Eikö lapsesi kiinnostu kirjoista? Suosittu lastenkirjailija ja neljä muuta asiantuntijaa paljastavat, kuinka houkutella lapsi lukemaan | Nuoret | HS\nEikö lapsesi kiinnostu kirjoista? Suosittu lastenkirjailija ja neljä muuta asiantuntijaa paljastavat, kuinka houkutella lapsi lukemaan\nMitä tehdä, kun 11-vuotiasta ei kirja kiinnosta? Asiantuntijat neuvovat.\nPäivitetty: 12.10.2016 14:57\nViisikko toimii, sanoo kirjailija Paula Noronen.\nSuomalaislapset ja -nuoret ovat maailman parhaiden lukijoiden joukossa, mutta taso on laskenut, on laskenut jo noin kymmenen vuoden ajan. Yhtä pitkään asiaa on myös voivoteltu julkisuudessa. Päätimme yrittää etsiä ratkaisuja. Koska lukutaito kehittyy lukemalla, yritämme löytää keinoja siihen, miten esiteini-ikäiset saisi houkuteltua lukemaan. Soitamme kirjailijalle, jolle ongelma on tuttu. Suosittu lasten- ja nuortenkirjailija, opettaja ja isä Timo Parvela purskahtaa nauruun kuullessaan kysymyksen.”Itsehän käytimme oman esiteinin kanssa kaikki mahdolliset keinot. Lopulta kirjoitin hänelle oman kirjasarjan, jotta saisin hänet lukemaan. Sanoin hänelle, että kerro, mitä kirjassa pitäisi olla, niin minä kirjoitan. Näin syntyi Sammon vartijat -sarja. Poikamme oli silloin ehkä 11- tai 12-vuotias”, Parvela kertoo.Koska Parvelan ratkaisu on aavistuksen työläs, kysyimme apua useammalta asiantuntijalta. Heistä yliopistotutkija Kaisa Leino Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksesta on paras perustelemaan, miksi lapset olisi hyvä saada lukemaan.”Voi olla, että tulevaisuudessa on yleistä omaksua tietoa muuten kuin lukemalla. Toistaiseksi yhteiskuntamme perustuu kuitenkin pitkälti lukemiseen ja luetun ymmärtämiseen. Jos lukutaito on heikko, nuoren on vaikea päästä jatko-opintoihin ja myöhemmin työelämään. Silloin syrjäytymisvaara on suuri”, Leino sanoo.Tällaisessa tilanteessa on suomalaisista peruskoulun päättävistä nuorista joka kymmenes. Näistä nuorista valtaosa on poikia. Pojista lähes joka viides (18 prosenttia), mutta tytöistä vain joka kahdeskymmenes (5 prosenttia) kuuluu tähän ryhmään.Leinon mukaan nämä nuoret ymmärtävät helppoa tekstiä ja osaavat poimia yksittäisiä faktoja tekstin joukosta. Heidän on kuitenkin vaikea yhdistellä tietoa eri lähteistä tai vertailla tietolähteiden luotettavuutta.Lasten ja nuorten lukutaitoa seurataan ja verrataan kansainvälisissä Pisa- ja PIRLS-tutkimuksissa. Molemmat tutkimukset osoittavat, että suomalaisten lukutaito on hyvä, mutta laskusuunnassa.Suomalaisten tuloksissa on toinenkin huolestuttava piirre. Eri ryhmien väliset erot lukutaidossa ovat meillä poikkeuksellisen suuria. Lukutaito näyttää olevan sitä parempi, mitä korkeammin koulutetut vanhemmat lapsella on ja mitä korkeammassa asemassa nämä ovat työmarkkinoilla.Leinon mukaan vanhempien ei kuitenkaan tarvitse välttämättä huolestua, jos lapsi ei lue kaunokirjallisuutta. Hän saattaa silti lukea blogeja tai ahmia harrastukseensa liittyvää tietoa.”Kaikenlainen lukeminen on hyväksi. Jos kaunokirjallinen teksti tuntuu lapselle vaikealta, kannattaa kannustaa lukemaan muunlaisia tekstejä. Eikä tekstin tarvitse olla pitkä, uutiset, sarjakuvat ja novellit toimivat hyvin.”Kokeile näitä keinoja, jos lasta ei innosta lukeminen\n1. Ota avuksi elokuvatMaarit Korhonen, opettaja:”Jos lapsi on lukenut alakoulussa, ei ole niin vaarallista, että teini-iässä tulee tauko. Sehän on vain normaalia. Lapsi olisi hyvä jymäyttää lukemaan viimeistään kolmannella tai neljännellä luokalla, sillä myöhemmin se voi olla vaikeampaa. Siinä iässä toimivat selkeät, jännittävät tarinat. Paras löytämäni keino on tämä: Ota kirja, josta on olemassa myös elokuva. Lukekaa luku kirjaa ja katsokaa sitten kymmenen minuuttia elokuvaa, lukekaa toinen luku kirjaa. Lapset innostuvat, kun kirjaan liitetään elokuva. Olen tällä tavalla luetuttanut esimerkiksi Jules Vernen Maailman ympäri 80 päivässä.”Kirjavinkki: Cornelia Funke, Mustesydän. ”Tämä on loistava, fantasiatrilogian ensimmäinen osa. Löytyy myös elokuvana.”2. Lahjo peliajalla\nTimo Parvela, kirjailija:”Lukeminen on henkilökohtainen asia, myös lapselle. Kaikki lähtee lukijasta ja hänen kiinnostuksestaan, siksi yleispätevää neuvoa on vaikea antaa. Paitsi tämä: tarjoa lapselle kirjallinen lapsuus ja raivaa aikaa lukemiseen ja keskittymiseen. Voisiko tietokone sammua iltakahdeksalta?Itse käytimme aution saaren taktiikkaa. Kun kesämökki on saaressa, teini inisee ensimmäiset kaksi viikkoa, sitten alkavat vanhat Tarzanit kiinnostaa. Annoimme myös lukemisen palkinnoksi peliaikaa. Tiedän, että kaikki eivät pidä tästä, koska siinä lapsi lukee puolipakolla. Itse ajattelen, että sekin toimii. Jos lapsena lukee, siitä syntyy tunnekokemus, johon haluaa myöhemmin palata. Lukeminen vie mukanaan, kun toistoja tulee tarpeeksi.”Kirjavinkki: Parvela, Sortland, Pitkänen, Kepler62-sarja. ”Suosittelen omaani, koska se on tehty juuri tätä ongelmaa varten. Aiheena avaruus, tarpeeksi lyhyt teksti, viimeistelty visuaalisuus.”3. Etsi lähiökirja\nAleksis Salusjärvi, toimittaja, kriitikko:”Vedän lukutaitotyöpajoja ammattioppilaitoksissa eli työskentelen vähän vanhempien, noin 16-vuotiaiden parissa. Heillä selkeä ongelma on, että ei ole kirjallisuutta, joka kertoisi heidän maailmastaan. Vaikka kirjoja julkaistaan tuhansittain, lähiostareiden elämästä kertovia kirjoja ei juuri ilmesty.Siksi näille nuorille räppi tuntuu olevan luontaisin tapa perehtyä teksteihin. Rapin lyriikat kertovat maailmasta, jossa nuoret elävät. Ajattelen, että nuoret saa lukemaan, kun löytää heille kirjoja ja tekstejä, jotka osuvat. Liian vaikeaa on turha tarjota. Jos lukeminen on hidasta, kirjan on oltava lyhyt ja napakka, kielen selkeää ja yksinkertaista.”Kirjavinkki: David Lagercrantz, Minä, Zlatan Ibrahimović. ”Kieli on selkeää ja sen teemoihin on helppo samastua.”4. Jutelkaa blogeista\nKaisa Leino, yliopistotutkija:”Kannattaa tuoda lapsen ulottuville kirjoja, lehtiä, kaikenlaisia tekstejä. Tutkimukset osoittavat selvästi, että niiden lasten lukutaito on parempi, joiden kotona on paljon kirjoja ja joiden kotona luetaan. Lapset saavat silloin lukemisen mallin vanhemmiltaan ja lukemista on helposti saatavilla.Lapsen kanssa kannattaa myös keskustella teksteistä, vaikka uutisista, blogeista ja nettisivuista. Voi kysyä, mikä sinun mielestäsi tässä tekstissä on mielenkiintoisinta, miksiköhän tuo juttu on kirjoitettu tai miksi tämän räppärin sanoitukset ovat sinusta parempia kuin toisen. Rap-lyriikathan ovat hyvin kaunokirjallisia ja usein myös kantaaottavia tekstejä.”Kirjavinkki: Jeff Kinney, Neropatin päiväkirja -sarja ja Michael Grantin Mahtavat 12 -sarja. ”Neropatit ovat helppoa ja hauskaa lukemista myös heikommille lukijoille. Grant nappaa mukaan suureen seikkailuun.”5. Neuvo kokeilemaan ja keskeyttämään\nPaula Noronen, kirjailija:”Lukemisesta ei kannata stressata. Kannattaa kokeilla monenlaisia kirjoja ja keskeyttää, jos ei kiinnosta. Sitten voi taas kokeilla uutta. Sain itse tämän neuvon eräältä viisaalta kirjastonhoitajalta, kun olin teini, ja se helpotti kovasti. Noudatan sitä nytkin, kun lapset ovat pieniä ja aikaa lukemiseen on vähän.Äitinä mietin joskus, että lapset tuntuvat hylkäävän kaiken, mitä me vanhemmat arvostamme. Siinä mielessä voisi kokeilla käänteistä tekniikkaa. Auttaisiko, jos tekisi kirjoista kiellettyjä, kohtelisi niitä kuin tupakkaa. Lapsen tullessa kotiin voisi haistella takinhihat ja varmistaa, ettei niissä haise kaupunginkirjasto.”Kirjavinkki: Enid Blyton, Viisikko -sarja. ”Toimii.”\nSuomalaislapset ja -nuoret ovat maailman parhaiden lukijoiden joukossa, mutta taso on laskenut, on laskenut jo noin kymmenen vuoden ajan. Yhtä pitkään asiaa on myös voivoteltu julkisuudessa. Päätimme yrittää etsiä ratkaisuja. Koska lukutaito kehittyy lukemalla, yritämme löytää keinoja siihen, miten esiteini-ikäiset saisi houkuteltua lukemaan. Soitamme kirjailijalle, jolle ongelma on tuttu. Suosittu lasten- ja nuortenkirjailija, opettaja ja isä Timo Parvela purskahtaa nauruun kuullessaan kysymyksen.”Itsehän käytimme oman esiteinin kanssa kaikki mahdolliset keinot. Lopulta kirjoitin hänelle oman kirjasarjan, jotta saisin hänet lukemaan. Sanoin hänelle, että kerro, mitä kirjassa pitäisi olla, niin minä kirjoitan. Näin syntyi Sammon vartijat -sarja. Poikamme oli silloin ehkä 11- tai 12-vuotias”, Parvela kertoo.Koska Parvelan ratkaisu on aavistuksen työläs, kysyimme apua useammalta asiantuntijalta. Heistä yliopistotutkija Kaisa Leino Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksesta on paras perustelemaan, miksi lapset olisi hyvä saada lukemaan.”Voi olla, että tulevaisuudessa on yleistä omaksua tietoa muuten kuin lukemalla. Toistaiseksi yhteiskuntamme perustuu kuitenkin pitkälti lukemiseen ja luetun ymmärtämiseen. Jos lukutaito on heikko, nuoren on vaikea päästä jatko-opintoihin ja myöhemmin työelämään. Silloin syrjäytymisvaara on suuri”, Leino sanoo.Tällaisessa tilanteessa on suomalaisista peruskoulun päättävistä nuorista joka kymmenes. Näistä nuorista valtaosa on poikia. Pojista lähes joka viides (18 prosenttia), mutta tytöistä vain joka kahdeskymmenes (5 prosenttia) kuuluu tähän ryhmään.Leinon mukaan nämä nuoret ymmärtävät helppoa tekstiä ja osaavat poimia yksittäisiä faktoja tekstin joukosta. Heidän on kuitenkin vaikea yhdistellä tietoa eri lähteistä tai vertailla tietolähteiden luotettavuutta.Lasten ja nuorten lukutaitoa seurataan ja verrataan kansainvälisissä Pisa- ja PIRLS-tutkimuksissa. Molemmat tutkimukset osoittavat, että suomalaisten lukutaito on hyvä, mutta laskusuunnassa.Suomalaisten tuloksissa on toinenkin huolestuttava piirre. Eri ryhmien väliset erot lukutaidossa ovat meillä poikkeuksellisen suuria. Lukutaito näyttää olevan sitä parempi, mitä korkeammin koulutetut vanhemmat lapsella on ja mitä korkeammassa asemassa nämä ovat työmarkkinoilla.Leinon mukaan vanhempien ei kuitenkaan tarvitse välttämättä huolestua, jos lapsi ei lue kaunokirjallisuutta. Hän saattaa silti lukea blogeja tai ahmia harrastukseensa liittyvää tietoa.”Kaikenlainen lukeminen on hyväksi. Jos kaunokirjallinen teksti tuntuu lapselle vaikealta, kannattaa kannustaa lukemaan muunlaisia tekstejä. Eikä tekstin tarvitse olla pitkä, uutiset, sarjakuvat ja novellit toimivat hyvin.”Kokeile näitä keinoja, jos lasta ei innosta lukeminen1. Ota avuksi elokuvatMaarit Korhonen, opettaja:”Jos lapsi on lukenut alakoulussa, ei ole niin vaarallista, että teini-iässä tulee tauko. Sehän on vain normaalia. Lapsi olisi hyvä jymäyttää lukemaan viimeistään kolmannella tai neljännellä luokalla, sillä myöhemmin se voi olla vaikeampaa. Siinä iässä toimivat selkeät, jännittävät tarinat. Paras löytämäni keino on tämä: Ota kirja, josta on olemassa myös elokuva. Lukekaa luku kirjaa ja katsokaa sitten kymmenen minuuttia elokuvaa, lukekaa toinen luku kirjaa. Lapset innostuvat, kun kirjaan liitetään elokuva. Olen tällä tavalla luetuttanut esimerkiksi Jules Vernen Maailman ympäri 80 päivässä.”Kirjavinkki: Cornelia Funke, Mustesydän. ”Tämä on loistava, fantasiatrilogian ensimmäinen osa. Löytyy myös elokuvana.”2. Lahjo peliajallaTimo Parvela, kirjailija:”Lukeminen on henkilökohtainen asia, myös lapselle. Kaikki lähtee lukijasta ja hänen kiinnostuksestaan, siksi yleispätevää neuvoa on vaikea antaa. Paitsi tämä: tarjoa lapselle kirjallinen lapsuus ja raivaa aikaa lukemiseen ja keskittymiseen. Voisiko tietokone sammua iltakahdeksalta?Itse käytimme aution saaren taktiikkaa. Kun kesämökki on saaressa, teini inisee ensimmäiset kaksi viikkoa, sitten alkavat vanhat Tarzanit kiinnostaa. Annoimme myös lukemisen palkinnoksi peliaikaa. Tiedän, että kaikki eivät pidä tästä, koska siinä lapsi lukee puolipakolla. Itse ajattelen, että sekin toimii. Jos lapsena lukee, siitä syntyy tunnekokemus, johon haluaa myöhemmin palata. Lukeminen vie mukanaan, kun toistoja tulee tarpeeksi.”Kirjavinkki: Parvela, Sortland, Pitkänen, Kepler62-sarja. ”Suosittelen omaani, koska se on tehty juuri tätä ongelmaa varten. Aiheena avaruus, tarpeeksi lyhyt teksti, viimeistelty visuaalisuus.”3. Etsi lähiökirjaAleksis Salusjärvi, toimittaja, kriitikko:”Vedän lukutaitotyöpajoja ammattioppilaitoksissa eli työskentelen vähän vanhempien, noin 16-vuotiaiden parissa. Heillä selkeä ongelma on, että ei ole kirjallisuutta, joka kertoisi heidän maailmastaan. Vaikka kirjoja julkaistaan tuhansittain, lähiostareiden elämästä kertovia kirjoja ei juuri ilmesty.Siksi näille nuorille räppi tuntuu olevan luontaisin tapa perehtyä teksteihin. Rapin lyriikat kertovat maailmasta, jossa nuoret elävät. Ajattelen, että nuoret saa lukemaan, kun löytää heille kirjoja ja tekstejä, jotka osuvat. Liian vaikeaa on turha tarjota. Jos lukeminen on hidasta, kirjan on oltava lyhyt ja napakka, kielen selkeää ja yksinkertaista.”Kirjavinkki: David Lagercrantz, Minä, Zlatan Ibrahimović. ”Kieli on selkeää ja sen teemoihin on helppo samastua.”4. Jutelkaa blogeistaKaisa Leino, yliopistotutkija:”Kannattaa tuoda lapsen ulottuville kirjoja, lehtiä, kaikenlaisia tekstejä. Tutkimukset osoittavat selvästi, että niiden lasten lukutaito on parempi, joiden kotona on paljon kirjoja ja joiden kotona luetaan. Lapset saavat silloin lukemisen mallin vanhemmiltaan ja lukemista on helposti saatavilla.Lapsen kanssa kannattaa myös keskustella teksteistä, vaikka uutisista, blogeista ja nettisivuista. Voi kysyä, mikä sinun mielestäsi tässä tekstissä on mielenkiintoisinta, miksiköhän tuo juttu on kirjoitettu tai miksi tämän räppärin sanoitukset ovat sinusta parempia kuin toisen. Rap-lyriikathan ovat hyvin kaunokirjallisia ja usein myös kantaaottavia tekstejä.”Kirjavinkki: Jeff Kinney, Neropatin päiväkirja -sarja ja Michael Grantin Mahtavat 12 -sarja. ”Neropatit ovat helppoa ja hauskaa lukemista myös heikommille lukijoille. Grant nappaa mukaan suureen seikkailuun.”5. Neuvo kokeilemaan ja keskeyttämäänPaula Noronen, kirjailija:”Lukemisesta ei kannata stressata. Kannattaa kokeilla monenlaisia kirjoja ja keskeyttää, jos ei kiinnosta. Sitten voi taas kokeilla uutta. Sain itse tämän neuvon eräältä viisaalta kirjastonhoitajalta, kun olin teini, ja se helpotti kovasti. Noudatan sitä nytkin, kun lapset ovat pieniä ja aikaa lukemiseen on vähän.Äitinä mietin joskus, että lapset tuntuvat hylkäävän kaiken, mitä me vanhemmat arvostamme. Siinä mielessä voisi kokeilla käänteistä tekniikkaa. Auttaisiko, jos tekisi kirjoista kiellettyjä, kohtelisi niitä kuin tupakkaa. Lapsen tullessa kotiin voisi haistella takinhihat ja varmistaa, ettei niissä haise kaupunginkirjasto.”Kirjavinkki: Enid Blyton, Viisikko -sarja. ”Toimii.”


Ikoninen juppifarmari vai täydellisyyttä hipova perheauto? Koeajossa uusi 5-sarjan Touring - Teknavi\nFarmareiden matala haluttavuus piiskaa autonvalmistajia panemaan parastaan ja hyvä niin. Jos koko maailma rakastaisi näitä käytännöllisiä ja tilavia perheautoja suomalaisten tavoin, saattaisimme ajaa paljon vaatimattomilla luomuksilla.\nHinta alkaen 52 930 €\nSuomalaiset tykkäävät farmariautoista keskimääräistä enemmän. Muualla maailmassa malli saatetaan mieltää elämäntilanteen vaatimaksi kompromissiksi, kun tarvitaan tilavaa perheautoa. Johtuuko eriävä mielipide sitten siitä, että olemme tottuneet näkemään farkkuja liikennekuvassa jatkuvasti vai käytännönläheisyyttä rakastavasta ajattelumaailmasta. Monen suomalaisen mielestä farmariauto on myös sporttinen ja ilmentää aktiivista elämää. Hyväksyntä antaa mahdollisuuden valita suosikikseen kumman tahansa korimallin auton yleisen muotoilun mukaan.\nBMW kosiskelee kompromissiin taipuvia autoilijoita pätevällä yhdistelmällä haluttuja argumentteja; hyvännäköisessä autossa on vahvat moottorit, viihdyttävät suorituskyvyt, ylellinen sisustus ja tietenkin käytännöllisyys. Samalla se haastaa joukon katumaastereita, joihin moni perheellinen on turvautunut tyyliseikoista johtuen.\nBMW on perinteisesti onnistunut veistämään päheän näköisiä perhefarkkuja. 5-sarja onnistui ilmeisen hyvin jo edellisellä kierroksella, koska muotoilu ei muuttunut uudessa mallissa juuri lainkaan. Muutokset tehtiinkin tällä kertaa pintaa syvemmälle.\nAutonomisuuden lisääntyminen ei tule normaalissa ajossa häiritsevästi esille. Lisävarusteena saatavilla oleva mukautuva vakionopeudensäädin vahtii kaistaviivoja ja vaatii pitämään kädet ratissa käytännössä kokoajan. Vain noin 15 sekunnin irrotukset sallitaan, jonka jälkeen ajotietokoneessa alkaa välkkyä varoitussignaalit. Apua tulee myös jarrutuksiin, pysähdyksiin ja uudestaan liikkeellelähtöihin. Auto myös väistää ja korjaa ajolinjaa sivutörmäyksiä estääkseen.\nBMW:n 5-sarjan farmari ensinäkemältä hyvin samalta kuin edeltäjänsä. Sen muutokset tulevat esille vasta auton sisällä ja ajaessa. Se on ottanut askeleen kohti autonomisempaa ajamista toiminnallisuudellaan, mutta säilyttänyt kuitenkin ajamisen ilonsa. Sen keventyneen rakenteen eteen on tehty taitavasti töitä. Personointiviidakko vaatii paneutumista, mutta tarjoaa paljon mahdollisuuksia rakentaa autosta mieleisen. Jopa niin mieleisen, että suomalainen tilaa tarvitseva autoilija voi löytää uudesta 5-sarjalaisesta täydellisen perheauton tai keskittyä nimittämään sitä juppifarmariksi.\nMIKÄ Suuri, laadukas ja yläluokkainen perheauto.\nKENELLE Tyyliä ja hyvää ajettavuutta etsivälle farmariautoilijalle. Hyvä vaihtoehto myös katumaasturille.\nAJETTAVUUS Koeajoon pääsevät nelivetoinen 2,0-litrainen turbodiesel (190 hv) ja 3,0-litrainen turbodiesel (265 hv). Kokonaisuudet ovat molemmissa hyvin varusteltuja: jousitus mukailee aktiivisesti tienpintaa ja nelipyöräohjaus tekee suuresta autosta ketterän. Mukavuusistuimien ergonomia taipuu juuri oman kehon muotoiseksi ja valittavissa on erilaisia hierontaohjelmia, joista laajin ulottuu käsittelemään myös jalkojen lihaksia. Tuulilasiin heijastuvalta värilliseltä Head-Up-näytön edeltäjään verrattuna 70 prosenttia suuremmalta pinta-alalta tottuu seuraamaan navigaattorin ohjeita ja muuta informaatiota kuin luonnostaan. Varuste kuuluukin niihin koukuttaviin ominaisuuksiin, joita asiakas valitsee autoonsa aina uudestaan. Keskusnäyttö toimii tablettimaisesti ja iDrive-hallintalaite on saanut älykkään pinnan. Esimerkiksi nipistysliike onnistuu kummasta tahansa, näytöltä tai keskikonsolin kiekolta.\nSUORITUSKYKY 2,0-litrainen dieselmoottori (190 hv) yhdistettynä xDrive-nelivetoon on perinteisesti Suomen markkinoiden suosikki. 5-sarjan Touring on jo tilattavissa muilla voimanlähteillä, mutta juuri tätä suosikkimallia haluavan täytyy odottaa loppukesään. Voimanlähteen äänimaailma yllättää positiivisesti. Sitä on lähes mahdotonta arvioida nelisylinteriseksi. Pieniä värinöitä kuuluu ainoastaan alakierroksilla, joita vaihteisto suosii aina kuin mahdollista. Moottorin veto on kuitenkin miellyttävää jo alakierroksilla ja tehoa riittää myös ripeisiin ohituksiin. 8-vaihteinen automaatti toimii hyvin yhteen moottorin kanssa ja ajettavuus on vakuuttavaa. 3,0-litrainen dieselmoottori sulattaa värinät pois ja ilmoittaa olemassaolostaan ainoastaan kiihdytyksissä ja silloinkin kauniilla, syvällä äänellään. Parhaimmillaan suuri 5-sarjalainen on matka-ajossa, mutta sen ohjastaminen ja auton koon arvioiminen tiukemmissakin paikoissa on luontevaa ja helppoa.\nTILAT Sisustus on BMW:lle tyypillisen pehmeää, mukavaa ja ergonomista. Matkustamossa hartiatilan kasvun huomaa erityisesti takapenkillä, jossa matkustusmukavuuteen on panostettu lisäksi ristiselkää tukevalla istuimen muotoilulla. Tavaratila on perustilassa 570 litrainen ja takaistuimet taittuvat kolmessa osassa suhteessa 40:20:40. Jako mahdollistaa tavaratilaan pääsyn myös ajon aikana keskikyynärnojan alas taittamalla. Takapenkit ovat mitoitettu sopiviksi myös kolmelle lastenistuimelle. Takaikkunan avautuminen on pidetty ennallaan, mikä on hyvä innovaatio tilan ollessa rajallinen auton takana. Suunnittelutyö näkyy suuren tavaratilan tilan jaottelussa. Lattian alla on tilaa pienemmille tavaroille ja keskelle voi nostaa erottelevan väliseinän. Odotettua ja erinomaista kehitystä on lisäksi se, että tavaratilan suojaverho irtoaa helpommin kahdessa osassa ja osille on paikat tavaratilan pohjan alla.\nMALLISTO BMW 5-sarja touring-malliston käytännöllisimmät moottorit löytyvät dieselvalikoimasta. Saatavilla olevat tuplaturbodieselit ovat 2,0-litrainen (190 hv) ja 3,0-litrainen (265 hv). Bensiinipuolelta löytyy ainoastaan kolmelitrainen 540i (340 hv), jonka hinta karkaa jo lähemmäs 90 tuhatta euroa. 2,0-litrainen dieselmoottori on saatavilla sekä manuaali- että automaattivaihteisena ja loppukesästä myös nelivetoisena. 3,0-litrainen diesel on aina nelivetoinen ja alkaenhinnaltaan hieman alle 77 00 euroa. Loppuvuodesta Touring-mallistoa laajennetaan M550d xDrive -mallilla. Sedan on tulossa markkinoille heinäkuussa ja farmarimalli saa neljän ahtimen koneen keulalleen loppuvuodesta. Suomen hintaa valmistaja ei ole vielä ilmoittanut.\nBMW 5-sarjan Touring 520dA xDrive\nMoottori 1995 cm3, R4 turbo\nMitat Pituus 4942 mm, leveys 1858 mm, korkeus 1464 mm, akseliväli 2975 mm\nTavaratila 590-1 700 l\nEnsituntuma: BMW 5-sarjan farkku uudistui ensisilmäystä enemmän\nBMW 5-sarjan uusi Touring keväällä Suomeen\nEnsituntuma: Uusi BMW5-sarja – vastinetta korkeilla odotuksille\nBMW julkisti tärkeimmän uutuutensa – tässä on täysin uusi 5-sarja


Sote-keskukset aloittavat maakunnissa eri aikoihin\n05.04.2017 klo 17:45\nMaakunnat valmistautuvat hyvin eri vauhtia sote-keskusten aloittamiseen.\nAsia käy ilmi soittokierroksesta maakuntiin. Esimerkiksi Pirkanmaalla ja Pohjois-Savossa pidetään mahdollisena, että sote-keskukset aloittavat vuoden 2019 alussa.\nHallitus kertoi tiistaina sopineensa, että sote-keskusten on aloitettava maakunnissa vasta vuoden 2019 heinäkuun alussa, eli puoli vuotta myöhemmin kuin luonnoksessa ehdotettiin.\nLisäksi hitaimmat maakunnat voivat todella painavista syistä saada poikkeusluvalla lisäaikaa tästäkin vuoden 2020 loppuun asti. STT:n tietojen mukaan lisäaika sorvattiin käytännössä Uudenmaan takia. Myös Lapissa pidetään todennäköisenä sitä, että maakunnassa haetaan lisäaikaa. Päätöstä asiasta ei ole kuitenkaan vielä tehty.\nMyös pääministeri Juha Sipilä (kesk) tarttui tänään blogissaan valinnanvapauden vaiheistukseen.\n- Hallitus ei missään nimessä tule hyväksymään sellaista valinnanvapausjärjestelmää sosiaali- ja terveydenhuoltojärjestelmän osaksi, jonka toimeenpanoon ei ole varattu riittävästi aikaa. Se on ehdoton edellytys uudistuksen toteuttamiseksi. Nyt sekin on turvattu. Palaute on kuultu, Sipilä kirjoittaa.\nHallitus ilmoitti tiistaina myös, että maakunnat saavat päättää, ovatko neuvolat maakunnan liikelaitoksessa vai valinnanvapauden piirissä.\n- Mutta jos välillä hyppään mahdollisesti tulevan maakuntapäättäjän asemaan, niin siinä asemassa kyllä suosittelisin neuvoloiden säilyttämistä maakunnan liikelaitoksessa, en osana valinnanvapautta, Sipilä kirjoittaa.


Viihdeuutiset 19.3.2013, 17:20 · Stara.fi\nAmerican Idol -kilpailusta julkisuuteen noussut suomalaisten suosikkilaulaja Adam Lambert saapuu tämän viikon perjantaina konsertoimaan Helsinkiin. Tänään Stara järjestää pikakilpailun, jossa on palkintoina lippuja Lambertin konserttiin hyville istumapaikoille.\nKilpailu käynnistyy tasan kello 18.00 Staran Facebook-ryhmässä, jossa julkaistaan kilpailukysymys ja vastausohjeet. Kysymykseen oikein vastanneiden kesken arvotaan huomenna heti aamulla kaksi voittajaa, jotka molemmat voivat ottaa konserttiin mukaan myös yhden ystävänsä. Voittajille ilmoitetaan henkilökohtaisesti.\nKilpailu on päättynyt. Voittajille on ilmoitettu.\nAdam Lambert nousi kuuluisuuteen sijoituttuaan vuonna 2009 toiseksi suositussa American Idol -kilpailussa. Hän julkaisi debyyttialbuminsa pian ohjelman jälkeen loppuvuodesta 2009, ja albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 3. Pitkään myös Suomen albumilistalla viihtynyt Lambert on tullut tunnetuksi erityisesti hittisingleistään Whataya Want From Me, If I Had You ja debyyttialbumin nimikkokappaleesta For Your Entertainment. Suomessa Adam tunnetaan musiikkinsa ohella myös parisuhteesta suomalaisen Sauli Koskisen kanssa.


Kyllähän se sattuu...\n...aina vain epäonnistua. Nyt vain tuntuu jotenkin lopulliselta, kun rahaa ja voimia ei ole uuteen yritykseen. Vaikka tietää, että rahaa tulee ja voimiakin joskus kertyy, tuntuu hyvin kaukaiselta mahdollisuudelta yrittää vielä uudelleen. Ja ehkä uudelleen. Ja vielä parhaimmillaan kaksi kertaa sen jälkeen ennen kuin alkiot on käytetty. Nyt tuntuisi täydeltä haaskuulta laittaa yhtään alkiota kohtuuni, jossa ne eivät selviä hengissä. Tämä on kriisi. Ihan oikea sellainen, joka meidän täytyy yhdessä selvittää. Että voimme jatkaa elämää ja ehkä joskus yrittämistä. Mutta nyt täytyy löytää ne asiat, joista iloitsimme ennen tätä lapsenhankinnan aloittamista. Ne asiat ovat alkaneet tuntua merkityksettömiltä. Mutta jotain pitää keksiä, ettei katkeruus pääse kasvamaan. Nyt olemme vaan niin väsyneitä, uupuneita, täysin tainnutettuja. Tuntuu kuin meitä olisi huijattu, joku vei nenän edestä sen mitä tavoittelit kaikesta sydämestäsi. Kohtalo vetää avokämmenellä kasvoille ja voit vaan kääntää to\nNeljän päivän päästä pääsen huokaisemaan helpotuksesta ja... lepäämään, rauhoittumaan, suunnittelemaan ensi vuotta, ensi kesää, kesälomia, kesäreissuja yms. Ilman, että joudun miettimään, voinkohan ensi vuonna lähteä sinne tai tänne, jos olenkin raskaana silloin? Nyt kun pimeys lisääntyy ja kelloja siirretään ja kaamos alkaa vaikuttaa vireystilaan, niin on oikeasti helpotus päästä rauhaan. Tämä 10 kk ensimmäisestä inseminaatiosta ja 12 kk ensikäynnistä klinikalla alkaa jo olla riittävästi. Kuten joskus blogin alkuaikoina kirjoitin, en ole mikään kärsivällinen ihminen. Tiesin, että tämä projekti kestää ja meidän haluamiset eivät siinä paljon paina, mutta koko tämän vuoden aktiivinen käynti klinikalla ja rankka IVF ovat vieneet energiat hyvin vähiin. Kärsivällisyyttä olen todellakin oppinut - jos se vaikka oli tämän vuoden opetus minulle :D Eli, totuus on, että en odota itse testin tekemistä kovinkaan paljon. En oikeastaan edes haluaisi tehdä koko testiä. Jälleen se on kuitenkin tehtävä\nTähän kiertoon en siis käyttänyt hormoneja vaan luonnonkiertoon alettiin hommaa tekemään. Sain CB:n digitaalitestillä keskiviikkoiltana vilkkuvan hymynaaman. Torstaille oli varattu ultra, joten en lähtenyt enää ostamaan lisää tikkuja, jotka siis loppuivat tuohon keskiviikon testiin. Ultrassa näkyi paksu limakalvo ja vasemmalla vielä hyperin jälkeistä nesteilyä (tai verta) yhdessä munarakkulassa, oikealla selkeämpi follikkeli, joka näytti olevan puhkeamassa juuri. Lääkäri sanoi, että alkio otetaan sulamaan sunnuntaina, jotta ehditään nähdä myös sen kehitys. Ja toisaalta jos alkio ei selviä sulatuksesta niin ehditään vielä sulattaa toinen. Sunnuntaina aloitin lugesteronin. Sunnuntaina ei kuitenkaan kuulunut soittoa, joten oletin että alkio on selvinnyt. Tänään ajelin puolen päivän aikaan klinikalle ja selvisi, että alkion sulatus oli onnistunut hyvin. Pakastettaessa se oli 8-soluinen ja kaksi solua oli sulatuksessa tuhoutunut, mutta alkio oli kuitenkin jatkanut kehitystä sulatuksen\nTikkuun pissimisen paluu\nLöysin laatikon pohjalta muutaman Clearblue-tikun ja digitaalilaitteen, jotka pakkasin matkaan torstaina lähtiessäni koulumatkoille. Tarkoitus oli lauantaina aloittaa tikkuun pissiminen, josta onkin ollut taukoa peräti 4 kuukautta! Tajusin myös ottaa kaksi tikkua matkaan lauantain testiä varten, koska CB:n ovulaatiotesti on pettänyt kerran jos toisenkin. Lauantaina kp 9 testi näytti tyhjää, kuten oli oletus. Sunnuntaina unohdin tehdä sen kokonaan ja tänä aamuna testi epäonnistui. Ei mennyt ihan kun römssöössä. UÄ-aika on mulla joka tapauksessa torstaina kp 14. Olen edelleen ollut vähän kahden vaiheilla, että pitäisikö vai eikö. Onko nyt hyvä aika? Onko vähän stressiä? Onko vähän flunssaa? Ajateltiin kuitenkin näin, että 1-2 PAS:ia tehtäisiin tämän vuoden puolella. Joulukuun halutaan olla rauhassa ja sitten jatketaan joskus keväällä, kun siltä tuntuu. Jollain todennäköisyydellähän joku alkio ei tietenkään selviä sulatuksestakaan, mutta tavoite olisi kyllä jättää keväälle alkioita odotta\nMitä diipimpää, sitä creepympää\nNegatiivinen raskaustestitulos saatiin siis kokea viime torstai-iltana. Perjantaiaamuna yllättäen alkoikin jo menkat, mitä en ihan osannut odottaa, koska progesteronihoidon jälkeen on joka kerta mennyt 3 päivää viimeisestä annoksesta. Nyt lugejen annostus oli vieläpä 2-kertainen aikaisempiin verrattuna. Munasarjoissa ja alavatsassa on edelleen ollut lieviä kipuja ja tuntemuksia koko viime viikon. Mitä ilmeisemmin kroppa on vielä kovasti vasta toipumassa IVF:stä. Kovin on ristiriitaiset tunnelmat. Toisaalta on kiva, että tuoresiirto tehtiin (ja todettiin, ettei se ole sen varmempi asia kuin muutkaan). Toisaalta kun kroppa on vielä stressitilassa ja vähän sekaisin niin ehkä lähtökohdat ei olleetkaan niin hyvät, että olisi kannattanut koko siirtoa tehdä. Varsinkin, kun se lievä hyperi oli selvästi vielä päällä silloin siirron aikaan. Toisaalta mietin, että ei kai lääkäri olisi tehnyt sitä, jos olisi epäillyt että se ei kannata... Koko viikonloppu meni vähän syvissä vesissä. Ja tietyt miel


POHJOIS-SUOMEN MENESTYKSEKKÄÄN ALUEKEHITYKSEN EVÄÄT ALUEEN KANSANEDUSTAJIEN NÄKÖKULMASTA\nLAHTINEN, JENNI (2012)\nTutkin pro gradu-tutkielmassani Lapin ja Oulun vaalipiirien kauden 2011–15 kansanedustajien mielipiteitä siitä, mitkä ovat tärkeimmät aluepoliittiset toimet, joiden avulla Pohjois-Suomen aluekehitystä saadaan nousujohteisemmaksi. Tutkielmassani kiinnitän huomiota myös siihen, millä keinoilla omaa näkemystä toivottavasta aluekehityksestä yritetään tehdä vakuuttavaksi. Näiden kysymysten pohjalta suoritan vertailua puolueiden välisten erojen ja samankaltaisuuksien perusteella.\nMenetelmänäni käytän retorista diskurssianalyysiä, jonka avulla erittelen vakuuttamisen keinoja, sekä sisällönanalyysiä, jonka avulla jaottelen toivottavia toimia ja niiden perusteluja. Lisäksi käytän sisällönanalyysiä verratessani tutkimusaineistoani, eli Pohjois-Suomen kansanedustajien kotisivu- ja blogikirjoituksia, kunkin puolueen vuoden 2011 vaaliohjelmasta löytyviin linjauksiin. Ajallisesti olen rajannut tutkimusaineistoni syksystä 2010 vuoden 2011 loppuun saakka.\nTutkimustulosten mukaan puolueet ovat usein yhtä mieltä toivottavista toimista, mutta se millä keinoille ne toteutetaan, tai kuinka paljon ympäristökysymyksiä tulisi huomioida niitä toteutettaessa, vaihtelee. Liikennehankkeista tärkeimmäksi koetaan Seinäjoki-Oulu junaradan peruskorjaus. Kaivoshankkeita kaikki puolueet pitävät suurena mahdollisuutena, mutta vasemmistoliitto ja vihreät asettaisivat tiukimmat rajat yritysten ympäristönormien noudattamiselle. Energiaratkaisujen suhteen kokoomus on ydinvoimamyönteisin ja vihreät kielteisin. Kokoomusta lukuun ottamatta, kaikki puolueet nostavat uusiutuvien energiamuotojen kehittämisen esille. Maatalous ja porotalous yhdistävät keskustaa ja perussuomalaisia, sillä molemmat haluavat turvata näiden elinkeinojen aseman. Keskusta ja kokoomus ovat lisäksi huolissaan luonnonlohen tulevaisuudesta. Mitä tulee työ-teemaan, kokoomus panostaisi yrittäjyyteen ja keskusta alueellistamiseen. Vasemmistoliittoa ja sosiaalidemokraatit panostaisivat sen sijaan työttömyyden hoitoon. Koulutuspaikkojen lakkauttamisen keskusta, sosiaalidemokraatit ja vasemmistoliitto näkevät aluekehitykselle haitallisena. Syyt siihen, miksi puolueet korostavat tiettyjä toimia, liittyvät heidän puolueideologiaansa, kannattajakuntaansa sekä henkilökohtaisiin sidonnaisuuksiin ja ammattiin.\nEniten vakuuttelun tukena käytetään erilaisia me ja muut -vastakkaisasetteluja, esimerkiksi etelän ja pohjoisen välillä. Lisäksi useissa kirjoituksissa toimien tarpeellisuutta painotetaan välttämättömyysretoriikalla avulla, sekä kategorisoimalla ja kvantifioimalla jotkin asiat tavoitteesta riippuen positiivisesti tai negatiivisesti.\nAsiasanat: aluepolitiikka, aluekehitys, alueiden eriytyneisyys, puolueet


Lasse J. Laineen Suomen eläimet -teos on luontomme monimuotoisuuden ylistys | Otava\n/ Medialle / Lasse J. Laineen Suomen eläimet -teos on l...\nLasse J. Laineen Suomen eläimet -teos on luontomme monimuotoisuuden ylistys\nPalkittu luontokirjailija ja biologi Lasse J. Laine kertoo suomalaisesta eläimistöstä asiantuntevalla ja rennolla tyylillään, jossa faktat ja kokemus yhdistyvät. Lisäksi hän innostaa lukijan löytöretkille luonnon ihmeiden pariin.\n”Nyt ylös ja ulos iloitsemaan, näkemään, kuulemaan, haistamaan, maistamaan, koskettamaan! Olemme osa luontoa, mennään sen mukaan, eikä sitä vastaan.”\nEläimiä esitellään kirjassa yli 700 lajin voimin ja korkeatasoisin kuvin. Kirjassa vierailevat useat biologian asiantuntijat syventävät tietoa luonnon monimuotoisuudesta ja siitä, miten sitä voidaan edistää.


Cee jumppaa myös avotaivutuksilla | Aikuisratsastajan muistin virkistykseksi\nCee jumppaa myös avotaivutuksilla\nAvotaivutus… Kaikki sen tietää ja kaikki sitä tekee mutta kenellä se tulee tehdyksi oikealla tavalla? Kouluratsastussääntöjen kohdassa 212. sivuliikkeistä on sanottu:\n1. Sivuliikkeiden tarkoitus on kehittää ja lisätä takaosan työskentelyä ja siten myös kokoamista.\n2. Kaikissa sivuliikkeissä (avotaivutus, travers, renvers ja sulkutaivutus) hevonen liikkuu kevyesti taivutettuna etu- ja takaosa kahdella eri uralla.\n3. Taivutuksia ei saa liioitella. Tahdin, tasapainon ja liikkeen sujuvuuden tulee säilyä.\n4. Sivuliikkeissä askeleen on pysyttävä säännöllisenä. Lennokkuuden ja tahdin on säilyttävä tasaisena ja\nliikkeen tasapainoisena. Lennokkuus kadotetaan, jos ratsastaja keskittyy ainoastaan taivuttamiseen ja hevosen ratsastamiseen sivusuunnassa.\nKoska sivuliikkeiden tarkoitus on lisätä kokoamista (ja takaosan työskentelyä), on avotaivutus ravissa kouluratsastusohjelmissa mukana pääsääntöisesti VaB-tasolta lähtien. Koottu ravi, jossa avotaivutus ravissa esitetään, on nimittäin vasta VaB-tason vaatimus. Jos haluat kuitenkin treenata koulukisoissa avoa kootussa ravissa jo aiemmin, valitse kotimaisista ohjelmista HeA:4 2009 (FEI-ohjelma) tai viime vuodelta uusi kouluohjelma HeA:5 2015. Muissa kouluohjelmissa noudatetaan perinteistä koulutusskaalaa ja avotaivutus esitetään vasta VaB-ohjelmissa.\nSivuliikkeet on esitetty koulusääntöjen liitteessä 3 myös kuvina. Tässä alla kuva avotaivutuksesta ja vielä sanallinen selostus (SRL koulusäännöt).\n5. Avotaivutus suoritetaan kootussa ravissa. Avotaivutuksessa hevonen on kevyesti taivutettu ratsastajan sisäpohkeen ympäri. Hevonen astuu sisäetujalalla ulkoetujalan edestä ristiin ja sisätakajalka siirtyy ulkotakajalan eteen kohti ulkoetujalkaa. Avotaivutuksessa hevonen liikkuu asetettuna poispäin liikkeen kulkusuunnasta. Takaosa seuraa ratsastettavaa uraa ja etuosa kulkee uran sisäpuolella. Hevonen muodostaa noin 30 asteen kulman kuljettavaan tiehen nähden.\nAvotaivutuksessa varmaan vaikein asia on olla liioittelematta taivutusta, varsinkin kaulasta. Taivutusta voi testailla tekemällä sitä eri asteisina – välillä loivana, välillä 30 asteen kulmassa, välillä liioitellen. Meillä kouluvalmennuksissa mennään usein “avomaista taivutusta”, jolla haetaan vain pientä taipumista sisään ja sillä jumpataan hevosta. Tässä avomaisessa taivutuksessa hevosta pyydetään sitten astumaan enemmän eteen ja saadaan lapoja auki, kylkiä venymään sekä työntöä takaosalle.\nCeelle avossa vaikeinta on varmasti juuri tuo kaulan taipuminen. Se on kaulasta todella taipuisa 🙂 joten ratsastaja saa kyllä tarkkailla ettei ainoastaan kaula taivu vaan hevonen aidosti kulkee rungostaan taipuneena ja ulkolapa mukana. Itse teen avoa yleensä kulman jälkeen aloitettuna, jolloin hevonen on jo valmiiksi asetettuna ja taivutettuna oikeaan suuntaan. Jatkan kulman jälkeen samassa asennossa mutta pitkän sivun uraa pitkin. Tällöin hevosen takaosa on uralla ja etuosa uran sisäpuolella.\nAvotaivutusta voi harjoitella myös tekemällä kulman jälkeen ensin voltin. Tällä varmistetaan että hevonen varmasti on taipuneena tulevan avon suuntaan. Voltin jälkeen ajatellaan että tehtäisiinkin toinen voltti heti perään. Sen sijaan kuitenkin vain “lähdetään voltille” mutta jatketaankin suoraan. Jotta hevonen ei jatka voltille vaan pitkää sivua pitkin, tulee ulko-ohjan ja sisäpohkeen työskennellä yhteen ja huolehtia, ettei hevonen pääse kääntymään voltille vaan jatkaa uraa pitkin. Tässäkin voi kokeilla rytmittämistä – pidäte ulko-ohjalla ja sisäpohje vuorotellen.\nAvotaivutuksessa toisiksi yleisin ongelma liiallisen kaulan taipumisen jälkeen on että hevonen lähtee “haahuilemaan” keskelle kenttää eikä etene uran suuntaisesti. Tällöin puute on juurikin etuosan hallinnassa ja silloin pitää tehostaa ulko-ohjan ja sisäpohkeen työskentelyä sekä varmistaa ettei ulkopohje työnnä hevosta vahingossa sisäänpäin vaan ainoastaan kontrolloi takaosan taipumista. Tarkista myös ettet tee etuosan kääntämistä sisälle vetämällä sisäohjasta, tällöin hevonen vain valuu ulospäin.\nItseäni helpotti tosi paljon ajatus, jossa oma yläosani etenee hevosen etuosan kanssa vastaten lapoja/etujalkoja ja oma alaosani etenee hevosen takaosan kanssa vastaten takajalkoja. Niinpä oma ylävartaloni kääntyy hevosen lapojen mukaiseen suuntaan ja alavartaloni pysyy hevosen takajalkojen kanssa samassa suunnassa. Kun tämän hoksasin niin sen jälkeen avo alkoi meillä sujua huomattavasti paremmin.\nJos haluat taustalukemistoa, on esimerkiksi Anna Kilpeläisen blogissa hyvä teksti. Tekstissä raapaistaan jo sulkutaivutustakin, joka nykyisin kuuluu myös meidän repertuaariimme 🙂\nPs. Kuvissa edetään käynnissä, vaikka kouluradalla liike esitetäänkin kootussa ravissa.\nTags: Aktiivi Cecil Cee, avotaivutus, kouluratsastus, suokki, suomenhevonen\n← Seuraa meitä facessa!\nSimo Simulaattorin kyydissä →\n2 Responses to “Cee jumppaa myös avotaivutuksilla”\nSaara / Prosessiratsastaja April 10, 2016 at 7:48 pm #\nAvotaivutus on myös passeli ongelmanratkaisu, kun hevonen pelkää maastossa jotain, tai kyttää maneesin katsomoa, tms. Maastossa vaan avoa käynnissä sipsutellen peikkojen ohi, katse pois päin pelottavasta asiasta. Maneesissa taas avoa vähän ennakoivasti ennen kuin se jänskättävä kohta tulee, niin poni ei muista että jotain hötkyttävää edes oli.\nTKa April 10, 2016 at 7:58 pm #\nToi on muuten ihan tosi! Pidetään poniini hommissa ja vielä asetetaan toiseen suuntaan, niin ei se kiinnitä enää huomiota ulkopuolisiin juttuihin. Hyvä kommentti!


Beach volley kiertueet laajenevat - Lentopalloliitto\nBeach volley kiertueet laajenevat\n— 28.11.2020 Beach volley\nJyrki Nurminen Beach Volley Oy (JNBV) organisoi yhdessä Lentopalloliiton kanssa kahta beach volleyn kilpasarjaa 2021-2022. Jyrki Nurminen Challenger kiertue luo mallin beach volleyn alasarjoille.\n- Kesällä 2020 koronasta huolimatta juuri aloittanut Jyrki Nurminen Beach Tour (ent. Avoin kiertue) onnistui yli odotusten. Käytännössä kaikki turnaukset olivat täynnä ja läpi kauden kaikki halukkaat eivät mahtuneet turnauksiin. Meillä heräsi kysymys, miksi beach volleyssä ei ole virallisia alasarjoja kuten lentopallossa, jos kilpapelaamiselle on näin suuri kysyntä. Siitä syntyi ajatus rakentaa uusi kilpasarja nykyisten sarjojen alapuolelle.\n- Hienoa, että idea sai kannatusta myös Lentopalloliitossa ja pääsemme rakentamaan kesälle 2021 uutta kiertuetta yhteistyössä. Tavoitteena on, että JNBV-kiertueet ja Lentopalloliiton SM-kiertue ovat tasapainossa keskenään ja mahdollistavat urheilullisen kehittymisen ja pelaajien järkevän siirtymisen kiertueiden välillä. Haluamme edelleen kuunnella järjestäviä seuroja ja pelaajia kiertueiden sääntöjen ja viestinnän kehittämiseksi yhteistyössä Lentopalloliiton kanssa. JNBV-kiertueiden kehittymistä tukee osaltaan myös se, että niiden pääyhteistyökumppanina jatkaa TMR Invest Oy, Jyrki Nurminen toteaa.\nKesän 2021 turnausten haku auki - Kiertueet pyritään organisoimaan mahdollisimman normaalisti koronatilanne huomioiden\nKiertueiden turnausajankohtien haku avataan seuroille välittömästi. Järjestelyhaluiset seurat voivat ottaa yhteyttä oheisella hakulomakkeella JNBT-kiertue ja JNCT-kiertue. Lisätietoja saa luonnollisesti myös sähköpostitse jyrki.nurminen@jnbv.fi.\n- Toiveena on saada mahdollisimman pian yhteydenottoja seuroista ja kontaktoida ennestään tuttuja seura-aktiiveja, jotta saadaan kesän kiertuekalenteri rakennettua. Järjestäjien kannattaa huomioida, että nyt heille on tarjolla turnauksia kahdella eri kiertuetasolla. Toivomme, että järjestäjät lähtevät rohkeasti hakemaan myös Challenger -kiertueen turnauksia järjestettäväkseen.\nLentopalloliiton toimitusjohtaja Olli-Pekka Karjalainen odottaa yhteistyön lisäävän beach volleyn kilpapelaamisen suosiota\n- Kuulemani perusteella viime kesänä alkanut kiertueyhteistyö Lentopalloliiton ja Jyrki Nurminen Beach Volleyn välillä on sujunut erinomaisesti. Odotan, että nyt laajennettu yhteistyö lisää uuden tarjonnan myötä beach volleyn kilpapelaamisen suosiota ja tuo myös ihan suoraan uusia lisenssipelaajia lajin pariin.\nJNCT-kiertueen virallinen tiedotuskanava tulee olemaan Torneopal ja epävirallinen JNCT Facebook-ryhmä.\nKiertuevastaava: Jyrki Nurminen, puh. 044 086 4280, jyrki.nurminen (at) jnbv.fi


Tehostepiikki nosti 70+ vanhuskuolleisuuden hurjaan kasvuun | Keskustelu | Kaksplus\nNo entäs se kolmas rokote, jonka osa on jo saanut?\nTuonne jononjatkoksi osa.\nEn huomannut missään kuinka monta kymmentä miljardia rokoteannosta on annettu verrattuna näihin haittavaikutuksiin. Silloin näkyisi oikea suhdeluku.\nSamaan syöpään sairastuneistakin hoidoista huolimatta osa menehtyy.\ntietysti kun ei sitä kukaan edes yritä p o I s t a a !\nEikö sua hävetä yhtään kun olet ainoa ihminen joka ei osaa jostain syystä lainata toisen tekstiä?\nAlkuperäinen kirjoittaja Kamalaa luettavaa: Näytä alkuperäinen viesti\nTahallaan rikkoo. Ja nämä uudet lainauksetkin menee rikki\nJoo niin menee\nKun ei ne mitään perinteisiä rokotteita ole\nMitä merkkiä se on?\nEi oo mun vika et pilipalivehkeitä tehdään. Ei hävetä\nJos haluaa lainata koko ketjun lainauksia, pitää ne kopioida manuaalisesti. Pelkkä vastaa viestiin kopioi pelkästään viimeisen viestin ilman aikaisempaa lainausta. Tämä ongelma poistuu rikkomalla lainaukset, mikä on tyhmä tapa. Parempi on täydentää lainauskoodit manuaalisesti.\nmulla? Ei tälle systeemillä mitään mahda.\näidillä palautui muisti joka tuli myrkytystilasta.\nOngelmana hänellä oli Marevanin tilalle määrätty Xarelto. Ikävä kyllä sitä annetaan teho-osastolla koronapotilaillekin\nEi koroina rokotus aiheuta kenenmkään kuolemaa. Se on vain brobakandaa.\nKoronarajoitusten takia perusterveydenhuolto on ollut seis ja se näkyy suoraan syöpä- ja verisuonitautikuolemissa. Ei se sen kummempaa ole. Omaakin leikkaustani lykättiin koronan takia 8 kk enkä varmasti ole ainut tässä maassa.\nja teho-osastolla on vajaakoulutettua väkeä... Eikö se kerro mitään?\nNiin, miksi ei kukaan maksanut niistä mitään?\nMutta moista ylikuolleisuutta ei tullut edes viime vuonna 2020, vaikkei tuolloin ollut edes rokotteita\nQUOTE="vierailija, post: 33901411"]\nTuossa Rätti sulle se linkki!\nvierailija, post: 33901359"]\nOisithan voinut kuolla siihen leikkaukseen kun hoitajat yliväsyneinä siellä...\nTiistai klo 00:19\nPitäisi olla vain 5 kk väliä niillä kaikilla.


Lukijoilta | Tuulivoiman ongelma on pieni sähköntuotto - Lukijoilta - Turun Sanomat\nTuulivoiman ongelma on pieni sähköntuotto\n24.04. 03:00 4 kommenttia\nTuulivoiman autuus puhtaan energian tuottajana on kaikkien politiikkojen ja maailman pelastusoppien mukaan hyvin korkealla. Niitä pyörii nyt tuhatkunta laitosta pitkin korpimaisemaamme ja lisää rakennetaan koko ajan.\nTuulivoiman ongelma on kuitenkin pieni käteen jäävä sähköntuotto. Viime vuonna nuo tuhat voimalaa tuottivat sähköstämme 9,6 prosenttia.\nTuotantoluku ei näytä vaihtelevan vuosittain ainakaan ylöspäin.\nTuulivoiman osuus Euroopan ja koko maailman osalta on muutamissa prosenteissa.\nTodelliset sähköntuottajat, ne, keiden varassa nouseva sähkönkulutus todella tuotetaan, jäävät infosodassa inhokkien joukkoon.\nJos ja kun satoja vuosia vanha tekniikka otetaan uusiokäyttöön pelkillä lupauksilla ja todellisten lukujen peittelyllä, ollaan hulhavan jäljillä. Mainitsematta jää myös se, että voimalan kestoaika on 15–20 vuotta ja se on sen jälkeen valtava romu, jota on hyvin vaikea ellei mahdotonta järkevästi kierrättää.\nTarvitsemme energian tuotantoomme paljon enemmän todellista realismia. Mutta tarvitsemme myös asian ympärille oikeaa rehellistä infoa. Oikeat luvut löytyvät päivitettyinä jokaisen koneelta parin nappulan takaa.\nyxxy 24.04. 16:54\nToisaikainen tuotto täysaikaiseksi...hmmmm?\nTuulimyllyvoimalaan pitäis kyetä varastoimaan energiaa niin että tyvenellä, tuulettomalla säällä sen omat sähkömoottorit pyörittäisivät myllyä!\nKommentattori 26.04. 21:03\nKirjoittaja sanoo, että energian tuotantoon tarvitaan realismia. Kirjoitus oli kuitenkin täysin ilman yhtään lähdettä tai todistetta. Itseäni ärsyttää moinen uho ja muiden mollaaminen, ilman kykyä todistaa omia väitteitään numeroilla ja faktoilla.\nKirjoittaja ei nyt esitä yhtään todistetta väittämästään tapahtuvasta lukujen peittelystä, Ei myöskään sitä kuka niitä lukuja peittelee ja missä. Eikä hän esitä myöskään oikeita faktalukuja tilalle. Vihjaa että katsokaa googlesta, muttei viitsi edes kertoa hakusanaa siitä millä sanalla hänen mielestä löytyy päivitettyä faktaa ja sanalla millä ei.\nTodisteita 15-20 vuoden kestoiällekään ei ole.\nTodetaan lopuksi, että sellainen energiamuoto, joka on taloudellisesti kannattavaa ilman yhteiskunnan tukia, on varmasti toimivaa. Tuulivoima on jo ajat sitten ylittänyt sen rajan, jolla energiaa voidaan tuottaa kannattavasti. Sylttötariffit ovat historiaa.\nSijoittajat eivät sijoita kannattamattomiin kohteisiin. Siksi tuulivoimaa rakennetaan lisää koko ajan.\nSitäpaitsi tuo 9,6 % sähköntuotannosta kuulostaa mielestäni varsin korkealta luvulta.\nEsko 27.04. 06:42\nVast: Vailla realismia\n"Tuulivoima on jo ajat sitten ylittänyt sen rajan, jolla energiaa voidaan tuottaa kannattavasti."\nTuulivoima vaatii säätövoimaa tuulettomiin ajanjaksoihin. Jos tuulivoiman rakentajilta vaadittaisiin osallistumaan tämän säätövoiman hankintaan, loppuisi kannattavuus siihen paikkaan.\nPasi Lehmuspelto 27.04. 15:43\ntuulivoimalat pelkkiä häirikköjä\nSattumanvaraIset tehonvaihtelut tekevät tuulivoimalat pelkiksi yhteiskunnan energiahuollon häiriköiksi. Hyötyä niistä voitaisiin saada vaikkapa pumppaamalla vettä vesivoimaloiden yläaltaisiin aina silloin kun tuulee, mutta kannattavuus taitaisi silloinkin jäädä heikoksi.


Kannattaa olla esikoinen tai kuopus | Tiede\nKannattaa olla esikoinen tai kuopus\n1.11.2005 klo 10:47\nSisarusparven vanhin ja nuorin menestyvät elämässä selvästi paremmin kuin keskimmäisinä syntyneet. Selitys ei kuitenkaan löydy lasten luonteesta, kuten yleensä ajatellaan, vaan vanhemmista, väittää yhdysvaltalainen sosiologi Dalton Conley.\nparemmin kuin keskimmäisinä syntyneet. Selitys ei kuitenkaan\nlöydy lasten luonteesta, kuten yleensä ajatellaan, vaan vanhemmista,\nväittää yhdysvaltalainen sosiologi Dalton Conley.\nTätä taustaa vasten on yllättävää, että amerikkalaisten tuloeroista kolme neljäsosaa on perheen sisäisiä, sisarusten välisiä, ja vain neljännes perheiden välisiä. Koulutuksen ja ammattiase-mien vaihtelu noudattaa samaa kaavaa.\nNew Yorkin yliopiston sosiolo-gian ja yhteiskuntapolitiikan professori Dalton Conley otti haasteekseen selvittää, miksi saman perheen lapset sijoittuvat aikuisina hyvin eriarvoisiin yhteiskunnallisiin asemiin. Havaintonsa hän kertoo viime vuonna julkaistussa kirjassaan The Pecking Order.\nGeenit karkaavat tutkijoilta\nJos ihmisiltä kysyy, mikä selittää sisarusten erilaisia kohtaloita, tarjokkaita on yleensä kaksi: geenit tai syntymäjärjestys. Conley kritisoi kumpaakin lähestymistapaa.\nHän arvostelee käyttäytymisgeneetikkojen kaksostutkimuksiin perustuvia arvioita siitä, miten paljon geenit vaikuttavat sosiaalisiin taipumuksiin. Hänen mukaansa tutkimusasetelmat eivät kykene sulkemaan ympäristön vaikutusta täysin pois edes identtisiä kaksosia vertailtaessa. Geenien ja ympäristön umpisolmua on lähes mahdoton avata.\nSitä vastoin sosiologille identtiset kaksoset tarjoavat luonnollisen koetilanteen ympäristövaikutusten tutkimiseksi: geenit ovat täsmälleen samat, joten kaikki kaksosparien erot johtuvat ympäristöstä.\nConley tukeutui tähän ajatukseen edellisessä, 2003 ilmestyneessä kirjassaan The Starting Gate. Hän osoitti, että suurempi syntymäpaino ennustaa monia myönteisiä asioita, esimerkiksi korkeampia elinikäisiä tuloja. Myös syntymäjärjestyksellä näytti olevan merkitystä: kaksosista ensiksi syntyneillä oli paremmat tulevaisuudennäkymät.\nSyntymäjärjestyksen vaikutus sisarusten persoonallisuuteen ja siten myös elämänkohtaloihin on populaaripsykologian suosikkiaiheita. Usein esiin nostetaan yleistys, jonka Berkeleyn yliopiston käyttäytymistutkija Frank Sulloway esitti 1996 kirjassaan Born to Rebel: esikoiset ovat hyvään osaansa tyytyväisiä konservatiiveja, kun taas nuoremmista tulee kapinallisia, jotka raivaavat itselleen tien menestykseen.\n- Polttakaa kaikki syntymäjärjestystä ja persoonallisuutta käsittelevät kirjoitukset, Conley kehottaa. - Syntymäjärjestyksen vaikutuksesta persoonallisuuteen ei ole näyttöä.\n- Unohtakaa myös persoonallisuuden ja taloudellisen menestyksen välinen kytkös. Niin konservatiivi kuin kapinallinen voi nyky-yhteiskunnassa menestyä tai olla menestymättä, Conley jatkaa.\nHänen mukaansa syntymäjärjestys vaikuttaa sisarusten taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen lentorataan sosiaalisten, ei psykologisten mekanismien kautta. Kyse on siitä, miten perheen kakku jaetaan.\nConleyn tutkimuksesta piirtyvä perhe ei ole amerikkalaisten perhearvojen onnela, jossa raha, tila sekä vanhempien aika ja huomio jakautuvat lasten kesken tasan. Todellisuudessa sisarukset kilpailevat näistä resursseista, ja vanhemmat investoivat niitä jälkeläisiinsä eri määrin. Kahden lapsen perheissä eroja ei juuri näy, mutta kun lapsia on kolme tai enemmän, pätee sääntö, että ensimmäinen ja viimeinen saavat eniten resursseja.\nEnsimmäiseen jälkeläiseen investoiminen tuntuu varsin luonnolliselta, mutta mikä selittää kuopusten loppukirin?\nVarsinkin isoissa perheissä viimeinen vesa näyttää syntyvän jonkinlaisena iltatähtenä. Vanhemmat sisarukset ovat jättämässä tai jo jättäneet pesän, ja vanhemmilla on nyt keskimääräistä enemmän vaihtoehtoja, kun he miettivät, meneekö kuopus yksityiskouluun vai ei.\nSyntymäjärjestyksen ja pesyekoon lisäksi sisarusten elämänkohtaloita eriyttää sukupuoli. Se vaikuttaa etenkin tytöillä, joille ulkonäkö on menestystekijä. Elintasoa laskee erityisesti ylipaino, sillä se kaventaa avioliittomarkkinoita ja aiheuttaa syrjintää työelämässä. Sen sijaan äidin työssäkäynti epäamerikkalaisesti parantaa tyttärien tulevaisuudennäkymiä.\nSuomessa tilanne tutkimatta\nConleyn tulokset eivät ole mitä tahansa kyselytutkimuksen tuottamia luuloja. Niiden pohjana on viidentuhannen perheen pitkäaikainen seurantatutkimus, uusimpien väestölaskentatietojen analyysi, kaksi laajaa kyselytutkimusta sekä parinsadan sisaruksen haastattelut ja heidän sosiaalisia verkostojaan kartoittanut koe.\nMyös Conleyn menetelmät ovat sosiologiassa poikkeuksellisia. Hän käyttää taloustieteessä kehitettyjä keinoja syiden ja vaikutusten päättelemiseksi.\nSyiden päättelyhän on kaikille tuttua. Voisimme esimerkiksi olettaa -- asiasta kun ei tietääkseni ole tietoa - että Suomessa Conleyn havaitsemaa yhteyttä syntymäjärjestyksen ja taloudellisen menestyksen välillä ei ole. Syynä voisi olla peruskoulu ja sen jälkeinen ilmainen koulutus.\nKoulujärjestelmän vaikutusta sisarusten menestymiseroihin emme kuitenkaan saa selville vertaamalla Suomea ja Yhdysvaltoja vaan vertaamalla ilmaisen koulujärjestelmän Suomea sellaiseen Suomeen, jossa koulutus maksaa. Viime aikoina onkin näkynyt merkkejä siitä, että tällainen "luonnollinen koe" saattaa olla tekeillä.\nPertti Töttö on Kuopion yliopiston sosiaalitutkimuksen menetelmien professori.


Anja Taivalkoski -Kauppinen\nMinulle kansallispuku on ollut hyvin tärkeä käyttövaate koko elämäni ajan.\nEnsimmäinen merkittävä tilaisuus oli, kun vuonna 1962 olin Suomussalmen Emäntäkoulussa, joka oli uuden koulun ensimmäinen vuosi ja kesällä järjestettiin Suomussalmella Maatalousnäyttely ja siellä oli Emäntäkoululla oma osasto ja olin siellä esittelemässä koulua. Presidentti Kekkonen vierailullaan vihki Emäntäkoulun ja tutustui Maatalousnäyttelyyn ja poikkesi myös Emäntäkoulun osastolla, jossa olin esittelijänä. Ylläni oli sisareni Koillismaan kansallispuku, hän oli sen itse valmistanut ollessaan Kuusamon Kansanopistossa.\nMyöhemmin ollessani työssä Oulussa lainasin ystävältäni Antrean kansallispukua itsenäisyyspäiväjuhlissa, keskustapuolueen tilaisuuksissa sekä konserteissa ym. merkittävissä tilaisuuksissa.\nKun tulin valituksi 1978 Iisalmeen Runnin Terveyskylpylän johtajaksi. Kylpylä on vanha, arvokas, kulttuurihistoriallinen kylpylä. Kylpylään rakennettiin uusi hotelli ja ravintola ym. tärkeitä huoltotiloja.\nKylpylässä vietettiin hotellin vihkiäisiä 4.10.1980\nSeisoin vihkiäisjuhlissa onnitteluja vastaanottamassa Lomayhtymä ry:n hallituksen kanssa Antrean kansallispuku päällä, hallituksen puheenjohtajan edesmenneen valtioneuvos Johannes Virolaisen vieressä.\nPian tämän jälkeen päätin hankkia oman kansallispuvun. Käydessäni matkoilla Lahdessa ostin itselleni kansallispuvun valitsin Antrean puvun. Mielestäni se on tyylikäs helppohoitoinen puku. Ostin puvun muistaakseni Helmi Vuorelman liikkeestä.\nKansallispukua käytin aina kylpylän itsenäisyyspäivän juhlissa. Juhannusaattona olin kylpylässä nostamassa Suomenlippua klo.18.00 salkoon lippulaulua laulaen.\nOlen aina harrastanut kuorolaulua ja lauloin monet vuodet Iisalmen Kalevala kuorossa, kuorolla oli toki oma kuoropuku mutta usein esiinnyimme myös kansallispuvussa.\nVuonna 1993 Kalevala kuoro täytti 50 vuotta. Naiskuoroliitto valitsi sen Vuoden Naiskuoroksi, pidimme juhlakonsertin, teimme levyn Rukous ja teimme huikean kuoromatkan Kiinaan ja siellä lauloimme kansallispuvut päällä kaksi suurta konserttia. Oli tosi lämmintä.\nKuorolaulua harrastin vielä myöhemminkin. Iisalmessa Pyhän Ristin kirkkokuorossa 10 vuotta. Joka viides vuosi järjestetään Kirkkomusiikkijuhlat, joihin osallistuu kirkkokuoroja ympäri Suomea tuhansia laulajia. Viimeiset juhlat olivat vuonna 2017 Helsingissä. Oli todella hyvin juhlallista laulaa Helsingin Tuomiokirkon portailla tuhansien kuorolaisten kanssa.\nSyntymäpäivä juhlia olen vain kerran juhlinut kansallispuku päällä, viettäessäni 60 v omille lähisukulaisille Taivalkoskella vapaa-ajan mökillä.\nKansallispukuni on ollut sopiva, erinomainen käyttöpuku, kerran olen uusinut puvun liivin Lahdessa, Helmi Vuorelmalla\nET-lehdessä Muistojen kansallispuku\nKirjoittaja Anja Taivalkoski-Kauppinen Iisalmi / s.1943 Työskennellyt opiskelujen jälkeen SOK-laisten ryhmän sekä ym. liikealan tehtävissä viimeiseksi Iisalmessa sijaitsevan Runnin Terveyskylpylässä 28 vuotta, kylpylänjohtajana viimeiset 4vuotta kylpylän PR-päällikkönä osa-aika eläkkeellä.


Milad Assaf – aseistettu laatoittaja | Natgeo.fi\nMilad Assaf on miellyttävä, keski-ikäinen laatoittaja, joka palvelee sotamiehenä maroniittiien vaikutusvaltaisessa LF-puolueessa. Miladilla on itäbeirutilaisen, luotien puhkoman asuntonsa parvekkeelta suora näköyhteys kasvaviin shiialaiskaupunginosiin, jotka sijaitsevat kristittyjen kulmakuntaa sekä shiialaisten Hizbollah- ja Amal-ryhmien hallitsemaa aluetta erottavan läpikulkuväylän, ns. ”punaisen linjan” kupeessa. ”Tämä on vähän kuin asuisi ampumaradalla”, hän naurahtaa.\nMilad Assaf on miellyttävä, keski-ikäinen laatoittaja, joka palvelee sotamiehenä maroniittiien vaikutusvaltaisessa LF-puolueessa. Miladilla on itäbeirutilaisen, luotien puhkoman asuntonsa parvekkeelta suora näköyhteys kasvaviin shiialaiskaupunginosiin, jotka sijaitsevat kristittyjen kulmakuntaa sekä shiialaisten Hizbollah- ja Amal-ryhmien hallitsemaa aluetta erottavan läpikulkuväylän, ns. ”punaisen linjan” kupeessa. ”Tämä on vähän kuin asuisi ampumaradalla”, hän naurahtaa. Milad oli kuusivuotias huhtikuussa 1975, kun joukko kristittyjä laittoi Libanonin sisällissodan alulle tulittamalla linja-autoa, joka oli täynnä palestiinalaispakolaisia. Isku oli viesti Beirutin kaduilla liikkuneille palestiinalaistaistelijoille, jotka halusivat muuttaa Libanonin Palestiinan vapautusjärjestön PLO:n tukikohdaksi. 27 henkeä vaatinut isku tehtiin korttelin päässä Miladin kotitalolta, luonnollista kokoa olevan Neitsyt Marian patsaan edessä. Kyseinen patsas on selvinnyt naarmuitta kaikista käsiasetaisteluista, singoista ja Israelin pommeista, joita on viuhunut näillä main vuodesta 1975 lähtien.\n”Mietipä sitä hetken verran”, Milad kehottaa. ”Eikö se muka ole ihme!” Miladin kaupunginosa, Ain al-Rumaneh, on kovaa seutua, jonka asuintalot ja pikkukaupat ovat täynnä luodinreikiä. Nähtävästi kaikille tasaisille pinnoille on maalattu LF:n symboli: risti, jonka juuresta on viilletty kaltevasti osa pois niin, että se muistuttaa miekkaa. Jokin aika sitten, kun alueella oli taas otettu yhteen shiialaisten kanssa, Milad tovereineen pystytti jalkakäytävälle neljä ja puoli metriä korkean puuristin. Sen taakse he kiinnittivät vanerilevyn ja siihen valtavia Jeesusta esittäviä julisteita. Sitten he valaisivat sen tehokkaasti, jotta toisella puolella katua olevat Hizbollahin taistelijat näkisivät ympäri vuorokauden seuraavan viestin: ”Ain al-Rumaneh on kristitty kaupunginosa. Älkää ängetkö tänne.”\nKun Milad 12-vuotiaana liittyi LF:n riveihin, hänellä oli jo rutkasti katu-uskottavuutta. Hänellä ei ole aavistustakaan siitä, montako miestä hän tappoi sodan aikana. Hän on ollut vankilassa kymmeniä kertoja eikä hän vielä 40-vuotiaanakaan malta luopua raggarin adrenaliinipitoisesta elämästä. Hänen ohenevat hiuksensa on suittu taakse Elviksen malliin ja kaulaa koristaa kookas kultaketjussa roikkuva LF-risti, jollainen on myös tatuoitu hänen vasempaan käsivarteensa. Monien arabikristittyjen miesten tapaan Milad nostelee rautoja ahkerasti, ja pienestä mahakummusta huolimatta hän kantaa voimanostajan ylävartaloaan leuhkasti tiukassa valkoisessa Armanin T-paidassa. Hän esittelee hauistaan ja rintalihaksiaan jatkuvilla pumppausliikkeillä. Hän kruisailee tuunatussa kaupunkimaasturissaan, juo liikaa ja särkee sydämiä sarjatyönä. Heinäkuun 2006 sota Israelia vastaan romahdutti Libanonin talouden ja vahvisti Hizbollahia, ja laatoitustyöt ovat olleet vähissä, mutta Milad uskoo pääsevänsä tästäkin kriisistä yli.\nJatkuva epävakaus on nostanut koko maan työttömyysprosentin kahteenkymmeneen, pelottanut ulkomaalaiset sijoittajat pois ja tukahduttanut aiemmin vilkkaan kaupankäynnin. Olin viikkoa aiemmin pysähtynyt maroniittien ydinalueella Qadishalaaksossa kauppaan Bcharren kylässä, joka sijaitsee samalla jyrkänteellä kuin runoilija Khalil Gibranin entinen kotitalo. ”Päivän ensimmäinen asiakas”, sanoi tiskin takana seisova tummahiuksinen nainen, joka esittäytyi Liliane Geageaksi. Oli aurinkoinen huhtikuun lauantai-aamupäivä keskellä vilkkainta matkailukautta, mutta paikka oli autio. ”Ihmiset ovat lakanneet käymästä täällä kaikkien hankaluuksien vuoksi”, hän sanoi. ”Kaikki vain säästävät rahaa päästäkseen pois tästä hullusta paikasta. Minä ainakin. Olen antanut tälle maalle 45 vuotta elämästäni, suurin osa niistä on mennyt sodan jaloissa, ja se riittää. Minun voimani ovat lopussa, samoin perheeni. Tyttäreni opiskelee Beirutin yliopistossa, ja kun hän valmistuu, aion antaa hänelle seuraavan neuvon: Mene Yhdysvaltoihin, Eurooppaan tai Australiaan, ihan minne vain. Kunhan lähdet ja otat minut mukaasi.”


Flechtheimin futurologia ja homo humanus | TOPI – Tulevaisuudentutkimuksen oppimateriaali\nOssip Flechtheim, jota pidetään nykyisen tulevaisuudentutkimuksen isänä ja perustajana, ehdotti 1940-luvulla, että tulevaisuutta alettaisiin vakavasti ja tieteellisesti tutkia. Flechtheimin (1966) ajatuksia leimasi voimakkaan eettinen ja normatiivinen näkökulma. Hän oletti ja edellytti, että tulevaisuus on erilainen ja olennaisesti parempi kuin menneisyys.\nTämän tulevaisuuden kartoittamiseksi hän kehitti termin ”futurologia”, joka on hänen mukaansa tulevaisuutta koskevien kysymysten kriittistä ja systemaattista käsittelyä. Flechtheim uskoi, että futurologian tehtävänä on estää sodat, poistaa nälkä ja kurjuus, kamppailla riistoa vastaan, demokratisoida yhteiskunta, lopettaa luonnon riistokäyttö ja taistella vieraantumista vastaan. Näin ihmiskunnassa kehittyy lopulta parempi ihminen, jota hän kutsui nimellä Homo Humanus.\nFlechtheimin futurologian neljä perusoivallusta olivat\nongelmien ymmärtäminen maailmanlaajuisiksi,\nkompleksisuus, sen ymmärtäminen, ettei mitään ongelmaa voida ratkaista vain yhtä osa-aluetta korjaamalla,\ntulevaisuuteen voidaan vaikuttaa ymmärtämällä nykyhetkeä,\nmoraalinen ja eettinen näkemys; maailmanparannus.\nTämä Flechtheimin normatiivinen ajattelutapa – olemme luomassa yhdessä parempaa maailmaa – heijastuu edelleen tulevaisuudentutkimukseen: Tulevaisuudentutkimuksen perimmäinen tehtävä on vaikuttaa siihen, että kaikista mahdollisista tulevaisuuksista toteutuu lopulta sellainen, että tulevaisuus on hyvä ja onnellinen kaikille ihmisille. Yksi tiedonalan periaatteista on pyrkimys tietoa ja tulevaisuusajattelua lisäämällä vaikuttaa valtaapitäviin ja päätöksentekoon siten, että tehtävien päätösten seuraukset olisivat selvillä myös pitkällä tähtäyksellä ja että kun seuraukset tunnetaan, tehtävät päätökset olisivat mahdollisimman hyviä. Tämän vuoksi tulevaisuudentutkimuksen tulosten oikeellisuutta ei voida arvioida suoraan sen perusteella, toteutuvatko ennusteet vai eivät (mm Mannermaa 1991, 1993, Masini 1993 ym.).\nMiten sitten pystymme arvioimaan valintojemme laatua ja kuinka kykenemme tekemään sellaisia päätöksiä, että voimme pitää niitä oikeina ja hyvinä?\n> Tietoteoreettisesta ajattelusta tulevaisuudentutkimuksessa


Maailman Paras Paikka: Vierashuoneen remonttia\nVappuaaton kunniaksi luvassa on lupailemiani kuvia vierashuoneen remontin vaiheista. Joten kuvat puhukoot puolestaan.\nAlun perin vierashuone oli tapetoitu kokonaan vihreäksi. Kyllä, tapetoitu kokonaan vihreäksi. Älkää vain kysykö miksi.\nRemontti alkoi siis jo tutuksi tulleella tavalla eli seinien levyttämisellä.\nTämän jälkeen vuorossa oli saumanauhoitus, pakkelointi ja aina yhtä ihana hiominen. Ja sitä hiomista riitti yhdeksi jos toiseksikin illaksi.\nSitten oli vuorossa pohjamaalaus...\n...jonka jälkeen päästiin remontoimisen parhaaseen osaan, pintojen valitsemiseen. Vierashuoneen värimaailma oli tosin helppo valita, sillä päätimme käyttää siihen jo kotoa löytyvän maalin. Kyseinen maali oli ostettu alun perin olohuoneeseen, mutta se ei käynytkään olohuoneen tehosteseinään.Vierashuoneeseen maali kävi kuitenkin hyvin ja huoneen pienen koon vuoksi, vaaleat seinät olivat ehdottomat. Kyseessä on siis Tikkurilan Y467, shaali. Myös ihastuttava sinivalkorunkoinen vierassänky on päässyt kuviin, se kun kannettiin heti tilaisuuden tullen paikoilleen pitkin taloa kuljeksimasta. Olkaa kuin ette huomaisi sitä.\nTehosteseinäfaneina halusimme vierashuoneeseenkin efektiseinän. Tehosteseinän paikka? -postauksessa pohdinkin tehosteseinän sijoittamista tähän huoneeseen. Päädyimme lopulta sijoittamaan sen tyhjäksi jäävälle seinustalle, ovelta katsottuna oikealle.\nSudin tehosteseinään aluksi shaaliin sävytettyä Tikkurilan Tunto Hienoa, johon tein kuvioita liisteriharjalla vetelemällä. Tämän jälkeen halusin lisätä seinään vielä särmää ja tein siihen kiekuroita hopeisella Taika Helmiäismaalilla. Teinpä niitä sitten liikaa ja seinä näytti kamalalta. Silloisesta tilanteesta en edes kehtaa laittaa kuvaa. Itku silmässä laitoin hätähuudon ihanalle Miialle ja hän teki minulle idioottivarmat ohjeet itsepiirrettyjen kuvien kera seinän pelastamiseksi. Kiitos vielä tuhannesti murunen! Nyt on hopeaa ja struktuuria seinässä sopivasti ja olemme miehen kanssa lopputulokseen enemmän kuin tyytyväisiä.\nArvatkaa muuten mistä tietää, että vappu lähestyy? Mies istuu olohuoneen sohvalla ompelemassa käsin haalareidensa haaruksia kiinni. Touhu oli melko hellyyttävän näköistä, vaikkakin pitäydyin kysymästä, missä haarukset ovat alunperin revenneet.\nNäihin tunnelmiin haluan toivottaa mahtavaa vappua juuri sinulle! Ja tervetuloa mukaan uusille lukijoille. Olen aina yhtä otettu huomatessani lukijamäärän kasvaneen.\nAnnukka 30 huhtikuuta, 2013\nHiominen tosiaan on aina yhtä ihanaa :). Mutta kyllä kannatti. Hieno tuli!\nToivotaan, että haarukset pysyy vappuvauhdissa ehjinä :D\nHiominen on kyllä niin kurjaa puuhaa, että seuraavassa talossa on toivottavasti varaa maksaa siitä jollekin :D\nItse toivon, että mies pysyisi ehjänä. Reissussa rähjääntyy ja pojat on poikia, vai miten se meni :)\nDara 30 huhtikuuta, 2013\nDodi!! Hienoltahan se näyttää, vaikka vielä keskeneräisenä! Ja ihanaa että laitoit mukaan kaikki vaiheet, niitä täällä just kaivataan ;) Ja kyllä, hokasin heti sen sängyn, josta sanoit, ettei saisi kiinnittää huomiota. Mutta kun se toi heti ilmettä tilaan <3! Ja nyt vaan odottelen, et millaset vuodevaatteet sä sitten joskus siihen vierassänkyyn laitat :)\nVähän oli huonoja kuvia noista välivaiheista, mutta osa niistä on otettu myöhään illalla, jolloin valo ei ollut kovinkaan suopea. Noh, ainakin idea tulee esille :)\nNiinpä, vuodevaatteet onkin se vaikein juttu. Kun kaikki olisi ihanaa, mutta kaikkea ei voi yhteen minihuoneeseen tunkea. Naisen elämä on kyllä täynnä vaikeita valintoja :D\nMarru 30 huhtikuuta, 2013\nHieno seinä!! Muutos hieno entiseen. Ennen sitä vaan laitettiin kaikki seinät samalla tapetilla. En ymmärrä omaakaan valintaa.\nKiitos! Remontoinnissahan on juurikin se ongelma, että mieli saattaa vaihtua melko nopeaan etenkin seinäpintojen suhteen. Mutta toisaalta se on taas se hienous, mikään ei ole lukkoon lyötyä :)\nTosi hyvältä näyttää jo tässä vaiheessa! :) Sitten vielä, kun sisustat tuon nätisti niin kylläpä tulee näyttämään mahtavalta! :)\nToi on kyllä semmoinen minihuone, että eipä sinne paljon muuta mahdu kuin sänky. Onneksi seinähyllyllä sekä ikkuna- ja ovikarmeilla saa jo paljon aikaan. Niin ja tietenkin verhoilla ja petivaatteilla :)\nIrina - White & Fresh 30 huhtikuuta, 2013\nHyvä työ, parempi mieli! :) Ja ihanaa ja aurinkoista vappua! <3\nSinäpä sen sanoit :) Ihanaa vappua sinnekin <3\nLive&Home 30 huhtikuuta, 2013\nHyvältä näyttää ja tuo tehosteseinä on vautsi vau! :)\nIhanaa Vappua Jossu! :) <3\nKiitos, kiva kuulla että muutkin tykkää :) Kieltämättä vähän jännitti sen julkistaminen, koska tämän kaiken möhläilyn jälkeen olin hieman epävarma siitä....\nAivan mielettömän kaunis tuo tehosteseinä, i loooove iiiit <3\nMiia on niin kultainen, hyväsydäminen ja auttavainen ihminen <3333\nKiitos kovasti :) Vähän jännitti tuo seinän julkistaminen, että miten siihen suhtaudutaan... Ilmeisesti hyvin :)\nMiia ON aivan uskomaton ihminen <3\nAurinkotuuli 01 toukokuuta, 2013\nKurkkaa blogistani haaste :)\nKiitos kovasti, tuota haastetta en ole saanutkaan vielä :)\nAnonyymi 01 toukokuuta, 2013\nHyvältä näyttää :) Oikein ihanaa vappua <3\nKiitos! Ihanaa vappua teillekin <3\nHanna Katriina 01 toukokuuta, 2013\nVähä makee tuo seinä! Mun blogissa olis muuten sulle tunnustus, hani. ;)\nKiitos kovasti! Kylläpäs nyt tunnustusta pukkaa joka suunnalta :)\nBy Johanna Lehtinen/ Hullaannu ja Hurmaannu 01 toukokuuta, 2013\nMelkoinen työ noissa ramppahommissa aina on mutta kyllä lopputuloskin sitten palkitsee! Vierashuoneenne näyttää todella hyvältä :)\nKiitos! Kyllähän se lopputulos on aina mukava nähdä. Ja meilläkin remontti jo reilusti voiton puolella, koko taloa kun lähdettiin remontoimaan :)\nMeiju / Valkoisen talon arkea 01 toukokuuta, 2013\nVoi sitä riemua kun seiniä saumaa, tasoittaa ja hioo, huh heijaa :D mutta onneksi se on nyt vierashuoneen kohdalla ohi :) ja tuosta tehosteseinästä tuli niin kaunis <3\nSiis hiominen on maailman kurjinta hommaa! Onneksi ei ole enää kuin makuuhuoneen levytys jäljellä :)\nJa täälläkin ollaan tyytyväisiä tuohon seinään :D\nT uisku 04 toukokuuta, 2013\nUpea seinä, kiva kun teillä on niin paljon tiloja että on vierashuonekin :) Mahtaa MM-lätkää tilanne 1-0 / 4.5.13 klo 20.54\nJossu / Maailman Paras Paikka 04 toukokuuta, 2013\nKiitos! Ei meillä nyt mitenkään hirmuisesti ole tilaa, 100 neliötä eli melko pieni omakotitaloksi :) Ja toi vierashuone on todella miniatyyri :D\nItsekin peliä jännäsin, hyvä Suomi ja hyvä Raanta!!!\nT uisku 05 toukokuuta, 2013\nRaanta oli aivan huippu!! Hyvä pojat!


Mitä tapahtui naisille Natsi-Saksassa? Tavallisen ihmisen tarina korostuu Natsi-aiheisissa uutuuskirjoissa. | Kirjat | Kulttuuri | yle.fi\nAudrey Mageen esikoisromaani Sopimus kertoo tavallisen ihmisen tavallisesta natsismista Audrey Mageen esikoisromaani Sopimus kertoo tavallisen ihmisen tavallisesta natsismista Kuva: Yle/ Erkki Määttänen natsi-saksa\nJulkaistu 08.05.2015 - 16:16 . Päivitetty 13.05.2015 - 12:47\nStrada listasi natsi-aiheiset uutuskirjat. Tavallisen ihmisen ja naisen näkökulma Natsi-Saksan aikana korostuu kirjoissa. Emeritusprofessori Seppo Hentilä, professor Hannes Saarinen, sekä kaksi kustantamoa vastaavat, miksi natsit kiinnostavat vuodesta toiseen.\n”Ei ole tarkoitus rahastaa ihmisten kärsimyksellä, vaan tuoda esiin asioita, joita on vähemmän käsitelty”, aloittaa kustannuspäällikkö Ville Rauvola Atena-kustantamosta. Atenalta ilmestyi tänä vuonna pieneksi myyntimenestykseksi nousseesta tietokirjasta Hitlerin raivottaret pokkariversio.\n"Hitlerin raivottaret möi tietokirjaksi yllättävän hyvin, 11.000 kappaletta, pokkariversio mukaan lukien. Odotin sen myyvän noin 2.000 kappaletta. Mutta kirjailijan vierailu Suomessa toi mediajulkisuutta, joka edesauttoi myyntiä."\n”Kyllä hyvät natsiaiheiset kirjat myyvät”, kertoo puolestaan Gummeruksen kustannuspäällikkö Sakari Heiskanen ja painottaa sanaa "hyvät". ”Paremmin tosin myyvät suomalaisia sotia käsittelevät historiakirjat, mutta jos minun pitäisi valita, otanko Tyynenmeren sotaa vai Natsi-Saksaa käsittelevän kirjan kustannettavaksi, valinta kallistuu ilman muuta Natsi-Saksaan. Tässä toimii niin sanottu läheisyysperiaate. Teos on sitä kiinnostavampi mitä lähempänä se on Suomea."\n”On muistettava, että toisesta maailmansodasta ilmestyy koko ajan myös paljon kirjallisuutta, joka ei myy erityisen hyvin”, jatkaa Rauvola.\n”Tietokirjaa nimeltä Natsimiljonäärit on myyty noin 8.000 kappaletta", Heiskanen kertoo. "Se on paljon, mutta kuvaa hyvin sitä, että ”natsikirjat”, jotka kuitenkin kertovat muusta kuin Suomeen sodista, eivät ole bestsellereitämme. Hyvät Suomea koskevat sotakirjat, jotka eivät siis ole natsikirjallisuutta muuten kuin historiallisen kytköksensä kautta, myyvät parhaimmillaan kymmeniä tuhansia.” Tyytyväinen Heiskanen on myös Yksin Berliinissä –romaanin myyntiin, jota on myyty ”joitakin tuhansia kappaleita”.\nStradan nettiextra! Haastattelussa Audrey Magee\nKuvaaja: Erkki Määttänen\nKääntäjä: Sampsa Peltonen\nLeikkaaja: Jenni Stammeier\nAudrey Mageen Sopimus on Natsi-Saksaan sijoittuva rakkaustarina. Se kuvaa tavallisten ihmisten tavallista juutalaisvastaisuutta. Mitä tapahtuu moraalille, kun yhteiskunta ympärillä kiristää otettaan "toisista". Sopimus on Pohjois-Irlannin konfliktista ja Bosnian sodasta The Irish Timesille raportoineen toimittajan palkittu esikoisromaani.\nMutta siis miten niin "vähemmän käsitelty"? Natsithan ovat kestoaihe kirjallisuudessa!\n”Esimerkiksi juuri Hitlerin raivottaret sisälsi uutta tietoa. Ja vaikka iso osa onkin tiedossa historiantutkijoiden piirissä, leviää akateeminen tutkimus harvoin julkisuuteen", Rauvola vastaa.\nTavallisen ihmisen ja naisten näkökulma esille\nNatsi-aiheisia uutuuskirjoja on markkinoilla useampia ja Ylen areena pursuaa dokumenttielokuvia natsien salatuista totuuksista. 8.5. on tullut kuluneeksi 70 vuotta toisen maailmansodan päättymisestä, mutta natsit ovat joka tapauksessa kestoaihe. Uutta on, että natsi-kirjoissa korostuu sotahistorian sijasta naisen ja tavallisen ihmisen näkökulma.\n”Elämäkerrallisuuden kautta ja pienen ihmisen kautta kerrottuna romaaneissa on puhutteluvoimaa. Lukija ei välttämättä yhdistä tarinoita Natsi-Saksan rikoksiin vaan ajattelee laajemmin päähenkilön kautta samastuen”, sanoo Hentilä.\nHannes Saarisen mukaan romaanien lukijoita kiinnostaa arki ja "tavallisten" ihmisten pärjääminen sellaisissa poikkeustilanteissa, mitä vuodet 1933-1945 olivat ja joiden ehdottomuudesta hyvinvointi-Suomen nykypolvella ei ole omaa kokemusta.\n”Perinteisesti sotaa käsittelevät tietokirjat ovat miesten kirjallisuutta. Siinä mielessä nämä aukenevat laajemmallekin yleisölle. Naisetkin varmasti kiinnostuvat, vaikka eivät ole naisille suunnattuja. Syksyllä ilmestyvä Lebensborn –teema saattaa kiinnostaa jopa enemmän naisia, sillä se käsittelee perhettä ja dynamiikka, lapsi ei ole oma, ja joutuu salamaan alkuperän”, Rauvola sanoo.\nMarie Jalowicz Simonin tarina kuvaa vahvalla tavalla sitä miten raaka sota on ollut naisia kohtaan. Naiset joutuivat myymään itseään ja joutuivat raiskatuiksi. Sekä sodan aikana, että neuvosto-, britti- ja amerikkalaismiehityksen aikana.\n”Sotahistoriallisista yksityiskohdista kiinnostunut mieslukija ei välttämättä hakeudu lukemaan Jalowczin omaelämäkertaa", kertoo Heiskanen. "Tämä on ennemminkin naisille tarkoitettu kirja. Se ei ole ensisijaisesti natseihin liittyvä kirja, vaan ennen kaikkea naisen selviytymistarina. Ja se puhuttelee varmasti suomalaisia naisia, koska omat vanhemmat ovat sota-aikana mahdollisesti kokeneet jotain vastaavanlaista."\nAudrey mageen Sopimus antaa Natsi-Saksasta arkisen kuvan. Siinä ei ole sotahistoriallisia yksityiskohtia, vaan se keskittyy kuvaamaan tavallisen ihmisen kaipuuta selviytyä ja menestyä elämässä. Oli yhteiskunta miten epäinhimillinen tiettyä kansanryhmää kohtaan tahansa. Ihmiset joutuvat elämään siinä yhteiskuntajärjestelmässä, mihin ovat syntyneet ja pyrkivät menestymään omassa elämässään. Arjessa, etenkään, kun siihen kuuluu taloudellista köyhyyttä, moraali väistyy helposti syrjään. Juutalaisvainot muuttuvat arkipäiväksi. Oma selviytyminen on tärkeämpää.\nRomaani on käännetty monille kielille, mutta ei vielä saksaksi.\n"Olen ulkopuolinen, joka astuu kahdella vasemmalla jalalla todella arkaluontoiselle alueelle", kertoo Magee. Mutta kyllähän muunmaalaiset kirjoittavat myös Irlannista. Esimerkiksi Heinrich Böll tuli Irlantiin sodan jälkeen ja sai etäisyyttä omaan maahansa. Hän kirjoitti Irlannista ja irlantilaisista ja vaikka jotkut irlantilaiset suuttuivat hänen havainnoistaan, minä rakastin hänen näkökulmiaan. Hän antoi minulle myös rohkeutta kirjoittaa tätä romaania. Pohdin joka päivä sitä, mikä oikeus minulla on kirjoittaa tätä kirjaa, sillä en ole osa tätä historiaa. Lopulta sanoin itselleni, että olet kirjoittamassa toisten ihmisten sieluista. Jos Heinrich Böll voi kirjoittaa Irlannista, voit sinäkin kirjoittaa Saksasta."\nNatsikirjoja julkaistaan tasaiseen tahtiin. Toisen maailmansodan päättymisen juhlavuosi ei tee tässä erityistä poikkeusta. Mikä ihme natseissa suomalaisia kiehtoo?\n”Kiinnostusta vahvistaa se, että se polvi, joka voi vielä itse kertoa karmeista kokemuksistaan, kuolee kohta pois”, Helsingin yliopiston yleisen historian professori Hannes Saarinen sanoo. ”Nyt on viimeinen mahdollisuus saada vielä suullista ensikäden tietoa. Miten muisti toimii, se on taas eri kysymys. Mutta nykyajassa on paljon tapahtumia, joiden vertaaminen vuosien 1933-45 väkivaltatekoihin nousee väistämättä esiin.”\n”Nyt kun sodasta on kulunut riittävästi aikaa, uusia arkistoja on avautunut ja voidaan sodanaikaisia tapahtumia tutkia ehkä vapaammin, ilman poliittista ja samanlaista historiallista painolastia kuin ennen. Suomessa tätä uudempaa tutkijasukupolvea edustavat esimerkiksi Jenni Kirves, Teemu Keskisarja, Antero Holmila, Ville Kivimäki ja Mikko Porvali”, Rauvola muistuttaa. Gummeruksen Heiskanen lisää tähän listaan vielä Mika Kuljun.\n”Kyllä yksi syy on varmasti se salaperäisyys ja mystisyys, joka liittyy kolmannen valtakunnan taustoihin ja siihen, miten Hitlerin nousu oli mahdollinen ja miten hän sai Saksan kokonaisuudessaan taakseen”, emeritusprofessori Seppo Hentilä arvioi.\n”Ehkä 1930-40-luvusta lukiessaan jokainen lukija voi peilata itseään ja nykyaikaa ja miettiä, että entä jos nykyaikana tapahtuisi jokin vastaavanlainen poliittinen mullistus, niin mikä olisi minun asemani tällaisessa tilanteessa. Mitä minä tekisin? Se on esimerkiksi mielestäni keskinen kysymys Mageen Sopimuksessa, kuten myös Hitlerin raivottarissa”, pohtii Rauvola.\n"Toiseen maailmansotaan liittyvillä kirjoilla ylipäänsä on oma tietty yleisönsä. Se on ollut niin käänteentekevä Euroopan ja Suomen historiassa", sanoo Heiskanen. ”Meillä on monia sosiaalipsykologeja, jotka ovat sitä mieltä, että sodanjälkeinen sukupolvi näkyy edelleen meissä, joiden isoisät ovat sotineet. Heidän kasvatuksensa ja kulttuuriset meeminsä ovat siirtyneet meille jälkipolville.”\n”Lisäksi Holocaustista on ikään kuin helpompi lukea kuin viime aikoina tapahtuneista kansanmurhista, kuten vaikkapa Bosnian sodasta. Ajallinen perspektiivi auttaa luomaan etäisyyttä tapahtumiin”, Rauvola sanoo.\nKuinka Mein Kampf tulee pärjäämään kirjamarkkinoilla?\nHitlerin Mein Kampfin tekijänoikeudet vapautuvat tänä vuonna. Saksassa kirjan vapautuminen markkinoille merkitsee suoranaisen tabun rikkomista. Edelleen teoksen julkaisemin on luvallista ainoastaan kommentoituna laitoksena. Saksassa teoksen ilmestyminen kirjakauppoihin otetaan ristiriitaisin tuntein vastaan, kuten käy ilmi vaikkapä tästä Die Zeitin artikkelista.\n”Teos on toki ollut luettavissa internetissä ja Aasian maissa sitä on ollut myytävänä, mutta Saksassa siitä ole ollut lupa ottaa uusintapainoksia. Teoksen oikeudet ovat kuuluneet Baijerin osavaltiolle, kuten koko muukin Hitlerin omaisuus.”\n”Kun olin DDR:ssä 70-luvun alussa kävin divareissa ja eräs divarinpitäjä möi minulle Mein Kampfin tiskin alta. DDR:ssä sen hallussa pidosta olisi joutunut vaikeuksiin. Minä olisin joutunut esimerkiksi varmasti karkoitetuksi.”\nHitler kirjoitti tai toisen tulkinnan mukaan saneli teoksen 20-luvulla vankilassa viruessaan.\n”Silloin se oli täyttä hullun houretta. Ihmeellisin juttu on se, että hän jollain konstilla pääsi toteuttamaan tätä käytännössä. Ennen kaikkea mitä tuli juutalaisvihaan ja tähän idän Lebensraumin valloittamiseen. Se oli suunnitelmallisesti mietittyä. En tiedä uskoiko hän itsekään siihen, että pääsisi suunnitelmaansa toteuttamaan.”\n”Mutta sen suuntaisia tekstejä kirjoittivat muutkin Euroopan kajahtaneet noina aikoina. Maailma oli pullollaan tällaisia ensimmäisen maailmansodan järkyttämiä yksityisfilosofeja, jotka kirjoittivat vaikka minkälaisia antisemitistisiä tekstejä, mutta jostain syystä tämä sitten toteutui. Ja tämä sitten on toki teoksen kieltämisen syy.”\nEntä käsitelläänkö Natsi-Saksaa jo ihan liikaa?\n"Niin kauan kuin teoksen näkökulma on perusteltu ja asiantunteva sekä jollain tavalla uusi, se on perusteltu", Rauvola vastaa. ”Uskon, että toisesta maailmansodasta on vielä paljon kertomatta. Esimerkiksi ensi syksynä julkaisemme Ingrid von Oelhafenin ja Tim Taten tietokirjan Kolmannen valtakunnan kadotetut lapset, joka kertoo Natsi-Saksan Lebensborn -ohjelmasta. Lebensborn oli Heinrich Himmlerin suunnitelma, jonka tarkoituksena oli nopeasti kasvattaa arjalaista kansaa. Ohjelma antoi natsivalloittajille luvan kidnapata lapsia edetessään itärintamalla. Ohjelman puitteissa Itä-Euroopasta siepattiin ja sijoitettiin natsiperheisiin puoli miljoonaa lasta. Lapsille luotiin uusi identiteetti ja annettiin natsiristiäisissä uusi sukupuu. Puoli miljoonaa lasta siepattiin. Ja peräti tuhansia tapettiin jälkikäteen, sillä kun lapset kasvoivat, heidän hiustensä väri ei esimerkiksi vastannut arjalaisia rotuihanteita. Aihe on edelleenkin lähes kokonaan tutkimatta, ja kirja on ensimmäisiä katsauksia aiheeseen”, Rauvola kertoo.\nOnko esimerkiksi Suomen suhteissa Natsi-Saksaan vielä penkomisen varaa?\n"Sanoisin melkein päinvastoin", Hannes Saarinen vastaa. Hänen mukaansa Suomen historiaa tuolta ajalta on tutkimuksessa ja romaaneissakin käsitelty paljon ja mitään peittelemättä eikä ainakaan mistään "oman syyllisyyden" käsittelemättömyydestä ole kyse.\n”Ehkä vielä tutkittavaa riittää siinä, miten kansalaiset ja sotilaat kokivat sodan ja aseveljeyden", Rauvola sanoo. "Suomen sisällissodan jäljiltä kuitenkin maa oli jakautunut voimakkaasti kahtia, ja vaikka toinen maailmansota myös yhdisti kansaa, ehkä tutkimus voi vielä löytää uusia näkökulmia kansan kokemuksiin sodan aikana ja sen jälkeen."\nHeiskasen mielestä suomalaisten suhteissa Natsi-Saksaan olisi vielä tilausta: ”Suomalainen sotakirjallisuus väistelee tietynlaisia arkoja pisteitä. Poikkeuksia lukuunottamatta yleensä vaikkapa suomalaisten sotasankareiden natsikytkökset jätetään purkamatta kokonaan, koska aiheen käsittely on niin epämääräistä. Esimerkiksi mitä tiedämme Kekkosen natsisympatioista? Kuinka pitkälle Kekkosen mielestä kansallissosialistinen järjestelmä olisi ollut Suomessa hyvä? Kiinnostavia kysymyksiä, mutta lopulta se, mitä voimme todistaa, ei olekaan enää niin kiinnostavaa kerrottavaa."\n”En voi rehellisesti sanoa, että suomalaiset ymmärtäisivät sen historian, mikä meillä on Natsi-Saksan kanssa", Heiskanen pohtii. "Sillä meillä on niin vahva angloamerikkalainen viihdekulttuuri, joka on tuonut meille toisen maailmansodan tapahtumat valmiiksi pureksittuna.”\nHarvinaista värifilmimateriaalia Berliinistä kesäkuulta 1945. Tuotanto: KRONOS Media GmbH, Hamburg\nPaha natsi on muuttunut ikoniksi\nAngloamerikkalainen viihdekulttuuri on luonut natseista tietynlaisen pahuuden ikonin.\n”Jo yksistään sanan 'natsi' liittäminen johonkin on kuin sähkölataus", Hannes Saarinen sanoo. "Se on pahan synonyymi. Ja ainahan kirjallisuudessa on ollut, aivan banaalisti sanottuna, kyse hyvän ja pahan taistelusta.”\nEsimerkiksi suomalainen Iron Sky –elokuva käyttää natsi-estetiikkaa hyväkseen ilman, että elokuvassa olisi varsinaisesti kyse Natsi-Saksasta.\n”Me olemme oppineet tunnistamaan natsin nähdessämme pahuuden”, Heiskanen sanoo. ”Sota on dramaturgisesti kätevää. Sota-aikana tapahtuu niin valtavia asioita ja niin yllättäviä. Jos kirjoittaa vaikkapa rakkaustarinan, jossa tippuu pommi, yllättävä käänne on uskottava”, Heiskanen sanoo.\n”Siksi on tärkeää, että me pystymme kertomaan tavallisten ihmisten tarinoita. Että sota ei olisi tällaista viihdettä tai pelkkiä sankaritarinoita”, Heiskanen pohtii.\nEmeritusprofessori Hentilä on seurannut surullisena, miten Euroopan uusnatsistiset liikkeet saavat sukupolvesta toiseen uusia kannattajia.\n”Näillä nuorilla on historiantajun puutetta, tai he eivät välitä siitä, mitä Holocaust sai aikaan. He ovat tietämättömiä tai välinpitämättömiä tämän ideologian seurausvaikutusten kannalta. Jännitys voittaa oikean tiedon.” Hentilä myös muistuttaa, että kiihkomuslimit hyödyntävät natsi-ideologiaa omassa propagandassaan.\nSyksyn 2014 ja kevään 2015 Natsi-Saksa-aiheisia kirjoja\nMarie Jalowicz Simon: Sitten juoksin pakoon. Gummerus 2015 Marie Jalowicz Simon: Sitten juoksin pakoon. Gummerus 2015 Kuva: Gummerus marie jalowicz simon: sitten juoksin pakoon. gummerus 2015\nMarie Jalowicz Simon: Sitten juoksin pakoon. Juutalaistytön selviytymistarina 1940-1945\nVuosi 1942 Berliinissä. Kaksikymppinen juutalaistyttö herää oven koputuksiin. Ovella on siviilipukuinen poliisi. Marie tietää, että tällä kertaa on hänen vuoronsa lähteä ”kuulusteluihin”. Hän huiputtaa hakijansa antamaan luvan hakea alakerrasta aamiaisleivän ja maitoa. Sitten hän pakenee.\nVuosikymmeniä myöhemmin historioitsija ja Berliinin Uuden synagoogan puheenjohtaja Hermann Simon haastattelee äitiään sairaalassa. Vain päiviä ennen äidin kuolemaa tarina on valmis: 77 ääninauhaa tosi elämän seikkailua ja silminnäkijän todistusta sodasta, Berliinistä ja sen ihmisistä – niistä, jotka auttoivat hyvyyttään ja niistä, jotka auttoivat käyttääkseen hyväksi. Nauhoilla natseilta paennut tyttö, Marie Jalowicz Simon (1922-88) kertoo uskomattoman tarinansa. Hän oli yksi 1700:sta ”U-booteista”, ”sukellusveneistä”, jotka pystyivät piilottelemaan natseilta läpi sodan. Tämä kirja on hänen koko tarinansa.\nArvostettu saksalainen historialehti Damals valitsi kirjan vuoden parhaaksi historiateokseksi syksyllä 2014.\nKirjan esittelytekstiä, lue lisää Gummeruksen sivuilta\nAudrey Magee: Sopimus. Atena 2015 Audrey Magee: Sopimus. Atena 2015 Kuva: Atena sopimus\nVastoin odotuksia pari rakastuu ja Katherina tulee raskaaksi. Kuherruskuukausi on synkkä. Peterin appi vie vävyn tyhjentämään juutalaiskoteja, hakkaamaan lapsia ja tönimään heitä tiellä odottaviin autoihin. Peter tottelee eleettömästi ja sukeltaa aamuyöstä Katherinan syliin. Kun Peter palaa Stalingradiin, Spinellit muuttavat juutalaisilta jääneeseen asuntoon ja Katherinan vauva saa juutalaisperheen hienot lastenvaunut.\nSopimus on irlantilaisen Audrey Mageen esikoisromaani, ja se oli arvostetun The Bailey’s Women’s Prize for Fictionin ehdokas sekä Ranskan esikoiskirjapalkintoehdokas.\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Atenan sivuilta.\nAnthony Doerr: Kaikki se valo, jota emme näe. WSOY, 2015 Anthony Doerr: Kaikki se valo, jota emme näe. WSOY, 2015 Kuva: WSOY anthony doerr kaikki se valo jota emme näe\nAnthony Doerr: Kaikki se valo, jota emme näe. WSOY, 2015\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää WSOYn sivuilta.\nKatja Petrovskaja: Ehkä Ester. Tammi, 2015 Katja Petrovskaja: Ehkä Ester. Tammi, 2015 Kuva: Tammi katja petrovskaja: ehkä ester. tammi\nKatja Petrovskaja: Ehkä Ester. Tammi, 2015 (ilmestyy 8.6.)\nUkrainalais-puolalaiseen sukuun syntynyt, sittemmin saksalaistunut kirjailija Katja Petrovskaja havahtuu ajan armottomuuteen. Ihmiset kuolevat, muistot haalistuvat, menneisyys katoaa. Miten selvittää oman sukunsa tarina, omat juurensa, kun ei ole enää ketään keltä kysyä? No, arkistojen avulla ainakin. Nykyään myös internet, tuo uskonnottomien itkumuuri, tarjoaa hätkähdyttäviä pilkahduksia menneestä. Facebookista löytyy sukulaisia ja eBaysta valokuvia, aukot täydentyvät pikkuhiljaa, kunnes lopulta Katja Petrovskajalla on käsissään paitsi juutalaisen sukunsa tarina, myös yksi sukupolvensa parhaista holokaustitulkinnoista.\nHelpompi olisi unohtaa, mutta muistettava meidän on. Halusimme tai emme.\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Tammen sivuilta.\nRoberto Bolaño: 2666. Sammakko, 2015 Roberto Bolaño: 2666. Sammakko, 2015 Kuva: Sammakko roberto bolaño: 2666. sammakko\nRoberto Bolaño vyöryttää lukijan tajuntaan rajakaupunki Santa Teresan silmittömän naisiin kohdistuvan väkivallan ja toisen maailmansodan julmuuden. Teoksessa neljä eurooppalaista yliopistotutkijaa etsii salaperäistä saksalaiskirjailijaa. Newyorkilainen toimittaja lähtee ensimmäiselle juttumatkalleen Meksikoon. Kuolleen isänsä kanssa keskusteluja käyvä chileläinen leskifilosofi luisuu kohti olemassaolon syöveriä. Meksikolainen rikoskomisario rakastuu pidättyväiseen mielisairaalanjohtajaan.\n2666 valaisee ihmismielen kätkettyjä sopukoita ja laventuu katsaukseksi ihmiskunnan tilasta.\n2666 on kansainvälinen arvostelu- ja myyntimenestys. Monumentaalinen kirjailijan päätyöksi ja testamentiksi luonnehdittu 2666 ilmestyi alkukielellä espanjaksi postuumisti vuonna 2004.\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Sammakon sivuilta.\nAleksandr Solženitsyn: Preussin yöt. Sammakko, 2015 Aleksandr Solženitsyn: Preussin yöt. Sammakko, 2015 Kuva: Sammakko aleksandr solženitsyn: preussin yöt. sammakko\nAlexandr Solženitsyn: Preussin yöt\nPuna-armeijassa kapteeniksi ylenneen ja Vankileirien saaristosta tutun venäläisen kirjailijamestarin vuonna 1950 valmistunut omakohtainen runoelma puna-armeijan armottomasta valloitusretkestä Hitlerin Saksaan. Tekijä hahmotteli runoelman muistinvaraisesti mieleensä Stalinin poliittisena vankina ollessaan. Teksti on paitsi rohkea taideteos sotapropagandan ja käytännön vastakkaisuudesta, myös pätevä kuvaus siitä mitkä voimat sota kunnialliseksi ja moraaliseksi itsensä luulevassa ihmisessä vapauttaa. Suomalainen vastine lienee Yrjö Jylhän Kiirastuli, tosin Jylhästä poiketen nobelisti Solženitsynin kerronnassa on huumoriakin korostamassa sodan järjettömyyttä, hävittävää hulluutta.\nPreussin yöt pureutuu syväluotaavasti saksalaisten siviilien kärsimyksiin ja venäläisten sotilaiden kostonhimoon.\nJukka Mallisen esipuheen kommentoivuus ulottuu nykypäivän Venäjään asti.\nWendy Lower: Hitlerin raivottaret. Atena 2014 Wendy Lower: Hitlerin raivottaret. Atena 2014 Kuva: Atena wendy lower: hitlerin raivottaret. atena 2014\nWendy Lower: Hitlerin raivottaret.\nTimothy Snyder: Tappotanner. Eurooppa Hitlerin ja Stalinin välissä. Siltala, 2014 Timothy Snyder: Tappotanner. Eurooppa Hitlerin ja Stalinin välissä. Siltala, 2014 Kuva: Siltala timothy snyder: tappotanner. eurooppa hitlerin ja stalinin välissä. siltala\nTimothy Snyder: Tappotanner. Eurooppa Hitlerin ja Stalinin välissä.\nAinutlaatuisessa historiateoksessaan Timothy Snyder tarkastelee järkyttävää ajanjaksoa vuosien 1930 ja 1945 välillä Ukrainassa, Puolassa, Valko-Venäjällä ja Baltian maissa. Snyderin tappotantereeksi nimeämällä joukkotuhoalueella diktaattorit Stalin ja Hitler osoittivat todelliset kykynsä ja tahtonsa maanmiestensä ja vihollisväestön järjestelmälliseen hävittämiseen. Muuhun Eurooppaan verrattuna tällä Berliinin ja Moskovan väliin jäävällä alueella kuoli moninkertainen määrä siviilejä nälkään, kylmään, pakkotyöhön ja murhattuna.\nLopulta natsien ”kuolemantehtaat” veivät juutalaisten joukkotuhon huippuunsa. Saman tapainen hävitys oli Generalplan Ostin mukaan määrä toteuttaa sodan jälkeen Saksan valtaamalla Venäjällä. Tavoitteena oli kymmenien miljoonien slaavilaisten hävittäminen.\nSnyder huomauttaakin, että ”saksalaiset suunnittelivat vielä pahempaa kuin mihin lopulta kykenivät”.\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Siltalan sivuilta.\nWaldemar Erfurth: Sotapäiväkirja vuodelta 1944. Docendo, 2014 Waldemar Erfurth: Sotapäiväkirja vuodelta 1944. Docendo, 2014 Kuva: Docendo waldemar erfurth: sotapäiväkirja vuodelta 1944. docendo 2014\nWaldemar Erfurth: Sotapäiväkirja vuodelta 1944. Docendo, 2014\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Docendon sivuilta.\nPentti Airio: Aseveljeys - Saksalaiset ja suomalaiset Itä-Lapissa 1941-1944. Docendo, 2014 Pentti Airio: Aseveljeys - Saksalaiset ja suomalaiset Itä-Lapissa 1941-1944. Docendo, 2014 Kuva: Docendo pentti airio: aseveljeys - saksalaiset ja suomalaiset itä-lapissa 1941-1944. docendo\nPentti Airio: Aseveljeys - Saksalaiset ja suomalaiset Itä-Lapissa 1941-1944. Docendo, 2014\nMiten saksalaisten läsnäolo Itä-Lapissa koettiin jatkosodassa 1941–1944? Tämä kirja ja oheinen DVD-elokuva antavat lisävalaistusta aseveljien ihmissuhteista sekä väitetyn liittolaisuuden olemuksesta ja syvyydestä.\nNeuvostoliitto painosti Suomea etsien uutta tilaisuutta väkivallan käyttöön. Talvisota oli osoittanut, että Suomen kansan rivit olivat liian harvat hoitamaan yksin pitkän itärajansa puolustamisen. Ruotsi halusi kuitenkin keskittyä oman turvallisuutensa takaamiseen. Ei ole siis ihme, että Suomen johto oli halukas kumppanuuteen Hitlerin kanssa loppukesällä 1940.\nItä-Lapin väestölle aseveljeys ei ollut vastenmielistä, sillä sodan aika olisi voinut sujua pohjoisessa paljon huonomminkin.\nYmmärrettävistä syistä syksyllä 1944 Suomen arkistoja putsattiin ja oltiin kovin muistamattomia kumppanuuden kehittymisestä kanssasotijaksi kesään 1941 mennessä. Ruotsin sotilasasiamies majuri Gösta von Stedingk seurasi kuitenkin Helsingissä tarkoin tapahtumien kulkua – hänen Tukholmaan arkistoidut raporttinsa ovat ainutlaatuisesti esillä kirjassa.\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Docendon sivuilta\nSyksyllä 2015 ilmestyvät Natsi-Saksa -aiheiset tietokirjat:\nLaurent Binet: HHhH. Heydrichin salamurhan jäljillä. Gummerus 2015 Laurent Binet: HHhH. Heydrichin salamurhan jäljillä. Gummerus 2015 Kuva: Gummerus laurent binet: hhhh. heydrichin salamurhan jäljillä. gummerus 2015\nLaurent Binet: HHhH. Heydrichin salamurhan jäljillä. (ilmestyy syksyllä 2015)\nSaksaksi sanottiin HHhH, Himmlers Hirn heisst Heydrich, Himmlerin aivot ovat Heydrich. Reinhard Heydrich, natsien käskynhaltija Prahassa, toteutti natsi-Saksan pahimpia tuhotöitä. Prahan teurastaja, kolmannen valtakunnan vaarallisin mies, H, surmattiin avoautoonsa vuonna 1942.\nLaurent Binet pyrkii dokumentoimaan salamurhaan johtaneita tapahtumia sortumatta romaanikirjailijan houkutukseen antaa mielikuvitukselle valtaa. Kirjailija kasvaa itse romaanihenkilöksi, joka pohtii historiasta kirjoittamisen edellytyksiä. Jännittävä ja älyllisesti palkitseva teos on julkaistu 34 maassa, milloin romaani-, milloin tietokirjalistalla. Se on poimittu New York Times Book Review’n ja Waterstonesin vuoden parhaiden kirjojen listoille ja Financial Times valitsi sen vuoden 2010 parhaaksi kirjaksi. Kirjasta on tekeillä elokuva.\nKirjan esittelytekstiä. Lue lisää Gummeruksen sivuilta.\nMarkku Reimaa: Pohjoismaisia yhteyksiä – Saksan vallan varjossa 1940-1944. Docendo, 2015 Markku Reimaa: Pohjoismaisia yhteyksiä – Saksan vallan varjossa 1940-1944. Docendo, 2015 Kuva: Docendo markku reimaa: pohjoismaisia yhteyksiä – saksan vallan varjossa 1940-1944. docendo\nMarkku Reimaa: Pohjoismaisia yhteyksiä – Saksan vallan varjossa 1940-1944. Docendo, 2015\nMikko Uola: Eritahtiset aseveljet – Suomi ja muut Saksan rinnalla taistelleet 1939-1944. Docendo, 2015 Mikko Uola: Eritahtiset aseveljet – Suomi ja muut Saksan rinnalla taistelleet 1939-1944. Docendo, 2015 Kuva: Docendo mikko uola: eritahtiset aseveljet – suomi ja muut saksan rinnalla taistelleet 1939-1944. docendo\nMikko Uola: Eritahtiset aseveljet – Suomi ja muut Saksan rinnalla taistelleet 1939-1944. Docendo, 2015\nEritahtiset aseveljet vastaa tähän kysymykseen. Kirjassa perehdytään yksityiskohtaisesti siihen, millaisista taustoista eri maat ajautuivat toiseen maailmansotaan ja aseveljeyteen tai liittosuhteeseen Saksan kanssa. Teos osoittaa, että Suomea arvostettiin suuresti niin Saksassa kuin muissakin asevelimaissa. Suomi toimi sodassa poliittisesti riippumattomampana kuin muut ja soti vain omilla rintamillaan sitomatta kohtaloaan Saksaan tai muihin kanssasotijoihin.\nSuomella oli sota-aikana valittavana vain huonoja vaihtoehtoja. Saksa oli niin suomalaisille kuin unkarilaisille ja romanialaisille pienempi paha kuin Neuvostoliitto, jonka maantieteellinen ja ideologinen levittäytyminen nähtiin todellisena vaarana.Länsimaiden suhtautuminen jatkosodan Suomeen näyttäytyy välinpitämättömyytenä pientä valtiota kohtaan, joka vielä talvisodan aikana oli kelvannut malliesimerkiksi taistellessaan hyökkääjää vastaan.\nIngrid von Oelhafen: Kolmannen valtakunnan kadonneet lapset. Atena 2015 (ilmestyy syksyllä 2015)\n”Yli 70 vuotta sitten minut otettiin ’lahjaksi’ Kolmannelle valtakunnalle. Olin vasta vauva, kun minut siepattiin osana yhtä natsien kauhistuttavimmista projekteista: Lebensbornia.”\nVuonna 1942 jugoslavialainen Erika vietiin kotoaan ”lääketieteellisiin” tutkimuksiin, niin kuin natsimiehittäjät asian esittivät. Tutkimuksissa Erika todettiin arjalaiseksi, hänen henkilötietonsa tuhottiin ja hän ”syntyi uudelleen” Ingrid von Oelhafenina, eikä hän enää nähnyt omaa perhettään.\nLebensborn oli valtakunnankansleri Heinrich Himmlerin hanke, jonka tavoitteena oli kasvattaa arjalaisten määrää. Erika ei ollut ainoa lajissaan – ohjelman puitteissa kidnapattiin puoli miljoonaa lasta Saksan valloittamilta alueilta. Myöhemmin tuhansia lapsia tapettiin, kun heidän todettiin olevan rodullisen keskiarvon alapuolella.\nKatso myös Normandian maihinnousu hetki hetkeltä dokkarisarja:


Iloisten kohtaamisten kesä - Mikkelin tuomiokirkkoseurakunta\nRippikoulumme aikana keskusteltiin kohtaamisista. Rakensimme tullimies Sakkeuksen kylää , jonka keskukseksi muotoutui Sakkeuksen ja Jeesuksen kohtaaminen. Siinä kohtaamisessa tapahtui jotain niin merkittävää, että Sakkeuksen koko elämä muuttui. Riistäjästä tuli hyvän tekijä, ahneesta miehestä antelias ja oikeudenmukainen kansalainen.\nMinä jäin muistelemaan yhtä merkittävää kohtaamista. Kun olin lapsi asuimme Laukaassa, kirkon vieressä olevassa rivitalossa. Kirkossa pidettiin sunnuntaisin pyhäkoulua. Se oli mukavaa, mutta vähän pelottavaa, koska joka pyhä annetut uudet muistolauseet eivät tahtoneet pysyä päässäni. Mutta pyhäkoulun opettajaa en pelännyt. Hän oli lempeä rouva siistissä mekossa. Muistan, kuinka hänen silmänsä loistivat aina kun hän kertoi Jeesuksesta. Siinä oli jotain kaunista ja salattua. Miksi hänen silmänsä loistivat iloa ja rauhaa. Hänellä oli varmasti ollut hyviä kohtaamisia Jeesuksen kanssa ja sitä iloa hän halusi jakaa meidän lasten kanssa. Hyvinhän se onnistui, koska vieläkin muistan pyhäkoulut.\nMinä toivon, että Sinulla olisi tänä kesänä paljon merkittäviä kohtaamisia. Erilaisia. Turvallisia. Koskettavia. Iloisia. Ja erityisen hyviä kohtaamisia Jeesuksen kanssa. Sakkeus kohtasi Jeesuksen sen jälkeen kun oli kiivennyt puuhun ja tullut nähdyksi. Sinun "puusi" voi olla torilla tai kadulla tai metsässä tai vaikka kotisohvalla. Jeesus kyllä näkee ja löytää.\nEhkä tämä kesä tullaan muistamaan iloisten kohtaamisten kesänä.


Google poistaa tuloksistaan miljoona piraattilinkkiä kuukaudessa - AfterDawn\nAfterDawn > Uutiset > Google poistaa tuloksistaan miljoona piraattilinkkiä kuukaudessa\nGoogle poistaa tuloksistaan miljoona piraattilinkkiä kuukaudessa\nKirjoittaja Teemu Laitila @ 25.5.2012 11:03 Kommentteja (4)\nGoogle poistaa kuukausittain hakutuloksistaan yli miljoona linkkiä, jotka osoittavat piraattisisältöihin. Poistettuihin sivustoihin kuuluu torrent-sivustoja sekä muita tiedostonjakopalveluita.\nEilen julkaistu data on ensimmäinen kerta, kun Google tai muu iso hakukoneyhtiö julkaisee tietoja poistetuista linkeistään.\nLinkit poistetaan DMCA-lain nojalla, jos tekijänoikeuksien omistaja erikseen vaatii sisällön poistamista. DMCA-laki takaa nettipalvelun pitäjälle vastuuvapauden, kunhan oikeudenhaltijan pyyntöihin vastataan kohtuullisen ajan kuluessa. Googlen mukaan yhtiö noudattaa 97 prosenttia poistopyynnöistä ja loput hylätään esimerkiksi puutteellisten tietojen vuoksi, koska nettisivua ei ole olemassa tai koska Googlen mielestä poistettavaksi pyydetty sisältö ei loukkaa kenenkään tekijänoikeuksia.\nTilastoista käy ilmi, että suuri osa oikeudenhaltijoista keskittää valvontatyön erillisille yrityksille. Edellisen kuukauden aikana Marketly Ilc -niminen yhtiö oli vastuussa lähes puolesta tehdyistä poistopyynnöistä. Seuraavaksi aktiivisin oli englannin levyteollisuutta edustava BPI ja kolmantena NBC Universal -tuotantoyhtiö. Oikeudenhaltijoista aktiivisimmin piratismia valvoi Microsoft, jonka omistamista sisällöistä oli kyse yli puolessa tapauksista.\nSuurin yksittäinen poistopyyntöjen kohde oli filestube.com, seuraavana torrentz.eu. Vaikka The Pirate Bay mainitaan usein netin isoimpana torrent-sivustona, se oli viime kuun listalla vasta 13. sijalla.\nGooglen mukaan yhtiö pitää piratismin vastaista taistelua tärkeänä, mutta samalla yhtiö halua toimintansa olevan läpinäkyvää. Läpinäkyvyyden säilyttämiseksi Google on pitkään toimittanut tiedot kaikista poistopyynnöistä Chilling Effect -järjestölle, joka pyrkii edistämään sananvapautta internetissä. Lisäksi Googlen hakutuloksissa mainitaan poistetuista linkeistä.\nTägit: Google tekijänoikeus\n<Microsoft integroi Flashin Windows 8:n selaimeen >Googlen virtuaalilasit eivät ole enää salaisuus\nLinkittäminen ei ole piratismia, vaan sananvapauteen perustuva oikeus (kuten lähdeviitteetkin).\nGooglella ei siten ainakaan Suomessa ole mitään velvollisuutta sensuroida hakutuloksiaan.\n> Googlella ei siten ainakaan Suomessa ole mitään velvollisuutta\n> sensuroida hakutuloksiaan.\nSaattaa kyllä olla vähän tulkinnanvaraista. Laissa kielletään myös rikokseen avustaminen, ja ellei esim. poistopyyntöihin reagoida, voisi joku oikeusistuin myös Suomessa ehkä hyvinkin todeta Googlen avustavan piratismiin. Ruotsissahan PB jo todettiin tähän syylliseksi, tosin siellä asenne olikin avoimen haistatteleva. Sananvapauden nimissäkään ei yleensä saa syyllistyä rikoseen. Mutta lopullisesti tuon laillisuus meillä selviäisi kai vasta, jos sitä ylemmissä oikeusasteissa joskus käsiteltäisiin.\nPirate Baysta tulikin mieleen:\nTop Targeted Domains in the Past Month. Ahaa, tämän takia tuloksia on alkanut enemmän yllättäen ihmeellisesti katoamaan Googlelta...