Öljy Tynnyrissä | Kaikenhuipun blogi\nOlen monesti kuullut, omastakin suustani, lausahduksen että öljy on niin arvokasta, että se tulisi säästää teollisuuden käyttöön eikö törsätä pitkin sunnuntai-ajeluita. Onko se kuitenkaan niin yksinkertaista? Kuten yleensä, on ja ei. Tässä artikkelissa kurkistan öljytynnyrin mustaan sielunelämään ja kerron mitä sieltä saadaan, kuinka paljon, ja miksi.\nÖljyn eri laadut\nÖljyä on monenlaista. Sitä luokitellaan esimerkiksi keveyden/raskauden, happamuuden/makeuden ja muutaman muun ominaisuuden mukaan. Mitä tarkoittaa kevyt makea raakaöljy? (light sweet crude oil). Se on niin sanotusti sitä ”kunnon kamaa”, josta saadaan arvokkaimmat jalosteet vähimmällä vaivalla ja se voidaan jalostaa lähes missä jalostamossa hyvänsä.\nHyvä esimerkki eri laatujen keskinäisistä suhteista nähtiin 2011 kevät-talvella, kun Libyan öljyntuotannon romahtaminen paikallisten ”ongelmien” vuoksi, aiheutti massiiviset seuraukset öljyn hintaan jonka vuoksi, ainakin osittain, nautiskelemme tällä hetkellä hitaamman kasvun ajasta taloudessamme (kukaan ei vielä uskalla kutsua sitä taantumaksi). Saudi-Arabiahan koetti paikata kyseistä tuotannon vajetta päästämällä markkinoille muutaman sata tuhatta tynnyriä / päivä raskasta ja hapanta öljyään (jota heidän on vaikea myydä kunnon hintaan normaalisti). Ongelma tuli siitä, että Libyan sweet light crude jalostettiin suurelta osin Italiassa, ja paikalliset jalostamot eivät pystyneet Saudien rikinkatkuiselle mönjälle tekemään käytännössä paljon mitään, joten sen käyttöarvo jäi vähäiseksi.\nSe on siis vähän kun veisi metallia puusepälle muotoiltavaksi. Näkemystä voisi ehkä ollakin, mutta raaka osaaminen ja kunnolliset työkalut puuttuvat. Sivuhuomiona, olen saanut käsityksen että Suomen kaksi jalostamoa ovat tottuneita Venäläiseen, kohtalaisen huono-laatuiseen öljyyn. Hyvä me. Tästä voi tulevaisuudessa olla ihan oikeasti hyötyä, kun raskaan ja rikkipitoisen öljyn suhteellinen määrä öljymarkkinoilla lisääntyy (parhaat ja makeimmat esiintymät kun on hyödynnetty ensin).\nRaskas öljy on usein myös hapanta/rikkipitoista (johtuen kemiasta jota en selitä tarkemmin etteivät lukijat nukahda). Raskaille ja happamille öljyille pitää siis tehdä kaikenlaisia temppuja, että niistä saadaan epäpuhtaudet pois ja jotain myymisen arvoista tavaraa jalostamon tehtaanmyymälään esille. Arvokkaimpia bulkkituotteita lienee Bensiini. Tämä kaikki vie aikaa, energiaa ja resursseja, ja koska kyse on bulkki-kamasta, on pienikin heittely tuotantokustannuksissa monesti merkittävä isoissa volyymeissa.\nKarkeasti jalosteet voidaan luokitella neljään ryhmään:\nKaasut (Petroleum gases)\nKevyet jalosteet (light distillates / light end)\nKeskiraskaat jalosteet (middle distillates)\nRaskaat jalosteet (heavy distillates / heavy end)\nKaasut (1-4 hiiliatomia) sisältävät Metaanin, Etaanin, Propaanin ja Butaanin. (Methane, Ethane, Propane, Butane). Metaania käytetään lämmitykseen ja kokkailuun sekä sähkön tuotantoon (ja siitä irroitellaan myös vetyä muuhun käyttöön). Etaanista tehdään Petrokemikaaleja ja muoveja. Propaania ja Butaania paineistetaan ja nesteytetään pulloihin, jolloin niillä voi grillailla kaasugrillissä kuka mitäkin.\nKevyet jalosteet (5-11 hiili-atomia) sisältävät lähinnä Naphtan (nafta?) ja bensiinin. Naftaa käytetään petrokemikaalien, muovien ja liuottimien valmistukseen, ja bensiinillä ajetaan perjantaina kaupungin toria ympäri.\nKeskiraskaat (11-18 hiili-atomia) sisältävät Kerosiinin, josta tehdään suihkumoottori-bensaa (jet fuel) ja jota käytetään jonkin verran myös valaistukseen, kokkailuun ja lämmitykseen, sekä polttoöljyt (fuel oil) joihin kuuluvat Diesel-öljy ja (kevyt) lämmitysöljy.\nRaskas sarja (18-50+ hiiliatomia) sisältää voiteluöljyt, raskaammat polttoöljyt (käytetään laivoissa, teollisuudessa ja sähkön tuotannossa), rasvat/vahat (kynttilät, hedelmävahat, liukasteet), Bitumi (ajattele asfalttia ja kattohuopaa) sekä Koksi (Coke) jota käytetään teollisuudessa teräksen valmistukseen. 25+ hiiliatomia sisältävät ”öljyt” ovat yleensä kiinteässä muodossa (rasvat/vahat ja siitä eteenpäin).\nEri jalosteet erotellaan keittelemällä öljytynnyriämme eri lämpötiloissa. Kun otetaan käyttöön paineistus, katalyytit ja muut kemikaalit, voidaan jalostamossa vaikuttaa enemmän siihen, mitä lopputuotteita tuotetaan. Raskaampia atomeita voidaan jakaa kevyemmiksi, ja kevyitä yhdistellä raskaammiksi (cracking ja combining). Tällä prosessilla jalostamo voi nostaa esim. bensiinin osuuden öljytynnyristä 20 prosentista (normaali jalostus) aina 50 prosenttiin. Yksinkertaistaen siis 20 hiiliatomin polttoöljy puolitetaan jotta saadaan 2 kpl 10 hiiliatomin bensiiniä, tai vaihtoehtoisesti 2 butaania yhdistetään jolloin saadaan 1 kpl 8 hiiliatomin bensiiniä (ns. gasoline-jalosteet ovat välillä 7-10 hiiliatomia).\nKuten aiemmin totesin, ovat jalostamot varsin eriasteisesti varustautuneita käsittelemään erityyppisiä öljylaatuja, ja liiat epäpuhtaudet voivat tehdä öljylastin käsittelemisestä jopa täysin mahdotonta tietyssä jalostamossa (joskus ongelmaa kierretään esim. sekoittamalla liian huono tavara hyvän kaman kanssa, jolloin saadaan riittävän hyvälaatuista tavaraa jalostettavaksi). Investoinnit uusiin jalostamoihin tai laitoksiin ovat luonnollisesti kalliita paukkuja. Monikymmenvuotisen tauon jälkeen uusia jalostamoita on taas rakenteilla, ja oma arvaukseni on että niiden temput riittävät vaikka uuttamaan öljyä takaisin asfaltista (tätähän käytännössä tehdään jo Kanadan öljyhiekan yhteydessä, joka on käytännössä bitumia). Pitkä tauko jalostamoiden rakentamisessa johtui ylikapasiteetista, sillä vasta viime vuosina jalostamot kykenivät tekemään voittoa.\nLoppuun vielä totean, että nuo öljy-molekyylit ovat joko parafiinisessa, naftaisessa, aromaattisessa tai olefiinisessa järjestyksessä (paraffinic, naphthenic, aromatic, olefinic). Parafiininen (esim. bensiini) on näistä arvokkain, ja aromaattien (esim bentseeni, benzene) osuutta esim. bensiinissä on myrkyllisyyden takia rajoitettu laein ja säädöksin. Aromaateista voi räätälöidä tosin kaikkea muuta jännää niiden erikoisten ominaisuuksien vuoksi.\nTämän syvemmälle öljytynnyriin en uskalla lukijoita viedä, etteivät nukahda.\nOil 101 – Morgan Downey (2009)\nFrom → Öljynkorvikkeet, Fossiiliset\nVoi olla että tämä aihe ei ihan kauheasti joka jannua ja junnua kiinnosta (mitäh, eikö orgaaninen kemia olekkaan kaikkien lempiaine?). Koin kuitenkin että nämä asiat on ihan hyvä tuoda esille, jotta jatkossa voi niihin viitata jos/kun tulee epäselvyyksiä. Taustatietona nämä on ihan hyvä myös olla takaraivossa, kun jatkossa käsittelen esim niinsanottuja öljynkorvikkeita kuten liuskeöljyä, öljyhiekkaa sun muita ”tulevaisuuden toivoja”.\nJa toivottavasti en suomennellut virheellisesti noita nimiä ja termejä 🙂\nHyvä tiivistelmä öljynjalostuksesta. Ja suomalaisella jalostamolla työskennelleenä voin vahvistaa, että käsityksesi Suomen jalostamojen tilanteesta on ihan oikea. Niistä sakan pohjimmaisista raakaöljyistä pystytään jalostamaan Kaliforniaan kelpaavia liikenteen polttoaineita (tiukimmat ympäristöterveyteen liittyvät laatukriteerit polttoaineille maailmassa).\nps. Haluatko kirjoittaa vastaavan pätkän siitä tuhannen taalan kysymyksestä: Millä kemiallisilla reaktioilla öljy on syntynyt ?-)\nTuomas, kiitos 🙂 Todella rohkaisevaa kuulla että pysyin raiteilla. Voitkin alkaa odottelemaan meiliisi kaikenlaisia kysymyksiä aiheeseen liittyen…\nTuosta öljyn synnyn kemiallisista reaktioista… heh… olen vähän huono kemiassa (eikös ollut hyvin väistetty?), mutta geologiseen prosessiin olen hieman tutustunut, ja sen vaatimiin olosuhteisiin. En vaan tiedä kiinnostaisiko moinen juttu ketään? 😀\nAuttaahan se kyllä ymmärtämään niitä tekijöitä ja faktoja jotka määräävät että miksi öljyä on jossain ja toisaalta ei ole jossain muualla… Mutta onko siitä kenellekään mitään iloa? Jokapäiväisessä elämässä? 🙂\nEdit: nyt kun tarkemmin mietin, niin ei tästäkään artikkelista nyt ehkä jokapäiväisessä elämässä kauheasti ole kelleen hyötyä…\n« Viikon Linkki – Energy [R]evolution -skenaariosta vielä…\nViikon Video – Kuka Tappoi Talouskasvun? »


Maistuis varmaan sullekin!: Makkarapasta\nLihansyöntini on nyt laajentunut makkaroihin, kun jokunen aika sitten ostettiin paketti Kivikylän Lemon-Chilli makkaroita, ja mausteet kuulostivat sen verran hyviltä, että minunkin oli ihan pakko maistaa. Ja tykkäsin todella paljon. Hyvän makuisia, sopivan ohuita ja pannulla paistaessa kuoresta tulee kivan rapsakka. Nyt meillä oli paketti saman firman Tomaatti-Mozzarella makkaroita, ja halusin käyttää ne jotenkin muuten kuin vain paistamalla. Päädyin tekemään pastaa. Pastaa meillä syödään tosi harvoin lasagnea ja makaronilaatikkoa lukuun ottamatta, koska taloutemme toinen ruokailija on henkeen ja vereen perunaihmisiä. Makkaroita syö sitten pastankin edestä, joten ajattelin makkaraa sisältävän pastankin kelpaavan. Hyvää ilmeisesti oli, koska lautasellinen tyhjeni nopeasti ja haki vielä toisenkin ison lautasellisen. Itsekin pidin makkarapastasta niin paljon, että sen voisi hyvin sisällyttää vakioruokalistaan, ja tehdä sitä vastedes ihan säännöllisesti.\nTunnisteet: Kastikkeet, Makkararuoat, Pastaruoat, Ruoka\nIituntiltu 4. syyskuuta 2013 klo 22.19\nTuo lautasen nopea tyhjeneminen on aina hyvä merkki :) Kuulostaa niin hyvältä, että täytyy testata! Tosin en muista tuollaisia chorizoja täällä koskaan nähneeni, mutta varmaan muutkin kelpaa :)\nKatja 5. syyskuuta 2013 klo 8.32\nNiin on.;) Tosi hyvää pastaa tuli chorizomakkaroilla, ja tietenkin voi käyttää myös jotain muuta chorizoa.:)\nsantra 5. syyskuuta 2013 klo 10.20\nEikä. Mulle tulee aina nälkä, kun kattelen näitä sun kuvia. Pakko mennä jääkaapille.... :D\nSe vaara ruokablogeissa aina on, että nälkä iskee kuvia katsellessa ja lukiessa.;)\nMelody 5. syyskuuta 2013 klo 18.35\nTätä niin kokeilen, ja pian! Tuo avomies kun söisi pastaa vaikka joka päivä, itse vaadin perunapäiviäkin.;) Arki-iltana on kiva tehdä nopeita ruokia ja usein se on juuri pastaa. Tykkään näistä Kivikylän tuotteista. Hodareita tehdessä meillä oli Kivikylän nakkeja ja oli makua. Toivottavasti kaupasta löytyy näitä tomaatti-mozzarella chorizoja.:)\nKatja 6. syyskuuta 2013 klo 11.29\nKokeile vaan. Tykkäsin tästä pastasta. Penne on hyvää, napakkaa pastaa ja chorizosta tulee paljon makua. Tomaattimurskaa tai paseerattua tomaattia voi tietenkin laittaa kastikkeeseen myös, mutta nyt tuli laitettua kirsikkatomaatteja, kun kasvihuoneesta niitä ison pussillisen keräsin. Ja onhan se tuore aina kaikkein parasta.;) Kivikylässä on hyvät tuotteet. Meillä on vieläpä se onni, että Kivikylän tehtaanmyymälä on sen verran lähellä, että poikettua tulee tämän tästä. Sieltä saa kaikkea todella edullisesti. Nytkin ostettiin noita chorizoja hintaan 3,20 €/kg. Kaupassa maksavat paljon enemmän. Tietysti jotain muitakin chorizoja voi tilalla käyttää, jos näitä ei satu löytymään. Aika kivat maut vain näissä molemmissa, sekä tomaatti-mozzarellassa että lemon-chillissä. Tuosta toisestakin pitää joku kerta pastaa tehdä, voisi tehdä kermapohjaisen.;)


Miljoonahitti Greedfall saa jatkoa / Uutiset / pelaaja.fi\nKahden miljoonan kappaleen myynteihin yltänyt toimintaroolipeli Greedfall saa jatkoa. Pelin kehittänyt Spiders ja sen nykyinen emoyhtiö Nacon ovat vahvistaneet, että vuoden 2024 aikana Greedfall 2: The Dying World on löytämässä tiensä pc:lle ja toistaiseksi vahvistamattomille konsoleille.\nTiiviiden ensitietojen mukaan The Dying Worldin tapahtumat käynnistyvät kolme vuotta alkuperäisen pelin jälkeen. Keskiössä on nyt Teer Fradee -saarelta peräisin oleva sankari, joka ajautuu tutkimaan tällä kertaa ensimmäisestä pelistä tuttujen kolonialistien Gacane-kotimannerta, jota repivät palasiksi niin sota, taudit kuin poliittiset juonittelut.\nUudella pelialueella roolipelaajia odottavat tietysti toiminnalliset yhteenotot niin kuin myös valinnat. Spidersin suunnalta lupaillaankin, että luvassa olisi ensimmäistä osaa syvällisempi kokemus, jossa niin diplomatia, manipulaatio, soluttautuminen kuin kamppailu ovat kaikki erilaisia keinoja jahdata tavoitteitaan.\nGreedfall II ei ole ainut Spidersilla parhaillaan työn alla oleva peliprojekti. Syyskuussa siltä on odotettavissa pihalle myös osin Souls-henkeen tehty Steelrising.\nLähde: Nacon, Steam\nGrumpyOldMan\tTo, 05/19/2022 - 13:29\nGreedfall oli aikanaan itselleni todella positiivinen yllätys, eräänlainen "pienen budjetin Dragon Age". Pelin tarina ja hahmot olivat mielenkiintoiset ja tekninen toteutuskin loistava, kun ottaa huomioon että kyseessä oli suhteellisen pienen pelistudion hemgentuote.\nOdotan siis innolla tätä jatko-osaa, jopa enemmän kuin samojen tekijöiden Steelrising-peliä, joka pelikuvan perusteella näyttäisi keskittyvän hyvän tarinan sijaan taisteluun.


Ego on harmiton ystäväsi, jos tunnistat sen ja osaat tehdä päinvastoin kuin se sanoo. Se varoittaa sinua aina eniten siitä, mistä löydät lisää voimaa itsellesi! Jos et tunnista sitä ja uskot sen pelottelua ja syyttelyä, se jumittaa sinua. Egoa pelottaa rohkeus ja rakkaus, sillä kun olet voimissasi, et enää tarvitse sen neuvoja. Ego on maallisen matkasi suojelija ja se pitää voimastasi huolta, kunnes olet valmis ottamaan siitä itse vastuun. Egosi on siis “sinä” kunnes tunnistat sen ja olet tarpeeksi rohkea olemaan sinä.\n2. Älä päästä egoa ääneen. Anna egolle vapaus riehua pääsi sisällä ihan rauhassa. Ego pääsee valloilleen vasta sitten, kun sinä päästät sen – sanojesi kautta. Ole tietoinen sanoistasi ja varsinkin pelon vallassa on hyvä purra hampaat yhteen. Kuuntele sanojasi tarkkaan tai kysele välillä läheisiltäsi, mitä sinä jatkuvasti hoet. “Ihan järkyttävää! En kestä tätä. Tämä on ihan järkyttävän kauheaa. En ikinä pysty tähän. Tosi, tosi, tosi rankkaa. En voi millään ymmärtää.” Kaikki lauseet olivat valetta ja vahvistivat voimattomuutta ja jumittamista paikoillaan. Ego käyttääkin paljon “ylisanoja”, eli dramatisoi kaikkea ja paisuttelee asioita paljon suuremmaksi kuin ne ovat.


EU-komission puheenjohtaja Ursula von der Leyen vahvistaa matkustusrajoitusten valmistelun.\nmaanantai 16.3.2020 klo 17:06 (muokattu 16.3.2020 klo 17:49 )\nSchengen-maat ovat kieltämässä lähes kaiken matkustamisen alueelle sen ulkopuolelta. Asiasta kertovat brittiläinen talouslehti Financial Times sekä uutistoimisto Reutersin lähteet.\nEuroopan komission puheenjohtaja Ursula von der Leyen vahvistaa Twitterissä Euroopan unionin valmistelevan matkustuksen rajoittamista.\n– Tulen ehdottamaan jäsenmaiden johtajille, että tarpeeton matkustus unioniin kielletään väliaikaisesti, von der Leyen kertoo palveluun lisäämällään videolla.\nKielto on aluksi voimassa 30 vuorokauden ajan, ja sitä voidaan pidentää tarpeen vaatiessa. Kielto ei koske EU:n pitkäaikaisia asukkaita, EU-kansalaisten perheenjäseniä, diplomaatteja, raja-alueiden laillisia työntekijöitä, tavaraliikenteen työntekijöitä tai koronaviruksen torjunnan kannalta keskeisiä ammattiryhmiä, kuten lääkäreitä, sairaanhoitajia, hoitoalan ammattilaisia tai tutkijoita.\nSchengen-alueeseen kuuluu 26 Euroopan valtiota, Suomi mukaan lukien, joten kielto sulkisi muun muassa Suomen ja Venäjän välisen rajan. Tähän saakka raja on ollut auki tavalliseen tapaan.\nTasavallan presidentti Sauli Niinistö ja Venäjän presidentti Vladimir Putin puhuivat tänään puhelimitse pandemiatilanteesta ja sen vaikutuksista maiden välisen rajan toimintaan. Tarkempia tietoja keskustelun sisällöstä ei ole kuitenkaan kerrottu.\nSchengen-sopimuksen mukaisesti alueen sisällä voi liikkua ilman matkustusrajoituksia tai rajatarkastuksia. Sopimuksen mukaan alueen ulkorajat voidaan myös sulkea kansanterveydellisistä syistä. Useat Schengen-maat ovat jo nyt sulkeneet rajojaan koronaviruksen vuoksi myös alueen sisärajoilla.\nJuttua päivitetty 16.3.2020 kello 17.37. Lisätty von der Leyenin kommentit.\nTällaiset ovat tulevat poikkeusolot Suomessa: Rajat kiinni, yli 10 hengen kokoontumiset kielletty. Video maanantai-iltapäivän hallituksen tiedotustilaisuudesta. IL-TV


Iphone vastaa missä minun droid\nViisi Android vaihtoehtoja iPhone 5\nAikaa vastata suosittu kysymykseen lyömällä Laitteisto 2.0 postilaatikko.\nEn halua iPhone 5. Voitko suositella Android-vaihtoehto, joka käsittelee työni ja kodin tehtäviä, jotka luulet on yhtä hyvä kuin iPhone?\nVoin tehdä paremmin kuin suositellaan yksi Android-vaihtoehto. Seuraavassa on viisi vaihtoehtoa, kaikki yli pystyy käsittelemään kiireinen työ ja perhe-elämän.\nEpäilemättä lippulaiva Android luurin - mitä Galaxy Nexus omistajat sanovat. Sen 4,8 tuuman HD-näyttö, Galaxy S III on todellinen kourallinen. On hienoa katsella videoita ja valokuvia, mutta sen pienen koon, se ei voi olla sellainen luurin, joka on kotonaan pillifarkut tai pieniä pusseja.\nSamsung Galaxy S III on kaksiytiminen prosessori ja voidaan liittää nopea 4G LTE tietoverkkojen. Se toimii Android 4.0 "Ice Cream Sandwich" käyttöohjelmistossa, mutta huhut viittaavat siihen, että Android 4.1 "Jelly Bean" on tulossa.\nSillä valokuvaajat, Galaxy S III tulee erinomainen 8 megapikselin kamera.\nhinnoittelu: Alkaa $ 199 16GB malli, joka on saatavissa Verizon, Sprint ja AT&T.\nMiksi se on parempi kuin iPhone 5. Suurempi näyttö, joka lepää edelleen mukavasti yhteen (iso) käsi.\nGalaxy Nexus on Googlen käsityksen siitä, mitä Android älypuhelimen pitäisi olla.\nGalaxy Nexus tulee 4,65 tuuman 720p AMOLED HD-näyttö, virtansa 1.2GHz dual-core prosessori, ja kulkee uusin Android 4.1 "Jelly Bean" käyttöjärjestelmä. Kamera on vain 5-megapikseliä, mutta on optimoitu heikossa valaistuksessa käyttöön.\nhinnoittelu: Lukitsemattoman 16GB Galaxy Nexus maksaa $ 349 Google, mutta jos olet valmis olla koukussa jopa kahden vuoden sopimuksen, voit poimia 32GB malli Sprint Verizon hintaan 99 $.\nMiksi se on parempi kuin iPhone 5. Suuri luurin aiempaa edullisemmin.\nMotorola tekee joitakin erittäin hyviä puhelimia, ja Droid Razr M on estää toistaiseksi ole eroa. Luuri on 4,3 tuuman Super AMOLED reunasta reunaan näyttö, joka on 40 prosenttia suurempi kuin näytön iPhone 4S. Se toimii Android 4.0 "Ice Cream Sandwich", mutta on päivitettävissä Android 4.1 "Jelly Bean".\nAinoa haittapuoli Droid Razr M ovat varastoinnin vaihtoehtoja: 8GB, ei enempää, ei vähempää. Droid RAZR M on 1,5 GHz dual-core prosessori ja 8 megapikselin kamera.\nUlkopuoli on sama kuin sisäosat. Timantti leikattu alumiininen runko on välissä naarmujen Gorilla Glass näyttö ja kestävä Kevlar takaisin. Sisäinen elektroniikka on suojattu roiskeilta valmistajan kehittämällä nano-pinnoite.\nhinnoittelu: Droid RAZR M on saatavilla Verizon hintaan 99 $ kanssa kahden vuoden sopimuksen.\nMiksi se on parempi kuin iPhone 5. Amazing viimeistely, suuri laitteisto, hyvä hinta.\nSiellä on paljon pitävän noin HTC One X: 1.5GHz dual-core prosessori (quad-core käytettävissä yleinen versio) pumppaa pikseleitä on 4,7-tuumainen super-LCD 720p-näyttö, jotka kaikki pyörittää Android 4.0 "Jäätelö voileipä".\n32 Gt tallennustilaa tarjoaa runsaasti tilaa kuvia ja videota suoritetaan käyttämällä 8 megapikselin kamera. Kamera voi jopa ottaa kuvia tallennuksen aikana videon, ja ottaa panoraamakuvia - jotain uusin versio Applen iOS 6 voit tehdä iPhone 5 ja uusi iPod touch laitteissa.\nhinnoittelu: HTC One X on saatavilla AT&T for $ 99 kahden vuoden sopimuksen.\nMiksi se on parempi kuin iPhone 5. Helppo käyttää kaareva näyttö, suuri kamera.\nJos etsit älypuhelin, jossa on fyysinen näppäimistö, ja katso sitten enää kuin Motorola Photon Q 4G LTE.\nFyysinen näppäimistö sivuun - mikä on erinomainen, ja tekee tajuaa mitä kompromissi virtuaalisen näppäimistön ovat - Photon Q 4G LTE on 1,5 GHz dual-core prosessori ja 4,3 tuuman ColorBoost TFT LCD-näyttö. Android 4.0 "Ice Cream Sandwich" on tällä hetkellä näyttää, ja vaikka odotamme, että se saa päivityksen Android 4.1 "Jelly Bean" toistaiseksi ei ole sanaa, kun.\nhinnoittelu: Motorola Photon Q 4G LTE on saatavilla Sprint hintaan 99 $ kanssa kahden vuoden sopimuksen.\nMiksi se on parempi kuin iPhone 5. Fyysinen näppäimistö.\nIphone 5 Hinta Pakistanissa kertoimet vedonlyönti rahamäärä tarvitaan ostaa jotain; "Bensiinin hintaa"; "Hän sai uuden auton myös erinomaiset välit"; "Kuinka paljon on vahingon?" ...\nWarning: include_once(/home/admin/web/finnish.mobilesbuzz.com/public_html/ins/aftercontent.txt): failed to open stream: No such file or directory in /home/admin/web/finnish.mobilesbuzz.com/public_html/miss/iphone-vastaa-miss-minun-droid.php on line 133\nWarning: include_once(): Failed opening '/home/admin/web/finnish.mobilesbuzz.com/public_html/ins/aftercontent.txt' for inclusion (include_path='.:/usr/share/pear:/usr/share/php') in /home/admin/web/finnish.mobilesbuzz.com/public_html/miss/iphone-vastaa-miss-minun-droid.php on line 133


The Last of Us valittiin vuoden parhaaksi peliksi – suomalaiselle Resogunille ei palkintoa | Yle Uutiset | yle.fi\n7.2.2014 klo 09.54päivitetty 7.2.2014 klo 10.09\nPelialan tunnetuin palkintogaala DICE Awards on valinnut vuoden 2013 parhaaksi peliksi The Last of Us -selviytymiskauhupelin. Suomalaisosaamista gaalassa edusti Housemarquen pelikonsoli Playstation 4:lle suunnittelema Resogun, joka oli ehdolla vuoden toimintapeliksi.\nSuomalaisen pelitalon harmiksi vuoden parhaan toimintapelin titteli meni Bioshock Infinitelle. Vuoden verkkopeliksi valittiin World of Tanks ja vuoden mobiilipeliksi Plants vs Zombies 2: It's About Time.\n– Ei aivan voitto tullut kotiin, mutta on ollut aivan mahtavaa olla ehdokkaana tässä parhaan toimintapelin kategoriassa. Kyllä selkeästi nämä kollegat täällä maailmalla arvostavat sitäkin hurjasti, Housemarquen toimitusjohtaja Ilari Kuittinen kertoi puhelimitse Ylen aamu-tv:lle Las Vegasista.\nHän luonnehtii DICE Awardsia hieman Oscar-gaalan tyyppiseksi tilaisuudeksi.\n– Tässä kuljettiin red carpettia pitkin ja annettiin vähän mediahaastatteluja siinä. Tietenkin tällä on pienempi mediahuomio, mutta kyllä siinä vähän samoja elementtejä oli. Täällä on alan kerma paikalla ja siinä mielessä aika hieno huomionosoitus oli kyllä meidän pikku pikku pelille.\nDICE-palkinnot jakaa pelialan ammattilaisten järjestö Academy of Interactive Arts and Sciences. Vuoden 2013 parhaat pelit voi katsoa täältä. (siirryt toiseen palveluun)\nSuomalaispeli ehdolla pelialan huippupalkinnon saajaksi 17.1.2014\nThe Last of Us takes Game of the Year at D.I.C.E. Awards 2014VG24/7\nUlkomaatpelitVideopelaaminenHousemarqueDice (Yritys)toimintapelitvideopeliteollisuuspalkinnottietotekniikkaPeligenret (Tietokone- tai konsoli-)


Kummeli V (alias Viimeistä päivää – eli kerran vielä pojat) « Outin Leffaopas\nKummeli V (alias Viimeistä päivää – eli kerran vielä pojat)\nOuti - maanantai, helmikuu 24th, 2014\nOsastot: ???, Kevyttä katseltavaa, Kotimainen, Leffat\nHenkilöt: heikki hela, heikki silvennoinen, heikki vihinen, timo kahilainen\nMitä saadaan kun laitetaan samaan soppakattilaan eläkkeeltä paluuta tekevä hevibändi, urkuja korjaava panomies, kotimainen sci-fi leffa jossa seikkaillaan vampyyrien ja keskiaikaisten ritarien parissa, ruotsalaiset rapujuhlat, lähikylän kaupan ryöstöä suunnittelevat mammanpojat ja omasta maatilkustaan kiinni pitävä isä aikamiespoikineen. Vastaus on Kummeli V. Minulle olisi riittänyt pienempikin määrä sekopäistä toimintaa ja itse asiassa jäin leffan jälkeen haaveilemaan, että JOS Kummelin pojat vielä kerran haaveilisivat tekevänsä leffan, niin tuon sci-fi-version Excalibur IV:sta voisi viedä eteenpäin. Excalibur IV:ssa oli sitä jotain samanlaista kornia ja kitchiä meininkiä mitä löytyi myös Iron Sky -leffasta ja hienoa on se, että osataan nauraa itselleen. Tosin luulen, että sille naurettaisiin myös autuaallisesti myös ulkomaillakin.\nMutta siis siihen Kummeliin ja sen luojien Timo Kahilaisen, Heikki Silvennoisen, Heikki Helan ja Heikki Vihisen esittämiin sketseihin. Juonta siinä ei varsinaisesti ole, vaan leffan synopsis kertoo kuljettavansa neljää eri tarinaa rinnakkain tai sisäkkäin tai jotenkin sinne päin. Selväjärkisin niistä Excalibur IV:n rahoituksen tarina, jonka osallistujien alle tai viereen tai jotakin sinne päin muut leffassa vilahtavat hahmot tuntuvat osuvan. Tämän porukan tielle osuu peräkammarin poijat, jotka eivät pääse eläköityneen hevibändin festareilla ja päättävät ryöstää paikalllisen kaupan, varsinkin kun kauppamuijat pitävät heitä pilkkanaan. Tapahtuman onnistuu sattumalta taltioimaan paljastuslehden toimittaja, joka myös sitten antaa kentää entiselle urkkijalle, joka päätyy baariin kertomaan omaa tarinaansa panomiehen paljastamisesta. Jos menit sekaisin, ole huoleti, minä menin jo alkumetreillä.\nPitkään aikaan en ole ollut näin kärsineen oloinen leffassa. Okei – Betoniyö sai aikaan kyllä samanlaisen efektin, mutta ei ihan samalla tahdilla. Kummeli V:ssa laittelin tekstiviestejä jo viiden minuutin jälkeen, että haluan täältä pois. Mikäli kuitenkin päätät sinnikkäästi istua paikallasi ja nauttia hevibändin soittimien virityksestä, lohtua on tulossa. Leffa pääsee käyntiin (siis minun mielestäni) noin puolen tunnin joosaamisen jälkeen. Sitten alkaa vähän helpottaa.\nKummeli V on viides Kummeli-ryhmän tekemä elokuva. Edelliset versiot olivat mielestäni tähän verrattuna suorastaan Jussi-patsaan, ulkomaalaisen Oscarin ja kaikkien mahdollisten elokuva-ansioiden arvoisia. Ja vaikka niitä on kritisoitu rimanalituksisksi, niin tämä on kyllä ihan omaa luokkaansa siinä. Kun tekijät kertovat, ett heillä ei ole ikinä ennen ollut näin hauskaa leffaa tehdessä, niin tässä kohtaa en tiedä pitäisi olla huolissaan vai helpottunut. Aiempiin Kummeli-elokuviin verrattuna tämä viimeinen pläjäys on mielestäni rikkonaisin, tv-sketsismäisin ja totaalisesti surkein, josta pystyin nauttimaan vain muutamista valikoiduista kohdista.\nLeffan omalla kohdallani pelasta peräkammarin poikien kotikutoinen moottoripyöräjengi, joka suunnitteli ja toteutti kyläkaupan ryöstön. Viittaukset maailmanluokan elokuviin tämän ryöstön suunnittelussa olivat omaa luokkaansa ja suomalaiseen mielenlaatuun sopivia riittävällä parodialla höystettyinä. Lohtua toi hieman myös panomiehen paljastuksien selvittely sekä tietenkin ihan liian vähälle huomiolle jäänyt Excalibur IV, josta olisi katsellut pidempiäkin mauttomia elokuvapätkiä. Että ihan oikeasti pojat – siis miehet – tässä tämä vinkki: Excalibur IV Suomen seuraava sci-fi Kummeli tyyliin.\nValkokankaallla nähdään kaiken kaikkiaan yli 50 roolihahmoa, joten alkuperäinen Kummeli-porukka rekrytoi aikamoisen määrän näyttelijöitä lisää siipiensä suojiin. Toisille heistä on suotu enemmän järkevää sketsiä purtavaksi kuin toisille, mutta itse tunnustan todellakin nauttineeni eniten noista edellä mainituista. Ehkä Kummelin tarjoama perinteinen äijä-huumori ei nyt sitten vain napannut suuntaan eikä toiseen.\nKummeli V leffa sopii varmaan parhaiten kaikille TOSI Kummeli-faneille, jotka eivät pienestä hätkähdä vaan antavat kaiken kaatua päälleen yhtä aikaa. Itse odotin jotain ihan muuta kuin tällaista sillisalaattia, josta olisi voinut jättää puolet pois. Fanit varmaan kuitenkin ovat tyytyväisiä ja kuluttavat elokuvan DVD-version joskus puhki. Itse olen onnellinen, että minun sitä ei tarvitse tehdä. Periaatteessa Kummeli V -elokuvassa on ehkä juoni, tai joku yksittäinen tärkeä kantava teema, joka sitoo kaiken valkokankaalla nähdyn yhteen, tai sitten ei. Tavaraa ainakin tarjotaan tuutin täydeltä, yli sängynlaitojen ja pelastusveneen mallilla, joka jättää sketsit välillä hieman kesken, mutta fanejahan se ei varmaankaan haittaa.\nKun tehdään tällainen soppa, syntyy kunnon sillisalaatti! – Heikki Silvennoinen


Inspiration: Muuttuva maailma\nMaailma muuttuu, me muutumme, kaikki muuttuu. Niin muuttuvat tieto, taito ja tekeminenkin. Muistan työpaikoiltani ne vanhemmat rouvat,jotka vänkäsivät vastaan aina kaikkea muutosta. Mikään ei ollut hyvin, jos puhuttiinkaan sanalla muutos tai uudistus tai uuden oppiminen. Ai kamalaa, kuinka sellaiset asiat olivatkin vaikeita!\nOli toki muutokseen valmiitakin vanhempia naisia mukana, mutta puhun just niistä Ei-valmiista nyt tällä kertaa.\nAjatellaan vaikkapa osastojen yhdistämistä, tai tilojen remontoimista tai edes sitä, että omalla osastolla olisi tehty jokin pieni muutos. Saatikka että toiminta tapoja olisi muutettu! Jos saimme kursseilta ja koulutuksista uutta tietoa ja toimme sitä osastolle, kuului joka kerta jostakin tietystä suusta vastaus: "Tässä talossa on tehty näin 20 vuotta ja tehdään vastakin!" , "Olen ollut tässä talossa alusta asti ja sinä vasta tullut taloon!". Just niin. :(\nEn ole itsekkään mikään intohimo-muuttaja työpaikoilla. En ole vaatimassa muutosta joka asiaan ja joka paikkaan. Toin kuitenkin julki koulutuksissa saamiani uusia ideoita. Olin myös valmis mukaan uuteen, jos saimme jonkin järkevältä kuulostavan asian kuulla. Esimerkiksi niinkin pieni asia, kuin pöytien kattaminen asiakkaille. Jos talossa oli "aina" se kattaja ollut opiskelija, niin ehdotin, että voisin auttaa sitä opiskelijaa omalla vuorollani, kun hänellä oli kamala kiire. Itse oli toimeton. Ei, se oli virhe! Sain kamalan huudon niskaani siitä, että olin halventanut ammattinimikkeeni! Olin pilannut kaiken edes yrittämällä muuttaa tuota arvoasteikkoa! Minun pitäisi vaikka juoda kahvia ja lukea lehteä se aika, kun olin jouten, eikä alentua opiskelijan töihin! No, tuo paisui ja paisui siihen pisteeseen lopulta, että johtajakin otti minut luokseen juttelemaan, keskustelimme asioista ja sain kattaa pöytiä jatkossa. Kyseinen vanhempi työntekijä sai kenkää. Ikävää tietty se, että tuo noin pitkälle meni, mutta eräs asiakas kuuli kaiken ja meni johtajan puheille ja sitä kautta tämä lopputili sitten tulikin tälle.\nMeille joillekin pienikin muutos voi olla vaikeaa ja ihan omassa elämässämmekin, eikä vain työpaikalla. voi olla vaikeaa jättää tupakka tai alkoholi pois, kun on tottunut siihen tapatupakointiin tai tapajuomiseen. Voi olla vaikeaa hymyillä, kun on tottunut murjottamiseen. Voi olla vaikeaa lähteä ulos kotoa, kun on oppinut olemaan yksin neljän seinän sisällä. Tai ihan tavallisempiakin asioita.\nMe vastustamme herkästi kaikkea uutta. Etenkin, jos emme tiedä, mitä se tuo tullessaan. Olisi otettava riskejä. Luotettava itseensä ja toisiin. Omiin kykyihin. Mutta tiesitkös, että ötökkäkin on valmis muutoksiin!?\njos vihreä ötökkä elää ruskealla pellolla eikä vaihda väriään, se on kiipelissä. Voit väittää vastaan: "Pellon pitäisi olla vihreä, aikaisemminhan se olikin vihreä ..." Mutta hyvin pian ötökkää ei enää ole. Ötökän on joko paettava ja etsittävä toinen pelto tai se voi vaihtaa väriä. Kameleontti on oiva esimerkki väriä vaihtavasta, muutokseen tottuvasta yksilöstä.\nOn päiviä jolloin vetäydyn kuoreeni kuin kilpikonna. Siellä sitten suojassa lasken varpaitani ja haistelen omia pierujani ja ajattelen: "Ähäkutti!" Ettepäs tiedä miten mukavaa on mököttää....!\nTeea.K 27. tammikuuta 2013 klo 12.01\nAivan niin muutosten teko on hankalaa ja itse olen nyt muutosten äärellä. Olen ollut kotona lasten kanssa yli 8 vuotta ja nyt nuorimmaiseni täytti 3 joten työkkäriin ilmoittauduin ja uudet tuulet tosiaankin puhaltelee. Minua palottaa ja kauhistuttaa lähteä (jo ajatuskin pelottaa) töihin tai työharjoitteluun, jos nyt sellaisia minulle tarjotaan. vaikka tiedän että se on edessä niin mieli ei anna periksi ja kaikki arkiset jutut tuntuu vaikeilta. No katellaan mitä tuleman pitää, varmasti kaikki järjestyy ja kaikki ei oo niin pelottavaa miltä nyt tuntuu.\nInspiration, Viltsumari 27. tammikuuta 2013 klo 12.09\nTeea K. Muistan omalla kohdallani edelleen tuon ajan. Lapsi kasvoi ja edessä oli töihin paluu. Minä itseasiassa lähdin kouluun, koska olin epävarma siitä, pärjäisinkö vanhoilla opeillani ja tietämyksilläni tässä muuttuvassa maailmassa. Siispä puoli vuotta koulun penkillä lisäoppeja hakemassa.\nSe aika ennen opiskelujen alkamista oli just tuota pelkoa ja jännittämistä. Sama se olisi nytkin, jos töihin tästä kykenisin lähtemään.\nMutta mitä me pelkäämme? Osaamme työmme, olemme tehneet sitä ennenkin hyvällä menestyksellä.\nUudet ihmiset ottavat vastaan ihan hyvin kuitenkin. Ja äkkiä palautuu mieleen unohdetut asiat. Ja uutena saa kysyä apua. Se hyvä puoli tossa on, ettei sun oleteta edes osaavan toimia heti kuten ne "vanhat".\nOta vastaan haasteet avoimin mielin ja uutena oppimisena. ajattele, saat hetken vapaata kotiaskareista ja lapsen hoidosta. Lapsi saa hetken "lomaa" vanhemmista. Jännitys on normaalia. Se on jokin puolustuskeinomme. Älä kuitenkaan anna sen voittaa. Muista, että työ on vain rahaa, vaihtelua ja kenties uusia kamuja. :)


Koskenlaskija reseptit. ✨ Koskenlaskijan savulohikeitto. 2020-01-01\nKoskenlaskija reseptit. Kari Aihisen mehukas makaronilaatikko 2020-01-01\nSpagetin kiehuessa, kaada ruokakerma ja maito teflonkattilaan ja pilko sulatejuusto sekaan pieninä paloina sulamisen nopeuttamiseksi. Paloittele sekaan juusto ja sekoittele, kunnes juusto on sulanut. Juuston ystävän helppo ja nopea lasagne. Lisää hiukan suolaa ja öljyä keitinveteen. Lisää paprikat, tomaatit ja sipulit pekonien joukkoon. Lisää maito keittoon ja mausta pippurilla.\nPaistoaika riippuu siitä, kuinka laakeaan vuokaan teet ruoan. Keitä spagetti ohjeen mukaan kypsäksi. Käy tutustumassa resepteihin ja äänestä suosikkiasi!. Lämmitä liedellä sekoitellen, kunnes sulatejuusto on sulanut kastikemaiseksi. Kastikkeen paksuutta voi säädellä maidon ja jauhojen määrällä.\nJauhelihakastikkeeseen voi lisätä oman maun mukaan porkkanaraastetta, hernemaissipaprikaa yms. Anna maustua jääkapissa tunti tai esimerkiksi yön yli. Paista jauheliha osissa, jotta pannu pysyy koko ajan tarpeeksi kuumana. Itse en ole kovin voimakkaiden juustojen esim. Leikkaa paahtoleipäviipaleista reunat ja tasaa ne samalla suorakaiteen muotoisiksi paloiksi. Voisin kuvitella että sopii hyvin iltapalaksi esimerkiksi teen kera nautittavaksi.\nVoiskohan tuota reseptiä hieman soveltaa esimerkiksi lisäämällä leivän päälle tujauksen tomaattikastiketta jääkaapin kätköistä ja vaikkapa ilmakuivattua kinkkua tms. Kuumenna pienessä kattilassa etikka, vesi ja sokeri. Mausta mustapippurilla ja hienonnetulla tillillä. . Suurusta kastike jauhoilla ja anna hautua pienellä lämmöllä kunnes juusto on kokonaan sulanut. Nopea juustopiiras Leipäpohja: grahampaahtoleipäviipaleita Juusto-kermaseos: 3 munaa 150 g murennettua Koskenlaskija-juustoa 1 ½ dl kevytkermaa rouhittua mustapippuria Pinnalle: rucolaa Vuoraa reunallinen uunivuoka n.\nHelppo ja nopea koskenlaskija lasagne\nKaada pohjan päälle ja levitä veitsellä tai lastalla. Aurinkokuivatut tomaatit wivät sovi lihamakaroonilaatikkoon. Leivät voi leikata kokoamisvaiheessa valmiiksi sopivan kokoisiin paloihin tässä halkaisin jokaisen viipaleen kahtia , mutta valmiissa paistoksessa ei lopulta leipien rajoja erottanut, joten viipaleiden koolla ei ollut juuri merkitystä. Riivi herneet paloista tai, jos herneet ovat kovin ohuita, käytä ne sellaisenaan. Kiva, helppo ohje ja nopeasti valmistuva, kiitos Kinuskikissa! Mausta kastike oman maun mukaan suolalla, pippurilla ja timjamilla.\nPrismasta oli loppunut nämä Koskenlaskijamurut, mutta kolmevuotiaan leipurinalun kanssa me murusteltiin itse normaalista pakettiversiosta juustot paistoksen päälle. Punaisena lankana on Koskenlaskija, joka sulatejuuston muodossa korvaa perinteisen tomaattikastikkeen. Kypsennä 200 asteessa noin 15 minuuttia, kunnes paistos on saanut kevyesti väriä. Anna kohota liinan alla noin puoli tuntia. Ripottele päälle sipulirouhe, chilipähkinät, kuutioiksi leikattu savukinkku ja murennettu Koskenlaskija. Valmiilla kinkkusuikaleilla vauhditat täyttämistä entisestään. Jos jokin aines osa ei miellytä, jäte se sitten pois! Täytteessä yhdistyy monta toisiaan täydentävää vahvaa makua, joista tulee yhdessä superia — siitä reseptin nimi.\nKuori punasipuli, puolita se ja leikkaa ohuiksi siivuiksi. Lämpimänä se on lähinnä kuvottavan makuista. Kaada spagetin vesi pois ja sekoita kastike italialaiseen tapaan spagetin joukkoon. Suussasulavan kermainen pastakastike syntyy helposti Koskenlaskija-juustosta. Kuumenna suolalla maustettu vesi kiehuvaksi. Kauli taikina jauhoja apuna käyttäen leivinpaperin päälle hyvin ohueksi ympyräksi. Ajatus lähti juustoisista lämpimistä leivistä ja johti lopulta piirakkamaiseen leipäpetiin, josta voi leikata haluamiaan paloja isommallekin poppoolle.\nSuperhyvä suolainen tarjottava on arjen pelastus silloin, kun sen valmistaminen on vaivatonta ja nopeaa. Vinkki: Nopeuta reseptiä käyttämällä valmiita pizzapohjia tai täysjyvätortilloita. Pikaisesti kaupassa kyhäsin reseptin kasaan teemana laiska perjantai. Lämmitä juoksevaa koskenlaskijaa mikrossa 10 sekunnin pätkissä ja sekoittele kunnes on löysähköä. Uunissa juuston maku laimenee, joten juustossa saakin olla kunnolla makua, muuten paistos jää mitäänsanomattomaksi. Paista laatikkoa 200-asteisessa uunissa 1 tunti.\nNiiden määrää voi säätää maun mukaan. Koskenlaskija on hyvä, perinteinen sulatejuusto jonka makuun meidänkin perhe on mieltynyt. Helppo ja nopea kinkkupitsa Pohja: 10 g hiivaa 1 dl kädenlämpöistä vettä 1 rkl öljyä ripaus suolaa ¾ dl grahamjauhoja 1 ¼ dl vehnäjauhoja Täyte: 200 g Valio Koskenlaskija levittyvää sulatejuustoa 1 rkl maitoa 1 ½ dl paahdettua sipulirouhetta 1 dl chilipähkinöitä 125 g savukinkkua pieninä kuutioina 150 g murennettua Valio Koskenlaskijaa Murenna hiiva kädenlämpöiseen veteen. Laita sulatejuusto ja maito kattilaan. Lohko perunat, viipaloi porkkanat ja jaa kukkakaali kukinnoiksi.


Toisen kauden kansanedustaja kirjoitti omalle Facebook-seinälleen pienen tekstin. Se oli englanninkielinen teksti, joka sai Suomen täysin sekaisin moneksi päiväksi.\n"I’m dreaming of a strong, brave nation that will defeat this nightmare called multiculturalism.”\nSe on lausahdus, johon useimmat suomalaiset voisivat yhtyä: ”Unelmoin vahvasta ja ylpeästä kansakunnasta joka voittaa tämän painajaisen nimeltään monikulturalismi”.\nJoku teki jopa tutkintapyynnön Keskusrikospoliisille kansanedustajan englanninkielisestä lausunnosta. Tässä on hyvä analyysi syntyneestä kohusta.\nVain päiviä alkaneen kohun jälkeen saatiin aikaan massiivinen joukkotapahtuma. Luvat järjestyivät pikavauhtia, iso kasa artisteja saatiin lyhyellä varoitusajalla esiintymään, samoin muutama eturivin poliitikko.\nPaikaksi saatiin Helsingin keskeinen paraatipaikka, eikä kukaan oikein kysellyt, miksi tämä tapahtuma oli kuin etukäteen suunniteltu.\nTapahtumaa suunnittelemassa oleva aktivistien joukko kävi kiihkeää keskustelua puhujaksi ilmoittautuneesta Matias Turkkilasta, joka on Helsingin maahanmuutto- ja kotouttamisasioista vastaavan neuvottelukunnan puheenjohtaja.\nKeskustelusta on kuvakaappaus täällä.\nChristin Bergström aloitti aggressiivisella FB-päivityksellään: ”Siis mitä helvettiä tämä on että olitte kutsuneet Matias Turkkilan puhujaksi?”\nAktiivinen bloggaaja Ana M. Gutiérrez Sorainen halusi boikotoida koko tilaisuutta, johon oli tulossa ”väärä” ihminen puhumaan: ”Oho! Ehkä sitten pitäisi jäädä kotiin. Ikävä tieto!”\nJoni Korhonen sai kovasti kannatusta tällä kommentillaan: ”Vähintä mitä voi tehdä on buuata Turkkila pois lavalta.”\nBuuaus myös toteutui tapahtumassa. Samalla ketju osoittaa julmaa ihmisarvon väheksyntää. Näin Jani From: ”Persona non grata”.\nMuutama veti Turkkilalta kokonaan ihmisarvon, näin Petri Haapa: ”Niinhän se Turkkilakin on entinen ihminen” ja selitti törkeää lausuntoaan, jota ketjussa epäiltiin uhkaukseksi: ”Turkkila on entinen ihminen, nykyinen äärioikeistolainen rasisti”.\nIhmisten nimittely, leimaaminen ja dissaaminen kuuluvat myös aktivistien keskustelukulttuuriin. Selkeästi aktivistit muodostavat oman heimonsa, joka pitää yhtä ja vastaavasti vihaa heimon ulkopuolisia ”rasisteja” ja ”fasisteja”. Tällainen hurmoshenkinen ryhmänmuodostus tuo myös mieleen vanhemmat massaliikkeet.\nEsimerkiksi amerikkalainen hippiliike ehti elää yhden kuuman kesän San Franciscossa, ajaen useita hyvin nuoria amerikkalaisia henkilökohtaisiin vaikeuksiin vain muutaman kuukauden aikana. Samaan aikaan kun hieman vanhemmat amerikkalaiset tekivät työtä ja ylläpitivät yhteiskuntaa, joukko nuoria koki tekevänsä isompaakin vallankumousta. Se kuitenkin hiipui sitä mukaa kun innokkaille tuli nälkä ja oli aika palata kotiin.\nTyypillistä hurmoshenkisille joukkoliikkeille on kuvitelma ryhmän koheesiosta, missä keskinäinen solidaarisuus (tribalismi) ja organisaation toimivuus näkyy aikamme FB-ylläpitäjän kunnioituksessa.\nKuvitellaan, että kaikkea hallinnoi ylläpitäjä, jonka huomassa tribalistit ovat turvassa ”rasistien” ja ”fasistien” pelottavista ja ”vääristä” mielipiteistä.\nNiinpä ketjua maltillisesti kommentoinut Jorma Härkönen ilmoittaa heimolleen: ”Huomatkaa, että ylläpito juuri kertoi, että tämä keskustelu poistetaan ihan kohta!”\nAjan tasalla elävä heimo liikkuu huhujen ja ”juuri tulleiden tietojen” mukaan, tuntien veren kohisevan suonissaan ja kuvitellen ratsastavansa maailmantapahtumien aallonharjalla, keskiössä. Tämä imartelee pienen ihmisen sielua. Härkönen luottaa auktoriteettiin myös tässä kommentissaan, jossa reagoidaan ”heimon” ulkopuoliseen kaveriin: ”Petri, voit olla varma, että mode poistaa rasistisen kommenttisi”.\nPetra Packalén melkein pelästyi heimon ulkopuolisten kommenteista: ”Täällähän on ihan full on nuivahyökkäys meneillään. Koittakaa jaksaa YP:t! (ylläpitäjät, toim.huom). Kitkemällä se kasvimaakin tuottaa.”\nEnnen tapahtumaa jotkut suunnittelivat väkivaltaisia tekoja tai tilaisuuden sabotoimista. Pia Näsman ehdotti: ”Eikun mädät kananmunat ja tomaatit mukaan”.\nAnarkisti Suvi Auvinen raportoi: ”Jänisräikkiä, raiskaushälyttimiä ja megafoneja ehdotettu Twitterissä”. Ilmeisesti poistettu viesti sai Auvisen puolustamaan anarkisteja: ”Eipä tässä taida olla anarkistit pilaamassa mitään vaan rasistit. Itsehän olen vegaani enkä kananmunia harrasta missään muodossa.”\nParodia on mahdotonta. Ne tekevät sen itse.\nVähän syvempi pohdinta avautuu Saara Soisalon kommentista. Hänen kommenttinsa on tavattoman mielenkiintoinen: ”Petri, kai ymmärrät, että monikulttuurisuus on jo Suomessa”.\nTämä lause on paljon puhuva. Tässä ”monikulttuurisuus” on jokin konkreettinen olotila, jota on tavoiteltu ja Soisalon mukaan saavutettu. Sen kanssa verrannollisia olisivat kommunismi tai markkinatalous tai sosialismi tai hyvinvointivaltio. Pelkkä iskusana toki, mutta käyttäjänsä korvissa se kuulostaa todelliselta yhteiskuntamallilta. Suomen asema kartalla on kuitenkin vääjäämättä tyly: meitä ei näy monissa ”Euroopan” kartoissa lainkaan. Joissakin näkyy juuri pääkaupunkiseutu, ei sen enempää.\nMielenosoituksen aktivistien maailmankuva on toki erittäin Helsinki-keskeinen, ikään kuin New York edustaisi Yhdysvaltoja tai Kapkaupunki koko Etelä-Afrikan tasavaltaa. Tuulinen niemimaa ei todellakaan ole koko Suomi, vaan 90 prosenttia maamme asukkaista asuu Helsingin ulkopuolella. Muualla elämä onkin hyvin perinteistä ja homogeenistä, lukuun ottamatta globaalia viihdekulttuuria, joka onkin lähinnä amerikkalaisen kulttuurihegemonian tulosta.\nJuuri amerikkalainen sitcom-kulttuuri näyttää sekoittaneen myös helsinkiläisten aktivistien pään. Ellei tilannekomiikkaan perustuvat televisio-ohjelmat, sitten monet amerikkalaiset alakulttuurit. Monikulttuuria tosin edistetään myös valtavirrassa, kuten poliittinen korrektivismi, juutalaislobby ja erilaiset kiintiöt.\nKun suomalainen kulttuuri on menettänyt kaiken kiinnostavuutensa helsinkiläisten keskuudessa, seurauksena on kulttuurityhjiö, jonka täyttävät modernit virtaukset maamme rajojen ulkopuolelta. Tämä johtaa sovittamattomaan ristiriitaan aktivistien ja muiden, edelleen suomalaista kulttuuria ylläpitävän enemmistön kesken.\nAktivistien ja enemmistön välinen riita koskeekin sitä, onko ”monikulttuuri jo täällä” vai ei. Todellisuudessa ei ole, yhtä vähän kuin Neuvostoliitossa oli ”kommunismi” tai Yhdysvalloissa ”demokratia” tai katolisessa kirkossa ”kristinusko”.\nVapaa tiedetoimittaja Marko Hamilo kuvailee helsinkiläisen ”heimon” asenteita suhteessa monikulttuuriin omalla Facebook-seinällään näin: ”Mutta onneksi sitten tuli monikulttuurisuus ja maahanmuutto. Vihdoin hyväosaiset saivat samanaikaisesti potkia maassa makaavaa _ja_ tuntea olevansa parempia ihmisiä, jotka puolustavat heikkoja. Monikulttuurin hyvät puolet ovat luovan luokan kansainvälisissä työpaikoissa ja mukavissa etnisissä ravintoloissa. Näitä on keskiluokan asuinalueilla. Heikko-osaiset kohtaavat maahanmuuton ongelmat: rikollisuuden, turvattomuuden, kilpailun sosiaalisesti tuetuista asunnoista ja muista palveluista sekä alhaisen koulutustason työpaikoista.”\n”Monikulttuuri on täällä” tarkoittaa sitä, että omassa pienessä piirissään usein eliittialueilla asuvat helsinkiläiset saavat (ainoina suomalaisina) nauttia lähialueillaan laajasta ravintolatarjonnasta, elokuvafestivaaleista, konserteista ja fiksuista työperäisistä maahanmuuttajista. Kaikki on kivaa eikä ongelmia ole näköpiirissä eikä niistä tarvitse välittää.\nKun samalla suomalainen kulttuuri on torjuttu ”junttina”, eikä muualla Suomessa ole oikein ehditty matkustella, syntyy kuilu, jota tiistain mielenosoitus vain alleviivaa.\nTavallisten suomalaisten nimittely ”rasisteiksi” ja ”fasisteiksi” on kuin esimakua siitä, miten Suomen hajoaminen eri leireihin voi edetä.\nJotakin siitä oli havaittavissa Matias Turkkilan astuessa lavalle.\nIntialaistaustainen Tino Singh ”tervehti” Turkkilaa sanoen: ”Miksi sinä vihaat minua?”\nMoukkamaisen aloituksen jälkeen iranilaistaustainen Ali Jahangiri näytti menettävän malttinsa kokonaan. Hän huusi aggressiivisella äänellä, kiroilleen ja alatyylisesti yleisöllehttps://fi.wikipedia.org/wiki/Ali_Jahangiri, joka alkoi buuata Turkkilalle.\nJahangiri tunnetaan rentona ja hauskana persoonana ollessaan tekemisissä ”tavallisten” suomalaisten kanssa mutta aktivistiporukan edessä hän muuttui vihaiseksi iranilaiseksi, joka kritisoi oletettuja kannattajiaan. Ristiriita oli huutava ja paljon puhuva.\nTilaisuus ryöstäytyi käsistä. Monissa kulttuureissa tunnetaan käsite ”kasvot”. Silloin ”kasvojen menetys” on tilanne, missä henkilö käyttäytyy niin ristiriidassa vallitsevan kulttuurin normeihin nähden, että häntä ei sen jälkeen voi enää kohdella kunnioittaen.\nTavallaan sekä Singh että Jahangiri menettivät tavallisten suomalaisten silmissä kasvonsa. Ainakin suomalaisen kulttuurin silmissä. Suomessa ei ole tapana nolata muita julkisesti eikä huutaa kurkku suorana omalle yleisölleen törkeyksiä. Tosin anarkistisiipi eittämättä ansaitsi nuo huudot.\nJahangiri tulee huutamaansuunnilleen kohdan 2:20 jälkeen.\nTiistai 28. heinäkuuta 2015 jää merkilliseksi muistoksi suomalaisessa historiassa. Ehkä hyvää tarkoittavasta tilaisuudesta jäi paha maku suuhun.\nLopulta MV-lehti paljasti, että Olli Immosen teksti on tulkittu tavalla, joka täyttää jo rikollisen kunnianloukkauksen tunnusmerkistöt.\nVaikka Immonen ilmoitti vastustavansa poliittista ohjelmaa eli ”ismiä” (Multikulturalismi), hänet yhdistetään 77 lasta murhanneeseen Breivikiin, ja jopa ”ehdottavan” Breivikin rikoksen uusimista.\nJos tätä on ”monikulturismi”, sitä voi vain vastustaa.


Toyota Material Handling Europe jatkaa EU-OSHA-kumppanuutta | Toyota\nEurostatin tutkimuksen mukaan 10% Euroopan teollisuuden vakavista loukkaantumisista tapahtuu materiaalinkäsittelylaitteiden käytössä, mikä tekee turvallisista laitteista ensisijaisen tärkeitä Toyota Material Handlingille. Yli 80 prosentissa tapauksista on kyse trukin väärästä käytöstä korostaen turvallisuuskulttuurin- ja tietoisuuden tarvetta.\nCovid-19-pandemian aikana Toyota Material Handling keskittyi entistä enemmän työterveyteen ja turvallisuuteen aina trukkien kontaktittomista toimituksista desinfiointimenettelyjen toteuttamiseen.\nLaadun ja asiakkaiden turvallisuuden maksimointi ovat Toyota Material Handling Europelle ensisijaisen tärkeää. Luomalla turvallisuuskulttuurin koko organisaatioon yhtiö pyrkii vaikuttamaan oman ja asiakkaiden toiminnan turvallisuuteen.\nMiljoonat työntekijät eri puolilla Eurooppaa kärsivät työhön liittyvistä tuki- ja liikuntaelintensairauksista. Vuoden 2019 European Survey of Enterprises on New and Emerging Risks -tutkimuksen mukaan yleisimmin tunnistettuja riskitekijöitä ovat toistuvat käden tai käsivarsien liikkeet ja raskaiden kuormien nostaminen tai siirtäminen.\nToyota Material Handlingin EU-OSHA-kumppanuus on osa sitoutumista turvallisemman yhteiskunnan luomiseen. On välttämätöntä, että kaikki työskentelevät yhdessä estääkseen tuki- ja liikuntaelinsairausten syntymisen työpaikalla.


desibeli.net - Tonight at Noon: To Mingus, with Love\nSuomen eturivin jatsareista koostuva Tonight at Noon -viisikko on hypännyt suuriin saappaisiin. Yhtyeen nimen ja esikoislevyn otsakkeen mukaisesti kvintetti tulkitsee Charles Mingusin (1922-1979) moniulotteista tuotantoa. Aivan heti yhtye ei juossut studioon. Kesti pari vuotta ennen kuin vuonna 2008 perustettu Tonight at Noon koki olevansa valmis Mingusin materiaalin levyttämiseen. Ja kun lopulta ehdittiin studioon, To Mingus, with Love taltioitiin autenttisen soundin takaamiseksi analogiselle kahden tuuman nauhalle.\nMingus on loistava valinta tribuuttilevyn esikuvaksi. Kansitekstien kirjoittaja jazz-kriitikko ja radio-DJ Jan-Erik Holmberg mainitsee Mingusin musiikin olevan helposti lähestyttävää mutta näennäisessä yksinkertaisuudessaan monimutkaista. Basistimaestron itsensä mukaan ”yksinkertaisen tekeminen monimutkaiseksi on yleistä, mutta monimutkaisen tekeminen yksinkertaiseksi; se on taidetta!” Siksi Tonight at Noon odotti kolme vuotta ennen kuin levytti. Siksi To Mingus, with Love tuntuu Jump Monkista lähtien vanhalta tutulta, joka onkin ikääntynyt paljon vähemmän, kuin luulikaan. Itse asiassa vanha tuttava on vetreässä kunnossa ja sonnustautunut varsin kuranttiin vaateparteen.\nYhtyeenjohtaja ja rumpali André Sumenius, trumpetisti Jukka Eskola, saksofonisti Mikko Innanen, tenorisaksofonisti Jussi Kannaste ja hammondisti Mikko Helevä saavat svengin toimimaan. Muusikot ovat yhtenä miehenä rivissä, tasa-arvoisina taidoiltaan ja soolo-osuuksiltaan, eikä yhtä soittajaa voi nostaa ylitse muiden. Myös kappalevalintoja voidaan kehua. Mukana on Mingus-standardeja, kuten Pithecanthropus Erectus, Fables of Faubus ja Jelly Roll, mutta myös vähemmän esitettyä materiaalia (What Love?, Duke Ellington´s Sound of Love).\nLevy on täynnä plokkailtavia herkkuja. Helevän urkuintro leikkisään Ecclusiasticsiin on mainio, suorastaan hersyvä. Pintaan miksatuissa rummuissa on dynamiikkaa, ja välillä Innanen tuntuu paukuttavan aivan vieressä. Ja on melkoisen munakasta, ettei kokoonpanossa ole lainkaan bassoa! Urkuri Helevä huolehtii matalimmista taajuuksista suvereenisti.\nTonight at Noon tekee debyyttilevyllään erinomaista työtä. Siksi se on helppo palkita korkeimmalla pistemäärällä.\nSuomalainen jazz-yhtye, joka soittaa Charles Mingusin tuotantoa.\n- André Sumenius, rummut\n- Jukka Eskola, trumpetti ja flyygelitorvi\n- Mikko Innanen, altto- ja baritonisaksofoni\n- Jussi Kannaste, tenorisaksofoni\n- Mikko Helevä, Hammond


Mitkä häämarssit ja valssi teillä? - Page 9 - Yleistä - Naimisiin.info\nToi CMX:n biisi on ihana! LOISTOIDEA!!! Miten aiotte sen tanssia?\nOnnea Teille kovasti\nSisääntulona Prinsessa Ruusunen, aviopuolisoina alttarilta lähdettäessä Mendelhson. Valssista ei vielä satavarmaa tietoa, mutta yksi on tällä hetkellä ylitse muiden...\nGuest Nti Tupuna\nMeillä kirkossa samat kuin DewyMeadow'lla ja myös samassa järjestyksessä. Häävalssina on Häävalssi-niminen valssi.\nSisääntullessa Bachin Kristus, valo valkeuden ja poistuessa Toivo Kuulan häämarssi.\nMarsseista en osaa sanoa... Ei olla itse asias pohdittu niitä ollenkaan. Pystyiskohän niistä kuuntelee introt jossain?\nHäävalssiksi meille tulee Katri-Helenan Lähemmäksi. Se ei ole kyl valssi mut jotenkin sen sanat on kuin meidän tarina. Mun yks erittäin hyvä ystävä laulaa sen.\nTuolta löytyy muutama häämarssi\nNiin joo ja meilläkin varmaan soi tuo Häämarssi ja Prinsessa Ruusunen. Häävalssiksi olen kaavaillut Matin ja Tepon kappaletta minä rakastan sua. Pitää vaan saada vielä sulhonkin mielipide asiaan! ;D\nmeille "menomatkalle" varmaankin Kuulan hämarssi ja takaisin tullessa Prinsessa Ruusunen.\nHäävalssi vielä auki, mutta Suvivalssia olen miettinyt.\nMeillä tutut Kuula ja Mendelsohn. Valssia ei aiota tanssi (saa nähdä vaativatko sukulaiset sitä) vaan tanssataan Mamban "Sä onneni oot" tahtiin.\nPari vasenta jalkaa sekä yksi puujalka ei paljoa valssia tanssa ilman tanssikurssia. Äidin kanssa testatessa alushametta tanssi meni ihan hyvin... Vika miehessä vai minussa, vien kuulemma hyvin :\nMeillä on kirkkoon mentäessä e.melartin-prinsessa ruususen juhlamarssi.Poistumisen häämarssia ei oo vielä päätetty eikä häävalssia myöskään.\nAlttarille kävellessä soi Prinsessa Ruusunen ja poistuessa Kuulan Häämarssi flyygelillä soitettuna.\nHäävalssina meillä on sulhasen vaatimuksesta Akseli ja Elina. Valssin soittaa sisko haitarilla ja isäpuoli viululla.\nMeillä on tulomarssina Sibeliuksen Andante Festivo jousikvartetin soittamana ja poistumismarssina kanttori soittaa Bachin C-duuri preludin.\nHäävalssina jousikvartetti soittaa Straussin Wieniläisverta.\nEi olla vielä päätetty, mutta seuraavia olen ainakin ajatellu. Eli Pachelbellin kaanon tullessa ja lähtiessä ? Häävalssina voisi olla vaikka Minä rakastan sua. Se on tarpeeksi nopea, että sitä on hyvä tanssia.\nmutta asiasta varmaan käytäneen keskustelua.\nJuu juu... 8)\nVoi Luoja, että tuo Pachelbelin Kaanon on kaunis. Se tullee olemaan ehdottomasti sisääntulossa meillä. Ja vielä sopivasti meillä on soittamassa jousitrio kirkossa (kaipa sovitus onnistuu triollekin...).\nOlisko ideoita, mitä musiikkia kolme viulua voisi soittaa kirkossa lukuunottamatta sisääntulo- ja ulosmenomusiikkeja?\nMeillä soitti jousikvartetti musiikkiesityksenä Schubertin Ave Marian. Se oli tosi kaunis! Sen pystyisi varmasti sovittamaan helposti triollekin.\nMeillä soi ensi lauantaina sisääntullessa Händelin Hornpipe ja ulostullessa Melartinin juhlamarssi (siis Prinsessa Ruususen juhlamarssi).\nValssina meillä Talvihäät.\nMarsseja ei olla vielä valittu, mutta valssiksi tulee kultaa ja hopeaa...\nMarsseja tuskin lainkaan, koska vihkiminen taphtuu juhlapaikalla. Häävalssina on Häävalssi... eli Nyt valssi soi ja kahden oomme maailmassa....\nMeillä myös kirkkoon tullessa Pachelbelin Kaanon, se on niin älyttömän kaunis, että nyt jo valmiiksi itkettää.. :'( Kirkosta poistumiseen ei ole vielä musiikkia lyöty lukkoon, prinsessa Ruusunen on kyllä kiva.\nEn ole tainnut käydä vastaamassa tähän.\nMeillä oli alttarille mennessä Kuulan häämarssi ja poistuessa Bachin Preludi C-duuri.\nHäävalssi oli Kauneimpain, rakkaimpain.\nMeillä sisääntullessa Mendelssohn ja poistuessa Kuula.\nAvioliittoon julistamisen jälkeen soitetaan vielä iki-ihana "Walking in the air" ja vielä lopuksi joku virsi (ei täyttä varmuutta vielä).\nHäävalssina meillä "Kauneimpain, rakkaimpain", koska tarina on juuri niin osuva meille ja toisena valssina "Niittykukkia" sulhon toivomuksesta, hän kun on niin vaatimaton.\nMinä haluan preludiksi (alkumusiikki, tunnelman luontia varten) Pachelbelin Kaanonin D-duuri. Sisääntulomarssiksi Atte Tenkasen Häämarssi virren 240 pohjalta (löytyy Eero Annalan Häämusiikkia-levyltä, uusi mutta silti ihana marssi! ). Aviopuolisoiksi julistamisen jälkeen toivon kanttorin soittavan Oskar Merikannon Häähymnistä osan (samaisella Annalan levyllä, upea!) ja poistumismarssiksi Bachin Pieni preludi C-duuri. Johonkin väliin vielä sellisti-serkkuni soittamana Bach-Gounodin Ave Maria urkusäestyksellä.\nAion täystyöllistää kanttorin! ;D\nValssia meillä ei ole, eikä häätanssia.\nEmme ole vielä päättäneet, mutta voiko Pachelbelin Kaanonia kuunnella jossain netissä? Tuntematon (?) minulle :'(.


Opel Vectra Wagon 1,8 Enjoy ** Erittäin siisti ikäisekseen! / Automaatti-ilmastointi / Vakkari / Lohkolämmitin ** Station Wagon 2006 - Used vehicle - Nettiauto\nWagon 1,8 Enjoy ** Erittäin siisti ikäisekseen! / Automaatti-ilmastointi / Vakkari / Lohkolämmitin **\nOpel Vectra Wagon 1,8 Enjoy ** Erittäin siisti ikäisekseen! / Automaatti-ilmastointi / Vakkari / Lohkolämmitin **\n** SAKA:lla on myynnissä 2000 auton kattava valikoima! Asiakkaanamme voit ostaa auton kaikista 18:sta liikkeestämme kotiintoimituksella tai noudolla lähimmästä toimipisteestä. Kokeile kuinka helppoa ja vaivatonta auton ostaminen voi olla! **, Suomi-auto, Huoltokirja (viimeisin huolto 06/2020 217tkm), Vakionopeudensäädin, Lohkolämmitin ja sisäpistoke, Ilmastointi: Automaattinen, Turvatyynyt, Lukkiutumattomat jarrut (ABS), Sähkökäyttöiset ikku...Show more »\n** SAKA:lla on myynnissä 2000 auton kattava valikoima! Asiakkaanamme voit ostaa auton kaikista 18:sta liikkeestämme kotiintoimituksella tai noudolla lähimmästä toimipisteestä. Kokeile kuinka helppoa ja vaivatonta auton ostaminen voi olla! **, Suomi-auto, Huoltokirja (viimeisin huolto 06/2020 217tkm), Vakionopeudensäädin, Lohkolämmitin ja sisäpistoke, Ilmastointi: Automaattinen, Turvatyynyt, Lukkiutumattomat jarrut (ABS), Sähkökäyttöiset ikkunat, Sähköisesti säädettävät sivupeilit, Penkinlämmittimet, Kahdet renkaat, Keskuslukitus: Kaukosäätöinen, 2 x Avain, ** Katso myös muut automme kattavasta satojen autojen valikoimasta osoitteesta www.saka.fi **, #ostetaanautoja - https://www.saka.fi/ostetaan-autoja, Katso lisää kuvia ja tarkempi ilmoitus:\nErittäin siistikuntoinen ja tilava Vectra!\nSeuraava katsastus: 07/2021\nHuoltokirja (viimeisin huolto 06/2020 217tkm)\nNettiauto ID 11779335


Harjoituskisoista tuntumaa tulevaa varten | Ylä-Satakunta\nHarjoituskisoista tuntumaa tulevaa varten\nVasta kolmevuotiaalla Minea Rintalalla oli harjoitusestekisoissa ratsunaan pikkuruinen Kingi-poni. Ratsukkoa avusti Emmi Koivisto.\nShetlanninponi on lapselle sopivan kokoinen, mutta usein vähän itsepäinen ratsu. Matalajalkaisesta ponista löytyy kuitenkin puhtia ylittää myös esteitä hyvinkin vauhdikkaasti.\nSunnuntaina Talli Satumaan harjoituskilpailuissa pienet ponit kisasivat sulassa sovussa isojen hevosten kanssa.\nYksi poniratsastajista oli Karviasta kisaamaan tullut Aaro Ylilammi. Hän on 8-vuotias, ja kilpailut olivat pojan ensimmäiset.\nÄiti Riikka Ylilammi kertoi, että ratsastuskertojakaan ei ole vielä takana kovin monta. Aaron ja perheen oman Helmut-ponin kisasuoritus oli kuitenkin reipas ja vauhdikas ja sujui virhepisteittä.\nAlku siis on ainakin lupaava, jos Aaro päättää jatkaa harrastusta.\nPerheen muut lapset eivät Riikka Ylilammin mukaan ole kovin kiinnostuneita hevostouhuista.\n– Olisi kiva, jos joku lapsistamme innostuisi ratsastuksesta, toivoi itsekin hevosia sekä ratsu- että ravipuolella harrastava äiti.\nKisoissa nähtiin ratsuna myös Ylilammin ravurina menestynyt Torpparin Sisu, joka osoitti estetaidoillaan suomenhevosten monipuolisuutta.\n– Sisusta tulee raviuran jälkeen hyvä ratsu, Riikka Ylilammi tuumasi.\nTaluttaja piti ponin oikealla uralla\nKilpailun nuorin osanottaja oli vasta 3-vuotias Minea Rintala. Parkanolaisen Minean ratsu oli matalajalkainen pieni musta Kingi, ja häntä talutti Emmi Koivisto. Taluttaja oli tarpeen, sillä Kingi olisi muuten saattanut erehtyä kuljeskelemaan omia polkujaan nuoren ratsastajan ohjeista piittaamatta.\nMinean äiti Monica Pihlajamäki kertoo, että tyttö aloitti ratsastuksen jo 1 vuoden ja 7 kuukauden ikäisenä. Nämä olivat Minean ensimmäiset kisat.\nRatsastusta itsekin harrastavalla Pihlajamäellä ei ole tällä hetkellä omaa hevosta, joten Minea lainasi kisoissa Talli Satumaan ponia. Niin tekivät myös useat muut osallistujat, joista moni käy Satumaassa ratsastustunneilla. Ratsukoita tuli toki tallin ulkopuoleltakin.\nEkassa luokassa ei otettu aikaa\nTalli Satumaa on paikallisen ratsastusseuran Parkanon Ratsastajien jäsentalli. Omistaja Satu Koivisto kertoo tämän tarkoittavan, että tallilla järjestetään ratsastusseuran virallisia tapahtumia. Lähiaikoina on pidetty esimerkiksi aikuisten tutustumispäivä ja valokuvauskurssi. Myös seuran kisat pidetään Satumaassa.\nSunnuntain estekisa ja ensi lauantaina käytävä kouluratsastuskilpailu kuitenkin ovat epäviralliset harjoituskisat, eivät seuran virallista toimintaa.\nHarjoituskisojen on tarkoitus antaa ratsastajille tuntumaa kisaamiseen, ja säännöt ovat normaalia väljemmät.\n– Taluttaja sai olla, ja ensimmäisessä luokassa ei otettu aikaa. Vain virhepisteet laskettiin, Satu Koivisto kertoi estekisan helpotuksista.\nMyös aikuiset halutaan hevosen selkään\nRatsastus saatetaan mieltää lasten ja nuorten harrastukseksi, ja valtaosa sunnuntaisen estekisan osallistujistakin oli tätä ikäluokkaa. Myös Parkanon Ratsastajien jäsenistössä on paljon nuoria ja nuoria aikuisia. Seuran puheenjohtaja Marianne Talonen kertookin, että tällä hetkellä seuran tavoitteena on saada aikuiset ratsaille. Joko ensimmäistä kertaa tai elvyttämään vanhaa harrastusta.\n– Rohkaisemme aiemmin ratsastaneita uudelleen satulaan ja muistutamme, että aikuisena voi aloittaakin, vaikkei olisi koskaan ennen ratsastanut.\nSeura järjesti lokakuussa Talli Satumaassa aikuisille tutustumispäivän, jossa kymmenkunta ihmistä kävi kokeilemassa hevosen selkään kiipeämistä. He olivat lähinnä entisiä ratsastajia.\n– Monella tulee aikuistuessa elämään kaikkea muuta, työ- ja perhekiireitä, ja ratsastus vain jää. Jossain vaiheessa siihen voi olla taas aikaa, Talonen toteaa.\nToimintaa on monenikäisille\nRatsastus sopii kaiken ikäisille, ja ratsastusseuralla on runsaasti erilaista toimintaa monenlaisiin tarpeisiin. Kisojen ja valmennusten lisäksi pidetään hevoskerhoa, johon ovat tervetulleita yli 4-vuotiaat. Tarjolla on myös kilpailusääntökoulutuksia, jotta ratsastajat tietävät kisoihin mennessään, miten paikalla tulee toimia ja käyttäytyä. Seuraava tapahtuma on Parkanon joulunavauksen kulkue.\nOikeiden hevosten lisäksi mukana ovat keppihevoset.\n– Olemme pitäneet myös kepparikisoja. Kepparit ovat valtakunnantasollakin iso juttu, ja ne sopivat hyvin oheistoiminnaksi.\nParkanon Ratsastajilla on vajaat sata jäsentä. Jäsentalleja on kaksi, Talli Satumaa ja Salla Alarautalahden valmennustalli. Lisäksi useilla jäsenillä on hevosia ja poneja omissa yksityistalleissaan, joilla myös järjestetään toimintaa.\nPuheenjohtaja Marianne Talosen lisäksi vastuuhenkilöinä toimivat sihteeri ja rahastonhoitaja Jaana Juupajärvi sekä seuran hallitus.


Kesäinen kirsikka-brita – Lunni Leipoo\n23.6.2015 15.6.2020 lunnileipoo\nKirsikka-brita (10 palaa)\n1/2 tl ruusuvettä (valinnainen)\nVatkaa valkuaiset kovaksi vaahdoksi ja lisää vähitellen sokeri samalla vatkaten. Levitä marenkiseos uunipellille taikinan päälle. Ripottele mantelilastuja pintaan ja paista n. 20 min.\nVaahdota kerma, lisää siihen sokeri ja tippa ruusuvettä. Levitä noin 2/3 vaahdosta toisen taikinapuolen päälle. Pese kirsikat ja poista kivi, jätä kuitenkin n. 1/3 kokonaisiksi korisetlua varten.\nRipottele kermavaahdon päälle peratut kirsikat. Nosta toinen levy päälle, koristele jäljelle jääneellä kermavaahdolla ja kokonaisilla kirsikoilla.\njuhannus kirsikka makeat piirakat\nEdellinen artikkeli Koristeluvinkki: syreenin kukkia leivoksiin\nSeuraava artikkeli Suklaamoussekakku\nYksi vastaus artikkeliiin “Kesäinen kirsikka-brita”\nOnpa ihana idea tehdä brita kirsikoista! tämän reseptin laitan ehdottomasti talteen 🙂


Rahan, Rabben ja hyvän pizzan nimeen | Ylioppilaslehti\n15.12.2000 | 14:04 • Päivitetty 22.6.2006 | 17:49\nRahan, Rabben ja hyvän pizzan nimeen\nHarhailen pitkin Hovioikeudenpuistikkoa ja etsin väripilkkua sateisesta maisemasta. Vaasa on hyisen harmaa marraskuisena aamuna, eikä tuttua Kotipizza-logoa näy missään. Pysähdyn risteykseen neuvottomana: osoitteen pitäisi kyllä olla tämä.\nJokin saa minut katsahtamaan yläilmoihin, ja siellä, korkean oven yläpuolella näen oman nimeni loistavan valokirjaimina: “Sanna Sommers, Ylioppilaslehti. Tervetuloa! Välkommen!” Aivan kuin jokin korkeampi voima olisi aavistanut saapumiseni. Olen löytänyt perille.\nKotipizza-opiston koulutuspäällikkö Heli Pironetti ottaa minut lämpimästi huostaansa. Hän johdattaa minut loisteliaan pankkisalin läpi kellariin, jonne on rakennettu Kotipizza-formaatin mukainen keittiö, ja ojentaa minulle Kotipizza-asun: keltaiset housut ja lippalakin, valkean pikeepaidan ja ruudullisen esiliinan. Olen kuin yksi heistä, kotipizzalaisista.\nKatselen ympärilleni kunnioittavasti. Täällä, entisen pankkihuoneiston kellarissa piilee Pohjoismaiden suurimman pizzaketjun voittokulun salaisuus.\nTäällä uudet Kotipizza-yrittäjät oppivat, miten tärkeää on punnita juusto grammalleen ja levittää tomaattikastike tasaisesti sentin päähän pizzapohjan reunasta. He ymmärtävät, että Kotipizzaan ei sotketa mistä tahansa tukusta ostettua tonnikalaa vaan ainoastaan Kotipizzalle erikseen tuotettua onkimalla kalastettua tonnikalafilettä, joka on dolphin safe.\nNiinpä Quattro Stagioni näyttää ja maistuu tismalleen samalta Pattijoella, Ulvilassa, Mikkelissä tai missä vain.\n“Ja kate pysyy kurissa”, tuleva Kotipizza-yrittäjä Ilari Lähteenmäki huomauttaa. “Ajattelepa, jos laittaisi jokaiseen pizzaan juustoa kymmenen grammaa enemmän kuin on sovittu. Jos tekee päivässä 50 pizzaa, se on jo puoli ylimääräistä kiloa juustoa. Vuodessa menisi siis 150 kiloa enemmän juustoa kuin pitäisi.”\nIlari osuu asian ytimeen: tavallisena sunnuntaina Suomessa syödään 24 000 Kotipizzaa, joten grammoilla on väliä.\nNyt minäkin tiedän, montako grammaa ananasta Americanaan laitetaan, mutta en saa kertoa sitä. Nämä asiat pidetään kotipizzalaisten välisinä.\nIlari ja Jouni Lähteenmäki tunnustelevat taikinapalloja kämmenissään. Heidän perehdyttämisensa Kotipizza-yrittäjyyteen on juuri alkanut. Edessä on viikko leipomiskoulutusta, jonka aikana kumpainenkin paistaa 300-400 oikeaoppista Kotipizzaa.\nIsää ja poikaa nukuttaa, sillä he ovat heränneet Hämeenlinnassa aamuneljältä ehtiäkseen Vaasaan yhdeksäksi. Mieli on kuitenkin toiveikas: helmikuussa, kolmen kuukauden koulutuksen jälkeen Ilari on valmis Kotipizzayrittäjä ja he voivat avata oman pizzerian Hämeenlinnan Sibeliuksenkadulle. Siitä tulee Suomen 271. Kotipizza-myymälä.\nKotipizzan ideologia on selvästikin tullut Ilarille jo eläväksi. Ehkä aamun varhaisina tunteina katsottu opetusvideo on antanut hänelle lisäpotkua. Videolla voittoisat Kotipizza-yrittäjät levittivät ilosanomaa: sinustakin voi tulla menestyjä – tarvitaan vain sinnikkyyttä ja vankkumatonta uskoa yhteiseen tuotteeseen.\nSanapari usko tuotteeseen toistuu päivän mittaan useasti. “Palautekyselymme osoittavat, että Kotipizza-opiston käytyään yrittäjät ovat erittäin motivoituneita ja tuntevat ylpeyttä Kotipizza-tuotemerkistä”, Heli Pironetti selittää.\nIlarin usko tuotteeseen on jo vahva, vaikka koulutus on vasta aivan alussa. “Olen vakuuttunut tästä tuotteesta: tarjolla on tunnettu merkki, ja käytössä on taatusti tunnettuja kotimaisia raaka-aineita. Muhun se vetoaa.”\nPaistokouluttaja Miika Sjöblom jättää uskonkappaleet muille ja keskittyy käytännön oppeihin. “Yrittäkää saada pizzapullat nostatuslaatikosta mahdollisimman pyöreinä, jotta pizzasta tulee tasaisen muotoinen”, hän opastaa.\nPallurat eivät ole mitä tahansa taikinamöykkyjä: ne leivotaan Fazerin leipomossa Kotipizzan perustajan Rabbe Grönblomin kehittämän salaisen reseptin mukaan ja kiidätetään pakastettuina ympäri Suomea sijaitseviin Kotipizza-myymälöihin. Niissä on ihanteellinen koostumus ja sitko.\nJouni ja Ilari ryhtyvät muovailemaan pullista pizzapohjia Miikan ohjeitten mukaisesti. Alku on tahmaista: taikina tahtoo repeytyä, eikä ilmaan heittäminenkään suju kovin sulavasti. Oppilaat eivät silti lannistu, vaan aloittavat yhä uudelleen alusta.\n“Nyt treenataan niin paljon kuin ehditään, kun ei tarvitse käyttää omia pullia”, Ilari sanoo pojalleen. “Tuo on oikea yrittäjän asenne”, koulutuspäällikkö Heli Pironetti kehuu.\nHarvaa opinahjoa siunataan näin omaksumiskykyisillä oppilailla. “Mä kerron sulle salaisuuden: ei tässä ole tarkoitus tehdä pelkkää pizzaa”, Ilari supattaa minulle. “Tarkoitus on tehdä myös rahaa.”\nKotipizzan sielu Rabbe Grönblom olisi tyytyväinen, jos kuulisi Ilarin puheet. Taloudellinen menestys on nimittäin ollut miehen johtotähti alusta saakka. Syntymälahjaksi hän on saanut peripohjalaiset hyveet: nöyryyden ja vaatimattomuuden puutteen.\nGrönblom perusti Suomen ensimmäisen pizzaketjun Pizzeria No 1:n ensimmäisen myymälän Vaasaan Kauppatorin laidalle vuonna 1976. Näin Rabbe-kulttia rakennetaan firman omassa esitteessä:\n“Hän oli koulutuksensa jälkeen hakenut monia erilaisia työpaikkoja, mutta heikoin tuloksin. Näihin heikkoihin tuloksiin syynä saattoi olla se, että Rabbe tähtäsi suoraan huipulle, johtajaksi. Vastavalmistuneelle ei johtajan paikka auennut, vaan piti löytää toinen ratkaisu. Tämä ratkaisu löytyi pizzasta.”\nRabbelta tulee viesti kellariin: hän ehtii nyt ottaa minut vastaan.\n“Muista sitten, että sukunimi on Grönblom eikä Grönholm tai Grönkvist”, Heli Pironetti huolehtii. Moni toimittaja on erehtynyt sukunimestä, sillä pizzakeisari tunnetaan parhaiten pelkkänä Rabbena.\n“En taida tuntea ketään muuta Rabbea”, Pironetti jää miettimään. Nimi käy hyvin tavaramerkistä. Ainakin vaasalaisille Rabbe on yhtä kuin Rax ja Kotipizza.\nHelin oma sukunimi on italialaista perua. “Minulla on luontaisia lahjoja pizza-alalle”, hän vitsailee.\nPizzakeisari vie pian pohjan koulutuspäällikön sutkautukselta. “Pizzeriat eivät ole italialainen vaan amerikkalainen keksintö”, hän oikaisee. Sieltä, valtameren takaa hän on hakenut omat oppinsa. Ja hyvin ovat toimineet. Viime vuonna Kotipizzan tuotteita myytiin 337 miljoonalla markalla.\nSe on mieletön summa. Tunnen itseni äkkiä hyvin vähäiseksi, ja keltainen keittiöunivormuni kutistaa minua lisää. Grönblom istuu arvokkaana tummassa puvussaan ison neuvottelupöydän takana. Pyörittelen lippalakkia päässäni ja sekoan sanoissani, sinuttelen ja teitittelen sekaisin. Pizzavaltias jättää suopeasti keltaesiliinaisen nolouteni huomiotta ja kertoo tarinansa.\nVaasalainen Rabbe Grönblom tiesi jo17-vuotiaana haluavansa ravintola-alalle.\n“Pyrin alusta lähtien huipulle. Halusin saada parhaan mahdollisen koulutuksen, joten pyrin parhaiksi tietämiini kouluihin Amerikkaan ja Sveitsiin. Minut hyväksyttiinkin, mutta koska olin ulkomaalaisten kiintiössä, olisin päässyt opiskelemaan vasta kolmen vuoden päästä. Niin pitkään en malttanut odottaa, joten menin Haaga-instituuttiin, silloiseen Hotelli- ja ravintolaopistoon Helsinkiin.”\nOpiskelukavereitten kanssa Rabbe kävi usein syömässä Rodolfo-nimisessä pizzeriassa Albertinkadulla. Lempipizzaansa, extra-salamilla ryyditettyä Operaa (nyk. Kotipizzan Opera Special) mutustaessa Rabben päässä alkoi kehkeytyä ajatus omasta pizzayrityksestä. “Opistossa olin oppinut, että ravintoloiden hävikki on noin 10 prosenttia. Minusta se oli hirvittävää! Pizza tehdään aina vasta tilauksesta, joten hävikki on alle kaksi prosenttia.”\nRuotsista Rabben korviin kantautui huhu sikäläisten pizzayrittäjien menestyksestä. “Niillä kavereilla oli urheiluautot ja kaikki! Otin heihin yhteyttä ja ryhdyin ottamaan selvää franchising-toiminnasta.”\nPizza-imperiumin syntyvuodet olivat hektisiä. “Kalsareita vaihdettiin kolme kertaa päivässä”, Rabbe muistelee hikisiä kokemuksiaan tarjoilijana.\n“Avasimme kahdeksantoista pizzeriaa eri kaupungeissa, ja joka paikassa olimme ensimmäisenä. Meillä oli kauhea kiire, sillä tiesin että muut tulisivat pian perässä.”\nYksitoista vuotta myöhemmin Rabbe myi koko ketjun pois ja ryhtyi kehittämään uutta, parempaa konseptia, Kotipizzaa.\nPizzeria No 1 opetti Rabbelle, että tasainen laatu on franchising-ketjulle kaikki kaikessa. “Aluksi pohjan taikina leivottiin jokaisessa pizzeriassa erikseen. Huomattiin, että vaikka resepti oli sama, maku vaihteli. Sehän oli kuin mummon pullataikina ennen vanhaan: kun joku avasi ikkunan, se ei enää noussutkaan samalla tavalla.”\nNykyään on toisin. Pizzapohjien lisäksi lähes kaikki täytteet tuotetaan erityisesti Kotipizzaa varten. Aluepäälliköt kiertelevät myymälöissä vahvistamassa yrittäjien uskoa Kotipizzan private labelled -täytteisiin ja katsomassa, että kukaan ei sorru lähitukun katkaraputarjoukseen.\nNiinpä Kotipizza työllistää franchising-yrittäjien, markkinointiväen, kirjanpitäjien ja muun henkilökunnan lisäksi koko joukon pizzatäytteiden tuottajia: juustoraastekin on salainen nimikkoseos, jonka valmistus elättää yli sataa karjatilaa. Yhteensä pari tuhatta ihmistä saa leipänsä Kotipizzasta, suoraan tai välillisesti.\nTuotteita kehitellään jatkuvasti, vaikka varsinaista valittamista ei olekaan. Nytkin Ilarin ja Jounin harjoitus-Margheritojen vieressä alakerran uunissa paistuu salaperäinen salamipizza. Maallikon silmään kaikki makkarasiivut pizzan päällä näyttävät samalta, mutta vaitonaisten tuotekehittelijöiden ilmeistä päätellen ero on merkittävä.\nJouni ja Ilari jättävät salamyhkäiset pizzaviisaat huomiotta ja jatkavat opiskelua. Ensimmäisen päivän aikana harjoitellaan vain Margheritan tekoa; myöhemmin viikolla leivotaan koko pizzalista läpi sekä treenataan pannupizzan ja perhepizzan tekoa.\nMiika opastaa parivaljakkoa heittotekniikan saloihin: hyvä heitto irrottaa pohjasta ylimääräiset jauhot ja keskipakoisvoima pakottaa lätyn isommaksi ja tasaisen pyöreäksi. Heittäminen myös ohentaa keskiosaa enemmän kuin reunoja, mikä on tärkeää reunojen rapeudelle.\nOnneksi oppilaat eivät kuule Rabben mielipidettä heittämisestä: onnistumisen paine saattaisi kasvaa kohtuuttomaksi. “Pizzan kaulitseminen on kuolemansynti tässä firmassa. Joka alkaa käyttää kaulinta, on hyvin pian entinen Kotipizza-yrittäjä”, pizzaruhtinas tuomitsee. “Ilman heittoa ei saa kunnon reunoja. Jos Amerikassa pizzassa ei ole hyvät reunat, pizzeria ei elä päivääkään.”\tAutuaan tietämättömänä johtohahmon kiivaasta linjauksesta Miika mittailee oppilaiden tekeleitä Kotipizzankokoisella mittalapiolla. Päivän mittaan paistuu kymmeniä pizzoja, ja Miika arvostelee niistä jokaisen. “Tuossa on tomaattikastiketta levinnyt vähän liikaa reunalle.”\nLounasaikaan kellariin alkaa valua väkeä ylemmistä kerroksista. “Enemmän on trafiikkia loppuviikosta, kun leivotaan muutakin kuin Margheritaa”, herkuttelijat naureskelevat. Testiasiakkaat ovat tyytyväisiä Jounin ja Ilarin aamupäivän tuotantoon, joten Miika myhäilee mielissään: enää tarvitaan vähän hienosäätöä.\nKaikkia pizzoja oman talon väki ei jaksa syödä. Loput annetaan päivän päätteeksi Pelastusarmeijalle.\nJounin ja Ilarin koulutukseen kuuluu paljon muutakin kuin pizzanpaistoa. Kotipizza-yrittäjän perustutkinto on opetushallituksen hyväksymä myynnin ammattitutkinto, johon sisältyy opastusta esimerkiksi talousrutiinien hoidosta, markkinointi- ja myyntityöstä ja pienyrityksen johtamisesta.\nKuten pizzoja myös koulutusta kehitetään jatkuvasti. “Kun aloitin 1997, sekä teoria- että paistokoulutus käytiin läpi kolmessa päivässä”, koulutuspäällikkö Heli Pironetti kertoo. Nykyisin teoriaosuus vie kolme viikkoa.\nYrittäjille on tarjolla myös jatkokoulutusta. Kotipizza on räätälöinyt oman Business Development Academy -tutkinnon, jonka opetushallitus on hyväksynyt viralliseksi yrittäjän ammattitutkinnoksi.\nPuolentoista vuoden oppisopimuskoulutuksen huipennukseksi bda-diplomin suorittaneet saavat päähänsä amerikkalaista ylioppilaslakkia muistuttavan päähineen ja ylleen arvokkaan pitkän kaavun.\nHeli Pironetti esittelee minulle valokuvia Helsingin Ritarihuoneelta, jossa kurssin läpäisseet vihitään Kotipizza-ritareiksi ja kurssin priimus saa oman miekan. Olen juuri vaihtanut Kotipizza-asusta siviilivaatteisiini ja yritän etsiä ironian häivähdystä koulutuspäällikön kasvoilta. En löydä.\nKolmen kuukauden koulutus on osa avaimet käteen -pakettia, jonka Kotipizza-yrittäjät ostavat. Paketin hinta vaihtelee 250 tuhannesta 450 tuhanteen markkaan. Lainaa tarvitseville Kotipizza on neuvotellut valmiiksi 90 prosentin rahoituksen. Omaa rahaa tarvitaan kättelyssä siis muutamia kymmeniä tuhansia.\nKun pizzat lähtevät paistumaan, maksettavana on vielä rojaltit emoyhtiölle. Rojaltimaksu on kuusi prosenttia liikevaihdosta ynnä alv, yhteismarkkinointimaksu neljä prosenttia.\nKotipizza-yhteisöön pääsevät sisään vain harvat ja valitut. “Ehkä kaksi prosenttia niistä, jotka ottavat yhteyttä, päätyvät yrittäjiksi. Niistä jotka tulevat tänne konttoriin neuvottelemaan, noin kolmasosa”, Rabbe Grönblom laskee. “Tässä ei mennä vain kihloihin, vaan naimisiin kymmeneksi vuodeksi.”\nHakijan on läpäistävä soveltuvuustestit, psykologin kahden tunnin syvähaastattelu ja allergiatestit. Jokaisen taustat tarkistetaan.\nJa kun sopimus on kourassa, loppu on yrittäjän omasta ahkeruudesta ja lahjakkuudesta kiinni, ainakin Rabben mielestä. “Se on sama kuin ralliautoilussa. Eivät kaikki jotka rattiin istuvat osaa ajaa, mutta jotkut osaavat. Meidän yrittäjistämme noin kolmannes pärjää tosi hyvin – meillä on monta miljonääriä.”\nLoppuja Rabbe haluaisi väliin vähän potkia eteenpäin, mutta hän tietää ettei voi. “Kaikki eivät halua menestyä loistokkaasti. Joillekin riittää, kunhan tienaavat leipänsä”, hän miettii. Äänessä kuultaa ihmetys.\nPyhä yhteinen Kotipizza-perhe\nNiin väkevältä vaikuttaa rittäjien usko tuotteeseensa, että mielleyhtymä on väistämätön: Kotipizzuus on uskonto. Uskontotieteilijä Kimmo Ketola Helsingin yliopistosta on samaa mieltä. Yrityskulttuuri muistuttaa monilta piirteiltään uskonlahkoa.\nJokapäiväisen leivän lisäksi Kotipizza antaa yrittäjille henkisen viiteryhmän, yhteisön. He kuuluvat maanlaajuiseen Kotipizza-perheeseen, jonka jäsenet kokoontuvat kerran vuodessa syyspäiville tapaamaan toisiaan, vahvistamaan yhteistä uskoa.\n“On totuttu ajattelemaan, että rahan tekeminen on itsekästä ja yksinäistä puuhaa, mutta Kotipizzan tapaisissa yrityksissä rahanhimo ja kollektiivisuus lyövät kättä”, Kimmo Ketola tuumii.\n2. KOKONAISVALTAINEN OMISTAUTUMINEN\nKotipizza-yhteisö vaatii jäseniltään täydellistä uskollisuutta. Sinun ei pidä käyttämän väärän meijerin juustoa.\n“Kristityt uskovat omaan kirjaansa: kaiken mitä tehdään, uskotaan ja rukoillaan täytyy tulla siitä yhdestä kirjasta”, Kimmo Ketola vertaa. “Samaan tapaan Kotipizza-yrittäjiltä edellytetään totaalista lojaalisuutta – kaiken tonnikalaa myöden pitää olla Kotipizza-standardin mukaista.”\n3. LATAUTUNUT SYMBOLIIKKA\nKristityn kaulassa roikkuu risti, Kotipizzan työntekijän solmioneulassa on Kotipizza-logo. Tässä merkissä olet voittava.\n“Myös yrittäjien lyöminen pizzaritareiksi on yhdenlainen yhteenkuuluvuuden symboli”, Ketola huomauttaa. “Kun perimmäiset arvot ja uskollisuus kytkeytyvät liiketoimintaan, liikemerkeistä ja logoista tulee elämää suurempia.”\n4. KARISMAATTINEN JOHTAJA\nRabbe vaatii franchising-yrittäjiltään täydellistä sitoutumista ja täydellisiä pizzoja. Olkaa siis te täydelliset, niinkuin teidän Isänne täydellinen on.\n“Sanomalla Rabbe sä indikoit, että Rabbe on sun hyvä buddy. Kyseessä ei ole vain joku johtaja jossain vaan meidän Rabbe”, Ketola havainnollistaa.\nJotta henkilöllä olisi karismaa, hänen historiassaan on oltava suuri selviytymistarina. Eräänlainen luomiskertomus siitä, miten hän synnytti kaiken tyhjästä. “Amerikassa kaikilla suurilla yritysjohtajilla on oma myyttinsä siitä, miten ne nousivat menestykseen epätodennäköisistä lähtökohdista”, Kimmo Ketola muistuttaa. “Se on modernia mytologiaa.”\nKotipizza ei ole mikään poikkeus yritysten joukossa – yrityskulttuurit valtaavat uskontojen alaa. Kimmo Ketolaa hiukan huvittaa puhe yhteiskunnan sekularisaatiosta. “Uskonnon vaikutusvalta kyllä heikkenee yhteiskunnassa, jos ajatellaan ainoastaan kristinuskoa ja kirkkoa. Ihmiset eivät silti ole yhtään vähemmän uskonnollisia – uskonnollisuus saa vain uusia muotoja.


Kuinkahan usein olenkaan pyyhkinyt pölyjä kolmesta kuparisesta kahvipannusta  tosin nykyisin vain pari kertaa vuodessa. Kun pannut olivat vielä jokapäiväisessä käytössä lapsuudenkodissani, niitä kuurattiin Sampo  merkkisellä kuparinkiillotusaineella melkein joka viikkosiivouksen yhteydessä. Tämä puuha kuului lapsille, vaikka se kostutettava jauhe näppejä kirvelikin. Ja vielä sittenkin, kun kuparipannut olivat siirtyneet jo vanhuudenlepoon keittiön avohyllylle, ne kiillotettiin säännöllisesti, niin että niiden kyljestä voi melkein nähdä kuvajaisensa.\nVoi sitä harmin paikkaa jos emäntä pannua pestessään huomasi, että sisäpuolen tinaus on rikkoutunut. Silloin tarvittiin tinuria, ilmeisesti sellainen ammattikunta oli tuolloin vielä voimissaan. Kolme perintöpannuani ovat kaikki erikokoisia. On Iso, Keskikokoinen ja Pieni. Muistelen, että se Keskikokoinen olisi Marimummon peruja.\nPälkjärven seurakunta lakkautettiin vasta myöhemmin. Niinpä seurakunnan viimeinen kirkkoherra, Veikko Korvenheimo, katsoi kunniaasiakseen vierailla silloin tällöin entisten seurakuntalaistensa kodeissa. Päivänä muutamana hän tuli yllättäen Marimummon vinttikamariin. Mummo kattoi korvikkeet merkatulle ruusupöytäliinalleen kesäkukkaaiheisten kahvikuppien kera. Varmaan paras pannumyssykin asetelttiin kahvikaisaa lämmittämään. Mutta lienee sielunpaimen toivonut hieman toisenlaista tarjoilua, koska kirjoitti vieraskirjaan: ”Lapset, onko teillä leipää?”\nSattuipa sellainenkin ihme, että kun setäni meni heti sotien jälkeen naimisiin Laihialla (morsian oli paikallisia talontyttäriä), niin evakkopaikkamme isäntä takoi suuren suuren kuparipannun lahjaksi hääparille. Pannu saattoi olla peräti 810 litran vetoinen ja sen kanteen ja yläosaan on pakotettu kukkakuvioita. Sama patinoitunut jättipannu on tallella serkkuni kesäpaikassa, lähellä synnyinsijojaan.\nKyllä kirveli näppejäni eräänä kuumana kesänä, kun anoppilassa kahvia puuhellalla keitellessäni emalipannun nokasta purskahti kuumaa soroppia suoraan sormille. Ennen kuin ehdin kieltelemään, anoppi suolasi sormeni, näin kai palovammoja tuolloin joissakin paikoin hoidettiin. Tuska oli melkein sietämätön ja niinpä naapurin emäntä viimeisteli lääkityksen voitelemalla nyt jo kypsiä nakkimakkaroita muistuttaneet sormet kananmunan keltuaisella. Sormet paranivat ajallaan, mutta kauan se kesti.\nKoska en juo kahvia, olen huono sitä keittämäänkin. Onneksi kaikensorttiset keittimet kurisevat meidän uusavuttomien apuna. Mutta kuparipannut jatkavat suosiotaan, nyt sisustuselementteinä. Telkkarin Huutokauppakeisarikin totesi, että hän aloittaa aina tilaisuuden kuparipannulla, jos sellainen sattuu myynnissä olemaan. Se ikäänkuin kirvoittaa kielenkantimet. Mutta näitä kolmea en kyllä meinaa myydä, vaikka minkälainen keisari tulisi kyselemään. Nyt nostan ne takaisin eteisaulan lankkuhyllylle pölyttymään.\nMuistinvirkistykseksi mainittakoon, että Suomen puolelle jäänyt kapea kaistale Pälkjärven pitäjästä liitettiin Tohmajärveen 1946. Kuvassa perinnetavarapöytä Pälkjärven pitäjäseuran tarinaillassa, kuvan on napannut Tarmo Parvela. Emalipannu on Lissu Kaivolehdon albumista, se on samanlainen kuin anopin emalipannu.\nKesäkukka sokerikko ja kermakko. Kuva Leena Parvelan albumista.\nViikon puheenaiheet, vko 52 →\n8 comments for “Pannun Porinaa”\nKyllä pannutkin ovat mukavia, mutta minua ilahdutti nuo kirjotut ”tuukit” Lenkkikaverini pöydällä saan usein ihastella sellaisia. Ja on minullakin yksi,anopilta peritty. Nykyään olen huomannut, että tarjoomukset ovat pelkällä pöytälevyllä. Mikäpäs siinä!\nJoensuussa asui 1800-luvun puolivälissä\nkupariseppä Jakob Jacklin, nykyinen katuosoite\nolisi Kauppakatu 6.\nMies takoi ilmoituksensa mukaan pajassaan viisi-, jopa\nkuusikin sataa kahvipannua vuosittain porisemaan\njoensuulais rouvien helloille. Ja tietysti epälukuisen\nmäärän muitakin vaskisia keittiökaluja.\nJaclin kuului vanhan polven mestareihin, jotka\npitäytyivät perinteisissä valmistusmenetelmissä.\nLähde: Karjalan Heili 20.12.2015\nTellervon mainio tarina kannattaa käydä kurkkaamassa myös Pälkjärven pitäjäseuran kotisivuilta, missä se on ollut jo pari päivää hieman muunneltuna versiona. Lisäksi kuvien esineistä, esim. liinoista on kerrottu tarkemmin. Kuvia kotisivujen tarinassa on enemmän mm. Dunja-mummo ja Korvenheimot.\nPs.Tekstistä on vissiin pudonnut jossain vaiheessa väliviiva pois, kun Laihialla taotun kuparipannun vetoisuudeksi mainitaan 810 litraa. Oikea koko on 8-10 litraa.\nKaikkihan siellä Laihialla on kommeeta,\nmutta ei nyt niin suurta pannua kuitenkaan!\nEli 8-10 litraa. Tosin sekin lienee hieman yläkanttiin.\nPannun on kultaseppä kunnostanut ja se on\nnyt annettu edelleen lahjaksi eräälle hääparille.\nLissulle kiitokset tarkkavaisuudesta. Muitakin\nväliviivoja on pudonnut tarinasta pois editointi (?) vaiheessa.\nHyvä tarina kaikkine muistoineen ja kuvineen.\nPaljon on kuvissa myös omasta lapsuudestani tuttuja esineitä\nja pöytäliinoja hienoine merkkauksineen. Kauniita ovat.\nMinullekin opetettiin nuoruudessani merkkauksen saloja, mutta harrastukseni\nsuuntautuivat aivan muualle, en nykyään merkkaa enkä virkkaa.\nKätköissäni oli myös muutama kuparipannu, mutta en löydä niitä mistään.\nLuulen, että talon miespuolinen henkilö on heittänyt ne varastoa siivotessaan\nroskiin ymmärtämättä niiden tunnearvoa.\nTätä omaa tarinaani nyt alvariinsa kommentoin,\nmutta aivan pakko kertoa vielä seuraavaa:\nMonesti sitä harmittelee, että tulipahan taas kirjoitetuksi\nja että lukeeko tai kiinnostaako tämä edes ketään?\nSitten tulee jostain yllättäen palautetta, joka innostaa\njatkamaan. Nyt sain terveisiä mutkien kautta ihmiseltä,\njoka oli ilahtunut juuri tästä Laihian Jokikylästä ja\nJokisalosta kertomisesta. Hänenkin evakko matkansa\non kuulemma sattunut samoille kulmille. Terveisiä vaan\nsinne Suomen länsirannikolle!\nTämä on hieno tapa tehdä tarinoita. Yksi aloittaa jollain aiheella. Harvoin sen yksi kertoja saa kertaheitolla valmiiksi. Värtsissä on hieno ominaisuus jatkaa, korjailla ja parannella tarinaa kommenttien muodossa. Eikä ole yhtään itsekästä vaikka sitä itse parantelee. Tästä kahvipannujen tinaamisesta löytyy hieno Jussi Raerinteen kommentti allaolevasta tarinasta ”Onko kahvipannut tinattavana”\nKiitokset Tellervolle muistoja herättävästä tarinasta !\nAlpoaatokselle tuhannet kiitokset\nmielenkiintoisesta vinkistä ja linkistä!


Taide viitoittaa tietä kaupunkien keskustoihin – Koti & Kaupunki\nBrowse: Home / 2017 / lokakuu / 05 / Taide viitoittaa tietä kaupunkien keskustoihin\nRiihimäen Vanhalla Lasitehtaalla oleva teos koostuu 19 hevosen häntäjouhista ja nimistä. Kuva Veikko Somerpuro.\nSuomessa on käynnissä uudenlainen kokeilu kuntien yhteisen taideasiantuntijan käytöstä. Julkisen taiteen suunnittelukohteina ovat niin liikenteelliset solmukohdat kuin kaupunkien keskustat. Riihimäen kaupunki käynnisti vuonna 2015 Yhteiskuntataiteilijatoiminnan Helsinki–Tampere-välin kunnissa opetus- ja kulttuuriministeriön rahoituksen avulla. Toiminta laajenee tämän syksyn aikana myös Seinäjoelle.\nTaiteen asiantuntija varhaisessa vaiheessa mukaan\nLiittymät eivät erotu samankaltaisista ympäristöistä.\nVäyläympäristön eritasoliittymien ja kaupunkien keskustojen ympäristöjen teknisessä toteutuksessa on moni asia kohdallaan. Tiettyihin asioihin ei kuitenkaan ole kiinnitetty riittävästi huomiota. Esimerkiksi matkailijoiden voi olla vaikea löytää kaupunkikeskustoihin, sillä niihin johtavat liittymät eivät usein erotu samankaltaisista ja metsäisistä ympäristöistä. Keskustat eivät myöskään aina tarjoa riittävästi oleskelu- ja kohtaamispaikkoja eri-ikäisille asukkailleen. Hyvästä keskustakorttelista pitäisi löytyä riittävän tiheään toteutettuja, mieleen jääviä kohtia. Niitä, jotka johdattavat kulkua ja rakentavat pieniä alueellisia ytimiä.\nJulkinen taide tuo uniikkia ympäristöä.\nBlogin otsakekuva (Kuvaaja Veikko Somerpuro):\nOsana Yhteiskuntataiteilijatoimintaa toteutettu Rosena 2007, Tetra Fish 2011, Fidera 2002, Louhetar 1996, Ihme-Vimpula 2006… -installaatio on esillä Riihimäen Vanhalla Lasitehtaalla. Teos koostuu 19 hevosen häntäjouhista ja nimistä.\nROTI 2017 -hankkeen Arkkitehtuuri, suunnittelu, muotoilu ja taide -paneelin jäsen\nKirjoitus on julkaistu ROTI 2017 -Rakennetun omaisuuden tila -blogissa.\n← Ksylitolilla kauniimpi hymy\nKaupunginjohtaja: Kaupunkikeskustojen bechmarkkausta Alankomaista ja USA:sta →


Pielisen Järvilohi ja Taimen hanke. Smolttipyyntiraportti Timo Hartikainen - PDF Ilmainen lataus\nPielisen Järvilohi ja Taimen hanke. Smolttipyyntiraportti Timo Hartikainen\nDownload "Pielisen Järvilohi ja Taimen 2008 2010 -hanke. Smolttipyyntiraportti 13.8.2010 Timo Hartikainen"\n1 Pielisen Järvilohi ja Taimen hanke Smolttipyyntiraportti Timo Hartikainen\n2 SISÄLLYSLUETTELO: Sisältö 1. Johdanto Kerätty aineisto Smolttipyynti Lieksanjoella Kuva 1. Yleiskuvaa Lieksanjoen smolttipyynnistä Smolttipyynti Hanhi, -Ulkkajoella Kuva 2. Kuvat: Hanhi, -Ulkka - ja Lieksanjoen smolttipyynnissä käytetyistä pyydyksistä... 5 Kuva 3. Hanhi, -Ulkka - ja Lieksanjoen smolttipyyntipaikat... 6 Pyydysten paikat kartalla Saalis Huomioita vuoden 2010 pyynnistä Liitteet:\n3 1. Johdanto Koekalastukset olivat jatkoa edellisen kevään smolttipyynneille Lieksan-, Hanhi- ja Ulkkajoella. Smolttipyynneillä kerättiin tietoa koskialueille istutettujen järvilohen- ja taimenenpoikasten vaelluksista sekä alas vaeltavien smolttien määristä sekä vaellusajankohdista. Suunnitelmissa oli smolttipyynnin järjestäminen Juuanjoella mutta Juuanjoen kevättulvat ja alkukesän rankkasateet nostivat Juuanjoen vedenpinnan sekä virtaaman sellaisiksi että pyynnistä luovuttiin. Vaelluspoikasten pyynnin valmistelut aloitettiin palkkaamalla hankkeelle alkaen Jyri Muikku, hänen tehtävinään oli kunnostaa pyynnissä käytettyjä pyydyksiä ja toimia pyynnin sekä Lieksanjoen videoseurannasta vastaavana henkilönä. Lisäksi hanke työllisti väliseksi ajaksi Pohjois- Karjalan Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kautta neljä henkilöä. Pyynti toteutettiin vajaan kuukauden mittaisena jaksona. pääsääntöisesti kaksi kertaa päivässä, joidenkin päivien osalta useamminkin. Pyydykset koettiin ja huollettiin Pyyntiin osallistuivat ELY-keskuksen kautta hankkeelle palkatut työntekijät: Antti Laaninen, Esko Rissanen, Kalevi Martikainen ja Ari Hyttinen sekä hankkeen henkilöstö. Pyynnin eri vaiheita dokumentoitiin video- ja valokuvaamalla. Kaikki pyynnissä saadut järvilohet ja taimenet merkittiin yksilömerkein (T-ankkurimerkki). 2\n4 2. Kerätty aineisto Pyynnin aikana tallennettiin tieto kaikista pyydyksiin menneistä kaloista, lähes kaikista mitattiin yksilökohtaiset paino sekä pituusmitat. Järvilohet ja taimenet merkittiin ns. tikkumerkeillä jonka jälkeen niitä sumputettiin puolesta vuorokaudesta vuorokauteen enne vapauttamista. Lisäksi Riista ja kalatalouden tutkimuslaitoksen toimesta merkittiin kaikkiaan 40 järvilohta ja 9 taimenta pienillä äänisignaalia tuottavilla lähettimellä välisenä aikana. Suurin osa lähettimistä oli 21 vrk toimivia PT3-tyypin lähettimiä, mutta neljälle järvilohelle ja kuudelle taimenella laitettiin 90 vrk toimiva PT4-lähetin. Tällä lähettimellä merkittiin suurikokoisempia kaloja, sillä myös tämä lähetin on selvästi PT3-lähetintä suurempi. Lähettimillä merkittyjen järvilohien koko vaihteli 17 23,3 cm:iin ( g) ja taimenten 18,2 27,1 cm:iin (49-162g). Merkittäviksi kaloiksi valittiin hyväkuntoisia, kirkkaita vaelluspoikasia. Pääsääntöisesti kalat merkittiin niiden -pyyntipäivänä. Kaksi merkittyä taimenta oli merkitty aiemmin rasvaeväleikkauksella. Seurantaa varten ankkuroitiin jokialueelle sekä Pieliselle 24 automaattista äänisignaalien tallenninta joiden avulla kalojen liikkeet pystyttiin tunnistamaan. Raportin liitteenä ovat karttapiirrokset loggereista. 3. Smolttipyynti Lieksanjoella Lieksanjoella pyydyksen paikaksi valittiin Lieksankosken voimalaitoksen alapuolinen jokiuoma (kuva1). Kissakarin kohdalla; pyydyksen paikka oli sama kuin vuoden 2009 pyynnissä käytetty. Pyyntipaikan arvioitiin olevan valitulle pyydykselle sopivin. Pyydyksenä käytettiin samaa troolia kuin vuoden 2009 pyynnissä joka oli kooltaan 6,55x2,20 m (14,52 m2). Pyynti oli edellisvuoden kaltainen pyynnin alkuosalta mutta kesäkuun alun sateet kiihdyttivät joen virtauksia ja ohijuoksutukset alkoivat Lieksanjoella rankkasateen jälkeen ja pyyntiin lasketun troolin huolto sekä vaelluspoikasten pyynti loppuajalla epäonnistui ja pyynti lopetettiin pyydyksen rikkouduttua\n5 Kuva 1. Yleiskuvaa Lieksanjoen smolttipyynnistä 4\n6 3. Smolttipyynti Hanhi- ja Ulkkajoella Pyydyksinä Hanhi ja Ulkkajoella käytettiin paunetteja ja ne asennettiin veteen heti kevään tulvahuipun jälkeen. Molemmilla joella käytettiin samoja pyydyksiä kuin edellisenä vuonna ja pyydykset asennettiin edellisvuoden tapaan samoille paikoille molemmilla joilla. Pyynti ja pyydysten kokeminen onnistui pyyntijakson alussa hyvin mutta hankaloitui kesäkuun alun sateiden saattelemana ja pyydykset nostettiin joesta. Hanhijoelta saatiin yhteensä 25 järvilohta joiden keskipaino oli 44 grammaa ja keskipituus 170 millimetriä taimenia ei Hanhijoelta saatu lainkaan. Ulkkajoen järvilohisaalis oli vain kuusi kalaa ja taimenia saatiin 3 kpl. Hanhijoelta pyydetyistä järvilohista 8 yksilöä merkittiin äänisignaalia tuottavilla lähettimillä sekä Ulkkajoelta kaksi taimenta. Kuva 2. Kuvat: Hanhi, -Ulkka - ja Lieksanjoen smolttipyynnissä käytetyistä pyydyksistä 5\n7 Kuva 3. Hanhi-, Ulkka- ja Lieksanjoen smolttipyyntipaikat Pyydysten paikat kartalla 6\n8 4. Pyynnin tulokset Lieksanjoen pyynnin kokonais-saalis oli 2245 kpl. Kokonais-saalis oli kappalemäärältään huomattavasti edellisvuotta suurempi (1425/2009). Saalis muodostui 15 kalalajin yksilöistä (ahven, hauki, kuha, kuore, järvilohi, made, muikku, salakka, seipi, siika, särki, made, harjus, kiiski ja taimen). Salakan osuus kappaleittain laskettuna saaliista oli yli puolet 64,1 % (1437 kpl) vuonna ,5 % (691 kpl). Järvilohen osuus oli 6,6 % (149 kpl), vuonna ,8 % (354 kpl) sekä taimenen 8,5 % (190kpl), vuonna ,4 % (177 kpl). Hanhijoella järvilohien osuus saaliista oli 36,2 % (25 kpl), vuonna % (39 kpl). Särkikalojen osuus oli 60,8 %, vuonna ,6 % ja haukien osuus 2,9 %, vuonna ,4 %. Ulkkajoella järvilohien osuus oli 2,9 % (6 kpl) vuonna ,5 % (11 kpl), ahven 2,9 % (6 kpl) vuonna ,6 % (7 kpl), hauki 0,5 % (1kpl) vuonna 20093,2 % (14 kpl), salakka 68,1 % (143 kpl) vuona ,3 % (289 kpl), särki 23,8 % (43 kpl), vuona ,4 % (89 kpl). made 0,5 % (1kpl), vuona 2006 ei mateita saaliissa ollut. Vuonna 2010 saaliissa oli kolme taimenta, joita edellisen vuoden saaliissa oli 8,5 % (37 kpl). Taimenten vähäinen määrä selittynee edellisten vuosien istutuksilla joista viimeiset vaellusikäiset ovat jo poistuneet joista. 5. Huomioita vuoden 2010 pyynnistä Pyynti kaikilla kohteilla onnistui pyynnin alussa kohtalaisen hyvin, pois lukien Juuanjoki jossa Herralankoskella yritettiin saada pyydys paikoilleen mutta kovan virtaaman sekä korkealla ollut vesi estivät pyydyksen virittämisen pyyntikuntoon. Hanhi-, Ulkka- ja Lieksanjoella rankkasateet kesäkuun alkupuoliskolla sotkivat pyyntiä merkittävästi ja katkaisivat pyynnin kokonaan jolloin pyydykset kaikilta pyyntipaikoilta poistettiin. Särkikalojen osuus saaliissa oli selvästi edellisvuotta suurempi. Jokeen istutettuja ja merkittyjä taimenia Lieksanjoella tuli pyynnin alussa vain 10 kpl kun niitä vuona 2009 oli (46/177 kpl) sitä vastoin merkittyjä lohia ei saaliissa vuona 2010 ollut lainkaan. 7\n9 Smolttien vaelluksen huippu Hanhi-, Ulkka- ja Lieksanjoella ajoittui selkeästi toukokuun lopun ja kesäkuun ensimmäisien päivien aikajaksolle mikä oli hieman aiempia vuosia aikaisempaa. Veden lämpötila oli pyynnin aikana keskimäärin 11,4 astetta mutta vaihteli pyynnin aikana 9,1 asteesta 13,7 asteeseen. Vuonna 2009 vedenlämpötila oli keskimäärin 14,1 asteista ja vaihteluväli oli ,9 astetta. 6. Liitteet: Lieksanjoen Smolttipyynti: Kaaviokuvat kalasaaliista, kaaviokuvat lohien ja taimenten vuorokausisaaliista, kaaviokuva saaliin prosentuaalisesta jakaumasta sekä keskimääräiset tiedot lohista ja taimenista joista tarkat yksilötiedot. Lisäksi vastaavat kaaviot Ulkkajoen ja Hanhijoen kokonais-saaliista. Pyynnissä saatujen kalojen yksilökohtaiset tiedot ovat raportin liitteinä. Karttakuvat äänisignaalitallentimien sijainneista. 8\nPielisen Järvilohi ja Taimen 2008 2010 -hanke Loppuraportti\nPielisen Järvilohi ja Taimen 2008 2010 -hanke Loppuraportti 31.8.2010 Pikes Oy Mirko Laakkonen Sisältö TIIVISTELMÄ... 1 1. RAPORTOINTIKAUSI... 2 2. PROJEKTIN PERUSTIEDOT... 2 3. PROJEKTIN TOTEUTTAJAN TIEDOT...