Yö katsoo häntä vastaan, yö.) Iines taas iltaöisin nostaa kissan pois sylistään (eli toisen kissamaukan päältä), ja heittää kutimensa (plus puoliksi kudotun kaulahuivin) rivitalohuoneistonsa nurkkaa ja puuskahtaa: "nyt tämä saa riittää! kertakaikkiaan." (Taustalta tulee paljon erilaisia enkelinaisia joilla on valtava pehmytraakapaperirulla, josta he repivät erilaisia ja -kokoisia suikaleita. "Älä itke, Iines!".\nPs. Tapsa, jos mennään tarpeeksi kauas historiaan, ei mitään Väinäjokea ole ikinä ollut. On ollut vain joki, Loimijokea leveämp, joka siinä kiemurtelee. Riigaan. (Joka oli aikanaan Ruotsin suurin kaupunki. - Kerran muuten Ruotsin kolmanneksi suurin kaupunki oli Åbo.)\nTapsa 25 helmikuuta, 2014 17:43\nEn yrittänyt kiistellä, vaan vain sanoa, että Väinäjoki on eri tavalla nimetty suomeksi kuin vaikkapa Lontoo - tai vaikkapa meille niin tuttu Tukholma!\nNyt ihan ällistynkin, että miksi Tukholmalla ei ole suomeksi omaa nimeä, on vain tämä surkea mukaelma? Onhan meillä kuitenkin siihen kaupunkiin vuosisataiset suhteet.\nNo, joka tapauksessa Väinäjokea kutsuttiin (myös) Väinäjoeksi jo silloin, kun Stockholmia vasta perustettiin ja Helsingforsin tienoilla oli korkeintaan Tölö-kylä.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 14:44\nMää muuten hirveesti - sillä lailla mä olen emotiaalinen ihminen - rakastan kun iines puhuu Turusta, opiskelustaan siellä... Turku oli mulle aina joku Salattu, Ihana, Salaperäinen, Toivorikas kaupunki. (Tampere lähinnä ällötti, mutta sinne sitten minä - sttuman sanelemana juttuna - myöhemmin jouduin. Piru vie. Siällä oli sinisiä trollikoita jotka iski kipinää kun kurvas Hatanpään valtatiellä. Sitä mää kattelin.)\nTurku, Turku on minulle. niin lähellä (89 kilometriä Vorssasta), niin kaukana (89 kilometriä Vorssasta). Voi, kuinka monta kertaa liftasin sen matkan! (kun ei sitä jaksanut kävellä). Sitten menin Tukholmaan (toistasataa meripenikulmaa Turusta). - Olin yksin, kamalan yksin ja nuori, mutta tyytyväinen elämääni.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 15:09\nTavallaan en ikinä ole ihmetellyt elämääni, olen antanut sen tulla ja mennä. Kun juuri ja juuri 17 -v. vanhana nukuin Seinen siltojen alla, Pariisissa, niin ajattelin että "tässä sitä ny nukutaan Seinen siltojen alla, Pariisissa". Katselin kun beatnikit pulahtelivat uimaan, kuuntelin kun beatnikit soittelivat kitaraa; itse olin olin hirveen ujoa ja itsekseni. - Senpä takia sitten liftasinkin hyvin nopeasti takaisin Suomeen. (Ja seksuaalisen ahdistelun - olin hyvin nätinnäköinen nuuorukainen - jouduin vasta lähellä Lyypekkiä (tai oikeastaan kyllä Belgiassakin, mutta en edes ymmärtänyt sitä silloin) No, Lüneburgin nummilla täytin sen toiveen mitä mersukuski minulta toivoi, ei minulle siitä mitään traumaa jäänyt. Enempi huvitti.\nElämä on, että harkisisimme... ei 17 -v. ihminen mitään harkitse. Hänestä on käsittämättömän kivaa olla vaan olemassa. (Tämän sain tutaa Etelä-Amerikassa, siellä oli heikäläisille huorille ikään kuin Ikooni; he lauloivat minulle\ntai muuten vaan vetivät minut kuivaksi. Joka silloin (ja miksei nykyisinkin) sopi minulle. - Miksei olisi sopinut?\n(Aloin päntätä päähäni espanjaa.)\nmikis 26 helmikuuta, 2014 15:03\nHuorat siellä Brasiliassa (eikä Argentiinassakaan) osanneet lausua 'Mikko' nimeä. Sen takia sitten muutinkin nimeni 'Micheliksi'. - Ps. Mutta kyllä muuten yritin opettaa heitä. (Koska olen kansakoulunopettajan poika.) Puhuin Skandinaviasta ja Finlandiasta. Mutta niitä vaan kikatutti. Ja joku oli aina hipelöimässä mun sepalustani, "mio skandinav, mio finland". - Keskustele siinä sitten kirjallisuudesta! et taatusti keskustele! (tai jos, niin oot imnpotentti. - muistaakseni itse en ollut. tai ainakin ne vei multa mun poikuuteni.)\nmichel... no, joo. Ps. Mun toinen nimi heille oli "blanco americano". Sitäkin yritin korjata, turhaan.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 15:25\nReaalitodellisuudessa, jossa minulla on jonkin verran ystäviä, niin kun minä rupeen puhuu tällaisia 1/2humalaisia juttuja, niin aina joku keskeyttää minut... jos on ärsyyntynellä päällä, että "mikko, lopetappas tuo pölinäs", tai jos ei ole, niin se keskeyttää minut sanomalla "Anttilan tavaratalossa muuten myydään hyvin edullisia pöytälamppuja"... tms. Jatka siinä sitten filosofisia jaarituksiasi (et varmaan jatka)!\nPyyhkii vasemmalla (raihnaisemmalla) käden kämmenellään kyyneleen... joka meinaa juuri tulla toisesta (oikeasta) silmäkulmasta alas. (huokaus)\nIines 25 helmikuuta, 2014 15:42\nJotenkin Turku-aika oli aika kauheaa. Olin kauhean ahdistunut, kun olin irti kaikesta ja ajautunut opiskelemaan jotakin, missä olin ehkä hyvä, mutta mikä ei himottanut minua. Jos olisin varustettu samanlaisiella itsetunnolla kuin nykyajan nuoret, olisin sinnikkäästi pyrkinyt Ateneumiin eli Taideteolliseen korkeakouluun. Koen edelleen, että oikea ilmaisukanavani on kuvallinen tai esittävä, jokin hiljainen, missä ei tarvita kauheasti sanoja. Voisin ihan hyvin olla myös Mimosa Pale, jolle olen antanut täällä kyytiä. Tai joku muu performanssitaiteilija, joita myös olen haukkunut. Kaikkein mieluisin olisi elokuvaohjaaja. Siinä olisin omimmillani ja onnellisin ja paneutuvin.\nKymmenen vuotta olin Turussa, ja usein oli aika orpo olo. Kuuntelin joskus aamuöisin kaupungin nousevaa kohinaa, joka voimistui minuutti minuutilta. Se oli kauheaa, kuin peto olisi herännyt. Alapuolellani ylioppilaskylässä asui tyttö, joka itki ja huusi unissaan painajaisiaan. Yliopiston pojat kävivät panemassa häntä, ja lähtivät aina nopeasti pois. Tyttö kulki aina yksin, vähän kumarassa. Voi pojat, nuoruus on kauheaa aikaa. Onneksi olen ohittanut sen.\nIines 25 helmikuuta, 2014 15:57\nOlin silti Turussa onnellinen, ja koin siellä merkittäviä hetkiä, elämän rajapyykkejä, positiivisia ja negatiivisia. Kummallisen hyvin muistan oman ulkoisen habitukseni, vaatteet, käyttämäni tuoksut, kengät, laukut. Suurta juhlaa oli, kun sain isältä ilmeisesti hänen kauan säästämänsä rahalähetyksen tai jonkin summan pienen palstan myynnistä. Ostin mitä himoitsin, nirunarusaapikkaat, minivekkihameen ja napitettavan vaaleanlilan angorapuseron. Sitten painelin osakuntaan ja taisin tanssia aamuun saakka.\nKenkien kopina öisillä kaduilla, laukun heiluttaminen mukulakiviaukiolla, ah, olihan niitä onnen hetkiä suuressa kaupungissa.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 17:53\nHarmi, kun ei tavattu. (miettii ... näinhän elämässä yleensä käy.)\nTuijottaa intensiivisesti sinua. Ja sääriäsi joita minivekkihame peittelee. Ja ajattelen mitä noiden polvilumpioiden takana on; ajatukseni ovat aina epämääräisiä, katteettomia. Mutta nirunarusaapikkaiden äänestä minä tykkään, askelista, jotka kuulen turkulaiseen hellahuoneeseeni... jossa panen kattilan hellalle porisemaan että saisin teetä. Samalla ajattelen, kun ikuisuus humisee minulle, että "jospa joskus saisi tavata angeropuseroisen naisen"..\nNo, elämä ei aina kaikkia toiveita toteuta.\nAnnaY 25 helmikuuta, 2014 18:04\nVoi mikis mikis ... ei minivekkihame peittele sääriä! Ei edes polvia. Miten sinä nyt noin?\nmikis 25 helmikuuta, 2014 19:22\nOi Anna Yy, ajattelinkin siitä eteenpäin. Tai toisin päin. Tai en tosiaan tiedä mitä ajattelin... Omena pomena pom polvien välissä on minusta kiva metafora; jos se otetaan pois, siinä on pakko iikuttaa myös sääriluitaan.\nEn koe naisia seksuaalisina objekteina (valhe), minusta naiset ovat kauniimiillaan kun on -40 astetta pakkasta ja heillä on yllään mnateennahasta tehdyt tuulitakit. Jotka muuten pitävät myös vettä. (Ai jaa, hän ajattelee. Mutta miettii silti sitä että ... seksuaalisia subjekteja vastaan sinä vasta nyt, voi jumalauta, rupeet kapinoimaan. (No, naisen osahan on tämmöistä, kyllähän sinä tiedät, minkäkin tiedän khi hih kih.) Tarkoitan, että naiset ovat yhtä tärkeitä kun miehet. (hyvä, hinttari!) "Itse asiassa"... äh... antaa käsikirjoitusnipun Iinekselle, "sano sää niille jotain, mä en enää viitti, ne irvistelee mulle. Niillä on isot, kamalat valkeat hampaa, kuin haikaloilla."\nAnna y, jos tavattais, nussittais (siis sillain henkisesti).\nmikis 25 helmikuuta, 2014 19:31\nKun luin kommenttini, jonka äsken kirjoitin, ihmettelen.\nMiten ihminen voi olla ... ?\nNäämmä, voi. (Anteeksi.)\nYritin sanoa teille vain sen että rakastan teitä. Enkä minä tiedä minkä takia; sen takia se sanominen minulle niin tärkeää onkin,.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 17:12\nNuoruus on aina kamalaa, tavallaan kuin väärinkäsitys. (rakastan sinua, iines.) elokuvaohjaaja on ammatti - kirjailija ei ole. (Teatterilla ei ole mitään tekemistä tämän asian kanssa, tai on, mutta se on toista asiaa.) Fellini on minusta elokuvaohjaajista siinä mielessä paras että hän jättää katsojat ällikälle; hän on hirvittävän mielikutuksekas. Bergman taas... hhän on itse käsikirjoittanut ne, hänen elokuvansa on romaaneja, luettavia ja katsottavia. (Ne on täynnä ajatuksia, joita itse ajattelee.) Tarkovski sitrten taas... no nyt tullaan siihen mitä vihaan, ja josta pidän... Tarkovski tulee mun uniini, tulee mun sisääni, en käsitä hänen 'taidettaan', hän on minussa kuin virus.\nEn minä elokuvista mitään tiedä. Rakastan kirjallisuutta.\nAnnaY 25 helmikuuta, 2014 18:06\nSielunveli. en minäkään elokuvista, vaikka pitäisi kyllä. Kirjallisuus - lukeminen - kirjoittaminen. Minulle kokonainen elämä.\nmikis 25 helmikuuta, 2014 22:42\nAikoinaan, kun olin pikkupoika, alle 10 -v, ja olin alasti ja peseydyin Linikkalan kansakoulun keittiössä - ei siellä muitakaan saniteettitiloja ollut - niin äitini katseli minua. Ja sanoi: "On se harmi että teillä veljeksillä ei ole siskoa. Teille tulee vielä vaikeuksia naisten kanssa." Pöh, pöh ajattelin, älä pölise äiti. Mutta... oikeassa hän oli. Ei minun elämässäni juuri muita suuria ongelmia olekaan ollut naiset, ja sydän. (Mutta sehän on tavallaan samaa asiaa.)\nmikis 25 helmikuuta, 2014 22:50\nRakastan naisia, en pelkästään sen takia että heidän kanssa on luontevampi kopuloida; naisten kanssa on aina kiva keskustella. Heillä on ajatuksia joita ei välttämättä itse tule ajatelleeksi... kyllä minä tiedän, mitä miehet ajattelevat (Ladan vaihdelaatikkoa. Tai Opelin laturia.). Tykkään oikeesti teistä tytöt - en siis pelkästään sen takia että teitä on kiva paneskella (sitäkään puolta ei teissä voi väheksyä...); teissä on paljon enemmän tarinoita sisällä kuin miehissä on. - Tykkään lukea tarinoita.\nmikis 26 helmikuuta, 2014 01:36\nAjatellaanpa tällainen asia, teoreettisesti - tietysti - että olet juonut tyttöystäväsi (anteeksi, leidit, mutta en osaa tarttua tähän asiaan kuin vain tältä kantilta. Pyydän anteeksi rajoittuneisuuttani.)... mutta siis kun oot juonut työttöystäväsi kanssa puoli(hehto)litraa kuohuviiniä - ja heppisi seisoo kuin heinäseiväs - ja tämä tyttöystäväsi sanoo sinulle "voi mikko, mentäskö vaan nukkumaan, mua ei ainakaan yhtä paneta". Mitä sinä siihen sanot, rakas miehinen kolleegani, sanotko että a) sensuroitu tai b) edelleen sensuroitu tai c) "mennään vaan rakkaani. nukkumaan"... Pakkohan sitä on aina välillä valehdella. Ja kyllähän se nukkuminenkin käy - vaikka olisi kuinka kangistunut - kun nukkuu selällään. - nimimerkki "on kokemuksia. mutta sitten välillä taas ei ole"\nIines 26 helmikuuta, 2014 12:00\nJostain syystä, Mikis murmeliino, kommenteistasi tuli mieleeni kaihoisa Turku ja se sai minut kirjoittamaan uuden postauksen. Kiitos virikkeestä vaikka postauksesta en niin tiedä. Näen sinut mielessäni laulamassa jossakin Esson baarissa muiden hulttioiden kanssa helmikuun illan sumuinen sini ikkunan takana. Siis hulttioiden - rakkaudella ja kunnioituksella sanottuna.\nTapsa 26 helmikuuta, 2014 12:40\nOlin aamulla palaverissa ja työasioiden ohella puhuimme sielusta, enkeleistä, kohtalosta, enteistä, shamanismista, meditaatiosta, maailmankaikkeudesta, keväästä ja kuohuviinistä, muun muassa.\nTuskinpa kukaan kuvittelee, että palaverikumppanini oli mies? Eikä ollutkaan. Eli tunnustaudun Mikiksen kaltaiseksi: tykkään naisten kanssa keskustelusta.\nmikis 26 helmikuuta, 2014 15:29\nSinun kanssa oli kiva jutella, Tapsa. Kamalan kiva. - Ps. Voi kun vaan muistais kaiken mitä puhui. Tai mitä sinä puhuit. (punastuu) Puhuimme niin paljon. (kyllä minä muistan nämä kielitieteelliset 'väittelymme'; ymmärsin heti että tajusit niistä asioista, enemmän. (Sen lisäksi, että sinulla oli ystävälliset silmät.) - En olisi kovin mielelläni halunnut lähteä (omille poluilleni) tapaamisemmastamme, mutta pakkohan oli lähteä - ravintolan Vltavan kautta. (muistathan brectimme!)\nsaksa, sen lisäksi että se on Hitlerin kieli, se on myös runoilijoiden kieli. erittäin käyttökelpoinen. (vrt. heinrich heimia)\nIines 26 helmikuuta, 2014 15:33\nNo en minä nyt niin ehdottomasti näkisi noita naisellisina aiheinakaan, Tapsukka. Kun mietin ystäviäni ja tuttaviani, niin hörhöinä ne tuommoisia aiheita pitäisivät. Esimerkiksi Martan kanssa voisi puhua tuosta listasta vain kuohuviinistä, eikä siitäkään kauheasti, koska hän saa päänsärkyä kuohareista. Pikku Lolitan äidin kanssa voisi puhua enteistä, siskon kanssa keväästä ja kuohuviinistä, ja parin muun kanssa yliluonnollisista. Eli sinulla on ollut juttuseurana harvinaisen monipuolinen nainen.\nVoisin kuvitella hyvin puhuvani miehen kanssa viidestä viimeisestä, ja siis, minähän puhuisinkenen kanssa vaan noista kaikista, vaikken niistä mitään tiedäkään, paitsi ehkä shamanismista ja keväästä.\nTapsa 26 helmikuuta, 2014 16:10\nSinäpä oletkin nainen, Iines. Sinun kanssasi mies voi puhua tuollaisista asioista.\nMiehen kanssa näistä asioista voi toinen mies puhua lähinnä kapakassa illan tummuessa kun vesi Moldaun rantoja hiertää ja syö. Silloinkin vain, jos pöydän ääreen sattuu Mikiksen kaltainen. Liian harvoin sattuu.\nToki aamuinen kumppanini on erikoistapaus, noitien sukua.\nmikis 26 helmikuuta, 2014 15:35\nKirjoitusvirheitä, olipas niitä. Mutta minusta olisi kummallista jos minä n i i t ä pyytäisin anteeksi? Ajatusvirheitä pitäisi pyytää anteeksi. Mutta niitähän taas ei näe. (Vempula vieköön.)\nmikis 26 helmikuuta, 2014 15:46\nJa taas puhuimme Iineksen kanssa ristiin. No, ei se haittaa, ainakaan minua. (iines on kiva pieni koppis.ei kun ihan totta! häneen lätkähtyy... ellei pidä varaansa!) ... ja minähän en ikinä osaa "pitää varaani" (mitä se muuten eres tarkoittaa?) - Ps. Kerran asuin vähän aikaa yhdessä puutalossa. (Joka natisi.) Siellä oli vessassa varaaja, sen tehtävänä oli lämmittää vettä. Hmnhy. Miksei Iines sitten lämmitä minua...? eikun... minä käyn nyt jo ihan liian kuumana. - No, miksei Iines sitten jäähdytä minua?\nTapsa 26 helmikuuta, 2014 16:13\nVaraani on iso lisko. Varanus komodoensis, varanus salvadorii tai varanus niloticus muutamia luetellakseni.\nmikis 26 helmikuuta, 2014 17:07\nMutta kyllä se möhkäle tosiaan siellä wessassa vähän Liskolta näyttikin. Vaikka en minä toiletissa kauaa aikaa yleensä ollut, pesin hampaani - yäk, ja runkkasin, ei se montaa kymmentä sekunttia kestänyt. - Niin, paitsi kyllä minä tietysti mulkaisin itseäni myös peilistä. Ja irvistin. Mutta sitten tulin vessasta pois.\nmikis 26 helmikuuta, 2014 17:20\n...kun putkahdin tähän Varaanien maailmaan ... Kyllä se näin on/oli. Muistan kun olin vielä äitini jalkojen välissä, eikä napanuoraammekaan ollut vielä leikattu, niin siihen tuli kätilö joka rupesi kopeloimaan minua... sanoin hänelle, vauvansuullani, että "ettet viitsis". Ei se uskonut. Ja silloin mulle ensimmäisen kerran juolhti mieleen että "tais olla ihan vika tikku tulla tänne".\nNo, myöhemmin olen vähän pyöristänyt ajatusmielipiteitäni. (On ollut pakko.)


advena Europa Hotel Mainz (ab 04/21 Mercure Mainz City Center). Hinnat alkaen EUR58.\nKaiserstraße 7, Mainz, 55116, Saksa\nadvena Europa Hotel Mainz (ab 04/21 Mercure Mainz City Center) on 3 tähden hotellin kätevällä paikalla Mainz. Avulias 24-tunnin vastaanottomme on valmis auttamaan sinua kaikkiin kyselyihin liittyen. Hotellissa oleva lahjakauppa on paras paikka etsiä matkamuistoja vietäviksi takaisin kotiin rakkaille.\nVieraille on tarjolla laaja valikoima alkoholipitoisia ja alkoholittomia virvokkeita hotellin aulassa/baarissa. Ystävällinen ja avulias concierge on aina valmis auttamaan liittyen kaikkiin kyselyihin. Hotellissa on kuivapesupalvelut.\nHotellissa on itse suoritettava pysäköinti. Kiinteistö tarjoaa käyttöön tietokoneita ja yrityspalveluja. Huoneen palvelut sisältävät ilmaisen Internet-yhteyden.


Sähköliike Nokia | Kattavat sähköalan palvelut ja tarvikkeet\nSähköliike NOKIALLA vaativiinkin sähkötöihin\nSähkötekijät Oy on Nokian seudulla toimiva sähkötöihin ja -urakointiin erikoistunut sähköliike. Palveluihimme kuuluvat uudis- ja saneerauskohteiden urakointi, teollisuuden sähköasennukset, taloyhtiöiden sähköhuolto ja omakotitalojen sähkötyöt, myös sähköautojen latauspisteiden asennus.\nToimimme Nokian lisäksi Tampereella ja muualla Pirkanmaalla. Tervetuloa asioimaan myös Nokialla sijaitsevassa sähkötarvikemyymälässämme!\nNokian Sähkötekijät Oy tarjoaa sähköurakointipalveluita niin uudis- kuin saneerauskohteisiinkin Nokian seudulla. Hoidamme ammattitaidolla isotkin urakat, joten kysy rohkeasti tarjoustamme mittaviinkin sähköurakoihin. Sähköliikkeemme hoitaa myös teollisuudenalan sähköasennukset Nokian seudulla asiantuntevasti.\nSähköliikkeemme tekee huolella myös yksityiskohtien erilaiset pienet ja suuret sähkötyöt. Oli kyse sitten taloyhtiöiden tai kerrostalo-, rivitalo- ja omakotitalokotien sähköasennuksista, voit luottaa asiantuntemukseemme sähköasioissa. Ota meihin yhteyttä – kerromme mielellämme lisää sähkötyöpalveluistamme erilaisissa pienkohteissa Nokian alueella.\nSähköpalveluita vankalla osaamisella\nTarvitsetko osaavaa ja luotettavaa sähköalan ammattilaista? Nokian Sähkötekijät Oy palvelee asiakkaitaan yli 40 vuoden vankalla kokemuksella. Tarjoamme asiantuntevia sähköurakointipalveluita niin yksityishenkilöille kuin yrityksellekin. Otamme mielellämme vastaan niin suuret urakat kuin pienetkin sähkötyöt. Tarvitsetpa apua omakotitalon tai liikehuoneiston sähkötöissä tai mahdollisesti vaativammassa saneerauksessa, Nokian seudulla toimiva sähköliikkeemme on apunasi.\nYrityksemme palvelee asiakkaita aina täsmällisesti ja luotettavasti, aikatauluissa pysyen. Mikäli etsit luotettavaa sähköalan ammattilaista, ota meihin yhteyttä ja pyydä tarjous. Jos tarvitset sähköalan tarvikkeita omiin tarpeisiisi, muista myös Nokian Sähkötekijät Oy:n myymälä Nokialla. Asennustarvikemyymälästämme saat paitsi asiantuntevaa palvelua myös kaipaamasi tarvikkeet sähkötöihin. Myymälässämme on tarjolla kattava valikoima sähkötarvikkeita aina kaapeleista putkitustarvikkeisiin ja kytkimiin.\nJos sopivaa tuotetta ei jostain syystä löydy, etsimme ratkaisun ongelmaasi. Palvelemme myymälässämme mielellämme niin yritys- kuin yksityisasiakkaitakin. Tervetuloa asioimaan liikkeeseemme!\nMuista sähkötöiden kotitalousvähennys ja säästä\nJos suunnittelet sähkötöiden teettämistä kotiisi, pidä mielessä, että voit vähentää osan vakituisen kotisi tai vapaa-ajan asuntosi sähkötyökuluista verotuksessasi. Lue lisää kotitalousvähennyksestä täällä. Haluatko lisätietoja sähköpalveluistamme ja niiden kustannuksista? Ota rohkeasti yhteyttä sähköliikkeeseesi Nokialla! Nokian Sähkötekijät Oy vastaa mieltäsi askarruttaviin kysymyksiin.


Suomalian Sanomat: Nato auttoi al-Qaidan valtaan Libyassa\nLähettänyt Mikko Ellilä klo 14.52\nRanska on varmaan koko jutun keksinyt, että piti hyökätä Libyaan. Ranska on eniten pitänyt mölyä asiasta.\nKaikki NATO:n jäsenet eivät ole mukana operaatiossa, esim. Saksa ja Viro eivät osallistu.\nLibyasta on ollut se hyöty että se on viime vuosina tukkinut muualta Afrikasta tulevia pakolais-, siirtolais- ym. virtoja. Libya on myös palauttanut afrikkalaisia takaisin kotimaihinsa. On epäselvää jatkuuko tuo hyöty nyt tämän jälkeen.\n5. syyskuuta 2011 klo 21.52\nHS Kommentoija kirjoitti...\nMiksikö, Mikko? No kerronpa sinulle. Siksi, että NATO, lue Yhdysvallat, lue juutalaisten puudeli, pyrkii saattamaan valtaan islamisteja Israelin välittömässä läheisyydessä. Kun pikku poloinen Israel joutuu näin terroristien ahtaalle laittamaksi, voi se alkaa rökittämään tuhmia untermenschejä ja muuntaa itsensä Groß-Israeliksi. Ja maailman kansat hurraavat.\nSiksi. Mutta tämähän on tuhma nazzisalaliittoteoria.\n18. marraskuuta 2011 klo 14.44


Sipilän hallitus tilasi talousviisailta tylyt täsmävinkit: Kiinteistövero ylös, yliopisto-opiskelijoille lukukausimaksut, irtisanomissuoja heikommaksi | Yle Uutiset | yle.fi\nSipilän hallitus tilasi talousviisailta tylyt täsmävinkit: Kiinteistövero ylös, yliopisto-opiskelijoille lukukausimaksut, irtisanomissuoja heikommaksi\nTalousgurujen keinovalikoimasta talouden ja työllisyyden vauhdittamiseksi löytyvät myös nuo ikisuosikit, perhevapaiden uudistaminen ja yritystukien leikkaaminen.\nViisi talouspolitiikan asiantuntijaa arvioi valtiovarainministeri Petteri Orpon (kok.) pyynnöstä Suomen talouden ja työllisyyden nykytilaa. (siirryt toiseen palveluun)\nSamalla taloustietäjät antoivat suosituksia tulevaisuudenkin suhteen eli mitä Sipilän hallituksen pitäisi seuraavaksi ehdottomasti tehdä talouskasvun ja työllisyyden kohentamiseksi.\nSuurin osa suosituksista on pyörinyt julkisessa keskustelussa jo vuosia, mutta yrityksistä huolimatta päätöksiä ei ole saanut aikaiseksi – usein juuri poliittista syistä. Päätökset kun leikkaisivat vallassa olevien puolueiden kannattajien etuja.\nOsa hallituksen talous- ja työllisyyspolitiikkaa arvioivista asiantuntijoista onkin hieman skeptisiä, että mitään saadaan aikaiseksi nytkään eduskuntavaalien lähestyessä.\nTässä kooste hallituksen ekonomisteilta tilaamista konkreettisista täsmävinkeistä: Nyt ei muuta kuin tuumasta toimeen...\n1. Työllisyys nousuun\nElinkeinoelämän tutkimuslaitoksen tutkimusjohtaja Niku Määttänen heikentäisi yksilöperusteista irtisanomissuojaa, koska se nostaa työnantajan palkkaamiskynnystä. Hän myös rajoittaisi vähimmäispalkkojen nousua aloilla, joilla ne ovat laajasti sitovia. Määttäsen mielestä on parempi tukea pienipalkkaisten työntekijöiden toimeentuloa sosiaalisilla tuilla. Määttänen katsoo, että pienituloisten asemaa voisi kohentaa työnantajalle maksettavalla palkkatuella.\nSuomen Pankin johtokunnan neuvonantaja Lauri Kajanoja lisäisi työvoiman tarjontaa perhevapaiden uudistamisella. Hänestä perhevapaajärjestelmän uudistaminen olisi yksi keskeinen keino kasvattaa 25–40 –vuotiaiden naisten työllisyyttä. Lisääntymisikäisten naisten työllisyysaste on tällä hetkellä matala naapurimaihin verrattuna. Kajanoja lopettaisi myös työttömyysputken eli työttömyysturvan lisäpäivät, koska niiden poisto tai alaikärajan nostaminen lisäisi ikääntyneiden työllisyyttä. Lisäksi hänen keinolistallaan ovat muutokset työttömyysturvan pituuteen ja/ tai korvauksen tasoon.\nKeskuskauppakamarin talouspoliittinen neuvonantaja Johnny Åkerholm helpottaisi työperäistä maahanmuuttoa ja nopeuttaisi eri toimenpitein maahanmuuttajien työllistymistä.\nÅkerholmin ja Aalto-yliopiston taloustieteen emeritusprofessori Sixten Korkmanin mielestä työehtojen **paikallista sopimista työpaikoilla on lisättävä **nykyisestä. Korkman katsoo, että palkankorostusten paikallisesti sovittavaa erää pitäisi myös kasvattaa yleiskorotuksen kustannuksella.\n2. Yritystukia karsittava\nSuomessa jaetaan vuosittain noin neljä miljardia euroa yritystukia. Näistä suorien tukien osuus on miljardi ja veronhuojennuksina annettavien tukien osuus kolme miljardia euroa.\nValtiovarainministeriön ylijohtaja Mikko Spolander, Keskuskauppakamarin Åkerholm ja professori Korkman leikkaisivat yritystukia. Korkman pitää yritystukia tehottomina. Hän suosittaa tukien karsimiselle kunnianhimoista tavoitetta, mutta väljää aikataulua, koska yritysten toimintaympäristöön ei ole viisasta tehdä äkkimuutoksia. Hallituksen tulisi käyttää edes juustohöylää, jos suuremmista muutoksista ei löydy yksimielisyyttä.\nSpolander ja Korkman siirtäisivät osan nykyisistä yritystuista innovaatiopanostuksiin.\n3. Asuntopolitiikka toimivaksi\nTalousviisaat katsovat, että asuntojen ja kiinteistöjen varainsiirtoverosta luopuminen helpottaisi työn perässä muuttamista eli työvoiman liikkuvuutta.\nProfessori Korkman, Etlan Määttänen ja valtiovarainministeriön Spolander kiristäisivät edelleen asteittain kiinteistöveroa. Tästä voi koitua vaikeuksia esimerkiksi niille suomalaisille, joilla on arvokas kiinteistö, mutta pienet tulot. Korkman ratkaisisi ongelman sallimalla verovelan maksamisen kuolinpesästä tai asettamalla kiinteistön arvolle alaraja. Näin vähäarvoisia kiinteistöjä ei verotettaisi.\nKiinteistöveron painopistettä pitäisi myös siirtää maapohjan verotukseen. Nyt sekä rakennuksista että tontista maksetaan veroa.\nMäättänen vähentäisi sosiaalista asuntotuotantoa nykyisestä ja korvaisi sitä vapaarahoitteisella asuntotuotannolla, koska asuntoihin sidotut tuet rasittavat julkista taloutta. Hänen mielestään keski- ja hyvätuloiset hyötyvät nyt asuntojen hintasääntelystä ja se myös heikentää työvoiman liikkuvuutta. Pienituloisten asumista Määttänen tukisi yleisen asumistuen kautta.\nSpolander helpottaisi ja yksinkertaistaisi rakennusmääräyksiä, jotta kasvukeskuksiin saataisiin nopeammin asuntoja. Myös kaavoituksen byrokratiaa pitäisi keventää samasta syystä.\n4. Verotus ja kannustinloukut\nSuomen Pankin Lauri Kajanoja ja valtiovarainministeriön Mikko Spolander katsovat, että verotuksessa pitäisi siirtyä työn verottamisesta kiinteistöjen verottamiseen.\nEtlan Niku Määttänen kohdistaisi tuloveroalennukset pienituloisiin. Määttäsen mukaan työllisyysaste saataisiin parhaiten nousuun panostamalla ryhmiin, joilla on matalin työllisyysaste ja palkkataso eli vain peruskoulun käyneisiin. Hän katsoo, että kyseisen ryhmän ansiotuloverotuksen keventäminen rahoittaisi itse itsensä työllisyyden parantuessa.\nEmeritusprofessori Sixten Korkman yhtenäistäisi arvonlisäverokannat, koska hänen mielestään alemmat alv-kannat ovat yksi verotukimuoto. Myös Spolander karsisi alennettuja arvonlisäverokantoja.\nSuomen yleinen arvonlisäprosentti on 24, ruoan 14 prosenttia ja monien hyödykkeiden 10 prosenttia. Korkmanista suurimman suhteellisen hyödyn ruoan alv:n alennuksesta keräävät nyt keski- ja suurituloiset, vaikka tavoitteena oli alentaa nimenomaan pienituloisten elinkustannuksia. Alv:n nostosta saatava verokertymä voitaisiin käyttää perusturvan vahvistamiseen.\nMäättänen ja Keskuskauppakamarin Johnny Åkerholm yhdistäisivät eri etuudet nykyistä järkevämmäksi ja yksinkertaisemmaksi kokonaisuudeksi kannustinloukkujen välttämiseksi. Tulorekisterin käyttöönotto taas helpottaisi etuuksiin liittyviä byrokratialoukkuja, kuten esimerkiksi etuuden maksun keskeytymistä lyhyen työn takia.\nVM:n Spolander laajentaisi mahdollisuutta ansaita tuloja menettämättä sosiaalietuutta, yhdistää työttömyyskorvaus ja osa-aikatyö tai maksaa osa palkasta avustuksena. Hänestä näin luotaisiin työpaikkoja, joissa ei edellytetä korkeaa osaamista. Pidemmän päälle tuettu työ olisi kuitenkin tarkoitettu vain erityisryhmille.\nMäättänen tarkastelisi tulonsiirtoja elinkaaren mukaan. Hän käyttää esimerkkinä opintojen aikana pienituloisia, mutta myöhemmin hyvätuloisia yliopisto-opiskelijoita. Määttänen **ottaisi käyttöön korkeakoulujen lukukausimaksut yhdessä tulosidonnaisten lainojen kanssa. **Tällä hän nopeuttaisi opiskelijoiden valmistumista ja ohjaisi lisäresursseja korkeakoulutukseen.\nKuva: Milla Vahtila / Yle\n5. Koulutuksen täsmätoimet\nEtlan Niku Määttänen ja VM:n Mikko Spolander pienentäisivät vain peruskoulun käyneiden suomalaisten osuutta nostamalla oppivelvollisuusikää.\nMäättänen myös leikkaisi aikuiskoulutustukea sekä kohdistaisi tuen työttömille ja matalan koulutustason omaaville, koskatuki kohentaisi parhaiten näiden ryhmien työllisyyttä. Nyt valtaosa tuen saajista on hyvin koulutettuja ja jo työelämässä kiinni olevia ihmisiä.\nSuomen Pankin Lauri Kajanoja on huolissaan töiden ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuoren aikuisten osuuden kasvusta. Hän kiinnittäisi erityishuomiota nuoriin, joiden koulutus on jäänyt tai jäämässä vähäiseksi kehittämällä opetusjärjestelmää ja tukemalla opinnoista töihin siirtymistä.\nHallituksen talous- ja työllisyyslinjasta sekä tulevaisuuden haasteista antoivat asiantuntija-arvionsa johtokunnan neuvonantaja Lauri Kajanoja Suomen Pankista, taloustieteen emeritusprofessori Sixten Korkman Aalto-yliopistosta, tutkimusjohtaja Niku Määttänen Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksesta, ylijohtaja Mikko Spolander valtiovarainministeriöstä ja talouspoliittinen neuvonantaja Johnny Åkerholm Keskuskauppakamarista.\nSipilän hallitustalousSixten KorkmankansantaloustiedeyritystuetElinkeinoelämän Tutkimuslaitos (Etla)KeskuskauppakamariirtisanomissuojaverotusvaltiovarainministeriöPalkka ja työsuhde-edutyhteiskuntatieteilijätkiinteistöverososiaaliavustuksetpienituloisetperhevapaat\nEpidemiatilanne Suomessa on jatkanut tasaista laskuaan. Uusia tartuntatapauksia kirjattiin eilisen aikana 55 kappaletta.\nYt-neuvottelujen tulos: Stora Enso irtisanoo 550 henkilöä Veitsiluodosta – suora lähetys tehdasalueelta kello 11.50\nPäivittyvä seuranta: Curevacin koronarokotteen teho alle 50 prosenttia, Brasiliassa 95 000 uutta koronavirustartuntaa, Portugalissa tartuntamäärät kasvaneet rajusti\nKymmenettuhannet etsivät turhaan koronarokotustietojaan Omakannasta, sillä tiedot eivät mene läpi – "Todella surkea tilanne"\nPresidentti Niinistö Ylen haastattelussa: Navalnyin tilanne tuskin muuttuu huippukokouksen myötä\nFortum investoi 24 miljoonaa Harjavaltaan – uusi akkukierrätyslaitos tuotannossa jo vuonna 2023\n"Kun olin nuorempi, kentälle heitettiin banaaneja" – pysäyttävät esimerkit Suomesta kertovat, miten rasismi on läsnä urheilussa\nAnna-Sofia Niemisen kolumni: Tiesitkö, että enemmistö yrittäjistä pystyy pitämään yhtäjaksoisia lomia?\nPunainen viiva näyttää, kuinka lähellä Joel Pohjanpalon maali oikeasti oli – huomaatko täpärän paitsiotuomion omalla silmällä?\nHerätys: Näin kotipaikkasi valtuutetut eroavat muista, profiloinnilla kadonneiden jäljille, vanhustenhoidossa vakava hoitajapula


Päivän erikoinen ÄI1. - ppt lataa\nJulkaistuVilho Väänänen Muutettu yli 8 vuotta sitten\nEsitys aiheesta: "Päivän erikoinen ÄI1."— Esityksen transkriptio:\n1 Päivän erikoinen ÄI1\n2 Otsikko tehtävän numero! koko nimi ja ryhmä oikeaan yläkulmaan\nei alleviivausta mieti otsikkoa huolella  kiinnostava, vastaa tekstiäsi (8. Lukiovuoteni  8. Tulevat vuoteni lukiossa)\n3 Pilkkusäännöistä ei pilkkua: pilkku EI KOSKAAN aloita riviä\nkysyvä sivulause (epäsuora kysymys): En tiedä milloin opettaja tulee. lauseenvastike: Ymmärtäen asian oikean laidan Paavo pysytteli hiljaa. pilkku EI KOSKAAN aloita riviä kertaa pilkkusäännöt!\n4 Sekalaista muista kappalejako; kappaleiden väliin ei tule tyhjää riviä, vaan uusi kappale sisennetään ei tervehdystä alkuun (ellei tekstilaji ole kirje): Hei, olen Paavo Paavola. älä puhuttele lukijaa (opettajaa): Toivottavasti sait selvää käsialastani. käsiala: isojen ja pienten kirjainten on erotuttava vältä piiiiiitkiä virkkeitä (vain pilkku välissä); piste on ihana välimerkki\n5 vältä metakieltä (eli kirjoittamisesta kirjoittamista): Olen tässä kirjoittanut harrastuksistani --. / Kirjoitin kitaransoitosta, koska --. alle kymmenen numerot kirjoitetaan kirjaimin (samoin yleensä tasaluvut: sata, tuhat, miljoona) varo toistoa (virkerakenne, yksittäinen sana, pääte tmv.)\n6 mieti, onko mielekästä käyttää sanaa normaali; mitä se tarkoittaa??\nkeep it simple: mieluummin lyhyt, simppeli ja ymmärrettävä lause kuin pitkä, monimutkainen ja epäselvä lause Monille opiskelijoille voi tulla hankaluudeksi koulumatkat.  Koulumatkat saattavat osoittautua hankaliksi monille opiskelijoille. mieti, onko mielekästä käyttää sanaa normaali; mitä se tarkoittaa??\n7 komparatiivi: Lukio alkoi helpommin kuin odotin\nkomparatiivi: Lukio alkoi helpommin kuin odotin. (EI: helpommin mitä odotin) esseessä saa kuulua oma ääni (eli oma näkökulma, omat kokemukset), vrt. esim. otsikko Musiikin voima  Mitä musiikki sinulle merkit\n8 Karsi puhekielisyydet\nreenit  treenit jonnekin, sinnekin, jollekin (ei kahta k:ta vaikka puheessa se kuuluukin) siittä  siitä No, --. läppää amis matikka, hissa fiilis alkaa tehdä jtk (ei: tekemään)\n9 ummet ja lammet juttu sekoittaa, tavoittaa, MUTTA: samastua sana koska ilmaisee syytä, älä käytä sitä synonyyminä sanalle milloin (monitulkintaisuus: Tulen, koska haluat.) oppiaineet pienellä alkukirjaimella\n10 Mitä ikinä kirjoitatkin…\n… tekstissäsi ei saa olla YHTÄÄN kirosanaa tai alatyylistä ilmausta – IKINÄ!\n11 arviointi 0-60\nLataa ppt "Päivän erikoinen ÄI1."