Kulttuuri kukoistaa -kirjablogi: huhtikuuta 2017\nMatti Pulkkisen Romaanihenkilön kuolema on ajatusten, merkitysten ja viittausten rihmasto, jota on mahdoton yksiselitteisesti kuvata. Postmodernisti kirja julistautuu antiromaaniksi ja pyrkii rikkomaan kaikkia perinteisiä tarinankerronnan lainalaisuuksia. Rikkomuksista pienin on alkusanojen sijoittaminen viimeiseksi luvuksi. Aristoteles kieriköön haudassaan.\nPulkkinen on sisällyttänyt antiromaaniinsa kirjoittamishetkellä ajankohtaisia teemoja, kuten Puolan sotatilan, Suomen idänpolitiikan arvostelun, Afrikka-kokemuksensa ja kehitysyhteistyökritiikin, omaa henkilöhistoriaansa, omat todelliset ja fiktiiviset kirjansa, lukemattomat lainaukset mm. sosiaalipsykologisesta kirjallisuudesta.\nYhtenä kirjan sisäkkäisenä antikertomuksena ”Makkonen”, romaanihenkilö, ottaa haltuunsa "kirjailijan” muistiinpanot ja luonnokset ja toimittaa ne kokonaisuudeksi omin välihuomioin. Kirjailijan muistiinpanot ovat pitkälti kuin aforismeja tai runoja. Niistä voi poimia lähtökohdan myös Romaanihenkilön kuolemalle:\n"Tee maailma oudoksi. Kirjoita kylmä kirja. Tämän maailman veroinen."\nRomaanihenkilön kuoleman lukeminen on kuin krypton ratkaisemista: vaakasuoraan Neuvostoliitto, Puola, Afrikka, Suomi, pystysuoraan romaani, sota, syntymä, kuolema. Mitä saadaan? Mitä lukija saa vuonna 2017?\nKirja on ollut hyllyssäni melkein 32 vuotta, lukemattomana. Nyt on enää vaikea eläytyä siihen 80-luvun Suomeen, jossa kirja aiheutti kohun sekä kirjallisissa että poliittisissa piireissä. Siksi idänsuhteiden kritiikki tai kuvaukset kehitysyhteistyön yli- ja alilyönneistä leimaavat kirjan vanhentuneeksi vaikka kokonaisuudessa on kirjallisesti paljon vieläkin tuoretta.\nLujille pani kirja minut lukijana. Ehdin tuskastua ja herpaantua monta kertaa. Sain sitten taas otteen jostakin kiinnostavasta ja jaksoin jatkaa. Pidän kuitenkin älyllisistä pähkinöistä, ja Romaanihenkilön kuolema on kirja, joka sai merkityksensä vasta, kun mietin sitä lukemisen jälkeen.\nKirjailijan ruoska ei säästä mitään eikä ketään: ei etenkään afrikkalaisia tai heille toimimatonta apua tyrkyttäviä eurooppalaisia, ei venäläisiä eikä virolaisia, ei sansibarilaisia tai savolaisia, ei mielenterveyspotilaita tai heidän hoitajiaan, ei luovan työn tekijöitä, erikoistutkijoita tai politiikkoja.\n”Lukija on kertojan koko ongelma.”\nVaikka selkää suomii ja veri virtaa, naurahtelen silti Pulkkisen teräville huomioille, tajunnanvirta-ajatusten ja kirjoitetun sanan mestarilliselle yhdistelylle. Älykästä suomintaa riittää kirjan mitalta, joka ei ole helppo ja pikku pätkissä lukaistava, vaan tekstiin on upottava rauhassa päästäkseen mukaan kirjailijan aggressiivisen haastavaan tyyliin.\nSisällöllisesti kirja ei ole kestänyt aikaa; Pulkkisen kuvaama maailmantilanne tuntuu nyt kovin kaukaiselta ja näyttämömäiseltä. Se, että ihminen on eläin (usein vaistojensa ohjaama älytön peto), kuten Pulkkinen kuvaa, on tietysti edelleen totta, nyt jopa näkyvämmin kuin 1980-luvulla. Kirjan toinen taso, romaanin synnyttämisen vaikeus, ja ah, taiteilijuuden kärsimykset ovat aiheina ajattomia, jos kohta kuluneita.\n"Miten hyvä on kulkea lausein jotka eivät ole minnekään menossa, eivät millään asialla, varsinkaan hyvällä. Kaikki elämä on kuolemanpilkkaa.”\nVoisi sanoa näin jälkijättöisesti, että Pulkkinen oli aikansa Liukkonen tai Ekholm kerronnallisen käytöksensä suhteen, ellei hän kuitenkin olisi ollut lähinnä Johanna Sinisalon mestarillista kollaasitekniikkaa – ja yhteiskunnallista näkemystä.\nToisin kuin ehkä teoksen ilmestymisaikaan, nykylukijan kannalta erityisen hienoa ei ole teoksen kirjallinen taiturointi, vaan sen luoma kuva suomettuneesta Suomesta, jossa toisen värisiä pidettiin väärän värisinä, naisia objekteina ja Neuvostoliittoon rähmällään olemista ihan tavanomaisena asiaintilana. Teoksessa silmiinpistävintä onkin, että Pulkkinen käy jälkimmäisimmän kimppuun ärhäkkäästi, muttei kahden ensimmäisen.\nTai no, kyllä rasismia pitää kuitenkin vähän perustella, ikään kuin siinä jotain minisesti pielessä olisi, että arvottaa ihmisiä ihonvärin perusteella.\nKaiken kaikkiaan teoksessa haisee setämies.\nKalapuikkoviiksimies. Se tyyppi, jonka mielestä miesten tulee olla miehiä, naisten tulee olla naisia, ja muutenkin kaikkien tulee tietää paikkansa. Lukiessa hämmentyy: miten noin – 1980-luvun suomalaiseen stereotypiaan verrattuna – anarkistinen yhteiskunnallinen ajattelija, radikaalisti suomettumisen romaanissaan silmille lyövä kirjoittaja, voi toisaalta olla niin yhteiskunnallisesti sokea. Että romaanissaan täysin tietoisesti yhteiskunnallisia rakenteita rikkomaan pyrkinyt toisaalta niin jämäkästi pönkittää toisia rakenteita huomaamattaan.\nTäysi tietoisuus kaikista epäkohdista yhtä aikaa ei liene kelleen helppoa, jos edes mahdollista.\nRomaanihenkilön kuolema vie, tai ainakin on helppo ajatella sen vievän, 1980-luvun suomalaiseen yhteiskuntaan, 1980-lukulaiseen ajatusmaailmaan. Missä määrin olemme päässeet sieltä kolmessa kymmenessä vuodessa ulos, paljastuu siinä, miten väärältä ja oudolta romaanin esittämä totuus ilmenee. Vai onko kaikki vain taidokkaan romaanin harhaa, joka vetoaa suoraan 2010-luvun ennakkoluuloihin 1980-lukulaisen suomalaisen ajatusmaailmasta?\nLuin Romaanihenkilön kuoleman - alaotsikoltaan Tarua ja totta eli ihmisen kuvaus - ensimmäisen kerran parikymppisenä ja se teki minuun valtavan vaikutuksen. Se jäi päähäni multimedian kaltaisena jättiläisenä, joka osoitti niin mahdollisiin kuin mahdottomiinkin suuntiin. Lukemistani leimasi tuolloin vahvasti kokemus, että sen kaltaista romaania ei Suomessa oltu aiemmin kirjoitettu. Tuolloin en vielä tiennyt postmodernismista juuri mitään, enkävarsinkaan osannut asettaa Romaanihenkilön kuolemaa sen kehykseen.\nNyt toisella lukukerralla löysin Romaanihenkilön kuolemasta sekä rasismia että sovinismia reippaassa määrin ja paikoin se sai minut kiemurtelemaan vaivautuneesti. Erityisesti teokseen sisältyvä laaja Afrikkaan sijoittuva osuus on hämmentävää luettavaa, enkä tiedä, mitä siitä pitäisi ajatella. Kaiken lisäksi sen lukeminen oli aika tylsää siitä huolimatta, että tarjolla oli täkyjä moneen suuntaan. Päässäni käynyt myräkkä oli kuitenkin hyvin erilaatuista kuin ensimmäisellä lukukerralla.\nRomaanihenkilön kuolema on luonteeltaan pyttipannu deluxe, johon on kaadettu jääkaapista kaikki, mikä on paistinpannuun saatu mahtumaan. Luettuani tämän romaanin nyt uudelleen, luulen, että yksi minua aiemmin puhutelleista tekijöistä on metafiktio ja sitä tässä teoksessa todella riittää. Teoksen kertoja/t ei/vät suostu pysymään teoksen sisällä, vaan tule(e)/vat siitä jatkuvasti ulos kuin Romaanihenkilön kuolema olisi kaappi mummon eteisessä. Intertekstuaalisuus pitää teoksessa kosteita bileitä ja siinä vaiheessa kun drinkit vaihtuvat aamukahviksi intertekstuaalista vauhtia otetaan Pulkkisen omasta romaanista nimeltä Sanan voima, joka ei ole olemassa oleva teos.\nOn pakomatkoja ja toisenlaisia matkoja, on hirmuisesti liikettä. Uusintalukukerran puhuttelevimmat kohdat löytyvät kirjailijan ja lukijan välisen suhteen kommentoinnista ja teoksen itsetietoisuudesta kirjallisena teoksena.\nKirjailija, kun sanat vyöryvät kohti - heitä lainausmerkit!\nja sitten jalat alle.\nMatti Pulkkinen: Romaanihenkilön kuolema. Gummerus 1985.\nPostaus Romaanihenkilön kuolemasta Ylen Kirjablogit ja 101 -sarjaan oli luvassa Lukutoukan kulttuuriblogin Kristalta, mutta ennen kuin postaus ehti valmistua, menetimme Kristan äkillisesti. Tämän yhteispostauksen myötä kirjabloggaajien yhteisö haluaa muistaa Kristaa ja osoittaa kunnioitustaan hänen hellittämättömälle kirjarakkaudelleen.\nYhteispostauksen kirjoittamiseen ovat lisäkseni osallistuneet Airi Kirsin Book Clubista, Taika Kirjasfääristä sekä Omppu blogista Reader why did I marry him.\nKokonaiset postaukset kirjasta löytyvät Taikan ja Ompun blogeista.\nLähettänyt Arja klo 7.00 2 kommenttia:\nTunnisteet: 1985, gummerus, kirja, Kirjablogit ja 101 kirjaa, Kirjojen Suomi, Matti Pulkkinen, Yle\nPieni koululainen Inga asuu isovanhempiensa kanssa maalaiskylässä itärajan tuntumassa, sotien jälkeen. Ingalla ei ole helppoa. Hänellä ei ole isää eikä äitiä, ja jalassa on vamma, mitkä seikat yhdessä tekevät tytöstä helpon kiusattavan koulussa. Eivätkä kiusaajat ole pelkästään lapsia.\nIngalla on lisäksi vielä yksi kiusaajille herkullinen ominaisuus: hän ei puhu. Lukea ja kirjoittaa hän on osannut "aina", mutta puhuminen loppui vanhempien sotatragediaan. Fyysistä estettä puheelle ei ole, ja sekä suku että Ingaa hoitava lääkäri ymmärtävät, että kyseessä on mielen särö. Nyt 9-vuotiaana tyttö kanniskelee aina mukanaan kynää ja vihkoa, johon hän voi kirjoittaa asiansa, ja muut vastaavat hänelle normaalisti puhumalla.\nUtelias ja älykäs mutta surullinen ja yksinäinen lapsi särkee isovanhempien sydäntä. Onko Ingaa mahdollista auttaa? Tarina liikuttaa, kuten lapsen hätä aina. Hirvisaari onnistuu kuvaamaan tytön tuntemuksia aidosti ja helposti samaistuttavalla tavalla.\nVaikken ole nuori, olen aina ajatellut olevani "liian nuori" lukemaan Hirvisaarta, jonka miellän äitini ja anoppini kirjailijaksi, molemmat kun hänen kirjoistaan pitävät - itse en yrityksistäni huolimatta ole niissä montaa sivua eteenpäin päässyt. Sitten eläkkeellä, olen tuuminut.\nMutta pieni kirja rohkaisi yrittämään, ja yllättäen luin sen lähes kertaistumalta. Pidin vahvasta tunteesta ja tunnelmasta, tytön näkökulmasta. Tarina alkaa kankeahkosti - tai ehkä juuri sillä tiukan perinteisellä tyylillä, joka aiemmin on vieraannuttanut minua - mutta sujuvoituu sittemmin. Tunnelma vahvistuu niin, että on saatava tietää, miten Ingan käy. Lopussa taisi roska lentää silmään.\nHistoriasta myös opin taas kerran uutta (milloin ihminen ehtisi lukea kaikki historiakirjat, joita haluaisi?). En tiedä, perustuuko juuri tämä kertomus tositapahtumaan, mutta tiedän Ingan taustalla vaikuttaneita asioita oikeasti itärajalla sodan jälkeen tapahtuneen. "Voisi olla totta" -aspekti nostaa aina kiinnostusastetta. Sori mystisyys, mutta yritän olla spoilaamatta! Ja erilaisuudesta kiusaaminen, siitä ei todellakaan ole päästy vieläkään eroon, päinvastoin. Pelkäksi vanhan ajan kuvaukseksi Hiljaisuutta ei voi siten luokitella.\nYllätyin myönteisesti. Tiiviyden ja selkeän rajauksen vuoksi kirja on helppo lukea, vaikkei olisikaan Hirvisaaren kirjoitustyylin ihailija. Liikuttavana lapsitarinana se vetoaa muihinkin. Ei, en ryntää anopin Hirvisaari-kokoelman kimppuun vieläkään. Ehkä joskus myöhemmin...\nKenelle: Sota-ajan tarinoiden ystäville, lapsikuvauksista pitäville, kiusaamista pohtiville, perinteistä kerrontaa hakeville.\nMuualla: Kirjakaapin avaimen Jonna yllättyi loppuratkaisusta ja jäi pohtimaan kirjaa kovasti. Myös Kirja ja kynä -bloggaaja Esther poistui alkuun mukavuusalueeltaan, kuten minäkin tein. Kristakin oli ehtinyt kirjan jo lukea ja piti sitä suunnattoman koskettavana. Koskettaa omalla hiljaisella tavallaan, sanoo Kirjasähkökäyrän Mai. Taidokas ajankuvaus ja ajankohtainen romaani, toteaa Kirjojen maan Minna.\nLaila Hirvisaari: Hiljaisuus. Otava 2017. Kansi: Anna Lehtonen.\nHelmet-haaste kohta 1: kirjan nimi on mielestäni kaunis. Selkeä ja yksinkertainen, surullinen ja lohdullinen yhtäaikaa, kuten kirja itsekin.\nLähettänyt Arja klo 21.09 4 kommenttia:\nTunnisteet: 2017, Helmet-haaste 2017, kirja, Laila Hirvisaari, otava\nAika harvoin kuulee sikiön mietteitä ennen syntymää. Nyt se on nykytekniikan ansiosta mahdollista, sillä McEwan on tehnyt aiheesta kokonaisen kirjan.\nEnsimmäisenä lukijalle herää kysymys, miten syntymätön lapsi muka voi kyetä noin syvällisiin pohdintoihin? Tämä on yksi kaunokirjallisuuden ihmeitä ja seikka, johon ei kannata liikaa jumittua nauttiakseen tarinasta.\nKyllä, melkein rationaalinen selitys myös annetaan. Kohdussa olo on valpas, ja sinne kuuluvat niin äidin kuin tätä lähellä olevien äänet, kuten radion. Jos Trudy-äiti kuuntelee jatkuvasti viisaita puheohjelmia, podcasteja ja klassista musiikkia, ei kai lapsi voi olla omaksumatta niiden sisältöä? Mutta vihdoin itse asiaan. Mitä hän miettii - mitä hän kuulee?\nNimitän tulevaa poikavauvaa sikiön sijasta lapseksi, koska sana tuntuu inhimillisemmältä ja persoonallisemmalta, ja näitä piirteitä henkilömme ehdottomasti on täynnä. Lapsi tuntee taiteita ja tieteitä monipuolisesti, on syvällisesti perillä niin viineistä kuin yhteiskunnan ilmiöistä, mutta hämmästyttävintä on hänen psykologian tajunsa. Kun otetaan huomioon, ettei hän itse edes ole vielä virallisesti ihminen eikä ole tavannut yhtään lajin edustajaa henkilökohtaisesti - paitsi äitinsä, joka mitä henkilökohtaisimmin kantaa häntä kohdussaan.\n"Hänen verensä takoo lävitseni jysäyksinä kuin kaukainen tykistötuli, ja kuulen kuinka hän arpoo valintaansa. Olen elin hänen ruumiissaan enkä kaukana hänen ajatuksistaankaan."\nLapsi on tarpeeksi terävä havaitakseen, että äidillä on meneillään jotain outoa miesystävänsä Clauden kanssa. Eikä tämä mies ole lapsen biologinen isä, joten genetiikka huutaa hyvitystä. Mutta mitä voit tehdä, jos olet kohdun vanki? Kätesi eivät ole vain sidotut, vaan ne eivät ehkä vielä ole täysin valmiit. Mutta se ei estä havannointia.\n"Miten tyhmä Claude oikeasti voi olla?"\nMcEwanin tapaan kirja ei ole kepeää hyvän mielen luettavaa, sillä hätkähdyttävää riittää, loppua kohti yhä enemmän. Mutta aiemmista kirjailijan kirjoista poiketen tässä on rutkemmin mustaa huumoria, kuten jo alkuasetelma antaa osviittaa. Sivumäärä on silti helppo taltutettava kenelle tahansa hyvän lukemisen ystävälle.\n"Saatan tarvita ennakkovaroituksen, jos minua järkyttävää kirjallisuutta tai ajatuksia esiintyy liian lähellä uhkaamassa koko olemassaoloani, hönkimässä epäterveellisesti kasvoilleni ja aivoihini kuin läähättävät koirat."\nRiemastuin ja nautin täysillä metkasta näkökulmasta ja älykkäästä tekstistä sekä erinomaisesta suomennoksesta. Kirjassa yhdistyvät niin ajankohtainen yleistieto ja havainnot maailmasta kuin lapsen ikiaikainen rakkaus äitiinsä sekä trillerimäinen jännittävyys ja musta huumori.\n"Elämän totuuksista rajoittavin on kuitenkin se, että kaikki tapahtuu aina tässä ja nyt, ei koskaan siellä ja silloin."\nHulvaton tarina on toisinnos Hamletin teemasta, jossa isä tapetaan, äiti menee naimisiin tappajan kanssa ja poika pyrkii hyvitykseen. Tämän luin kustantajan sivulta, itse en olisi tajunnut yhdistää, vaikka Hamletin olen joskus näyttämöllä nähnyt.\nKenelle: Taitavan tekstin ystäville, mielikuvituksen ja toden yhdistämistä ystäville, arkirealismista irtautumista etsiville, Shakespearen muokkauksesta loukkaantumattomille, pikimustan huumorin ystäville, terävien havaintojen arvostajille. Ei raskaana oleville.\nMuualla: Kerronta on irtonaista, ironista - ja nautittavaa, sanoo Tuijata. McEwan vie Leena Lumia, joka vaatii miehelle Nobelia, eikä ihan perusteetta. Kerrontaratkaisu on niin omintakeinen ja nautittava, että Nannan kirjakimarassa luettiin kirjaa lumoutuneena. Kirjaluotsi yhdistää näppärästi Kansallisteatterin ja McEwanin, joka räjäyttää pankin Mummo matkalla -blogin mukaan. Huimaa kerrontaa, toteaa Kirjavinkit. Huima kerronta sai Lukutuulian hämmennyksiin. Kieli ja kuvailu ovat kautta linjan kauniita, sanoo Tekstiluola.\nIan McEwan: Pähkinänkuori. Suomennos Juhani Lindholm. Otava 2017.\nLähettänyt Arja klo 21.10 2 kommenttia:\nTunnisteet: 2017, Ian McEwan, kirja, kirja 2017, otava\nOnko muita viikkoja kuin lukuviikkoja?\nKäskettiin vinkata lukemista, kun on kuulemma jokin Lukuviikko. Minä äimistelemään, mitä muita viikkoja ihmisen elämässä voi olla? En ole vielä keksinyt, ideoita vastaanotetaan!\nSellaista mietin (kovasti pinnisteltyäni), että voisi olla kirjatapahtumien viikko. Kirjamessut tietysti on täynnä ympäripyöreitä vuorokausia kirjahässäkkää. Niistä löytyy hakusanalla blogista juttuja kilometrikaupalla Frankfurtista Helsinkiin ja päänsärkyyn asti, mutta kirjabloggaaja tietysti käy paljon myös muissa kirjallisissa häppeningeissä, joista tulee surkean vähän täällä mainittua. Paikataan pikkuisen!\nRichardinkadun eli paikallisten kesken Rikun kirjastossa olin kuuntelemassa mainiota keskustelua Mahdottomat naiset. Stagella Katja Kallio (kuvassa vasemmalla) ja Venla Hiidensalo, jotka molemmat julkaisivat uutuuskirjansa äskettäin. Tilaisuuteen tuli reilut parikymmentä kuulijaa, mikä on kirjastotilaisuudelle huima määrä, ja keskustelu oli niin kiinnostavaa, että harmitti nousta penkistä sen jälkeen. Kallio kertoi Yön kantajasta, kirjoitustyöstään ja vierailuistaan Seilin saarella niin innoittavasti, että heti aloin suunnitella reissua paikkaan. Upea kirja, viisas kirjoittaja!\nVenla Hiidensalon Sinun tähtesi -kirjan tausta on kiehtova: Albert Edelfeldtistä on kirjoitettu paljon aiemminkin, mutta Hiidensalo saattaa oikeasti olla Edelfeldtin jälkeläinen. (Itse olen vakuuttunut, että jälkeläisiä on useitakin, mutta varmaksi emme voi tietää.) Historian ystäville kirja on herkkua. Mutta tämä keskustelu keskittyy otsikkonsa mukaisesti kirjan naisiin, Edelfeldtin sisareen ja vaimoon, jotka olivat minusta kiinnostavampia kuin itse päähenkilö.\nMikä parasta: keskustelu uusitaan 3.5. Pasilan kirjastossa ja 10.5 Kirjasto kympissä Helsingissä, molemmat klo 18. Jos sinulla on mahdollisuus mennä paikalle, suosittelen! Yleisö Rikussa oli innolla mukana, kysymyksiä ja kommentteja tulvi niin, että aika venähti pitkäksi. Nimmarijonokin oli pitkänpuoleinen. Kirjoja sai myös ostaa paikan päältä.\nEilen kuuntelin radio Helsinkiä ja Suurta hesalaista kirjakerhoa, kirjahullu Taru Torikan vetämänä. En radiosta, vaan livenä Helsingissä Bar Hemingwayssä. Aiheena Miki Liukkosen O (lausutaan ympyrä), joka kertoo kaikesta kaiken olennaisen, sanoo alkulause (en muista sanatarkasti, mutta tällä ajatuksella). Nuoren kirjailijan mietteitä oli ilo kuulla: hän ei pyri kertomaan tarinaa, vaan olemaan realistinen. Kaikki mieleentulevat (= kirjoitetut) asiat eivät ole merkityksellisiä, vaan ne tulevat ja menevät - kuten kun selaat nettiä, katsot ensin kiinnostuneena jotain ja kohta uppoat muualle. Tiiliskivi noudattaa tätä ajatuksenomaista logiikkaa, ja odotan sen lukemista täpinässä. Huomenna kirjakauppaan!\nMistä saan hyvän aasinsillan Kirjan ja Ruusun päivään. Kirja-alan perinteen mukaan päivän aikana kirjan ostanut saa kytkykauppana kirjan, jota ei myydä missään, etkä saa sitä muuten kuin kuluttamalla ostokseesi vähintään 15 e. Minulla on näitä jo kunnon rivi hyllyssä. Nyt aikaa on venytetty viikonlopuksi, eli jos mielessä on kirjaostos, se kannattaa tehdä 21. - 23.4. Silloin saat kaupan päälle tämänvuotisen teemakirjan, suomalaisuutta kuvaavan Roope Lipastin kirjan Elovena-tyttö.\nOlin ihan äskettäin Teos-kustantamolla kuulemassa, kun Mikko Rimminen, kuvassa vasemmalla, kertoi uutuskirjastaan Maailman luonnollisin asia (siinä kirjassa ei muuten ole mitään luonnollista). Satu Taskinen kertoi kirjastaan Lapset (joka on tarkoitettu aikuisille). En ole kirjaa vielä lukenut, mutta aion pian, ja jos se on Täydellisen paistin linjaa, vaikuttaa lupaavalta. Tuomas Nevanlinna, kuvassa oikealla, kertoi Elimäen tarkoituksesta, jonka kahden kirjan kokonaisuudesta on julkaistu yhteispokkaripainos Elimäen koko tarkoitus. Tuossa se nököttää yöpöydällä. Säästän herkutteluun ja hetkiin, jolloin kipeästi kaipaa hölmönfiksua huumoria. (Onko teillä sellaisia hetkiä?)\nTiedättehän idean? On hurja määrä paikannimiä, hyviä sanoja, joilla ei ole tarkoitusta, paitsi että nyt on. Kuten Vantaa, joka tarkoittaa oikeasti sitä kampausta, joka hiuksissa hiihtoretken jälkeen pipon poistamisen jälkeen vallitsee. Idea on Douglas Adamsin, ja Suomeen sen ovat lokalisoineet Nevanlinnan lisäksi Silja Hiidenheimo, Kirsti Määttänen ja Tanja Roinila, joka myös oli mukana tapahtumassa kertomassa nimien taustoista. "Rakastan elimäkeä. Georg Ots."\nNäin rankkaa on kirjabloggarin elämä. Mutta edelleen kaipaan ehdotuksia siitä, mitä muita kuin lukuviikkoja ihmisellä voisi olla? Enkä nyt kaipaa hää- tai synnytysviikkoja, joita nyt parhaimmillaankin on vain muutama elämässä, vaan niitä joita satunnainen kirjabloggarikin voisi kokeilla ihan normiarjessa. Vastaa idealla, parhaat palkitaan vapaavalintaisella (siis minun) kirjalla. Ja paras ja toteuttamiskelpoisin idea: lupaan toteuttaa viikon ja raportoida täällä.\nHyvää lukuviikon jatkoa!\nLähettänyt Arja klo 21.50 10 kommenttia:\nTunnisteet: Katja Kallio, kirjabloggarit, kirjatapahtumat, Mikko Rimminen, Teos, Tuomas Nevanlinna, Venla Hiidensalo\nTiedätte fraasin "pieni suuri kirja", joka usein kuvaa kohdettaan hyvin. Sitä mukaillen nyt on kyseessä "suuri suuri kirja". Lähes tuhat sivua koukuttavaa, hurjaa, surullista ja vaikuttavaa tarinaa, jota lukiessa sai nautiskella tiedosta, ettei takakansi tule ihan pian vastaan.\nAlku on vetävä kuin paras tv-sarja: neljä nuorta ystävystä New Yorkissa, klassinen asetelma. Frendien tai Sinkkuelämän viihteisyyttä ei kuitenkaan ole luvassa. Kertomus keskittyy pian yhteen nuorukaisista, Judeen, joka on kokenut karmeita ja jonka elämää hallitsevat häpeä ja pelko.\nOpiskeluaikojen ja uravalintojen jälkeenkään edes parhaat ystävät Willem, JB ja Malcolm eivät tunne Juden taustaa eivätkä hänen fyysisten ongelmiensa syitä: he kunnioittavat yksityisyyttä, jota mies varjelee sairaalloisen tiukasti. Hän on silti kaikkien rakastama ja löytää oman alansa laista, juristina. Kaikki neljä ystävystä ovat älykkäitä ja lahjakkaita, ja menestyvät. Taloudelliset huolet jäävät kouluaikojen muistoksi. Muita huolia silti kasaantuu.\n"...hän tiesi: Malcolm oli huolissaan, koska elossa oleminen on huolissaan olemista."\nIhmissuhteet ovat mutkikkaita, kuten aina, ja etenkin Juden terveys huolettaa. Pikku hiljaa lukijalle avautuvat ongelmien syyt ja taistelu, jota Jude jatkuvasti käy, ja josta tulee myös hänen lähipiirinsä taistelu.\n"Voi kun olisin parempi ihminen, hän ajattelee. Kun olisin ystävällisempi ihminen. Kun olisi vähemmän itsekäs ihminen. Kun olisin rohkeampi ihminen."\nKirjaa ei ahmaise kertalukemalta, jo laajuutensakaan takia. Tarina on rankka, ja lukijan on välillä hengiteltävä. Joskus tuntui siltä, että haluaisin lukea silmät kiinni. En halua tietää! Mutta uteliaisuus voitti, joten ei auttanut, pelottavimmatkin kohdat oli käytävä läpi. Tunsin suorastaan fyysistä kipua; etenkin jalkoja pakotti.\nMistä tarinassa oikein on kyse? Lapsuuden traumoista; haavoista jotka eivät parane; ehdottomasti suurelta osin ystävyydestä ja erittäin paljon rakkaudesta. Taitavasti rakennettu teksti pitää lukijan tiukasti kiinni kirjassa, yllättää ja herättää monenlaisia tuntemuksia ilosta suruun, haikeudesta haaveiluun, toivosta epätoivoon. Henkilöiden havainnot ihmismielestä ja tilanteista eivät ole fraaseja, vaan pistävät terävästi tai vähintään sanoittavat tilanteita, joita on vaikea sanoittaa - tai joita ei ole ollut aiemmin tarve sanoittaa tai ylipäänsä miettiä.\nKuten ajattelumme, jonka mukaan sairas ihminen menee hoitoon ja paranee - tai jos ei parane, ainakin saa apua. Entä jos niin ei olekaan? Tai toinen yleinen ajatusharha, jonka mukaan kypsänä aikuisena voi jättää taakseen nuorena koetut kauheudet. Valitettavasti sekään ei pidä paikkansa. Kiinnostava ja hyvin epäamerikkalaiseksi mieltämäni näkökulma: päättäminen ja luja yrittäminenkään ei aina riitä. Yksilön rinnalla korostuu yhteisö. Kyllä, pientä amerikansiirappia saattaa olla myös, kuten se seikka, että kaikki henkilömme menestyvät niin loistavasti ammateissaan; toisaalta on virkistävä ja tärkeä pointti sekin, että älykkäät ja lahjakkaatkin saattavat voida huonosti, eikä kärsiäkseen tarvitse kärvistellä köyhyydessä.\nOlin hyvin vaikuttunut koko kirjan mitalta. Ehkä se osuu omiin traumoihin, jotka ovat tietysti aivan toisenlaisia, mutta jokaisella lie jotain; ehkä jokin havainto nousee pintaan ja nostattaa tunteita. Ehkä sanojen suuri määrä saa aikaan jonkinlaisen hypnoosin. Pituus on perusteltua siksi, että lukijalle selitetään perinpohjin, toistaen toiston jälkeen, mistä on kyse. Tiiviimmällä ilmaisulla ainakin minä olisin todennäköisesti jäänyt skeptiseksi: miksei ongelmiin muka löydy ratkaisuja. Nyt ymmärrän, miksi.\nPieni elämä on sisällöltään koskettava, tekstiltään koukuttava - juuri sellainen, millaiseksi miellän Tammen Keltaisen kirjaston kirjat parhaimmillaan. Laadukas romaani, ei liian helppo muttei liian vaikeakaan, ja vie tehokkaasti toisiin maailmoihin.\n"Aivan yhtä vaikeaa oli yrittää, tiedät sen kuten minäkin, saada häntä luopumaan tietyistä ajatuksista, jotka koskivat häntä itseään: siitä miltä hän näytti ja mitä hän ansaitsi ja minkä arvoinen hän oli ja kuka hän oli. En ole edelleenkään tavannut ketään, joka olisi yhtä siististi tai vakavasti jakautunut kuin hän..."\nKenelle: Psykologisen romaanin ystäville, rankkaa kestäville, koukuttavaa kaipaaville.\nMuualla: Riittaa kuvotti, ja hänelle heräsi paljon kysymyksiä. Lukuisan Laura suosittelee lukemaan kirjan silloin, kun itsellä on kaikki hyvin ja keskittymiskyky terässä. Kirjallisuutta, joka kylmää muttei jätä kylmäksi, sanoo Kirjaluotsi. Jää väreilemään mielessä kuin surun soittona, sanoo Lumiomena. Oikeastaan kertomus kuolemasta, ei elämästä, sanoo Yökyöpeli hapankorppu.\nHanya Yanagihara: Pieni elämä. Tammi 2017. Suomennos Arto Schroderus\nLähettänyt Arja klo 22.40 10 kommenttia:\nTunnisteet: 2017, Hanya Yanagihara, Keltainen kirjasto, kirja, Schroderus Arto, Tammi\nLuin kirjan, joka pistää nieleskelemään: Kaarlela kuvaa yläasteikäisen tytön elämää niin rajusti ja todesti, että tämän kirjan soisin jokaisen aikuisen lukevan. Mitä on uhman ja mahdottoman käytöksen takana?\nAinakin tässä perhe, josta ei ole tytölle apua. Isä häipyy vähän väliä ryyppyreissuilleen, äiti lähtee työmatkalle eikä palaa. Tyttö ja hänen kymmenvuotias pikkusiskonsa sinnittelevät, miten parhaiten taitavat. Eivätkä he tietenkään taida - mistä he olisivat oppia saaneet?\nKirjailija ei kaunistele kuvatessaan tytön ja tämän kaveripiirin tekemisiä ja ajatuksenkulkua. Kun tytöllä on yhä huonompi olo, aina väsynyt, aina iloton, jatkuvasti taisteleva mutta toivoton, yksikään aikuinen ei sitä huomaa. Eivät naapurit, opettajat tai terveydenhuolto. Kun tukiverkostoa ei ole, sitä ei vain ole.\nHyvinvointiyhteiskunnan edustajien kauniit aikomukset ja komeat suunnitelmat eivät riitä; ne eivät ulotu käytännön tasolle saakka, kun tilanne on päällä. Pitää tapahtua jotain todella lopullista, jotta koneisto herää. Jos ei halua elää pinkissä kuplapilvessä, on pakko myöntää, että tällaisia lapsia on, on ollut aina, on nyt ehkä yhä enemmän.\nTärkeä muistutus eriarvoistumisen ehkä kurjimmasta ilmiöstä. Kun eväät ovat kehnot niin henkisesti kuin fyysisesti, ei lapsen langanlaihuus johdu geeneistä eikä ohut elämänhalu hänestä itsestään. Tekstiltään taitava, terävä ja aito kirja, josta ovat fraasit kaukana. Kompakti tarina on vimmainen ja synkkä, mutta alle kahdensadan sivuisena nopea lukea - kirjailija ei piehtaroi eikä pitkitä, mikä korostaa viestin vaikuttavuutta ja tekee kirjasta uskallettavan tartuttavan herkällekin lukijalle.\nKenelle: Aikuisille. Päättäjille, kasvattajille, opettajille, terveydenhuoltohenkilöstölle, virkamiehille ja -naisille.\nMuualla: Surullinen, hieno ja uskottava, sanoo Tiia blogista Karvakasan alta löytyi kirja. Todentuntuinen kuva 90-luvun nuorista, sanoo Riitta Kirja vieköön. Erittäin rankka kertomus, sanoo Tuntematon lukija, jonka kirja jätti kuitenkin hiukan kylmäksi. Kirja hyllyssä -blogin Kaisa V íhmettelee, miksei ole aiemmin tarttunut Kaarlelan teoksiin. Vahva kirja, joka todella kannattaa lukea, sanoi Lukutoukka Krista, joka näki tekstissä paljon itseään. Menetimme Kristan äkillisesti äskettäin. On äärimmäisen surullista ja haikeaa kohdata hänet jatkuvasti, vaikkei häntä fyysisesti enää ole. Toivon hänen tietävän, että meillä on ikävä ja että me muistamme. Kommentoimme paljon toisiamme, tästäkin kirjasta viestittelimme, myös siitä, että kansi on erityisen kaunis.\nTanja Kaarlela: Lasissa on tyttö. Reuna 2017. Kansi Kirsi Juvonen.\nLähettänyt Arja klo 21.25 6 kommenttia:\nTunnisteet: kirja 2017, Reuna, Tanja Kaarlela\nOlli Jalonen: Isäksi ja tyttäreksi. Kirjojen Suomi\nOlli Jalonen kirjoitti 1980-luvulla isästä ja tämän suhteesta 12-vuotiaaseen tyttäreen. Tytön äiti on uusissa naimisissa ja kasvattaa tytärtä nousukaudelle tyypillisen hyvinvoinnin keskellä, turvallisissa ja materiaalisissa raameissa.\nJouko-isä on tutkija, ja tarina alkaa Irakissa, jossa mies kerää alkuperäiskansojen tarinoita. Tehtävänsä suoritettuaan hän palaa Suomeen ja haluaa tavata tyttärensä, jo vieraaksi jääneen. Onko liian myöhäistä? Pääseekö hän opettamaan tytölle maailmasta, muutenkin kuin postikortein ja kirjein? Ennen kuin valkoinen kangas tahriutuu?\n"Niin voi Jutalle kirjoittaa kun se vielä on liinaista kangasta, vielä vähän kahdentoista vuoden jälkeen, niin kuin valkoista villaa tai liinaa, valkoista pellavaa, mutta sitten sen kangas tahriutuu eikä sille näin voi enää koskaan."\nJouko on oppinut mies. Hän on tutkinut uskontoja, tuntee tähtitaivaan, tehnyt töitä Unescolle, opettanut, reissannut paljon, ajatellut paljon. Kun hänet valtaa pakko(mielle) saada välitettyä omaa ideologiaansa tyttärelleen, hän uskoo vilpittömästi pystyvänsä antamaan tytölle jotain. Jotain parempaa kuin perusespoolaisuus taloudellisine hyvinvointeineen, jota äiti tarjoaa. Vai onko kyse vain miehen yksinäisyydestä, halusta saada jakaa asioita, kasvattaa sukulaissielu itselleen, yli-itsevarmuudesta siitä, että hän on oikeassa, muut väärässä - vallanhalusta?\nKertaakaan, kertaakaan hän ei mieti tyttöä itseään. Millainen ihminen Jutta on, mistä tämä on kiinnostunut, millaisia taipumuksia hänellä on. Kun hän sieppaa tytön matkalle mukaansa huijaamalla, hän ei pohdi, miltä se tytöstä tuntuu (saati tämän äidistä). Tytön itku ei vaikuta häneen. Hän kohtelee Juttaa kuin hengetöntä esinettä tai lemmikkieläintä. Lapsi uskoo aikuista ja on helppo manipuloinnin kohde. Isän minä-kertomuksen lomaan saamme välähdyksiä Jutan päiväkirjasta. Normaalin esiteinin mietteitä, joissa tärkeintä on kiva ajanviete, herkut ja tuliaisten osto.\n"Joskus J on ihan tyhmä, selittää ja selittää itsestään ja matkoistaan. Ei kuule kiinnosta."\nRaivostuttaa. En haluaisi lukea sukupuolisilmälasein, mutta Jalonen pakottaa. Niin tiiviisti hän tuo tarinaan patriarkaatin, kaikkitietävän isällisyyden, joka saa - epäilemättä tarkoituksella - jopa uskonnollisia sävyjä.\nTeksti on ammattimaista: välillä juutun ihailemaan Jalosen komeita lauseita ja persoonallista sanomisen tapaa, mutta ne unohtuvat tuohtumuksen alle. Näen kirjan yksipuolisesti miehen tarinana, tyttö on vain statisti. Tilanne tuntuu pahalta, kirja tuntuu pahalta!\nMielessä alkoi nakuttaa Annika Idströmin Kirjeitä Trinidadiin -kirja samoilta vuosilta. Jos oikein muistan, se käsittelee samantapaista aihetta samantapaisella rankalla otteella, mutta vastapuolelta, nuoren tytön näkökulmasta. Sen muistan varmasti, että pidin kirjasta paljon! Googlaten löysinkin kiintoisan asian: sekä Jalonen että Idström (ja kolmantena Christer Kihlman) nimetään joissakin kirjallisuushistoriikeissa kuuluviksi ns. pahan koulukuntaan. Ylen sanoin: "Näiden kirjailijoiden teoksissa maailma näyttäytyy rujona ja karuna paikkana."\nRankanpuoleinen lukukokemus. Kestääkö kirja aikaa? Kyllä, jos koskettavuudella, tunteiden herättämisellä mitataan. Kyllä, kun muistetaan, että lapsien sieppaukset maiden ja kulttuurien välillä eivät ole vieraita nytkään, ismien laajemmista törmäyksistä puhumattakaan. Kyllä, kun vallan käyttöä ja lastenkasvatusta mietitään. Jäin miettimään, kumpi onkaan lopulta viisaampi ja pärjäävämpi, oppinut isä vai 12-vuotias tyttö?\nOlli Jalonen: Isäksi ja tyttäreksi. Otava 1990. Ilmestymisvuonnaan kirja voitti Finlandia-palkinnon. Se on toinen osa trilogiaa, jonka ensimmäinen osa Johan-Johan ilmestyi 1989 ja kolmas osa Elämä, ja elämä 1992.\nKenelle: Miehen mielestä kiinnostuneille, valtaa ja lastenkasvatusta miettiville.\nMuualla: Yle Areena: Olli Jalonen kertoo kirjastaan Seppo Puttosen haastattelusssa.\nJuttu on osa Ylen Kirjojen Suomi -suurhanketta, Ylen ja kirjabloggareiden yhteistyöstä kerroin aiemmin. Vuosisadan kirjat ovat lähes kaikki luettavissa maksutta Kansalliskirjaston digitoimassa verkkokirjastossa.\nFacebook Yle Kirjojen Suomi\nLähettänyt Arja klo 6.00 6 kommenttia:\nTunnisteet: 1990, kirja, Kirjablogit ja 101 kirjaa, Kirjojen Suomi, Olli Jalonen, otava, Yle\nVenla Hiidensalo on tutkinut aihetta, joka on hänelle tärkeä ja henkilökohtaisesti kiinnostava: 1800-1900-vuosituhansien vaihteen kultakauden kansallistaiteilijaamme Albert Edelfeldtiä. Miehestä on kirjoitettu paljon: Anna Kortelainen on teoksissaan perehtynyt taiteilijan vaiheisiin perusteellisesti, tutkijan otteella. Viihteellisemmällä muttei vähemmän painokkaalla puolella Enni Mustosen Syrjästäkatsoja-sarjassa Edelfeldtillä on hiljainen mutta yllättävän tärkeä rooli. Yhteen miehen teokseen perustuu Eppu Nuotion ja Pirkko Soinisen sutjakka lukuromaani Nainen parvekkeella. Kirjallisesti aihe on siis jo kulutettu, mutta Hiidensalo tuo uutta kulmaa menemällä taiteilijan pään sisään ja kertomalla elämäntarinaa päähenkilön itsensä ajatuksina, tuntemuksina ja kokemuksina.\nKuten aiemmista teoksista olemme oppineet, Albert oli naistenmies eikä kohdellut naisiaan erityisen huolehtivasti tai rakastavasti, vaan haki ja tarvitsi kauneutta ja fyysistä kontaktia oman luomistyönsä ja hyvinvointinsa takia. Tuolla historialla pitäisin ihmeenä sitä, ettei hänen jälkeläisiään eläisi jossain päin maailmaa. Venla Hiidensalo saattaa olla heistä yksi: hänen suvussaan elää tarina, jonka mukaan eräs esiäideistä sai aviottoman lapsen taiteilijalle. Asiaa ei ole pystytty vahvistamaan jos ei kiistämäänkään, kirjailijan itsestään hankkimasta DNA-testistä huolimatta. Ei ole sopivaa riittävän läheistä vertailukohtaa, mutta tulosten mukaan jäljet sopisivat siihen, mitä Edelfeldtien perimästä tiedetään.\nNäkökulman ja henkilökohtaisuuden lisäksi Hiidensalon kirjassa on kolmas kiinnostava ulottuvuus: Edelfeldtin kaksi tärkeää naista, sisar Berta ja vaimo Ellen. Berta on perheen tuki ja keskuspiste, joka huolehtii nuoremmista sisaruksistaan ja vanhenevista vanhemmistaan loppuun saakka. Hän ei saanut omaa uraa, vaikka haaveili kirjailijuudesta. Veli sai koulutuksen, tekemisen vapauden, maineen ja kunnian. Naisen asemaa kuvaa hienosti myös seurapiirikaunotar Ellen, joka odotti avioliitoltaan luksuselämää ja nimekkäitä tuttavia julkkismiehensä rinnalla, mutta sai jotain muuta. Näitä pidän kirjan kiinnostavimpina osuuksina.\nTärkeä osa kirjaa on Suomen historia ja itsenäisyyttä edeltävä aika, fennomanian nousu. Sinänsä mitään uutta kirja ei tähän tuo, mutta kertaa suomalaisuuden nousun aikaa muistinvirkistykseksi ja rinnastaa nokkelasti ajan Edelfeldtin kehitykseen taiteilijana. Hiidensalo on luottanut siihen, että lukija tuntee faktat ennestään, sillä tuttuja henkilöitä vilahtelee sivuilla vain etunimillä; Juhanit, Vennyt, Axelit, Ainot ja muut. Aino on muuten hyvin virkistävä naishahmo, uuden ajan nainen, jolla on terävänäköisiä ja mielikuvituksellisia visioita tulevaisuudesta. Eikä hän lankea Albertin pauloihin.\nIhan täysillä tekstin imuun en päässyt. Albertin ajatukset alkoivat tuskastuttaa, etenkin kirjan alku on raskaanpuoleinen. Miehen mietteitä kerrattiin: vähemmälläkin toistolla olisi tullut selväksi viesti, ettei Albert ollut hörhö, vaan tosissaan taiteensa suhteen ja yhtä tuskastunut asemaansa perheen talousvastaavana kuin Berta käytännön pyörittäjänä. Kyllä, on hyvä kertoa myös näin päin - muttei puolusteleva näkökulma hellytä ainakaan tätä lukijaa; kaikesta huolimatta mies kohteli sikamaisesti naisiaan. Vaikka kasvatus. Vaikka lahjakkuus. Vaikka velvollisuus. Jotain olennaista silti puuttui. Ehkä juuri sitä, mikä usein suomalaisilta lahjakkuuksilta jää puuttumaan maailmanmenestyksen äärellä. Sivistys, toisten huomiointi, luonteva itsetunto muita lyttäämättä.\nKirjan kokonaisuuteen on ympätty niin paljon! Tiivistys olisi tehnyt terää, sanoo pelkistyksen ystävä. Runsauden ystäville kirja on varmasti herkkua, ja monta kiehtovaa näkökulmaa ja ajatusta kirja avaa, niin ajasta ja sukupuolten asemasta kuin ihmisestä ylipäätään. Vaikka lopulta hieman keinotekoisen aseteltu tuntu jää, jokin vaikeasti määriteltävä elementti puuttuu - ehkä kohde on kirjoittajalle liiankin henkilökohtainen? Mutta: kansallissankarikin oli vain ihminen. Ja erityisesti juuri sitä.\nKenelle: Suomen historiasta ja taiteen kultakaudesta kiinnostuneille. Taiteilijuutta pohtiville. Menestyksen eväitä etsiville. Vakavuutta sietäville.\nMuualla: ...todella hyvin ja vetävästi kirjoitettu historiallinen romaani, sanoo Tekstiluolan Tuomas. Upea teos ja sukellus suurmiehen elämään, tuumi Lilli kirjataivaassaan. Kirjailija luo verevän ja elävän kuvauksen historiamme suurmiehestä, sanoo Kirjakaapin kummitus.\nVenla Hiidensalo: Sinun tähtesi. Otava 2017.\nLähettänyt Arja klo 12.46 8 kommenttia:\nTunnisteet: historia, kirja 2017, Venla Hiidensalo\nSuomi100: Koskettelukirjoja näkövammaisille vauvoille\nNyt on niin tärkeää asiaa, että ota hyvä asento, kun luet. Mutta älä niin hyvää, että tekee mieli sulkea silmät. Sillä nyt on syytä pitää ne auki ja pysyä hereillä, kaikin tavoin. Koska haluan muistuttaa, että kaikilla ei ole silmiä, joilla voi nähdä.\nSuomessa syntyy vuosittain noin\n70 näkövammaista vauvaa. Kuvat, sadut ja tarinat kuuluvat jokaiselle lapselle, myös heille. Tekisi mieli sanoa, että erityisesti heille: kun kokemus maailmasta rakentuu vaikean kautta, on kaikki apu tarpeen kehitystä tukemaan. Ja me kirjahullut jos ketkä tiedämme, miten suuri rikkaus kirjoissa ja mielikuvituksessa piilee, koko elämän mitalle ja pärjäämiselle! Sen tuen soisi nimenomaan niille, jotka ovat alussa kaikkein heikoimmilla.\nKauppojen ja äitiyspakkausten koskettelukirjat on kuitenkin tarkoitettu terveille lapsille. Näkövammaiset, joilla usein on muitakin sairauksia tai kehitysvammoja, tarvitsevat nimenomaan heille suunniteltuja kirjoja. Kirjoja, joita voi kosketella, ravistella, heitellä, tunnustella käsin, jaloin ja poskin, ja oppia sitä kautta materiaalien tuntua, tilan käsitystä ja monia muita pienelle ihmiselle ihmeellisiä asioita - tarinan myötä.\nCelian kirjastossa on noin tuhat koskettelukirjaa, ja niitä lainataan ahkerasti. Mutta niitä saavat lainata vain 2 vuotta täyttäneet. Vauvojen kirjojen kestävyysvaatimus on erityisen iso, eikä lainaus mm. hygieniasyistä onnistu.\nKirjoja on Celialle tehnyt ja tekemistä ohjannut kasvatusalan ammattilainen Vuokko Keränen (kuvassa) jo vuodesta 2010. Mutta kun Vuokko tutustui sokeana syntyneeseen Minttuun, hän kauhukseen tajusi, että ihan pienimmät jäävät ilman!\nVuokko käynnisti hankkeen, jonka tarkoitus on kerätä alle 2-vuotiaiden koskettelukirjoille tekijöitä, haaveena saada jokaiselle suomalaiselle alle kaksivuotiaalle näkövammaiselle lapselle oma koskettelukirja.\nUuden hankkeen nimi on IKIOMA, ja se on hyväksytty Suomi100-hankkeeksi. Kirjat tehdään käsityönä, uniikkikappaleina, joten niissä on aikamoinen työ. Design, materiaalilista ja teko-ohje on Vuokon ammattitaidolla suunnittelema; siinä ei sooloilla, vaan tehdään tarkasti ohjeen mukaan.\nToimin aktiivina Kannelmäki-liikkeessä, jonka käsityöryhmä on nyt tarttunut Vuokon haasteeseen. Kantsun Olohuoneella kokoontuva ryhmä aikoo tehdä tänä vuonna 20 kpl kirjoja IKIOMA-hankkeeseen. Mukana on todella taitavia käsityöammattilaisia - joihin minä en todellakaan kuulu, mutta kuulemma saa osallistua, jos osaa laskea vaikka viiteen; saa kerätä herneitä pussiin, joka on rapisteltavana yksi kirjan osa. Ja jos oikeasti osaa käsitöitä ja askartelua, voi tehdä esimerkiksi hopeisia kuita tai tiukusivuja! (Tämä kuulemma on koukuttanut tekijöitä niin, että he tekevät niitä jo unissaan, voin hyvin kuvitella! Vielä yksi kuu...)\nNiin, se Minttu. Hän on ollut ahkera koelukija ja Vuokon innoittaja. Minttu saa ensimmäisen kappaleen IKIOMA-kirjoista, joita on tehty jo satakunta. Jokainen vauva saa juhlavuonna kirjan kanssa myös sinivalkoiset IKIOMA-sukat.\nJos hanke kuulostaa sinusta yhtä hienolta ja kannatettavalta kuin minusta, joka istuin tippa linssissä ja vapaaehtoisten työstä vaikuttuneena Vuokon esitellessä sitä Kannelmäessä, toimi! Tässä kolme vaihtoehtoa, miten:\nJos haluat osallistua hankkeeseemme tekijänä ja asut pk-seudulla, olet tervetullut Kantsun ryhmään! Järjestämme tekotalkoita kevään ja syksyn mittaan, 8.4. klo 13 alkaen. Myös materiaalikeräykseen tai -kuluihin saa osallistua. Vink paikalliset yritykset ja esimerkiksi kiinnostuneet kangas-, askartelu- tai kirjatahot, joita muutama on jo mukana. Kerromme myöhemmin mitkä, tiedotus viimeistään hankkeen valmistuessa. Näissä asioissa voit ottaa yhteyttä minuun.\nJos innostut hankkeesta ja haluat perustaa oman käsityöryhmän tai vinkata siitä jo olemassaolevalle ryhmälle, ota yhteyttä Vuokkoon suoraan, sähköpostitse vuokko@touchtale.com, puh. 0400 726178. Hän neuvoo eteenpäin ja tulee esittelemään hankkeen, mihin päin Suomea tahansa. Homma ei lopu tähän vuoteen, vaikka nyt sai juhlavuosistatuksen, vaan jatkuu niin kauan kuin tekijöitä löytyy ja kirjoja saadaan tarpeeksi.\nKäsityötaitoiset kirjahullut, eikös olisi hienoa saada tällainen ryhmä kasaan?\nKatso Kantsun kirjojen valmistumisjuttu 2017\nMuualla - katso kuvia talkoista ja kirjoista:\nIKIOMA facebookissa (vaatii pyynnön ryhmän jäseneksi ennen avautumista)\nVuokon blogi ja juttu, josta alkavat IKIOMA-hankkeen asiat. Mintun kuvan näet blogin yläpalkissa.\nKoskettelukirjat facebookissa (yleisesti koskettelukirjoista)\nCelian opas koskettelukirjan tekijöille (yli 2-vuotiaille lapsille)\nLähettänyt Arja klo 18.19 12 kommenttia:\nTunnisteet: ensikirja, Helsinki, hyväntekeväisyys, IKIOMA, Kannelmäki, Suomi100\nRaimo Pesonen: Rakentaja\nRaimo Pesonen yhdistää kirjassaan näppärästi asuntorakentamisen ja parisuhteen vaiheet, etenkin\nongelmat ja vikakohdat molempien osalta. Osa on korjattavissa, osa on rakenteissa - mutta mistä tietää, kummasta on kyse?\nRakentajaksi kutsuttu Liikanen hoitaa asuintalojen rakennusprojekteja rutiinilla. Hän pärjää hyvin pomonsa kanssa, kohtuullisesti myös alihankkijoiden ja varsinaisten rakennusporukoiden kanssa, asiakkaista puhumattakaan, joille hän osaa tarvittaessa selittää mustan valkoiseksi ja ääntä kankaan lailla läpäisevät väliseinät täysin standardien mukaisiksi. Avioliitto Ullan kanssa on vanha ja vakiintunut, teinipoika Neo muuttumassa nuoreksi mieheksi.\nLiikanen on työhön uskovaa suurta sukupolvea. Sitä, että joka on opetettu ajattelemaan, että työnteko nostaa elintasoa ja oikeuttaa olemisen. Että kun on menty naimisiin, ollaan naimisissa. Että kun on selkeä suunnitelma ja sitä noudattaa vaikka läpi harmaan kiven, lopussa koittaa kiitos. Lokoisat oltavat, ehkä jopa haaveiden toteutus.\nEi koita. Pesonen kuvaa hyvin työelämän ja yhteiskunnan muutosta. Vaikka hän avaa raksa-alasta ikävänpuoleista näkökulmaa, ymmärrän, että draamaa, huumoria ja samastumisen hetkiä sen avulla ja sopivasti liioitellen on mukava rakentaa. Herkullisia hetkiä hän esittääkin Liikasen työpäivistä, vehkeilevistä alihankkijoista ja asunnonostajien narinalistojen (alan termi) käsittelystä. Nauratti, mutta Liikasen työtä ei käy kateeksi!\nMies puurtaa lujasti, hänen kunniakseen on sanottava. Mutta suurin draama ja vähiten naurattava asia löytyy kotipesästä. Härkäpäisesti omaansa tavoitellessaan mies ei ehdi huomata maailman muuttuneen, vaimoa myöten. Ei tule tarkistettua, ovatko ajatukset ja haaveet edelleen samat. Ja miten voi poika, Neo?\n"Minulla on hyvä vaimo. Hyvä vaimo ottaa silmää räpäyttämättä vastaan valkoiset valheet silloin kun aavistaa niiden takana olevan jotain miehelle tärkeää, hyvä vaimo ymmärtää asian yhteisen luonteen."\nRaha-asiat eivät ole menneet suunnitellusti. Jos sitä on tullut, sitä on myös mennyt, muun muassa epäonnisiin osakesijoituskokeiluihin. Näistä ei kannata vaimolle mainita, turhaan huolestuu.\n"- Kai minä nyt näen miten stressaantunut sinä olet. Jätä sinä minun stressini rauhaan, ärähdän, se on vaivalla hankittu ja tarpeellinen, ilman sitä jää moni asia tekemättä. Ei Roomaakaan tiettävästi chillaamalla ja downshiftauksella rakennettu."\nVoi Liikanen-parkaa. Vaikka äijä raivostuttaa, myös säälittää. Hän on sen verran todenoloinen hahmo, että lukija löytää hänestä jos ei itseään, ainakin jotain jostakusta tuttua, vanhemmista, isovanhemmista... Ja Neon kautta nuoresta, joka elää aivan muussa maailmassa kuin isänsä.\nMukava lukukokemus, yllättävän monipuolinen ja -tasoinen kirja. Olen aina pitänyt työelämäaiheista, jota tämä edustaa mutta yhdistää tarinaan myös muuta. Pidin aiheen lisäksi kirjan realistisen hienostelemattomuuden, mustanpuoleisen huumorin ja vakavan pohjavireen sekoituksesta. Se toimii mainiona johdatuksena Juha Siltalan juuri julkaistuun kirjaan keskiluokan muutoksesta - tulossa lukuun!\nOsallistuin muuten kirjasta järjestettyyn Facebook-lukupiiriin, jossa osallistujat saivat keskustella kirjailijan kanssa. Ensimmäinen kokemukseni tällaisesta! No, keskustelijoita ei juuri ollut, mutta hyvä avaus silti; tämänkaltaiselle lukupiirille luulisi olevan tilausta. Lukijoita on paljon, eikä heitä ole helppo saada fyysisesti yhteen tilaan. Mutta monella olisi sanottavaa, jos tilaisuus siihen olisi, kuten olemme nähneet vaikka kirjamessujen lukupiireissä, jotka ovat hurjan suosittuja.\nVirtuaalinen osallistuminen on helppoa, liiankin, kävi ilmi - on helppo jäädä pois ilmoittautumisesta huolimatta. Kannatan silti ehdottomasti näiden järjestämistä enemmänkin, sillä asia on vielä vieras. Näin alkuun järjestäjän on hyvä varmistaa ja sitouttaa tietty määrä osallistujia, jotta keskustelusta saadaan monipuolinen ja kiinnostava. Kiitos kirjailijalle ja Siltalalle kokeilusta ja kokemuksesta sekä kirjasta!\nKenelle: Rakentajille. Työelämäkuvauksia kaipaaville. Miehen näkökulmaa hakeville (ja sitä ihmetteleville). Pitkien avioliittojen päättymistä ihmetteleville. Sukupolvieroja etsiville. Arkisen huumorin ystäville.\nRaimo Pesonen: Rakentaja. Siltala 2017.\nLähettänyt Arja klo 20.52 2 kommenttia:\nTunnisteet: 2017, kirja, Raimo Pesonen, Siltala, työelämä\nMatti Pulkkinen: Romaanihenkilön kuolema (yhteispo...


VR uudistaa junamatkustajien digipalvelut – Sovellus kertoo viivästyksestä heti ja lippuautomaatilla kelpaa lähimaksu - Kotimaa - Turun Sanomat\nVR uudistaa junamatkustajien digipalvelut – Sovellus kertoo viivästyksestä heti ja lippuautomaatilla kelpaa lähimaksu\nSyksyllä muutoksen kouriin joutuu myös lippujen maksaminen junassa, sillä käteistä ei enää kelpuuteta.\nUusissa lipunmyyntiautomaateissa on entistä suurempi näyttö.\nKotimaa | Lännen Media | 11.6.2019 14:04 | 1\nVR uudistaa junamatkustajien digitaalisia palveluita kesäkuusta alkaen. Muodonmuutoksen kokevat niin yhtiön verkkopalvelu (vr.fi), mobiilisovellus kuin lippuautomaatit. Lisäksi konduktöörien työvälineitä on jo päivitetty.\nMuutoksia on valmisteltu myynti- ja asiakaskokemusjohtaja Salla Ketolan mukaan noin kaksi ja puoli vuotta. Asiakkaat ovat olleet aktiivisesti mukana kehittelytyössä.\nKetolan mukaan junamatkustajien esiin nostamat ongelmat ovat liittyneet muun muassa omien matkojen muutoksista informointiin, paikanvaraukseen ja lippujen vastaanottamiseen.\nHyvin kokonaisvaltaisesta uudistuksesta huolimatta VR:n vanhat digitaaliset palvelut ovat toistaiseksi käytössä uusien rinnalla.\nMobiilisovellus kertoo myöhästymisestä heti\nUuden mobiilisovelluksen pääsee pian lataamaan sovelluskaupoista. Kirjautuminen tapahtuu VR:n Veturi-käyttäjätunnuksilla, ja sovellukseen pystyy tallentamaan valmiiksi omat maksutietonsa.\nSovelluksesta pääsee ostamaan junaliput sekä kauko- että lähijuniin, ja se näyttää käyttäjälle reaaliaikaiset tiedot esimerkiksi viivästyksistä ja junien liikkeistä. Liput saa nyt näkyviin myös offline-tilassa.\nDemovaiheessa ollut sovellus on kehittäjätiimin mukaan saanut kokeilijoilta hyvää palautetta. Kiitosta on tullut erityisesti helppokäyttöisyydestä.\nEnsimmäisessä versiossa on kuitenkin vielä joitakin puutteita, joihin tullaan vastaamaan. Tällä hetkellä algoritmi valitsee matkustajan puolesta istumapaikan, mutta paikan omatoiminen valitseminen vaunukartalta tulee mahdolliseksi myöhemmin syksyllä. Myöskään esimerkiksi lemmikin ilmoittaminen mukaan matkalle ja toistuvien matkatuotteiden, kuten sarjalippujen, osto ei sovelluksella vielä onnistu.\nAlkusyksyllä myös VR:n verkkopalvelu (vr.fi) saa uuden ilmeen.\nLippuautomaatit tukevat esteettömyyttä\nUudistettujen lippuautomaattien asentaminen aloitettiin jo tämän viikon maanantaina, ja niitä nousee paraikaa ympäri Suomea.\nYksi näkyvimpiä muutoksia on aikaisempaa suurempi näyttö. Laitteen käyttömukavuutta on mietitty myös esteettömyyden näkökulmasta yhdessä vammaisjärjestöjen kanssa. Ruutunäkymää saa yhdellä painalluksella siirrettyä alemmas.\nUudet automaatit ovat lisäksi pakkastestattuja, ja niissä on automaattinen vikavalvonta, jolloin tieto häiriöistä lähtee heti eteenpäin. Uutuutena automaateissa on myös lähimaksun mahdollisuus.\nKonduktöörien työvälineitä on alettu päivittää jo aikaisemmin. Välineiden määrä vähenee, ja fyysisiä laitteita on muutettu sovellusten muotoon. Viime viikosta asti on muun muassa ollut testikäytössä uusi viivakoodinlukija.\nMuutoksen kourissa ovat myös maksutavat VR:n junissa. Tämän vuoden syksyyn mennessä käteinen ei enää kelpaa maksuvälineeksi junalipuista. VR tiedotti asiasta ensi kertaa aiemmin keväällä. Syynä muutokselle on käteismaksamisen huomattava väheneminen. Tästä huolimatta esimerkiksi ravintolavaunuissa käteinen kelpaa yhä.\nPäivittäin liikenteessä on noin 900 VR:n junaa ja 5 400 bussia.\n80 prosenttia lipunmyynnistä tapahtuu VR:n itsepalvelukanavissa.\nVR:n verkkopalvelua (vr.fi) käyttää viikoittain yli miljoona ihmistä.\nVR:n digitaalisissa palveluissa on yli sata miljoonaa asiakastapahtumaa vuodessa.\nAsiakkaat tekevät Vr.fi-verkkokaupassa noin 39 miljoonaa istuntoa vuosittain.\nUusia lippuautomaatteja tulee 108 kappaletta 77 asemalle.\nUusista automaateista saa ostettua junalippuja korkeintaan yhdeksälle henkilölle kerralla.\nEnsimmäisen oman automaattinsa uudistuksen yhteydessä saavat Hikiä, Oitti, Mommila, Järvelä, Lappila ja Herrala.\nSyksyllä yli 13-vuotiaat nuoretkin voivat rekisteröityä digipalveluihin.\nEinari 11.6.2019 14:37\nKaikkea hyvää toivotan\nToivon hartaasti että tämä "uudistus" toimii. Ihan oikeassa käyttöympäristössä. Ympäri vuoden. Kiitos jos näin viisaita it-koodaajia ja heitä ohjeistavia ammattitaitoisia henkilöitä vielä löytyy.


Spanish Siesta (Barcelona, Espanja) - Hotelli ebooking.com\nLisätkää päivämäärät tarkistaaksesi saatavuuden Spanish Siesta, Barcelona\nAvinguda Parallel, 177, 08040, Barcelona, Barcelona (ja lähialueet)\nTietoja kohteesta Spanish Siesta\nPlaza de Espana (aukio) ja Montjuïcin maaginen suihkulähde sijaitsevat 15 minuutin kävelymatkan päässä. Museu Nacional d'Art de Catalunya (taidemuseo) sijaitsee 0,9 kilometrin ja Poble Espanyol (ulkoilmamuseo) 2,2 kilometrin päässä tästä huoneistohotellista.\nTämä huoneisto tarjoaa käyttöösi keittiön, jossa on täysikokoinen jääkaappi/pakastin ja uuni. Huoneessa on ilmainen langaton internetyhteys ja taulutelevisio. Käytössäsi on työpöytä ja mikroaaltouuni, ja vauvansänky (lisämaksusta) on saatavilla pyynnöstä.\nKäytössäsi on kielitaitoinen henkilökunta ja pyykinpesutilat. Hyödynnä lentokenttäkuljetukset (saatavilla ympäri vuorokauden).\nTarjoamat Spanish Siesta\nSpanish Siesta huoneet mukavuudet ja palvelut\nLangaton edellytykset Spanish Siesta\nSpanish Siesta ehdot\nSisäänkirjautumisesta peritään maksu klo 20.00 ja 5.30 välillä (summa vaihtelee)\nKäteisellä maksettava takuumaksu: 400.0 EUR per yöpyminen\nKaupungin perimä vero: 2.25 EUR per henkilö per yö. Tätä veroa ei veloiteta lapsilta, jotka ovat alle 16 vuotta.\nSiivousmaksu: 115 EUR per majoitus, per yöpyminen


Turkin sotilasoperaatiota vastaan osoitettiin lauantaina mieltä ympäri Suomea – Kaksi viikkoa sitten poliisi joutui käyttämään etälamautinta | Yle Uutiset | yle.fi\n2.11.2019 klo 01.52päivitetty 2.11.2019 klo 20.53\nTurkin sotilasoperaatiota vastaan osoitettiin mieltä viimeksi lauantaina 19. lokakuuta.Irene Stachon / Lehtikuva\nLauantaina järjestettiin jälleen mielenosoituksia, joilla vastustetaan Turkin sotilasoperaatiota Koillis-Syyriassa. Mielenosoittajat lähtevät kaduille muun muassa Turussa, Tampereella, Kokkolassa ja Helsingissä, kertoo Turun mielenosoituksen järjestävä Rojavan ystävät tiedotteessa.\nTurun mielenosoitus kokoontui kävelykadulle iltapäiväkolmelta.\nHelsingissä mielenosoitusmarssin oli kutsunut koolle Kurdistan solidaarisuus -verkosto Helsinki. Myös Helsingissä Turkin-vastainen mielenilmaus kokoontui iltapäivällä kello kolme. Hakaniementorilta lähtevä kulkue marssi Kaisaniemen kautta Narinkkatorille. Lukuisat kansalaisjärjestöt ja ryhmät tukivat tapahtumaa.\nPoliisin mukaan Helsingin mielenosoituksessa oli noin 300 osallistujaa. Tampereella järjestettyyn vastaavaan mielenilmaukseen osallistui poliisin mukaan alle sata ihmistä ja Turussa joitakin kymmeniä.\nTiedotteen mukaan lauantaina vietettiin kansainvälistä toimintapäivää, jolla halutaan osoittaa globaalia vastustusta Turkin sotatoimille. Turkin lokakuussa alkaneen hyökkäyksen jälkeen Suomessa on järjestetty toistakymmentä mielenilmausta. Mielenosoittajat vaativat toimia Turkilta, EU:lta ja Suomelta.\nMielenosoittajat vaativat Suomea perumaan kaikki 21 Turkkiin myönnettyä aseteollisuuden vientilupaa. Suomelta vaaditaan myös EU:n puheenjohtajamaana, että maa ryhtyisi EU:ssa toimiin Turkin sotaoperaation lakkauttamiseksi. Mielenosoittajat ehdottavat muun muassa Turkin asettamista kauppasaartoon.\nPoliisi käytti voimakeinoja edellisessä mielenosoituksessa\nKaksi viikkoa sitten järjestetyssä vastaavassa mielenosoituksessa poliisi turvautui voimakeinoihin. Järjestävän osapuolen ajoneuvo yritti osallistua kävellen järjestettyyn kulkueeseen Helsingissä.\nPoliisi kertoi neuvotelleensa tunnin ajan mielenosoituksen järjestäjien kanssa. Järjestäjien toiveena oli liikkua kulkueen kärjessä autolla. Turvallisuussyistä poliisi määräsi järjestäjiä jättämään auton pois.\nMääräyksestä huolimatta ajoneuvo lähti kulkueen mukaan, ja poliisi pysäytti kulkueen heti Narinkkatorille. Poliisi kertoo lopulta rikkoneensa ajoneuvon ikkunan pysäyttääkseen sen.\nLähes samanaikaisesti useampi mielenosoittaja esti poliisiauton liikkumisen. Tässä yhteydessä poliisi käytti etälamautinta henkilöön, joka vastusti poliisia. Voimatoimet herättivät kritiikkiä järjestäjätaholta ja mielenosoittajilta.\nKahden viikon takaisen mielenosoituksen aikana poliisin tilannekeskuksen yleisjohtajana toimineen ylikomisarion Jere Roimun mukaan ajoneuvosta oli tehty etukäteen päätös, ettei sitä päästetä kaduille.\n– Edellisessä vastaavassa mielenosoituksessa mielenosoittajilla oli auto, ja silloin mielenosoitus päättyi lähetystöalueelle, jossa tapahtui vahingonteko. Mielenosoitusväki liikkui ja juoksenteli lähetystöalueella niin, että auto ajoi ihmisten seassa, Roimu kertoi mielenosoituksen jälkeisenä päivänä.\nMielenosoituksen järjestäjän, Yhdessä Rojavan puolesta -solidaarisuusverkoston mukaan poliisi ei millään tavalla ilmoittanut etukäteen, ettei autoa saa käyttää.\nHelsingin poliisista kerrottiin, että myös tällä kerralla poliisi oli paikalla turvaamassa mielenosoitusoikeuden toteutumista sekä yleistä järjestystä ja turvallisuutta. Ylen tietojen mukaan muun muassa ratsupoliiseja oli paikalla.\nPoliisi tviittasi olevansa paikalla ohjaamassa liikennettä:\nPoika oli itse ilmaantunut kotiovelleen, jossa hänen vanhempansa olivat odottaneet häntä. #poliisi #Helsinki\n— Helsingin poliisi (@HelsinkiPoliisi) 29. lokakuuta 2019\nPoliisi käytti etälamautinta Helsingissä Turkin sotatoimia kurdien itsehallintoalueella vastustavassa mielenosoituksessa(19.10.)\nPoliisi vastaa kritiikkiin toiminnastaan lauantain mielenosoituksessa(20.10)\nKorjattu 2.11.2019 klo 14: Otsikkosta muutettu "vime kerralla järjestetyssä" -> "kaksi viikkoa sitten järjestetyssä"


Usein matkoilla näkee ja kokee mahtavia asioita, mutta kun sitten jälkeenpäin miettii reissun mieleenpainuvimpia hetkiä, ovat ne yleensä aina niitä, jotka on kokenut toisten ihmisten kanssa. Tai ainakin ne upeimmat kokemukset ja muistot haluaa jakaa toisten ihmisten kanssa. Tai sitten sitä haluaa tehdä muistoja ihan täysin uusien ihmisten kanssa. Kiirunan leirintäaluella telttanaapureinamme oli norjalainen pariskunta kolmen lapsensa kanssa. Kyselimme vinkkejä… Read more →\nLofootit oli pitkään ollut yksi haavekohteistani ja kuvat maagisista auringonlaskuista ja arvokkaista vuorista turkoosinkirkkaine vesineen siinteli mielessäni kun sateisena, matkan toiseksi viimeisenä perjantai-aamuna lähdimme Abiskon luonnonpuistosta kohti maailman kauneimmaksi kehuttua saarirykelmää kohti. No, totuus on usein tarua ihmeellisempää ja jos meidän totuutemme tällä kertaa ei ollut niin ihmeellinen, niin ainakin sankan sumun, vihmovan tuulen ja kahdentoista rapean asteen värittämä. Löysimme… Read more →\nby Anna on 16.8.2018 in Matkustaminen • 4 Comments\nMistä on hyvä loma tehty? Vuorista, merestä, järvestä. Auringosta, sateesta, tuulesta ja pilvistä. Täyteen pakatusta autosta, pyöräilystä, suunnistuksesta, vaeltamisesta ja uimisesta. Luonnonpuistoista, ylämäistä ja maisemista. Vuorenhuipuista ja laaksoista ja metsän rämeiköistä. Valoisista telttaöistä öistä, hyvistä kirjoista ja punaviinistä. Hetkessä elämisestä ja hikisistä treenivaatteista. Nuudeleista ja hyttysistä. Uusista tuttavuuksista ja vanhoista ystävyyksistä. Kahdesta seikkailijasta ja hetkien jakamisesta. Se on tehty… Read more →


Tältä superjulkkikset näyttäisivät lihaskimppuina – Stara\nTältä superjulkkikset näyttäisivät lihaskimppuina\nViihdeuutiset 4.3.2010, 7:15 · Stara.fi\nViime aikoina artistien, näyttelijöiden ja mallikaunottarien valokuvien yhteydessä on puhuttu aikaisempaa useammin kuvien digitaalisesta käsittelystä. Useimpia kuvia käsitellään joskus raskaallakin kädellä, mutta otosten halutaan näyttävän kuitenkin luonnollisilta.\nToisin on nyt esiteltävien kuvien kanssa, sillä nyt amerikkalainen Unreality Magazine on listannut verkkosivuilleen nipun superjulkkisten kuvia, joissa heistä on muokattu todellisia lihaskimppuja. Katso kuvat tästä.\nKuvissa nähdään esimerkiksi Tiger Woods, jonka oikea käsi on kuin Hulkilta lainattu. Lisäksi mukana ovat Sinkkuelämää-naiset kehonrakentaja-lookissa, lihaksikas Jim Carrey taivaassa sekä Angelina Jolie, Keira Knightley ja Charlize Theron bodareina. Mukaan mahtuvat raamikkaina myös Gisele Bundchen, Clint Eastwood ja Cameron Diaz. Kuvat on alunperin koostettu kuvankäsittelyyn keskittyvästä suositusta worth1000.com -verkkopalvelusta.


Apua Yrittäjälle - Oulunkaari\nEtusivu » Elinvoimapalvelut » Apua Yrittäjälle\nYritysten liiketoiminta-, myynti- ja markkinointiosaamisen kasvattaminen ovat asioita, jotka on nostettu valtakunnallisestikin tärkeimmäksi prioriteetiksi lähitulevaisuudessa. Oulunkaaren kuntayhtymässä tähän on pyritty vastaamaan omalla hanketoiminnalla ja tehokkaalla verkostoitumisella.\nOulunkaaren kuntayhtymän oman toiminnan lisäksi yritysten käyttöön löytyy useita eri asiantuntijoita, yhteistyökumppaneita ja kanavia, joiden kautta yritys voi kehittää kilpailukykyään ja kannattavuuttaan. Kun otat yhteyttä, voimme yhdessä miettiä, mikä vaihtoehto ja ratkaisu on paras yrityksesi nykyiseen tilanteeseen.\nOulunkaaren Kantama-, OK#Kasvuverkosto- sekä TyöTakomo-hankkeiden palvelut ovat yrittäjien käytössä. Hankkeet löytyvät sivuvalikosta.\nMikroyritysten monialainen matchmaking-tapahtuma to 21.9.2017 klo 13-17 Oulussa\nHaluatko kehittää liiketoimintaasi, löytää uusia yhteistyömahdollisuuksia sekä kumppaneita tehokkaalla tavalla? Haluatko laajemmat bisnesverkostot ja lisää asiakkaita?\nOsallistujilla on mahdollisuus käyttää yhteiskuljetusta Kuusamosta, Vaalasta, Nivalasta ja Pyhäjoelta. Kuljetus ja matchmaking ovat maksuttomia. Päiväkahvit.\nMatchmaking-tapahtuman tarjoavat Kantama-hanke ja OK#Kasvuverkosto-hanke, tapahtumapaikkana toimii Original Sokos Hotel Arinan kokoustilat, Kauppakeskus Valkean 4. krs. Osallistuminen matchmakingiin on maksuton. Mukaan mahtuu 100 ensimmäiseksi ilmoittautunutta.\n044 019 9598


Pääministeri Rinne Suomen saamasta ihmisoikeustuomiosta: Olen todella pettynyt | Pohjalainen\nSTT-Kotimaa Julkaistu 18.11.2019 19:37 (Päivitetty 18.11.2019 19:37)\nPääministeri Antti Rinne (sd.) sanoo olevansa todella pettynyt Suomen saamasta tuomiosta ihmisoikeussopimuksen rikkomisesta. Rinne kommentoi tuomiota lyhyesti toimittajille Brysselin-vierailullaan.\n– Olen todella pettynyt siitä, että meidän tuomioistuimet ja viranomaiset ovat saaneet tämän tuomion ihmisoikeussopimuksen rikkomisesta. Se ei todellakaan ole hyvä asia suomalaisten eikä vähimmässäkään määrin näiden ihmisten näkökulmasta, jotka ovat joutuneet kohteeksi, Rinne sanoi.\nHelsingin poliisi kertoi viikonloppuna keskeyttävänsä toistaiseksi turvapaikanhakijoiden palautukset Irakiin. Myös muiden maiden osalta tilannetta poliisin mukaan selvitetään. Rikosperusteisia palautuksia Irakiin kuitenkin jatketaan.\nRinne muistuttaa vallan jaon periaatteista. Perustavaa laatua oleva tulkinta ja valvonta, siitä miten Suomi menettelee kansainvälisten sopimusten ja omien lakiensa mukaan, kuuluu hänen mukaansa viranomaisille.\n– Meillä on valtiosäännössä olemassa vallan jaon periaatteet, ja sitä haluan tässä tilanteessa kunnioittaa, Rinne sanoo.\nHän ei ota kantaa siihen, miten Suomi aikoo jatkossa toimia Irak- ja Afganistan-palautusten kanssa.\n– Sen totean, että me haluamme täysmääräisesti noudattaa kaikkia kansainvälisiä sopimuksia ja omaa lainsäädäntöämme.\nEuroopan ihmisoikeustuomioistuin EIT antoi viime viikolla Suomelle langettavan päätöksen tapauksesta, jossa turvapaikkaa hakenut irakilaismies karkotettiin kotimaahansa 2017. Mies ammuttiin Bagdadissa pian palautuksen jälkeen. Ammutun tytär vei jutun EIT:hen.


Katon puhdistus - Turun Kattohuolto\nKaton puhdistus Turku - pidennä kattosi elinikää\nKattomateriaalista riippumatta säännöllinen maalaus, puhdistus ja suojaus pidentävät katon elinikää, pitäen sen yleisilmeen tyylikkäänä ja ennaltaehkäisten kalliita kattoremontteja. Katon puhdistus ja suojaaminen ovatkin erittäin tärkeitä toimenpiteitä, jotka tulisi toteuttaa säännöllisesti 6-8 vuoden välein, ympäristöstä ja sen vaikutuksista riippuen.\nEsimerkiksi katolle kerääntyvät neulaset, lehdet, sammal, jäkälä, katupöly ja mikrobikasvustot ovat kaikkien kattomateriaalien pahimpia vihollisia ja tuhoavat katon lopulta syövyttämällä suojaavan pinnan, jolloin materiaali haurastuu ja alkaa päästää kosteutta lävitseen. Tämä taas puolestaan altistaa alla olevat rakenteet vesi- ja homevaurioille.\nKaton pesu ympäristöystävällisesti\nTurun Kattohuolto hoitaa niin taloyhtiön, liikehuoneiston, omakotitalon kuin myös mökin katon pesun ja maalauksen Turun alueella ja lähes koko eteläisessä Suomessa. Tunnemme kaikki kattomateriaalit ja hoidamme niiden huolto- ja ylläpitotoimet aina ympäristöystävällisesti, kattoa vaurioittamatta.\nKatolla oleva kasvusto puhdistetaan mekaanisesti, pintaa vaurioittamatta. Mekaaninen puhdistus on myös painepesuun verrattuna siistimpi menetelmä, eikä jätä esimerkiksi seiniin likavesiroiskeita. Käytämme täysin biohajoavia ja ympäristölle turvallisia torjunta-aineita, jotka hylkivät likaa sekä estävät sammaleen, jäkälän ja muun mikrobikasvuston kasvamista katon pintaan.\nPuhdistustyön yhteydessä vaihdamme myös rikkoutuneet kattotiilet, putsaamme rännit ja annamme ajankohtaisen arvion kattosi kunnosta. Lopuksi siivoamme omat jälkemme. Muista kysyä myös edullista vuosihuoltoa, joka pitää kattosi säänkestävänä ja pitkittää kalliita remontteja vuosilla!\nTiilikatto puhdistetaan mekaanisesti. Samalla vaihdamme vaurioituneet tiilet ja asennamme tuulettuvan harjatiivisteen, jotta ruoteet eivät mädänny. Lopuksi käsittelemme tiilet kasvuston torjunta-aineella, joka tuhoaa sienirihmastot ja itiöt tiilen sisältä.\nKasvuston aiheuttamat hiushalkeamat voivat aiheuttaa päänvaivaa, jollei mineriittikattoa puhdisteta säännöllisesti. Toteuttamamme hellävarainen puhdistus ja estoaineruiskutus poistavat kuitenkin ongelmat ja huolehtivat mineriittikattosi kestävyydestä.\nHuopakaton puhdistus toteutetaan hellävaroen mekaanisesti, jotta bitumia suojaava kiviaines ei vaurioitu. Tämän jälkeen ruiskutamme estoaineet sekä tarkastamme mahdolliset vuotokohdat ja huopien ylösnostojen tiiviydet.\nPeltikatto voidaan pestä joko painepesurilla tai puhdistaa mekaanisesti. Tämän jälkeen käymme tarkkaan läpi kaikki kattopinnat ja ruiskutamme ne mikrobikasvustoja estävällä ja likaa hylkivällä suoja-aineella.\nOta yhteyttä ja tilaa ilmainen kuntokartoitus, niin hoidamme sinunkin kattosi kerralla kuntoon!


Sodan vastustamista tarkoittava hyökkäämättömyys- ja sovittelumenettelysopimus. - FINLEX ®\nOlet tässä: Finlex › Valtiosopimukset › Valtiosopimukset › 1938 › 39/1938 › Sopimus tms.\nSodan vastustamista tarkoittava hyökkäämättömyys- ja sovittelumenettelysopimus.\nAllaluetellut valtiot, haluten kohdaltaan edistää rauhantilan lujittamista ja liittyä kaikissa sivistyskansioissa esiintyneisiin pyrkimyksiin yleismaailmallisen sopusoinnun edistämiseksi;\ntarkoittaen tuomita hyökkäyssodat ja asevoimin saavutettavat aluehankinnat, tekemällä ne mahdottomiksi ja vahvistamalla niiden laittomuuden tämän sopimuksen myönteisillä määräyksillä, sekä korvata ne rauhainomaisilla, oikeuden ja kohtuuden korkeisiin periaatteisiin perustuvilla ratkaisuilla;\nvakuutettuina siitä, että yksi tehokkaimpia keinoja turvata rauhan maailmalle tarjoamat moraaliset ja aineelliset edut, on pysyvän sovittelumenettelyn järjestäminen kansainvälisten erimielisyyksien ratkaisemiseksi, joka tulisi sovellettavaksi heti mainittujen periaatteiden tultua loukatuiksi;\novat päättäneet saattaa sopimusmuotoon nämä hyökkäämättömyyteen ja sovintoon tähtäävät pyrkimykset solmimalla tämän sopimuksen, ja ovat sitä varten valtuutetuikseen määränneet allekirjoittaneet, jotka, esitettyään toisilleen oikeiksi ja asiainmukaisiksi havaitut valtakirjansa, ovat sopineet seuraavasta:\nKorkeat sopimuspuolet selittävät juhlallisesti, että ne tuomitsevat hyökkäyssodat keskinäisissä suhteissaan tai suhteissaan muihin valtioihin sekä että niiden välillä syntyvien, mitä laatua tahansa olevien selkkauksien ja riitaisuuksien selvittelyn tulee aina tapahtua kansainvälisen oikeuden mukaisia rauhanomaisia menettelytapoja noudattaen.\nNe selittävät, että korkeiden sopimuspuolten kesken alueellisia kysymyksiä ei tule ratkaista voimakeinoin sekä että ne eivät tunnusta päteväksi mitään alueellista järjestelyä, jota ei ole aikaansaatu rauhanomaisella tavalla, eivätkä myöskään asevoimin toteutettua valtausta tai aluehankintaa.\nSiinä tapauksessa, että joku riitapuolista jättää edellisiin artikloihin sisältyvät velvoitukset täyttämättä, sopimuksen tehneet valtiot sitoutuvat tekemään kaikkensa rauhan ylläpitämiseksi. Tässä tarkoituksessa ne puolueettomien valtioiden ominaisuudessaan omaksuvat yksimielisen ja yhtenäisen kannan ja käyttävät kansainvälisen oikeuden hyväksymiä poliittisia, oikeudellisia ja taloudellisia keinoja sekä yleisen mielipiteen vaikutusta, mutta eivät missään tapauksessa turvaudu diplomaattiseen tai aseelliseen interventioon, paitsi milloin muut kollektiiviset sopimukset, joiden allekirjoittajia nämä valtiot ovat, velvoittavat niitä muunlaiseen kannanottoon.\nKorkeat sopimuspuolet sitoutuvat alistamaan tämän sopimuksen mukaiseen sovittelukäsittelyyn sekä erikseen mainitut että kaikki muutkin niiden välisissä suhteissa ehkä syntyvät erimielisyydet, milloin näitä ei kohtuullisen ajan kuluessa ole voitu diplomaattista tietä ratkaista, tekemättä tässä suhteessa muita varaumia kuin ne, mitkä seuraavassa artiklassa mainitaan.\nKorkeat sopimuspuolet ja ne valtiot, jotka myöhemmin liittyvät tähän sopimukseen, eivät voi allekirjoittamisen, ratifioinnin tai liittymisen yhteydessä sovittelumenettelyyn nähden tehdä muita varaumia kuin sellaisia, joiden kohteena ovat:\na) erimielisyydet, joiden ratkaisemisesta on tehty rauhanomaisia sopimuksia, yleissopimuksia, pakteja tai järjestelyjä, olkootpa ne minkä laatuisia tahansa, joita ei missään tapauksessa voida katsoa tällä sopimuksella kumotuiksi, vaan rauhan turvaamisen tarkoituksessa täydennetyiksi, samaten kuin myös kaikki ne kysymykset ja asiat, jotka on ratkaistu aikaisemmilla sopimuksilla;\nb) riidat, jotka asianosaiset haluavat joko ratkaista välittömillä järjestelyillä taikka yhteisestä sopimuksesta jättää välitystuomiolla tai oikeudellisella menettelyllä ratkaistaviksi;\nc) kysymykset, jotka kansainvälinen oikeus jättää kunkin valtion yksinomaiseen toimivaltaan asianomaisen maan oman valtiosäännön mukaan, minkä johdosta asianosaiset voivat vastustaa niiden alistamista sovittelumenettelyyn, ennen kuin kansallinen tai paikallinen tuomioistuin on antanut lopullisen päätöksensä, paitsi milloin on kyseessä ilmeinen oikeuden kieltäminen tai viivyttäminen, jossa tapauksessa sovittelumenettelyyn on ryhdyttävä viimeistään vuoden kuluessa;\nd) kysymykset, jotka koskevat jonkun riitapuolen valtiosäännön periaatteita. Epävarmoissa tapauksissa jokainen riitapuoli hankkii perustellun lausunnon asianomaiselta tuomioistuimeltaan tai korkeimmalta oikeudeltaan, edellyttäen että kysymys kuuluu sen toimivaltaan.\nKorkeat sopimuspuolet saattavat milloin hyvänsä XV artiklassa säädetyssä järjestyksessä tehdä virallisen ilmoituksen siitä, että ne ovat peruuttaneet, joko kokonaan tai osittain, sovittelumenettelystä tekemänsä varaumat.\nJonkun sopimuspuolen tekemien varaumien seurauksena on, että toiset sopimuspuolet ovat ensinmainittuun nähden sidottuja poikkeusten rajoissa.\nJollei ole olemassa pysyvää sovittelulautakuntaa tai muuta kansainvälistä järjestöä, jolle tämä tehtävä aikaisempien, voimassaolevien sopimuksien mukaan kuuluu, korkeat sopimuspuolet sitoutuvat alistamaan riitaisuutensa sellaisen sovittelulautakunnan harkittavaksi ja tutkittavaksi, joka on, elleivät asianosaiset kussakin eri tapauksessa toisin sovi, asetettava seuraavasti:\nLautakuntaan kuuluu viisi jäsentä. Kumpikin asianosainen nimittää yhden jäsenen, joka voi olla sen omia kansalaisia. Muut kolme jäsentä valitaan yhteisestä sopimuksesta muiden valtojen kansalaisista, ja näiden tulee olla eri kansalaisuutta, eivätkä he saa vakinaisesti asua kummankaan asianosaisen valtion alueella eivätkä olla kummankaan palveluksessa. Asianosaiset valitsevat sovittelulautakunnan puheenjohtajan näiden kolmen jäsenen joukosta.\nJos ne eivät jäsenten valinnassa pääse yksimielisyyteen, voivat ne jättää sen jonkun kolmannen vallan tai jonkun jo valmiin kansainvälisen elimen tehtäväksi. Elleivät riitapuolet tai jompikumpi niistä hyväksy näin tehtyä valintaa, kumpikin riitapuoli esittää niin monta ehdokasta kuin lautakuntaan on valittava jäseniä ja arpa ratkaisee ketkä ehdokkaista tulevat kuulumaan sovittelulautakuntaan.\nKorkeat sopimuspuolet voivat uskoa tämän sopimuksen mukaan sovittelulautakunnalle kuuluvat tehtävät ensi sijassa sellaiselle tuomioistuimelle tai korkeimmalle oikeudelle, joka kunkin valtion oman lainsäädännön mukaan korkeimpana tai ainoana oikeusasteena on sisäisen oikeudenkäytön rajoissa pätevä tulkitsemaan perustuslakia, kansainvälisiä sopimuksia tai kansainvälisen oikeuden yleisiä periaatteita.\nTässä tapauksessa tuomioistuin tai korkein oikeus toimii täysilukuisena tai valitsee joitakin jäsenistään toimimaan joko yksin tai yhdessä muiden tuomioistuinten jäsenten kanssa, sen mukaan kuin riitapuolet yhteisesti voivat siitä sopia.\nSovittelulautakunta vahvistaa itse noudatettavan asiain käsittelyjärjestyksen, jonka joka tapauksessa tulee antaa molemmille riitapuolille tilaisuus tulla kuulluksi.\nRiitapuolet voivat antaa ja lautakunta voi vaatia niiltä kaikki tarpeellisiksi havaitut tiedot ja selvitykset. Riitapuolet voivat määrätä valtuutettuja edustajikseen sekä käyttää apunaan neuvonantajia tai asiantuntijoita, samoin kuin esittää kaikenlaisia todistuksia.\nSovittelulautakunnan käsittelyt ja neuvottelut eivät ole julkisia, jollei lautakunta riitapuolten suostumuksella näin päätä.\nMuunlaisten määräysten puuttuessa sovittelulautakunnan päätökset tehdään ääntenenemmistöllä, mutta lautakunta voi antaa päätöksen itse pääasiasta ainoastaan kaikkien jäsentensä saapuvilla ollessa.\nLautakunnan tulee koettaa aikaansaada sovinnollinen ratkaisu sen tutkittaviksi alistetuissa erimielisyyksissä.\nTutkittuaan puolueettomasti ne kysymykset, jotka ovat riitaisuuden aiheena, se antaa lausunnon tutkimustensa tuloksista ja tekee riitapuolille ehdotuksen oikean ja kohtuullisen ratkaisun perustaksi.\nLautakunnan lausunnolla ei missään tapauksessa ole tuomion eikä välitysoikeudellisen päätöksen luonnetta, yhtävähän tosiasioiden esittämiseen tai tulkitsemiseen nähden kuin oikeudellisten käsitysten tai päätelmien suhteen.\nSovittelulautakunnan tulee antaa lausuntonsa yhden vuoden kuluessa ensimmäisestä istunnostaan, elleivät riitapuolet yhteisesti sovi lyhemmästä tai pitemmästä määräajasta.\nSovittelukäsittelyn alettua ei sitä voida keskeyttää, elleivät riitapuolet välittömällä keskinäisellä järjestelyllä selvitä riitaisuutta taikka yksimielisesti päätä alistaa sitä välitysoikeuden tai kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi.\nToimittaessaan lausuntonsa riitapuolille, sovittelulautakunnan tulee asettaa niille määräaika, enintään kuusi kuukautta, jonka kuluessa niiden tulee ilmaista kantansa lautakunnan ehdottamiin sovintoperusteisiin nähden. Tämän määräajan kuluttua lautakunta erikoisessa päättöpöytäkirjassa toteaa riitapuolten päätöksen.\nJos riitapuolet määräajan kuluessa eivät ole hyväksyneet ehdotettua järjestelyä, eivätkä ole keskenään aikaansaaneet muunlaista sovinnollista ratkaisua, saavuttavat ne jälleen vapauden toimia sopivaksi katsomallaan tavalla, tämän sopimuksen 1 ja 2 artiklan puitteissa.\nSovittelukäsittelyn alkamisesta sen määräajan loppuun, jonka lautakunta on asettanut riitapuolille kannanoton ilmoittamista varten, näiden tulee pidättyä kaikista toimenpiteistä, jotka voivat vaikeuttaa lautakunnan suunnitteleman sovintojärjestelyn toteuttamista, sekä yleensä jokaisesta teosta, joka olisi omiaan pahentamaan tai pitkittämään selkkausta\nSovittelukäsittelyn kestäessä lautakunnan jäsenet saavat palkkiota, jonka suuruuden riitapuolet yksissä neuvoin määräävät. Kumpikin puoli suorittaa omat kulunsa sekä osuutensa, puoliksi kumpikin, yhteisistä kuluista ja palkkioista.\nTämä sopimus on korkeiden sopimuspuolten ensi tilassa ratifioitava asianomaisten perustuslakimääräystensä mukaisessa järjestyksessä.\nAlkuperäinen sopimuskirja ja ratifioimiskirjat talletetaan Argentinan Tasavallan ulkoasiain- ja kultusministeriölle, joka ilmoittaa ratifioinnista toisille sopimuspuolille. Sopimus tulee voimaan korkeiden sopimuspuolten kesken kolmenkymmenen päivän kuluttua asianomaisten ratifioimiskirjojen tallettamisesta lukien ja siinä järjestyksessä, kuin tallettaminen on tapahtunut.\nTähän sopimukseen voi jokainen valtio liittyä.\nLiittyminen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja Argentinan Tasavallan ulkoasiain- ja kultusministeriöön, joka tästä tiedoittaa toisille asianomaisille valtioille.\nTämä sopimus on tehty määräämättömäksi ajaksi, mutta se voidaan sanoa irti, jossa tapauksessa se lakkaa olemasta voimassa irtisanoutuneen valtion kohdalla yhden vuoden kuluttua sitä koskevan ilmoituksen tekemisestä, jääden kuidenkin voimaan niiden valtioiden kesken, jotka allekirjoittamisen tai liittymisen nojalla ovat siinä osallisia. Irtisanonta on osoitettava Argentinan Tasavallan ulkoasiain- ja kultusministeriölle, joka siitä tiedoittaa toisille sopimusvaltioille.\nVakuudeksi ovat asianomaisten maiden valtuutetut allekirjoittaneet tämän sopimuksen, joka on tehty yhtenä kappaleena espanjan- ja portugalinkielillä, ja vahvistaneet sen sineteillään, Rio de Janeirossa, D. F., kymmenentenä päivänä lokakuuta tuhat yhdeksänsataa kolmekymmentäkolme.\nSuomen Buenos Airesissa olevan lähettilään nootti Argentiinan ulkoasiainministerille.\nBuenos Airesissa 17 päivänä helmikuuta 1938.\nKunnioittaen saatan Teidän Ylhäisyytenne tietoon, että sitten kun Suomen Eduskunta on hyväksynyt Rio de Janeirossa 10 päivänä lokakuuta 1933 allekirjoitetun kansainvälisen hyökkäämättömyys- ja sovittelusopimuksen ja Hänen Ylhäisyytensä Suomen Tasavallan Presidentti on sen ratifioinut, hallitukseni on antanut minulle tehtäväksi tallettaa Teidän Ministeriöönne Suomen liittymistä kysymyksessä olevaan sopimukseen koskevan asiakirjan.\nHallitukseltani saamieni ohjeiden mukaisesti ilmoitan kunnioittaen, että Suomi liittyy tähän sopimukseen seuraavin varaumin:\n1) Suomen liittyminen tähän sopimukseen ei missään suhteessa muuta niitä oikeuksia ja velvollisuuksia mitkä Suomella on Kansainliiton peruskirjan tai muiden aikaisemmin tehtyjen sopimusten perusteella, joiden tarkoituksena on kansainvälisten riitojen rauhanomainen ratkaiseminen;\n2) Suomen hallitus ei tämän sopimuksen III artiklan kautta sitoudu velvollisuuteen käyttää pakkokeinoja jotakin kansainvälisessä riidassa osallista valtiota vastaan; sekä\n3) tässä sopimuksessa määrätyn sovittelumenettelyn alaisia eivät ole V artiklan a), b), c) ja d) kohdissa mainitut erimielisyydet ja kysymykset.\nKäytän tilaisuutta hyväkseni uudistaakseni Teille, Herra Ministeri, suurimman kunnioitukseni vakuutukset.\nArgentiinan ulkoasiainministeriön nootti Suomen Buenos Airesissa olevalle lähettiläälle.\nUlko- ja kultusasiainministeriö.\nBuenos Airesissa 31 päivänä maaliskuuta 1938.\nKunnioittaen tunnustan vastaanottaneeni Teidän Ylhäisyytenne nootin n:o 229, jossa hyväntahtoisesti ilmoititte, että Suomen Eduskunta on hyväksynyt Rio de Janeirossa 10 päivänä lokakuuta 1933 tehdyn hyökkäämättömyys- ja sovittelusopimuksen ja että Suomen Tasavallan herra Presidentti on sen ratifioinut, minkä johdosta Te, Herra Ministeri olette saanut Hallitukseltanne tehtäväksi tallettaa tähän ministeriöön Suomen liittymistä kysymyksessä olevaan sopimukseen koskevan asiakirjan.\nHallitukseltanne saamienne ohjeiden mukaisesti olette Te lisännyt, että Suomi liittyy tähän sopimukseen seuraavin varaumin:\n1) Suomen liittyminen tähän sopimukseen ei missään tapauksessa muuta niitä oikeuksia ja velvollisuuksia, mitkä Suomella on Kansainliiton peruskirjan tai muiden aikaisemmin tehtyjen sopimusten nojalla tai sen ja muiden valtioiden välillä vastedes ehkä solmittavien sellaisten sopimusten perusteella, joiden tarkoituksena on kansainvälisten riitojen rauhanomainen ratkaiseminen;\nLausuen Teille, Herra Ministeri, tyytyväisyyteni sen johdosta, että tämä ministeriö on vastaanottanut sanotun asiakirjan, jonka talletuksesta olen ilmoittanut muille sopimusvalloille, käytän tilaisuutta hyväkseni uudistaakseni Teidän Ylhäisyydellenne suurimman kunnioitukseni vakuutukset.\nSodan vastustamista tarkoittava hyökkäämättömyys- ja sovittelumenettelysopimus.I ARTIKLA.II ARTIKLA.III ARTIKLA.IV ARTIKLA.V ARTIKLA.VI ARTIKLA.VII ARTIKLA.VIII ARTIKLA.IX ARTIKLA.X ARTIKLA.XI ARTIKLA.XII ARTIKLA.XIII ARTIKLA.XIV ARTIKLA.XV ARTIKLA.XVI ARTIKLA.XVII ARTIKLA.Suomen Buenos Airesissa olevan lähettilään nootti Argentiinan ulkoasiainministerille. Argentiinan ulkoasiainministeriön nootti Suomen Buenos Airesissa olevalle lähettiläälle.


Lopen seurakunnan kauppa- ja apteekkiapu, ohjeet vapaaehtoisille auttajille - Lopen seurakunta\nLopen seurakunnan kauppa- ja apteekkiapu, ohjeet vapaaehtoisille auttajille\n”Kauppakassin” eli vapaaehtoisten kaupassakävijöiden toiminnan koordinointi.\nOhjeet vapaaehtoisille kaupassa tai apteekissa kävijöille koronaepidemian aikana:\nIlmoita kirkkoherranvirastolle sähköpostitse (loppi.seurakunta@evl.fi) nimesi, puhelinnumerosi ja se, missä päin Loppea asut. Näin toimiessasi annat seurakunnalle luvan säilyttää antamasi tiedot sekä luovuttaa tietosi Lopen kunnalle tai paikallisille järjestöille, mikäli toiminnan koordinointivastuu siirretään toiselle toimijalle.\nMuista, että et voi toimia vapaaehtoisena, jos olet itse altistunut koronavirukselle tai sinulla on minkäänlaisia sairauden oireita. Jos itse kuulut riskiryhmään, vapaaehtoisena toimimista ei suositella.\nToimiessasi vapaaehtoisena sitoudut pitämään salassa kaikki autettavasta saamasi tiedot.\nSeurakunta ei valitettavasti voi korvata vapaaehtoistehtävään käytettyä aikaa, puhelinkuluja tai matkakuluja. Palkkion tai kulukorvauksen pyytäminen ja ottaminen autettavalta on myös kiellettyä.\nAvustajan tehtävissä sinun on välttämätöntä huolehtia hyvästä käsihygieniasta. Toivomme lisäksi, että avustajan tehtävissä käytät kasvomaskia. Kirkkoherranvirastosta saat paketin kertakäyttöisiä kasvomaskeja ja käsidesiä avustajan tehtäviä varten. Sovi noutoaika etukäteen. Kirkkoherranvirasto palvelee numerossa 050 426 4100, ma-pe klo 9-12.\nJos seurakunnasta pyydetään kaupassakäyntiapua, otamme sinuun yhteyttä ja välitämme autettavan henkilön yhteystiedot. Sovi autettavan kanssa mahdollisimman tarkkaan, mitä tuotteita hän haluaa sinun tuovan kaupasta.\nVoit mahdollisuuksien mukaan tehdä ostokset omalla rahallasi tai kortillasi ja pyytää autettavalta käteistä kuittia vastaan tai pankkisiirtoa omalle tilillesi. Kuitti ostoksista kuuluu luonnollisesti autettavalle.\nJos autettava ei pysty hoitamaan ostosten maksua suoraan sinun kanssasi, sovi ostosten maksutavasta seurakunnan talouspäällikön (Pirjo Kuuluvainen, 050 592 6940) kanssa. Tällöin lähetä ostokuitista valokuva osoitteeseen pirjo.kuuluvainen@evl.fi. Seurakunnan maksuvälineillä tehtyihin ostoksiin ei saa sisältyä alkoholi- tai tupakkatuotteita, lahjakortteja, arpoja, eikä paysafecard-tyyppisiä maksukortteja.\nEt missään tilanteessa saa lainata tai kysyä autettavan pankkikorttia, maksuvälineitä, verkkopankkitunnuksia tai vastaavia, etkä muitakaan tietoja joita et välttämättä tarvitse auttamistehtävääsi varten.\nVältä lähikontaktia toimittaessasi ostokset autettavalle. Huolehdi käsihygieniastasi ostoksia tehdessäsi. Jätä ostokset autettavan ovelle. Muista, että saatat itse kantaa virusta, vaikka oireita ei olisi.\nNäitä ohjeita saatetaan päivittää, joten tarkista ohjeet tältä sivulta aina ennen kuin otat yhteyttä uuteen autettavaan.\nKirkkoherra Tuomas Hynynen Varhaiskasvatuksen työalajohtaja Sirpa Stenblom\n040-411 0101 050-373 9356


syyskuu 2018 – Blogi\nSyyskuun SwingIO-päivityksessä tulostusjuttuja ja tehoja taustalle\nPaperin säästäminen on hyvä juttu, mutta joskus asiat tarvitsee saada kuitenkin printattua – joko paperimuotoon tai esimerkiksi PDF-tiedostona edelleen jaettavaksi. Siksi päivitimmekin SwingIO:n tulostustoimintoja entistäkin monipuolisemmiksi ja toimivammiksi.\nSaat tulostettua niin yksittäisen kirjauksen kaikkine lisätietoineen taikka hakutulosten kautta erilaisia kirjausten koosteita. Myös tarkistuslistoja pystytään nyt tulostamaan.\nHakutulosten raporttitulostuksessa pystyt vaikuttamaan lopputulokseen monin tavoin. Yläreunan yleiset asetukset vaikuttavat kaikkiin tulostettavin kirjauksiin: Näytetäänkö kuvat isoina vai pieninä, näkyykö metatiedot ja kommentit jne. Sen lisäksi voit jokaisen yksittäisen kirjauksen kohdalla laittaa kyseisen kirjauksen näkymättömiin tulosteessa.\nSyyskuun päivityksessä edellisten muutosten lisäksi SwingIO:n taustalla pyörivä palvelin on saanut monia suorituskykyä ja tietoturvaa parantavia uudistuksia. Uusi versio tulee kaikkien asiakkaidemme käyttöön automaattisesti.\nJulkaistu syyskuu 19, 2018 syyskuu 19, 2018 Kirjoittaja Venla JunttilaKategoriat SwingIOAvainsanat päivitys, swingioJätä kommentti artikkeliin Syyskuun SwingIO-päivityksessä tulostusjuttuja ja tehoja taustalle


Karavaanarina — Jenkan tahti\n23.5.2014 09:46 Jenni Tamminen Vapaa-aika, Matkailu, Asuntoauto, Asuntoautolla matkailu, Karavaanari, Reissussa lasten kanssa, Matkailu 4 kommenttia\nIlma oli kuin morsian, kun matka alkoi koti-Suomesta.\nEkaa kertaa pallomeressä. Välitön hitti!\nRuotsin Hölö ja Mörkö. Hehheh. Tämä oli niin hauskaa, että piti ottaa kuva sekä mennessä että tullessa.\nGod morgon Sverige! Ensimmäisenä aamuna paistoi aurinko. Sen jälkeen noita tuoleja ja tuota huopaa ei juuri käytettykään...\nRuotsin Karlstadissa oli mahtava ilmainen puisto, jossa kotieläimet ulkoilivat ja lapsille oli runsaasti leikkimahdollisuuksia.\nHusbilmat. Yhden kattilan taktiikalla kasviksia,riisiä, katkarapuja, kookosmaitoa ja mausteita. Nam!\nGötan kanavalla. (Aurinkolasit ovat hämäystä. Mikään aurinko siellä paistanut.)\nNorjassa. Ai että Strömsö? Ei kuulosta meidän paikalta...mentiin Kongsbergiin.\nTuollaiseen hissiin mahtuivat vaunut, rattaat ja kaksi perhettä. Huh.\nKolmårdenin eläintarhassa hienoa oli se, että lapset pääsivät vapaasti temmeltämään kotieläinten seassa ja paijaamaan niitä. Oli aikuisellekin kiva kokemus.\nKaksi viikkoa asuntoautolla Ruotsissa ja Norjassa reissaten kahden alle 2-vuotiaan lapsen ja anopin kanssa. Mitäköhän reissustamme kertoisin?\nSäiden herrat olivat tietysti puolellamme. Suomeksi sanottuna: vettä tuli lähes joka päivä.\nVuokraamassamme asuntoautossa oli kaksi tärkeää ominaisuutta: navigaattori (omamme on tällä hetkellä rikki) ja DVD-soitin (jotta vajaa 2-vuotias esikoinen voisi katsella matkan aikana Muumeja, Fröbelin palikoita ja Postimies Patea). DVD-soitin ei toiminut. Navigaattori jumahteli ja loppumatkasta meni niin tilttiin, että jouduimme pelleilemään Lumian ja iPhonen kanssa.\nEsikoinen nukkui suuren osan päiväunistaan turvaistuimessa pää retkottaen.\nKaikki tavarat olivat koko ajan häveeksissä. Olin fiksuna ihmisenä pakannut vaatteet siten, että paidat olivat yhdessä muovipussissa, housut yhdessä ja niin edelleen. Eli joka päivä piti kaivaa esiin jokainen muovipussi, että sai itselleen ja lapsille vaatteet päälle.\nParkkipaikan löytäminen asuntoautolle, joka ei mahdu tavalliseen parkkiruutuun. Helppo homma.\nVuoristoteiden ajaminen asuntoautolla. Piece of cake.\nMäkinen, valtava ja sekava Kolmården viimeisenä reissupäivänä väsyneen matkaseurueen kesken. Esikoinen simahti ja äiti pimahti kesken kaiken. Mutta hei, aurinko paistoi!\nMummi oli mukana. Syöttämässä vauvaa, leikkimässä esikoisen kanssa, yksinkertaisesti pitämässä paketin kasassa.\nAsuntoautossa on helppoa ja kätevää tehdä ruokaa. Tai lämmittää vaikkapa maitoa vauvalle, kun tarve vaatii. Norjalainen ystäväperhekin mahtuu autoon ruokailemaan kesken päiväretken.\nKaravaanarit morjestavat toisiaan tien päällä. Karavaanari todella on kaikkien kaveri.\nRuotsalaisten camping-alueiden pitäjät olivat ystävällisiä ja avuliaita. Kommunikointi hoitui ruotsin ja englannin sekoituksella. Suihku- ja wc-tilat olivat siistejä.\nNorjassa kelpaa reissata asuntoautolla. Likavesien tyhjennyspaikkoja ja hyvin varusteltuja levähdyspaikkoja riittää. (Me yövyimme ystäväperheen pihassa, mutta kuitenkin.)\nNorjan maisemat. Ei niihin kyllästy.\nSe fiilis, että matkasuunnitelmia voi muuttaa lennosta, koska kaikki tarpeellinen kulkee mukana.\nTästä voi ehkä päätellä, että olimme ensimmäistä kertaa liikkeellä matkailuautolla. Prosesseissa on hiottavaa, mutta reissu oli kaikkiaan yllättävänkin onnistunut. (Kaikesta huolimatta.) Vilkkaalle esikoiselle matka taisi olla aika rankka, kun nähtävää oli koko ajan niin paljon. Toisaalta hänellekin irtiotto arjesta teki varmasti terää. Niin kuin äidillekin.\nLauri Gröhn 23.5.2014 14:53\nOlen aina ihmetellyt sitä, että pääsäntöisesti karavaaranarit hakeutuvat karavaanarislummeihin.\nJenni Tamminen 23.5.2014 16:00\nNo me yövyimme suurimman osan matkasta sukulaisten ja kavereiden pihoilla (osa porukasta nukkui sisällä talossa, osa autossa), että käy se kyllä niinkin.\nMikko Kaasalainen 23.5.2014 21:50\nSellainenhan ihminen on:\nOsa hakeutuu telttaslummeihin\nja ne, joilla on rahaa hotellislummeihin, vieläpä rantahotellislummeihin!\nMiksi karavaanarit olisivat poikkeus?\nKaikkia kokeilleena olen kyllä sitä mieltä, että "vankkurilla" reissaaminen on lasten kanssa kätevin tapa kiertää Eurooppaa.\nJenni Tamminen 24.5.2014 10:54\nMinäkin haaveilen pidemmälle Eurooppaan menosta. Ja voihan sitä välillä yöpyä vaikka hotellissa, jos siltä tuntuu. Mutta tämä ehkä vasta sitten, kun lapset ovat vähän isompia :)\nSääennustus juhannukseen saakka\nVapaa-aika Sääennustus juhannukseen saakka Ari Alsio


Koputa oveen ja astu sisään espanjankieliseen maailmaan! – Oulunkyläinen – Pohjoiset esikaupungit\nKoputa oveen ja astu sisään espanjankieliseen maailmaan!\nKuva: Jarmo Salonen.\nKoputa oven, astu sisään ja ole valmis uuteen maailmaan. Kieli avaa oven kulttuurille, ihmissuhteille ja harrastuksille. Kielellä ei ole ikää eikä se huomauttele virheistä. Kielen nuottiavain on yhteinen ymmärtäminen.\nTuntuiko sinusta joskus koulussa siltä, että joitain aineita oli pakko opiskella? Motivaatio ei välttämättä riittänyt kaikkiin kieliopintoihinkaan. Nykymaailma on jatkuvasti pienenevä kylä, ja jo se yksistään motivoi meitä astumaan sen kynnyksen yli, jonka toisella puolella sanat yhdistävät eivätkä erota. Kielten opiskelu on pitkäkestoinen investointi, jonka tuotto jakautuu tasaisesti pitkälle tulevaisuuteen. Ja sitten on vielä aikuisopiskelun sosiaalinen puoli: voi edetä omaan tahtiin kannustavan ryhmän kanssa, juttuseuraa riittää ja huomion voi keskittää itseä kiinnostaviin teemoihin. ” Haluaisin copan sangriaa ja lisäksi palan Manchegoa, kiitos”.\nOulunkylän Puukoulussa opitaan puhumaan espanjaa puhumalla espanjaa. ”Kielen oppiminen on kuin liitto; kieli kulkee mukanasi ikuisesti tai ainakin hyvin pitkän matkan, ja samalla kasvaa, kypsyy ja kehittyy”, sanoo opettaja Carina Chela, jolla on 20 vuoden kokemus espanjan ja englannin opetuksesta. Hän korostaa pienten opetusryhmien tärkeyttä nimenomaan aktiivisen puhumisen näkökulmasta. ”Opiskelijalla on oikeus päästä puhumaan uutta kieltä niin pian kuin suinkin”.\nKeskeistä on kärsivällisyys, rohkeus ja halu ilmaista itseään toisella kielellä.  ”Kun kieli yhdistyy toimintaan, se jää paremmin mieleen.” Chela suosittelee kuuntelemaan äänikirjoja, podcasteja ja lattarimusiikkia, vaihtamaan puhelimen käyttöliittymän espanjan kielelle, aloittamaan salsatunnit, seuraamaan espanjalaisia TV-sarjoja ja vaikka leipomaan käyttäen muita kuin suomenkielisiä reseptejä. ”Gazpachoa tai churroja on paljon hauskempi tehdä, kun yrittää samalla ymmärtää mitä tarvitaan. Oliko se diez tomates vai dieciseis tomates?” Chela myös korostaa, ettei pidä ottaa opiskelua liian vakavasti vaan ”täytyy osata myös nauraa itselle.”\nOulunkylän Puukoulun pienryhmien kokoontumiset ovat viikoittain, ja kotitehtävillä syvennetään oppimista. Tällä tavoin oppimisprosessi on tehokas muttei vaadi kohtuuttomia. Lisätietoa espanjan kursseista löytyy www.ossy.fi.\nTeksti ja kuva: Jarmo Salonen


BEAUTY ADVISOR, L'Oréal Finland Oy, Helsinki ja Espoo\nTehokas esimies (2 pv), 11.02.2020\nOppiasopimushinta: 2 088,00€\nValmennuspäivien ajankohdan vaihtaminen on mahdollista (max vuosi), ilmoitus siirrosta on kuitenkin tehtävä vähintään kolme (3) viikkoa ennen valmennuspäivien alkamista. Mikäli siirtoilmoitus tehdään myöhemmin, veloitamme siirtämisestä 300 euroa (+ alv).\nJos peruutus tehdään myöhemmin kuin kolme (3) viikkoa ennen valmennuspäivien alkua, veloitamme peruutusmaksuna 50 % valmennuksen loppulaskusta (+ alv). Mercuri ei vastaa mahdollisista internaattikulujen peruutus- tai muista maksuista.\nMikäli osallistuja jää pois tilatulta valmennukselta, eikä ole tehnyt siitä peruutusilmoitusta (ns. no-show tilanne), veloitamme koko valmennuksen hinnan. Mercuri ei vastaa mahdollisista internaattikulujen no-show tai muista maksuista.\nValmennuksen hintaan sisältyy kahvi- ja lounastarjoilut. Majoituskustannukset ja mahdolliset oheisohjelmat (esim. kuntotesti) eivät sisälly Mercurin valmennusten hintoihin, ellei valmennuksen tiedoissa ole toisin mainittu. Valmennuspäivät toteutetaan vahvistetun aikataulun mukaisesti hotellissa / kokouskeskuksessa, ja osallistuja/yritys maksaa oheispalvelut sekä mahdollisen majoituksen suoraan palveluiden tarjoajalle.


Perkutaaninen endoskooppinen gastrostomia - Valvira\nPEG-letkua tarvitsevat esimerkiksi potilaat, joilla on aivohalvauksen jälkeinen pitkittynyt nielemisvaikeus.\nMuita letkun käyttöä edellyttäviä sairauksia ovat ruuansulatuskanavan yläosan tai kaulan kasvaimet tai käyttö ennalta ehkäisevästi ennen solunsalpaaja- ja sädehoitoa. Syöttöletku viedään vatsanpeitteiden läpi vatsalaukkuun näkökontrollissa vatsantähystystä (gastroskopiaa) apuna käyttäen. PEG-letkua ei saa asentaa liian huonokuntoiselle potilaalle eikä sen laittaminen ole päivystystoimenpide.\nVerihiutale (trombosyytti) -tason tulisi olla > 100 × 109/l ja veren hyytymisen tasoa mittaavan INR (international normalised ratio) < 1,7. Veren hyytymistä estävän lääkityksen tauotuksesta huolehditaan, ja tarvittaessa toteutetaan siltahoito, josta on ohjeita Suomen hematologiyhdistyksen sivuilla. Varfariinin antaminen lopetetaan kolme vuorokautta ennen toimenpidettä ja aloitetaan uudestaan seuraavana päivänä.\nEnnen laittoa tehdään gastroskopia, ja tarkistetaan että ravinnon pääsy ohutsuoleen on esteetön. Vatsanpeitteistä etsitään sormenpainalluksella sopiva paikka PEG-letkulle. Gastroskopiakontrollissa viedään troakaari (neula) vatsanpeitteiden läpi mahalaukkuun. Troakaarin kautta viedään johtovaijeri, joka tuodaan gastroskoopin mukana suusta ulos, ja johtovaijeriin kiinnitetään PEG-letku, joka vedetään johtovaijerin avulla paikalleen. Mahalaukun puolelle jää PEG-letkun hattuosa ja letkun tyveen iholle asetetaan taitos, ja PEG-letkun suojalaatta, joka estää letkun liikkumisen edestakaisin.\nLaittoon liittyviä merkittäviä komplikaatioita esiintyy noin 3 %:lla potilaista. Mahansisällön joutumista hengitysteihin edesauttaa liian voimakas rauhoittava lääkitys, neurologiset sairaudet ja suun sekä nielun alueen syöpäsairaus. Verenvuoto syntyy vatsaontelon rakenteiden vaurioituessa. Vatsakalvon tulehdus syntyy, kun laiton yhteydessä ohut- tai paksusuoleen tulee vaurio. PEG-letkun laiton jälkeen voi letkun tyven ympärille kehittyä tulehdusta. Jos PEG-letku irtoaa pian laiton jälkeen tai jos letkua ympäröivä sidekudoskanava ei kehity ja mahalaukun seinämän aukko laajenee, voi ravintoliuosta joutua vatsaonteloon.\nLetkun hattuosa voi kaivautua mahalaukun seinämän limakalvoon, joka estää ravintonesteen kulun. Tätä hautautunut hattu (”buried bumper”) -komplikaatiota pitää epäillä, kun PEG-letku ei helposti liiku kanavassaan. Sitä voi ehkäistä vähentämällä iholla olevan suojalaatan kireyttä 3–5 päivän kuluttua PEG-letkun laitosta. Letkua on hyvä varovasti pyöräyttää kerran viikossa.\nMyöhäistä irtoamista pyritään ehkäisemään estämällä desorientoituneita potilaita poistamasta letkua. Avanne ahtautuu jo vuorokaudessa niin paljon, että samankokoista letkua ei pystytä laittamaan tilalle ilman kanavan laajennusta. Avanne sulkeutuu noin viikossa, joten on syytä laittaa väliaikainen letku, jollei uutta voida laittaa samana päivänä.\nVatsalaukun sisältöä voi joutua kosketuksiin ihon kanssa. Vatsahapon aiheuttamaa ihovauriota voi ehkäistä happosalpauksella ja huolehtimalla, että PEG:n tyven suojalaatta pysyy paikallaan. PEG:n aukon ympärille voi muodostua granulaatiokudosta, joka herkästi vuotaa verta.\nPEG-letku voi tukkeutua lääkkeistä tai ravintoliuoksesta. PEG:n huuhtelu ja tarvittaessa ravintoliuoksen koostumuksen vaihdos auttavat. Tukkeutunut letku vaihdetaan.\nLaittopäivänä avanteen kautta annetaan ravintoa hoitavan lääkärin ohjeen mukaan tai jos ohjetta ei ole, voidaan ravitsemusavanteeseen laittaa esimerkiksi vettä 4–6 tunnin kuluttua avanneletkun paikalleen laitosta. Varsinainen ravitsemus avanteen kautta aloitetaan vasta seuraavana päivänä.\nRavitsemusavanteen kautta voidaan antaa nesteitä, kliinisiä ravintovalmisteita ja lääkkeitä. Tukkeutumisen estämiseksi PEG-letkua pitää huuhdella aina ennen lääkkeiden ja letkuravintovalmisteiden antamista ja niiden jälkeen. Syöttöletkun toimivuus tarkistetaan aina ennen käyttöä, siten että ruiskuun otetaan noin 10 ml vettä ja vedetään ruiskuun varovasti mahalaukun tai ohutsuolen sisältöä veden sekaan ja sen jälkeen työnnetään ruiskun sisältö takaisin.\nLetkun vaihtoon liittyy riski, että uuden letkun pää jää vatsaonteloon ja ravintoliuosta joutuu vatsaonteloon. Ensiletkun vaihtoväleistä ei ole tarkkoja ohjeita. Hoitokäytännön päättää hoitolaitos. Myös avanteen hyvin muodostunut sidekudoskäytävä voi vaurioitua, jos letkua vaihdon yhteydessä käsitellään liian voimakkaasti. Ballonkimallisen PEG-letkun vaihtoväli on usein kolme kuukautta. Vaihtoletkun sijainnista pitää varmistua joko vetämällä ruiskuun mahalaukun sisältöä ja mittaamalla vatsansisällön pH. Ainoat varmat letkun paikan tarkistusmenetelmät ovat joko mahalaukun tähystys tai röntgenvarjoainetutkimus.\nSuomen hematologiyhdistys (hematology.fi)\nArtikkeli Lääkärilehdessä 41/2014: Enteraalisen ravitsemuksen komplikaatioita voi välttää (pdf)