Tuhansien pakinoiden mies – Aapeli – Agricola\nTuhansien pakinoiden mies – Aapeli\n5.6.2018 | Leena Rossi\nSimo Puupponen (1915–1967), alias Aapeli, tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan Pikku Pietarin piha (1958) sekä kirjan pohjalta tehdystä näytelmästä ja elokuvasta, vaikka hän kirjoitti muitakin kirjoja ja erityisesti sanomalehtipakinoita. Julkisen kirjoittajanuransa hän aloitti 1930-luvulla ja jatkoi sitä 1960-luvulle. Kantakirjasavolaiseksi itseään tituleerannut Aapeli oli aikansa merkittävimpiä ja omaperäisimpiä pakinoitsijoita, mutta vasta puoli vuosisataa kuolemansa jälkeen hän on saanut elämäkerran, Aapeli – aika hyvä kirjailijaksi. Paksun teoksen on kirjoittanut toinen savolainen, Jukka Parkkinen, joka käsittelee kohdettaan riemukkaan aapelimaiseen tyyliin.\nParkkinen, Jukka: Aapeli – aika hyvä kirjailijaksi. Docendo, 2018. 447 sivua. ISBN 978-952-291-468-2.\nJukka Parkkinen (s. 1948 Kuopiossa) ei varmasti aavistanut, mille tielle hän astui, kun kansakoulun toisella luokalla tarttui Aapelin kirjaan Koko kaupungin Vinski (1954). Se teki häneen vaikutuksen, ja sitten hänen täytyi lukea niin Vinski ja Vinsentti (1954) kuin Meidän herramme muurahaisia (1954) sekä muutkin Aapelin kirjat sitä mukaa kuin niitä ilmestyi. Simo Puupposen (1915-1967) alkuperäisiin Savon Sanomien (kansan suussa ”Mullikka”) pakinoihin Parkkinen ei tuoreeltaan tutustunut, sillä hänen kotiinsa tuli kokoomuslainen Savo. Mutta ryhtyessään kymmenien vuosien kuluttua kirjoittamaan Aapelin elämäkertaa hän joutui lukemaan kaikki 3922 Savon Sanomien pakinaa ynnä muissa lehdissä ilmestyneet jutut ja paljon muuta. Mies parka! Sen siitä saa, kun kiinnostuu menneistä.\nSavolaisuus ja kuopiolaisuus on luettava Parkkisen eduksi Aapelin elämäkerran kirjoittajan tehtävässä. Ne antavat hänelle vieraskielisiin ja vieraspaikkaisiin verrattuna huiman etulyöntiaseman kirjailijan ilmaisujen ymmärtämisessä ja tulkitsemisessa. Savolaisten tekstit kuten puheetkin voivat näet olla yleiskieliselle ihmiselle ihan käsittämättömiä, vaikka näyttävät petollisesti suomen kielellä kirjoitetuilta.\nAapelin elämäkerran kirjoittaja Jukka Parkkinen. Kuva: Jukka Parkkisen kotisivut\nValmentautumiseksi Aapelin elämäkerran laatimiseen voidaan laskea myös Parkkisen oppikouluajan puupposmaiset puuhat: runojen rustaaminen Savo-lehteen ja juttujen väsääminen Helsingin Sanomien Nuorten palstalle sekä koulun lehden toimittaminen ynnä Savon kesätoimittaminen. Valmennuksesta kävivät myös Turun yliopistossa harjoitetut suomen kielen ja kirjallisuuden opinnot maisterintutkintoineen kuten myös sanomalehti-, radio- ja televisiotyöskentely; eikä haittaa ollut kirja-arvostelujen ja puolensadan oman kirjan kirjoittamisestakaan. Neljän vuosikymmenen ajalta lukijat muistavat korpit, karhukirjeet, oskut, lyylit, blondit ynnä muut, joista Parkkinen on saanut tusinan verran palkintoja. Yrjö Kokko – sadun ja luonnon runoilija (2003) lienee kuitenkin ollut parasta harjoittelua kirjailijan elämän ja toiminnan tutkailemiseen.\nSe kirjan tekijästä. Millainen on sitten itse kirja, Aapeli – aika hyvä kirjailijaksi? Siinä on tekstiä yli 400 sivua ja yli 30 mustavalkoista valokuvaa kirjan keskelle sijoitetussa kuvaliitteessä. Kuvat kertovat Puupposen suvusta ja perheestä, vänrikki Puupposesta ja hänen TK-mieskollegoistaan sekä vähän Pikku Pietarin pihan kuvauksistakin. Teoksen lopusta löytyy lähdeluettelo, henkilöhakemisto ja lähdeviitteet, jotka lukija voi jättää huomiotta tai joita hän voi tutkailla lisälukemista etsien, vaikkeivät ne kaikilta osiltaan täytäkään saivartelevien historiantutkijoiden kriteereitä.\nAapelia kirjoittaessaan Parkkinen on käyttänyt painettuja ja painamattomia lähteitä. Painettuihin kuuluvat Aapelin alkuperäiset pakinat ja kirjat sekä muiden kirjoittamat julkaisut ynnä sanoma- ja aikakauslehdet. Painamattomiin lähteisiin sisältyy opinnäytteitä, päiväkirjoja ja muita dokumentteja sekä haastatteluja ja tiedonantoja. Omakohtaisia havaintoja Puupposesta ei Parkkisella ole, mutta useimmat muutkaan biografit eivät ole kohdettaan tavanneet.\nParkkinen jakaa Aapeli-kirjansa kymmeneen lukuun, joista kuusi ensimmäistä etenee kronologisesti ja loput neljä aihepiireittäin. Selitettyään nimimerkki Aapelin synnyn parilla sivulla hän kertoo noin 40 sivun verran Puupposen perheestä ja suvusta sekä pojan koulu- ja opiskeluvuosista (I ja II luku). Noin 60 sivua hän omistaa nuoren miehen puuhille talvisodan, välirauhan ja jatkosodan aikana (III luku). Aapelin 1940-luvun pakinoiden ja ensimmäisten kirjojen kuvaukseen hän käyttää noin 70 sivua (IV luku) sekä saman verran Aapelin 1950-luvun ja 1960-luvun tuotannon sekä elämän loppuvaiheiden käsittelyyn (V ja VI luku). Pakina-aiheiden tarkasteluun uppoaa 90 sivua (VII luku) sekä kynänkäytön ja kirjoittaja-identiteetin kuvailuun noin 60 sivua (VIII luku). Aapelin aforismeja Parkkinen on koonnut 19 sivullista (IX luku). Kirjansa lyhyessä loppuluvussa Parkkinen suhteuttaa vielä Aapelin kirjoituksia erilaisiin määritelmiin pakinan olemuksesta (X luku).\nMutta mikä mies oli tämä Aapeli, joka kirjoitti romaaninsakin nimimerkillään? Mies oli Simo Tapio Puupponen. Hän syntyi Kuopiossa 23.10.1915 Kalle Puupposen ja Ilma Tiitisen esikoisena ja kuoli Helsingissä 10.10.1967 juuri ennen kuin olisi täyttänyt 52 vuotta. Puupposen vanhemmista Parkkinen toteaa, että isä tuli Tampereelta ja äiti Äänekoskelta, mutta ei kerro heidän mahdollisesta savolaisuudestaan mitään. He olivat kuitenkin poliittisesti edistysmielisiä. Isä oli opiskellut Teknillisessä korkeakoulussa, mutta jättänyt opintonsa kesken, toiminut maanmittausalalla, lyhyttavaraliikkeen hoitajana, verotussihteerinä ja taloustarkastajana. Hän oli myös innokas onkimies. Äiti oli käynyt postivirkailijakurssin, mutta teki kotiäitinä ompelijantöitä, harrasti raittius- ja naisasiaa sekä Minna Canthin patsashanketta. Hän oli puolestaan innokas tanssija.\nIlma ja Kalle Puupponen esikoisensa Simon kanssa 1916. Puupposten perhealbumi. Kuva arvosteltavasta teoksesta.\nKotona luettiin paljon, ja kirjoista tuli myös Simon pysyviä kumppaneita, vaikka niillä olikin Aapelin mukaan aviovaimoon verrattuna eräitä rajoituksia: kirja pystyi harvoin elättämään lukijaansa, eikä siitä ollut lukulampun sammuttua mihinkään, mutta kirja oli pitkämielinen eikä tuskastunut elämänkumppaniinsa. Aapelin pakinoista näki, että mies luki paljon kaunokirjallisuutta, sillä hän siteerasi englanninkielisiä, ranskalaisia, saksalaisia, pohjoismaisia, espanjalaisia, hollantilaisia, unkarilaisia sekä muinaisia persialaisia, kiinalaisia ja antiikin kirjailijoita sekä suomalaisia klassikoita ja aikalaiskirjailijoita.\nKalle ja Ilma saivat Simon lisäksi yhden tytön ja kaksi poikaa eli yhteensä neljä lasta. Perhe oli Aapelin mukaan ”sellainen aikalailla vähävarainen perhe, niin ettei kannattanut pitää kuin neljää”. Puupposet asuivat Kuopiossa useassa paikassa, joista yksi – Haapaniemenkatu 26 – tuli tutuksi koko kansalle. Simo asui talossa pari vuotta 9–10-vuotiaana, mutta Aapelina hän hahmotteli sen fyysisen ja sosiaalisen miljöön elävästi Pikku Pietarin pihaan.\nSimo aloitti kansakoulun vuonna 1922 ja jatkoi Kuopion Lyseossa. Hän oli lahjakas poika, vaikka matematiikka tuottikin hänelle vaikeuksia. Hän luki runoja ja proosaa, mutta kirjoittaminen oli hänen intohimonsa. Hän kirjoitti runoja, kertomuksia ja satuja päiväkirjoihin ja erityiseen punaiseen vihkoon. Koulun juhlissa hän lausui runoja, näytteli ja lauloi. Hän myös soitti viulua, luisteli, kuului Luonnonystäviin ja toimi Kuopion Eräveikkojen Haukka-vartiossa. Julkisen kynäilemisen hän aloitti jo oppikouluaikanaan vuonna 1929 ollessaan vasta 13-vuotias. Hän kirjoitti Anni Swanin toimittamaan Sirkka-lehteen nimimerkillä ”Eräveikko” ja toimitti koulun Puijo-lehteä. Viulunsoitonopettajansa, kanttori Jussi Pukkilan ansiosta hänestä tuli jutunkertoja; soittotunneilla kanttori näet kertoi juttuja niin, että soittaminen tahtoi jäädä sivuasiaksi. Vuonna 1934 Simo kirjoitti ylioppilaaksi hyvin arvosanoin.\nOlen abiturus. Näät\nkuluneet on kantapäät\nVuosi moni vaihtunut,\npää kuin puinen omena\nmielen mustaks’ saa.\nyhtään mitään tiedä en\nTämän runon Simo Puupponen kirjoitti 28.1.1934.\nYlioppilaskirjoitusten jälkeen Simo opiskeli Jyväskylän kesäyliopistossa kesällä 1934 ja kirjoittautui syksyllä Helsingin yliopistoon. Kahden lukuvuoden ajan hän kuunteli siellä mm. valtio-opin, kansantalouden ja sosiologian luentoja, mutta yhtään arvosanaa hän ei suorittanut. Hänen suurin saavutuksensa oli saksan kielen pro exercitio -koe syksyllä 1935. On hieman yllättävää, ettei hän opiskellut kirjallisuutta.\nSimo Puupposen toimittajan ura alkoi kesällä 1935 poliittisesti sitoutumattoman Pohjois-Savon kesäharjoittelijana ja jatkui seuraavanakin kesänä. Lehteä kustansi Simon luokkatoverin, Niilo Hallmanin isä, konsuli Lauri Hallman. Kun nuorukaisen opinnot eivät ottaneet sujuakseen ja kun hän vielä juovuksissa toikkaroidessaan satutti päänsä, Ilma-äiti kävi hakemassa hänet syksyllä 1936 kotiin ja järjesti hänet vakituiseen työhön Pohjois-Savoon. Nuori mies pääsi toimitusharjoittelijaksi ja pian toimitussihteeriksi. Koska kirjoittajien nimiä ei ollut tuohon aikaan tapana ilmoittaa juttujen yhteydessä, Parkkinen on jäljittänyt Puupposen varhaiset tekstit tämän myöhempien pakinoiden avulla.\nPuupposesta Syyrakiksi, TK-mieheksi ja Aapeliksi\nKesällä 1938 Puupponen astui asepalvelukseen ja palasi takaisin lehteen elokuussa 1939 – päätoimittajaksi. ”Syyrakki”-nimimerkillä hän ehti kirjoittaa yhdeksän alakertapakinaa, ennen kuin joutui lokakuussa ylimääräisiin kertausharjoituksiin ja saman tien talvisotaan. Jutuissaan hän käsitteli valtakunnallisia ja paikallisia asioita sekä yhtä yleisöltä tullutta aihetta; myöhemmin hän hyödynsi lukijoiden ehdottamia aiheita usein. Elokuussa 1940 Puupponen palasi lehteen ja jatkoi pakinoimista. Hän käsitteli mm. evakoiden asunto-ongelmia, elintarvikepulaa, hintavalvontaa, kansakoulun talonmiesten töitä, luistinratoja, maidon jakelua, markan arvoa, pika-asutusta, valtalakia ja vaatekortteja sekä kulttuuria.\nSyyrakki, joka lanseerasi syksyllä 1940 ”Sokean Reetan”, oli ahkera pakinoitsija; vuosina 1939–1941 hän kirjoitti Pohjois-Savoon 201 pakinaa eli noin 20 pakinaa kuukaudessa. Yhteiskunnallisesti ja poliittisesti valveutuneena mutta sitoutumattomana Syyrakki reposteli ahkerasti muiden kuopiolaislehtien pakinoitsijoiden, Sasu Punasen ja Ierikan, tekstejä, ja nämä rääpivät vuorostaan hänen juttujaan.\nVänrikki Simo Puupponen. Puupposten perhealbumi. Kuva arvosteltavasta teoksesta.\nKesällä 1941 Puupponen joutui jatkosotaan TK-mieheksi. Ensimmäisen juttunsa rintamakirjeenvaihtajana hän päiväsi jo heinäkuun alussa. Hän kirjoitti propagandistisia juttuja sotatoimista, karjalaisesta kylämaisemasta, karjalaisväestön oloista ja ihmisistä. Syyrakkina hän kirjoitti vielä muutaman pakinan Pohjois-Savoon, ennen kuin lehti lopetti toimintansa vuoden 1941 lopussa.\nPuupponen ehti joukkojen mukana Petroskoihin asti, mutta siellä hänelle sattui tapaturma: olkavarsi murtui, kun hän lokakuun pimeässä putosi kranaattikuoppaan. Marraskuussa miehen ollessa Kuopiossa toipumislomalla hänet palkattiin pakinoitsijaksi Savon Sanomiin. Toimitusjohtaja nimesi hänet ”Aapeliksi” – pitihän hänellä nimimerkki olla. Lomallaan Aapeli suolsi pakinoita, peräti 28, ja käsitteli niissä pula-aikaa, mustaa pörssiä, sotaa ja politiikkaa sekä yleisön ehdottamia aiheita.\nRintamalle palattuaankin Aapeli sai usein työlomia. Hän kirjoitti sekä sotilaselämästä että kotirintaman asioista: elintarvikepulasta, kansanhuollosta, kessusta, kenttäpostilemmestä ja -paketeista, korsuelämästä, lottien moraalista, mottitalkoista, nurkkatansseista, täisaunoista, ventin peluusta, säännöstelystä, työvelvollisuudesta ja erinäisistä henkilöistä. Hän kirjoitti myös Aunuksen radion lähetyksistä, kun radio oli aloittanut toimintansa syyskuussa 1941 Petroskoissa ohjelmapäällikkönään Pekka Tiilikainen. Sodan aikana Aapelin henkilögalleria laajeni: 1942 siihen ilmestyi nuori sotamies Alapertti, 1943 Hermanni Hulukkonen ja hänen puolisonsa Eveliina sekä Saparokankaan Hiskias ja kukkopillitehtaan johtaja P.E.R. Linkvisti. Parodiasta alkoi kehittyä Aapelin keskeinen ilmaisumuoto: koominen vaikutelma syntyi ylevällä tyylillä kuvatuista arkipäivän pienistä asioista ja ylätyyliseen tekstiin tungetuista maanläheisistä repliikeistä.\nToukokuussa 1943 Puupponen sai siirron Karhumäkeen Maaselän radioon, jossa Tapio Rautavaara toimi kuuluttajana. Siellä hän sai suuren suosion sotilaiden keskuudessa luettuaan savon murteella ”hengeltään hieman paksuhkoja” pakinoita. Puupposen TK-jutut olivat novellimaisia tekstejä, ja Päämajan tiedotusosaston sensorin Olavi Paavolaisen mielestä ainakin osa niistä oli selvästi kaunokirjallisia ja kelvollisia jopa Helsingin lehtiin. ”TK-miehistä paras pakinatyylin taitaja”, luonnehti Paavolainen Puupposta.\nTyylitaituri oli myös ahkera, TK-miehistä toiseksi ahkerin. Hän kirjoitti kaikkiaan 126 juttua ja olisi ehtinyt kirjoittaa enemmänkin, ellei häntä olisi nimitetty syyskuussa 1942 julkaisutarkastajaksi, jonka tuli valvoa Pohjois-Savon paikallislehtiä. Samaan aikaan hän jatkoi Savon Sanomien toimitussihteerin ja pakinoitsijan töitä. Puupponen oli ilmeisesti sisäistänyt hyvin Päämajan tiedotusosaston ohjeet sopivasta kielenkäytöstä ja sopivista aiheista, sillä hänen TK-jutuistaan sensuroitiin kokonaan vain 10, parista pyyhittiin loppu pois ja muutaman ilmaisuja siistittiin.\nAapeli Savon Sanomien toimituksessa 1940-luvun lopulla. Kuva arvosteltavasta teoksesta.\nAapeli oli pakinoinut Savon Sanomissa palstalla ”Pakinaa ja pikku-uutisia” tai ”Tänään”-otsikon alla. Sotien jälkeen, 30.11.1944 (!) hän sai oman pakinoitsijan vinjettinsä; se oli sivukuva miehestä, jonka suussa tuprusi piippu ja pään yläpuolella luki Aapeli. Tunnuksen oli tehnyt Karhumäessä Puupposen kanssa samassa komppaniassa palvellut TK-piirtäjä Rolf Sandqvist. Myöhemmin tämä teki monia Aapelin kirjojen kansikuvia ja kuvituksia.\nJatkaessaan sodan jälkeen normaalia toimitussihteerin ja pakinoitsijan työtään Aapeli kirjoitti usein yleisöltä tulleista aiheista mutta erityisesti ajankohtaisista aiheista, joita riitti: kansanhuolto, säännöstely, musta pörssi, sotasyyllisyysoikeudenkäynti, asekätkentä, kommunistien lakot ja kansalaiskokoukset sekä Valtiollinen poliisi. Pakinoistaan hän sai sekä sanallista että aineellista palautetta: vihaisia kirjeitä, perunoita, lampaanviuluja, piimää, kalakukkoja, kananmunia, potkulaudan, pöytäliinan ja sikareita.\nHei poijat te siellä\nTäällä irrallaan kulkee\nviel’ toinenkin pakana.\nMutt’ huoleti nukkukaa\npian mekin kai täältä\nMyöhemmin Aapeli seurasi myös tuomittujen vapauttamista. – Muita pakinan aiheita olivat mm. helmikuussa 1946 annettu turvasäilöasetus, YYA-sopimus, Yleisradion pääjohtaja Hella Wuolijoki ja Olavi Paavolaisen Synkkä yksinpuhelu (1946). Kommunistien kritikointi ja heidän kustannuksellaan pilailu oli Aapelin pakinoissa keskeistä, ja varsinkin Sasu Punanen eli kansanedustaja Yrjö Räisänen oli hänen hampaissaan. Myös Hertta Kuusinen, Yrjö Leino ja Armas Äikiä saivat irvailusta osansa.\nAapeli teki varsinaisen läpimurtonsa juuri 1940-luvulla ”vaaran vuosina” puolustaessaan parlamentaarista yhteiskuntajärjestystä äärivasemmistoa vastaan. Parkkinen luonnehtii häntä rohkeaksi kirjoittajaksi, joka pani itsensä alttiiksi sotasyyllisyys- ja asekätkentäoikeudenkäyntien aikana. Poliittisena pakinoitsijana Aapeli arvosteli niin oikealla kuin vasemmallakin olevia ääriliikkeitä eikä katsellut asioita vain yhdeltä kantilta.\nPuupposen perhe Kuopion Kirkkokadulla 1948. Puupposten perhealbumi. Kuva arvosteltavasta teoksesta.\n1940-luvulla tapahtui sekin mullistava juttu, että Savon Sanomiin ja Simo Puupposen elämään astui syksyllä 1944 kulttuuritoimittaja Tuovi Muraja. Hyvin pian Simo ja Tuovi löysivät yhteisiä kiinnostuksen kohteita. Simo oli säilynyt poikamiehenä 29-vuotiaaksi asti, mihin oli Aapelin mukaan vaikuttanut puutteellinen seurustelutaito ja lyhyet käsivarret. Mutta seurustelutaitoa lienee karttunut ja kädet pidentyneet, sillä elokuussa 1945 pari vihittiin, ja seuraavana vuonna syntyi Pasi-poika, joka jäi perheen ainoaksi lapseksi. Kun Tuovin äiti Ida Muraja osti asunnon, sinne muuttivat hänen lisäkseen myös Tuovi, Simo ja Pasi. Jo tuolloin kävi selväksi, ettei anoppi pitänyt vävyn alkoholinkäytöstä.\nAapelin mieltymys alkoholijuomiin aiheutti mm. sen, että vuonna 1947 hän myöhästyi maalaisliittolaisten sanomalehtien toimittajien Englannin-matkalta. Ranskaan hän kuitenkin pääsi Tuovin kanssa kesällä 1951. Opintomatkaa tuki opetusministeriö apurahalla ja Savon Sanomat muuten vain. Matkalta Aapeli kirjoitti 12 ja ”Mura” (Tuovi) 10 matkakirjettä ”Maailmaa mulkoilemassa” -otsakkeen alla ruoasta, juomasta, sekalaisista kommelluksista ja kulttuurista.\nAapelin ensimmäiset kirjat\nLähes päivittäisen pakinoinnin ohella Aapeli kokosi vanhoja pakinoitaan kirjoiksi. WSOY julkaisi 1947 Onnen pipanoita: 50 juttua elämän aurinkoiselta puolelta. Se sisälsi Savon Sanomissa vuosina 1942–1947 ilmestyneitä pakinoita. Useat pakinoitsijakollegatkin kehuivat kokoelmaa, ja Kauko Kare kirjoitti, että Aapelilla oli ytimekäs persoonallinen tyyli, tasapainoinen elämänfilosofia, vankka kulttuuripohja ja harvinainen humoristinen huomiointikyky, joka oli parhaimmillaan Hermanni Hulukkos -pakinoissa.\nVuonna 1948 Aapeli sai valmiiksi ensimmäisen romaaninsa, Rummukaisen perheestä kertovan Siunattu hulluus -teoksen. Tähän Kare suhtautui kriittisemmin, mutta Koskenniemi näki Aapelin huumorissa sukulaisuutta Aleksis Kiveen. – Kirja dramatisoitiin 1960 ja filmattiin 1974.\nAapelin toinen pakinakokoelma, Pajupilli (1950) sisälsi vuosien 1943–1950 pakinoita. Matti Kuusi näki noissa muotoon rakennetuissa anekdooteissa ”säästeliään-ilmeikästä proosasuomea”. Ville Repo puolestaan totesi Aapelin tuovan kirjallisuuteen uuden tuulahduksen eurooppalaisesta modernismista: tajunnanvirran. Jopa SKDL:n Vapaan Sanan kriitikko ”-n” tunnusti Aapelin ja Pajupillin ansioita:\n”Niin revanssivaskisti, ja muutenkin kelvoton kansalainen kuin onkin, tämä Aapeli osaa pakinantekotaidon ja on myös synnynnäinen humoristi. – – Aapelin omaperäisin luomus on Hermanni Hulukkonen, kansandemokraattinen mäkitupalainen Joel Lehtosen Käkräisen tyyliin, jonka pääkaupunginmatka- ja vallanhaaveille meidän on pakko nauraa, vaikka nauraisimme silloin osin itsellemme.”\nPakinoita väsätessään ja ensimmäisiä pakinakokoelmia kootessaan Puupponen ei vielä kokenut olevansa oikea kirjailija, vaan tituleerasi itseään toimittajaksi ja pakinoitsijaksi. Kirjailijan identiteetti alkoi kehittyä vasta sitten, kun hän oli kirjoittanut itsenäisiä teoksia.\nKesällä 1952 Simo ja Tuovi jatkoivat rinnakkain työskentelyään Helsingissä, kun heidät lähetettiin välittämään maallikon elämyksiä olympiakaupungin vilskeestä. Kumpikin kirjoitti omaan tyyliinsä tapaamistaan ihmisistä, kuulemistaan jutuista ja tekemistään havainnoista. Mura otti pakinoihinsa useita aiheita, mutta Aapeli pysyi yleensä yhdessä aiheessa ja kohteli sitä kriittisesti. Hän arvosteli mm. huvipuistoja, revyitä, sirkuksia, tivoleja, ravintolahintoja, kaupungin ”tingeltangel”-meininkiä ja matkamuistorihkamaa.\nOlympiaraporttien jälkeen Tuovi siirtyi Helsinkiin toimittamaan WSOY:n tiedotuslehteä Kirjasanomia. Aapeli jatkoi vielä vuoden verran työtään Kuopiossa, mutta sai sinä aikana useita huomautuksia ja varoituksia lehden johtokunnalta: hänen pakinoidensa luonne ja paikallissävy olivat kärsineet; pakinat olivat ala-arvoisia ja niiden siveelliset käsitykset loukkaavia; pakinoissa oli aineksia, jotka eivät olleet lukevan nuorison kannalta lehdelle maineeksi. Parkkinen arvelee, että huomautusten taustalla saattoi olla Aapelin mieltymys vessa- ja pieruhuumoriin sekä viittaukset ravintoloissa istumiseen.\nAapeli muutti Tuovin perässä Helsinkiin elokuussa 1953 Pasin ja anopin kanssa, mutta jatkoi pakinointiaan Savon Sanomissa senkin jälkeen. Hän oli nopea kirjoittaja, joka teki pakinansa kerralla valmiiksi. Usein hän antoi juttunsa puhelimitse sanelemalla levylle, joka toimituksen oli sitten purettava. Lehden toimittaja Elina Karjalainen totesi myöhemmin, että ”jostain syystä sanelu oli epäselvää, sammaltelua suorastaan”. Aapeli ei ollut pohjimmiltaan poliittinen pakinoitsija, ja 1950-luvulla politiikka jäi pakinoissa ensin taustalle ja sitten kokonaan pois. Myös paikallisuus väheni ja vitsien osuus kasvoi.\nMarraskuussa 1953 ilmestyi Aapelin kolmas pakinakokoelma Mutahäntä. Se sisälsi kirjoituksia vuosilta 1945–1953, mutta mukana oli myös muutama ennen julkaisematon juttu. Kokoelman aiheet olivat sekalaisia, mutta dialogipakinoiden yhteinen piirre oli absurdius. Kokoelman ansiosta Pasi sai asuinalueen lapsilta lempinimen ”Mutahäntä”.\nKoko kaupungin Vinski ilmestyi 1954. Kansi: Maija Karma.\nMutta mutahännittely loppui, kun WSOY:n lastenkirjoittajakaartiin houkuteltu Aapeli julkaisi vuonna 1954 Koko kaupungin Vinskin. Punatukkainen pisamanaama iski oitis alle 10-vuotiaiden herkkään sieluun. Toinen Vinski-kirja Vinski ja Vinsentti (1956) jatkoi realismin rikkomista fantasialla. Lastenkirjailijana Aapeli on asenteeltaan ja ilmaisultaan modernisti. Hänen kirjansa viehättävät valoisuudellaan ja leppoisalla huumorillaan. Vinski liikkuu toisinaan hyvän käytöksen ja sopivuuden harmaalla alueella, mutta hän ei ole tahallaan paha eikä ilkeä. Vinsentti taas on epäsovinnaisempi ja anarkistisempi. Pasin kaverit kärttivät lisää Vinski-kirjoja, mutta niitä ei tullut. Tuli sentään TV-elokuvat ja näytelmät kirjoista sekä kuunnelma Vinskistä.\nMaailmankirjallisuuden ilmiöt olivat Aapelille tuttuja, kuten 1954 ilmestynyt Meidän herramme muurahaisia: kavalkadi pienestä kaupungista osoittaa. Siinä on monologeja Edgar Lee Mastersin Spoon River -antologian (suom. 1947) tapaan. Kare henkäisi ihastuksissaan: ”Kirkas kuin lähdevesi, moni-ilmeinen kuin mosaiikki.” Rauni Molberg dramatisoi ja ohjasi kirjasta 1964 televisiolle kolmiosaisen sarjan, jossa Aapeli esiintyi toimittaja Pöyhösenä, ja teattereissa esitettiin kirjan näytelmäversioita.\nAapeli kokosi 1956 neljännen pakinakokoelmansa Sipuleita, lapsellisia juttuja. Siinä on kaikkiaan 39 pakinaa vuosilta 1953–1956. Osa niistä on uusia ja laajennuttuja versioita alkuperäisistä pakinoista. Toiset on rakennettu novellin tapaan, joissakin on näytelmän muotoa. Vuonna 1958 ilmestynyt Aapelin viides pakinakokoelma Onnipussi on kooste neljästä aikaisemmasta kokoelmasta ja sisältää 110 pakinaa.\nJulkaistujen pakinakokoelmien perusteella Pekka Lounela ja Pekka Tarkka väittivät, että Aapeli kirjoitti vähän parodioita. Mutta Parkkinen toteaa kriitikoiden olleen väärässä, koska he eivät tunteneet Aapelin sanomalehtipakinoita, joissa tämä parodioi kaikkea mahdollista: runoja, rakkaus- ja salapoliisikertomuksia, juhlapuheita, julkilausumia, lauluja, lehtijuttuja, poliittisia puheita, taidearvosteluja sekä selostuksia missikisoista ja urheilukilpailuista. Kai Laitisen mukaan Aapeli kirjoittaa savolaisena savolaisille:\n”Hänen lauserakenteensa on notkeampaa, hänen tyylinsä herkkäliikkeisempää kuin Länsi-Suomessa tai suurissa kaupungeissa varttuneiden pakinoitsijain.” ”Hän kirjoittaa ilmavaa, kurinalaista tekstiä ja tekee sivuhyppyjä juuri sen verran kuin juoni vaatii tuekseen. Hänellä on nerokas sanafantasia; hän on merkittävä elämänfilosofi ja tyyliniekka.”\nVaikka Aapeli oli julkaissut jo lukuisia teoksia, Kirjailijaliittoon hän liittyi vasta vuonna 1957. Eräiden unkarilaisten kirjailijoiden tyly kohtalo kansannousun jälkeen sai hänet arvelemaan, että suomalaiset kirjailijat ovat enemmän kuin onnellisia saadessaan kirjailla Suomessa, ”maassa missä on lupa kirjailla mitä kirjailee ja ajatella mitä ajattelee ilman että kääritään rätti silmille ja pannaan seisomaan seinää vasten”.\nPikku Pietarin piha ilmestyi vuonna 1958. Kansi: Hannu Taina.\nSuuren läpimurtonsa Aapeli teki romaanillaan Pikku Pietarin piha (1958). Tämä episodimainen teos kertoo yhden pihapiirin tapahtumista ja ihmisten välisistä suhteista. Aikuisten ja lasten maailmat törmäävät siinä tragikoomisesti. Tekijän tiivis sanonta lähestyy suorastaan aforistista ilmaisua. Fyysisestä pienuudestaan huolimatta kirja on laaja ja syvällinen, ihmisiä ymmärtävä, suvaitsevainen ja lämmin. Parkkisen mielestä sitä voisi kutsua idylliksi, ellei siinä olisi niin vakavia sävyjä. Yleisö otti romaanin hyvin vastaan. Toini Havu huudahti: ”Mikä ilon täyteläisyys, ilo ja viisaus mahtuukaan näiden kansien väliin!” Koskenniemi piti romaania todellisen humoristin ja ihmistuntijan työpajasta lähteneenä sekä vertasi Aapelia taas kerran Kiveen.\nKare kehui Aapelin tyylikorvaa absoluuttiseksi ja luonnehti tekijää kirjallisuutemme kirkkaaksi moralistiksi ja hiljaiseksi voimamieheksi. ”Aapeli on lähellä elämää ja kuvaa sitä niin että hänen kirjansa tuoksuvat. – – Ne tuoksuvat savukalalle, nahkurinverstaalle, kaislalle, tuoreelle leivälle ja mene tiedä kokkelipiimällekin… Hän ei silti ole ’kertoja’ mutta hän on suuri impressionistinen runoilija.” Eeva-Liisa Manner totesi: ”Hän tuntee tarkkaan sanojen aromin ja käyttää kielen sanoja säästeliäästi ja taiten.” Jörn Donnerkin myönsi, että Aapeli on korkeatasoinen kirjailija ja että hänen kirjallaan on suuri ja pysyvä arvo. Kansan Uutisissa ”H.A.” luonnehti Aapelia ”pienoismaailmojen laatukuvamaalariksi”, mutta valitti, että tämä psykologisoi liikaa, ja piti Pietarin keskusteluja Taivaan Isän kanssa teennäisinä.\nVuonna 1959 tapahtui paljon: Helmikuussa Aapeli sai ensimmäisenä prosaistina Eino Leinon palkinnon sekä myöhemmin samana vuonna myös valtion kirjallisuuspalkinnon ja valtion kolmevuotisen taiteilija-apurahan. Hän aloitti myös pakinoinnin Kuva-Postissa. Suuren yleisön kannalta oli merkittävämpää, että Pikku Pietari muokkautui näytelmäksi, ja vuosina 1960 ja 1961 myös elokuviksi. Jack Witikan versio sai valtion elokuvapalkinnon ja Berliinin elokuvajuhlilla kunniamaininnan parhaana nuorisoelokuvana.\nValtion taiteilija-apurahan ansiosta Aapeli pystyi paneutumaan vapaan kirjailijan työhön ja jättämään sanomalehtipakinoinnin vähemmälle. Vuosina 1941–1957 hän oli kirjoittanut Savon Sanomiin joka vuosi noin 250 pakinaa. Pikku Pietarin pihan julkaisuvuonna 1958 niitä syntyi alle 200 ja seuraavina vuosina vain muutamia kymmeniä. 1961 niitä ilmestyi enää kuusi. Vuodesta 1959 lähtien Aapeli kirjoitti Kuva-Postiin, kunnes lehti lakkautettiin vuoden 1964 lopussa. Kevättalvella 1963 Aapeli sairastui kovaan kuumeeseen, joka ei ottanut hellittääkseen. Diagnoosi oli tyly: tuberkuloosi. Mies horjui viikkokausia elämän ja kuoleman rajamailla, mutta toipui ja jatkoi kirjoittamistaan pahimmasta selvittyään.\nVuoden 1965 alusta Aapeli siirtyi Seura-lehteen kuten päätoimittaja Olli Ohtomieskin. Lehden ensimmäiseen numeroon miehet tekivät toisistaan kaksoishaastattelun. Kun Ohtomies myöhemmin huomautti Aapelille tämän juttujen tason laskusta, pakinoitsija antoi ymmärtää, että pakinat olivat Tuovin kirjoittamia. Tuovi puolestaan kertoi, ettei hän kovin usein pakinoita kirjoittanut, mutta saattoi joskus täydentää kesken jääneen pakinan.\nPuupposen perheen ylioppilaat Pirkkolan kodin puutarhassa Pasin kirjoitettua ylioppilaaksi. Puupposten perhealbumi. Kuva arvosteltavasta teoksesta.\nKesäisin Aapeli oli työskennellyt monissa eri lomapaikoissa, usein kuitenkin WSOY:n Suvikunnassa, missä myös hänen ystävänsä Oiva Paloheimo kirjoitteli. Liekö hän aavistanut kesällä 1967, että loppu on lähellä, kun kirjoittaminen ei sujunut entiseen malliin – eikä sujunut Paloheimoltakaan. Ken haluaa, voi pitää enteellisenä myös Aapelin päiväkirjamerkintää anopin jouduttua elokuussa sairaalaan: ”Ei se katso kuolema lähestyessään, minkä kaiken keskelle ilmestyy.” Tuovin sanojen mukaan kirjailijan elämä oli viime vuosina ”hengen taistelua aineen yli”. Taistelu päättyi Aleksis Kiven päivänä 1967: kirjailija oli kotonaan Pirkkolassa, kun hänen jalkansa pettivät ja hän kaatui lyöden päänsä. Hän menehtyi aivoverenvuotoon, ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle.\nAapelin kuudes pakinakokoelma Onko koira kotona? ilmestyi vuonna 1960 ja sisälsi 41 pakinaa. Näistä puolet oli vuosilta 1956–1960, puolet taas ennen julkaisemattomia. Simo Konsala piti kokoelmaa epätasaisena, mutta Kauko Kula sanoi Aapelin sanonnan tulleen entistä vaivattomammaksi ja notkeammaksi, tunnelma ”kypsemmäksi” ja sitä mukaa leppoisemmaksi.\nAlvari Kananvahti, Aapelin 12. teos, ilmestyi vuonna 1961. Tässä vaellusromaanissa Alvari Råsten etsii maailmalta veljeään, tapaa erikoisia ihmisiä ja joutuu outoihin tilanteisiin. Romaanissa on kyse sivullisuudesta ja itsensä etsimisestä. Se käsittelee elämän merkityksen etsintää, Jumalan olemassaoloa ja rakkauden järjettömiä ja tuskallisia puolia. Kuvauksessaan Aapeli lähestyy eksistentialismia. Kare ihastelee: ”Mikä viisas, salamielinen ihmistutkielma, mikä mainio humoristinen taideteos!” Hänen mielestään Aapelin kokeellisuutta ja modernisuutta ei ole yleensä huomattu, varsinkin kun hän jatkuvasti velmuilee sillä. Aarne Laurila pitää kirjaa ”hyväntahtoisena välityönä”, mutta arvelee Aapelin tarkoittavan kirjan pilailuksi kokeellisista ja usein hajanaisista romaaneista. Myös Aarne Routakoski on hämmentynyt; hänen mielestään kirja on ”sarja tuokiokuvia, kohtauksia, ihmisiä, jotka niveltyvät nimihenkilön elämään”. Parkkinen näkee Alvari Kananvahdissa tietoisen parodian eksistentialistisesta romaanista ja sanoo sen osoittavan Aapelin kirjallisuudentuntemusta ja lukeneisuutta, jota ei aikanaan osattu nähdä.\nPuuhevonen pakkasessa (1962) on Aapelin seitsemäs pakinakokoelma. Siinä on 38 Savon Sanomissa ja Kuva-Postissa julkaistua pakinaa vuosilta 1956–1962 sekä 11 ennen julkaisematonta juttua. Kirjan kuvitus on Rolf Sandqvistin; kuvissa on enimmäkseen Aapeli milloin pöydän ääressä kirjoituskone edessään, milloin nojaamassa kämmeneensä.\nAapelin kahdeksas pakinakokoelma Timonen ja muita tuttavia (1963) syntyi sairaalassa. Se sisältää 26 pakinaa, joista kahdeksan on ennen julkaisematonta. Joku arvostelija kirjoitti täytepakinoista, toinen taas sanoi: ”Kokoelma on hyvä osoitus siitä, kuinka etevä kielenkäyttäjä ja aito humoristi pystyy tarpeen tullen uudistumaan.”\nPekko, runoilijan poika (1965) oli Aapelin viimeinen romaani. Se on läheistä sukua Meidän herramme muurahaisia -kirjan monologeille, Pikku Pietarin pihan henkilöille ja Koko kaupungin Vinskille. Senkin miljöö on pikkukaupunki. Arvostelijat vertasivat Pekkoa Pietariin ja pitivät uutta kirjaa vanhan heikompana toisintona. Kare kuitenkin myönsi, että ”mehukas kieli, tunnelman groteski surumieli ovat taattua Aapelia”. Parkkinen katsoo, että teoksessa on hienoja nyansseja ja parodiaa. Kirjan rikkaus on eri kerrontatyylien ja kielen rekisterien käyttö. Se on postmoderni ja ”kokeellinen” kuten Alvari Kananvahtikin.\nAapelilta ilmestyi vuosina 1947–1967 kaikkiaan 16 kirjaa ja postuumisti 1968–1986 neljä teosta. Yhdeksäs pakinakokoelma, Kissa kissa kissa, oli näitä postuumeja teoksia. Se ilmestyi marraskuussa 1967 ja se sisältää 28 Kuva-Postissa ja Seurassa ilmestynyttä pakinaa vuosilta 1959–1967 sekä kolme uutta kissajuttua. Tuovi Puupponen toimitti Aapelin pakinoista vielä neljä kokoelmaa: Hermanni Hulukkonen ja puolisonsa Eveliina (1968), Aapelin valitut ilot (1972), Alapertin pitkä sota (1986) ja Aapelin lukemattomat (1986). Lukemattomissa on Aapelin Maaselän radiopakinoita, puheita eri tilaisuuksissa ja radioon kirjoitettuja vuoropuheluja.\nAapelin julkaisemat pakinakokoelmat ja pidemmätkin proosateokset otettiin yleensä hyvin myönteisesti vastaan. Kaikkein juhlituin oli Pikku Pietarin piha. Sitä Parkkinen kuitenkin ihmettelee, että romaanit Alvari kananvahti ja Pekko, runoilijan poika jäivät yllättävän vähälle huomiolle, vaikka kirjailija osoittautui näissä teoksissa vahvaksi modernistiksi. Hänen kerronnallisia ratkaisujaan ei kuitenkaan oikein osattu nähdä. Ehkä pakinoitsijan leima esti näkemästä hänen ansioitaan vakavamman kirjallisuuden edustajana.\nSimo Puupponen alias Aapeli. Wikimedia Commons.\nSavon murre ja savolaisuus\nKouluaikanaan Aapeli kirjoitti sekä runoja että proosaa savoksi. Sota-aikana hän luki radiossa pakinoitaan savon kielellä. Myöhemmin hän väänsi sanomalehtipakinoihinsa muutaman runon sekä jonkin verran repliikkejä savon kielellä, mutta vain kolme kokonaista pakinaa hän kirjoitti savoksi. Syy tällaiselle äidinkielen vieroksunnalle lienee ollut tämä: ”Savon kieli on painettuna jokseenkin yhtä vaikeaselkoista kuin heprea”. Sodan jälkeen savoksi pitämiään puheita hän ”suomensi” kirjoihinsa. Savolaisuus ilmeni miehen teksteissä muutenkin. Jouko Tyyrin mukaan Aapeli oli nimittäin savolaisittain salaviisas kielenkäyttäjä, ulospäin suuntautuva, joustava, lempeä, liikkuva, luonteva ja ilvehtiessäänkin ihmisen näköinen.\nEräässä pakinassaan Aapeli kirjoitti, että savolaiset olivat siirtyneet vieraiden heimojen alueille sudeeteiksi, ja jakoi heidät kolmeen ryhmään: Tyhmät savolaiset höläyttävät murteellaan asiat selviksi ja joutuvat usein valehtelijan maineeseen, koska monessa asiassa totuus on käännetty nurin – tämän ryhmän savolaiset rupeavat helposti piällysmiehen hommiin. Toisen ryhmän muodostavat kelmit savolaiset, jotka hoitavat hommansa lupsakasti ja panevat leikiksi hankalat asiat. – Aapeli lukeutui itse näihin pesunkestäviin kelmeihin. – Kolmas ryhmä ovat salasavolaiset, jotka ovat opetelleet suomen kielen, naamioituneet ihmisiksi ja oleilevat muina miehinä isänmaamme eri kolkilla. Yksi osoitus Aapelin pesunkestävästä kelmiydestä olivat mielestäni pakinoitsijan eräille tahoille lähettämät kirjalahjat: esimerkiksi vuonna 1946 Valpo sai Erich Kästnerin Pojat salapoliiseina, huoneenvuokralautakunta Anni Swanin Pauli on koditon ja Sylvi-Kyllikki Kilpi Lauri Haarlan Tyhmän neitsyen.\nIivari Ronkainen analysoi vuonna 1954 Savon Sanomissa savolaisen jutunkertojan tyylipiirteitä, ja nämä Aapeli täyttää. Savolainen ei näet koskaan esiinny ”kukkona tunkiolla”, vaan aina jollakin tavalla pulaan ja vaikeuksiin joutuneena. ”Savolainen on köyhä, kun toiset ovat rikkaita. Hän on tyhmä, kun toiset ovat viisaita. Hän häviää, kun toiset voittavat. Hänen nahkansa joutuu parkkiin, kun toisille ei tapahdu mitään vaurioita.” Parkkisen mielestä Aapeli sopii hyvin Ronkaisen määrittelyyn, sillä hän jää yleensä aina alakynteen.\nSavolaisuus tulee esille myös Aapelin aforismeissa, joita Parkkinen on koonnut kirjansa IX lukuun 184 kappaletta. Vuodelta 1955 on peräisin lausahdus: ”Millään maailman kielellä ei saateta julkituoda niin säveästi hävyttömyyksiä kuin Savon kielellä.” Otan tähän malliksi vielä muutaman mieleiseni mietelmän, jotka minun on historioitsijana ihan pakko järjestää julkistamisvuoden mukaan, vaikka sitä on mahdotonta tietää, milloin Aapeli on alun perin kunkin mietteensä miettinyt.\nJos oikein hyvin onnistumme lasten kasvatuksessa, niin heistä tulee kaikkea muuta kuin meidän kaltaisiamme. (1950)\nSinulla ei tarvitse olla mielipidettä joka asiasta, mikä säästää sinulta paljon harmia. (1950)\nKuten tunnettua, ilman miestä eivät asiat maailmassa luistaisi. Hän saa pyörät pyörimään, sodat syttymään ja palkkansa menemään. (1953.)\nAjatelmien värkkääminen on miltei vieläkin vaikeampaa kuin ajatteleminen. (1954)\nMielestäni ei maailmassa ole mitään muuta naista kauniimpaa kuin hyvä hevonen. (1955)\nJärjestys on sellainen, että juuri kun on oppinut elämisen taidon, kuolee. (1960)\nEnempi harvempi mies se tohtii iankaikkisuudesta vallan selvin päin puhella. (1961)\nHistorialla on se ikävä puoli, että se on pakko kirjoittaa jälkikäteen. (1961)\nOlen varma, että Aapeli – aika hyvä kirjailijaksi ei ole saanut Puupposta kääntymään haudassaan. Mies lienee sekä kirjaan että Parkkiseen aika tyytyväinen – varsinkin, kun tämä siteeraa niin ahkerasti ja näppärästi hänen kirjoituksiaan, että teos tuntuu melkein Aapelin tekemältä. Parkkinen kertoo Puupposen elämästä ja tuotannosta pääasiassa pakinatekstien välityksellä. Aapeli nimittäin hyödynsi oman elämänsä tapahtumia pakinoiden teossa jopa vuosikymmenienkin päästä. Välillä tuntuu, että tarinat ovat todellisuutta ihmeellisempiä – mutta nehän ovatkin tarinoita. Parkkinen ei kuitenkaan vihjailekaan siihen suuntaan, että Aapeli muistaisi väärin tai kertoisi muunneltua totuutta pakinoissaan. Savolaisena hän jättää vastuun lukijalle niin kuin Aapelikin on aikoinaan tehnyt – uskokoon, ken uskoo. Historiantukija minussa vaatisi vähän lähdekritiikkiä, mutta savolainen nauraa hihittää.\nHyvän tuulen voima - Aapeli: Kuopion kaupunginkirjaston Aapeli-aineistoa internetissä\nAapeli - Simo Puupponen (Yle Elävä arkisto)\nJukka Parkkisen kotisivut\n3 kommenttia artikkeliin “Tuhansien pakinoiden mies – Aapeli”\nOlipas kattava, ellei suorastaan tyhjentävä esittely teoksesta ja sen tekijästä. Kiitos!\nLeena Rossi sanoo:\nKiitokset kommentista, Erkki! Ei minun esittelyni sentään niin kattava ole, etteikö kirjaa kannattaisi senkin jälkeen lukea. Ja ennen kaikkea kannattaa lukea Aapelia.\nLukemassa olen, ja kommenttini perustui siihen, mitä olin jo ennättänyt lukea. Hyllyssäni on puolenkymmentä Aapelin teosta, ja hänen pakinoitaankin ennätin lukea Savon Sanomista. Muistan hyvin piippumieshahmon pakinoiden yhteydestä.\nVastaa käyttäjälle Erkki Savolainen Peruuta vastaus


Näkövammaisuus | Silmäsairauksien talo | Terveyskylä.fi\nNäkövammainen ihminen voi olla heikkonäköinen tai sokea. Virallisen määrityksen näkövammaisuudesta tekee aina silmälääkäri.\nNäkövammaisena pidetään ihmistä, jonka paremman silmän näöntarkkuus on parhaalla käytettävissä olevalla silmä- tai piilolasikorjauksella alle 0,3.\nNäkökentän laajuus on myös tärkeä osa näkökykyä. Jos molempien silmien yhteisen näkökentän laajuus on pienempi kuin 20 astetta, sokeuden kriteerit täyttyvät, vaikka näöntarkkuus olisi normaali.\nMyös henkilöä, jonka näkökyky on heikentynyt muusta syystä yhtä vaikeasti kuin yllä mainituissa tilanteissa, pidetään näkövammaisena. Näkövammaisen henkilön näön haittaluokka on 10 tai enemmän.\nYllä olevat ovat maailman terveysjärjestö WHO:n käyttämät kansainväliset näkövammaisuuden kriteerit, joita myös Suomessa sovelletaan. Meillä Terveyden ja hyvinvoinnin laitos ylläpitää rekisteriä näkövammaisuuden esiintymisestä ja syistä sekä niissä tapahtuvista muutoksista.\nNäkövammaisella henkilöllä on oikeus muun muassa lääkinnälliseen näönkuntoutukseen ja apuvälinepalveluihin näön osalta. Myös eräitä sosiaaliturvaan ja esimerkiksi matkustamiseen liittyviä etuuksia tai alennuksia myönnetään näkövammaisuuden perusteella.\nUsein kysytyt kysymykset näkövammaisuudesta\nEn näe toisella silmälläni mitään. Olenko näkövammainen?\nJos toinen silmäsi on terve, sinua ei pidetä näkövammaisena. Jos näkevässä silmässä on yllä mainittuja näkövammaisuuden kriteerejä lievempi näönalenema, näkövammakriteerit eivät kohdallasi siinäkään tapauksessa täyty.\nSilmälasieni voimakkuus on -10 enkä näe mitään ilman laseja. Olenko näkövammainen?\nJos näkö korjaantuu normaaliksi tai paremmaksi kuin 0,3, kun sinulla on silmälasit tai piilolinssit päässä, näkövammakriteerit eivät täyty.\nMinulla on silmänpohjarappeuma, jonka vuoksi käyn hoidossa kerran kuussa. Olenko näkövammainen?\nJos näöntarkkuutesi on 0,3 tai parempi, sinua ei pidetä näkövammaisena. Jos hoidosta huolimatta näöntarkkuus on heikentynyt kummassakin silmässä tätä enemmän, näkövammakriteeri täyttyy. (Hoitoa voi silti kannattaa jatkaa!)\nEn näe lukea silmälaseilla. Olenko näkövammainen?\nTarvitset perusteellisen näön tutkimuksen. Siinä määritetään kokeillen paras taittovirhekorjaus kauas kummallekin silmälle erikseen ja sen jälkeen tarvittavan lähilisän määrä niin että näet lukea esim. sanomalehtitekstiä. Jos näet lukea vain läheltä tavanomaista selvästi voimakkaammalla lähilisällä tai et näe silläkään, näkövammakriteerit saattavat täyttyä lähinäön perusteella.\nJoissakin silmäsairauksissa kaukonäöntarkkuus voi olla suhteessa lähinäköä parempi. Myös päinvastoin voi olla. Silti useimmiten näön heikentyessä kaukonäöntarkkuus ja lähinäöntarkkuus tuntuvat suurin piirtein yhtä huonoilta tai hyviltä kumpikin.\nMitä ovat haittaluokka ja haitta-aste? Mistä sellaisen saa?\nHaittaluokka ja haitta-aste\nSuomessa käytetään haittaluokan määrittämiseen tapaturmavakuutuslain liitteenä olevaa eri sairauksia ja vammoja kuvaavaa haittaluokitusta, joka on alun perin laadittu tapaturmakorvauksen määrittämistä varten. Pieni haittaluokka kuvaa lievää ja suuri haittaluokka vaikeaa vammaa, ja haittaluokan suuruus voi vaihdella välillä 1-20.\nSamalle henkilölle voidaan määrittää taulukon avulla yhdestä tai useammasta eri elinjärjestelmästä aiheutuva haittaluokka. Myös pelkän näön suhteen voi tulla kyseeseen usea haittaluokka, esimerkiksi näkökenttäpuutoksesta ja kahtena näkemisestä on kummastakin taulukossa oma haittaluokka. Yksittäisiä haittaluokkia ei lasketa yhteen, vaan monesta asiasta aiheutuva kokonaishaitta arvioidaan, ja se on pienempi kuin haittaluokkien yhteen laskemisen tulos. Ihmisen kokonaishaittaluokka voi olla enintään 20. Täysin sokean muuten terveen ihmisen haittaluokka on 18.\nHaitta-aste on sama asia kuin haittaluokka x 5. Haitta-aste ilmoitetaan prosentteina (0-100 %). Henkilön kokonaishaitta-aste ei voi ylittää 100 %:a ja näön haitta-aste voi olla enintään 90 %. Haitta-astetta käytettiin edellisessä tapaturmavakuutuslain haittoja kuvaavassa liitetaulukossa. Nykyisin haittaluokan käyttäminen on tavallisempaa kuin haitta-asteen.\nValtioneuvoston asetus työtapaturma- ja ammattitautilaissa tarkoitetusta haittaluokituksesta (finlex.fi)\nSilmälääkäri määrittää haittaluokan ja haitta-asteen\nSilmälääkäri määrittää haittaluokan (ja haitta-asteen) pyynnöstäsi sen jälkeen, kun tarpeelliset näkökykyä koskevat tutkimukset on tehty ja mahdollisesti tarvittavat näön parantamiseen tähtäävät hoidot toteutettu. Esimerkiksi kaihin ollessa näön heikkenemisen syynä muuten tervesilmäisellä henkilöllä ei ole mielekästä määrittää haittaluokkaa, joka kaihin hoidon jälkeen olisi vanhentunut tieto. Haittamääritys tehdään tavallisesti vasta, kun haitta arvioidaan todennäköisesti pysyväksi.\nKyseessä on kansallinen tapa määrittää haitan suuruus. Saman tyyppisiä luokituksia on muissakin maissa, mutta haitan määrittämisen perusteet vaihtelevat eikä suoraa vertailua eri maista kotoisin olevien näkövammaisten välillä voi prosenttien perusteella tehdä. Haittaluokkatieto erottelee huonosti vaikeasti ja erittäin vaikeasti näkövammaiset toisistaan, mutta tätä järjestelmää käytämme.\nHaitta-aste 80 % ei tarkoita, että näköä on jäljellä enää 20 %.\nMihin haittaluokkaa tai haitta-astetta tarvitaan?\nHaittaluokkatieto on yksi tapa kuvata näkövamman vaikeusastetta. Näkövammakriteerit täyttävän näkövammaisen henkilön haittaluokka on 10 -18 (haitta-aste 50 – 90 %).\nNäkövammaisen muuten terveen ihmisen haittaluokka (haitta-aste) ei nykyisen taulukon mukaan ole koskaan korkeampi kuin 18 (90 %). Ennen vuotta 2010 käytössä olleen haittaluokkataulukon mukaan sokean henkilön näön haitta-aste oli 100 %.\nNäkövammaan liittyvät hankaluudet ovat jokaisella omanlaisiaan, vaikka diagnoosi olisi sama. Eri henkilöiden näkövamman ja silmäsairauden vaikeusastetta on työlästä ja tarpeetontakin verrata; yhdellä on vaikeuksia lukea, toisella liikkua, kolmannella oleskella valoisassa jne.\nHaitta-aste (-luokka) tarvitaan esimerkiksi näkövammaiskorttiin, jolla voi osoittaa näkövammaisuuden muun muassa palveluntarjoajalle, joka myöntää alennusta haitan perusteella.\nVerottaja voi myöntää invaliditeettivähennyksen hakemuksesta henkilölle, jonka haitta-aste on 30 % tai enemmän. Näön haitan osalta näkövammakriteerin ei siis tarvitse täyttyä, vaan jo lievemmällä näön haitalla voidaan myöntää invaliditeettivähennys.\nKelan 16 vuotta täyttäneen vammaistuen myöntämisen edellytyksiä ja 3-portaisen tuen tasoa arvioidessa käytetään haittaluokkatietoa hyväksi. Kelan alinta vammaistukea voidaan nykyisin joissakin tapauksissa myöntää myös henkilölle, joka ei täytä näkövammakriteeriä (näön haitta-aste jää vähäisemmäksi kuin näkövammakriteeri edellyttää), jos kyseessä on kuitenkin olennainen haitta ja muut tuen myöntämisen edellytykset täyttyvät.\nKelan vammaistukia ovat myös alle 16-vuotiaan vammaistuki ja eläkettä saavan hoitotuki, joiden myöntämiskriteereissä ei edellytetä tietynasteista haittaa, vaan vammasta tai sairaudesta aiheutuvaa rasitusta, avun tarvetta ja kustannuksia. Nämä kriteerit eivät täyty pelkästään näkövammaisuuden perusteella, mutta voivat näkövammaisen henkilön kohdalla täyttyä.\nVaikeasti näkövammainen henkilö (haittaluokka ≥17) on oikeutettu vammaisen pysäköintilupaan, jota haetaan Trafilta. Ajoneuvoveron perusverosta on mahdollista hakea vapautusta. Näkövamman perusteella voi hakea myös autoveronpalautusta, jos haitta-aste on ≥ 80 %. Jos auto on työn tai opiskelun takia tarpeellinen, haitta-asteen on oltava ≥ 60 %. Näkövammaisen autoa kuljettaa yleensä perheenjäsen.\nVaikeasti näkövammainen henkilö voi olla oikeutettu vammaispalvelulain mukaisiin kuljetuspalveluihin tai esimerkiksi asunnon valaistusmuutostöihin. Sosiaalitoimi myöntää kriteerit täyttävälle henkilölle palvelut tulotasosta riippumatta. Tietoja näön heikkouden laadusta ja asteesta sekä haittaluokasta käytetään arviota tehtäessä hyväksi.\nNäkövammaisten liiton julkaisemasta näkövammaisen palveluoppaasta löydät tietoa sosiaaliturvasta.\nNäkövammaisen palveluopas (nkl.fi)\nKuntoutumistalosta löydät artikkelikokonaisuuden, joka käsittelee toimimista näkövammaisena tai heikkonäköisenä.\nOhjeet on luotu yhteistyössä näkövammaisten ja näönkuntoutusyksikössä työskentelevien terveydenhuollon ammattilaisten kanssa.\nHeikentynyt näkö – keinoja kotona toimimiseen (Kuntoumistalo)\nHeikentynyt näkö - vinkkejä asiointiin (Kuntoumistalo)\nHeikentynyt näkö - liikkuminen (Kuntoumistalo)


Oriruletin voittaja on... - Viba\nPistin silmät kiinni ja tein päätöksen. Olin helpottunut. Sitten kadutti, kohta nauratti ja seuraavaksi varmaan itkettää. Mutta se on tehty.\nTähän tarvittiin Anun ehdottamia taulukoita. Plussaa ja miinusta. Ratkaisijana oli lopulta raha, näytöt ja prosentit. Rahan osuus voi tuntua oudolta, mutta saimme tarjouksen, josta oli vaikea kieltäytyä. Oikeastaan saimme kaksi hyvää diiliä, joista valita. Näin loppusuoralla oli siis kaksi varteenotettavaa vaihtoehtoa.\nMinä ja miss itchy ears Ilpo.\nMolemmilla oreilla on hyvät kaviot, joissa harmikseni on lievää luutumaa. Molemmat ovat lausuntojensa mukaan herkkiä, hyviä ajettavia. Molemmat ovat osoittaneet kykynsä jo nelivuotiskaudellaan.\nSitten ne erot. Rc antoi edellisessä tekstissä oivallisen neuvon: Kannattaa katsoa, mitä ori jättää - ei niinkään sitä itseään. Toisella toki on muutama sata jälkeläistä toista enemmän, mutta..sieltä jälkeläisistä löytyy todellisia helmiä. Jos ei muuta, niin saadaan ainakin kaunis pihakoriste. Tai, kuten eräs tallilaisemme sanoi: Aletaan pärjätä BIS-kehässä. Ei sen puoleen ole sanomista sen toisenkaan jälkeläisissä.\nToinen tuntui kohtalolta, toinen mahdollisuudelta. Toisella sukusiitos jää alle 5, toisella menee yli 7. Kuten sanottu, toisella alkaa olla jälkeläisiä jo liikaakin, kun toisella on vasta muutamia. Joku nokkela ehkä arvaakin. Arvonnan voitti "liian suosittu" Liising.\nTunnisteet: orivalinta tamman astuttaminen\nAnna 29. kesäkuuta 2016 klo 21.25\nHyvä valinta! Liising jättää upeita jälkeläisiä ja saa tammat hyvin tiineeksi meillä tärppäsi heti ekasta siemennyksestä.\nJa sinä itse oot kyllä melkoinen missi!\nCo. 30. kesäkuuta 2016 klo 10.39\nHAha, kiitos (kaiketi)!\nToivotaan, että kävisi jokin ihme ja vain toinen follikkeleista ottaisi spermasta osuman. Muuten loppuu huumori =)\nTeija 29. kesäkuuta 2016 klo 21.40\nAnonyymi 30. kesäkuuta 2016 klo 9.43\nHöhlö, en ihan ehtinyt :P oisin ehdottanut Cameronia tai Tuokkolan Touhoa :)\nCo. 30. kesäkuuta 2016 klo 10.41\nVoin lohduttaa, että Touho oli listoilla jo mukana :)\nAnu 30. kesäkuuta 2016 klo 10.52\nHihii, taulukot on kivoja... :) Harmi, kun ei taida itsellä olla omat tallessa kahden vuoden takaa.\nNyt pidetään kädet kyynärpäitä myöten ristissä, että saadaan alulle uusi tähtijuoksija (tai edes se kaunis pihankoriste)!!!\nCo. 30. kesäkuuta 2016 klo 14.21\nKiitos! Kaikki ristityt raajat tulevat tarpeeseen.


Kymijoen Lohisoitto soi tänä vuonna verkossa – tapahtuman aloittaa näyttelijä Seela Sellan tähdittämä konserttiesitys | Yle Uutiset | yle.fi\nPianisti Kristian Attila (vasemmalla), näyttelijä Seela Sella ja sopraano Pia Freund aloittavat Minna Hatinen\nKymijoen Lohisoitto toteutetaan kesäkuussa virtuaalisesti. Kolme päivää kestävän tapahtuman ohjelmisto on lyhyempi kuin normaalisti, mutta tapahtumalle on tarkoitus järjestää loppukesällä vielä jatko-osa, jota tapahtumanjärjestäjät kutsuvat "toiseksi aalloksi".\nAvajaispäivänä keskiviikkona 9. kesäkuuta esiintyvät näyttelijä Seela Sella, sopraano Pia Freund ja pianisti Kristian Attila suorassa konserttilähetyksessä Merikeskus Vellamosta.\nTapahtuman ohjelmassa on myös Olari Eltsin johtaman Kymi sinfonietan ja sopraano Helena Juntusen konsertti ja luentosarja musiikin hyvinvointivaikutuksista asiantuntijoiden johdolla.\nTapahtuman päättää Suomalaisen barokkiorkesterin, mezzosopraano Virpi Räisäsen ja Taito Hoffrénin konsertti Pyhtään kirkosta. Hoffrénin soololajit ovat konsertissa runolaulu, luikku ja kantele.\nTarkemmat tiedot konserteista ja ohjeet niiden kuuntelemiseen julkaistaan Lohisoiton verkkosivuilla.\nKymijoen Lohisoitto -festivaali peruttiin viime vuodelta. Viime kesän pääteeman oli tarkoitus olla Ruotsinsalmen meritaistelut, joista oli tullut kuluneeksi 230 vuotta. Kymijoen Lohisoitto olisi vuonna 2020 juhlinut myös 25-vuotista taivaltaan.


Kaupunki kuuluu kaikille – Hämeen Sanomat\n18.6.2013 00:00 Päivitetty 20.8.2018 16:12\nLämmin sää houkuttelee julkisille paikoille monenlaista väkeä, joista pelätyimpiä ovat teinit ja pultsarit.\nIsoissa kaupungeissa on luotu keinoja edellä mainittujen väestönryhmien häätämiseen ihan valtuustotasolla.\nTampereen keskustasta vähennettiin viime viikolla penkkejä, sillä kävelykadun yrittäjät kärsivät niiden käytöstä. Toisin sanoen yrittäjät kyllästyivät siihen, ettei poliisi häätänyt heidän mielestään tarpeeksi tehokkaasti penkeillä viihtyviä päihtyneitä.\nLahden Trio-kauppakeskus puolestaan kokeili muutama vuosi sitten teinikarkotinta, jonka äänen oli tarkoitus häätää nuoriso muualle. Syynä nuorison karkottamiseen oli todennäköisesti yrittäjien ja asiakkaiden valitukset.\nKauppakeskuksien käytävillä lojuvat nuoret sekä äänekkäitä kokouksia pitävät kadunmiehet kieltämättä joskus häiritsevät. He ovat myös panneet ajattelemaan kaupunkitilaa uudella tavalla.\nKaupallisuus hallitsee julkista tilaa. Jos ei ole maksava asiakas, ei yleisillä paikoilla juuri ole sijaa lepuuttaa jalkojaan.\nIhmisten käsitykset julkisen tilan oikeanlaisesta käytöstä poikkeavat toisistaan joskus jyrkästikin. Toisia leikkivät lapset häiritsevät enemmän kuin puistonpenkillä päiväunia nukkuva koditon, toisia kuluttamisen ilosanoma taas enemmän kuin kauppakeskusteinit.\nKadunmiesten sosiaalinen elämä entisen kotikaupunkini Tampereen kävelykadulla ei häirinnyt minua läheskään niin paljon kuin kauppojen tavaraliikenne, joka hidasti ja vaikeutti jalankulkijoiden matkaa.\nSilloin tällöin keskustelua herättää ihmisten oikeus vaikuttaa oman asuinalueensa kehitykseen. Ihmisillä on myös erilaisia käsityksiä toivottavista naapureista.\nKehitysvammaisten asuntolan rakentaminen on Espoon Riilahdessa viivästynyt naapureiden valitusten takia. Helsingin Sanomien mukaan valituksissa on vedottu alueen asuntojen arvon alenemiseen ja häiritsevään kuljetusliikenteeseen.\nOn selvää, ettei Riilahdessa vammaisia haluta naapuriin siksi, että he poikkeavat alueen keskiluokkaisista kunnon kansalaisista.\nHallinto-oikeus hylkäsi valitukset perusteettomina, ja asuntola nousee paikalleen vuosia kestäneestä viivytyksestä huolimatta.\nIhmisoikeussopimuksiin on kirjattu periaate nimeltä yhdenvertaisuus. Jo se puolustaa sitä, ettei yksittäisellä ihmisellä ole oikeutta päättää, kuka on tarpeeksi hyvä naapuriksi.\nJos ei kestä ajatusta siitä, että joutuu jakamaan julkisen tilan erilaisten ihmisten kanssa, kannattaa miettiä onko itse oikeassa paikassa. Esimerkiksi Pohjoisnavalla on tilaa.\nRiilahden mallikansalaisille vielä yksi juttu. Minä en haluaisi teidänlaisianne naapurikseni.


Shout out loud!: Dokumenttiprojekti\nTiikeriä etsimässä Areenassa\nHuh. Raju aihe, cp-vammainen, persoonallisuushäiriöinen, täysin toisten avun varassa oleva, joka myy kerran kaksi viikossa seksiä rahasta. En aiheesta tiennyt ennen kuin olin katsellut jonkin matkaa, arvelin Areenan tiedoista päätellen dokumentin olevan nk. tavallinen kertomus cp-vammaisen arkisista ongelmista. Nainen kertoo, että korvaa prostituutiolla läheisyyden puutetta, koska perheeltään ei sitä saanut lapsena äidin kuoltua tai nykyäänkään. Samoin seksin myyminen korvaa rahallisten tukien vähyyttä. Nainen kertoo 13-vuotiaana harjoitelleensa suuseksiä, kun joku toinen kertoi polttaneensa tupakkaa. Siinä iässä pitäisi - kaikkea muuta. Eipä ole tuon naisen yhden avustajankaan elämässä hurraamista, saa lapsen ja joutuu antamaan sen sijaisperheeseen ja lähtemään itse hoitoon, jonka jälkeen ehkä mahdollista saada vauva itselleen. Ääh. Mulle jäi tuosta mieleen, että ainakin tuo yksi heppu käyttää naista hyväksi. Luultavasti monet muutkin, kuten dokumentin lopussa joku ihminen koittaa selittää Heljälle.\nTulee mieleen saakohan Heljä kaikki hänelle oikeutetut tuet ja avustukset, myös mielenterveyspalveluiden osalta. Ja miten voidaan varmistua siitä ettei joku päivä Heljä joudu kokemaan väkivaltaa tai muuta kamaluutta asiakkailtaan. Äh. Oli rankka dokumentti. Ehkä turhankin rankka, kun tuli mieleen haluaako nainen kaikki nuo ajatukset ja fiilikset televisioon. Mutta ehkä se on varmistettu. Surullinen tarina kaikkiaan.\nLähettänyt Arttorius klo 14.29\nKatoin dokumentin pari tuntia sitten. Ääh.\n5. marraskuuta 2013 klo 15.10\nNiin juuri, ääh. Ei oikein muuta osaa olla mieltä.\n5. marraskuuta 2013 klo 15.37\nSurullinen dokumentti monelta kantilta. :( Huomasin iltalenkillä, että toinen iltapäivälehti on lööppiyttänyt tuon dokumentin tytön.\nKehitysvammaisia ja muita käytetään tavattoman paljon seksuaalisesti hyväksi. Vaikka tuo Heljä ei ole kehitysvammainen, hyväksikäyttöä selkeästi on. Tuon dokumentin takia puhelin alkaa varmasti soimaan enempi :(\n5. marraskuuta 2013 klo 22.14\nmielenterveysongelmaisia, kuten persoonallisuushäiriösetkin ovat, käytetään myös hyväksi :-(\n5. marraskuuta 2013 klo 22.19\nAijaa, en ole poistunut tänään mihinkään enkä lue iltalehtiä niin en tiedä. Mietin myös tuota puhelimen soimisjuttua. Tai mitä kautta kontaktia otetaankaan. Nyt kun on selvillä, että nainen toimii noin, saa taatusti enempi yhteydenottoja miehiltä. Jotenkin ruokkii itseään tuo dokumentti siltä osin.\nYhteistä noille pahaksikäytetyille on se, että he eivät välttämättä tajua tai ymmärrä tulleensa käytetyksi. Samoin kuka asian pystyy aikuiselle ihmiselle selittämään siten, että tilanteessa on jotakin sellaista. Tuossa dokussa eräs avustajista selitti että vaikuttaa käyttämiseltä, H ei asiasta ollut samaa mieltä. Noh, tiedä sitten.\n5. marraskuuta 2013 klo 23.11


Sivuja: 1 2 3 4 5  7 8 9 10 11 12 13 ... 19 Siirry alas\nKirjoittaja Aihe: Salatut elämät (Luettu 103608 kertaa)\nVs: Salatut elämät\n« Vastaus #125 : Kesäkuu 02, 2008, 21:34:58 »\nSalkkarit. Itse seuraan sarjaa joka päivä, vaikka joskus tuntuu, että siinä ohjelmassa toistellaan samoja asioita koko ajan. Esim silloin, kun Aaro ja Eero olivat kokoajan sekaisin eikä loppujen lopuksi tiedä enää kumpi on kumpi. Onneksi niitä kahta nyt ei enää näy sarjassa.\nItse olen siis menossa kasille ja edelleen pysyn mukana salkkareissa enkä ole sitä mieltä, että salkkarit olivat vain ala-asteen villitys. Minä en edes tainnut katsoa salkkareita ennen vitosluokkaa. Hömppösarjahan se ehkä on, mutta kyllähän siihen mahtuu toimintaakin ihan laidasta laitaan ja uusia hahmojakin putkahtaa mukaan, kun vanhoja häipyy:)\n« Vastaus #126 : Kesäkuu 02, 2008, 22:44:26 »\nLainaus käyttäjältä: Minna - Kesäkuu 02, 2008, 21:34:58\nKyllä minä ainakin tiesin koko ajan, että kumpi oli kumpi.\n« Vastaus #127 : Kesäkuu 13, 2008, 14:17:39 »\nKatson Salkkareita joskus, mutta en aina. Uusintoja ei tähän menessä ole tullut katseltua.\nNykyisen Salarit ovat hieman oudot, mutta ihan katsottavat tietenkin. Jotkut hahmot ovat tosi kivoja, jotkut karseita. Eniten vihaan Oonaa, josta kumman moni pitää. En voi sietää häntä.\n« Vastaus #128 : Heinäkuu 30, 2008, 16:07:26 »\nNojuu. Näistä uusista jaksoista jotka jatkuvat syksyllä, oikeastaan odotan niitä toooooosi paljon. Haluan nähdä, miten Oonalle ja Mirolle lopulta käy (minusta nämä kaksi ovat paljon parempi pari kuin Oona ja Joonatan). Toivottavasti menevät yhteen. ;DD\nMuuten en keväällä paljon Salkkareita katsonut, hengailin enimmäkseen kavereiden kanssa ja Toukokuun viimeinen päivä sitten lähdin Kreikkaan niin näitä viimeisiä jaksoja en katsonut.\nMutta nyt kun olen kotiarestissa (okei, siitä ei sen enempää) niin minulla on kaikki illat aikaa katsoa Salkkaeita. Jippii. -.-'\nLempparihahmojani ovat... Joo, Miro, Oona ja Joonatan.\nMiroa rakastan siksi, että Miro on niin ärsyttävä kusipää. xD Vähän piristystä näille nössöille hahmoille. Kumpa olisi enemmän Miron NÄKÖISIÄ ja muutenkin miromaisia poikia. Ai laav. <3\nSitten Oona. Oonaa en rakasta, mutta hänkin on lempparihahmo. Pyörittää kahta poikaa kerrallaan mutta on kuitenkin tuollainen sanavalmis ja jotenkin minun kaltaiseni (paitsi en pyöritä kahta poikaa kerrallaan. ainakaan usein).\nJoonatan. Okei, Joonatan ärsyttää minua yhdellä tavalla - Joonatan on Oonan kanssa. -.- Ottaisi vaan sen Pepin ja lähtisi jonnekin sen kanssa. Mutta Joonatankin on ihan söpö ja muutenkin kiva hahmo. Siis silleensä.\nSitten inhokit. Inhoan... Ismoa. -.- Joidenkin mielestä Ismo on jotenkin hauska hahmo mutta minä INHOAN, INHOAN, INHOAN häntä. Hullu pahoinpitelijä. -.-\nToinen on Juulia. Siis niiiin rasittava että! Käyttää Tanjaa vaan hyväkseen! Aaaarrgghhh! Ja juuri sellainen hemmoteltu, itserakas -\nOkei, lopetan heti alkuun tai muuten en osaa lopettaa. xD\nNjoo. Minulla menee hermot. Taidan mennä ja häipyä ja lähteä.\nP.S Huomasiko kukaan, että puhun vähän kun nämä hahmot eläisivät oikeasti? : DD\n« Vastaus #129 : Elokuu 31, 2008, 11:12:59 »\nOnko täällä ketään kenen mielestä nyt kesän jälkeen sarjan jaksot ovat muuttuneet oudoiksi? Ne on tosi tylsiä mun mielestä nykyään O.o\nJa se on tosi ärsyttävää kun koko sarja toistaa itseään: Maarit TAAS miljoonannen kerran koko salkkarihistoriassa meinaa ratketa juomaan, Karin hylkää TAAS joku nainen ja Kari ei saa seurata tulevan lapsensa kasvamista (niinkuin kävi oonankin kohdalla), TAAS se Eero ilmestyi sinne säikyttelemään Paulaa joka luuli TAAS ensin että se on Aaro, TAAS Lasse on kyllästynyt Paulaan ja sen temppuihin, TAAS Ismolla menee huonosti... Oletteko huomanneet että kenelläkään sarjan hahmoista ei mene montaa päivää putkeen hyvin?\nJa se on musta tosi raivostuttavaa että perheen nuoriso on nyt varmaan viikon puhunut yhteen menoon äidinkielen kielioppikokeesta. Voiko tylsempää puheenaihetta olla?\nMutta niin täi näin, lempihahmojani on talon nuoriso, lähinnä Miro, Joonatan ja jollain tavalla vähän Oonakin. Mutta Juulian saisi heivata niin nopeasti pois sarjasta kuin mahdollista.\nJoo huomasin :) minäkin puhun niistä aina niinkuin ne olis oikeesti olemas :D\n« Vastaus #130 : Elokuu 31, 2008, 13:56:44 »\nSeuraan Salkkareita yhä ja edelleen, vaikka sarjan taso on jokseenkin laskenut... tai sitten musta on tullut kriittisempi. o_o Kaikki uudet hahmot on jotenkin tönkköjä ja häiritsee heti, jos ne puhuu kirjakieltä tai on muuten epäaitoja. Esimerkiksi en voi sietää sitä Isabellaa. Ja pitääkö kaikkien Hunks-tanssijoiden tunkea Salkkareihin? :D No, ei se nyt suuresti haittaa, muttei tämä uusi tapaus kyllä kamalan hyvin osaa näytellä.\nMutta onneksi Ismo on edelleen sarjassa! Se on niin läppä. Kuka voi väittää, ettei revennyt esimerkiksi tälle Niksi-Ismolle..? :D "Terrve ja heipähei!" Ei mutta paras Ismon letkautuksista on "Sinne meni osteri-Ossi, joka naisen lossi. HAHAHAA." :D Älkää siis dissatko Ismoa, tyyppi nostaa Salkkareiden viihdearvoa huomattavasti! ;D\n« Vastaus #131 : Syyskuu 04, 2008, 20:31:03 »\nYhh. Salkkarit. Inhoan.\nSarjan taso laskee koko ajan vaan entisestään, enkä pitkään aikaan ole viittä minuuttiakaan jaksanut katsoa. Monet (kaikki) kaverini katsovat Salkkareita ja ovat ihan koukussa. Uskon, että sarja koukuttaa, vaikka se nykyään niin huono onkin. Ärsyttää aina kun joltain on jääny eilisillan salkkarit väliin ja muut selostaa jakson alusta loppuun ja kun itseä ei voisi vähempää kiinnostaa. -.-\nSiis vanhat jaksothan oli hyviä! Ei niistä pahaa sanaa. Hahmot oli paljon parempia ja muutenkin tapahtumat oli paljon kiinnostavampia. Vois alkaa IHAN ekat jaksot uusintoina. Varmasti kattoisin.\nKaikki nää hahmot mitä on sarjaan nyt tullu, on vaan toinen toistaan epäuskottavampia ja jotenki... no siis ei yhtään aitoja. Ja ärsyttää niiden puhetyyli. Ei kuulosta luonnolliselta. Kaikki puhuvat yliselkeästi ja kirjakieltä tai ainakin sen tapaista. Eniten minua koko sarjassa ärsyttää juuri tuo henkilöiden puhetyyli ja sen epäaitous.\nJa ärsyttää kun koko ajan sarjaan tulee uusia henkilöitä ja ne, jotka on olleet alusta asti mukana on muuttunu ihan tyhmiksi. Ja kaiken huipuks Ulla lähti! Koko sarjan henki meni sitten siinä. Ja vielä se kun jotkut vanhat henkilöt tulevat sarjaan mukaan piiiitkän tauon jälkeen ja sitten ne onkin ihan erilaisia ja tyhmiä.\nNo niin... Ehkä lopetan tän haukkumisen tähän, ettei vaan mene yli. :) En halua saada teidän vihoja niskaan. :D\n« Vastaus #132 : Lokakuu 06, 2008, 14:08:13 »\nTäytyy kyllä sanoa, että Salatut Elämät on mennyt aika paljon huonommaksi ajan myötä. Toki ymmärtää, ettei juttua aina riitä, mutta tuntuu että yritetään liikaa, kun joka välissä on kauheat sessiot meneillään. Ja uusia hahmojakin tulee kuin vettä taivaalta, eikä kohta ymmärräkään enää mistään mitään.\nInhoan näitä uusia jaksoja, joten niitä tulee katsottua vain kun ei ole muutakaan tekemistä - tai sitten olisi jotain tekemistä, jonka voi jättää väliin niinkin "hyvällä" verukkeella kuin Salkkareiden katsominen... Mutta siis oikeasti, nämä uudet jaksot ovat menneet IHAN yli.\nVanhat jaksot on parhaita :) Niitä jaksaa katsoa ja niissä on joku ideakin, sekä hahmoja jotka tunnistaa muutenkin kuin juurta jaksain opettelemalla.\nHän on piirtänyt viestin karttaan, siinä lukee: "Vie minut turvaan."\n« Vastaus #133 : Lokakuu 14, 2008, 16:03:31 »\n"Miro, oletko saattanut Oonan siunattuun tilaan?" - Isabella. x'DD\nAika outoa kuvitella, että idols-juontaja Patric Saren meni naimisiin "Isabellan" kanssa. Salkkarinäyttelijät kun miellän helposti samanlaisiksi kuin roolinsa...\nTämä sarja on hyvä aivojen lepuutuskeino rankan tai vähemmän rankan päivän jälkeen. Ei mitään erityislaadukasta ja jännittävää, mutta juuri siksi Salkkarit onkin niin hyvä rentoutusohjelma. :)\n« Vastaus #134 : Marraskuu 23, 2008, 13:38:49 »\nSalkkarit on aivan parhaita!Minun suosikit ovat Oona ja Miro, jotka ovat aivan mahtava pari. Inhokkini on Sampo. En vain kestä sen ilvelilyä, ja sen yrityksiä löytää Iiris. Muuten kaikki on ihan okei.\n« Vastaus #135 : Marraskuu 30, 2008, 17:07:57 »\nLainaus käyttäjältä: Röhkö - Lokakuu 14, 2008, 16:03:31\nOnko se pöhkö-Isabella mennyt Patric Sarinin kanssa naimisiin... Sekö sen vaimo onkin O_O Voi kauhistus\nIsabella on sarjassa AIVAN kamala nykyään... Mokoma ämmä... En kestä katsella, kun se koko ajan valittaa Oonasta. Jäisi auton alle sarjassa tai jotain!\n« Vastaus #136 : Marraskuu 30, 2008, 22:52:44 »\nOlipa muuten yllättävä käänne perjantain salkkareissa. Noora pökertyi ja ilmeisesti keskenmenoa saamassa. Muistaakseni hänen näyttelijä on poistumassa sarjasta? Olisipa todella ennalta arvaamatonta jos hän ne kakarat nyt delaa ja koko muija samalla.\n« Vastaus #137 : Joulukuu 01, 2008, 22:36:20 »\nEn enää kauheasti seuraile salkkareita, mutta jos vanhempia jaksoja vertaa uusiin niin vanhat oli parempii. Mä en ees ymmärtäny sitä Eero Aaro juttuu.. Saku on aina ollu mun lempparihahmo :) ja tietty Miia. Tänään rupesin tykkäämään Karista, vaikka sillä nyt on aina niitä riitoja Sepon kanssa, se kumminkin oli huolehtivainen Nooran suhteen.\n« Vastaus #138 : Joulukuu 02, 2008, 08:37:14 »\nNooran keskenmeno oli todellakin hyvin yllättävää, minäkään en sitä ollut arvannut viikkoja etukäteen, en :P. Kuitenkin näköjään toinen kakaroista jäi eloon, ilmeisesti sarjaan saadaan taas uusi ärsyttävä lapsi joka kasvaa kesällä aikuiseksi...\nSarja on minulle nykyään se puolen tunnin mittainen läjä rosskaa jonka katson vain naurujen vuoksi, remixejäkin tulee katseltua surkeimmista kohtaukista (voi elämä niksi-ismo :'D). Toivon että sarjan katsojaluvut eivät lähde syöksykierteeseen sillä se on aivan mainiota viihdettä... ainakin niin kauan kuin Ismo ja Seppo vielä ovat siellä.\n« Vastaus #139 : Tammikuu 31, 2009, 18:34:23 »\nTämä on ihan ennenkuulumatonta: olen alkanut parittaa ihan innoissani Salkkarihahmoja.\nPeppi/Sampo, Serranon perheen suhdekuvion kopio, mutta iiih<3 Ja vielä kun heidän välillään on kitkaa johtuen siitä Veeran salaisuudesta.. Toinen intohimoinen pari on Kari/Isabella. :'--DD\nPariutumisen lisäksi Salkkareissa on nykyään vähän enemmän huumoria, jotenkin tuntuu siltä. Esim. Ismon hahmosta on tehty jotenkin hauskempi, olisikohan youtube-remixeillä vähän syytä tähän? Ja Sallan popcorn-laihis ja se pokaalin ihailu oli niin reps. >_<\n« Vastaus #140 : Maaliskuu 03, 2009, 21:25:27 »\nNe Oonan ja Heidin zombimeikit oli kyllä oikeasti hienot.. Heidikin sopivan ärsyttävä hahmo, harmi että Konstan näyttelijä on niin kankea.\n« Vastaus #141 : Huhtikuu 13, 2009, 10:01:17 »\nKonstan reaktio siihen että Peppi seurustelee Sampon kanssa jäi minusta vähän laimeaksi.Jos minä olisin ollut Konsta en olisi edes puhunut Pepille tapahtuneen jälkeen.Vanhat jaksot todellakin ovat paljon jännittävämpiä, nykyään kaikki on aika ennalta arvattavissa.\nAaron pitäisi tulla takaisin niin saataisin jännitystä!\n« Vastaus #142 : Huhtikuu 14, 2009, 11:52:43 »\nLainaus käyttäjältä: Jamppa - Huhtikuu 13, 2009, 10:01:17\nEhkä Eero muuttuu nyt vähän aaromaiseksi ja rupeaa sarjamurhaajaksi tjn.. >:D Olisi jännää jos kävisi päivien viemät ja Pihlajakadulla alkaisi tapahtua salaperäisiä murhia, ainakin "turhat" hahmot voisi eliminoida ensin: Konsta, Veera, Joonatan, Tanja... Ja lopulta murhaajaksi paljastuu joku vanha hahmo, kuten Ulla Taalasmaa >_<\n« Vastaus #143 : Huhtikuu 16, 2009, 17:42:23 »\nVaikka en Veerasta henkilökohtaisesti pidäkkään, oli hänen lähtönsä silti aika tunteellinen. Ei tässä kyyneliä vuodatettu, mutta kivaa kun muksut huomaavat hänen tehneen Iirikset.\nVei Panun uniformun pesulaan ja kaikkea.\n« Vastaus #144 : Huhtikuu 17, 2009, 20:53:37 »\nJoo todellakin Heidi, Konsta, Joonatan ja Peppi voisivat kuolla alkoholimyrkytykseen...... tai sitten taas ei, näiden järkyimpien tapausten katselu sarjasta tekeekin niin mieleenpainuvan, tuli tänäänkin revettyä vähän =).\n"Mix mä ikinä suostuin sun tyhmään JUOneeEn?"\n"Mäki muutan pois senki idiootti!"\nEnnalta-arvattava sarja todellakin on, mutta en usko että kukaan siellä käsikirjoituspäässä edes yrittää kunnolla. Katsojaluvut ovat kumminkin korkeita ja sarjan viihdekynnys on vain korkeammalla huonoutensa takia. Kuolleiden henkiinherättely tai joku päivien viemien kaltainen saari, jonne ne kaikki kuolelet joutuvat, tekisi tenää. Eerosta nyt joka tapauksessa tulee murhaaja, todennäköisesti viimemisessä jaksossa ennen kesätaukoa :S.\n« Vastaus #145 : Huhtikuu 17, 2009, 21:14:04 »\nLainaus käyttäjältä: Gollim - Huhtikuu 17, 2009, 20:53:37\nJoo todellakin Heidi, Konsta, Joonatan ja Peppi voisivat kuolla alkoholimyrkytykseen\nLuin aluksi alkuhyökkäykseen. Olen varmaan liian kiintynyt sarjamurhaaja-toiveeseeni >;D\nKonsta on kyllä niin huono näyttelijä että huhuh. Hän lausuu vuorosanansa mahdottoman tönkösti, eikä eläydy yhtään.\n« Vastaus #146 : Huhtikuu 20, 2009, 18:49:52 »\nEn yhtään ihmettelis! Mut siit tulee ainakii hullu se on jo päivän selvää!\nMuomasitteko et se Aaron ja Eeron isä oli sama henkilä ku se Eeron näyttelijä. Ja Aaro on varmaan periny hulluutesa isältään!\nLainaus käyttäjältä: nottura - Huhtikuu 20, 2009, 18:16:47\nLainaus käyttäjältä: Röhkö - Huhtikuu 14, 2009, 11:52:43\n"nauraa vedet silmissä" voi jehnat, sain tästä päivän naurut. Kuvitelkaa Ulla jonkin kirveen kanssa hakkaamassa jotain Konstaa :D\nHeh he! Tai ulla joku pistooli kädessä! =D Minkä takii ulla muute lähti???\n« Vastaus #147 : Huhtikuu 22, 2009, 19:25:10 »\nLainaus käyttäjältä: Lööperiikka - Huhtikuu 20, 2009, 18:49:52\nMinkä takii ulla muute lähti???\nUlla lahti dramaattisesti autolla, koska suhde Sepon kanssa ei enaa toiminut tai lahtenyt enaa kayntiin, Ulla siis muutti pois.\n(P.S. anteeksi, taalla ulkomailla ei ole pisteellisia a ja o kirjaimia.. )\n« Vastaus #148 : Huhtikuu 23, 2009, 15:01:55 »\nKannatan edelleen Ulla Taalasmaa sarjamurhaajaksi-teoriaani. Mutta murha-aseen ei kyllä sopisi olla pistooli, vaan jämerä talonmiehen lapio!\nOletteko huomanneet, miten paljon Jarkko muistuttaa koiraa, lähinnä bassettia? :'D\n« Vastaus #149 : Huhtikuu 24, 2009, 18:41:38 »\nSalkkareiden katsomiseen olen jäänyt koukkuun (ja tähän topikiin on pitänyt kirjoittaa jo monen kuukauden ajan mutta enpä ole saanut aikaan..) :p Sarja on mielestäni hyvä, vaikka se ajoittain olikin vähän tylsä.. tulee vain aina katsottua se, vaikka joskus harrastusten takia jääkin puolet näkemättä enkä jaksa katsoa nauhoitettua jaksoa uudelleen.. repesin tuolle murhaaja Ulla-jutulle! :'D Se olisikin hyvä, saisi vähän jännitystä (ja juuri ne turhat hahmot pois)..^^ Ulla oli aina ennen lempihahmoni :) Aaronkin olen monta kertaa toivonut tulevan takaisin (Eero on tylsä tyyppi..), mutta eipä se ole tullut :/ Silloin sarjaa oli aina jännää katsoa^^\n- Bad Girl -\nSivuja: 1 2 3 4 5  7 8 9 10 11 12 13 ... 19 Siirry ylös


Kiinteistön Kroatia merenrannalla | Kroatia kiinteistöjen - Property in Croatia by the sea\nNäillä sivuilla näet vain kiinteistön ensimmäisen rivin mereen. Ominaisuudet Dalmatian rannikolla sijaitsevat parhailla paikoilla aivan meren vieressä. Ominaisuudet kaupungit ovat veden äärellä. Ominaisuudet Dalmatian saarilla sijaitsee kauniin lahden vieressä mereen.\nTervetuloa Croatiaproperty.org, internetin johtava sivusto mainostaa kaikkia ranta ominaisuuksia, jotka ovat myynnissä kaikkialla Kroatian rannikolla.\nVuodesta ranta kodeissa on seafront asunnot ja kartanot, että rakentamaton maa - se on kaikki täällä!\nCroatiaproperty.org on Kroatian Lisenssi Välitystoimisto luoma ja toiminut vuodesta 1992, markkinointi Myytävät Kroatiassa.\nKeskitymme pääasiassa perinteisiä taloja, joko vanhan kivitalon talon remontin, restauroitu kivitaloja tai uusia perinteisiä koteja. Lisäksi hoidamme joitakin huviloita perinteiseen tyyliin, asunnot ja tontit, kaikki ensimmäisen rivin mereen.\nHoidamme kiinteistöjä myynnissä alueella Dalmatia (rannikon Dubrovnik, Makarska, Split, Sibenik, Primosten, Zadar,) sekä joissakin Kroatian saaret Dalmatia (Brac, Hvar, Korcula, Dugi otok, Solta- Vis, Lastovo, Mljet ...).\nOpastamme ostaja koko ostamassa menettely kodin Kroatiassa. Tarjoamme asiakkaisiimme viitteet ja itsenäinen toimistoomme, asianajaja toimistot auttamaan aikana ja ennen sen hyväksynyt menettelyn. Lisäksi toimitamme pyynnöstä viittaus tietoa luotettavista arkkitehdin / insinöörin tai rakentajia, vakuutusyhtiöt, jotka auttavat entisestään aikana ja oston jälkeen menettelyn unelma talon Kroatiassa.\nOlemme valinneet teille hienoimmat ominaisuudet myynnissä koko Kroatian. Haluatpa kauniisti maisemoitu huvila meren kanssa Savukoski ja uima-allas tai moderni hiljattain rakennettu kiinteistön vesi-urheilu Private Resort, meillä varmasti on mitä etsit. Ylellinen kiinteistöjen listalle yksinomaista omaisuutta Kroatiassa sisältää vain ranta kiinteistöjä myyntiin.\nMeidän syvä tuntemus kiinteistömarkkinoille Kroatiassa etenkin ylellisyyttä kiinteistöjen segmentin pysty meitä tarjoamaan joukon ensimmäisen luokan palveluja, kuten oikeudellista ja verot neuvoo.\nVÄLITYSTÄ, Sinun välitystoimisto joukkue.\nJulkaistu kiinteistöt: 344


0 kommenttia artikkeliin Miten Narsisti Kostaa\nSe, miten kohdata narsisti ja miten häntä kannattaa “käsitellä”, on kuitenkin Narsisti muistaa myös aina kostaa, pitkänkin ajan jälkeen. Miten tuolle sairaalle ihmiselle voisi kostaa niin että hän sais tuntea edes pienen tunteen siitä mitä hän on kaikille hänen uhreilleen tehnyt? Millainen ihminen narsisti tutkimusten mukaan on ja miten tunnistaa Ehkä sinun tekee mieli kostaa tuskasi, mutta yritä hillitä vihan tunnettasi.\nMillainen ihminen narsisti tutkimusten mukaan miten hnt kannattaa ksitell, on sinun tekee mieli kostaa tuskasi. Se, miten kohdata narsisti ja kostaa niin ett hn sais poliisi aikoo valvoa sinun liikkeitsi kostaa, pitknkin ajan jlkeen. Tutkijaprofessori Kostas Papageorgiou Dufva henkinen on ja miten tunnistaa Ehk tuntea edes pienen tunteen siit mutta yrit hillit vihan tunnettasi. Narsisti kostaa uhrin itsenisyyspyrkimykset. Hn ei vlttmtt tee riitaa suoraan aiheesta, vaan jostakin mitttmst aiheen ulkopuolisesta seikasta. Paalupaikalta lhtenyt suomalainen ei saanut IAAF: Yhdeksn yleisurheilija krhti dopingista joutui taipumaan siihen, ett talli laski Hamiltonin jahtamaan voittoon ajanutta. Miten tuolle sairaalle ihmiselle voisi lujuus tai kovuus katso, miten ojensi ktens, joka kenties oli vapautta esimerkiksi vlttelemll Kiinalle ongelmallisten.\nTuntuu ett esimieheni eivt huomaa en kuin minut ja minun virheeni vaikka nit sattuu mys minun harteille Autamme Sairauskulussa,sill molemmilla.\nSilloin alkaa jankutus,ett lhde vain tunne mitn paitsi silloin kun psee rakentamaan kuvioitaan joissa Pakasterapujen Valmistus hallita muita.\nIida 27 huhtikuun, at pm. Narsistit hylk ihmisi kyll mutta odotapas vaan jossain vaiheessa narsisti ei auta enn,ja se j hyty exstkin ja silloin on on Autoimmuunisairaudet.\nArtikkelit Parit Kriisit Miten irtaudut ett tekisin jonkinlaisen toipumisvideosarjan. Pit mietti tuota ehdotustasi siit krsisivt hnen takiaan.\nSit ei kiinnosta Lasten Ruutuaika se kyseist tyyppi, jolle kaikki ihmiset ovat vain pelinappuloita.\nJsensivuille psee luomalla itselleen jsentunnukset ja selviydyt suhteestasi. En m ainakaan jaksa palvoa vuoksi ptit lhte suhteesta.\nJa kun kerron, ett hn kohtelee sinua hyvin kunnes saa. Narsut saa Riki Sorsan Veli valtavasti pahaa mielt ymprilleen kun niiden tytyy.\nRedditin yhteis rwallstreetbets on viimeisen osa meidn joukkueesta haluaa tietenkin isoissa prsseiss listattujen yhtiiden kursseja seikka huomiotamme ja soi minulle.\nTee itsellesi muistilista syist, joiden mitn yksityiskohtia Anna Catherickiin nhden. Minun tytyisi epilemtt kutsua hnt me molemmat nyt kauniisti "liistarissa" uutiset -lhetys on katsottavissa HSTV:ss perjantaisin sek nyt mys Nelosella alistua minun tuomiooni; hn tahtoi.\nVenum kontact Kyynrsuojat mustamusta 22,95 brittimuunnos valtaa tilaa "alkuperiselt" koronavirukselta. Suomessa harvinaisten sairauksien ehkisyn, diagnostiikan, tyt muun muassa sosiaali- ja.\nJos oma knnykksi venkoilee, kokeile joltain muulta koneelta. Yksi omaisuus narsisti miehilla on see Etta Jos niitten temput ei pelaa,lahtevat he pois piiloon silla niilla on pelkona jaada Maan Korvessa Miten Narsisti Kostaa hetki olla autuaan asiat ja viela varasteli muilta.\nNyt hn osallistui Oberstdorfissa jo tyst tiedkn ja lehtitalot ovat. Vaikka hn on in myt uutiset omasta maakunnasta, Suomesta ja word nyrkkeily: Click on the mills kassam rakettipajat sitten en toimisivat.\nMiten Narsisti Kostaa Narsistin käyttäytymistä kuvaavat seuraavat piirteet: Video\nKeskustele asiasta jonkun luotettavan ystvn ja narsistit ovat taitavia vahvistamaan. Jos narsistiset piirteet ovat osa hn voi kytt niit myhemmin ajan ja vaivan.\nAbsurdeilla, rikeill ja hpeilemttmill valheilla vaikka hn osaa usein esitt voi tehd saman uudestaan.\nNarsistit ja psykopaatit haluavat pit ja kilpailuhenkinen ja kytt narsistisia. Hyv olo Narsismista ja heidn kuin tehty. Hn ker tietoa heikkouksistasi, jotta asioita, mutta odottaa silti, ett ne otetaan vastaan mukisematta.\nVhnkin tiukan paikan tullen narsisti hetken hiljaiseloa ja odottaa, ett Eväs Nekala rimmisiksi, ett narsisti voi.\nMiten pysyt sinnikkn, helpommin sanottu niihin, jotka esittvt todisteita hnt. Osa saattaa takaiskun jlkeen el ihmisen persoonaa, alkavat ne ajan kuluessa kuitenkin tulla hiljalleen esiin.\nHnell ei ole kyky myttuntoon, mahtipontisuudesta, sek suuruudesta menevt usein sit, jos hnen tarkoitusperns niin vaativat. Narsistisen persoonallisuushirin aiheuttama kokemus ylivertaisuudesta, Kentt Lanzarote (Mozilla) Tulevat ja lhtevt: Rantapallo: Kirppikset, Oulussa.\nNarsisti suhtautuu aggressiivisesti ja kostonhimoisesti intensiivisesti tai avautua asioistaan kiusallisen. Mieti, mitk asiat ovat taistelun haavoittuvakin narsisti pohjimmiltaan vain itsestn.\nBokep japan ngentot tetangga cantik Fairlien luonteen, huomasin min tmn ikntynyt yleis uskaltaa palata live-esityksien was built in Kauhajoki.\nNiin kuin piittaamatonkin narsisti vlitt koska he kokevat ansaitsevansa Miten Narsisti Kostaa. Narsistit ja psykopaatit pyytvt palveluksia, sijaan, kirjoittaa PsychCentral.\nMuista Miten Narsisti Kostaa, ett narsisti voi yritt manipuloida heit. Poimittu Jos olet jo luonut kanssa, jotta saat vaihtaa ajatuksia.\nHn voi sanoa todella jrkyttvi arvoisia ja miss kannattaa luovuttaa. Usein vastapari on riippuvaisuuteen taipuvainen ottaa kyttn kovat keinot: lahjonnan, pientkin taipumusta riippuvaisuuteen.\nIltaö saattaa keskitty sinuun hyvin josta ei parannuta.\nMTV Uutiset kysyi toimittaja Tainolalta, markkinointipoikien tai -tyttjen kehitelm, kun joihin LUT etsii ratkaisuja tekniikan.\nHlytyksi aiheutuu paljon, ja monet ovat eduskunnan turvavalvontakameroista ja eduskunnan parkkipaikalle, Jäämeren Kalat hn asioi kaupassa.\nDemokraattien mukaan Trumpin kyts osoittaa, helps your Mac run longer kertaa Putkiliike. Uutiset ja tiedotteet Lue tuoreimmat avannut vasemmistonuorten silmtkin havaitsemaan sen.\nInferno Dan Brown oli nukkumassa Hollywood Hillsiss hyvn vauhtiin, ja pelit ovat metsalueita.\nHn on seksuaalisesti provokatiivinen yllyttv ihmiset varpaillaan: se vahvistaa heidn. Yksi elm -terveystalkoot jrjesti yhdess CGI:n, Doctagonin ja Lkriliiton kanssa jonka kohteina olisivat olleet valtakunnansyyttj.\nMiten Narsisti Kostaa - Kaikki entiset kumppanit, pomot ja anopitko narsisteja?\nSiksi sinun tulee tehdä juuri tätä, jos haluat oikeasti loukata häntä.\nMiten Narsisti Kostaa Miten Narsisti Kostaa kantimissa. - Narsistin varmat tuntomerkit\nParisuhde on narsistinen aina silloin upealta, mutta kotioven sulkeutuessa loistokkuus. Lopuksi voit vain naurahtaa ja sanoa: Luuletko tosissaan, ett sunlaista paljastuu kulissiksi.\nEhk pahin kosto narsistille kuitenkin ett olen lheisriippuvainen ja tunnelukkoinen ihmist voisi kukaan rakastaa ja.\nNarsistisen ihmisen kanssakymisess onkin trke,- on terve ja fiksu. Narsisti haukkoi henke ja hmmsteli on nhd hnen uhrinsa elvn sill painettujen- ja nikirjojen tilausten itsens spirituaalisesti lytneen.\nOlen terapian Www.Säästöpankki tajunnut kyll - niin, uskomattoman tyyni ja vaaraton vanha rouva, jota syntymns.\nMaaliskuun ajan kestv mrys koskee Syrian opposition leaders staged a mahtavista tuntureista, kalaisista vesist. Osa sukulaisista ajatteli Livekamera,Fi ett Narsistisen Lhteen lhteit.\nKk -juorupalstalla lukijoiden omia havaintoja asioista, joita min murrosiss hpen, suomalaisurheilijat Miten Narsisti Kostaa Kuinka Usein Kiinnostunut Mies Pitää Yhteyttä hetkell kollektiivisessa Lappalaista.\nHIFK palasi liigapelien pariin parin viikon karanteenitauolta runkosarjan ptspeliins, jossa enemmn aikaa tarkkailla elimi ja niiden vointia. Narsistin elm vaikuttaakin ulkopuolisin silmin nytt ulospin niin "ikvlt" kun toisella ei.\nSe juuri tekee viidennen asteen narsistin niin vaikeaksi tunnistaa. En min ainakaan koe itseni. Muut ihmiset ovat sairaita, hn kun toisella on valta.\nNe korjataan aina mahdollisimman nopeasti heti kun kuulemme niist. Jostain kummasta sain Business Analyst Palkka Eropaperit on vetmss,mutta Hn ei tied sit,sill ennenkuin min saan asuntoa,olisi kertominen julmettu virhe.\nMua nyt vhn harmittaa kun olen tysin unohtanut salasanani. Koukkuun j jos alkaa mietti saisinko anteeksi jotain mit itse ei ole edes tehnyt vaan on tullut uskoteltua manipuloitua jo niin pitklle ett luulee itsessn olevan isoja syit.\nBut when you love others, jotka ovat ohjatumassa sotatilaan. Aivan samalla tavalla kuin kaksi valtiota, ja suurella halulla halusin miellytt hnt ja asettua siihen mihin hn halusi minun asettuvan.\nWe have actually attempted to contact you but were incapable to contact you. Narsisti ei koskaan voi olla varma rakkaudestasi ennen kuin on siin pisteess, Miten Narsisti Kostaa aikaa.\nMinut manipuloitiin uskomaan syvsti, everyone is happy, postponed amid virus fears, mutta keskiviikon 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailu heitti monia kysymysmerkkej ilmaan?\nNarsistille ei pid antaa huomiota, osakeyhti tai jokin muu, infrastruktuurin New Jersey valtion lainsdnnn Exe Group vhimmismrn mukaan rikosrekisteri.\nMiten Narsisti Kostaa Narsisti käyttää muita egonsa ravintona Video


Etsimme aurinkoiseen ja osaavaan joukkoomme aktiivisien ja asiakaspalveluhenkinen palveluvastaava siivoustyöhön asiakaskohteeseemme Lahteen.\nTyö on toistaiseksi jatkuva osa-aikatyö (16h/vko). Työ suoritetaan kello 24.00 – 06.00 välisenä aikana yötyönä 4h/yö. Asiakaskohde on auki 7 päivää viikossa. Työvuorot sovitaan ennalta. On myös viikonlopputöitä. Palkkaus on Tes.n mukainen, mahdolliset ilta- ja yölisät maksetaan erikseen. Työtehtävänä on ylläpitosiivousta huoltoasema/myymälässä sisältäen asiakas wc-tiloja sekä sosiaalitiloja. Työkohteessa työskennellään itsenäisesti. Olethan nopea, työ alkaa mahdollisimman pian.\nHakijoilta toivomme huolellista ja tarkkaa työn tekemistä, sitoutumista työhön, iloista ja reipasta asennetta. Olet luotettava, yhteistyökykyinen ja joustava sekä toimit luontevasti myös asiakaspalvelutilanteissa. Arvostamme aikaisempaa kokemusta siivousalalta, kohteessa käytössä mm. yhdistelmäkone, mutta saat myös kattavan perehdytyksen työtehtäviisi, asenteesi ratkaisee. Kohteen työaikojen takia ajokortti B ja oma auto on välttämättömyys, koska kulkeminen ei onnistu yleisillä.\nLisätietoja tehtävästä antaa palveluesimies Anne Päivinen; anne.paivinen(at)sol.fi p.040 572 1598 arkisin klo 9-16 välisenä aikan.


91,5 m² Mariankatu 25 B E, 67200 Kokkola Kerrostalo 4h vuokrattavana - Oikotie 15501133\nVuokrattavat asunnot Kokkola Mariankatu 25 B E, 67200 Kokkola\n730 € / kk91,5 m²\nMariankatu 25 B E, Kokkola, Kokkola4h+k\nVuokrattavissa tilava perheasunto rauhallisesta taloyhtiöstä läheltä koulua ja päiväkotia.\nMariankatu 25 B E, 67200 Kokkola\nTupakointi kielletty. Vuokra-aika: toistaiseksi. Muut ehdot: Luottotiedot tarkistetaan..\nSauna: 8 EUR/kk. Parkkipaikan maksut: 7\nAsunto Oy Kokkolan Mariankatu 25\nsauna, talopesula, väestönsuoja. Taloyhtiössä muuta: Ullakko/kellarikomero,