Poimintoja joulukauteen | Anne Melender\n18.11.2019 2 kommenttia\n”kaupallinen yhteistyö Asennemedia ja Sokos”\nJos minä saisin valita. Muistatteko muutamien vuosien takaisen tiiviin Sokos-yhteistyöni. Sain sen tiimoilta valita ja stailata säännöllisesti Sokoksen valikoimista mielestäni hyviä ja kauniita juttuja. Tiedättkö, olen saanut kaikista vuosien varrella tekemistäni yhteistöistä eniten kiitosta noista Sokos-jutuista – itse asiassa vieläkin silloin tällöin, vaikka tiiviistä yhteistyöstä on jo muutamia vuosia aikaa. Nyt pitkästä aikaa olen saman äärellä; Sokos pyysi minua valitsemaan valikoimistaan mieleisiäni tuotteita joulukautta ajatellen.\nSokokselta löytyy useita lempparituotemerkkejäni. Erityisen iloinen olen kotimaisten brändien laajasta edustuksesta. Omaan skandinaaviseen tyyliini, niin pukeutumisessa kuin sisustuksessakin, istuvat vaivattomasti mm. Marimekko, Iittala, Nanso, Lumi ja Anno. Muista skandinaavisista merkeistä mieleisiäni ovat esimerkiksi Tiger of Sweden, Filippa K, Sand ja kodin osastolta House Doctor.\nTämän joulun keskeisiä ajatuksia minulla on tunnelma, visuaalisuus, läheisyys, kodikkuus, herkut, lepo, järkevät valinnat, oikeat tarpeet\nNanson t-paidat ovat oman vaatekaappini kulmakiviä. Kuvassa minulla on Nanson t-paita ja Nanson muhkea villatakki. En heti keksi mukavampaa talveen sopivaa vaatetta kuin jättikokoinen neuletakki, joka sopii paitsi kotona rentoiluun myös lämmikkeeksi vaikka mekon päälle. Tämän neuleen kaunis viininpunainen sävy on myös erittäin ajankohtainen.\nVinkki: Valkoinen t-paita on vaatekaapin kulmakivi, esimerkiksi Nanson valkoinen Tasku-t-paita on täydellinen lahjavinkki sellaiselle jolla jo on kaikkea.\nPipoissa on eroja. Kun testasin tuota Filippa K:n pipoa päähäni ymmärsin sen. Se istui napakasti ja oli silti mukavan pehmoinen. Kun talvella on kylmä ja viima puskee päälle, on tärkeää että pipo istuu hyvin ja on tarpeeksi napakka, ettei tuuli pääse siitä läpi. Selkeästi viehätyn nyt myös punaisen eri sävyistä. Sokoksella on myös loistava kosmetiikkaosasto, jonka luonnonkosmetiikkahyllyillä käväisen tuon tuosta täydentämässä omia tarpeitani. Mádaralta on juuri tullut uusi meikkisarja ja tämä huulikiilto on mielestäni ihana.\nVinkki: Pipo on kätevä lahja, koska joustava päähine sopii kaikille. Pipo on nyt myös huipputrendikäs asuste.\nKotimaisen Lumin laukut ja asusteet ovat tyyliltään ihanan rentoja, mutta samalla laadukkaan tuntuisia. Juuri nyt itse himoitsen iltamenoihin ja muutenkin pikkulaukkua, josta löytyisi useampia lokeroita, johon mahtuisi tarpeelliset jutut ja josta ne myös löytää kätevästi. Arvostan laukuissa tietynlaista anonyymiutta ja ajattomuutta. Nämä kaikki vaatimukset täyttyvät tuossa Lumin viehättävässä (punaisessa) nahkalaukussa. Pikkulaukkuun otan yleensä mukaan normaalia lompakkoani pienemmän kukkaron. Lumin musta nahkakukkaro on mainio pikkulaukkujen kanssa käytettäväksi.\nVinkki: Kukkaro on ajaton ja tarpeellinen lahjavalinta. Kuinka moni miettii usein tarvitsevansa hyvää pikkukukkaroa, mutta unohtaa itse ostaa sellaisen.\nYksi sana – Love – sillä minulle voi nyt myydä melkein mitä vaan. Olen katsellut tuota Marimekon pellavaista rakkaustyynyä sillä silmällä jo hyvän tovin. Taidankin ostaa sen itselleni nyt, muistuttamaan tärkeistä hetkistä. Tällaisilla pienillä yksityiskohdilla voi päivittää kotia, tuoda hitusen hauskuuttakin. Yöpöydällä on Iittalan Valkea-kynttilälyhty hurmaavassa pomeranssin sävyssä ja vierellä terrazzoruukku, jonka taidan myöskin ostaa itselleni, laitan siihen hyasintin tai amarylliksen. Molempia esineitä löytyy Sokoksen kodin osastolta.\nVinkki: Iittalan värilliset lasiesineet ihastuttavat aina, kenties arvaat mikä sävy lahjan saajaa ihastuttaisi, tai sitten vaan luotat omaan intuitioosi ja ostat lahjaksi ripauksen värikästä maustetta sisustukseen.\nOle rohkeasti oma itsesi – kehottaa Marimekko. Sokoksen Marimekko-osastolla hypistelin heidän ihania nahkalaukkujaan, rakastan omaani, mutta himoitsen myös toista. Halusin myös kokeilla jotakin raikasta ja vähän rohkeaakin, nimittäin Unikko-kuosisia housuja. Tällainen vaate pitää kokeilla päälle, sitten sen näkee miten se oikeasti toimii. Ehkä tässä on tulevan pikkujoulukauden näyttävin juhlakuosi, housut ovat niin upeat, että ne toimivat juhlavaatteena selkeän yläosan kanssa. Mutta ehdotomasti itse ydistäisin housut myös villapaitaan tai (kuten kuvassa) t-paitaan, eikä raita ja Unikko yhdessä ole ollenkaan hassumpi, kun värimaailma natsaa täydellisesti yhteen. Innostuin hurjan paljon tästä lookista.\nVinkki: Säväytä kuoseilla ja väreillä. Kenties pikkujouluun tai juhlakauden vierailuasuihin voisi valita tällä kertaa maailman upeinta kuosisuunnittelua.\nJos Marimekon asu hurmasi kuoseilla ja väreillä, tämä Tiger of Swedenin asukokonaisuus puolestaan ihastutti minua selkeydellä ja materiaalituntumalla. Ihanan ilmava ja pörröinen neulepoolo on vastustamaton herkän vaaleanpunaisen värin ansiosta. Sen kanssa sopii täydellisesti musta pitkähelmainen satiinihame, joka on myöskin Tiger of Swedenin. Aivan ihana asukokonaisuus tulevaan juhlakauteen. Enkä kyllä panisi ollenkaan pahakseni jos tuo villapaita löytyisi omasta joulupaketistani.\nVinkki: Talven juhlaan sopii mainiosti myös neulevaate, kun se saa nostetta asun toisesta osasta, tässä upeasta satiinisesta hameesta.\nPoimin Sokoksen kodin osastolta muutamia ihanuuksia, jotka sopisivat pukin konttiin, tai muuten vaan piristämään omaa kotia – vaikka talven ja joulukauden iloksi. Nyt kaikki luonnonläheiset materiaalit ja sävyt ovat kovin trendikkäitä. Tällaista luonnonläheistä tunnelmaa voi tuoda sisustukseen pienillä yksityiskohdilla. Näissä kuvissa on Annon huonetuoksu, palasaippua, kannellinen kori ja keraaminen kulho. Terrazzoruukku on Mica-merkkinen, tamminen soikea alusta on Iittalan Raami-sarjaa ja pyyhkeet Marimekon.\nVinkki: Käyttötavarat ova aina varmoja lahjavalintoja, kuten kauniit pyyhkeet, saippua ja säilytyskori (jonne voi vielä piilottaa vaikka konvehteja).\nTeen vielä erikseen Instagramin Storyjen puolelle joululahjavinkkikierroksen Sokoksella, täällä Turussahan Sokos on Tavaratalo Wiklund. Poimin joulua ajatellen mielestäni järkeviä, tarpeellisia ja kauniita lahjavinkkejä tavaratalokierroksellani. (Tuolle kierrokselle pääsette mukaan torstaina 21.11.)\nTänä jouluna omana ohjenuorana kulkee maltti – mitä vaan ostaakin, huolehtii että sille on tarve ja mielummin kannattaa ostaa vähemmän mutta hyvää. Haluan myös muistuttaa, että joskus lahjakortti voi olla paras valinta. Kenties lahjan saaja säästää jotakin arvokkaampaa kohdetta varten, tai hän haluaa itse valita mieluisan lahjan – näin välttyy virhevalinnoilta.\nMiten sinä valmistaudut joulukauteen?\nKaisa 2 vuotta ago Reply\nMe valmistaudumme hyvin rennosti tänä vuonna. En ole kovin suuri jouluihminen, joten ajattelin tänä vuonna kokeilla vähän kevyempää lähestymistapaa jouluun. Toki pipareita olemme jo syöneet ja glögiä juoneet, mutta tällä kertaa suuret kausivalot saavat jäädä (lue: mennä eteenpäin kierrätettynä). Kinkun ajattelimme lahjoittaa vähävaraiselle perheelle (tietääkö joku hyvää kanavaa, jossa sen voisi tehdä Helsingissä?).\nMutta hei. Tulin kysymään, että mitä pyykinpesuainetta käytät? Olen pitkään etsinyt hyväntuoksuista pyykinpesuainetta, joka ei haisisi ”pesuaineelta”. If you know what I mean.. olisiko hyviä suosituksia? Method olisi ihan lemppari, mutta se ei sovi enää puolison herkälle iholle.\nMinäkin olen hyvin maltillinen jouluihminen, pidän kyllä tunnelmoinnista ja jouluherkuista, mutta sellainen yltiöpäinen koristelu ja valomäärä ei ole ominta juttua. Hyvä idea tuo lahjoittaminen – osaisikohan joku auttaa. Tai sitten voi ottaa suoraan yhteyttä hyväntekeväisyysjärjestöihin.\nMä käytän oikeastaan mitä milloinkin, mutta tuoksuttomissa LV on ollut suosikkini pitkään. Ja ymmärrän, joissakin pesuaineissa on käsittämättömät ”kukkaistuoksut” puhtaus on se tuoksu mitä tavoitellaan 🙂


Varhaiskasvatuksen lastenhoitajan varahenkilö Espoonlahden alueelle, Seure Henkilöstöpalvelut Oy\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1372299\nVarhaiskasvatuksen lastenhoitajan varahenkilö Espoonlahden alueelle\nVarahenkilönä työskentelet määräaikaisessa työsuhteessa Espoonlahden alueen päiväkodeissa ja kohdistat työpanoksesi juuri niihin lapsiryhmiin, joissa on suurin tarve.\nPääosin työskenetelet Järvitorpan päiväkodissa, mutta tehtävässä on paljon liikkumista ja työskentelet joustavasti vaihtuvissa työkohteissa ja ryhmissä niin taaperoiden, leikki-ikäisten kuin esikoululaistenkin kanssa. Työssä pääset keskittymään siihen kaikkein tärkeimpään; lapsiin ja lasten päivittäiseen hoito- ja kasvatustyöhön. Saat kehittää omaa osaamistasi vaihtuvissa työympäristöissä ja kasvatustiimeissä.\nTyöskentelyalue: Espoonlahden alue\nPalkka: Varahenkilölle maksetaan 100€/kk palkanlisä, jolloin palkka sijoittuu 2035,63 - 2 245,91€ välille.\nKoulujen loma-aikoina ei ole työtä tarjolla\nProjektinjohtaja, Espoonlahden alueen kehittäminen


Korjaa SSD-virhe 2100 näillä ratkaisuilla - Korjata\nKorjaa SSD-virhe 2100 näillä ratkaisuilla\nNykyaikaiset kannettavat tietokoneet, kuten uudempi Lenovo IdeaPad -sarja, on esiasennettu SSD-asemien kanssa, mikä tarjoaa paremman nopeuden ja suorituskyvyn. Joskus koneen käynnistyksen aikana saatat kuitenkin saada SSD-virheen 2100. hän on yleinen SSD-virhe ja voi esiintyä monista syistä. Yksi syy on viallinen SSD tai aseman virheellinen asennus M.2-paikkaan. Tämä on yleinen SSD-virhe ja voi esiintyä monista syistä. Useat käyttäjät ovat ilmoittaneet samanlaisista virheistä Reddit-yhteisö yhtä hyvin.\nMinulla on ongelma T420: lla ja äskettäin hankitulla Crucial BX100 SSD: llä. Tarkistin Crucialin verkkosivuston ja siinä todettiin, että BX100 oli yhteensopiva T420: n kanssa. Myöhemmin asensin sen Lenovon huolto-oppaan mukaan, mutta kun yritän käynnistää, se antaa minulle tämän virhesanoman:\n2100: Tunnistusvirhe kiintolevyllä0 (pääkiintolevy)\nJos tämä virhe myös häiritsee sinua, tässä on muutama vianmääritysvinkki, joiden avulla voit ratkaista SSD-virheen 2100 Windows-tietokoneessa.\nKuinka korjata SSD-virhe 2100\n1. Suorita Power Cycle\nJos kannettavan tietokoneen mukana tulee irrotettava akku, voit todennäköisesti korjata SSD-virheen 2100 suorittamalla virran.\nSammuta tietokone, jos se on päällä.\nKäännä kannettava tietokone ja paina akun lukituksia molemmilta puolilta.\nIrrota akku ja jätä se käyttämättömäksi minuutiksi.\nAseta akku takaisin paikalleen ja käynnistä tietokone uudelleen.\nTarkista, onko virhe korjattu.\n9 tapaa korjata hidas käynnistysaika Windows 10: ssä SSD: llä\n2. Tarkista, että SSD-asema on tukevasti paikallaan\nnykivät tunteet eivät näy\nToinen syy miksi SSD-virhe 2100 voi ilmetä, on se, että SSD: tä ei ole asetettu tiukasti M.2-paikkaan.\nSSD vaatii, että ruuvi on asetettu tiukasti aukkoon. SSD-valmistaja ei kuitenkaan tarjoa ruuveja SSD: n kanssa. Jos et ole kiertänyt SSD: tä kunnolla korttipaikkaan tai jos sitä ei ole työnnetty kokonaan alas, järjestelmällä voi olla vaikeuksia käyttää asemaa, mikä johtaa tähän virheeseen.\nVarmista, että avaat takapaneelin ja poistat SSD: n.\nAseta SSD uudelleen paikalleen ja varmista, että se on oikein paikallaan ja ruuvattu. Käynnistä tietokone uudelleen ja tarkista mahdolliset parannukset.\n3. Suorita laitteistotarkistus\nJos käytät Lenovo-kannettavaa tietokonetta, suorita laitteistoskannaus havaitaksesi SSD-aseman tai järjestelmän muiden komponenttien ongelmat.\nKäynnistä Lenovo Vantage ohjelmisto.\nKlikkaa Terveys ja tuki vaihtoehto.\nVieritä alas ja napsauta 'Suorita laitteistotarkistus' .\nKlikkaa Suorita pikatestit vaihtoehto.\nLenovo Vantage suorittaa laitteistotarkistuksen. Odota testin päättymistä.\nVieritä tulossivulla alaspäin kohtaan Varastointi -osiossa.\nJos SSD-asema on läpäissyt testin vihreällä valintamerkillä, ongelma ei ole SSD-asemaan.\nTarkista, onko jokin muu pääkomponentti epäonnistunut testissä.\n4. Ota yhteyttä tukeen\nJos SSD-virhe 2100 alkoi ilmetä Windows-version tai BIOS: n päivittämisen jälkeen, ota yhteys Lenovon tukeen tai SSD: n valmistajaan, jos olet asentanut SSD: n.\nYrityksen tulisi pystyä korvaamaan viallinen asema uudella. Voit myös pyytää tietojen palauttamista, jos SSD on muokattu etkä voi palauttaa mitään tietoja.\nkuinka saada sateenkaaren kuusi piiritystä kuormitettua nopeammin\npyhien rivi 4 jäätyvät ikkunat 10\nMicrosoft Word -ohjelmassa oli ongelma komennon lähettämisessä ohjelmalle


Mikä on Buttercup-vesimeloni: Vinkkejä Buttercup-vesimelonien kasvattamiseen – puutarhanhoito tietää kuinka - Sanne puutarhat\nMikä on Buttercup-vesimeloni: Vinkkejä Buttercup-vesimelonien kasvattamiseen – puutarhanhoito tietää kuinka\nMikä on Buttercup-vesimeloni? Jos olet kiinnostunut oppimaan kelta Buttercup-vesimelonien kasvattamisesta, napsauta tätä saadaksesi lisätietoja Yellow Buttercup vesimelonien hoidosta ja muista mielenkiintoisista Yellow Buttercup vesimelonin tiedoista.\n1 Mikä on Buttercup vesimeloni?\n2 Keltaisen Buttercup-melonin kasvatus\n3 keltaisen Buttercup vesimeloninhoito\nMonille ihmisille vesimeloni on JAno sammuttaa hedelmiä kuumana kesäpäivänä. Mikään ei tukahduta vartaloitunutta vartaloa kuin valtava viipaletta mehua tiputtavaa kylmää, rubiininpunaista melonia, paitsi ehkä kiila kylmää keltaista Buttercup-vesimelonia. Mikä on Buttercup-vesimeloni? Jos olet kiinnostunut oppimaan kelta Buttercup-vesimelonien kasvattamisesta, lue lisää Yellow Buttercup vesimelonien hoidosta ja muista mielenkiintoisista Yellow Buttercup vesimelonin tiedoista.\nMikä on Buttercup vesimeloni?\nKuten nimestä voi päätellä, keltaisen Buttercup-vesimelonin liha on sitruunankeltainen, kun taas kuori on keskipitkän vihreän sävyn, raidallinen ohuilla vihreillä viivoilla. Tämä vesimelonilajike tuottaa pyöreitä hedelmiä, joiden paino on 6-7 kg. Liha on terävää ja erittäin makeaa.\nKeltainen Buttercup-vesimeloni on Dr. Warren Barhamin hybridisoima siemenettömä meloni, joka esiteltiin vuonna 1999. Lämpimän kauden melonia voidaan kasvattaa USDA-alueilla 4 ja lämpimämpänä, ja se tarvitsee pölyttäjän. , kuten Side Kick tai Complice, jotka molemmat kukkivat varhain ja jatkuvasti. Suunnittele yksi pölyttäjä jokaista kolmena siemenettömän keltaisen Buttercupin kohdalla.\nKeltaisen Buttercup-melonin kasvatus\nKun kasvatet keltaista Buttercup-vesimelonia, suunnitelma on kylveä siemeniä keväällä täynnä aurinkoa olevalla alueella. hedelmällisessä hyvin kuivaavassa maaperässä. Kylvä siemenet yhden tuuman (2,5 cm) syvyyteen ja aseta etäisyys n. 8-10 jalkaa (2-3 m) toisistaan.\nSiementen pitäisi itää 4–14 päivän kuluessa, jos maaperän lämpötila on 18–21 ° C.\nkeltaisen Buttercup vesimeloninhoito\nkeltainen Buttercup melonit tarvitsevat jatkuvaa kosteutta, kunnes hedelmät ovat suunnilleen tennispalloa. Vähennä sen jälkeen kastelua ja vain vettä, kun maaperä tuntuu kuivalta, kun painat etusormesi siihen. Lopeta kastelu kokonaan viikkoa ennen hedelmien kypsyyttä ja valmista sadonkorjuuta. Tämä antaa lihan sokereille tiivistyä, jolloin saadaan vielä makeampia meloneja.\nÄlä kastele meloneja yläpuolella, koska se voi aiheuttaa lehtien sairauksia; vain vettä kasvin juuressa juurijärjestelmän ympärillä.\nVoikukkamelonit ovat valmiita korjaamaan 90 päivää kylvämisestä. Sadonkorjuukypsämehun melonit, kun kuori on tummanvihreä raidallinen tummanvihreällä raidalla. Anna melonille hyvä nyrkki. Sinun pitäisi kuulla tylsä ääni, joka tarkoittaa, että meloni on valmis sadonkorjuuta varten.\nKeltaista Buttercup-vesimelonia voidaan säilyttää korkeintaan 3 viikkoa viileässä, tummassa tilassa.


Talliosake | sivu 6 | Overdrive.fi\nNiin voi maksaa omakotitalon neliöhinta 2000e neliö, mutta minä tein 9v sitten vajaa 70neliön pakettitallin ja maksoi 25000e. Tontti ilmainen, tosin erikoislupaan meni 500e (talon tontti kaavoitettu 70luvulla rivitalotontiksi, joten autotallin rakentaminen vaati vähän enemmän maksua.....mutta näinhän ne kaupungilla kusettavat rahaa kassaan.)\nKatselin nyt hintoja ja voin sanoa että samalla hinnalla sen melkein rakentaa.\nelementtiseinät+kattotuolit+aluskate+aluslaudat+ulkoverhoilu+nosto-ovet ja käyntiovi = paketti.\nSoklex antura/kivijalka, verkot, mömmöt ja valut lattiaan+4kw kaapeli.\nUretaania seinät 100mm + 600mm puhallusta katolla + konesaumakatto.\nsähköt vedin itse ja sähkömies teki listan mitä piti hakea tukusta kamaa kun kävi kytkemässä ja tekemässä mittauspöytäkirjat. valot katossa ilmaiset purettu KELAlta ja oli menossa kaatopaikalle. Kaivinkone kävi avaamassa pihan, tein itse hulevesi ja salaojat. antura/kivijalan jälkeen kävi sama kone pistämässä reunat umpeen ja nosteli hiekat sisälle.\nEi se ole kallista, jos ei maasta maksa maltaita. Tili tehdään ostaessa. Tuommosen tallin tekee valmiiksi aika nopeasti ja jos ei viitsi formulautojen kanssa pelata, ottaa tuommoisen valmiin kivijalan jossa menee urtsut 3 osassa, vähän maksaa, mutta valmista tulee viikossa koko pohjasta. muutaman päivä nostelee elementit kasaan, kattotuolit päälle.... Eikä mitään vitun autokatoksia akan autolle,.... kaikki lämpimäksi. Jos akka ei saa laseja krapattua pihalla, vaihtoon koko muija.\n7v sitten ostin 24neliön lisätallin 150m päästä talostani. menee 2 rodia ja kamaa. maksoi jotain 17000e ja nyt velaton 50e kk menee yhtiövastiketta sis. lämpö vesi sähkö. halpaa on säilyttäminen.\nOlen kuullut että näissä talliosakehommissa ainakin täällä SJK on aika isot yhtiövastikkeet. Sinne sitä rahaa katoaa helposti 2000-3000e vuosi kuin moppen persiiseen, sillä lämmittäisi talon ja tallin.....\nAulis Hämeenkorpi, 6.12.2018\nSiinä on vaan se että itsetehty on halvempi kun ostaa. Senkin ajan kun tekee tallia voi tehdä muuta työtä ja ostaa sen talliosakkeen josta pääsee eroon jos haluaa. Pääasia että on tallit jossa tehdä kun huvittaa.\nMulla on harraste/toimitilan kulut 520e/kk vuokra + sähkö/lämmitys jotain 150e/kk about, tykkään pitää sen että voi t paita päällä hommia tehä.\nSisälle mahtuu 4 autoo rakentamaan yhtä aikaa, neliöitä jotain 120 oisko ollu mut osa hukkuu vähän kun on vessa suihku keittiö ja toimisto, toki näitten päälle saa myös säilöön sit rojua kuten talvirenkaat, pakoputkitarvikkeet sun muu turha mitä ei päivittäin tartte.\nTosin ei täällä tuppukylässä ole kuultu edes mistään talliosakkeista.\nJep,kyllähän tallin varmasti omalle tontille edullisemmin rakentaa,mutta taitaa olla tuo kohderyhmä pikkaisen muutenkin tässäkohtaa eri.Kyllähän nämä taitaa olla pienyrittäjille ja esim. kerrostaloasujille suunnattuja tiloja.Harvemmin näitä kukaan on rakentanut kauaksi kaupunkien keskustoista,mutta varmasti löytyy poikkeuksiakin.\nItse myin jo vuosia sitten omakotitaloni pois kun huomasin etten halua aikaani käyttää nurmikonleikkuuseen,remontteihin,puutarhanhoitoon,lumi ja maalaushommiin.Kerrostaloelämää hetken vietettyäni aloin etsiä tilaa harrastamiseen.Isoja 200-1000 neliön tiloja oli Turku täynnä,sekä vuokralle ja myynnissä,mutta noissa kulut ja myyntihinnat olivat niin kovia ettei ne tulleet kysymykseen.Törmättyäni näihin pienempiin tiloihin oli homma selvä ja hankin sellaisen melkein heti.\nMullaon tosiaan lattiaa tossa 50 neliöä ja parvea n.25 neliöä.Tallissa on korkeutta 7 metriä,iso nosto-ovi ,erillinen käyntiovi ja iso ikkuna.Tallissa on oma vesi ja sähkömittari.\nLämmitys hoituu ilmalämpöpumpulla läpi vuoden ja talveksi on varana termostaatilla varustettu sähköpuhallin,jos vaikka lämpöpumppu hajoaa esim.matkoilla ollessa.\nSisälämpönä olen pitänyt 16 astetta ja sillä pumppu pelaa hyvin ja myös lämpötila pysyy hyvin tasaisena.\nVaikka talli on korkea ja jo vanhaan halliin tehty(vr:n vanha junahalli) niin eipä noi lämmityskulut kyllä missään tapauksessa yli 250 euroa ole vuodessa maksaneet.\nMun talliosake on vuokratontilla ja vastike on n.70 euroa kuukaudessa ja se on sovittu osakkaiden kesken yläkanttiin jos jotain sattuu mihin rahaa tarvitaan porukalla.Tuohon sisältyy vielä noi normi jutut esim. lumityöt ja isännöinti.En kyllä itse keksi järkevämpää vaihtoehtoa itselleni harraste tai työtilaksi.\nJa koska kotoa on tallille matkaa se puoli kilometriä,ei emäntä muo sieltä lähde etsimään vaan soittaa ja puhelimen voi aina unohtaa vaikka autoon .....ei taida onnistua omalla omakotitalon pihalla olevalla tallilla.\nurho3 ja xarper tykkäävät tästä.\nJees,kyllähän näissä näkee aika kovia neliöhintoja,mutta markkinathan nuo hinnat määrää.\nMulla olis tossa esim. tila jossa lattianeliöitä on tuo 60 ja parvi jatkuu siitä eteenpäin ja siinä neliöitä 40 kpl.Eli neliöitä on yli 100 ja hintaa neliölle tulee alle tonni.Tila on mitoiltaan sellainen,että varmasti mahtuu esim. autoa rassaamaan,pesemään ja jotain isompaakin vehjettä laittelemaan.\nKyllä toi mun mielestä lähentelee jo aika täydellistä tilaa harrastamiseen,kun tekee kunnon "miesluolan" tonne parvelle ja vielä jää hyvät tilat ropaamiseen....\nLasketaanko tuo parvikin neliöihin? Eli se 60m2 osake maksaa siis hieman alle 100 000eur, vai miten tuo pitäisi käsittää.\nEihän 60m2 talli ole 100m2 talli vaikka siinä parvi olisi.\nJep,mulla on siinä hintapyyntönä 95000 euroa.Eli tila on sellainen,kun astut ovesta sisään on edessäsi 60 neliöä korkeaa tilaa,jossa on epoksilattia ja keskellä kaivo rasvanerotuksella.Tämän tilan päällä ei ole parvea,vaan tilan takaosasta nousee rappuset ylös ja ns.parvi jatkuu siitä eteenpäin.Tuon ns. parven alla on pienempi n.40 neliöinen osake jonka sisäänkäynti on hallirakennuksen toisella puolella.Tuolla parvella on myös ikkuna ja jos rakentaa tuon korkean tilan seinän vaikka ylösasti niin saa hyvänkokoisen toimistotilan,varaston ja vaikka semmoisen kuuluisan miesluolan.Perusvarustukseen kuuluu parven ja hallitilan väliin kaide joka on rakennusmääräysten mukaan pakollinen,niinkuin myös parvella oleva ikkuna joka toimii hätäuloskäyntinä.\nKyllä tosta mun mielestä sitä hyödynnettävää lattiatilaa löytyy se sata neliötä.\n......ja jos on oikein hurjalla päällä ja omistaa paksun lompakon,niin voi hankkia tuon parven alla olevan tallin itselleen ja saa siitä läpiajettavan sadan neliön tilan jossa on sitten se 40 neliön parvi tilan päällä....\nPaljon on alueellisia eroja uusien vastaavien osaketallien velattomissa hinnoissa. Esimerkkinä täällä Porissa Eteläväylä 42:ssa saa Turun 30,2m² hinnalla 44m² korkeata tilaa, wc valmiina, lattialämmitys, voimavirta, kaivo.. ja Turussa 40,3m² vajaa 11 tuhatta € enemmän kuin täällä se 44m². Oikotie.fi:stä löytyy Porin tallit.\nKaveri vuokrasi itselleen uuden talliosakkeen Kuopiosta tässä hiljattain. Tilaa on 45 neliötä, ja hintaa 430e/kk. Tilassa on vessa, öljynerotuskaivo ja wifi.\nOnko tuo nyt kallis vai halpa, paikkakunnalla ja tilojen kunnolla on iso vaikutus hintaan. Itselläni on täällä Pieksämäellä kerhon hallissa kaksi autopaikkaa, hintaa niillä yhteensä 120e/kk. Tila on lämmin, valaistu, vartioitu ja vessa löytyy. Wifi puuttuu, mutta ilmankin pärjää .\nNo eiköhän sinne sitten autonkin uskalla ajaa.\nKyl sillai saa vähän lisätilaa, jos sattuu oleen kortilla vaikkapa kokohäirikön takia.\nHyvin on toiminu tähänkin asti.


Satavuotias nuorisoseura juhlii Hykkilä-Lunkaassa – Forssan Lehti\nSatavuotias nuorisoseura juhlii Hykkilä-Lunkaassa\nMukavan kepeä ohjelma kuuluu Hykkilä-Lunkaan kesäjuhlien perinteisiin. Tällä kertaa kesäjuhlaa vietetään kuitenkin vähän juhlavammissa tunnelmissa.\nPaikallinen Nuorisoseura Ahjo täyttää nimittäin pyöreät 100 vuotta ja juhlinta sävyttää tämänkertaista kesäjuhlaa. Ennen perinteistä iltaohjelmaa nuorisoseura järjestää onnittelujen vastaanottotilaisuuden.\nTilaisuudessa palkitaan myös nuorisoseurassa ansioituneita aktiiveja Suomen nuorisoseurojen liiton ansiomerkeillä. Tilaisuus kestää noin puoli tuntia.\nPerinteinen kesäjuhlan iltaohjelma alkaa kello 18 nuorisoseurantalolla. Ohjelmassa on kyläläisten itse valmistamaa ohjelmaa, musiikkia, tanssia ja sketsejä. Lisäksi satavuotisjuhlan kunniaksi ohjelmassa on puheita.\nNuorisoseura on perustettu Hykkilä-Lunkaan alueelle vuonna 1918 Anttoo Jussilan aloitteesta. Nuorisoseurantalo Ahjola on perustettu vuonna 1923. Talo peruskorjattiin 1970-luvulla teollisuusneuvos Matti Aaltosen myötävaikutuksella.


Revell Junior Kit ralliauto valkoinen 00812 - Muovi ja Lelu\nJunior Kit rakennussarja\nEnsimmäisen tason koottava auto pienille rakentajille. Tukevasta muovista valmistetut Junior Kit – rakennussarjat on helppo rakentaa ja sen jälkeen niillä voi myös leikkiä.\nRalliauton pituus on 18 cm.\nPakkaus sisältää 49 osaa ja ohjeet.\nKokoaminen vie aikaa 30-45 min.\nPituus: 18,1 cm\nTuotetunnus (SKU): 4009803008127 Osasto: Koottavat pienoismallit\nMaali harmaa tumma matta 74 Revell\nTamiya Citroen Traction 11 CV TA35301


Kotia, puutarhaa ja remppoja – System Failure for the Masses\nCategory: Kotia, puutarhaa ja remppoja\nRemontteja, puutarhajuttuja ja muita kotijuttuja\nPihapihlajien katveessa, ja muita kesäisiä tarinoita\n19.7.2021 19.7.2021 MarilkaLeave a comment\nLunta, hiekkaa ja kivitorneja\nHelatorstaina – kyllä, jo pari kuukautta sitten – pakattiin autoon koirat ja muutama rätti ja suunnattiin auton nokka kohti Kerimäkeä. Oli lämmin päivä, suorastaan helteinen, ja auton ulkolämpömittari näytti matkalla parhaimmillaan, jossain siellä Imatran seuduilla, 29,5 astetta. Siellä jossain pysähdyimme syömään savulohileivät ja jätskit ennen kuin jatkoimme matkaa Punkaharjun harjualueen kautta perille Kerimäelle.\nOlimme vuokranneet mökin sieltä golf-kentän takaa, sellaisen kivan sopivan kokoisen mökin, johon koiratkin olivat tervetulleita. Asetuimme taloksi ja lähdimme etsimään järvenrantaa, siitä noin parinsadan metrin päästä. Koirat kirmasivat innoissaan ja onnessaan vapaina, minäkin nappasin flipflopit jalasta ja tallustin paljain varpain hiekkarannalle, jonka keskellä vielä nökötti pieni lumikasa. Kasa oli siinä vielä sunnuntaina, kun lähdimme ajamaan kotia kohti.\nPerjantaina ajoimme Savonlinnaan, mutta silloin satoi. Lämmin kesäinen sää oli muuttunut syksyiseksi viileydeksi yhdessä yössä, keskellä kevättä. Melkein iski kiukku, sillä meidän oli ollut tarkoitus olla vain kaksi yötä ja ajaa kotiin heti lauantaina, mutta mies tavoitti mökin omistajan ja sovimme lisäyöstä. Lauantaiksi oli nimittäin taas luvattu kesää. Jätimme siis Savonlinnan sillä erää ja ajelimme tutkimaan Kerimäkeä sen sijaan.\nLauantai tosiaan aukeni jälleen kirkkaana ja lämpimän aurinkoisena. Parkkeerasimme auton rannan tuntumaan Savonlinnassa ja kävelimme rantaa pitkin katsomaan Olavinlinnaa. Arvatahan se piti, että koirat eivät linnaan olleet tervetulleita, joten lopulta mies jäi koirien kanssa ulkopuolelle, minun käydessäni kuvailemassa linnaa sisäpuolella, sen verran mitä nyt ilman lippua ja opastuksia saattoi. Ja ostamassa ukonvaajan. Jonkinmoinen keskiaikainen taikakalu se on, en minäkään enempää muista, vaikka sen autossa wikipedioin.\nJätimme sen jälkeen linnan taaksemme ja kävelimme sen sijaan rantaviivaa pitkin aina torille saakka, sinne sillan kupeeseen, mistä näkyy joku iso kirkko. Siellä teimme uukäännöksen ja palasimme samaa tietä takaisin autolle. Siinä oli meille riittävästi retkeä sille päivälle ja palasimme mökkiin grillaamaan ruokaa, lämmittämään saunaa ja saunomaan, sekä kävelemään jälleen koirien kanssa rantaan lumikasaa katsomaan.\nNokka ruttuun ja menoksi\nHelatorstain jälkeen sää muuttui taas alkukeväisen viileäksi, muuttuakseen kertaheitolla lämpimäksi siinä kesäkuun alun tienoilla. Oli ylioppilailla komea juhlasää, ainakin eteläisessä Suomessa! Niin oli minulla kesäisen hyvä fiilis, että kun siinä sitten about viikko ylppäriviikonlopun jälkeen olin menossa firman liikuntapäivään, en huomannut edellä ajaneen pysähtyvän suojatielle, ennen kuin oli liian myöhäistä.\nSiinä sitä meni sitten mersun nokka ruttuun ja matka katkesi kuin seinään. Ainakin toviksi. Yli kaksi tuntia siinä vierähti, kun ensin odottelin, että mies tuli paikalle (mies, armas mieheni, joka haluaa kaiken hoitaa ihan tietyllä tavalla, on tehnyt minusta ihan uusavuttoman 😀 ), ja sen jälkeen, että hinuri tuli paikalle. Minua vitutti ja sapetti ja kaikkea sitä, mutta mies lohdutti, että se oli vain peltiä. Minä, hänen korvaamaton vaimonsa, sentään selvisin naarmuitta.\nHinurin vietyä auton korjaamolle – missä se yhä odottelee varaosia sun muuta – mies lähti taksilla kotiin, mutta minä lampsin jalkapatikalla viimeiset vajaat kolme kilometriä määränpäähäni. Siinä kävellessä, lämpimän tuulen lempeässä syleilyssä, haihtui vitutukseni ja saatoin viettää iltaa työkavereiden kanssa hyvillä mielin, tietäen, että kyllä kaikki järjestyy ja autoja saa uusia.\nUhkasi nimittäin mennä meidän kesäkuun suunnitelmat vallan uusiksi, autonpuutteessa. Niinpä mies ryhtyi tuumasta toimeen ja etsi meille toisen auton. Siinä vaiheessa ei vielä tiedetty edes, meneekö vanha auto lunastukseen vai korjaukseen, mutta päätettin yhtä kaikki ostaa kakkosauto. Siis sellainen ei niin järkevä menopeli kuin urheiluauto. Ja niin meille, keski-ikäisille, tuli talouteen toinen mersu. AMG-mersu. CLS63 eli 6.2litrainen V8-mersu. 15 vuotta vanha mersu, mutta aivan huikea menopeli, joka syö bensaa kuin bulli nappuloita.\nNiin on nätti auto, ja niin on sillä seksikäs perä! Ei enää tarvitse laulaa, että “I’m too sexy for my car”. Ja Teboililta odotan joulukinkkua ensi jouluna.\nEnsimmäinen reissu, johon uudella autolla lähdettiin, oli viikonlopuksi landelle, ei sen pitemmälle. Jos olikin jo ollut lämmin muuten, alkoi siinä vaiheessa vasta nyt muutamaksi päiväksi tauolle lähtenyt hellejakso. Hakeuduttiin järven rantaan. Koirat pääsivät jälleen juoksemaan vapaina, joskin päivien kuumimmat hetket Ace vietti mökin viileimmässä huoneessa. Timmy ja Meggie the espanjalaiset siirtyilivät varjoisan ja aurinkoisen makuupaikan väliä.\nMeidän landella tosin aurinkoinenkin spotti muuttuu yleensä noin puolessa tunnissa varjoisaksi, auringon kulkiessa metsäisen rinteen takana. Vasta iltapäivästä se poistuu metsän siimeksestä ja antaa täyden paisteensa mökkirantaan, kunnes painuu vastapäisen metsän taakse, järven toisella puolen.\nMinä siirtyilin kirja kädessäni auringon perässä tuolista toiseen. Jo perjantai-iltana luin parvekkeella ilta-auringossa loppuun kirjan Masquerades (Forgotten Realms). Lauantaina avasin seuraavan, kotoa mukaan ottamani Murakamin After Dark. Sen viimeiset sivut luin sunnuntaiaamuna, minkä jälkeen lukaisin vielä kirjan Anopinhammas, jonka löysin hyllystä sänkyni vierestä, siellä landella siis. Meillä on siellä(kin) loputtomasti luettavaa, joten ei hätää, jos omat kirjat loppuu kesken.\nLauantai olikin niin kuuma päivä, että auringon paahtaessa korkeimmillaan, pulahtelin järveen tuon tuosta siinä lukemisen lomassa. Iltasella oli saunan aika ja saunan jälkeen istuin jälleen parvekkeella lukemassa, kunnes aurinko painui metsän taa, eikä valo enää riittänyt lukemiseen.\nOlisihan sinne jäänyt pitemmäksikin aikaa, mutta työt vielä kutsuivat kotiin, joten sunnuntaina iltasella, kunhan olin saanut Anopinhampaan viimeiset sivut luetuksi, oli aika suunnata auton nokka takaisin kohti kotia.\nToinen reissu, joka uhkasi jäädä tekemättä, jos autottomuus olisi ollut pysyvää (kyllä me vuokra-autoakin toki harkittiin), oli Juhannus Vesannolla. Pikkuserkkuni nuorimmainen pääsi ylioppilaaksi ja juhlia vietettiin juhannus-viikonloppuna, mistä saimmekin kimmokkeen viettää koko juhannus Savossa.\nTorstaina aatonaattona jo pakkasimme auton ja lähdimme matkaan. Kummallakin oli vielä työpäivä, noin periaatteessa, mutta minä hoitelin päivystystä autosta käsin ja Kerkonkoskella mies piti yhden palaverin. Onneksi työt voi järjestellä monella tapaa. Ainakin satunnaisesti.\nPääsimme perille Vesannolle iltapäivästä joskus neljän maissa. Pikkuserkkuni lähti saattamaan meitä mökille, jonka saimme hänen ystävältään lainaan viikonlopuksi. Kun astuimme autosta ulos, hyttysparvi saartoi meidät. Suihkuttelimme OFFia nahkaan ja vaatteisiin ja yritimme kiireellä saada kamat autosta mökkiin, ilman miljoonaa hyttystä. Sangen hyvin lopulta onnistuimmekin, yhden oven taktiikalla. Siis että ovia on vain yksi auki kerrallaan, ja silloinkin vain niin lyhyen aikaa kuin suinkin.\nPaikka oli todella kiva ja kaunis, ja ainoa harmituksemme olikin, ettei ulkona paljon viihtynyt, hyttysten syötävänä. Niinpä mökillä chillailun sijaan ajeltiin juhannusaattona Kuopioon Kallaveen rantaa dallaamaan, minkä jälkeen istuttiin pikkuserkun tuvassa jutustelemassa rauhassa ennen seuraavan päivän juhlahulinoita.\nMyöhemmin, auringon käännyttyä jo laskuun, kävelin parin kilometrin matkan mökiltä järvenrantaan, hyttysiä uhmaten – mennessä niitä ei juuri näkynytkään, mutta palatessa taisin saada kaikki rannan hyttyset perääni ja kutsuivat vielä kaveritkin karkeloihin.\nJuhannuspäiväkin valkeni vallan komeana, oli pikkuserkun pojalla hieno sää juhlistaa valkoista lakkiaan. Nostettiin ylioppilaan malja mustaherukanlehtisimalla ja viivyttiin tuokio juttelemassa pikkuserkun äidin ja muidenkin vieraiden kanssa.\nSunnuntaina, kotimatkalla, rankkasade löysi meidät Suonenjoella ja piiskasi autoa hyvän tovin. Vaajakoskelle mennessä sade oli jo jäänyt kauas taakse, ja vaikutti siltä, ettei missään muualla satanut ollutkaan.\nMiehellä alkoi loma heinäkuun alusta, minun vielä pakertaessa töiden ääressä puolitoista viikkoa ennen omani alkua. Hanko tuntuu kuuluvan eteläisen suomalaisen kesäpakkoihin, ja mekin kävimme sen suorittamassa miehen oltua lomalla muutaman päivän, lauantaina kun minullakin oli töistä vapaata. (Ei minua suinkaan sapettanut olla töissä miehen jo lomaillessa 😀 )\nOlihan se upea päivä sekin! Siitäkin huolimatta, että Hanko oli täynnä ihmisiä etsimässä koronaa, vaikka regatan alkuun oli vielä viikko. Terrierilaumamme piti huolen siitä, ettei kovin kummoisiin ruuhkiin eksytty, vaan syötiin sardiinivoileivät lounaaksi pienessä Satamakonttorin kahviossa, tai täsmemmin ottaen sen pihalla. Sinne on koiratkin tervetulleita, ja ihmisiä on aina melko vähän, sillä se on vähän syrjässä.\nHangosta ajoimme Fiskarsiin, mistä luulin löytäväni vanhan ruukin, mutta löydettiinkin vain kylä, jonka joka nurkka oli jotain käsityöläisiä tai taidetta täynnä. Päivällistä oli tarkoitus nauttia Fiskarsin kai ainoassa ravintolassa, mutta käveltyämme aluetta hieman pettyneinä ihmettelemässä, olin jo niin hangry, siis kiukkunälkäinen, että lopulta söimme lihikset nakeilla torikahvilassa. Hyvin nekin maistuivat nälkäisille! Edellisistä sellaisista olikin jo aikaa. Väitän, että maistui suorastaan paremmalta selvin päin ;P\nMies ja loma = projekti jos toinenkin\nMiehellä ei ollut lomaa kestänyt kuin muutaman päivän, kun pesukoneemme hajosi. Vanha ja pitkään palvellut, kuutisentoista vuotta suorastaan. Nyt se tuli tiensä päähän ja oli aika ostaa uusi. Samaan aikaan aikoinaan ostettu kuivuri hyytyi jo pari vuotta aiemmin. Mieheni ei olisi se, joka on, jos ei tästä olisi seurannut projekti. Koska loogisesti uusi pesukone = kylpppäriremontti.\nRehellisyyden nimissä kylppäriremppa on vain odottanut tekemistä. Se(kin) oli alkuperäisessä kunnossaan (lukuunottamatta 70-luvulla uusittua lattialaatoitusta), ahdas ja epäkäytännöllinen, ja peffani paineli kuivurin nappeja aina ohi kävellessäni (jostain syystä hipaisunapit tottelevat paremmin lantiotani kuin sormiani).\nYhtenä kauniina aamuna, minun vielä tehdessäni töitä studiossani, lähti siis kylppäristä pihalle kaikki vanhat kaapit. Mies hommasi apujoukkoja ja niin lähti myös vanha pesukone sorttiasemalle ja iltapäivästä terassille ilmaantui uusi. Seuraavien parin viikon aikana homma vähän eskaloitui ja pihalle läks niin amme kuin suurin osa seinälaatoistakin (tosikoinen kävi urakoimassa ne irti). Uudet laatat odottavat laittoa, katto odottaa maalausta, ammenurkka odottaa lattialaattoja ja valeseinää, putki- ja sähkötyöt odottavat tekijöitä, ja mies tekee minkä ehtii.\nMuilta projekteiltaan meinaan.\nNimittäin kun kesä ja kaunis sää on niin hyvä hetki tehdä, niin sitten pitää olla monta rautaa tulessa. Kuten ovien ja ikkunoiden maalaustyö (josta suurimman osan kai tekee joku muu, mutta kun jollain muulla ei ollut tarpeeksi pian aikaa tulla tekemään, aloitti mies senKIN homman itse). Lisäksi meillä on tehty täyssiivous (jonka teki enimmäkseen siivousfirma, minä pysyttelin poissa jaloista koirien kanssa, mutta mies hääräsi mukana työnjohtajana.\nNiin, ja olisihan tuossa muutama muukin keskeneräinen asia. Miehellä on pikkuisen taipumusta poukkoiluun. Työssään kyllä asettaa selkeät linjat, mutta kotona tekee vähän yhtä ja vähän toista ja vähän lisää jotain muuta ja viettää tuntikausia rautakaupassa. Kaikki tulee yleensä lopulta (melkein) valmiiksi, joten ei kai siinä. Viimeiseen silaukseen voi mennä vuosi tai pari, mutta kyllä ne aina siitä.\nIhan pihalla tai ainakin terassilla\nTänä kesänä ollaan oltu pihalla harvinaisen vähän siitä huolimatta, että helteet on hellineet. Osasyy on ollut rikkinäinen työläppärinnäyttö, jolla ei päivänvalossa ole paljon tehnyt; olen siis luolassani työskennellyt ulkoisen näytön kanssa, uuden hienon HDR-näyttöni kanssa. Kieltämättä se on muutenkin kivampi tapa tehdä töitä, isolla näytöllä, vaikken aina kahta näyttöä käytäkään.\nLomani alkoi sitten viimein heinäkuun ensimmäisen täyden viikon jälkeen, jolloin pakkasin työkoneeni pakettiin ja UPSin kundi kävi noutamassa sen kuljetukseen. Viikkoa myöhemmin sain paluupostissa uuden koneen. Loman jälkeen ensimmäinen työpäivä kulunee siis uuden koneen laitossa. Siihen on kuitenkin vielä kolme viikkoa aikaa. Vielä, enää, whatever.\nPiha on siis ollut normaalia vähemmällä käytöllä tänä kesänä, tai ainakin oli kunnes vielä siinä ennen lomani alkua mies kävi ostamassa meille uuden hot tubin. Viime kesä vielä sinniteltiin sillä edellisellä, jonka ei ikänsä puolesta olisi ollenkaan vielä kuulunut olla huonossa kunnossa, mutta olin sitten ajattelemattomuuksissani sen laitoihin pumpannut lisää ilmaa edellisekesän loppumetreillä tyhjentämättä allasta ensin. Saumahan siitä silloin ratkesi.\nLomani alettua viikko sitten, on piha taas ollut enempi olohuoneena. Paljuilua, grillausta, muurikkalättyjä, lukemista. Tosikoinenkin lillui altaassa nautinnolla hikoiltuaan laattojenpoistourakassa tuntitolkulla. Eilen aloitettiin päivä pihalta, ensin lojuttiin hot tubissa, sitten paistettiin muurikkalättyjä, sitten syötiin niitä ja juotiin jääkahvit, ennen kuin kello oli edes kymmentä. Olin nukkunut huonosti ja ylhäällä jo seitsemän aikaan.\nLomani alettua olen viettänyt enimmän aikani pihalla riippumatossa lukemassa. Tai ainakin niin paljon kuin olen ehtinyt ja pystynyt. Kuulostaa ankealta sanoa lomalla “ehtinyt”, mutta tosiasia on, että vaikka mies tekee remppa- ja siivoushommat enimmäkseen itse tai apujoukkojen kanssa, on se kaivannut minunkin huomiotani jonnin verran. Kuten nyt vaikka uusien laattojen valitsemista ja koirien pitämistä poissa siivouksen jaloista ja mitä nyt kaikkea.\nEräänä päivänä lojuin kaikessa rauhassa riippiksessä lukemassa, auringon valon siivilöityessä pihapihlajien läpi niin ettei päivän kuumin paahde käy päälleni, vaikken ihan suoranaisesti varjossa olekaan, aloin yhtäkkiä kuulla kummaa raakkunaa. Ei sellaista, mitä varikset pitävät, vaan sellaista, mitä pitää joku pienempi lintu hädässä. Aloin katsella ympärilleni, syyllistä etsien, ihmetellen, mikä linnulla on hätänä.\nFrodo ja kumppanit olivat juuri tapelleet susien kanssa, ja musta lintuparvi oli lentänyt heidän ylitseen, kun kohotin katseeni viereiseen koivuun. Siellä istui kanahaukka, kaikessa rauhassa, pienempien lintujen pitäessä hätähuutoa yllä. Kaivoin kännykkää riippiksen taskusta ottaakseni kuvan, mutta juuri sillä hetkellä haukka lensi tiehensä.\nOlkaa vaan hyvät, linnut! Kaikki kaikkoaa, kun kaivan kameran/kännykän esiin. Jopa Ace lopettaa mitä ikinä onkan tekemässä, kun meinaan kuvata.\nSittemmin ei ole haukkoja näkynyt, eikä muutakaan tavallisuudesta poikkeavaa. Linnut pitävät konserttiaan, rusakko loikkii toisinaan pihan poikki, oravaa on näkynyt tänä kesänä varsin harvoin, ja koirat ovat olleet enimmäkseen sisällä. Kahdesta syystä: on ollut niin kuuma että niiden on parempi olla sisällä, ja ne ei oikein pärjää naruissa pihalla, vaan ovat aika solmussa niiden narujen kanssa.\nBilbo, Frodo ja kumppanit\nTänä kesänä tovereinani ovat miehen ja koirien lisäksi Frodo ja muut Sormusten Herran tyypit. Aloitin jo ennen lomaa Hobitista, ja jatkoin siitä loman alettua Sormusten trilogiaan. Ensimmäisen viikon aikana luin The Fellowship of the Ringin, nyt on menossa The Two Towers, noin puolessa välissä.\nTilasin eilen myös Hobitti-trilogian blu-rayna, Sormusten herrat löytyy kaapista ennestään, joten suunnittelin paria leffamarathon-päivää kirjojen perään. Sitten on LOTR-sivistysaukkoni tilkitty ihan huolella.\nYritin aloittaa LOTRia joskus kauan sitten teininä. Se oli ilmeisen väärä hetki minulle, sillä en päässyt alkua pitemmälle, kun jo kyllästyin. Osa syy voi myös olla ollut sen ympärillä silloinkin pyörinyt hype, josta sain vähän näppyjä. Juuri nyt hype tuntuu vähän laantuneen, vaikkei se kai koskaan kokonaan katoa, ja oma kiinnostukseni lukea kirjat on herännyt. Ostin siis koko sarjan itselleni, Alan Leen kuvittaman kauniin setin, jota nyt luen ja olen ihan tarinan lumoissa!\nElokuviakin yritin kerran tai pari alkaa katsoa, mutta ennakkoasenteeni lienee ollut se suurin este niiden katsomiselle. Jo valmiiksi koko tarina ärsytti minua, enkä oikein antanut sille edes mahdollisuutta. Nyt on tarina vienyt mennessään, joten mielenkiinolla odotan leffojenkin katsomista!\n[Kesän kuvakavalkadi Flickrissä]\n17.5.2020 17.5.2020 MarilkaLeave a comment\nJos Bauhausin korona-ajan ruuhkat on mikään mittari, ei me todellakaan olla ainoita, jotka on rempanneet kotiaan tänä coronakaranteeniaikana. Kuulemma Bauhausissa ja Ikeassa väkeä piisaa ja mitä nyt on kavereiden seiniltäkin bongannut, erilaisia projekteja on ollut yhdellä jos toisella, sen lisäksi, että onhan nyt myös puutarhanlaittoaika.\nMeidän remppaintoa lienee koronaa vauhdittanut enemmän Acen tulo – neljä päivää enää, ja saadaan pentunen kotiin! Ensisijaisesti meillä oli tarve saada “ylimääräinen huone” (lue: toimisto/studio tai entiseltä nimeltään vaan askis) kuntoon ja työkalut pois talosta.\nSiinä kun kaksi viikkoa sitten oltiin lauantaina saatu parketti lattiaan ja lattialistat paikalleen, ja sunnuntaina kokoilin huonekaluja paikalleen ja naputtelin tauluja seinälle, kysyi tosikoinen mieheltä: “When are we doing something about these stairs?” Mies vastasi: “Whenever you’re ready to start.” Niinhän siinä sitten kävi, että juuri kun oli yksi ikuisuusprojekti saatu alta pois, alkoi seuraava.\nSilloin sunnuntai-iltana tosikoinen ruuvaili portaiden koristelevyt irti ja repi vanhat lattiahuovat irti. Mies suunnitteli laittavansa portaisiin laatat, mutta koska se lopulta tuntui liian työläältä, pohti mies puupintoja. Se tuntui typerältä betonin päälle, joten lopulta päädyttiin siihen, että laitetaan vain uudet huovat portaisiin.\nMikäänhän ei toki ole “vain”, kun tässä talossa tekee. Paikka on loputon savotta.\nViikko sitten, äitienpäiväviikonloppuna, meillä oli miehen apuna nuori kundi, joka lapioi mullat puutarhalaatikoista, nosti laatikot miehen kanssa eri kohtaan pihaa, ja lapioi mullat takaisin laatioikoin. Kundi myös kantoi kaikkea tuota pihanrakennushommista jäänyttä roinaa kuten tiiliä ja muuta pois pihasta. Pihatöistä päästyään kundi siirtyi sisälle putsaamaan vanhoja mattoliimoja portaista.\nViikonloppu oli upean lämmin ja aurinkoinen, ja minä ja tosikoinen vietettiin se kokolailla ulkona terassilla koirien kanssa. Sunnuntaina siivottiin tyttären kanssa piha-alueelta ylimääräiset puutarharoinat pois, aseteltiin isoja kukkaruukkuja sijoilleen ja täytettiin niitä mullalla, minkä jälkeen työnsin erilaisia kukkien siemeniä ruukkuihin. Nyt on tulossa ainakin samettikukkaa, auringonkukkaa ja jotain muutakin (olisi pitänyt säästää siemenpussit 😀 ), monta ruukkua.\nMeille on tulossa harvinaislaatuisen kukkaisa puutarha tänä vuonna. Hyötykasvit ovat melko minimissä. Mies on suunnitellut kyllä paria kurkkua ja munakoisoa tai kahta, ja on meillä kahdeksan vai kymmenen chilintainta kasvamassa, mutta siinä se! Ruohosipulia kasvaa maassa, mutta muut yrtit mies meinaa laittaa ympärivuotiseen bubbler-puutarhaan meidän makuuhuoneen ikkunalle.\nAivan hemmetin upean viikonlopun jälkeen sää kääntyi taas talviseksi ja kuluneella viikolla on tullut rakeita ja räntää ja vaikka mitä märkää taivaan täydeltä joka päivä, eikä viikonloppu ollut kovin paljon parempi.\nEipä siitä säästä olisi paljon nauttimaan ehtinytkään, vaikka olisi ollutkin kaunis. Keskiviikkoiltana maalattiin käytävän seinät kertaalleen. Lauantaina homma jatkui toisen maalikerroksen merkeissä. Maalausurakka vähän myös laajeni alakerran aulan seiniinkin, mutta päivän aikana saatiin aherrettua myös portaiden ja tasanteiden primerointi (kaksi kerrosta). Ruokapuoli hoidettiin Woltilla, kuten myös edellisenä lauantaina ja tänään.\nTänään sitten remppa jatkui, ei suinkaan uusien porrashuopien asennuksella, vieläkään, vaan portaiden ja tasanteiden tasaamisella. Juuri kun meidän oli aika sekoittaa pikasementtiä tasoitusta varten, alkoi ukkonen jyristä jossain, ei kaukana muttei ihan lähelläkään. Sekoitettiin sementti siis sateisen pihan sijaan makkarin oviaukossa sateensuojassa. Levitin portaisiin ja lattioihin ohuen tasoituskerroksen ja paikkailin joitakin koloja seinänrajoissa.\nLounastauon aikana tuo ohut kerros jo ehti kuivua riittävästi, että saatettiin jatkaa töitä. Maalasin alakerran aulan pensseliosuudet toistamiseen, minkä jälkeen Pekingin ankan antaman energiabuustin voimin aloin rullata ovia valkoisiksi. Viisi ovea: kolme alakerran aulassa, kaks porrastasanteella (ulko-ovi ja sen sisäovi). Maalasin ovepieliä ja ovia kunnon vimmalla. Oli suunnattoman palkitsevaa nähdä kellertävien ovien muuttuvan valkoisiksi!\nOlenko koskaan maininnut, että isoisäni ketjupoltti täällä sisällä ainakin kolme vuosikymmentä? Siinä vastaus miehen kysymykseen “why is even the ceiling so yellow here?”. Kaikki paitsi ne pinnat, jotka 70-luvulla silloisen muodin mukaisesti maalattiin tummanruskeaksi (kuten porraskäytävä) tai likaisenvihreäksi (työhuone, olohuone ja keittiö). Silloin täällä on edellisen kerran tehty pintaremonttia.\nVielä tuolla on tekemistä. Ovet ja karmit tarvitsevat toisen maalikerroksen. Seinissä on yhä paikkaamattomia koloja. Porrashuovat ja etulevyt on vielä asennettava. Ei taida ihan valmista tulla, eikä ole työkalut täältä autotallissa ennen kuin pikkuinen Ace tulee torstaina kotiin. Loppu-urakka on suunniteltu ensi viikonlopulle.\nRottwood Agent of Chaos 7,5 weeks old\nTuo tuollainen rakentaminenhan ei ihan varsin ole minun juttuni. Minä lojuisin aurinkotuolissa tai riippumatossa kirjani kanssa vaikka aamusta iltaan. Se on lomaa parhaimmillaan! Olinkin siis varsin iloinen siitä, että siinä ensimmäisellä lomaviikollani keskimmäinen lapsonen tuli meille liki viikoksi jeesailemaan isäänsä (palkkaa vastaan tietenkin 😉 ) ja muutenkin vähän olemaan meidän kanssamme vaihteeksi. Minä sain rauhassa lukea, kun isä ja tytär kulkivat rautakaupoissa ja lautatarhoilla ja rakensivat ja pulasivat.\n“Crybabies! You’re both just crybabies!” huusi tosikoinen ikkunastaan valituksiamme aikansa kuunneltuaan. Niin. Olisi tullut itse rakentamaan terassin. Vanhuus ei tule yksin 😉\n6.4.2019 7.4.2019 MarilkaLeave a comment\nMistä tietää, että on kevät? No tietenkin siitä, että aurinko lämmittää, päivät pitenevät, lumi sulaa, luonto heräilee, ihmiset parveilevat puutarhakauppohin, tekee mieli istuttaa kasvi, ilmassa leijuu grilliruuan tuoksu, ja minä ostelen uusia kenkiä ja vaatteita.\nTalven horroksen väistyttyä meillä ovat ikkunalaudat ja sauna muuttuneet taas taimitarhoiksi. Useimpina vuosina kasvien istuttaminen on jäänyt vähän myöhäisemmäksi ja olemme pitkälti tyytyneet taimitarhojen taimiin. Tänä keväänä olen jo lykännyt multaan siemenen jos toisenkin.\nMakuuhuoneen aurinkoisella ikkunalla lämpömattojen päällä itää (ja odottaa itämistään) muutama sata chilinsiementä, tähtäimenä muutama kymmenen tainta. Saunassa itää laatikkokaupalla yrttejä ja ulkona tein jo ensimmäisen pinaattikylvön ja laitoinpa vähän retiisejäkin kasvamaan. Tänään haettiin bok choin siemeniä, joita olisi tarkoitus laittaa niinikään ulos kevätsatoa varten.\nNuo istutuspuuhat eivät ole ehkä ihan minun lempipuuhaani, mutta tykkään rehevästä puutarhasta, joka tuottaa kaikkea hyvää suoraan omasta maasta. Onneksi siis mies jaksaa ja haluaa tehdä, sillä työnjako on aika simppeli: mies hoitaa kaiken muun, minä vain pienempisormisena ja (vielä) parempisilmäisenä laitan siemenet valmiisiin kasvupaikkoihin – ja taimet edelleen kasvuruukkuihin.\nPuutarhahommat ovat siis jo hyvällä alulla ja shoppailemaankin olen ehtinyt. Toissaperjantaina soitin miehelle töistä lähtiessäni: “Hei, what time you leaving work? If I go to Sello now, could you pick me up?” Mies kertoi olevansa jo lähtenyt, odottavansa tytärtään, jonka kanssa olivat menossa hakemaan viikonlopuksi grillattavaa. “Let’s go together tomorrow”, mies ehdotti. “I can’t go shopping with you! You’ll just keep me form buying the stuff I want!” ilmoitin Laura Vita -kenkien kuvat silmissä vilkkuen. Mies nauroi: “Well, I can do my own shopping while you do yours.”\nNiin me mentiin sitten lauantaina Selloon ja petyin jälleen Laura Vitan kevätmallistoon. Syys-talvimallistoissa on aina kaikkea ihanaa, mutta keväällä ei mitään, mikä miellyttäisi silmiäni. Halusin kivat avokkaan. Jotain, missä on jotain erilaista ja erityistä perusnahan sijaan. Ostin lopulta Tamariksen kukkakuosiset kengät, joita olen monesti jo katsellut, mutten viitsinyt hankkia Vitan kevätmallistoa odotellessani. Heräteostoksena mukaan lähtivät myös yhdet aivan ihanat blingbling-tennarit.\nYritin etsiä myös jotain mageita uusia vaatteita, mutta kaikkiall kaikki on niin tylsää! Halosen Desigual-mallisto ei nyt ehkä, mutta se sitten onkin sitä kummallisinta väritystä ja kuosia, josta EN pidä. Vaatteiden suhteen ei siis paljon ollut onnea silloin lauantaina, mutta onneksi on nettikaupat 😉 Ja löysinhän minä sitten viime viikolla yhden aivan hitsin siistin puseron ja farkut.\nTänään meillä oli miehen kanssa agendalla parin paketin noutaminen (vrt. ne nettikaupat) ja Bauhaus. Ensin yksi paketti Töölön postista – meidän lähiposti muuttui pelkiksi lokeroiksi, mutta eihän niitä “ei voitu toimittaa” -paketteja sinne tietenkään viedä… – ja sitten toinen pienestä “Supermarketista” keskeltä Pikku-Huopalahtea, kun en eilen ollut kotona UPSin kundin yrittäessä toimittaa minulle Desigualin pakettiani.\nTiedän, olen ilmastohasardi. En olisi, jos saisin haluamani tuolta kaupoista, mutta kun eI Ole!\nBauhausista mies etsi kasvilamppuja, ja minä jumahdin orkideojen luokse. Orkideat ❤ Olen perinteisesti ollut aivan toivoton kukkien kanssa, tappanut kaktuksetkin. Joskus kauan sitten onnistuin pitämään oleanterini hengissä ja hyvinvoivana pitkään, kunnes unohdin sen kerran parvekkeelle lämpimän kesän jälkeen ja se paleltui. Traakkipuut saivat taudin ja palmu kuoli viimestään kolmannen tai neljännen muuttonsa myötä.\nMuutama vuosi sitten saimme isältä ja tämän vaimolta Dendrobium-orkidean, joka kukki komeasti ja säilyi hengissä, vaikken pariin vuoteen hogannutkaan, miten sen saisi kukkimaan uudestaan. Se ei vain halunnut tehdä uusia kukkia päävarteen, joten se alkoi kukkia vasta kun en enää nyppinyt uusia varsia pois. Nuo uudet varret kukkivat nyt monta kertaa vuodessa! Pari vuotta sitten se sai kaveriksi vaaleanpunaisen orkidean, naapureiden hääonnittelu naimisiin mentyämme. Se kukkii kahdesti vuodessa kuukausia putkeen.\nMeidän olohuoneen ikkunat ovat suoraan etelään ja niissä on sälekaihtimet, jotka kääntämällä sopivasti alaspäin valo siivilöityy orkideoille ilmeisen täydellisesti. Ne viihtyvät tuolla ikkunallamme minun säännöllisen epäsäännöllisen kasteluni kanssa loistavasti. Orkideat ovat kuulemma vaikeita pitää hengissä ja olen minäkin muutaman elämäni aikana tappanutkin, mutta täällä olosuhteet ja kastelufrekvenssini näyttävät aika ideaalisilta.\nNiinpä uskaltauduin tänään ostamaan peräti kolme orkideaa lisää: yhden Zygopetalumin ja pari Phalaenopsista lisää. Nyt on orkideoja ikkunallinen ja vähän toisenkin puolella, muiden (ihmeekseni kukoistavien) kukkieni ja viherkasvieni vierellä. Auringon loistaessa sälekaihtimien lävitse koko orkidearivistö suorastaan hohtaa!\nUlkokukkien valikoima on tässä vaiheessa kevättä vielä pretty much narsissi, narsissi, narsissi ja narsissi. Ja orvokkeja, mutta noinkohan ne selviävät yöpakkasista? Yhden ostin ja laitoin ulos isoon ruukkuun, mutta pitää ehkä ottaa se ensi viikolla sisälle, kun menee taas kylmäksi. Narsisseja toin kotiin kolme ruukkua ja laitoin etupihan portaiden kaiteelle. Takapihalla ne, krookukset ja tulppaanit jo työntyvät maasta muutenkin, osa jopa läpi meidän juurikankaan ja soran!\nKaupoista palattuamme ja laitettuani orkideat ruukkuihinsa ja ikkunalle, lähdin koirien kanssa kevään ensimmäiselle vähän pitemmälle lenkille. Aurinko paistoi lämpimästi, koirat eivät tarvinneet takkejaan, linnut pitivät konserttiaan. Hanhet ovat saapuneet talvimajoiltaan meidän rannoillemme (halusi tai ei), kuten myös joutsenet, joita näemme aina työmatkalla, jo pari viikkoa sitten.\nKevätaurinko tekee mielelle ihmeitä! Luonnosta puhumattakaan. Ja kunhan vihreä puskee kunnolla esiin, heräävät minunkin viimeisetkin solut talviunestaan. Kohta on kesä!\n[Kuvia orkideoistani Flickrissä]


espoo.fi > Oppilaiden lukuintoa lisätään monin keinoin - Friisilän koulun lukusyksy huipentui kirjallisuusmessuihin\nLukuloikka alkoi espoolaiskouluissa jo syksyllä 2017, ja oppilaiden, opettajien sekä asiantuntijoiden kanssa on ideoitu erilaisia tapoja edistää lukemista. Kuudesluokkalainen Saku kertoo koulunsa kirjallisuusmessuista.\nOppilaiden tekemät pisteet olivat hauskoja ja ne tarjosivat monipuolista tekemistä. Niissä pelattiin mm. Kahoot-tietovisapeliä, kirjoitettiin tarinoita ja ratkaistiin erilaisia ongelmia sekä tehtiin mielenkiintoisia tietovisoja.\nMonissa kilpailuissa oli voitettavissa palkintoja esimerkiksi karkkia, kunhan sai eniten vastauksia oikein.\nEsillä oli monenlaisia kirjallisuudenaiheita, esimerkiksi fantasiaa, huumoria, tietokirjallisuutta, sarjakuvia ja runoja sekä vapaa-aikaa ja harrastuksia.\nEsimerkiksi Sarjakuvat-pisteellä pelattiin Kahoottia. Jos voitit kisan, sait pahvikupillisen popcornia. Pisteellä oli myös mahdollisuus lukea sarjakuvia ja kirjoittaa oma tarina.\nLuvassa oli myös jännittävämpää tekemistä. Fantasia-piste sisälsi pakohuoneen, jonka aiheena oli Harry Potter ja hänen huoneensa. Huoneessa piti kääntää palapelinpalat niin, että niistä muodostuisi teksti, joka kertoisi karkkien sijainnin.\nHaastattelimme myös rehtori Jaana Karppista hänen mielipiteestään kirjallisuusmessuista:\n“Aihe on ollut meillä jo alkusyksystä lähtien. Se on erityisen tärkeä, sillä lukutaito heikkenee selvästi koko maailmalla”, kertoo rehtori.\n“Aina ollaan luettu, mutta luokat ovat innostuneet entistä enemmän ja se näkyy luku- sekä kirjastovälitunneilla. Myös vanhempainyhdistys on tukenut oppilaita esimerkiksi tsemppirahalla.”\nTeksti: Saku Miettinen 6a\nFriisilän koulussa syksyn ajan panostettu erityisesti lukemiseen ja lukutaidon kehittämiseen. Kirjallisuusmessujen pisteet olivat oppilaiden ideoimia. Messuilla oppilaat pääsivät tutustumaan kirjallisuuteen oppilaiden valitsemien kirjojen kautta ja heitä innostetaan lukemaan erilaisten toiminnallisten pisteiden avulla.\nLasten lukutaitoon panostetaan Espoossa (22.4.2019)\nLukuloikkaa Espoon kouluissa (19.4.2018)


Caralia foorumi • katso viestiketjua - Pieni, pörreä, mikä se on? [Saa tulla mukaan]\nPieni, pörreä, mikä se on? [Saa tulla mukaan]\nKirjoittaja Maikku » 30. Huhti 2010 21:23\n[ Kuka tahansa saa tulla mukaan.. ja niin, tuo Nikken rooli on sitten k-15 tekstiä, että tiedätte sitten kun sitä kohtaa luette.]\nInez del Anka\nCaralia. Vuoristoponien rantavesi. Kaksi väsynyttä kulkijaa kahlaa kohti rantaa. Heissä ei ole mitään samaa näköä, he ovat kuin yö ja päivä. Pieni, melkein vuotias varsa on aivan musta ja tuo isompi taas on valkea ja siinä on pieniä mustia pilkkuja. hevoset nousevat rannalle ja ravistelevat itsensä kuivaksi. He katsovat toisiaan hieman väsyneesti.\n"Huh.. mikäköhän tämä paikka on?" Musta varsa kysyy.\n"Öööm..ei hajuakaan." Toteaa appaloosa.\n"Mun nimi on Inez del Anka, sanoa voit mua ihan Inkuksi tai Inkeriksi." Tamma varsa kertoo iloiseen ja hyvin ylpeään ääneen.\n"Ahaa..minä olen Joker. Jokke tai Jokeri, ihan miten tykkäät."Esitteli appaloosa itsensä. tamma nyökkäsi ja ravisteli itsensä kuivaksi. Myös appaloosa Jokeri ravisteli itseään ja sitten kuin yhteisestä sopimuksesta molemmat menivät piehtaroimaan sulaneeseen kohtaan hiekka rannalla. Noustuaan seisomaan Jokeri katsoi varsaa ja hötkähti tuon noustessa ylös.\n"Mitä nyt?" Tamma varsa kysyi hieman tirskahtaen.\n"Eei mitään." Jokeri tokaisi ja ravisteli päätään.\nEn oikeastaan tiennyt mitä täällä rannikolla tein, mutta laukkasin hirveää vauhtia varoen kuitenkin jalkoihini kompastumista koko ajan. haistoin kahden hevosen tuoksun, toinen oli nuori varsa ja toinen oli aikuinen ori. Kiihdytin tahtia ja yllätin kaksikon täysin pysähtymällä noiden nokkien eteen ja vihaa pursuten ja mitään sanomatta vingahdin raivosta ja potkaisin minua pienempää oria mahaan. Ori vingahti kivusta ja kääntyi minua kohti vihaa silmissään leimuten.\n"Juokse pois täältä Inez! Liian vaaral-" mutta keskeytin tuon lauseen puraisemalla sään kohdalta lujasti ja potkaisemalla etujalan taakse kainaloon. Toinen riuhtui itsensä iorti ja hyppi pystyyn hieman uhkaillen. Korvat luimussa nousin myös pystyyn ja tähtäsin tuohon teräviä iskuja. ori vingahti taas ja laskeutui neljälle jalalle, kuten minäkin. Yksi riipivä puraisu pitkin toisen selkää ja muutamia potkuja ja puraisuja ympäri kehoa - toinen oli hetkessä maassa.\n"K-kuka olet?" ori kysyi katsoen minua ylöspäin kauhistuneena. ori oli ihan veressä ja varmaankin lähes kullut.\n"Pahin Painajaisesi." Totesin lyhyesti. Toinen oli ihan varmana sukua Milenalle, oli niin samanlaisia pilkkujakin...Potkaisin oria terävästi mahaan jonka jälkeen laitoin jalkani kaulalle.\n"Hyvästi." Sanoin lyhyesti ja painoin jalkani alas, jolloin kuului hirveää rusahtelua ja uudesta haavasta pulppusi verta. ori sulki silmänsä voihkaisten. Voiton riemuinen hymyni ei hyytynyt hetkeksikään kun vilkaisin ympäristöön. haistoin paikalla olevan jonkun toisenkin hevosen, mutten välittänyt siitä vaan käännyin kannoiltani ja jatkoin matkaani. etsein jo seuraavaa uhria.\nRe: Pieni, pörreä, mikä se on? [Saa tulla mukaan]\nKirjoittaja Sasu » 01. Touko 2010 12:39\nNauran kovaan ääneen, aivan hillittömästi, tämä on niin hauskaa! Hyvä ystäväni, joka kävelee vierelläni reippain askelin, näytti minulle juuri hienon tempun, eli kuinka saa puhallettua korvistaan kuplia! Voi hyvä tavaton sentään, kuinka voikin olla näin hassua!\nKatso eteesi, toteaa joku, ehkä se on se pieni ääni takaraivossani, joka aina välillä alkaa nalkuttamaan. Tai sitten se on hyvä ystäväni... joka on kadonnut? Loikkaan säikähtäneenä ympäri, silmänvalkuaiseni välähtelevät kun vilkuilen paikkaa äkkiä varuillani. Missä olen? Mitä tapahtuu? Samassa kompastun, kaadun ja kierähdän kerran ympäri kivikkoisessa rinteessä ennen kuin pääsen taas ylös. Ai tästä se ääni oli varoittanut! Hups. Noniin, jospa katselisin nyt hieman ympärilleni.\nFecillä on tänään suorastaan mainio päivä, tamma naureskelee koko ajan itsekseen ja vaikuttaa olevan nousuhumalassa. Musta puhelee hyväntuulisesti tyhjälle ilmalle, nostelee jalkojaan korkealle tanssahdellessaan suorastaan vaarallisen näköisesti vuorenkuvetta alas. Ulkopuolisen silmille on mysteeri kenelle tamma puhuu, sillä lähimmät hevoset ovat merenrannalla, jonne Fecikin tietämättään suuntaa. Musta siristelee silmiään auringonpaisteessa ja karauttaa sitten laukkaan rinnettä alas, ei mikään viisas teko ottaen huomioon, että rinne on yöllisestä sadekuurosta liukas. Kuin ihmeen kaupalla tamma pääsee kuitenkin ehjin nahoin alas, ja jatkaa neliään pitkin rantaviivaa.\nOooh, tuolla on hevonen! Ihan ihka oikea hevonen, makaa tuolleen noin tuolla hietikossa. Ohhoh. Ihan punainen kaula, kaikki on ihan punaista, kuinkas se nyt silleen. Äkkiä sieraimiini tulvahtaa kamala haju, kuoleman haju, ja vingahdan tukahtuneesti. Melkein nelistän pois paikalta, mutta sitten en menkään, vaan tempoilen hetken edestakaisin, ennen kuin hiivin kuolleen appaloosan luo. Kyllä, hän on kuollut. Lasittuneet silmät, hän ei enää hengitä.\nPurskahdan vuolaaseen itkuun.\n"Miksi hä-änen piti ku-uolla?" ulvon surullisesti, kyyneleet valuen. Voi tätä elämän kauheutta! Tämä on niin traagista! Vollotan surkeasti ja heittäydyn hiekalle makaamaan selälleni, melko lähelle appaloosaa, jos hän kuolee, niin minäkin haluan kuolla!\nHei, hei, hei! Liikettä! Loikoilen hiekassa selälläni ja tähyilen parhaani mukaan takanani olevan vuoriston suuntaan, siellä ihan selvästi liikkui jokin! Kohta katseeni tavoittaakin jotain pientä ja pörröistä.\n"Hei, pienipörröinen! Mikä sinä olet?" huudan tälle uteliaasti, en enää eds muista vieressäni makaavaa ruumista, kuka lie, en ole koskaan ennen nähnytkään.\nKirjoittaja Maikku » 01. Touko 2010 13:05\nJuoksen karkuun kauhuissani, kun orit tappelevat. Mistä tuo iso ori oli oikein tullut? Ne tappelevat kunnes ystäväni on ihan veressä. Pistävä ja tunkkainen haju, siis aivan hirvittävä lemu tunkeutuu sieraimiini ja minusta tuntuu pahalta katsoa ystäväni kuolemaa.\n"Seis senkin vandaali!" Minäh uudan, mutta ori vain rusauttaa jalkansa Jokerin kaulaan. Kuului hirvittäviä rusahteluja, jonka jälkeen jokeri oli vielä enemmän veressä. Kyyneleet valuivat silmiini. Ei kai, ei kai se voisi olla? Miksi, miksi juuri Jokeri? Kuka tuo vandaali oli, mitä pahaa ystäväni oli tehnyt? Otan pari askelta kohti liikkumatonta ja elotonta ruumista, kun joku iso musta hevonen pöllähtää paikalle ja itkee Jokerin ruumiin vieressä, mutta eihän tuo voinut edes tuntea Jokeria, sillä tuohan oli yhtä uusi saarella kuin minä. Ravaan elottoman ruumiin viereen ja katson sitä surullisena. Juuri kun itkuni oli alkamassa, kuulen toisen kysyvän, kuka minä olen.\n"Olen Inez del Anka...voitko auttaa ruumiin hautaamisessa?" Esittäydyn, mutten unohda pienuuttani ja sitä, että Jokeria ei voisi jättää tuohon mädäntymään, vaan se täytyisi saatella johonkin kuoppaan.\n"Entä kuka sinä olet? Tunsitko sen ison orin, joka tappoi ystäväni?" Kysyn itku kurkussa. otan muutamana skeleen eteenpäin ja suljen silmäni. Jokeri...hänet olin tuntenut vain lyhyen aikaa ja sinä aikana olin auttamattomasti ystävystynyt orin kanssa. Nyt hän oli poissa. Mistä minua oikein rangaistiin? Mitä pahaa minä olin tehnyt? Miksi?\nKirjoittaja Sasu » 02. Touko 2010 13:01\nKappas, toisen ympärillä leijuu hassuja pilkkuja. Punaisia ja sinisiä. Vihreitä, keltaisia ja oransseja. Jännää. Tuirvaltani karkaa hihitys, mutta sitten pienipörröinen esittäytyy. Inez delanka? Kuulostaa hassulta. Miksi sillä on nimessä monta osaa? Kuulostaa kyllä tutulta, moniosainen nimi siis. Ehkä minullakin on joskus ollut monta nimeä, mutta kun heräsin niin muistin vain, että joku on joskus sanonut minua Feciksi. Mutta se on niin tylsä nimi. Ai niin, ajatukset harhailevat taas, pikkuinenpörröpallero kysyi jotain, Inez siis.\n"No hei. Minä olen... Feci Taivaansini Kirsikka, enkä minä osaa haudata hevosta, enkä tiedä kuka on murhaaja", ilmoitan juhlallisesti. Miten niin puhun palturia? kivahdan mielessäni samaiselle nalkuttavalle äänelle. Taivas on sininen ja kirsikat kivoja, pieniä ja pyöreitä ja punaisia. Niitä täällä ei kyllä ole, mutta taivas on silti sininen. Eikä ole paljon pilviä, se on hienoa. Nyökyttelen hetken itsekseni, ennen kuin katseeni kohdistuu taas pikkuvarsaan. Kierähdän vatsalleni, siitä ylös ja ravistan hiekkaa mustasta turkistani.\n"Onpa hän pieni. Tai minä iso. Tai jospa vain luulen että hän on pieni, jospa leijun ilmassa?" puhelen mietteliäästi itsekseni. Sitten katseeni osuu taas rumiiseen, ja sitten vilkaisen Ineziä, joka mahtuisi hyvin seisomaan vatsani alla suorin jaloin. Hän on vakava ja surullinen, kuuluuko nyt olla vakava ja surullinen? Kyllä varmaan, tai siis on tapahtunut murha, kyllhän sen pitäisi vetää vakavaksi ja surulliseksi. Koska Inezkään ei kiinnitä huomiota ympärillämme tanssahteleviin marjapensaisiin, jotka muuten sivumennensanoen näkee vain silmäkulmastaan, niin en kai sitten minäkään. Mutta ei kai tuo pikkuinen nyt ala itkemään! Ai niin, hänen ystävänsähän on juuri kuollut, tai sukulainen, tai joku erittäin tärkeä hevonen ja nyt pienipörröinen on surullinen ja se on surullista koska ei pikkuvarsojen kuulu itkeä vaan leikkiä, mitä se appaloosakin sanoisi?\n"Äläs nyt kuule, sinun ystävääsi varmaa harmittaa kun itkeskelet siinä", sanon topakasti ja lasken pääni niin alas, että pystyn katsomaan Ineziä silmiin.\n"Tiedätkös että kun käy noin, että joku menee ihan veltoksi eikä enää vastaa kun puhutaan eikä pahemmin hengitäkään, niin silloin hän vaihtaa maailmaa. Katsos kun on olemassa parikin maailmaa, ja joskus minusta tuntuu, että elän vähän eri maailmassa kuin muut, kun täällä on näitä sateenkaarenvärisiä lokkeja ja muuta, mutta tuo makaava hevonen tuossa on mennyt sellaiseen tosi jännään paikkaan. Siellä on aina kesä ja siellä voi tehdä mitä vaan, vaikka lentää päivät pitkät satupegasosten kanssa, ja hän tulee aina katselemaan sinua kun nukut, ettei mikään jättipeto tule syömään sinua. Jos sinä itket, niin siellä sataa ja ukkostaa ja kaikki pelkäävät, mutta jos hymyilet ja olet iloinen ja naurat niin sitten maasta kasvaa tosi hyvää ruohoa ja aurinko paistaa ja linnut laulavat ja taivaalla on sateenkaaria ja kukaan ei ole kipeä ja kaikilla on kivaa", selitän ihan vilpittömästi, en ollut ihan varma enää mistä puhuin, mutta kivalta paikalta se kuulosti.\nKirjoittaja Maikku » 04. Touko 2010 21:42\nErikoinen ja ihastuttava seuralaiseni esittäytyi..niin miksi? Feci Taivaansini Kirsikka? Siis olinkohan minä kuullut aivan oikein? Toisellahan oli aivan ihastuttava nimi.\n"Oih, sinulla on kyllä todella kaunis nimi!" Minä henkäisen ihastuksesta ja katselen toista silmät loistaen, aivan kuin joku olisi painanut lampun päälle.\n"Sepä harmillista..emme kai sitten voi muuta kuin jättää hänet tänne." HArmittelen puoli ääneen ja ravistelen sitten itseäni. Feci Taivaansini Kirsikka. Naurahdan mielessäni. Melkein jopa kadehdin tuon nimeä! Tamma nyökkäilee itselleen ja nousee sitten seisomaan, jolloin tunnen oloni vielä pienemmäksi. Höristän korviani. Mitä tuo hassu tamma sanoikaan? "Onpa hän pieni. Tai minä iso. Tai jospa vain luulen että hän on pieni, jospa leijun ilmassa?" Tämä tamma oli kyllä jännin ikinä tapaamani hevonen. Naurahdan.\n"Ei, et sinä leiju ilmassa, vaan minä olen puoliksi maan sisällä!" yhdyn mukaan leikkiin. Katson toista iloisesti ja ravistelen sitten taas itseäni. Olin jo ihan kuiva, mikä oli ilmeisen hyvä asia. Kuivat pärjäsi aina, eikä märkänä voisi ajaa tasa vertaisuutta.\nNo nyt tuo jännä tamma käskee minun olla itkemättä. minä hämmästyn täysin. Minähän olin juuri jopa nauranutkin!\n"Enhän minä nyt mitään itkemään rupea! Vain erittäin kiusatut hevoset itkevät ja hekin itkevät siksi, että he eivät ole saaneet kokea tasa-arvoa, vaan heitä on komennellut joku johtaja tyyppi." Ilmoitan topakkana ja varmaankin aika pörheä turkkini ehostaa minua mahtavasti. Katson tuota seuralaistani silmiin pirteänä.\n"Näetkös? minä voin jo hyvin." Ilmoitan kepeästi ja käännän katseeni sitten merelle. Feci Taivaansini Kirsikka puhui jotakin ja minä tunsin tehtäväkseni kuunnella. Tasa-arvoa ei saisi aikaan sillä, että en kuuntelisi toisen puheita!\n"Oh, niinkö? Kuulostaapa ihanalta! Nyt minä ainakin olen iloinen hönen puolestaan! Miksi emäni ei ole kertonut minulle siitä? Tiedätkö sinä, miksi? Hoi muuten, voinko kutsua sinua Kirsikaksi?" Puhelen rauhallaisesti ja otan askeleen eteenpäin. Hymyilin jälleen. Oloni oli jotenkin helpottunut. Tämä leppeä seuralaiseni oli kyllä parasta mahdollista seuraa tälle hetkelle. Olisikohan täällä samanlaisia hevosia lisääkin?\nKirjoittaja Sasu » 07. Touko 2010 17:29\n[Tuli ihan awws-olo, kun luki tuota. : D]\nNyökkäilen kovasti toisen kehaistessa nimeäni, jopa melkoisen itsetyytyväisenä. Sitten huomioni harhautuu taas jonnekin ihan muualle, alan laskea kaviooni takertuneita hiekanjyviä, mutta en jaksa sitäkään kovin kauan. Höristelen korviani ja tähyilen hetken aikaa lokkeja, sitten katseeni osuu Ineziin ja säpsähdän, tajuten kuitenkin vielä samaan hengenvetoon, että tuohan on se sama pienipörröinen, jonka kanssa juttelin. Pääsi unohtumaan.\nTähän kaikkeen ei mene kuin hetki aikaa, oikeastaan vain sen aikaa, että pääsen ylös ja tukevasti jalkojeni varaan. Ai että tuo on puoleksi maan sisällä.\n"No siltä näyttää", totean ja lasken pääni ihan alas, että voin katsahtaa toisen lyhyisiin jalkoihin.\n"Niin niin, sillä on tuollaiset pienet ja karvaiset kannattimet", mumisen puoliääneen ja saman tien tarkastan, etten tosiaankaan leijaile ilmassa.\nOh, onpas toinen viisas. Niin pieni, mutta tosi viisas, puhuu jostain tasa-arvosta. Viisas tai höperö. Mutta joo, ei johtajatyyppi kuulosta kivalta. Oikeastaan jossain syvällä pääni pohjamudissa jokin pieni ääni ilmoittaa, että johtajat ovat typeriä ja ylimielisiä, ja etten ole ikinä tykännyt niistä. Niinpä nyökyttelen pontevasti, pienipörröinen on selvästi enemmän viisas kuin höperö. Ja sanoo voivansakin hyvin. Lasken päätäni jälleen hieman, ja puhallan sieraimistani ilmaa toista päin.\n"Ei mene tuulen mukana, kyllä se on ihan okei", ilmoitan... no, ihan kenelle tahansa joka nyt suinkin kuuntelee. Niinkuin niille äänille, jotka päässäni lauleskelevat.\nKiva päivä. Aurinko paistaa ja kaikkea.\nNo hyvä, että Inezkin on sitä mieltä, että paikka kuulostaa kivalta. Kerrassaan mainiota.\n"Se on katsos sellainen juttu, jonka tietävät vin täällä asuvat hevoset. Sellainen.. sisäpiiritieto", kuiskaan kuin salaliittolainen. Sitten kerään ryhtini ja väläytän suoranaisen pepsodent-hymyn.\n"Tottahan toki, kultaseni!" kajautan hyvin tätimäisesti, mutta annan ryhtini sitten lysähtää. No niin, Inez hymyilee. Hienoa. Minäkin hymyilen. Hymyily on hauskaa!\n"Hymyily on hauskaa!", ilmoitan seuralaisellenikin leveän virneen kera.\n"Mutta tiedätkö mikä on vielä hauskempaa? Leikkiminen! Leikitäänkö jotain?" kysyn innoissani, en ole leikkinyt moneen päivään kuin Followerin kanssa. Ai, enkö ole esitellyt Followeria? Hän on tuo tosi kiva kaveri tuossa jalkojeni juuressa, joka katoaa aina kun tulee pilvistä. Hän pitää vain auringosta. Mutta nyt koska pienipörröinen on minun seuranani, niin voin leikkiä Fllowerin sijasta hänen kanssaan!\n[Niin ja muuten anteeksi kesto. Kiirettä tuppaa olemaan, ja sen lisäksi Firefox kiukuttelee, eikä kirjaa minua sisään foorulle millään. Pitkin hampain yritän hoitaa roolini kera IE:n. : <]\nKirjoittaja Maikku » 07. Touko 2010 19:24\nToinen nyökyttelee tohkeissaan minun jutuilleni ja vaikuttaa muutenkin hyvin pirteältä tapaukselta. Toisen näkökannat ovat myöskin perinjuurin jännittäviä.\n"Eikö tästä paikasta tiedä oikeastikaan kukaan muu kuin täällä asuvat hevoset? WOW!" Huudahdan ja olen hyvin positiivisesti yllättynyt. Minähän tiesin huippusalaisen asian, olin siellä huippusalaisessa paikassa ja vielä kaikenlisäksi juttelin tämän hauskan fecin kanssa!\n"Mikäs tämän huippusalaisen paikan nimike on..?" Kysyin pilkesilmäkulmassa, minkä perään ravistelin päätäni. Korvassani taisi olla hiekkaa vielä...Aika hassu juttu!\nTamma kertoo mielipteensä hymyilemisestä.\n"Joo! Minä pidän hymyilemisestä, sen avulla voi kertoa kaikille kuinka iloinen ja positiivinen hevonen on!" Huudahdan ja innostun toisen ehdottaessa leikkimistä.\n"Leikitään vaan, mistä leikistä sinä pidät eniten? Minä pidän erityisesti piiloleikeistä ja juoksukilvoista, koska ne ovat tasavertaisia leikkejä.." Kerron toiselle ja hypähdän hieman. Sitten ravistelin taas päätäni. Korvaan mennyt hiekka ei ollut kivaa.\n"Ääh..korvassa on hiekkaa.." Mutisin hiljaa ja ravistelin päätäni taas. Fecillä mahtaisi olla hauskaa, kun minä vaan pudistelin ja ravistelin päätäni koko ajan! Lopulta hiekka lähti korvastani ja nostin katseeni seuralaiseeni iloisesti hymyillen.\n"No niin, eikuin aloitetaan vain sitten, vai mitä Kirsikka?"\nKirjoittaja Sasu » 10. Touko 2010 19:21\n"Ei tietenkään, tämähän on ihan supersalainen, eikä edes ihmiset tiedä tästä", vakuuttelen pikkuiselle. Minua puistattaa, ihmisethän ovat ilkeitä. Onneksi heitä ei ole täällä, ajaisin ne pois! Hetkeksi korvani ovat kääntyneet luimuun ja ilmeeni muuttunut happamaksi, mutta sitä ei kestä kauaa.\n"Tämän paikan nimi.. on.. Caralia!" saan nimen vihdoin kakistettua ulos suustani, kun vierelläni istuva kaniini (joka muuten loikki jo tiehensä, turha etsiä sitä, se meni teelle ystävänsä merivuokon luo) muistutti minua useasti kuulemastani nimestä.\nNo niin, toinen puhuu taas asiaa. Nyökyttelen pontevasti, kun Inez kertoo hymyilemisestä. Luonnollisesti turvallani on koko ajan leveä hymy, mitä järkeä puhua hymyilemisestä jos ei hymyile? No ei yhtään mitään! Mutta ei siinäkään minusta ole järkeä, että on hiekkaa korvassa.\n"Minullakin on", ilmoitan. Ainakin luulisin että on. Niinpä poukkoilen hetken paikoillani päätäni ravistellen, kunnes unohdan miksi pompin kuin kumipallo ja käännähdän juuri parahiksi Ineziin päin.\nNyt kun korvissa ei ole hiekkaa, niin voidaan keskustella vakavista asioista, eli leikkimisestä. Eikun mitä? Onko leikkiminen vakava asia? Haudanvakava. Mutta eihän haudassa ole kivaa? Vai onko? Puhuinko minä tästä juuri äsken? No ihan sama, minulla on meinaan fiksu kommentti! Odottakaas hetki niin yritän muistella mihin se liittyi.\n"Ai niin!" huudahdan kun muistan asiani.\n"Nyt minä muistin sen", ilmoitan hyvin tyytyväisenä itseeni, ja pidän sitten pienen tauon ennen kuin kerron tämän nerokkaan kommentin Inezillekin.\n"Kohta voidaan aloittaa, mutta sitä ennen on pakko sanoa, että sinä et nyt ollut ihan oikeassa. Siis siitä tasavertaisuudesta", totean ja pidän ihan pikkuriikkisen, omahyväisen tauon.\n"Katsos kun miten meidän välisemme juoksukilpa voisi olla tasavertainen? Katsos kun sinä olet tuollainen pikkupikkuinen ja minä melkein pelkkiä jalkoja!" pohdin ihmeissäni.\n"Se olisi tasavertaista vain jos me molemmat juoksisimme vedessä niin, että molemmilla olisi vaikka polviin vettä", valistan tuota pikkuista, katsokaas nyt, osaan minä viisaskin olla!\n"Hah, siitäs saitte", mumisen puoliääneen ja mulkaisen olkani yli melko suurpiirteisesti, eivätköhän ne minun pahimmat viholliseni siellä vaanineet. En minä tiedä keitä he ovat, mutta olen melko varma, että minulla on vihollisia, ne ovat niitä jotka aina seuraavat minua joka paikkaan ja saavat minut törmäämään puihin - tai oikeastaan ennemminkin kävelemään puut tielleni.\nKirjoittaja Maikku » 14. Touko 2010 00:20\n//Anteeksi kesto. Minua vain ei oikein ole inpiroinut.//\nNo mutta, olipa hassu yhteensattuma, että Kirsikallakin oli hiekkaa korvassa! Hykertelin itseksekseni, tai sitten ääneen, en ole ihan varma, sillä tuon tamman seurassa tunsin oloni jotenkin erilaiseksi. Hömssäiseksi, hassuksi? Ei, minä en vain osannut kuvailla sitä tunnetta, mutta hauska tunne se oli. Tavallaan. Höristän korviani, kun tuo sanoo musitaneensa jotakin. Kirsikka puhuu tasavaertaisuudesta, jolloin minä nyökyttelen kiivaasti. Kun tamma siirtyy puheessa juoksukilpaan niin, että molemmilla olisi polviin asti vettä, minä innostun.\n"Kyllä, tuohan kuulostaa hyvältä? Mistä sinä sen kekseitkään? Olet oikea helmi, tiesitkö sitä Kirsikka?" Kehun tammaa ja otan muutamia askelia kohti merta, kun toinen mutisee jotakin. Sanoiko hän jotakin 'siitäs saitte', vai olinko kuullut ihan väärin? Unohdin kuitenkin asian kääntäessäni pään mereen ja ottaessani pari juoksuaskelta lähemmäs aaltoja. Kun tuo tamma ei vieressäni, katsahdin taakseni.\n"Hoi Feci! Mihin sinä jäit? Ranta on täälläpäin!" Huudan rannalle kääntyen sitten takaisin merta kohti ja otin askeleen lähemmäksi aaltoja.\n"Hii..kylmää." Onnistuin tokaisemaan ensimmäisten aaltojen lyötyä vasten jalkojani.\nKirjoittaja Sasu » 22. Touko 2010 20:23\n[Sama täällä. : < Muutenkaan en varmaan kerkeä taas vähään aikaan oikein vastailemaan tähän peliin kun koeviikko käy päälle, yritän kuitenkin meidän ja Jagan peliin vastailla vähän tiuhemmin.]\n"Helmet asuvat simpukoissa. Asummeko me jättisimpukassa?" kysäisen pienemmältä, mutta tämä on jo menossa. Minne? No jaa. Kyllä minäkin menen.. kohta. Ihan kohta. Mutta tämä on niin mielenkiintoista, silmissäni tanssii jänniä värejä ja alan itsekin hyppelehtimään ja poukkoilemaan melkein tasajalkaa paikoillani, etujalkani irtoavat vähän väliä maasta kymmenisen senttiä vaikka takajalkani olisivatkin maassa. Äkkiä repeän pukkilaukkaan, viskon takapäätäni korkealle ja hihitän mielipuolisesti, vaikkakin hiljaa, silmäni ovat lasittuneet ja olisin varmaan jatkanut teutarointiani kunnes jalkani pettäisivät, mutta Inezin huuto saa minut havahtumaan. Aivan tyynesti vaihdan pukkilaukan asialliseen raviin ja ravaan suoraan veteen, joka on todellakin kylmää. Hyppään muutaman jättiloikan niin, että vesi roiskahtaa korkealle pudotessani takaisin, ja sitten ravaan jalkojani korkealle nostellen sopivaan syvyyteen, niin että vettä tosiaan on minua kintereisiin asti. Odotan, että varsakin pääsee lähtökuoppiin.\n"Valmiinanna - paikoillanne - HEP!" huudahdan ja vingahtaen lähden parhaani mukaan nelistämään vedessä. Se ei ole lainkaan helppoa, ja pohjakin on epätasainen. Räpiköin sinnikkäästi eteenpäin, minun on pakko päästä ainakin tuolle kivelle saakka! Vesi roiskahtelee korkealle, ja äkkiä kopastun niin, että tuiskahdan turvalleni veteen. Henkeäni haukkoen ponnistaudun kyljeltäni vatsalle ja ravistelen vedet silmistäni.\n"Ohops", totean ja ponnistan pystyyn, huomten että polvessani on naarmu.\n"Minä en halua leikkiä enää, se sattuu!" ilmoitan kovaan ääneen, ja lähden sitten marssimaan rantaan päin. Sitten huomaan laakean, melko helppopääsyisen kiven, joka pilkistää merestä esiin noin kymmenisen senttiä korkeana, ja ravaan sen luokse. Kiipeän kiven päälle, ja vastoin normaaleja tapojani pyllähdän istumaan. Jään siihen hyräilemään itsekseni, ja pääni huojuu seuratessani muiden silmille näkymättömiä valoilmiöitä. Inezin olen jälleen unohtanut täysin.\nKirjoittaja Maikku » 14. Kesä 2010 20:55\n[Ollaankos nyt tasoissa, on hieman nimittäin tämä vastaus aika venähtänyt ;DD]\nEnsin tuo veti hullua pukkilaukkaa, sitten tuli lähtökuopille. No niin, no niin ja eikun kisa pystyyn! Ampaisin omituiseen laukkaan vedessä, mutta se oli tuskallisen hidasta ja väsytävää. Kisatoverini tuiskahti nurin, joten tasapuolisuuden nimissä minä pysähdyin ja menin katsomaan, miten kävi. Tämä tamma oli kuitenkin nopean puoleista sorttia ja oli ehtinyt karkuun minua rannalle. Lähdin perään hieman sivummalta ja huomasin toisen istuvan kivellä. Kuinka hassu näky! Iso musta hevonen istui kuin koira! Tuijoteltuani näkyä vielä hetkisen huomasin rannalle ravanneen hiirakon ponin. Tuo tervehti minua lyhyesti ja ilmoitti sitten, että vuoristoponeilla oli kokous vuoristossa ja neuvoi minulle sitten reitin oikeaan kanjoniin. Nyökkäsin lyhyesti ja ystävällisesti.\n"Juuh, ja tuota.. anna minä kerron vielä hänellekin." Hiirakko sanoi.\n"Selvä, minä menen jo edeltä! KAtsotaan pääsenkö oikeaan paikkaan!" Hihkaisin ja lähdin hiirakon osoittamaan suuntaan. Taaksepäin vilkaistessani näin hiirakon lähestyvän mustaa tuttavaani. Leikkimielisyys oli toki hyvästä, mutta en voi kiistää sitä tosi seikkaa, että minusta hän meni leikeissään vähän liiallisuuksiin. Ravistin hieman päätäni ja karautin sitten lyhyeen tikkaavaan raviin kohti vuoristoja. Seikkailut kohti uutta laumaa ja villiyttä odottivat!\nKirjoittaja Sasu » 19. Kesä 2010 18:55\n[Luulisin ettei haittaa, vaikka onkin kestänyt jonkin aikaa kerätä riittävästi inspiraatiota pelata Fecin kanssa, kun Inez on jo mennyt. x )]\nTaivaanrannassa on pilvi. Musta pilvi. Musta. Pikimusta. Paha pilvi. Sen takana on lisää pilviä. Ne eivät ole mustia, vaan sadepilvenvärisiä, niin kuin kunnon sadepilven kuuluukin. Ja sitten ihan yhtäkkiä tuulenpuuska huitaisee ylitseni, niin että harja hulmuaa tuulessa ja suolavesipisarat roiskahtelevat päälleni. Brr. On kylmä. Vapisen. Se on sen pilven vika. Ilkeä pilvi. Paha pilvi, sitähän minä olen sanonut.\n"Jos vain joskus saan sinut kavioihini niin sinusta ei ole mitään jäljellä", murisen hiljaa hampaideni välistä. Uskaltakoonpa tulla tuomaan tuon sadepilviarmeijansa tänne.\n"Hei!" kuuluu ääni. Yritän kavahtaa jaloilleni, mutta kivi on liukas ja kavioni lipsuvat sen pinnalla. Lopputulos on se, että luiskahdan veteen. Au, se sattui, pilven vika. Ei, vaan sen äänen vika. Pyörähdän vihaisesti ympäri, korvat luimussa katsomaan mistä ääni tuli. Se tuli jostain takaani. Ja kas, siinähän seisoo joku hiirakko poni.\n"Mitä sinä haluat?" äyskäisen vihaisena. Olen likomärkä, ja täällä on kylmä. Aurinkokin menee pilveen. Poni perääntyy muutaman askeleen, hän on vedessä melkein ryntäitää myöten. Pieni poni, tosiaankin. Ei yhtä pieni kuin joku voisi olla, mutta pieni silti. Ponia pelottaa, miksiköhän? Sitten kuitenkin pelotus menee pois, tai ainakin piiloon virallisuuden taakse.\n"Anteeksi, hyvä neiti, mutta vuoristoponeilla on kokoontuminen. Sinä et ole vuoristoponi, joten mihin laumaan kuulut?" hän kysyy hyvin asiallisesti. Asiallisuus on hyvä asia, joten kerään hieman jalkoja alleni, etteivät ne harota joka suuntaan ja kaarran vähän kaulaani.\n"Minä en tiedä, anteeksi vain", ilmoitan suurellisesti. Toinen katsoo minua kuin tärähtänyttä, mutta vain hetken. Virallisuus säilyy.\n"Voisit olla tasankohevonen. Tai ylänköhevonen. Et ole liittynyt mihinkään laumaan vai?" poni tivaa. Hmm, tasankohevonen? Mikä se on? Ylänköhevonen? Ihan hassua. Mutta hetkonen, liittyä laumaan... se nostaa mieleeni jotain. Ai niin! Joku todella ärsyttävä tyyppi, ja korkeita kukkuloita!\n"Hei! Hei! Ylänkö! Se on korkea paikka?" Hypin melkein tasajalkaa vedessä, tämä on nyt jotain todella tärkeää.\n"Kyllä, ylänkö on korkeita kukkuloita", hiirakko toteaa melko kärsimättömästi.\n"Jos olet ylänköhevonen, sinun pitäisi olla oman laumasi alueella", tämä jatkaa. Mieleni perukoilla liikuskelee jotain... jotain suurta ja mustaa...\n"Merel!" huudahdan äkkiä. Ylänköhevoset, Merel, laumarajat! Minä muistan! Ratkean lohduttomaan itkuun.\n"Mi-hinä en enää ikinä pä-hääse kotiin ylängölle!" ulvon.\n"Olen e-eksynyt", niiskutan, ja hiirakko vetäytyy vähän kauemmas, kuin peläten saavansa jonkin tartunnan.\n"Menet vain suoraan koilliseen, niin pääset ylängölle. Seuraat ensin sademetsän laitaa, sitten kun saavut havumetsään menet sen poikki", hän neuvoo kuitenkin ystävällisen kuuloisesti.\n"Voi kiitos!" hihkaisen ja melkein kapsahdan toisen kaulaan. Hiirakko on kuitenkin jo vetäytynyt taaksepäin, joten meinaan tuiskahtaa nenälleni. Höh.\n"No niin, alapas mennä", poni sanoo ystävällisesti, ja minä käännyn terhakkaasti ympäri. Kun lähden ravaamaan kohti rantaa, hiirakko pyörittelee silmiään, mutta koska en näe sitä en voi tehdä asialle mitään.\nRannalla vilkaisen taakseni. Äh, paha pilvi on lähempänä. Se seuraa minua!\n"Taitaa tulla sade", hiirakko mutisee takanani.\n"Se seuraa minua!" huudahdan ja ponnistan käynnistä neliin, osuen kuin sattuman kaupalla koilliseen. Hiirakko jatkaa matkaansa toiseen suuntaan. Ylänkö, täältä tullaan! Ähäkutti, etpäs saakaan minua kiinni, ilkeä pilvi!\nOscura Freccia poistuu.\n[Kiitokset pelistä. Se oli... mielenkiintoinen. :'D]


Letkukela Gardena Rollup S 15 m maapiikki turkoosi - Taloon.com\nLetkukela Gardena Rollup S 15 m maapiikki turkoosi\nInnovatiivinen maahan kiinnitettävä Gardena RollUp S -letkukela 15 m. Automaattinen ja hallittu sisäänkelaus tekee käytöstä kätevää. Tukeva metallinen varsi ja maapiikki. Kääntyy 360° - hyvä ulottuvuus. Jäätymisen kestävä.\nhttps://www.taloon.com/letkukela-gardena-rollup-s-15-m-maapiikki-turkoosi GRD970472901 Letkukela Gardena Rollup S 15 m maapiikki turkoosi https://www.taloon.com/media/catalog/product/cache/3f7ae9cf4e52c7217f96502bc189ce40/4/0/4078500051958_1.jpg 109.9 119.99 EUR InStock /Pihakoneet/Kastelulaitteet/Letkukelat Gardena https://www.taloon.com/media/catalog/product/cache/3f7ae9cf4e52c7217f96502bc189ce40/4/0/4078500051958_1.jpg 8 OVH


Pissat on housussa | Ikkuna\nTuuletus-ikkuna Julkaistu 04.02.2020 13:22 (Päivitetty 04.02.2020 13:22)\nPissat on housussa\nJa niin koitti taas arki Vaasassa. Sport aloitti tyhjennysmyynnit pistämällä lihoiksi ylivoimaisesti parhaan pelaajansa, hyökkääjä Chris DeSousan.\nKanadalainen DeSousa oli viime kuukauden ajan yksi koko Liigan parhaista pelaajista, ja ilman häntä Sport olisi ollut huonoakin huonompi. Uusi osoite löytyi Ruotsista.\nTyhjennysmyynnit ovat suljetun liigan peräpukamat. Jos kausi menee penkin alle, voidaan surutta myydä kaikki kalliit pelaajat pois, pelailla loput kaudesta ilman minkäänlaista panosta ja kirjaimellisesti pyllistää yhteistyökumppaneille ja maksaville asiakkaille.\nSäästyyhän siinä rahaa, kun pelaajien palkkakulut pienenevät, mutta samalla varmasti romahtaa asiakkaiden sisääntuoma raha. Vähemmän katsojia, vähemmän lipputuloja, vähemmän myyntituloja. Suurin tappio on seuran ja lajin uskottavuus.\nSuljettu Liiga antaa tähän mahdollisuuden. Missään yritysmaailmassa ei voi samalla tavalla heittää hanskoja tiskiin, ja jatkaa seuraavalla tilikaudella kuin mitään ei olisi tapahtunut.\nNormaalissa yritystoiminnassa olisi lappu luukulla hyvin nopeasti. Vaikka tyhjennysmyynneille löytyy puolestapuhujiakin, ei kukaan oikeasti niistä pidä.\nKirvelyä ja palelua\nPian on odotettavissa lisää lähteviä pelaajia. Sopimus ensi kaudelle ei takaa sitä, että pelaaja pelaa kauden loppuun Sportissa. Pelaajia voidaan vuokrata loppukaudeksi toiseen seuraan, ja ensi kaudella taas on päällä punainen kotkapaita.\nNe pelaajat kenen sopimus loppuu tähän kauteen, nähtäneen pikapuoliin uudessa osoitteessa. Sport on sarjassa viimeisenä, ja jos ei ihmeitä tapahdu, se on viimeisenä myös kauden päättyessä. Tyhjennysmyynnit alkavat pian myös Mikkelissä, ehkä myös Lahdessa ja Lappeenrannassa.\nLiiga pitää saada auki, sillä jos huonolla johtamisella ja pelaamisella ei ole mitään jälkiseuraamuksia, niin tällainen pelleily tulee vain jatkumaan. Kun jatkuva pelaajakauppa ei mahdollista pitkäjänteistä rakentamista, Vaasassa valitettavasti tyhjennysmyynnit tulevat olemaan joka talvi arkipäivää.\nVaikka urheilutapahtumia markkinoidaan nimenomaan tapahtumina, urheilussa katsojalle tärkeintä on kilpaurheilun tuoma jännitys. Ilman urheilullista panosta pelattavien yksittäisten otteluiden lopputulos lämmittää hetken kuin housuun lirahtanut keltainen neste.\nKauaa se ei kuitenkaan lämmitä, sillä pian se vain kirvelee ja alkaa paleltamaan.


Hakemisto Espanja Tantran - Saattajat\nIma Hardcastle Isot tissit Comments Off on Hakemisto Espanja tantran\ntyttöjen listausta Espanjan eroottinen palvelut hakemistoon ja yöelämä opas saada ainutlaatuinen kokemus meidän eroottinen hieronta, tantrinen ja herkkä. Oma terveys ja hyvinvointi · eTerveyspalvelut · Aakkosellinen hakemisto · Terveyspalvelut · Ajanvaraus · Oma terveys ja hyvinvointi · Elämäntavat ja terveys . marraskuu Tantra hieronta Hamina Milf tallinna hupakot sodankylä sexi salaa kuvattua palvelut hakemistoon ja yöelämä opas slaavilainen seuralaisten. marraskuu Katso vaikkapa asiasanahakemisto vähän alempaa, otsikolla "Tässä Reinin maakunnat, Aragonia, Catalonia, Italia, Espanjan Galitsia. hieronta, Thai-hieronta, Nuru hieronta, Tantric Hieronta, Englanti, saksa, espanja, italia, venäjä, Tsekki, incall, + Rentoutua Tantra eroottinen hieronta Praha, Hieronta salongit Prahassa hierojat Tantra Salon Praha, Tšekin hierontasalonki featuring aistillinen Oriental hierontaa hakemisto valikko. 1. huhtikuu Vuosi sitten ratkaisukeskeinen psykoterapeutti Johanna Mäki-Petäjä oli menossa joogaan, kun joogasalin ovessa oli lappu tantran.\n: Hakemisto Espanja tantran\nHakemisto Espanja tantran Pitkä saattajat syvä kurkku sisään Helsinki\nREDDIT SAATTAJA ORGASMI Koko ihminen on yhdellä ja samalla kertaa mystikko, gnostikko, maagikko ja filosofi; s. Slovakian eroottinen hieronta salongit ja hierojan Slovakiassa. Eräs lukija kutsui tämän blogin sisältöä "hengelliseksi sekamelskaksi" - ja hän on oikeassa! Kristus oli heille Logos. Mani perehtyi kaikkiin itämaisiin uskontoihin sekä kristinuskoon oivaltaen niiden yhteisen ytimen:\nHakemisto Espanja tantran Profiilit japanesse eturauhan hieronta sisään Pyhäjärvi\nKUUMA AIKUINEN SUURI LÄHELLÄ PORI 674\nPAIKALLINEN ONNELLINEN LOPETUS HIERONTA SUIHIN LÄHELLÄ KIURUVESI Vähän isommille lapsille löytyy liukumäki- ja kiikkupaikkoja, kiipeily- ja parkourtelineitä sekä kuntopiirejä. Leikki- ja lähiliikuntapaikat Runsaslukuinen leikkipuistojen ja -paikkojen tarjonta antaa viihtyisän kasvuympäristön kaupunkimme pienille ja vähän isommillekin hakemisto Espanja tantran. Hierontaterassi sijaitsee Prahan 5-alueella, lähellä suuria hotelleja, kuten Kavalír, Golf ja Ibis. Tämän tekstin olen koonnut jo vuonna erästä korkeatasoisia laid tanssi lähellä Pietarsaari varten, ja se on sen jälkeen ollut vuosia erään kaverin nettisivulla luettavissa, mutta hän on nyt poistanut sivunsa, josta syystä julkaisen kirjoituksen tässä uudelleen. Czech opiskelija tytöt tarjoavat sukupuoleen päiviä tai toveruutta lomilla Selitys: Pienpelialueilla voi pelata esimerkiksi sählyä, jalkapalloa ja korista. Kaunis iso laadukkaita kuvia kunkin hieroja, suurin osa Salon tytöt ovat kasvot kokonaan näkyvissä.\nmarraskuu Tantra hieronta Hamina Milf tallinna hupakot sodankylä sexi salaa kuvattua palvelut hakemistoon ja yöelämä opas slaavilainen seuralaisten. 1. huhtikuu Vuosi sitten ratkaisukeskeinen psykoterapeutti Johanna Mäki-Petäjä oli menossa joogaan, kun joogasalin ovessa oli lappu tantran. Siirry sisältöön. Kuopio · In English · Русский · Yhteystiedot. Hae. Kuuntele. Tekstikoko A A A. Bussiaikataulut · Kartat · Kirjasto · Kun sairastut · Kuulutukset. rokovanie vlády v banskej bystrici Tuotteet · venäjä ohjus syyria Hydrauliikkakomponentit · heikon jään verbi Moottorit ja sylinterit · soñadores online español. tyttöjen listausta Espanjan eroottinen palvelut hakemistoon ja yöelämä opas saada ainutlaatuinen kokemus meidän eroottinen hieronta, tantrinen ja herkkä. Oma terveys ja hyvinvointi · eTerveyspalvelut · Aakkosellinen hakemisto · Terveyspalvelut · Ajanvaraus · Oma terveys ja hyvinvointi · Elämäntavat ja terveys .\nAyaska ( Transubtil ) @ Tantra Festival 2016 - Spain\nHakemisto Espanja tantran -\nSlovakki opiskelija tytöt tarjoavat sukupuoleen päiviä tai toveruutta lomilla Selitys: Mutta historiallisen Jeesuksen täytyy kuulua yhteen tämän henkisen Logoksen kanssa. Jos mietit mihin minä sitten uskon, niin omasta henkisestä tiestäni voit lukea lyhyesti toisessa blogissani. Tšekin hierontasalonki featuring aistillinen Oriental hierontaa jotka lisäävät seksuaalista energiaa ja aiheuttaa syvää rentoutumista. Vähän isommille lapsille löytyy liukumäki- ja kiikkupaikkoja, kiipeily- ja parkourtelineitä sekä kuntopiirejä. Slovakian eroottinen hieronta salongit ja hierojan Slovakiassa Ohjelmaan site: Uudempi teksti Vanhempi viesti Etusivu. Kuopion lähiliikuntapaikat Hapelähteenpuisto leikkikenttä, pienpelialue, koripallo, luistelualue Länsi-Puijon koulu Tilakeskus pienpelialue Peikkometsä savu aikuinen tirkistelijä sisään Saarijärvi, pienpelialue, luistelualue, frisbeegolf Lippumäen alue leikkikenttä, pienpelialueet ja -kentät, luistelualueet hakemisto Espanja tantran Riistaveden koulu Tilakeskus koripallo, tennis, luistelualue Painija Eino Leinon puisto leikkikenttä, pienpelialue, juoksurata, koripallo, tennis, pituushyppypaikka, luistelualue, luistinrata Vehmersalmen koulu Tilakeskus pienpelialue Tahkovuori leikkikenttä, pienpelialueet, luistelualue, frisbeegolf.\nPuhelinnumero italialainen seksikäs\nhallitseva nuru-hieronta orgie


Sami Aittokallio Sportista Ässiin – täydennystä myös hyökkäykseen | Uutiset | Liiga\nSami Aittokallio Sportista Ässiin – täydennystä myös hyökkäykseen\nMaalivahti Sami Aittokallio siirtyy Ässiin kaksivuotisella sopimuksella. 26-vuotias Aittokallio pelasi kuluneella kaudella Sportissa.\nIlveksessä kiekkokoulutuksensa saanut Aittokallio debytoi Liigassa kasvattajaseuransa riveissä joulukuussa 2009. Kausina 2010-12 hän pelasi Ilveksen maalilla yhteensä 27 ottelua.\nVuosiksi 2012-15 Aittokallio siirtyi Pohjois-Amerikkaan ja kirjasi tililleen kaksi NHL-ottelua Colorado Avalanchessa. Pääosan kausista hän pelasi kuitenkin AHL:ssä.\nKaudelle 2015-16 Aittokallio palasi Liigaan ja Kärppiin kahden kauden ajaksi ja saavutti SM-pronssia keväällä 2016. Kauden 2017-18 maalivahti pelasi Tshekin pääsarjaa. Kuluneella kaudella Aittokallio torjui Sportin maalilla 30 ottelussa tilastoin 3,10 / 89,5.\n– Sami on kokenut ja nähnyt urallaan paljon, mutta hän on vasta lähestymässä parhaita pelivuosiaan. Hän on kypsä analysoimaan omaa tekemistään ja rehellinen omista vahvuuksistaan sekä kehitysalueistaan. Hän on kova urheilija, rehellinen kaveri ja omaa intohimoa itsensä kehittämiselle, Ässien kehitysjohtaja Tommi Kerttula kommentoi Ässien tiedotteessa.\nÄssät tiedotti lisäksi tehneensä sopimukset kahden hyökkääjän kanssa. Ässien A-nuorissa SM-hopeaa vuonna 2017 saavuttanut Valtteri Pihjalamäki palaa Poriin kahden Mestis-kauden kauden jälkeen. Päättyneellä kaudella hän pelasi hopeajoukkue KeuPa HT:n riveissä 47 ottelua pistein 10+18=28. Pihlajamäen sopimus on yksivuotinen ja se sisältää syyskuun loppuun asti ulottuvan tryoutin.\nTommi Laakson kanssa Ässät on tehnyt kautta 2020-21 koskevan pelaajasopimuksen. Laakso pelaa tulevan kauden Mestistä SaPKossa, jonka jälkeen hän palaa Poriin.\nÄssien sopimuspelaajat 2019-20\nSami Aittokallio (2021)\nJuuso Ketola (2020)\nNiklas Appelgren (2021)\nJouka Juhola (2021)\nLenni Killinen (2021)\nNiko Kivelä (2021+1)\nLauri Kulmala (2021)\nSami Lähteenmäki (2020)\nMiro Mäkinen (2021)\nValtteri Pihlajamäki (tryout)\nMikko Salmio (2020)


United Investor Oy | Yrityksen tiedot - Taloussanomat\nUnited Investor Oy\nUnited Investor Oy on uusi yritys, joka on rekisteröity kaupparekisteriin 28.06.2019. Yrityksen kotipaikka on Janakkala.\nKäyntiosoite Eväsojanlenkki 8 Tervakoski\nToimiala Yhtiön päätoimiala on sijoitustoiminta sekä muu laillinen liiketoiminta. Yhtiö voi ostaa, myydä, omistaa ja vuokrata kiinteistöjä sekä osakehuoneistoja. Yhtiö voi harjoittaa arvopaperikauppaa.


Versoja Vaahteramäeltä : Hyvää 3. adventin iltaa!\nTänään syttyi jo kolmas adventtikynttilä.\nJouluvalmistelutkin ovat taas hieman edenneet ja joulufiilis on korkealla.\nKotona tuoksuu eilen leivotut piparit ja glögi.\nKeittiön nurkkaan muodostui pieni metsä.\nPiparitalosta tulikin linnunpönttö\npuutarhurin lapiot ja kastelukannut,\npaistuivat tähtien, sydämien, enkeleiden ja kuusien kanssa.\nPiparitaikina hieman epäonnistui tänä vuonna.\nLiian suuri jauhomäärä vaikeutti leipomista ja pipareista ei tullut kovin tasaisia.\nMutta maku on hyvä ja tomusokerilla voi paikata pahimmat virheet.\nEikä tämä niin vakavaa ole.\nJouluvalmistelut ovat ihania, vaikkei kaikki menekään ihan täydellisesti.\nTunnelmallista iltaa ja voimia alkavaan viikkoonne!\nLähettänyt Riina klo 20.15\nTunnisteet: joulu, フィンランド, フィンランドのガーデニング, フィンランド庭, 北欧, 北欧庭\nOuti Krimou/Outi's life 11. joulukuuta 2016 klo 21.44\nHerkullisen näköinen postaus :)\nRiina 12. joulukuuta 2016 klo 12.32\nKesätuulia 12. joulukuuta 2016 klo 6.05\nIhan paras idea tuon linnunpönttö! Mukavaa maanantaita ❤\nRiina 12. joulukuuta 2016 klo 12.33\nYksinkertainen ja helppo idea. :) Samalla systeemillä voisi tehdä talorivin.\nKivisen Vilma 12. joulukuuta 2016 klo 6.14\nNäin lintuihmisenä kolahti tuo linnunpönttö!\nRiina 12. joulukuuta 2016 klo 12.34\nLinnut ovat aina jotenkin lähellä sydäntä. Samoin linnunpöntöt ja pesätkin ovat jotenkin niin viehättäviä. <3\nKivipellon Saila 12. joulukuuta 2016 klo 8.57\nVoi miten kauniin jouluista teillä! Meilläkin pipareita leivottiin eilen ja tuoksu täytti talon! Ihana lintupönttö!\nPiparintuoksu tuo jotenkin niin kotoisan ja jouluisen tunnelman.\nMolley 12. joulukuuta 2016 klo 9.02\nKyllä maku ja tuoksu ovat samat, vaikka ulkonäkö ei olisikaa leipojan mielestä ihan sitä huippua.\nJoulu on jo ovella ja tunnelma sekä iloinen yhdessä tekeminen on sitä parasta, miksi talo kun linnunpönttökin on niin soma.\nRiina 12. joulukuuta 2016 klo 12.37\nNiin, onneksi moka ei tapahtunut esim. mausteiden määrässä. Suolaisia pipareita ei söisi varmasti kukaan, jauhojen kanssa ei ole vaikeuksia kuin leipurilla ja ulkonäössä. Se ei onneksi joulufiilistä latista. :)\nYhdessä tekeminen on juuri niin parasta. Ja siivous ja muut touhutkin sujuvat paremmin, kun taustalle laittaa joululaulut soimaan. :)\nOravanpesän Kati 12. joulukuuta 2016 klo 22.16\nIhanat nuo sinun puutarha-aiheiset muotit! <3\nRiina 13. joulukuuta 2016 klo 9.44\nSain ne joskus siskolta lahjaksi. Tykkään niistä itsekin kovasti.\nOlisikin hauska alkaa keräilemään puutarha-aiheisia muotteja. Sun kissa- ja oravamuotit on niin ihania! Olisi kiva jos itselläkin olisi tuollainen arsenaali puutarhamuotteja. :)\nSirkku 12. joulukuuta 2016 klo 23.14\nJoulupiparin tuoksu on yksi parhaista joulun tuoksuista, eikä haittaa, vaikkei tulos olisi aina niin priimaa. Minä onnistun aina polttamaan yhden pellillisen hiileksi -yleensä sen viimeisen, joka olisi jo jauhojen lisäämisen vuoksi onnistunut parhaiten..! Mutta kaunishan tuo teidän metsä linnunpönttöineen on!Ja tunnelman voi aistia noista kuvista.\nRiina 13. joulukuuta 2016 klo 9.47\nJoo, pipareiden paistamisen kanssa saa olla aina niin tarkkana. Ei auta, vaikka laittaisi uuninkellon soimaan. Pipareiden paksuus määrittelee niin paljon paistoajan. Ja se voi joskus olla melkein sekuntipeliä.\nNo, pääasia tosiaan kun maistuvat hyvältä. Vähän turhankin hyvin, ne ainakin mulle maistuu. :)


F-Securen tulos laski hieman viime vuodesta - Digitoday - Ilta-Sanomat\nJapani nirhaisee F-Securen kannattavuutta\nJulkaistu: 27.4.2011 12:56 , Päivitetty: 27.4.2011 12:58\nTietoturvayhtiö F-Secure varautuu keväällä kannattavuuden tilapäiseen heikkenemiseen Japanin tapahtumien johdosta.\nTietoturvayhtiö F-Securen tulos ennen veroja oli tammi–maaliskuussa 5,3 miljoonaa euroa, kun se vuotta aikaisemmin oli 5,5 miljoonaa euroa. Liikevoitto pysyi 5,5 miljoonassa eurossa. Liikevoittoprosentti laski 16 prosenttiin vuodentakaisesta 18 prosentista.\n– Ensimmäisen neljänneksen taloudellinen tuloksemme oli hyvä, vaikka tähtäämmekin nopeampaan kasvuun. Operaattoriliiketoimintamme liikevaihto kasvoi erittäin vahvasti, nopeammin kuin olemme nähneet aikoihin, yhtiön toimitusjohtaja Kimmo Alkio sanoo tiedotteessa.\nLiikevaihto kasvoi yhdeksän prosenttia 34,1 miljoonaan euroon, kun se vuotta aikaisemmin oli 31,4 miljoonaa euroa. Operaattoriliiketoiminnan liikevaihto kasvoi vuodentakaisesta 20 prosenttia. Myynti perinteisen kanavien kautta laski kaksi prosenttia.\nYhtiön mukaan muiden kanavien myynnin lasku johtui Japanin maanjäristyksen seurausten vaikutuksista yritysmyyntiin. Japani on yksi keskeisistä yritysmyynnin markkinoista.\nF-Secure pitää näkymänsä koko vuodelle ennallaan. Yhtiö arvioi liikevaihtonsa kasvavan noin 10 prosenttia ja liikevoiton paranevan viime vuodesta liikevaihdon kasvua vastaavalla vauhdilla.\nYhtiö ohjeistaa, että liikevaihdon kasvu jatkuu toisella neljänneksellä samankaltaisena kuin ensimmäisellä neljänneksellä. Toisen neljänneksen kannattavuuden se arvioi olevan hieman ensimmäistä neljännestä alemmalla tasolla johtuen investoinneista operaattorikanavaan ja tilapäisistä viiveistä yritysmyynnissä Japanissa.