Grind of Anton: heinäkuuta 2010\nEilisen päivän nukkuin koko päivän ja hoitelin univelkoja pois.. Noh illalla en sitte tietenkää saanu ennää millää unta, ja päätin lähtä huviksee vaa ajelee sinne sun tänne. Ajatuksissani ajelin jossai kemin nurkilla ja yhtäkkiä auto sammu ja savua nousi konepellin alta! \_,,/ tässä vaiheessa kello on jottai vähä yli yks yöllä..\nEi auttanu ko soittaa hinaaja miehelle että veis mut kottii. Hinaaja tuli paikalle ja ilmotti että vakuutus maksaa hinauksen, mutta vain lähimmälle merkkihuoltamolle. joka tottakai oli sitte kemissä! ajokelvoton Auto vietiin kemin aineelle, ja siellä minä sitte seisoin keskellä yötä ypöyksin kemissä ylläni pelkät shortsit ja t-paita. ja siellä oli muute aika viileä ilma. Onneks yks tuttu otti mut kyllää vähäks aikaa ettei tarvinnu pihalle jäähä.\nSitte aamulla heti kaheksalta huoltoasemalle taxilla kertomaa korjaajillekki että mistä oli kyse, jotka välitti ilouutisen että korjaus tullee olemaan kallis ja kaiken lisäks pääsevät alottamaan hommat vasta viikon päästä maanantaina. (nyt oli siis perjantai aamu) eli TAAS seison orpona kemin päässä samat vähäiset vaatteet päällä, vieläki oli kylymä. taskun pohjalla oli sen verran rahhaa että pääsin taxilla bussiasemalle. bussiasemalla ilonen kassatäti sano että just "lähti bussi ouluu, oisitpa ehtiny siihe. seuraava lähtee kahen tunnin päästä." -kylmä- no sainpa bussiasemalla vähä nukuttua ja söin pullan!\nBussimatka meni iha hyvi siinä ei mittää erikoista, vähä kylymä vaa..:D Oulun päässä nousin sitte bussista pois ja täällähä sato tottakai vettä, onneks mulla oli jo kylymä nii ei menny hukkaa hyvä sae!! Kävely matka venähti melekee tunnin mittaseks ko luulin olevani viekas ja ajatteli oikasta, eksyin. :DD mutta vihdoin pääsin kottii lämpimää ja vastassa oli koira ilosena oottelemassa. :)) (oiskoha kello ollu yks tässä vaiheessa päivällä?)\nTottakai koira piti käyttää lenkillä heti, ko silläki oli vähä jääny yks lenkki vällii sattuneesta syystä. eli samantien ko sisälle pääsin lämpimää nii otin koiran mukkaa ja takasi pihalle.. mutta tässä vaiheessa ei ennää haitannu vaikka oli kylmä ja märkä olo ku olin jo käytännössä kotona.\nMutta eipä tässä vielä kaikki! lenkiltä palattua tajusin tottakai että olin jättäny avvaimet sissää, yöpöyälle sängyn vieree..:DD JES! soitin sitte lukkomiehelle joka sano että oli haukiputtaalla, mennee noin tunti. sitte istuttii rappukäytävässä tunteroine märkinä ja väsyneinä, tai mää ainaki olin..:D olin siis hetken koditon ja autoton. nyt oon ennää vaa autoton..:D\nAnyway, kello oli jottai kolome ko pääsin sängyn pohjalle pitkällee vihdoin ja nyt on jo iha hyvä mieli. jostain syystä en oo ollu ees hullun hermona koko tapahtuman missää vaiheessa..(?) on vaa vähä sellane fiilis että "tulipa tehtyä". varmaa tuun olleen hermona sitte viikon päästä ku autokorjauksen lasku tullee..:D mutta siihe on vielä aikaa.\nLähettänyt Anton klo 5.03 1 kommentti:\nTämän kesän kohokohtia meikälle on ollu ehkä alkukesällä ko järjestin oulun skeittiparkilla Poolpartyt.. eli siis "allasbileet", mutta se allas ei tarkota tässä nyt mittää uima-allasta vaa skeittauksen yhteyessä pool tarkottaa tyhjennettyä allasta jossa skeitataan.. siinä kielioppia.\nEli siis täällä oululla on noi betoni-altaat, poolit, jonne keräsin porukan, lähinnä just facebookin kautta laitettii sana kiertään että sillon ja sillon pooleilla partyt, luvassa grilliä kovvaa menua ja kisa.. Paikalle tuli yllättävän paljo jengiä, siitä olin mielissää, liekkö joku 40-60 kollia ja joitai tyttöjäki.. Ja siellä lojuttii koko ilta auringon alla ja kaikki veti toinen toistaa coolimpia skeittijuttuja..\nJossai vaiheessa ko grillit oli grillattu ja pojat vähä lämmitelly, oli aika alottaa illan kisa, death jam! joka tarkottaa alan kielellä sitä että jos poolilla rullaa vahingossa tai tahalla enemmän ko yks henkilö kerrallaa, siitä tulee death jamit.. kuitenki, mää kehittelin tästä kisan pojille.\nKisaan sai osallistua niin moni ko uskalsi ja kuka tahansa, alueena oli pikku pooli ja kun kaikki oli valmiina laski joka kolli yhtäaikaa altaaseen ja yksinkertaisesti voittaja oli se joka oli viimeisenä hengissä/pystyssä.. Kisan aikana sai tehdä mitä temppuja tahansa tai olla tekemättä, kunhan vauhti pysyy täysillä ja maahan ei saa koskea.. Kisaan osallistui muistaakseni 9 poikaa (joka on aiaka paljon pikkupoolille) ja aikansa kurvailtuaan voittajaks selvis kolli nimeltä Joni-Veli ja palkinnoks se sai mu n maalaaman laudan..\nTässä on kisa just alakamassa, meikä kertoo altaan pohjalla peli säännöt ja käessä piän paketoitua palkintua.\nSeuraavassa poijjat asettu valamiiks reunalle. Ja sitte alako täys mayhem!\nVoittajaks vihdoin siis seleviyty Joni-Veli, joka sai maalaamani lauan palkinnoks. DEATH JAM POKAALIN!\nLähettänyt Anton klo 0.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: death jam, poolparty, skateboard\nNäitä meikä kans harrastaa sillon tällön.. eli kuvien muokkausta tällä ehkä alkeellisimmalla piirto-ohjelmalla mitä on olemassa.. se tuo vähä haastetta tähä..:D\nTässä oon ekaa kertaa heposen selässä, ja pikkusisko vaa ehotti että koitappa uijja sillä, nii mää aattelin että "OOKOO".. ja kyllä vaa, pyssyin pystyssä. vaikka emmää kyllä hulluna saanu määrätä mihi suuntaan uijjaan, hepo päätti ite..:D mutta oli ihajjees roikkua tuolla. nii ja huom. en käyttäny sitä istuinta ollenkaa. eli palijaalla selällä istun! :--)\n(kuivalla maalla sitte ko rattastin nii koin yhen tuskasimmista tippumisista ikinä!)\nLähettänyt Anton klo 0.15 Ei kommentteja:\nTunnisteet: hevoset, muokkaus, paint\nTässä on viime vuojen hellmiä mökiltä ko keksittii että venevajassa olevat kellukkeet on JUST oikian kokoset meän Oton vartalolle, ko itehä oon jokunen vuosi sitte kasvanu niistä yli! :( (onnex äiti ei _ikinä_ heitä mittää roskii)\nNo kuitenki, tässä on nyt siis Otto. Niin ylpeänä esittelee uutta kellutintaan. Uskokaa tai äläkää, nuo toimi oikeesti Otolle. Silläko tuo ruumiin rakenne ei varsinaisesti oo mikkään delffiinin virtaviivane sukkulakeho ja jaloissa ei oo ankan räpylöitä. Nii täytyy tyytyä siihe että saa peräpään kellumaa ja etutassut hoitaa kauhomisen! \_o/\nLähettänyt Anton klo 16.51 Ei kommentteja:\nTunnisteet: bulldog, koirat\nLähettänyt Anton klo 8.48 1 kommentti:\nOlokoo tämä nyt ensimmäinen sisäänheitto tälläki alalla..\nMää oon siis tällane OULULAINEN 22 vuotias keittaripoika, jolla alakaa olla facebook -tili niin täynnä krääsää että ajattelin tehä tänne tällasen _paljon_ vapaamuotosemman sivuston (ei tietenkää mittää älyttömiä hirvityksiä).\nTänne lissäilen siis juttuja youtubesta, omia kuvia, ehkä vähä omia töitäki ja iha kaikkea jokka meikää mielyttää.. Mutta eka pittää opetella käyttään tätä, oon nimittäi uskomattoman huono tietokonneilla, ja laiska.. ja varmaa näätte muutaman kuvan tuosta mun koirastaki, se o iha siisti mötkäke!\nKielioppina aijjon käyttää Antonin Oulua. Siitä ei kannata raivostua eikä päteä.\nTätä kannattaa seurata jos tarvii päivän piristystä ja jos ymmärtää mun mustan kierohkoa "huumorin" tajua, ja jos sietää oulun murretta!\nLähettänyt Anton klo 8.15 Ei kommentteja:


Kansallisten vastaanottovirkailijoiden päivä-Toukokuu 13, 2020 | Carballo Calero\nkansallisten vastaanottovirkailijoiden päivä-Toukokuu 13, 2020\n4 lokakuun, 2021 adminArticles\nvaltakunnallista vastaanottovirkailijoiden päivää vietetään toukokuun toisena keskiviikkona. Tänä vuonna sitä vietetään 13. toukokuuta. Valtakunnallista vastaanottovirkailijoiden päivää vietetään vastaanottovirkailijoiden tunnustamisen ja merkityksen rohkaisemisesta”. Vastaanottovirkailija on yleensä ensimmäinen henkilö, joka tapaa asiakkaan tai yrityksen asiakkaan siinä vaiheessa, kun hän vierailee yrityksessäsi. Päivä on edistää ammattitaitoa ja ylpeyttä keskuudessa vastaanottovirkailijat, että se osoittaa, että vastaanottovirkailijat ” olla elintärkeä rooli organisaatiossa. Is toimii suurena siltana vastaanottovirkailijoiden ja muiden työntekijöiden välillä, tämä mahdollisuus jakaa heidän jakamistarinoitaan muiden kollegoiden kanssa. Päivää vietetään ympäri maailmaa eri maissa, kuten Yhdysvalloissa, Kanadassa, Isossa-Britanniassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.\n“kansallisen vastaanottovirkailijoiden päivän perustajana Yhdysvalloissa olen iloinen siitä, että tätä fantastista aloitetta juhlitaan ja tunnustetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa kumppanuutemme ansiosta.”- Jennifer Alexander\nthe created and founder of National Receptionists Day was National Receptionists Association. Päätarkoitus viettää tätä päivää tunnustuksen antamiseksi vastaanottovirkailijoille. He ovat ensimmäinen henkilö, joka vastaanottaa asiakkaan kävellä yritykseemme; sitten sanomme, että “ensivaikutelma on paras vaikutelma” voittaa, että vastaanottovirkailijat ottavat ne vastaan hymyillen, ja iloinen. Sitten toinen syy viettää kansallista vastaanottovirkailijoiden päivää edistää vastaanottovirkailijoiden ylpeyttä”.\nValtakunnallinen vastaanottovirkailijoiden päivä\nKansallinen vastaanottovirkailijoiden päivä on tunnustaa vaivaa vastaanottovirkailijoiden”, joka on ainoa ihmiset voivat jongleerata koko toimiston ja kuljettaa kaikki paperi toimii ja osallistuu asiakkaan puhelut, että he asettavat tapaamisen niiden omistajan mukaan aikataulut ja paljon muuta. Vastaanottovirkailijoiden työtä ei ole koskaan tehty yksinkertaisesti, mutta silti he tekevät kovasti töitä hymyillen.\nmuita juhlia 13.toukokuuta\n13. toukokuuta vietetään myös\nKansallinen sammakon Hyppypäivä\nkansallinen juurihoidon arvostuspäivä\nlahjoittaa päivän palkan hyväntekeväisyyspäivälle\nkansallinen kouluterveydenhoitajan päivä\nKansallinen kolmas Vuorotyöläisten päivä\nmiten juhlistaa kansallista vastaanottovirkailijoiden päivää\njos olet yrityksen omistaja, voit antaa palkan Vastaanottovirkailijallesi. Samoin voit juhlia tätä päivää. Sitten tänä päivänä kohtelet kauniita vastaanottovirkailijoitasi kukkakimpuilla, suklailla tai tarjoa hänelle lounasta. Tänä päivänä voit liittyä heidän kanssaan ja työskennellä heidän kanssaan hallita työtään hieman. Sitten voit tervehtiä heitä tarjoamalla joitakin terveellisiä elintarvikkeita, kuten kori hedelmiä ja energiaa lisääviä välipaloja ja enemmän. Sen lisäksi, että kaikki nämä asiat sanoa iso kiitos vastaanottovirkailijat ‘ käsittely toimii ilman hässäkkää ja käsittely kaikki asiat työntekijöiden ja asiakkaiden. Vastaanottovirkailijana voit jakaa kaikki ajatuksesi sosiaalisessa mediassa hashtagilla #NationalReceptionistsDay.\nKiitos postauksen lukemisesta. Voit juhlia joka päivä Happydays365.org ja hyvää valtakunnallista vastaanottovirkailijoiden päivää 2020.


Marraskuun lopun teemallinen tapahtuma tehtiin tunnelmallisesti ja laadukkaasti pienelle vierailijajoukolle - Iltamat Iittalassa\nMarraskuun lopun teemallinen tapahtuma tehtiin tunnelmallisesti ja laadukkaasti pienelle vierailijajoukolle\nTeemapäivät Iittalassa -hanke sai mukavan päätöksen marraskuun 27. päivänä Iittalan Kylätalolla. Upea ja kattava vaikuttavan ja kestävän äänenkäytön työpaja, herkullinen ja ravitseva vegaaninen illallinen sekä ihana tarinalaulujen ilta toteutettiin useamman eri toimijan kanssa yhteistyönä. Vierailijamäärä oli varsin maltillinen ja vaikka meitä järjestäjiä ja illan esiintyjiä oli useampia, tapahtuman kokonaisosallistujamäärä jäi alle 20 hengen. Tässä maailmantilanteessa olimme tulokseen varsin tyytyväisiä. Kiitos teille, jotka uskalsitte ja halusitte tulla meitä kuulemaan ja kanssamme herkuttelemaan!\nKuvakollaasissa tunnelmia teemapäivästä ja tarinalaulujen illasta: vasemmalla kuvan taustalla sopraano Liisi Pettersson ja etualalla klarinetisti Leena Mantere, keskimmäisessä kuvassa työpajan kahvitusta ja oikealla kornettia soittaa Elsa Vinkki.\nKuvakollaasissa tunnelmia tarinalaulujen illasta. Vasemmalla näkyy Liisa Rasinkankaan kontrabassoa, keskimmäisessä kuvassa jouluruusu ja oikeanpuoleisessa kuvassa huuliharppua soittaa Osmo Saarinen.\nItselleni oli elämys soittaa IittalaJamit -yhtyeessä fagottia, kun sopraano Liisi Pettersson esitti uudenuutukaisen suomennokseni ikivanhasta englantilaisesta kansanlaulusta "Scarborough Fair". Tuossa balladissa henkilö lähettää terveisiä entiselle rakastetulleen ja asettaa samalla hänelle aivan mahdottomia tehtäviä. Päätettäköön nämä terveiset tähän ihanaan lauluun ja toivotettakoon kaikille hyvää joulun odotusta!\n1. Aiotko Scarborough´n markkinoille, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n2. Käske tehdä hienosta palttinasta, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n3. Käske pestä kuivassa kaivossa se, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n4. Sano, että ohdakkeella kuivaa hän sen, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n5. Löydätkö minulle eekkerin alan, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n6. Kynnätkö karitsan sarvella sen, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n7. Korjaatko nahkaisella sirpillä sen, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n8. Ja milloin saat valmiiksi nuo tehtäväsi, suolainen salvia, rosmariini ja timjami,\n- Scarborough Fair, kansanlaulu. Laulun suomennos Outi Vinkki. Kaikki oikeudet laulun suomennokseen pidätetään.


Netta Hämäläinen – Sivu 2 – JAPA ry\nBlogi: JAPAttajat uudella vuosikymmenellä – esittelyssä Pirjo!\nTänään JAPAttajien esittelyvuorossa Pirjo, JAPAn hallituksen tällä hetkellä pitkäaikaisin jäsen.\nKertoisitko missä olemme? Miksi paikka on sinulle tärkeä?\nOlemme Hippoksella jäähallissa. Tämä on Jyväskylän ensimmäinen jäähalli. Olen aloittanut jääkiekkotuomarin uran 70-luvulla. Olen aina ollut joukkueurheilija tai seurassatoimija. Pelasin jalkapalloa parikymmentä vuotta ja jonkin aikaa myös kaukalo- ja jääpalloa. Sieltä ajauduin jääkiekon puolelle. Olin ensimmäinen nainen, joka suoritti erotuomarikortin. Siihen aikaan pelattiin kaukalossa taivasalla ja muistiinpanot tehtiin paperille lyijykynällä. Maalituomarit seisoivat maalin takana maassa tai korokkeella, että näimme kiekon. Sitten tämä halli tuli vuonna -82 ja olimme ihan ihmeissämme, kun ei tarvinnut palella ulkona. Täällä olen viettänyt kaiken vapaa-aikani yli 40 vuoden ajan – on ollut yöturnauksia, viikonloppu- ja arkipelejä, parhaimmillaan seitsemänä päivänä viikossa. Nyt olen vähentänyt pelien määrää. Teen peleissä ajanottoa enää kerran tai pari viikossa.\nMitä muuta elämääsi kuuluu hallielämän lisäksi?\nMenen usein viikonloppuna mökille ja siellä tulee liikuttua luonnossa. Lapset ovat jo isoja, joten heitä ei tarvitse enää kuskata treeneihin. Välillä on hyvä vain olla tekemättä mitään.\nHaastatteluhetkellä halli oli tyhjillään, mutta Pirjo on tottunut työskentelemään pelin tiimellyksessä. Pelien määrää hän ei ole laskenut, mutta tuhansia niitä on jo kertynyt. Edelleen hallille on kiva tulla – se on elämäntapa.\nRakensimme Nenäinniemeen omakotitalon ja ajauduin siellä vanhempaintoimikuntaan ja asukasyhdistykseen. Alueella oli päiväkoti ja koulu, toiminta oli tuolloin hyvin perhekeskeistä. Kaikki tunsivat toisensa ja teimme paljon asioita yhdessä. Järjestimme tapahtumia, mm. hiihtokisoja ja siivoustalkoita. Asukasyhdistyksen kautta tulin JAPAn hallitukseen, edustamaan aluettamme. Onkohan tämä nyt kolmastoista vai neljästoista vuosi hallituksessa. Olen myös kunniajäsen.\nTähän väliin edellisen haastateltavan, eli Marikan kysymys: Miten JAPAn toiminta on muuttunut sinä aikana, kun olet ollut mukana toiminnassa?\nToiminta on lähtenyt pienillä eväillä liikkeelle, kaikki tehtiin talkoilla. Alkuaikoina oli vain kirjeposti, ei ollut sähköisiä medioita. Tiedotteet laitettiin jakoon niille asukasyhdistyksille, joiden osoite tiedettiin. Sana kiersi, jos joku tunsi jonkun. Myöhemmin meillä oli kaupungin sivuilla oma palsta, missä näkyi työntekijöiden tiedot ja muuta. Jyväskylän lehteen saatiin ilmoituksia tapahtumista. Siihen nähden kaikki on muuttunut, nykyisin tiedonsiirto ja jakaminen on paljon helpompaa. Ihmiset ovat alkaneet enemmän kiinnostumaan toiminnasta. Nykyisin on työntekijöitä enemmän. On tullut uusia ideoita, nämä pyöräjutut ja lainaamot. Maan rajojen ylittävä toiminta on jotain sellaista, mitä ei osattu kuvitellakaan.\nEnsin jäähallilla oli yksi kioski, josta sai kuumaa mehua ja kahvia. Nykyään jäähallin pitkä käytävä on täynnä oheistoimintaa.\nSen, että JAPAsta voi kysyä neuvoa. Mitähän sinne nettisivuille pitäisi laittaa, että ihmiset löytäisivät tämän. Voisi olla vaikka samanlainen neuvontapaikka kuin Martoilla on. Ihmiset voivat kysyä, mihin tämän jätteen voisi laittaa, korjausompelusta, verkostoista, arkisista asioista.\nMeillä ihmisillä on jo kaikkea. Voisimme ajatella luovasti – miten jo olemassa olevilla asioilla ja esineillä voisimme toteuttaa puuttuvan lenkin. Tai voisiko tarpeen toteuttaa jotenkin toisin. Samaan lopputulokseen voidaan päästä menemättä ensimmäiseksi kauppaan.\nJa viimeisenä yleisökysymys: Miksi sinä olet JAPAttaja? Mitä haluat saavuttaa tehtävässäsi?\nKierrätys kiinnostaa ja haluan saada asioita yhdessä tehtyä ja muutettua. Toivon, että ihmiset oppisivat enemmän lajittelemaan ja kierrättämään.\nMikä lintu haluaisit olla?\nLämmin kiitos Pirjolle jääkiekkomaailman esittelystä ja historian täyteisestä haastattelusta!\nBlogi: JAPAttajat uudella vuosikymmenellä – esittelyssä vpj. Marika!\nTänään JAPAttajien esittelyvuorossa Marika, JAPAn hallituksen varapuheenjohtaja.\nOlimme äsken veden solinan, tai suorastaan kuohun, äärellä. Kertoisitko missä olimme? Miksi paikka on sinulle tärkeä?\nKorkeakoskentiellä virtaa Korkeakoski, jonka vesi tulee Köhniöjärvestä ja virtaa Korkeankoskenlahdelle Jyväsjärveen. Se on suosittu valokuvauskohde. Monet menevät varta vasten kuvaamaan, toiset kulkevat muuten ohitse ja pysähtyvät. Kaunis luontokohde mielestäni.\nOlen elänyt lapsuuteni Ristonmaalla, missä meillä oli vanha navetta ja muuta. Nyt sieltä on vuosikymmenten varrella purettu vanhoja rakennuksia ja uutta tullut tilalle, teitä on rakennettu ja kaupunki levinnyt. Sieltä ei tullut mieleen paikkaa, joka olisi verrattavissa vanhaan valokuvaan. Koskella taas miljöö on pysynyt samana, ainoastaan luonto on aina vähän eri näköinen. Ja tiesin, että sinulle tämä kaupunki on uusi, että kiva päästä näkemään jotain perinteisestä poikkeavaa.\nNyt aloitan elämää työttömänä työnhakijana. Olin työllistettynä Työttömien opintorahaston sihteerin tehtävään, jossa pääsin paljon mielenkiintoista oppimaan ja kokemaan. Paljon olen yhdistystoiminnassa mukana. Koira on kotona kaverina ja muuten asun itsekseni. Mielestäni tavallista tylsää arkielämää ei pidä aliarvioida.\nKosken kauneuden jälkeen siirryimme tekemään haastattelua Alvar Aalto -museolle Cafe Alvariin, jossa vietettiin (haastattelupäivänä 4.2.) Alvar Aallon 122-vuotis syntymäpäiviä kakkukahvikekkereiden muodossa. Kiitos Marikalle ideasta! Tietysti kävimme myös näyttelyn puolella, joka oli ihana! Näyttely Konsulin kalusteita ja muita lahjoituksia Alvar Aalto -museon kokoelmaan on avoinna 16.2. saakka. (lupa kuvan käyttöön kysytty museolta)\nKolme vuotta sitten olin ensimmäisen kerran kevätkokouksessa. Osallistujia oli paljon ja hallitukseen enemmän tulijoita kuin tarvitsisi – huomasin, että täällä on tehty jotain oikein. Silloin jäi hirveän hyvä mielikuva. Sen jälkeen pyrin aina tulemaan kevät- ja syyskokouksiin. Loppuvuodesta 2018 minua ehdotettiin hallitukseen, tulin valituksi, ja sillä tiellä nyt sitten ollaan. Tosiaan nyt viime kokouksessa minut valittiin varapuheenjohtajaksi. Vähän jännittää, mutta koen, että JAPA on kuitenkin hyvin johdettu järjestö, jossa uskaltaa vastuuta ottaa vastaan.\nEnsinnäkin sen, että JAPAn jäseneksi voi liittyä kuka tahansa, eikä tarvitse maksaa jäsenmaksuja. Jäsenenä saa sähköpostitse tiedotteita ja kuulee mitä kiinnostavaa sillä rintamalla Jyväskylän alueella tapahtuu. Toimintaan on helppo lähteä mukaan, ei tarvitse sitoutua mihinkään, mutta toki, jos on kiinnostunut vastuullisista tehtävistä, on niihin helppo päästä mukaan ihan tavallisena tallaajana. Yhdessä voi pohtia, miten omassa elämässään voisi toimia, ettei ainakaan ympäristölle ole haitaksi ja mieluummin hyväksi.\nKierrätysmahdollisuudet ovat Jyväskylässä parantuneet huomattavasti, mutta toivoisin vielä toimivampaa infrastruktuuria yhteiskunnan puolelta. Järjestelyt pitäisi tehdä sellaisiksi, ettei edes ajattelisi elävänsä kestävän kehityksen elämäntapaa. Olisi ihanaa, jos pakkaukset olisivat uusiokäytettäviä. Voisi mennä omaan lähikauppaan pyykinpesuainepakkausta täyttämään. On selvää, että enemmistöä ei saada varta vasten lähtemään ekokauppaan. Hyvään suuntaan ollaan kuitenkin koko ajan menossa. Hyvänä esimerkkinä ovat nämä meneillään ja suunnitteilla olevat lajitteluun liittyvät kokeilut.\nSitten yleisökysymys: Miksi sinä olet JAPAttaja? Mitä haluat saavuttaa tehtävässäsi?\nIloisin mielin olen toimintaan mukaan tullut. Tässä on päässyt tutustumaan mukaviin ihmisiin, saanut syvällisempää tietoa aiheesta, ehtinyt oppia kaikenlaista ja saada perspektiiviä asioihin. Konkreettisesti haluaisin omaan taloyhtiöön vähän rotia. Enimmäkseen kierrätys pelaa, mutta tarvittaisiin ihan jokainen osallistumaan ja lajittelemaan oikein.\nJa viimeisenä edellisen haastateltavan, eli puheenjohtaja Hetan, kysymys: Minkä yksittäisen haasteen, ison tai pienen, haluaisit heittää JAPAlle toteutettavaksi lähitulevaisuudessa?\nTämä on vaikea, JAPA on tähän saakka ollut niin mallisuorittaja. Ehkä toiminnan avaamista ihmisille. Itse olin ollut kokouksissa muutaman kerran, kunnes selvisi, että kuka tahansa voi liittyä jäseneksi, eikä se edes maksa mitään. Lisää rivijäseniä, jonka myötä suoraan sähköpostiin tulevat tiedotteet tavoittaisivat paremmin. Näkyvyyttä ja vapaaehtoistoimintaa enemmän. Tämä on yhtä lailla haaste hallitukselle ja meille kaikille.\nHaluaisitko kysyä jotain seuraavalta haastateltavalta?\nMiten JAPAn toiminta on muuttunut sinä aikana, kun olet ollut mukana toiminnassa?\nLämmin kiitos Marikalle kosken esittelystä, museovisiitistä ja syväluotaavasta haastattelusta!\nJa hyvää ystävänpäivää! <3\nBlogi: Saammeko esitellä – JAPAttajat uudella vuosikymmenellä!\nEnsimmäisenä JAPAttajana esittelyssä Heta, JAPAn hallituksen puheenjohtaja.\nSaavuimme juuri metsäpolkua pitkin valtavan upean maiseman äärelle, kertoisitko mihin? Miksi paikka on sinulle tärkeä?\nLähdimme liikkeelle Kivilammen asutusalueelta ja tulimme Savonmäelle. Nyt maisema sekoittuu harmauteen, mutta selkeällä säällä erottuu hyvin järvimaisemat, Päijänteen Leppävesi. Olen kotoisin Laukaan kunnasta ja Leppäveden kylältä, joten Leppäveden rantamaisemat ovat tuttuja lapsuuden maisemia. Muutin Kivilammelle 2005 ja siksi näissä maisemissa on tullut usein käytyä ihastelemassa Leppävettä Savonmäen päältä. Savonmäki on vaajakoskelaisille tuttua seutua lähivirkistys- ja liikuntapaikkana. Talvisin metsäpolkuja pitää auki koiranulkoiluttajat ja satunnaiset geokätköilijät. Metsäluonto yleensä, ja tällä hetkellä Kivilammen lähimetsät ovat minulle ”akkujen lataus” ja turvapaikka, koska olen kasvanut ja elänyt aina metsän keskellä.\nOlen aktiivinen yhdistys- ja vapaaehtoistoimija. JAPAn lisäksi olen mukana Luontoliiton Keski-Suomen piirin (Kessu) ja Suomen luonnonsuojeluliiton Keski-Suomen piirin hallitustyöskentelyssä. Olen mukana myös Jyväskylän ilmastotoimintaryhmässä, joka perustettiin syksyllä 2018. Ryhmä on kaikille avointa kansalaistoimintaa, joka taistelee sekä paikallisesti että globaalisti ilmastokriisin ehkäisemiseksi. Haluan mainita vielä Eetti Jyväskylän, joka on Eettisen kaupan puolesta ry:n paikallinen toimintaryhmä ja etsii jatkuvalla haulla vapaaehtoistoimijoita Jyväskylän seudulle.\nLuontomaisemat ovat minulle rakkaita, mutta esimerkiksi kuvan maiseman voisin jättää mielelläni kokematta, jotta metsät säästyisivät avohakkuilta.\nOsallistuin reilu pari vuotta sitten yhdistyksen syyskokoukseen. Verkostoitumismielessä olin kiinnostunut kaikista paikallisista luonto- ja ympäristöalan yhdistyksistä, ja koska minulla oli jo kokemusta Luonto-Liiton sekä paikallisesta että valtakunnallisesta hallitustyöskentelystä, päätin uskaltautua samointein asettua JAPAn hallituksen puheenjohtajaehdokkaaksi. Olin tuolloin yhdistystoimijana kuitenkin suht tuore, joten en ollut ihan vielä hoksannut, ettei tänä päivänä yhdistysten hallituspaikat ole vapaaehtoistoimijoille niitä kysytyimpiä. Joten tuota ymmärrystä vasten olin valmistautunut hyvin esittäytymään, kuin työhaastatteluun menossa. Vailla ”haastajaa” tulin nopsaan valituksi ja tämän vuoden alusta alkoi kolmas vuosi JAPAn hallituksen peejiinä.\nJAPA on Jyväskylän ja Keski-Suomen kestävän elämäntavan viestinviejä jo vuodesta 2001. Yhdistys tekee töitä ”tästä ikuisuuteen”, jotta kestävä elämäntapa leviäisi kunkin henkilökohtaiseen arkeen helposti omaksuttavina käytännön tekoina – ja kestävän kehityksen ydinsanoma toteutuisi tulevaisuudessa. ”Kestävä kehitys on ihmisen hyvinvoinnin turvaamista maapallon kantokyvyn rajoissa.”\nPalauttaisin luonnon itseisarvon. Ihmiskunnalta on päässyt karkaamaan itsestään selvä ajatus, että kaikki elämä, niin eloton kuin elollinenkin, on yksi yhtenäinen maapallon kokoinen eliöyhteisö.\nMinkä yksittäisen haasteen, ison tai pienen, haluaisit heittää JAPAlle toteutettavaksi lähitulevaisuudessa? Oma vastaukseni tähän kysymykseen on, että haluan kehittää JAPAn vapaaehtoistoimintaa entistä aktiivisempaan ja monipuolisempaan suuntaan.\nLämmin kiitos lumienkeli-Hetalle Vaajakosken Savonmäen esittelystä ja innovatiivisesta ajatusten vaihdosta vapaaehtoistyöhön liittyen!\nBlogi: Esittelemme JAPAttajat – mitä haluaisit tietää?\nEnsi viikolla aloitamme JAPAn toimijoiden, eli tuttavallisemmin JAPAttajien, esittelyn blogisarjana. Aloitamme hallituksesta ja siirrymme sitten työntekijöihin. Uusi esittely ilmestyy tänne blogiin perjantaisin.\nHaluaisitko tietää jotain JAPAttajista? Vielä ehtii laittaa kysymyksiä tulemaan sähköpostitse osoitteeseen netta.hamalainen(at)japary.fi.\nAurinkoa päivääsi ja ensi viikkoon!\nToivottaa JAPAttaja Netta\nSyyskokous 10.11. klo 17, tervetuloa!\nTiedote 19.10.2020: Uusi somesarja vinkkaa arjen ilmastoteoista Jyväskylässä


Zonga - CWT Kaleva Travelin liikematka-asiakkaille liikkuva laajakaista matkalle mukaan\n27.02.2012 • Zongan liikkuva laajakaista hiihtokeskuksissa\n26.01.2012 • CWT Kaleva Travelin liikematka-asiakkaille liikkuva laajakaista matkalle mukaan\n18.01.2012 • Zonga and CWT Kaleva Travel at Nordic Travel Fair 2012\n04.11.2011 • Zonga defined by Urban Dictionary\n04.11.2011 • 7 New Hotels to Offer Zonga\n04.11.2011 • Zonga Signs Finnair Plus Partnership\n04.11.2011 • Rent a Mobile Broadband to Barcelona Mobile World Congress\n04.11.2011 • Zonga joins Aalto Start-Up Center\n04.11.2011 • Wireless Internet to Avis rental cars\n04.11.2011 • Zonga Mobile Wi-Fi Introduces a New Way to Access the Internet\n26.01.2012 | News\tCWT Kaleva Travelin liikematka-asiakkaille liikkuva laajakaista matkalle mukaan\nCWT Kaleva Travel ja Zonga ovat joulukuussa 2011 solmineet yhteistyösopimuksen, jonka myötä CWT Kaleva Travel tarjoaa asiakkailleen mahdollisuuden vuokrata nettiyhteyden matkalle mukaan. CWT Mobile Internet -palvelu on kiinteähintainen nettiyhteys Venäjällä, Ruotsissa ja Suomessa matkustaville.\nCWT Mobile Internet helpottaa liikematkustajan internetin käyttöä matkalla tarjoten matkustajille rajoittamattoman internetin käytön Suomessa, Ruotsissa ja Venäjällä. Internet yhteys muodostetaan paikalliseen mobiiliverkkoon ilman roaming-kustannuksia. Palvelu laajenee vuoden 2012 aikana myös muihin liikematkustajien kannalta tärkeisiin maihin.\nMatkustaja saa käyttöönsä turvallisen Wi-Fi -verkon, jota voi käyttää samanaikaisesti viidellä laitteella. CWT Mobile Internet toimii kaikilla Wi-Fi-päätelaitteilla, esimerkiksi PC:llä, Mac:illa, tablettitietokoneilla ja kaikissa matkapuhelimissa. Laite toimii yhdessä maassa kerrallaan.\n- Olen ilahtunut, että voimme tarjota asiakkaillemme enemmän, nyt siis myös matkustajan mukana liikkuvaa internet-yhteyttä. Palvelu tulee tarpeeseen, sillä asiakkaat haluavat välttää yllätyksiä hinnoittelussa ja saada varmasti turvallisen yhteyden paikasta riippumatta. Erityisesti tämä pätee Venäjällä, missä laajakaistan toimivuus, hinnoittelu ja yhteyden turvallisuus saattaa vaihdella suuresti, kertoo CWT Kaleva Travelin myyntijohtaja Jari Oinonen.\n- Kiinteähintainen palvelu varmistaa sen, ettei matkan jälkeen tule yllättävän suurta laskua. CWT Mobile Internet maksaa asiakkaillemme vain 12 euroa per päivä, Jari Oinonen jatkaa.\n- Palvelu täydentää hienosti jo entuudestaan monipuolisia mobiilipuolen palveluitamme liikematkustajille. Uusi aluevaltaus yhdessä Zongan kanssa vahvistaa edelleen asemaamme liikematkustuksen mobiilipalveluiden kiistattomana edelläkävijänä. Toimme ensimmäisenä tämän palvelun, kuten myös jo aikaisemmin käytössä olleet mobiilipalvelut markkinoille muiden seuratessa perässä. Usean vuoden kokemus mobiilipalveluista luo meille selkeän kilpailuedun ja pystymme joustavasti tarjoamaan myös tämän uuden palvelun asiakkaillemme ja kehittämään palveluita edelleen yhdessä omien osaajiemme ja hyvien kumppaneiden kanssa, Oinonen kertoo lopuksi.\n-Olemme erittäin ylpeitä yhteistyöstä CWT Kaleva Travelin kanssa ja siitä että saamme tarjota edullista ja luotettavaa suomalaista internet-palvelua CWT Kaleva Travelin\nliikematka-asiakkaille, kertoo Ilkka Lassila Zongalta.\nCWT Mobile Internetin voi varata matkavarauksen yhteydessä. Laite on noudettavissa ennen matkalle lähtöä CWT Kaleva Travelin palvelupisteestä Helsinki-Vantaan lentoasemalta. Palautus onnistuu helposti palautuskuoressa. Laite voidaan myös toimittaa asiakkaan haluamaan noutopisteeseen ennen matkaa.\nCWT Kaleva Travel, myyntijohtaja Jari Oinonen\np. 040 772 1384\nZonga, hallituksen puheenjohtaja Ilkka Lassila\np. 040 524 3217\nCWT Kaleva Travel on Suomen suurin matkatoimisto, jonka tarjonta kattaa liikematkustuksen koko kentän sekä räätälöitävät ryhmämatkat ja vapaa-ajanmatkat. Toiminta juontaa vuoteen 1935. CWT Kaleva Travel on liikematkustuksen laatu- ja markkinajohtaja sekä kehityksen edelläkävijä, joka tarjoaa laadukasta palvelua yrityksille, organisaatioille ja julkishallinnolle sekä yksityishenkilöille. CWT Kaleva Travelin omistaa maailman suurin matkatoimistoketju CWT (Carlson Wagonlit Travel), jonka toimintaa leimaa riippumattomuus palveluntuottajista, innovatiivisuus ja voimakas panostaminen kehittämiseen. Vuonna 2010 CWT:n kokonaismyynti oli 18,9 miljardia euroa. CWT Kaleva Travelin Suomen myynti on 258 miljoonaa euroa.\nLisätietoja: www.carlsonwagonlit.fi www.kalevatravel.fi ja www.carlsonwagonlit.com\nZonga on matkustajien nettiyhteyksiä tarjoava suomalainen yritys. Toiminta on käynnistetty kesällä 2010 ja tärkeimpiä jälleenmyyjiä ovat CWT Kaleva Travel, Restel -hotellit, Avis Autovuokraamo sekä yhteistyö lomakohteet ympäri Suomen. Zongan tavoitteena on olla paras tapa käyttää nettiä matkalla valituissa kohdemaissa.\nCopyright © Zonga Ltd. All rights reserved.


PGYtech DJI Mavic Air LED Propeller Guard | Digitarvike.fi\nSuojaa Mavic Air-kopterin propellit ja samalla saat kopteriisi kauniit valot joita voit esimerkiksi kuvata pitkällä valotusajalla maasta. Auttaa myös pimeällä näkemään paremmin missä lennät ja ehkäisemään vahinkoja. Suojat ovat kevyttä mutta kestävää ABS muovia. LEDin akut latautuvat täyteen noin tunnissa ja akku kestää jatkuvaa valoa noin 45min ja välkkyvällä valolla jopa 80min. Voit ohjelmoida LED-valot jopa 14 eri yhdistelmällä.\nKiinnitys on helppoa ja nopeaa, ja saat ohjaimeen asetuksista Fn- tai C-nappiin "Turn On/Off Head LEDs"\nSopii Mavic Air -kopteriin.


Luomukasvisten kysyntä ja tarjonta eivät aina kohtaa - Luonnonvarakeskus\nEtusivu > Luomukasvisten kysyntä ja tarjonta eivät aina kohtaa\n31.10.2016 Artikkelit\tMaatalous, Puutarha, Ruoka\nLuomutuotteilla menee Suomessa lujaa.\nVähittäiskaupan tuoreiden tilastojen mukaan luomutuotteiden myynti on lisääntynyt viimeisen vuoden aikana 12 prosenttia. Hedelmien ja vihannesten osuus myynnistä on noin viidennes.\n”Kotimaisista luomutuotteista kysytyimpiä ovat porkkana ja tomaatti. Valikoimaa toivotaan lisää”, tutkimuskoordinaattori Sari Iivonen Helsingin yliopiston Ruralia-instituutista sanoo.\nKysyntä ja tarjonta eivät silti luomussa aina kohtaa.\nMaista luomu -tapahtuma kokosi Mikkeliin syys–lokakuun vaihteessa suuren joukon ruoantuottajia ja ravintoloita. (kuva: Birgitta Partanen)\n”Luomutuotanto on tarkkaan valvottua. Vuosittaiset tilatarkastukset varmistavat sen, että tuotannossa käytetään vain luomussa sallittuja lisäysmateriaaleja ja viljelymenetelmiä”, kertoo tutkija Pirjo Kivijärvi Luonnonvarakeskuksesta (Luke).\nHänen mukaansa ei silti kannata uskoa ”melkein luomua” -tuotteisiin. ”Sellaisia ei ole olemassakaan.”\nLuomuketjun lenkkejä on olemassa, mutta ne pitää saada yhteen, sanovat Elina ja Antti Vauhkonen Kalliolan luomusta. (Kuva: Juuli Aschan / Mainostoimisto Haaja)\nSuomalaiset luomutilat ovat pieniä. Avomaanvihanneksia tuottavilla luomutiloilla viljelyala on enintään muutamia kymmeniä hehtaareja. Myös etäisyydet ovat pitkät ja tuotantoerät pieniä.\n”Suomesta puuttuu lähes kokonaan luomukasvisten sopimustuotanto. Tällöin myöskään jatkojalostettuja luomutuotteita ei juuri ole saatavilla”, Iivonen selvittää.\nKivijärven mukaan luomuvihannesten sopimustuotanto lisäisi viljelijän varmuutta niiden kysynnästä.\nSe voisi osaltaan kannustaa entistä useampaa tuottajaa aloittamaan luomutuotannon tai laajentamaan tuotantoa.\nLuomu hakee markkinoita suurkeittiöistä\nElina ja Antti Vauhkonen Kalliolan luomusta. (kuva: Juuli Aschan / Mainostoimisto Haaja)\nPitää olla ostaja. Se on luomutuottajan pärjäämisen edellytys mikkeliläisen Kalliolan luomun Antti Vauhkosen mukaan. Markkinoiden kahlaaminen vaatii viitseliäisyyttä.\n”Markkinat eivät avaudu itsestään. Ei voi vain päättää, että viljelee jotain.”\nKaalia ja muita vihanneksia tuottavalla tilalla siirryttiin luomuun jo vuonna 1998. Parin vuoden takaisen sukupolvenvaihdoksen yhteydessä suunta päätettiin pitää samana.\nAlkuvuosina pieniä vihanneseriä kuljetettiin omalla autolla pitkienkin matkojen päähän. Nyt luomumarkkinat ovat kasvaneet ja toimintaa on voitu kehittää.\nSuurkeittiöt lähtevät kovalla vauhdilla mukaan luomuun, kun kasvu on tähän asti tullut vähittäiskaupan puolelta. Markkinoiden valloittaminen vaatii tuotannon kasvattamista, jotta suurkeittiöille voidaan tarjota monipuolisempaa tavaraa. Myös jalostus ja logistiikka on hiottava kuntoon.\n”Ketjun lenkkejä on olemassa, mutta ne pitää vain saada yhteen.”\nVauhkosen mukaan luomualalla on tilaa uusille yrittäjille. ”Luomuviljelystä on mahdollista saada taloudellisesti kannattavaa. Suosittelen lämpimästi tutustumaan, jos vähänkään tuntuu, että luomu sopii omaan toimintaan.”\nPuh:\t029 412 1392\nValtakunnalliset Luomupäivät Turussa 16.− 17.11.2016


Salaoja Lahti | Pyydä tarjous Päijät-Hämeen alueella\nToimivat salaojat joka kiinteistöön\nPalvelemme Lahdessa ja koko Päijät-Hämeessä\nLaadukkaasti toimivat salaojat edellyttävät huolellista asennustyötä ja luotettavia materiaaleja. Lahden Putkipalvelut Oy tekee salaojaremontit ammattitaidolla Lahden ja koko Päijät-Hämeen alueella. Asennustyöhön kannattaa valita kokenut ammattilainen, koska erilaiset toimintahäiriöt ja niiden korjaaminen tulevat nopeasti kalliiksi. Palvelemme niin taloyhtiöitä, yrityksiä kuin kotitalouksiakin vuosikymmenien kokemuksella.\nRakennuksen perustukset kuivaksi\nSalaojan tehtävänä on pitää rakennuksen perustukset kuivina ja suojata niitä veden aiheuttamilta vahingoilta. Pelkästään veden johtaminen pois katolta ei riitä, vaan vesi on johdettava hallitusti pois myös perustusten luota. Talon perustusten ja ympäristön suojaaminen salaojituksin on tärkeää, sillä kostea perustus voi pilata koko talon ja märkä perustus alkaa ennen pitkää homehtua ja lahota.\nEnnen 1990-lukua rakennetuissa taloissa järjestelmän uusiminen on yleensä tarpeen. Vanhat ojitukset ovat yleensä joko epäkunnossa tai alun perinkin toteutettu puutteellisesti, minkä vuoksi kiinteistön perustus voi kastua ja kellari kostua.\nOngelmia aiheuttavat esimerkiksi tukkeutuneet ja rikkoutuneet putket, putkien väärät kallistukset, putkien asennus väärään paikkaan sekä salaojakaivosta irronneet salaojaputket. Ongelmien korjaus vaatii yleensä joko ongelmakohdan esiin kaivamista tai koko järjestelmän uusimista, jos salaojajärjestelmä toimii muutenkin huonosti.\nKysy tarjous LVI-alan ammattilaiselta\nLahden Putkipalvelut Oy on varma valinta omakotitalon, yritystilan tai taloyhtiön salaojaremontin toteuttajaksi. Teemme kaiken puolestasi alusta loppuun avaimet käteen -periaatteella. Salaojituksen hinta vaihtelee kohteen mukaan, joten pyydä kilpailukykyinen tarjous omasta kohteestasi. Ota yhteyttä ja kysy lisää!


Nimi asiaa - Eveliina Matilda\nVauvan nimi on minulle todella tärkeä asia, eikä plussatestin jälkeen ole kulunut yhtäkään päivää ilman että en nimiasiaa olisi pohtinut. Lopullisen päätöksen tekeminen nimen suhteen tuntuu mahdottomalta. Maailmasta löytyy paljon minua miellyttäviä nimiä ja olen tehnyt listan kaikista mahdollisista nimistä, mutta on todella vaikeaa valita juuri sellainen nimi mihin olen vielä pidemmänkin ajan kuluttua tyytyväinen. Hirveintä olisi se että antaisimme lapselle nyt ihanan nimen, mutta myöhemmin kuulisinkin jonkun vielä paremman nimen ja katuisin antamaamme nimeä.\nMielestäni lapsemme nimellä ei tarvitse olla meille sen suurempaa henkilökohtaista merkitystä, enkä koe tärkeäksi antaa lapselle mitään suvun perinnenimeä. Tony on kyllä ehdottanut lapsen nimeämistä isoäitinsä mukaan, mutta minusta on tärkeää että lapsi saa nimen josta me molemmat todella tykkäämme, eikä niin että lapsella on kyseinen nimi koska se löytyy tämän isovanhemmalta. Muutenkin tuntuisi hieman epäreilulta minun isovanhempiani kohtaan jos nimeäisimme lapsen Tonyn isovanhempien mukaan, vaikka tuskin kukaan siitä loukkaantuisikaan.\nMinulla itselläni on kolme etunimeä (Eveliina Sonja Matilda) ja haluan antaa lapsellemme myös kolme nimeä. Olemme myös päättäneet että lapsi saa Tonyn sukuimen, koska kun me joskus menemme naimisiin ei lapsen nimeä enää tarvitse muttaa. Tonyn mielestä lapsen kuuluu saada isän sukunimi, eikä minulla ole mitään sitä vastaan.\nEmme pidä lapsen nimeä minään suurena salaisuutena, mutta voipi olla että lopullinen nimi selviää vasta ristiäispäivänä, sillä saatamme jättää päätöksenteon melko myöhäiseen…\nEnnen rakenneultrasta saatua tyttölupausta, eli 20. raskausviikkon asti\nme uskoimme vauvan olevan poika ja miettisimme vain poikien nimiä.\nEnsimmäiseksi minä ihastuin nimeen Alexander ja Tony innostui siitä\ntodella paljon. Se oli kuulemma ihan huippu nimi. Seuraavaksi kun\nehdotin nimeä Anton, Tony tykästyi siihen valtavasti ja yhtäkkiä\nAlexander olikin hänen mielestään ihan huono ja aivan liian ruotsalainen\nnimi.. 😀 Olen ehdottanut Tonylle myös nimiä Luca sekä Oliver, mutta\nniille Tony ei ole lämmennyt yhtään.\nBlogini nimi Little Ellie viittaa aika vahvasti tulevan vauvan nimeen. Jos vauva todellakin on tyttö (mitä meille varauksella on lupailtu) hänen etunimestään saattaa tulla Ellie. En muista oliko Ellie alunperin minun vai Tonyn ehdotus, mutta me molemmat todella ihastuimme siihen ja huomaamattamme aloimme kahdenkesken kutsumaan masuasukkia Ellieksi. Mielestäni Ellie nimi on kaunis ja hieman harvinaisempi, olematta kuitenkaan mitenkään erikoinen tai pitkä. Me lausumme Ellien ihan samalla tavalla kuin se kirjoitetaan, vaikka tämä alunperin ulkomaalainen nimi lausutaankin englantilaisittain varsin eri tavalla.Vaikka todella pidän Ellie nimestä, en kuitenkaan ole ihan varma haluanko juuri siitä oman lapseni nimen. 😀 Entä jos vastaan tuleekin vielä ihanempi nimi!? Olen ehdottanut Tonylle nimiä Adella ja Adelina, mutta niistä Tony ei kuulemma tykkää yhtään. Tonyltä on tullut myös jokunen nimiehdotus, mutta ne ovat tainneet mennä minulta toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos (hups) sillä en yhtään muista mitä ne ovat olleet…\nToiseksi ja kolmanneksi nimeksi olen miettinyt nimiä Mikaela, Madelein, Vivie, Cecilia, Leah, Elea, Lily, Lilia, Eden, Feelia, Olivia, Lilianna sekä miljoona muuta… Osa hieman erikoisempia ja osa ihan perinteisiä suomalaisia.\nMeillä on Tonyn kanssa varsin erilainen nimimaku. Nimet jotka ova minusta kauniita ovat Tonyn mielestä liian erikoisia. Uskon että pääsemme kuitenkin vielä yhteisymmärrykseen. Suunnitelmani on jankuttaa hieman erikoisempia nimiä Tonylle, niin että hän pikkuhiljaa tottuu niihin eikä enää pidä niitä niin kummallisina. 😀\nJos tiedätte netistä hyviä nimikoneita tai nimilistoja niin linkkailkaa ihmeessä!\n19.10.2013 klo 05:19\nEllie on mielestäni kaunis nimi 🙂 Itselläni olisi toiveissa tyttölapsen nimeksi Adessa, jos tyttöä tai edes vauvaa meille joskus suodaan. Aina kun vauvoista puhutaan, puhun minä Adessasta, mutta mieheni ei voi sietää kyseistä nimeä! En tiedä saanko häntä ikinä lämmitettyä kyseiselle nimelle, mutta en vaan voi päästä yli siitä, että nimi voi olla jonkun mielestä ruma! 😀 Voimia loppuraskauteen <3\n10.10.2013 klo 19:38\nOlipa kiva löytää uusi hyvä mamma-blogi luettavaksi! Sun blogi on tosi hyvä 🙂 Ja aivan ihania nimiä!!! Tykkään ihan samanlaisista! 😀 Noi poikien nimet varsinkin on juuri sellaisia, mitä voisin miettiä omallekin lapselleni 🙂\n11.10.2013 klo 04:51\nKiitos! Hienoa että löysit tänne!\nYllättävän moni on sanonut pitävänsä juuri samoista pojan nimistä kuin minäkin. 😀\nAinakin vauva.fi ja kaksplussan sivuilta löytyy hyvät nimigeneraattorit 🙂 liityin lukijaksi, ja on kiva seurailla teidän vauvan kasvua ja maailmaan tuloa. Itse kirjoittelen blogia osoitteessa http://irisnewwayhome.blogspot.com tervetuloa tutustumaan! 🙂\n11.10.2013 klo 04:52\nKiitos vinkistä, vaikka vauva.fi.n nimigeneraattorin olen jo kuluttanut puhki… :DD\nTäytyy käydä vilkaisemassa blogisi. ;D\n10.10.2013 klo 22:57\nMinulle tulevien lapseni nimet ovat tärkeitä. Haluan antaa lapselle nimen, joka on mieluisa minulle, mutta varsinkin lapselle; hänhän sitä joutuu koko ikänsä – tai ainakin 18 vuotta – kantamaan. Olen omille lapsilleni miettinyt jo paljon nimiä, vaikkei lapsia ole vielä edes suunnitelmissa. Toki, vaikka nimen olisi jo raskausaikana valmiiksi päättänyt ja lähes kiveen hakannut, voi mieli ja nimi vielä muuttua kunhan tapaa lapsensa. Minustakin piti alunperin tulla Silja tai Saija, mutta koska en näyttänyt yhtään kummaltakaan, sain lopulta täysin eri nimen.\nTahdon antaa lapselleni nimen, joka sointuu kauniisti sukunimenkin kanssa. Jos sukunimeni olisi esimerkiksi Rytkönen, Pääkkönen, Mäki, Putkela, tms varsin suomalainen, en antaisi lapselleni nimeksi esimerkiksi Johhny-Rubert Edward Nicholasta, tai Wilhelmina Ellemarié-Barbara Priscillaa. Mielestäni nuo nimet ovat kauniita, mutta eivät sovi supisuomalaiseen sukunimeen, vaan kuulostavat omaan korvaani lähinnä hienostelulta. Mielestäni toinen ja kolmas nimi voivat kuitenkin olla ulkomaalaisia, ne eivät kuitenkaan ole jokapäiväisiä kutsumanimiä, vaan ovat tavallaan piilossa, vaikka ovatkin olemassa. Ulkomaalaiseen sukunimeen kuitenkin sopii mielestäni suomalainenkin etunimi.\nTahdon nimen olevan myös sellainen, jota hän ei joudu joka päivä tavaamaan "Ida yhdellä iillä" "Ellamari ilman väliviivaa". Olen itse joutunut 20 vuotta tavaamaan sukunimeäni "oliko se äällä vai aalla, ja oolla vai ööllä? Voitko tavata sen? Lausutaanko se muuten samalla tavalla kun kirjotetaan, vai miten? Onko tää mistä päin tää sukunimi? Ootko ite ihan suomalainen?" En ole kokenut tätä mitenkään häiritseväksi, ehkä siksi, että siihen on niin tottunut. Kuitenkaan en halua ehdointahdoin väkisin antaa lapselleni nimeä, jota joutuu aina tavaamaan.\nLisäksi, en ikinä antaisi lapselleni nimeä, joka on ns. vauva-nimi, tai suoraan jostain lasten sadusta, kuten Pupu, Nöpö, Nasu, Tikru, Nassu, Nennaliina………………….\nMyös yhteensopimattomat nimet ihmetyttävät minua. Iina Liina Miina ?? Patrik Kalevi Iivari (Patri Kalevi Vari?) ?? Saana Anni Annabella ? En nyt keksinyt tähän ihan parhaita esimerkkejä, mutta hain siis sitä takaa, että koko nimi lausutaan tyyliin sanananananananabella, tai että siinä on ''liikaa'' jotain kirjainta, tai sitten peräkkäiset nimet loppuvat ja alkavat samalla kirjaimella, jolloin toisesta nimestä helposti 'häviää' kirjain.\nTahdon, että lapseni pystyy kantamaan nimeään iästään, luonteestaan ja ulkonäöstään huolimatta ilolla ja ylpeydellä. Vai miltä kuulostaa masentunut Onni? Reilusti ylipainoinen Varpu? Gootti Helli/ Hellä? Räväkkä ja räiskyvä Hilja /Heljä? Englantia osaamaton Jonathan-Eric? Teiniangsti Pupu? Kevarilla pitkin kyliä rälläävä kovis Tikru? jne 😀\nLisäksi en tykkää 'epäsointuvista' nimistä, eli siis tarkoitan tällä sitä, että annetaan nimet "väärin päin". Esimerkiksi Marketta Salla kuulostaa mielestäni paremmalta toisinpäin; Salla Marketta. Juha-Pekka vai Pekka-Juha? Emilia Liina vai Liina Emilia? Veikko Mikko vai Mikko veikko? jne.\nNoh, tähän nimiasiaan on pakko vielä sanoa, että ei nimi miestä pahenna, ellei mies nimeä, ja muista, että nämä on vain mun mielipiteitä 🙂 Mieti nimi tarkkaan, mutta älä stressaa sitä, löydät vielä jonkun nimen, joka on just se teidän lapsen nimi 🙂 Kirjoita kivoja nimiä ylös, lausu niitä ääneen, kokeile sanoa ne hellästi, normaalisti, käskevästi. Tulee hetkiä, kun joudut komentamaan lasta, onko silloin helpompi sanoa ''Pekka! Ei saa tehdä noin!'' vai "Helyadalmiina-Annabella! Nyt pois sieltä pistorasialta!" Mieti eri tilanteita. Mieti, matkustatteko paljon, täytyykö nimen olla myös ulkomaalaisen suuhun sopiva? Sopiiko nimi teidän, vanhempien, nimiin yhtään? Vai miltä kuulostaisi vanhemmat Ritva ja Pentti, lapset Jevgen ja Blondina?\nPuuh, kai mä lopetan, ennen kun mun kommentti on postausta pidempi, haha 😀\n11.10.2013 klo 04:49\nKiitos ihanasta ja hyvin asiaan paneutuvasta kommentistasi!\nAnnoit minulle muutaman uuden näkökulman tähän nimi asiaan liittyen, mutta olen kanssasi monesta samaa mieltä. Juurikin tuota ""koko nimi lausutaan tyyliin sanananananananabella, tai että siinä on ''liikaa'' jotain kirjainta, tai sitten peräkkäiset nimet loppuvat ja alkavat samalla kirjaimella, jolloin toisesta nimestä helposti 'häviää' kirjain."" <– haluan välttää. Minä kun tykkään monesta tytön nimestä jossa esiintyy L:kirjainta ja vauvan sukunimessäkin on samainen kirjain. Nimestä tulee helposti liian L voittoinen ja lausuttaessa kovin "löllö". 😀\n15.10.2013 klo 00:26\nMulla ei tosiaan oo suunnitelmissa lapset vielä vuosikymmeneen, mutta oon oikeesti aina miettinyt lasten nimiä. Niitä tulee mietittyä vähän väliä ja muutenkin oon jotenkin tosi kiinnostunut nimistä 😀\nMeillä on hyvin samanlainen nimimaku muuten. Itekin tykkään nimistä, missä on L. Poikien nimistä Lucas, Luca, Lukas, Leon, Leo, Leonardo, Elno, Noel jne on ihan suosikkeja. Tyttöjen nimistä tykkään Ellenistä, Elissasta, Alissasta, Leinasta, Lianasta, Liliannasta ja noi sun kirjaamat nimet on tosi samoja kuin munkin lempparinimet! Mun yks kaveri odottaa just vauvaa ja yritän aina ehdotella sille nimiä, mutta mun ehdottomat nimet on kuulemma liian outoja XD En mie ymmärrä mitä vikaa Alexanderissa, Fionassa, Felixissä, Vendlassa tai Lunassa on vikana! No makuja on monia 🙂\nYks muuten hyvä vinkki olis nimen keksimiseen, että jos on tilanne, että vanhemmista toinen tykkää erikoisemmista tai uniikeimmista nimistä ja toinen tavallisemmista, että otatte jonkun ihan tavallisen nimen ja vähän muokaatte sitä erilaisemmaksi. Millasta ällä pois, Bellasta Nella, Sofiasta Sofiia, Sofiie tai Sofie, Viivistä Vivi jne.. En nyt keksi mitään hirveen hyviä esimerkkejä, mutta tajusit varmaan pointin 🙂 Muuten jos nimissä tulee eripuraa, niin voisiko esim tehdä niin, että äiti päättää toiset nimet, kun isän sukunimi laitetaan ja etunimi yhdessä tai jotain tollaista?:) tai että toinen antaa vaihtoehtoja ja toinen päättää niistä tai jotain?:) Kyllä te vaaville nimen löydätte!:p Kannattaa muuten katsoa myös harvinaisempien nimien listoja


Menestystä Hämeenlinnassa 12.4.2008\nStaffan Lindgren TIEDOTE 13.4.2008\nMenestystä Samurai-Cup II:ssa ja Hämeenlinna-Shiaissa 12.4.2008\nLauantaina käytiin Hämeenlinnassa peräkkäin kaksi judokisaa, valtakunnallisen A- ja B-nuorille suunnatun Samurai-Cup -sarjakilpailun toinen osakilpailu sekä perinteinen Hämeenlinna-Shiai. Näistä muotoutui yhdessä eräs suurimmista Suomessa pidetyistä yhden päivän judotapahtumista osallistujamäärän noustessa liki viiteensataan. Ensimmäiset ottelut pääsivät alkamaan klo 10 ja viimeiset muutamaa minuuttia vaille puoltayötä!\nHontai Judo osallistui kahdentoista nuoren ja kahden aikuisen joukkueella, ja menestys oli jälleen hyvä, yhteensä 11 mitalisijaa, joista kaksi kultaista ja yksi hopea muiden ollessa pronssisia. Parhaiten menestyi kahteen sarjaan osallistunut C-nuori Klaus Verlin, joka taisteli itselleen voiton sekä B-nuorten Samurai-Cupissa että Hämeenlinna-Shiain omassa ikäluokassa. Pikkusisko Inka Verlin täydensi menestystä sijoittumalla toiseksi alle 12-vuotiaiden sarjassaan. Molemmilla jatkui näin hyvä kilpailuvire; Klaus voitti edellisenä viikonloppuna kovatasoisen kisan Ruotsissa Inkan voittaessa samaan aikaan Matsuru-Kannu-kisan Kotkassa neljällä komealla voitolla.\nSamurai-Cupissa sijoittui yritteliästä judoa esittänyt Joona Hirvensalo sarjassaan kolmanneksi, ja Toni Malkki ja Aleksi Mikkola kumpikin omissa sarjoissaan viidensiksi. Toni kunnostautui voittamalla kolme vastustajaansa ipponin arvoisin tekniikoin.\nJyri Rajaniemi urakoi Hämeenlinna-Shaissa kahdessa ikäluokassa saavuttaen kolmannen sijan sekä D- että C-poikien -34 kilon sarjassa. Muut pronssimitalit korjasivat Claudia Miettinen (E-tytöt), Jenna Heinö (D-tytöt), Mikaela Rajaniemi (C-tytöt), Pyry Luhtanen (C-pojat) sekä Tero Malkki, joka taisteli itselleen neljä voittoa kisojen suurimassa sarjassa, miehet -73 kg.\nToni Malkki on juuri kaatanut vastustajansa\nPunaisella vyöllä otelleen Tero Malkin matala kieppi\nvie vastustajan ipponin arvoisesti selälleen\nKlaus Verlinin nosto vei vastustajan selälleen ja siitä sidontaan\nInka Verlin puolustaa hyvin jalkakähmyä vastaan\nVastustaja onnistuu riistäytymään irti Jyri Rajaniemen morote-garista


Ensimmäiset järjestelmät toimivat jo – Lahden kyberhyökkäyksen jälkien tarkistaminen vie aikaa | Päijät-Häme | Etelä-Suomen Sanomat\nPäijät-Häme 17.6.2019 17:47\nEnsimmäiset järjestelmät toimivat jo – Lahden kyberhyökkäyksen jälkien tarkistaminen vie aikaa\nPäijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän Lahden toimipisteiden tietokoneita ei enää tulla liittämään Lahden kaupungin tietoverkkoon. Arkisto / Anton Soinne\nEnsimmäisiä järjestelmiä ja nettisivustoja on saatu takaisin käyttöön Lahden kaupungin tietoverkkoa ja työasemia kohdanneen kyberhyökkäyksen jäljiltä. Virustorjuntaohjelma havaitsi haittaohjelman viime viikon tiistaina.\nTällä hetkellä kaupungin internet-liittymä on kiinni.\nTietohallintojohtaja Marko Monni Lahden kaupungilta kertoo, että palveluita avataan yksi kerrallaan. Liian hätäinen sivustojen palauttaminen veisi takaisin lähtöruutuun.\n– Ei auta, vaikka kuinka lisättäisiin väkeä tekemään järjestelmien palauttamista. Tarkistukset täytyy tehdä huolella, yksi järjestelmä kerrallaan. Se tietysti hidastaa palveluiden palauttamista, Monni kertoo.\nJärjestelmät asetettu tärkeysjärjestykseen\nKaiken kaikkiaan tarkistettavia ja palautettavia järjestelmiä on 55. Puhdistustyöt ovat täydessä vauhdissa. Maanantaina vajaa kymmenen prosenttia järjestelmistä saatiin takaisin yleiseen käyttöön. Toimivien järjestelmien joukossa on muun muassa Lahden kaupungin verkkosivut.\n– Vielä tarkistetaan, toimivatko kaikki liitännäisjärjestelmät kuten viranhaltijapäätökset, Monni sanoo.\nToisena, liki valmiina kokonaisuutena Monni mainitsee Primus Wilma -järjestelmän, jota käytetään koulumaailmassa.\nTarkistettavat järjestelmät on asetettu tärkeysjärjestykseen. Korkeimpaan tärkeysluokkaan kuuluu esimerkiksi kirjastopalvelut ja kaupungin ylläpitämä kassajärjestelmä.\nLainojen uusinta, varausten teko ja niteiden saatavuuden tarkistaminen eivät toimi, kun kirjastojärjestelmä on pois käytöstä.\nKassajärjestelmä toimii vaihtelevasti. Kierrätyskeskus Patinassa oli maanantaina ongelmia kassajärjestelmän kanssa, mutta samaa järjestelmää käyttävissä kaupungin henkilöstöravintoloissa ei ollut vastaavia hankaluuksia.\nHaittaohjelma pystyisi lamaannuttamaan kaupungin\nHaittaohjelman havaitsemisen jälkeen Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymä katkaisi yhteyden Lahden kaupungin tietoverkkoon. Tietoliikennekatkoksesta on ollut monenlaista harmia sosiaali- ja terveyspalveluiden sujuvuudelle. Marko Monni kertoo, että hyvinvointiyhtymän Lahden toimipisteet tullaan kytkemään yhtymän omaan verkkoon, jotta vastaavaa ei enää pääse tapahtumaan. Monnin mukaan kytkentä koskee noin 2000 tietokonetta.\nKun järjestelmien toiminta on saatu palautettua ennalleen, kaupunki selvittää, miten käyttäjien ja ohjelmistojen tietoturvakäytäntöjä kiristetään. Monni sanoo, että sekä käytänteitä että teknologiaa tullaan muuttamaan.\nPahimmillaan haittaohjelma olisi pystynyt lamaannuttamaan koko kaupungin toiminnan.\n– Sellaisessa tilanteessa pitäisi keskittyä rakentamaan nopeasti vaihtoehtoisia toimintatapoja. En halua edes ajatella, että niin kävisi, Monni sanoo.


Palkitun valokuvataiteilijan Jaana Kotamäen esikoisteos on vuosien tinkimättömän kuvaustyön tulos. Teos pohjautuu luonnosta löytyneisiin maalauksellisiin aiheisiin, joissa ääriviivat ja muodot katoavat kuvan sisään. Kirjan tavoitteena on herättää erilaisia mielikuvia, tunteita ja ajatuksia.\nKirja julkistetaan Helsingin messukeskuksessa, Kuva&Ääni -messujen Top Shot -lavalla lauantaina 29.2.2020 klo 13.30. Tervetuloa!\nKuvat ja teksti: Jaana Kotamäki\nKoko: 96 s...\n144-sivuinen A4-kokoinen kirja on painettu Bookwellin kirjapainossa Porvoossa, sen on taittanut helsinkiläinen graafinen suunnittelija Bo Hagnäs ja kuvaeditorina on toiminut Jan Eerala Porista. Kustantaja on Vrakplundrarfö...


Kotisairaala voi korvata sairaalan vuodeosastohoidon\nVoimme aloittaa hoidon suoraan kotonasi\nVoimme myös jatkaa sairaalassa aloitettua hoitoa\nKotisairaalassamme hoidetaan vuosittain noin sata hoitojaksoa\nStella Kotisairaalassa tuomme hoidon turvallisesti kotiisi. Hoidamme sinua samalla tavalla kuin sairaalan vuodeosaston seinien sisällä. Kotisairaalassamme voimme tehdä esimerkiksi seurantaa vaativaa diagnostiikkaa seuraamalla muun muassa sokeritasapainoa, sydämen rytmihäiriöiden esiintymistä tai vaikkapa verenpaineen vuorokausivaihteluita pidemmän ajanjakson aikana. Kotisairaalassa voidaan hoitaa hyvin erilaisia sairauksia akuuteista infektioista kroonisiin sairauksiin, kuukausien hoitojaksoista yksittäisiin päiviin. Nimeämme hoitoosi lääkärin, joka käy päivittäin läpi tilanteesi ja ohjaa Kotisairaalan hoitoa. Hoidosta vastaavalla lääkärillä on aina aikaa sinulle kokonaisvaltaisesti ja tarvittaessa hän konsultoi spesialisteja. Kotisairaalamme hoitajat ovat kaikki kokeneita alan ammattilaisia, joita koulutetaan säännöllisesti. Kotisairaalan toiminnasta vastaa ylilääkäri Markus Huotari muiden lääkäriemme kanssa.\nKotisairaalahoidon hinta vaihtelee hoidon tarpeesta riippuen. Tavanomaisimmissa tapauksissa se on noin 200–400 euroa/vuorokausi, sisältäen esimerkiksi hoitavan lääkärin ja hoitajan kotikäynnit, lääkkeet sekä laboratoriokokeet.\nKotisairaalahoito lyhentää sairaanhoidon tarvetta, nopeuttaa normaalielämään palaamista ja vähentää komplikaatioita tutkitusti.\nVoimme myös järjestää hoitovälineet kotiin tai autamme niiden hankkimisessa. Kauttamme voit vuokrata esimerkiksi sairaalasängyn, happirikastimen, tippatelineen ja imulaitteen tai hankkia erilaisia hygienia- ja hoitotarvikkeita.\nKotisairaalan toimialueet: Helsinki, Vantaa, Espoo, Kauniainen\nJäikö jokin mietittymään? Lue usein kysytyt kysymyksemme.\nOta yhteyttä terveysneuvontaamme 010 633 8585\nKartoitamme yhdessä tilanteesi ja laadimme palvelusuunnitelman\nTehostettua haavahoitoa tarvitsevat potilaat


Imetystorstai – Arkitehti\n20.10.2005 tissiä perkeleNo Comments\nOlet täällä:Home→tissiä perkele→Imetystorstai\nTuttelin hinta on noussut, kun sitä ei enää saakaan myydä tappiolla, tai ei ainakaan alle tukkuhinnan. Ei saanut ennenkään, mutta eihän kaikkea nyt ehdi valvoa, nipottava viranomainenkaan. Se tarkoittaa Arttu Käyhkön Karjalainen-lehdessä julkaisemien tietojen mukaan sitä, että esimerkiksi Pilkon Citymarketissa ennen 17 senttiä maksanut kahden desin Tuttelipurkki maksaa nyt 38 senttiä. Nopean laskutoimituksen mukaan litrahinta on yli kaksinkertaistunut 85 sentistä 1,90 euroon.\nTarkistin italialaisen kuluttajainjärjestön hintavertailun äidinmaidonkorvikkeen hinnoista vuodelta 2004. Tutteliin verrattavien nestemäisten korvikkeiden litrahinta vaihteli merkin mukaan 5,7-6,8 euron välillä! Käyhköläisen logiikan mukaan en voi olla huomaamatta että vaikka europyöristykset ovat nostaneet viininkin hintaa, saa korvikelitran hinnalla silti suoraan tuottajalta ostettuna jopa kuusi litraa kelvollista pöytäviiniä.\nItalia on vauras maa, ja vaikka taannoin poliittisessa keskusteluohjelmassa viisauksiaan laukonut Berlusconin ministeri (olen armeliaisuudessani unohtanut kuka) ihmetteli miten rikkaassa maassa voi muka olla köyhiä ihmisiä, jopa tilastotieteen laitos ISTAT oivaltaa että varallisuus jakautuu eurooppalaisittain poikkeuksellisen epätasaisesti. Hyvinvoinnin epätasajaon vaikutusta lasten terveyteen tarkastellaan Plos Medicine –verkkolehden artikkelissa.\nMiten tämä liittyy imetykseen? Italiassa imettävät eniten – yllätys yllätys – koulutetut ja työssäkäyvät äidit vauraassa pohjoisessa! Kaksi kolmannesta köyhistä perheistä asuu Etelä-Italiassa, ja köyhyys koskettaa todennäköisimmin – kas kummaa – lapsiperheitä…\nMoni imettämätön äiti ei ole valinnut itse imettämättömyyttään, ja yhdistelmä kallis korvike – puutteellinen imetystuki on yhteiskunnallisesti sietämätön. Alessandra Mussolini on ehdottanut ilmaista korviketta köyhille perheille – väärin, sillä ilman syvällisempää motivaatiota imetystuen parantamiseksi tehtäisiin (monen Nestlén korruptiokonferenssiin lennättämän lääkärin siunauksella) massiivinen tulonsiirto valtion terveys- ja sosiaalibudjetista ylikansallisille yhtiöille. Lisäksi köyhimmät lapset jäisivät ilman äidinmaidon terveydellisiä etuja. Ottaa pois hyvä, joka on ilmaiseksi annettu. Vielä sentään aurinko paistaa rikkaille ja köyhille (köyhille enemmän, sillä Padaniassa on sumuista), mutta huolellisesti miettimällä voi senkin epäkohdan korjata.


Datat omaan käyttöön - Tietoalustan hyödyt - Ari Hovi\nEtusivu / Blogi / Uncategorized / Datat omaan käyttöön – Tietoalustan hyödyt\nKyselyä voi toki käyttää olemassa olevan tietovarastoratkaisun toimivuuden evaluaatioon, monella nimittäin saattaa olla vanhentunut ratkaisu edelleen käytössä. Joku saattaa miettiä, että tietovarastot ovat menneen talven lumia ja nyt niitä enää tehdä. Käytännössä jokainen oikeasti datavetoinen organisaatio tarvitsee tietovaraston ja paremminkin juuri data platformin eli tietoalustan. Esimerkiksi Facebook on rakentanut ison Hadoop-pohjaisen Big Data-alustan, mutta osa datasta heillä on relaatiotietokantapohjaisessa tietovarastossa, koska monet kyselyt ja analyysit sujuvat siellä paremmin.\nMitkä ovat tietoalustan hyödyt?\nMikäli tulit todenneeksi, että tietoalustalle on tarvetta tai nykyinen ratkaisu tulisi modernisoida, ehkä sen hyödyt on vielä hyvä käydä läpi. Se pitää usein kuitenkin ”myydä” investoinnista vastaavalle johtajalle. Perusidea on pitää organisaation tietoja keskeisenä pääomana, joka pitää saada omaan hallintaan.\nSeuraavassa on lueteltu tietoalustan avulla saavutettavia etuja.\nOperatiivisissa järjestelmissä ja muissa lähteissä olevat tiedot yhdistetään eli integroidaan tietoalustan keskitettyyn ja yhteiskäyttöiseen tietokantaan. Näin tiedot ovat ikään kuin puolivalmisteina, joita on helppo käyttää moniin eri tarkoituksiin. Esim. asiakastiedot saadaan kaikki kokoon.\nTietoalusta säilyttää historiaa, joten voi tehdä trendianalyysejä ja katsoa vaikkapa miltä asiakkaat näyttivät viime vuoden tammikuussa. Tietoalustasta muodostuu ”organisaation muisti”.\nRaportteja ja analyysejä on helpompi tehdä omasta selkeästi mallinnetusta ja kuvatusta tietoalustasta. Tiedot ovat siis heti saatavilla – eivät enää vain valmisohjelmiston ”umpipurkissa” tai muussa erillisessä sovelluksessa. Tietoalusta on riippumaton perusjärjestelmien toimittajista.\nTietoalustasta on helppo tehdä monenlaisia valmiita summauksia, valmiiksi yhdisteltyjä tietoja ja laskettuja mittareita. Hyvillä BI -työkaluilla näitä on helppo kysellä ja tutkia. Raporttien ohjelmointitarve vähenee.\nRaportointia, analyysejä, uusia sovelluksia, datapoimintoja ja muuta datan hyödyntämistä voi kilpailuttaa, koska datarakenteet ja itse data eivät ole kenenkään toimittajan monopolina (kuten operatiivisten järjestelmien kohdalla). Myös itse tietovaraston ylläpidon tai laajentamisen voi kilpailuttaa.\nTietoalusta toteutetaan avoimilla ratkaisuilla, kuten relaatiokannoilla ja Hadoopilla; ei ole teknistä suljetun ratkaisun umpikujaa tai toimittajalukkoa. Vaihtoehtoisia BI-työkaluja ja analyysiohjelmistoja on runsaasti saatavilla.\nHyvin suunniteltu tietoalusta on laajennettavissa pala palalta, kuin lisäisi legopalikoita rakennelmaan.\nTietoalustan uudentyyppisiä etuja:\nTietovarastosta voi muodostaa konekielisiä aineistoja viranomaisille, yhteistyökumppaneille, toimittajille ym. tahoille. Näin sama data, jota raportoidaan ja sitä kautta myös laatutarkastetaan, hyödynnetään aineistokäyttöön. Dataa ei tarvitse enää erikseen ja uudelleen tilata tai poimia perusjärjestelmistä. Poimi ja tallenna kerran – käytä moneen kertaan. Arkkitehtuuri yksinkertaistuu, laatu paranee ja kuluja säästyy.\nTietoalustan päälle voi rakentaa myös uusia, kevyitä appeja ja kevytsovelluksia; datahan on valmiina hyvissä rakenteissa ja integroituna.\nUudet sensoridatat sekä ulkoisten tietolähteiden tiedot saadaan nopeasti yhdistettyä olemassa olevaan dataan.\nData Scientisti pääsee nopeammin analysoimaan dataa ja laatimaan algoritmeja ja johtopäätöksiä, kun perusdatat on valmiiksi mallinnettu, yhdistetty ja kuvattu.\nOn huomattava, että kaikki nykyiset tietovarastot eivät anna kaikkia mainittuja etuja. Edut saavutetaan, kun tietoalustassa on ko tilanteeseen sopiva arkkitehtuuri ja ennen kaikkea, että se on suunniteltu eli mallinnettu hyvin. Tällöin se sisältää tietojen luonnolliset riippuvuudet. Se tukee tasapuolisesti eri tietotarpeita samalla maksimoiden tuen tulevaisuudenkin tietotarpeille.\nOsa eduista edellyttää sitä, että tietoalustassa on tietovaraston lisäksi Hadoop-tyyppinen Big Data -ratkaisu. Jotkut lukijat saattavat miettiä, ettei meillä ole vielä niin paljon dataa, että tarvittaisiin Big Dataa. Jos edustat isoa organisaatiota, ennemmin tai myöhemmin tulet todennäköisesti keräämään myös Big Data -tyyppistä dataa, eli kannattaa varautua siihen uutta ratkaisua suunniteltaessa.\nTiivistettynä: tiedot ovat omissa käsissä, hallinnassa ja kuvattuna. Dataa ja datatietämystä ei ole ulkoistettu (kuten järjestelmät). Me uskomme, että edessä on valtava murros joka liittyy koneälyyn, IoT:hen ja aivan uusien palvelujen tarjoamiseen. Nyt on aika valmistautua. Ne, joilla on datat hallinnassa (mallinnettuna ja tietoalustassa) ehtivät murrokseen mukaan ja ovat voittajia.\nTerv. Ari Hovi & tiimi\nTässä on jotain aiheeseen liittyviä ajankohtaisia koulutuksia, joihin kannattaa tutustua:\nData Sciencen perusteet, 01.09.2017\nQlikView Designer: Miten analysoida tehokkaasti tietoja QlikView:n avulla, 04.09.2017 – 05.09.2017\nAzure Machine Learning -koulutus, 07.09.2017- 08.09.2017\nInternet of Things (Iot) -perusteet, 12.09.2017\nR-ohjelman perusteet ja mallintaminen, 13.09.2017 – 15.09.2017


Pasi Ahola: Osinkoa tuntipalkkana\nKeskiviikko 2.9.2009 klo 10:51 - Pasi\nTurun kaupunginvaltuusto kokoontui maanantaina. Kokous oli lyhyt, mutta siihen mahtui salin keskeltä jakanut äänestys. Äänet jakautuivat oikeistoon ja vasemmistoon. Asia nyt ei sinänsä ollut järisyttävän merkittävä konkreettisella tasolla, mutta periaatteellisella tasolla kuitenkin. Aiheena "Palkkio- ja matkustussäännön muuttaminen".\nPohjaehdotuksessa muotoiltiin ansionmenetyskorvauksen perusteita mm. seuraavasti:\n"Yrittäjien osalta ansiotuloksi lasketaan verotuksessa vahvistetut ansiotulot sekä sellaiset osinkotulot, jotka on nostettu yhtiöistä, joista ansionmenetyskorvausten hakija omistaa yli 50 prosenttia."\nMäenpää oli vikkelin puheenvuoron pyytäjä ja teki vastaehdotuksen, jonka mukaan kappale kuuluisi:\n"Yrittäjien osalta ansiotuloksi lasketaan verotuksessa vahvistetut ansiotulot."\nÄänestyksessä pohjaa kannatti 37 valtuutettua (kokoomus, vihreät, keskusta ja rkp) ja muutosesitystä 29 (sdp, vasemmistoliitto, perussuomalaiset, sks ja kokoomuksen Maarit Rostedt). Kd:n Raija Eeva ei kannattanut kumpaakaan, vaan äänesti tyhjää.\nErimielisyyttä oli siis siitä, että korvataanko osinkotuloja ansionmenetyksenä, ja enemmistön mielestä korvataan.\nKoska itse olen vähemmistön kanssa samaa mieltä, niin voisiko joku ystävällisesti kertoa minulle, että miten osinkotulo soveltuu ansionmenetyskorvauksen piiriin? Millä ilveellä luottamushenkilö voi todeta, että juuri tiettynä tiistaipäivänä tiettynä kahden tunnin aikana hän menettää kahden tunnin osinkotulot?\nPäätös tarkoittaa sitä, että kun tavallinen palkansaaja tulee töistä kotiin, hän voi todeta ansainneensa tänään kahdeksan tunnin aikana vaikkapa 120 euroa miinus verot. Yrittäjä voi todeta ansainneensa vaikkapa 60 euroa ansiotuloa ja 60 euroa osinkotuloa.\nVoi olla, että muistan ihan väärin, mutta eikös tämä ollut sellaista "verosuunnittelua", jota ihan porvarillinen valtiovarainministerikin yrittää kitkeä?\nPosted by pasi at 10:10


Granger elokuva: "pahanlaatuinen" on tyylikäs, mutta kaukaa haettu, yliluonnollinen elokuva - Neup.info\n”Saw”,” Insidious ”ja” Conjuring ” – elokuvasarjan myötä James Wan on toimittanut tasaisen virran kauhuelokuvia. Käsikirjoittaja Akela Cooperin ja hänen vaimonsa, näyttelijä Ingrid Bisun kanssa hän on sepittänyt kaukaa haetun, mutta tyylikkäästi schlockyn tarinan.\nSeattleen sijoittuva juoni pyörii haavoittuvan nuoren naisen, Madison Mitchellin (Annabelle Wallis) ympärillä, joka on saanut useita keskenmenoja ja on nyt jälleen raskaana, kun hänen pahoinpitelevä miehensä Derek (Jake Abel) hakkaa häntä lyöden päänsä makuuhuoneen seinään niin pahasti, että takaraivo on veressä.\nTämän jälkeen tunkeilija tappaa hänet, ja järkyttynyt Madison herää sairaalassa menetettyään vauvansa. Pian palattuaan kaksikerroksiseen viktoriaaniseen kotiinsa Madison alkaa kokea hirvittäviä ”näkyjä”, joissa sama tunnistamaton tunkeilija tappaa raa ’ asti muita ihmisiä kultaista tikaria heilutellen.\nAntaumuksellisen siskonsa Sydneyn (Maddie Hasson) lohduttamana hämmentynyt Madison yrittää selittää kokemaansa epäileville murhaetsiville (George Young, Michole Briana White).\nSamaan aikaan Madison saa salaperäisiä psyykkisiä viestejä karmivalta olennolta, joka kutsuu itseään Gabrieliksi, joka oli hänen lapsuuden mielikuvitusystävänsä nimi. Gabrielin ilmaantuminen avaa muistoja mielisairaalasta, jota hän on salannut vuosia.\nVaikka paljon cringy, campy toiminta rajautuu naurettava, elokuvantekijä James Wan tarjoaa outo, täysin yllättävä kierre, loppuratkaisu, joka rytmittää Joseph Bisharan pahaenteinen pisteet.\nMainospuheissa Wan viittaa tähän otteeseensa Dario Argenton, Mario Bavan, Lucio Fulcin ja Sergio Martinon kiehtovista alalajeista ”Giallo”, jotka olivat suosittuja Italiassa 60-ja 70-luvuilla.\nTiedoksi: Seattlen Metro on todellinen kiertue, joka on avoin yleisölle.\nGranger-asteikolla 1-10 ”maligni” on aavemainen, synkkä, yliluonnollinen 6, jota soitetaan teattereissa ja striimataan hbomax-kanavalla.


Prinsessajuttu: Neulottu Teivo, neulegraffitit\nMuistatteko elokuisen postaukseni, jossa kerroin virkkaavani neulegraffiteja Neulottu Teivo -hyväntekeväisyysprojektiin? Projektissa oli mukana muutamia kymmeniä vapaaehtoisia, minä olin yksi heistä ja osallistuin ko. projektiin virkkaamalla erilaisia värikkäitä palasia (mm.kukkia, perhosia, ympyröitä ja neliöitä).\nNyt tuo projekti on edennyt jo siihen pisteeseen, että neulegraffitit ovat kiinnitettyinä koristamassa Teivon ABC-asemaa Ylöjärvellä lähellä Tamperetta.\nProjektin avulla pyritään saamaan huomiota toiselle tarkoitukselle: Ihmisiä yritetään kannustaa kutomaan pipoja TAYS:n keskosvauvoille.\nNeulegraffiteja voi ihailla Teivossa 31.10. asti\nLisää luettavaa aiheesta ja pipokampanjasta esimerkiksi täältä: (klik)\nHanni22. syyskuuta 2014 klo 22.08Ihana idea! Upeita neulegraffiteja!VastaaPoistaPizzicato22. syyskuuta 2014 klo 22.52Ihana tempaus ja herkullisen värisiä graffiteja! Mahtavaa, että olet mukana. Huomenna mainostan kyllä töissä kaikille neulojille tätä pipa-kampanjaa! :)VastaaPoistaMira24. syyskuuta 2014 klo 22.14Kiitos Hanni ja Pizzicato! :) Hyvään tarkoitukseen on kiva osallistua :)VastaaPoistaLisää kommenttiLataa lisää...\nDesigner labels - käsityönauhat (+arvonnan voittaj...


Väkivaltaisissa kodeissa elävien lasten karu arki: ”En tiedä, että kukaan rakastaisi mua”\n17.11.2017 klo 10:27\nVihaa, kiukkua ja surua. Pelastakaa lapset -järjestön tuoreesta tutkimuksesta ilmenee, minkälaisen painolastin kanssa väkivaltaa kohdanneet lapset joutuvat elämään.\nLasten kohtaama väkivaltaa vaikuttaa heidän identiteettinsä muodostumiseen, tuore tutkimus kertoo. MOST PHOTOS\nPorvoolaisessa leikkipuistossa tapahtunut pikkulapsen surma on nostanut perheissä koetun turvattomuuden ja väkivallan viime päivinä yhteiskunnalliseksi keskustelunaiheeksi.\nAihe nousi voimakkaasti pintaan myös vuonna 2012, kun 8-vuotias Vilja Eerika kuoli äitienpäivänä. Hänen isänsä ja äitipuolensa sitoivat ja paketoivat tytön pressuun asunnossaan niin, että tyttö lopulta tukehtui. Tytön kaltoinkohtelu oli jatkunut jo pitkään.\nPerheväkivaltaa kohdanneet lapset pääsevät ääneen Pelastakaa lapset -järjestön tuoreessa haastattelututkimuksessa. Tutkimuksen on tehnyt järjestön aluejohtaja, yhteiskuntatieteiden lisensiaatti ja lastensuojelun ammattilainen Anu Huovinen.\nTavoitteena oli selvittää, miten väkivallan kokemukset vaikuttavat lapsen identiteettiin ja kuinka lastensuojelun ammattilaiset voisivat paremmin tunnistaa kotiongelmat, joista lapset herkästi vaikenevat.\nKertomukset ovat karua luettavaa.\nVäkivaltaa ilmeni perheissä uhkailuna, lyömisenä, tappeluina, tavaroiden heittelemisenä, huutamisena ja riitelynä. Lapset puhuivat rakkauden kokemisen puutteesta, tuntemastaan vihasta, kiukusta ja surusta - toisaalta myös ymmärryksestä vanhempiaan kohtaan.\nYksi haastatelluista esitti toiveen, että aikuisille kirjoitettaisiin ohjekirja väkivallan ja juomisen haittapuolista. Kirjan nimi voisi lapsen näkemyksen olla "älkää juoko, tai joku semmonen".\n- Hän oli hirveän viisas lapsi, kuten muutkin haastattelemani lapset, Huovinen kertoo Pelastakaa lapset ry:n infotilaisuudessa.\nTutkimuksessa hän erotteli karuja kotioloja todistaneista lapsista kolme erilaista identiteettityyppiä: haavoitetun lapsuuden kapinoijan, näkymättömän ja helpon lapsen identiteetin. Lasten yleinen toive oli, että "vanhemmat eläisivät ihmisiksi".\nKapinoija-tyyppi saattoi itsekin turvautua väkivaltaan uhkaavassa tilanteessa.\n- Kuritusväkivalta voi kulkea sukupolvelta toiselle loputtomassa kierteessä. Taustalla on usein vanhempien omat käsittelemättömät väkivaltakokemukset, Huovinen sanoo.\nYksi tutkimukseen haastatelluista pojista kuvaili kotonaan sattunutta välikohtausta, joka sai alkunsa keittiöstä. Isä oli heittänyt keittiöstä penkin ulos, ja poika oli lyönyt isäänsä. Isä lähti juoksemaan pojan perään.\n- Mä vedin terassilla lipposet jalkaan ja hyppäsin maahan, poika kertoo haastattelussa.\n- Kun mä vein sen lipposet, niin se ei päässyt sinne mun perään. Ei se saanut mua kiinni. [--] Vaikka ne löis mua, niin ei ne mua kiinni saa. Mä juoksen karkuun. Vaikka 222 kierrosta takan ympäri. Juoksen niin monta kertaa ympäri, niin eiköhän ne sitten väsy.\nLisäksi Huovinen joutui kuulemaan pojan suusta sanat "en tiedä, että kukaan ihminen rakastaisi mua".\nHuovisen johtopäätösten mukaan näkymättömän identiteetin lapsi ottaa tyypillisesti alistujan ja ymmärtäjän roolin kodin kauheuksien keskellä.\n- Pahinta on ollut, että äitillä on ollut naama mustelmilla, semmosta. Kyllähän se vähän harmitti äitin puolesta, nähä se semmosena, toinen tutkimusta varten haastateltu poika kertoi.\nNuori tyttö puolestaan sai todistaa kotonaan tilannetta, jossa isä uhkasi seinää vasten painautunutta äitiä tuoli kädessään, mutta pamautti jakkaran lopulta seinään. Tyttö seurasi tilannetta ovenraosta ja kertoi pelänneensä "kauheasti".\n- Mä en saa sitä koskaan mielestä pois, tyttö kertoi Huoviselle.\nHuovisen näkemyksen mukaan edellä kuvattu, helpon lapsen identiteetin edustaja kokee pelkoa, mutta ei halua vanhempiensa tietävän siitä. Hän ei tahdo olla rasitteeksi.\nTutkimuksessa Huovinen esittääkin huolensa taakasta, jonka lapsi joutuu kantamaan kätkiessään tunteensa. Samalla luottamus aikuisiin hapertuu.\nPelastakaa lapset -järjestön torstaisessa infotilaisuudessa todettiin, ettei lastensuojelun työntekijöillä ole aina tarpeeksi aikaa lasten kuulemiseen ja luottamussuhteen rakentamiseen.\nJärjestön lastensuojelupalveluiden johtaja Riitta Hyytinen huomauttaa, että työntekijöillä tulisi olla resursseja myös muiden kuin kaikkein akuutimpien tapausten hoitamiseen. Tilanne on epäkiitollinen työntekijöille. Lyhyillä tapaamisilla perheväkivalta tai sen uhka voi siis jäädä huomaamatta, vaikka ammattilaisella olisikin tahto ja taito auttaa.\n- Laissa määrätty aika ei aina riitä. Eikä laissa luvattuja aikoja pysytä aina edes toteuttamaan, jos asiakkaita on hirveät määrät, Hyytinen sanoo.\nAnu Huovisen mukaan lasten kokema väkivalta on Suomessa edelleen liian vähän näkyvillä oleva ja ammatillisissa käytännöissä huomioitu ilmiö.\n- Tiivistyksenä sanoisin, että lapsiperheille pitää olla tarpeeksi ja varhaisessa vaiheessa palveluita tarjolla, asuinkunnasta riippumatta, Huovinen sanoo Iltalehdelle.\nPerheväkivaltaa kokeneen lapsen identiteettikertomukset -lisensiaatintyö koostuu kaikkiaan neljän 6-12-vuotiaan lapsen kertomuksista.\nEri ikäisten lasten ja nuorten väkivaltakokemuksia on Suomessa kartoitettu muun muassa lapsiuhritutkimuksissa. Vuoden 2014 tuloksista käy ilmi, että esimerkiksi kuudesluokkalaisista 26 prosenttia oli kokenut elämänsä aikana henkistä, 11 prosenttia lievää väkivaltaa ja reilu prosentti vakavaa väkivaltaa.\nPerheenjäsenten henkirikosten uhreina Suomessa kuoli 2003-2011 aikana vuosittain keskimäärin neljä alle 15-vuotiasta lasta.\nViranomaiset eivät aina tunnista lasten kotioloissa tapahtuvaa kaltoinkohtelua. MOST PHOTOS


Painonhallinnan jalo taito: syyskuuta 2013\nHeipä hei ja hyvää viikon alkua itse kullekin!\nTämänkertainen otsikko viittaa eiliseen iltalenkkiin ja tänäiseen olotilaan. Mulla tosin oli jo valmiiksi jalat kipeät ennen lenkkiä (kiitos lauantain kahvakuulailun), joten vaikea sanoa kuinka iso osa tästä jalkojen hellyydestä on lenkin ansiota. Luultavasti melko pieni.\nEilinen lenkki oli mun läpimurto juoksun saralla. Oon vieläkin ihan fiiliksissä, sillä juoksin 17 minuuttia putkeen! Minä, joka oli siinä uskossa että ainoa oikea tie juoksukunnon kohottamiseen tapahtuu intervallitreenin kautta. Olin niin väärässä, ja nyt tiedän sen totuuden, jonka oon tosi monesta blogistakin lukenut: se on kiinni korvien välistä! Kroppa ei anna periksi, vaan pää. Eilisen lenkin jälkeen musta tuntuu sekä hölmöltä että valaistuneelta. Miksi oi miksi tuhlasin niin monta lenkkiä pelkkään intervalliharjoitteluun (puhumattakaan niistä kuukausista jotka tuhlasin harjoittelemattomuuteen, mutta se onkin jo toinen juttu), kun olisin voinut nyt olla siinä pisteessä, että juoksisin säännöllisesti muutaman kilometrin lenkkejä? Toisaalta on hyvä, että nyt tiedän mihin pystyn, koska olin selkeästi aliarvioinut aerobisen kestävyyteni, enkä ollut edes yrittänyt juosta pidempään kuin viisi minuuttia.\nUudet juoksutuulet siis alkoi puhaltaa. Tästä lähtien ranaan sitä eilistä reittiä (ristin matkan Siwan-lenkiksi) ja pikkuhiljaa alan pidentää juoksumatkaa. Joskus toki voi intervallejakin vetää, mutta pääasiassa tauotonta juoksua kera lyhyen alkulämmittelykävelyn. Oon niin innoissani! Eilinen todellakin antoi mulle toivoa, vielä musta juoksija tulee! :)\nLyhyt analyysi eilisestä lenkistä. Lähdin tummaan myöhäisiltaan löyhän epämääräisesti ajatellen: "Jos juoksis kolmen minuutin intervalleja viisi, välissä reipasta kävelyä pari-kolme minuuttia", mietin myös paria pidempää intervallia, jolloin lenkki jäisi kokonaisuudessaan lyhyeksi. Tähän asti olin siis edennyt juurikin intervallityyliin. Kolme tai neljä lenkkiä menin kolmen minuutin juoksupätkissä, kunnes tuli taas tauko lenkkeilystä. Ei mistään syystä, ei vaan tullut lähdettyä. No, eilen aloitin perinteisesti reippaalla kävelyllä. Kolme minuuttia sitä, sitten lähdin juoksemaan. Otin melko iisisti (vauhdista tai sykkeestä en osaa sanoa mitään, sillä en vielä omista sykemittaria), mutta hyvin nopeasti mulle selvisi että mähän juoksen. Hiiteen intervallit, pingon tätä katua pitkin Siwalle, josta jatkan suorinta tietä kotiin, kyllä mä jaksan! Ja jaksoinhan mä, yllättävän hyvin. Hieman puolivälin jälkeen olin eniten uuvuksissa, mutta viimeiset minuutit tuntui kevyemmiltä. Ehkä olisin jaksanut pidempäänkin? :) Ilma oli mukavan viileä ja uusi juoksupipo sopivan kireä. Kun pääsin kotitalomme alaovelle, katsoin kännykkää ja perhana, olin juossut 17 minuuttia! Wuhuu! Kotona oli niin voittajafiilis, ja kaiken kruunasi ihana, kuuma polte reisissä. Siis oikeasti, oisin voinut paistaa ittelleni palkkarikananmunan heti lenkin jälkeen.\nTänään tuntuu että jotain on tehnyt. Viime viikonlopun saldo: kävely- ja juoksulenkit, puolen tunnin kahvakuulailu ja 44 minuuttia Move Fitness-peliä. Oon tosi tyytyväinen, sekä liikkumiseen että jälkipoltteluun (oikea sisäreisi muljuu jännän tuntuisesti). Taka- ja sisäreisien lisäksi mulla on kädet kipeät, joten tänään annan raajojen levätä ja teen illemmalla kotona dvd:ltä vatsa-selkätreenin.\nLopettelen tältä erää, palaillaan!\nLähettänyt Jenni klo 7.03 Ei kommentteja:\nKyse ei ole unesta tai toiveajattelusta, ei myöskään itsensä huijaamisesta.\nPuhuin aiemmassa tekstissäni siitä, että suunnitelluista herkuista ei tule huono omatunto. Eilen kuitenkin söin melko ex tempore-herkun, eikä tullut ollenkaan huono fiilis! Töissä oli poikkeuksellisesti pidempi tauko vähän ennen iltakahdeksaa, ja olin strategisesti oikeassa paikassa oikeaan aikaan. Eli lähellä juuri korjattua välipala-automaattia. Sellaista, josta saa limua, karkkia ja suklaata (on siellä myös fitness-patukoita). Tarkistin pikaisesti kalorivihkostani tilanteen ja totesin suklaapatukan olevan mahdollinen. Ei tarvinnut sen kummemmin miettiä tai tuskailla, eikä myöskään tarvinnut suunnitella koko päivän syömisiä herkkujen ehdoilla. Tällä tarkoitan siis sitä, että joskus tietoisesti syön kevyemmin, tai viikonloppuna pitkitän ensimmäisen aterian syömistä reilusti yli puolen päivän, koska haluan syödä tietynlaisesti myöhemmin sinä päivänä. Tiedossa voi olla vaikka juhlat, leffailta tai ravintolaan meno, ja haluan "säästää" kaloreita sitä varten. Vaikka kannatankin säännöllistä syömistä pienin ateriavälein ja tasaista energiansaantia pitkin päivää, mun mielestä se on ihan ookoo välillä soveltaa.\nPienempi versio, pienempi paha?\nSuklaa oli hyvää (sanomattakin selvää?), ja oli ihan fiksua syödä jotain tossa vaiheessa iltaa, sillä työn luonteen vuoksi en ehtinyt syödä iltaevästä normaaliin aikaan.\nYleensä iltavuoropäivinä syön aamiaisen (klo 9-11) lisäksi vähän ennen töihin lähtöä (klo 13.30-14.30), seuraavan aterian nautin ruokatunnilla (klo 16.50-18.00), ja viimeisellä tauolla (klo 20.40-21.10) syön vielä jotain. Sitten pieni iltapala kotona (klo 22.30-23.30). Jos satun heräämään oikein aikaisin, saatan syödä kolmekin kertaa ennen töihin lähtöä, tyyliin pieni aamupala klo 7, salin jälkeinen välipala klo 11 ja normaali töitä edeltävä täyttävämpi ateria iltapäivällä. Mutta harvemmin herään ihan noin aikaisin, kun on mahdollisuus nukkua pidempään.\nOlisi vielä muutakin kirjoitettavaa, mutta taidan siirtyä tästä valmistautumaan töihin lähtöön (lupasin mennä jo kahdeksitoista tänään). Kaupassakin pitäisi vielä pistäytyä, saa nähdä kuinka kiire taas tulee.\nAi niin! Eilinen työmatkakävely sujui hyvin. :) Paransin aikaa neljällä minuutilla! Nykyinen ennätys: 10.6 km, 1 h 38 min. Jeejee.\nLähettänyt Jenni klo 2.24 2 kommenttia:\n... ja muita viikonlopun ruokia kuvien kera.\nViikonloppu sujui ihan ookoosti ruoan suhteen. Perjantai meni hieman penkin alle, koska en pystynyt illalla telkkarin ääressä pysyttelemään erossa herkuista. Kävi klassinen "kun antaa pikkusormen, se vie koko käden"-efekti. Niinpä perjantaina kertyi karkista ja pienestä määrästä popcornia lähes 800 kaloria. Hups. Tähän on turha selittää, että kun väsymys. Pitäisi pystyä parempaan itsekuriin.\nPerjantain gourmet-illallinen: nakkeja, bbq-ristikkoperunoita, ketsuppia, kurkkua ja kirsikkatomaattia. 472 kcal.\nMuut perjantaisafkat oli terveellisempiä: kauraa, chiaa, rahkaa, persikkaa ja pensasmustikkaa. Ai niin, olihan siellä vielä töissä eväänä ollut vaalea patonki, mutta tässähän oli kyse viikonlopun ruokailuista, eikö? ;)\nLauantai asetti uudet haasteet, koska oli täysin vapaa päivä, ja kulutus putoaa mulla aina silloin roimasti. Oon katsonut netistä suuntaviivoja: mun kokoisen peruskulutus on noin 1500 kaloria päivinä, jolloin ei tee mitään. Kulutus saattaa tuosta vielä vähän pudota, jos ei tosiaan tee mitään, vaan makaa sängyssä koko päivän, mutta sellaisia päiviä on mulla aniharvassa. Joten pidän sen 1500 rajana vapaapäivinä, ja jos harrastan liikuntaa, saan syödä enemmän, mutta edelleenkin vain sen verran mitä liikuntaan on kulunut.\nPäivä sujui melko kevyissä merkeissä, vaikka olin "budjetoinut" iltaan leffakarkitkin. Kyse oli kuitenkin kevyemmistä karkeista, ihanista Nellie Dellies-vaahtomakeisista. Makuna toffee ja lakritsi. 90 gramman pussissa on vain 153 kcal, koska karkeissa ei ole ollenkaan lisättyä sokeria, vaan makeutusaineita ja kuitua. Kuitua 51 g/100 g! Olin syönyt kyseisiä namuja ennenkin, mutta siitä oli aikaa enkä oikein muistanut tuliko niistä vatsanväänteitä. Pussi on kuitenkin pieni, joten on aika mahdotonta syödä siitä vain osa. Eli kaik män, ja kyllähän siitä vatsa tuli kipeäksi. Ei mitenkään kammottavan kipeäksi, mutta pari vessakäyntiä (säästän teidät yksityiskohdilta) se vaati. Vissiin niiden kuitujen takia. Olis pitänyt juoda enemmän vettä?\nAamupala: kuppi kahvia, reissari margariinilla, juustolla ja kurkulla sekä sekoitus marjaisaa kauravälipalaa, raejuustoa, pensasmustikoita ja banaania. 306 kcal.\nIllallinen: appiehdokkaan valmistamaa herkullista kanarisottoa kera miniluumutomaattien ja kurkun. 377 kcal.\nLauantain saldo: 1657 kaloria, eli hieman yli meni, mutta mitäpä tuosta. Oon kaiken kaikkiaan ihan tyytyväinen, koska söin hyvää ja täyttävää ruokaa, enkä juuri mitään herkkua.\nSunnuntai käynnistyi pahimmalla mahdollisella tavalla - yökarkeilla. Oltiin poikaystävän kanssa kylässä lauantai-iltana, ja tiesin jo etukäteen että meillä menee myöhään, pitkälle sunnuntain puolelle. Poikaystäväni on erittäin perso makeille (ja suolaisillekin) herkuille, joten karkkia oli nytkin mukana. Otin. Se on niin vaikeaa olla ottamatta, kun on tarjolla. Eli itsehillintä petti taas, ja kaloreita yöllisestä hairahduksesta tuli 300.\nTulimme kotiin lähempänä aamua, joten vedin sikeitä puoleen päivään asti. Heräiltyäni kehitin ruokasuunnitelman. Koska kello oli jo niin paljon, päätin pärjätä kolmella aterialla. Ateriat saisivat kukin sisältää noin 400 kcal, jotta päivän kokonaisenergiansaanti ei ylittäisi kulutusta. Jotenka: aamupalaksi (hieman ennen kolmea) ruisleivät päällisineen sekä marjaisaa kauravalmistetta raejuustolla ja iltapalaksi (puoli yhdentoista maissa) sekoitus samaa kaurasysteemiä, rahkaa ja hedelmiä. Välissä päivän pääruoka, jonka ihan itse valmistin:\nUunilohta ja bataattiranskalaisia, ohessa paprikaa ja kirsikkatomaattia. 496 kcal.\nPäivän kalorit: 1489. Oikein mallikasta. Ja olen erittäin ylpeä että maistoin uutta ruokaa, bataattia. Maku oli ihanan lempeä ja makea, tosi erilainen perunaan verrattuna. Täytyy ehdottomasti ottaa kyseinen juures (vai mikä se on?) käyttöön, sillä voisi useamminkin korvata perunan. :)\nEdellinen viikko oli lähes kokonaan lepoa. Tiistaina kävin iltasalilla, ja olo oli silloin aivan mainio. Keskiviikkona kuitenkin iski flunssa. En sairasta usein, edellinen flunssa sattui ikävästi viime joululle. Ja kun sairastan, hyvin harvoin nousee kuume, on vain nuhaa, yskää ja mahdollisesti kurkkukipua. Kuten nytkin, ja oli hieman ikävä loppuviikko töissä. Siltikin tuntui, että jo perjantaina pahin flunssa oli ohi, ja aloin elätellä toivoa, että sunnuntaina pääsisin jo treenille. Mutta. Pientä karheutta kurkussa, ääni painuksissa, vähäistä nuhaa ja satunnaisia yskänpuuskia - en uskaltanut. Perus flunssanhan pitäisi kestää 7 päivää, joten tein päätöksen harrastaa vasta keskiviikkona. Ihan varmuuden vuoksi. Jos huomenna on hyvä sää, voinhan käydä rauhallisella kävelylenkillä, mutta hikiliikunta saa odottaa.\nLähettänyt Jenni klo 1.01 2 kommenttia:\nLähettänyt Jenni klo 3.41 4 kommenttia:\nAion siis tässä postauksessa kertoa vähän nykyisestä ruokavaliostani, mutta ensin tärkein:\nOon käsittämättömän onnellinen siitä, että nyt on viikonloppu. Mulla ei oo erityisiä suunnitelmia, itse asiassa on iskenyt pieni flunssa (joten liikunta jää kyllä nyt suosiolla väliin, ellei sitten sunnuntaina ole parempi olo), mutta viikonloppu on aina hieno hetki raskaan työviikon päätteeksi. Teen työtäni vuoroviikoin aamu- ja iltavuorossa, ja tällä viikolla oli aikaisten herätysten vuoro. Kello seitsemäksi siis töihin. Ja koska en vaan osaa mennä nukkumaan tarpeeksi ajoissa, tai jos meenkin, en saa unta helposti, niin joka yö kertyy univelkaa. Tartteisin 8 tuntia joka yö, mutta aamuviikoilla saan nukuttua 4-6 tuntia, joskus 7 tuntia yössä. Sitten pää on ihan sumuinen koko päivän. Mutta onneksi nyt on perjantai, ja ensi viikolla iltavuoroa töissä, joten seuraavat yhdeksän aamua saan herätä hyvin nukuttujen yöunien jälkeen. :)\nAamuvuoroissa on muutakin hankalaa kuin herääminen, nimittäin makeanhimo. Yleensä mulle tulee muutenkin ruoan jälkeen himo syödä makeaa, mutta kun on väsynyt, se himo voi iskeä milloin vain, ja on myös vaikeampi hillitä itseään. Pahinta on se, kun on ottanut jo, ns. sortunut, eikä pysty jättämään napostelua siihen pariin karkkiin tai yhteen keksiin, vaan on pakko ottaa koko ajan lisää. Myönnän, että joskus näin käy. Sitten tietysti tulee huono omatunto, toisin kuin suunnitellusta herkun syönnistä.\nPainonpudotuksen ja -hallinnan aikana oon oppinut "kaikkea kohtuudella"-periaatteen, eli en kiellä itseltäni mitään, vaan voin syödä mitä vaan, kunhan en syö liikaa. Rakastan herkkuja: karkkia, suklaata, jäätelöä, sipsejä. Myös keksit, leivonnaiset, popcornit, pizza ja pikaruoka menee. Koska oon tehnyt näin ison urakan kilojeni kanssa, en todellakaan aio palata vanhoihin tottumuksiin. Tavallinen perjantai-ilta saattoi olla mulle sitä, että tuijotin telkkaria neljä tuntia putkeen, eväinä 200 gramman sipsipussi (mmm..Nacho Cheese Balls..), puolen litran jätskipurkki ja 250 gramman lakupussi. Nää kaikki yhdessä illassa, normaalin ruoan (mikä ei sekään ollut terveellistä) lisäksi. Nyt kun oon kevyempi, enkä aio enää lihoa, on sanomattakin selvää, etten voi mässäillä samalla tavalla. Eikä se tee hyvää kehollekaan. Mutta koska haluan myös herkutella, teen sitä pienemmässä mittakaavassa. Esimerkkinä viime perjantai-ilta: 110 gramman pussi irtokarkkeja, Ben & Jerry'siä 1,5 desin purkki ja pakastepizza, josta söin neljä kuudesosaa. Kyllähän noissakin oli paljon energiaa, mutta muut päivän syömiset oli kevyempiä, ja kokonaisenergiansaanti ei ylittänyt kulutusta, koska liikuntaa sain töissä ja töiden jälkeisellä kävelyllä. On mulla päiviä, jolloin en syö herkkuja ollenkaan, mutta voin ihan rehellisesti myöntää että ne päivät on harvassa. Vaikka se päivän herkku olisi vain yksi tikkari, en siltikään voi ylpeillä eläneeni herkkuvapaan päivän. ;)\nViime perjantaina tosiaan herkuttelin, mutta heti lauantaina mulla olikin tällainen harvinainen täysin herkuton päivä. Sunnuntaina tein tosi hyvää salaattia, jota söin kahteen otteeseen, ensin ruisleipien kanssa, sitten taco-maustetun jauhelihan kanssa. Lisäksi meni sipsiä ja karkkia 253 kalorin edestä, eli ei paha. Tietysti nolla kaloria herkuista olisi vielä parempi saldo!\nSunnuntain salaatti: salaattia, fetaa öljyssä kera aurinkokuivattujen tomaattien, tomaattia, persikkaa ja paprikaa. Annoksessa myös ruisleipäsiä avokadotahnalla ja kurkulla.\nPointtina tässä rönsyilevässä tekstissä on siis ollut se, että vaikka oon laihduttanut ja pysynyt samassa painossa nyt jo noin yhdeksän kuukautta, se ei tarkoita sitä, etteikö mulla olisi myös heikkoja hetkiä, tai etten ihan tietoisesti herkuttelisi. Oon löytänyt jonkinlaisen tasapainon syömisissäni, mutta paljon on vielä tekemistä. Haluan oppia lisää terveelllisestä ruoasta (ja varsinkin tekemään sitä, oon aika huono kokki) ja ottaa uusia keholle hyödyllisiä aineksia käyttöön, ja vähentää turhaa napostelua. Onneksi tässä on loppuelämä aikaa opetella!\nNykyiseen ruokavalioon kuuluu seuraavanlaista:\n- maitotuotteet: rahka, raejuusto, maito, luonnonjogurtti, tavallinen kermajuusto\n- soijapohjaisia välipalajuomia ja soijamaitoa, myöskin kaurapohjaisia välipaloja\n- kaurahiutaleita, chia-siemeniä\n- kasviksia (suosikkeja juuri nyt ovat banaani, omena, inca-marjat, vadelma, mustikka, mustaherukka, tomaatti, kurkku, paprika ja avokado, mutta myös muita menee vaihtelevissa määrin)\n- kana ja jauheliha\n- erilaiset pähkinät\nTuossa siis ruokavalioni "pohja". Syön toki muutakin, mutta nuo ylläolevat ainekset on pysyvä osa ruokavaliotani, ja niitä käytän paljon. Kalan syöntiä pitäisi lisätä, sitä tulee syötyä liian satunnaisesti, jonka vuoksi se ei vielä ole päässyt listalle. Ravintolisistä syön magnesiumia, omega3:sta ja D-vitamiinia. Lisäksi proteiinijauhetta, mutta sen käyttö on melko vähäistä, kun proteiinia tulee yleensä tarpeeksi ruoasta.\nTänä viikonloppuna aion syödä ainakin lohta ja vihanneksia, sekä testaan, miten onnistun tekemään bataattiranskalaisia (jännää!). Luulisi sen olevan yhtä helppoa kuin lohkoperunoiden teko, mutta koska bataatti on mulle toistaiseksi vieras raaka-aine, pitänee katsoa joku ohje vaikka netistä etukäteen. Tän illan ruokasuunnitelmiin kuuluu nakkeja, ristikkoperunoita, ketsuppia, kurkkua ja kirsikkatomaatteja. No niin, tulipahan sekin tunnustettua! :D Myöhemmin ajattelin vielä vähän makustella popcornia (nehän on tosi kevyttä herkkua :P, ja ihan ilman sarkasmia kirjoitin tämän), pensasmustikoita ja viinirypäleitä.\nLähettänyt Jenni klo 8.13 2 kommenttia:\nNyt täytyy hehkuttaa: juoksin tänään 5 minuuttia putkeen! Joillekin se tuntuu vähältä, tiedän, mutta mulle se on iso juttu ja luonnossa putkeen juoksemisen ennätys. Juoksumatolla oon juossut jopa 10 minuuttia yhtä soittoa 9 kilometrin tuntivauhtia (en tiedä mitään kallistuksista, eli toisin sanoen olosuhteet ei varmastikaan oo vastanneet ulkona juoksemisen olosuhteita, mutta kuitenkin), luonnossa se vaan tuntuu vaikeammalta. Kovasti kuitenkin yritän kasvattaa aerobista, ja nimenomaan juoksukuntoa, joten kaikki edistys on plussaa!\nOlin aikaisemmin tänään päättänyt, että mun tän viikon liikunnat on liikuttu iltapäivän salitreenin jälkeen. Tuli ihan hyvä saldo: tiistaina 55 minuutin BodyBalance, torstaina 37 minuutin Move Fitness-treeni (kyseessä siis PS3-peli, aiiiivan mahtava - pakko tehdä erillinen postaus aiheesta myöhemmin), perjantaina tunti ja 42 minuuttia kävelyä (oon ottanut tavaksi aina silloin tällöin, toisin sanoen tähän mennessä kokonaista kolme kertaa, kävellä töistä kotiin, matkaa noin 10.6 km, joten reippaasti käveltynä ihan kiva rasvanpolttotreeni!), lauantaina 48 minuuttia kävelyä sekä 34 minuuttia Move Fitnessiä, ja tänään siis 45 minuuttia salilla.\nNoh, tuossa hieman ennen yhdeksää mulle tuli kuitenkin levoton olo, teki mieli raitista ilmaa ja päätin lähteä pienelle kävelylle. Kuten niin monesti aikaisemminkin kävelyllä, alkoi himottaa juokseminen. Enkä ikinä aikaisemmin oo juossut, koska se on ollut juurikin kävely-, eikä mikään muu lenkki. Mutta nytpä lähdin hölkyttelemään ja kun pysähdyin, kello näytti 5 minuuttia enemmän kuin aloittaessa. Jee, hyvä minä!\nMulla on ollut projektina kohottaa juoksukuntoa tässä jo jonkun aikaa, mutta jotenkin se projekti vaan junnaa paikoillaan: aina innostun ja lenkkeilen muutaman viikon, sitten innostus lopahtaa ja tulee tauko. Vaikka tykkään juoksemisesta tosi paljon! Minä, joka aina koulussa VIHASI lajia. Kunto on huonohko, mutta luulen että se on tosiasiassa parempi kuin olen tähän asti olettanut - pitäisi vaan jaksaa jatkaa juoksua eikä lopettaa kun alkaa tuntua epämukavalta. Tai en mä silloin oo lopettanut, vaan oon juossut 2-3 minuutin intervalleja, sitten kävelyä, niin että intervalleja tulee lenkin aikana yhteensä viisi. Varmasti pystyisin juosta pidempiäkin osuuksia, kuten tänään kuutamon alla huomasin. Eli siis täytyy vaan juosta niitä!!\nBlogissa esiintyvistä kuvista vielä sen verran, että osa on omia (ne kyllä tunnistaa, kuten tuo kuutamokuva), loput weheartit.comista. En tiedä pitääkö siitä erikseen mainita joka kuvan yhteydessä? Ajatukset ei oo ihan selkeimmillään tähän aikaan sunnuntai-illasta, joten päätän tän postauksen tähän ja vetäydyn syömään iltapalaksi taco-maustettua jauhelihaa ja fetasalaattia (nams!).\nLähettänyt Jenni klo 3.25 6 kommenttia:


10 000 mehiläistä linnoittautui pihlajaan Lieksassa\nLauantai 26.7.2008 klo 10.51\nRivitalon takapihalla kasvavan pihlajan tukikohdakseen ottaneet mehiläiset pitivät naapurustoa jännityksessä kaksi päivää.\n10 000 MEHILÄISTÄ Palomiehet poistivat tänään aamulla valtavan mehiläisparven lieksalaisen rivitalon pihapihlajasta. (LIEKSAN PALOASEMA)\n- Niitä oli yhteensä noin 10 000 yksilöä täysikasvuisessa pihlajassa. Siellä ne olivat kietoutuneet toistensa ympärille 3-4 metrin korkeuteen, mehiläislaumaa lauantaiaamuna yhdeksästä alkaen häätämässä ollut paloesimies Sami Meriläinen Lieksan paloasemalta kertoo.\nSuuri mehiläisparvi piti rivitalonaapurustoa jännityksen vallassa yhteensä kaksi päivää. Rivitalon asukkaat soittivat jo eilen paikallisen mehiläistarhurin apuun, kun takapihan surina yltyi mahdottomaksi.\n- Hän huolehti suurimman osan pois paikalta, mutta puuhun jäi siitä huolimatta vielä noin 1000 mehiläistä, paloesimies Meriläinen sanoo.\nMehiläisjahdilla lauantaiaamunsa aloittaneet palomiehet verhoutuivat savusukellusvarustukseen ennen pihlajan oksaan kapuamista.\n- Sammutusasu suojaa suorilta pistoilta. Päät peitimme kypärällä ja kasvot paineilmalaitteen kasvo-osalla, paloesimies Meriläinen kuvailee mehiläisenmetsästysvarustustaan.\nPalomiehet ravistelivat puuta, jolloin mehiläiset tippuivat muovisäkkiin. Suurinpiirtein tunnin kestäneen operaation päätteeksi suriseva jätesäkki kiikutettiin Lieksan paloasemalle.\n- Ajattelimme tarjota niitä mehiläiskasvattajalle, Meriläinen kertoo.\nSyytä siihen, miksi mehiläiset olivat kerääntyneet pihlajaan, ei Meriläinen osannut sanoa.\n- Ehkäpä kuningatar oli lähtenyt pesästä ja sen takia kaikki muutkin parveilivat siinä ympärillä. Etsivät kenties uutta pesäpaikkaa, paloesimies arvelee.\nVaikka mehiläisiä olikin pihlajan ympärillä sankoin joukoin, sekä rivitalon asukkaat että palomiehet onnistuivat välttämään pistokset.\n- Varoittelimme myös muita lähistön asukkaita. Aika hyvin saimme ne nyt pois sieltä, mutta toki sinne pari yksilöä vielä jäi, Meriläinen tuumaa lopuksi.