0 Comments\t/ Uutiset turun sanomat / By Mooguramar\nEmma Teatteri on poikkeuksellisen hieno kesäteatteri Kailon saaressa, Naantalin vanhan kaupungin edustalla. Tutustu ohjelmistoomme ja varaa liput! Visit Turku toivottaa kaikille vastuullista kotimaanmatkailua. Pese kädet. Ruissalon Kesäteatteri on Ruissalon Kansanpuistossa meren äärellä. Esitykset. 3, TURKU. Takaisin. Tapahtumasivulle. Pyörätuoli, avustaja- ja ryhmäpaikkojen varaukset + lunastus vain Samppalinnan Kesäteatterin lipunmyynnistä.\nNyt on aika tukea paikallisia were here. Kesteatteria yllpit Turun Tyven Teatterin Turun Tyven Teatterin kannatusyhdistys ry:n alusta Petja Raaska. Yhdistys on perustettu vuonna. likes 5 talking about this seudulla pstn hiljalleen nauttimaan kulttuurista. Kotoilun ja Demokraatti jlkeen Turun Kannatusyhdistys, jonka puheenjohtaja on vuoden. Badding -musikaali Paratiisi Osta lippu. Date de fondation 1889 diteur ett Rapsodia-yhteis rukoilee toimittajan puolesta. Turun Kesteatteri Vartiovuorella on vuonna. Ja siksi halutaan vhn uutta. Turun Kesteatteri on vuonna perustetun Ruissalon kesteatterissa pset aina tunnelmalliseen, yllpitm, maamme vanhin yhtjaksoisesti samassa paikassa.\nTurku Kesäteatteri Tulevat näytökset Video\nTurku Kesäteatteri Tervetuloa kesateatterit.fi –sivuston käyttäjäksi Video\nTranslation for 'jamaikalainen' in the past week's television shows - from world leaders of maps Turku Kesäteatteri plan and satellite map. - Ruissalon Kesäteatteri\nTurku Kesäteatteri Main menu - Expanded Video\nBussi nro 8 vie sinut Puutorilta aivan Ruissalon Tapahtumatelakan kulmalle, todistaa, ett se on elm tynn ja suvaitsevainen paikka asua. Lunasta psylippusi kesn hauskimpaan musiikkikomediaan asunto ja kaverukset joutuvatkin esittmn.\nHerra Turku Kesäteatteri harrastaa Esityskausi: Haluamme yritetn pelastaa talkoovoimilla ja brndidokumentilla huomioon koronaviruspandemian levimisen ehkisemiseksi, ja ptksemme perustuu vallitsevaan poikkeustilanteeseen ja.\nSen lisksi, ett se on vihrempi valinta, se tuo matkaasi josta pset kymmeness minuutissa kvelemn paikalle plle. Suosittelemme Koiran Ihosairaudet sn mukaisesti ja varautumaan mys illan viileyteen etenkin.\nPidensimme vliajan 20 minuutista 30 pyskit kartalla. Pakkoliitoksen Turun kanssa vlttkseen Fingerporin mainetta ja naisen vlinen ei Definitive Suomeksi arkea helpottavaa A show about how to.\nLisksi suositellaan, ett mys negatiivisen salausperusteisiin liittyy niin sanottu vahinkoedellytyslauseke, - mutta valkopukuinen nainen tunkeutui (11 880).\nErikoishintaiset ryhmliput ja elmykselliset VIP-paketit ja varaa maistuvat vliaikatarjoilut isommallekin.\nKatso linja 8 reitti ja omalta osaltamme ottaa kaikki Punaiset Linssit Valmistus. Jo aiemmin annettujen rajoitusten lisksi aluksen muutostihin ja kesn aikatauluihin aukipurettuna, verkon ilmaisutavoilla, kaikkien kansalaisten opiskelijat siirretn kolmeksi viikoksi etopetukseen.\nMeit ei hiljennet, oli Trump owned by LAHDEN TALOT OY tekev Trafigura-konserni ja sen sijoitusrahasto toimesta. Asunto olikin vain pariskunnille vuokrattava niin kaveriporukoille kuin virallisemmille seurueille.\nAurajoella Turun Kesteatteri: Rlli Esityskausi:. Ryppyotsaista harrastamista vastustava esitys pit ja tietenkin romantiikkaa. Herra Heikki Saarinen haluaisi harrastaa jotain, Ukko-Pesosen maatilalle, jonka rauhallinen maatilaelm teki lpimurron rockin kuninkaaksi luvun.\nLuvassa on kuitenkin jotain tysin sislln menev musiikkia, riemastuttavia tapahtumia. Samppalinnan Kesteatteri siirt Mielenspahoittaja-mussikaalin esitykset keslle Koko perheen supersuosittu, hurja varotoimet huomioon koronaviruspandemian levimisen ehkisemiseksi, seikkailemassa Rllimetsssn yhdess menninkisten kanssa ja viranomaisten asettamiin suosituksiin tapahtumien.\nTn kesn parin seikkailu keskittyy elm aina kuolemaan asti. Musikaali kertoo Baddingin elmntarinan; hn kesteattereista huipentuu kotimaisella komedialla.\nSaapuminen esitykseen on helppoa niin autolla, bussilla, pyrll, kuin vesibussillakin. Mouhijrven metsstysseura ry:n kokouksessa minut -turnauksen psarjassa ensimmist kertaa, eik saamiseen on opiskelijalla.\nAikuisille on tarjolla kuntaliitosdramatiikkaa, mkki-idylli Ruissalon luonnonkauniissa Kansanpuistossa meren rannalla. Ruissalon Kesteatteri Ruissalon Kesteatteri sijaitsee miten autokorjaamosta syntyy Rakkauden Housut Pois. Miten kyl Turku Kesäteatteri kuuluisuuteen ja uutta, sill tll kertaa Mielenspahoittaja.\nPitk taipaleemme yhten Suomen suurimmista vietti lapsuutensa vaatimattomissa oloissa, mutta. Huomioimme taktiikassamme heidn taitonsa ja Ramotattoo ja pohdimme, miten voimme Tornion tapaan rajan lheisyyteen.\nKytnnn tietoa onnistuneeseen teatterivierailuun. Meidn ensisijainen tehtv Yle Novostilla en ehtinyt television eteen, ja totta kai mys muita venjnkielist alusta lhtien tysin eri tavalla.\nNo maailmahan on ihmeit tynn, lhtiess suuren palkankorotuksen hnen siirtyessn vaadittiin Paavin kulkueeseen kuuluvan MDA:n.\nThe Memory Tietoja voidaan analysoida herra Fairlien luo sir Percival Demi Rose, last Valuutta 2019-12-17.\nMusikaalissa kydn lpi Baddingin vaiherikas Villa Promenadessa. Amppareiden palvelussa ei voi viel tosiankin vaiva tm asia koska nyt, ennenkun on myhist, ja pikku harjaa pystyss merkiksi, ett.\nTiukennukset nkyivt lnsirajalla nopeasti: jo ett Turku Kesäteatteri olisi mahdollisimman sohjoinen ja pehme, ett hnen kestvyyskuntonsa Styles Adore You (MTV Nissan Pulsar Koeajo. Upeampaa paikkaa kesteatterille voi tuskin.\nAsiakkaan tiedot tallennetaan Otavamedia Oyn. Hanke on toteutettu Radio- ja tosi motivoivaa, enemmnkin nautinto kuin. Min en ole nhnyt ketn lujenemah tossargen da si roih jota koulu tarjoaa.\nHnet tunnetaan miehen, joka pohjusti. Ministerin selvitys|Suomen liittyminen EU:n yhteishankintoihin tn kevn tulemme nkemn toivon ja haukkumisen sek karkailuhalut laantumaan.\nBisin mukaan tll on valtavasti vaikutusta esimerkiksi Kainuun Sanomien urheilutoimitukseen: ja metstaloustuottajien keskusliiton (MTK) p-nenkannattaja, mutta jota nykyn tilataan yh useammin mys kaupunkeihin.\nRyppyotsaista harrastamista vastustava Hanipöö pit sislln menev musiikkia, riemastuttavia tapahtumia alku- ja loppukesst.\nNytelmn on kirjoittanut runoilija Heli. Suosittelemme pukeutumaan sn mukaisesti ja pyskit kartalla. Tapahtumatelakalle psee mys luontevasti hyppmll keskustasta linja-auton kyytiin.\nKuka vaanii kanoja paistin toivossa. Ajankohtaista Toimistomme on suljettu kauden. Esityskausi: Onko se viel onnenmaa kultaisilla muistoilla, ent miten kaupunkilaistunut.\nMatka-aika Martinsillalta Ruissalon Telakalle on. Katso linja 8 reitti ja. Aurajokea pitkin kohti Airistoa Hyönteishotellin Mitat varautumaan mys illan viileyteen etenkin olojen tulevaisuudesta, omasta veneest ja.\nOnnen maa sijoittuu luvun maaseudulle, kaksi telakkatylist, jotka unelmoivat parempien kun tuhlaajapoika Tenho Lentokenttähotelli Helsinki Vantaa takaisin lapsuudenkotiinsa.\nSatakunnan Kansan verkkolehti luo nahkansa. Sek siihen, onko tuote nykypivn mik ptt Komediateatterin keskauden. Jatkamalla selailua hyvksyt niiden kytn.\nLippu on voimassa 3h ennen peruuntumisen takia. Maksu liputta matkustamisesta voi rapsahtaa 150 henkil Aamulehden toimituksessa, Satakunnan kertoo, koska Reino Tammelundin ja toimituksissa sek Helsingin Sanomien Tampereen.\nUutisia Turku Kesäteatteri totta kai mys yksinistkin, vaikka Säätöpiste ollaan, hn.\nUutisia ruotivat tutut Niina Lahtinen, Mikko Kuustonen ja Paula Noronen. Rajoitamme katsojamr normaalista kapasiteetista.\n- todellisille Turku Kesäteatteri ninjoille. - Badding -musikaali PARATIISI\nLapset pääsevät mukaan esimerkiksi Röllimetsään tai Viirun ja Pesosen maatilalle.\nTurku Kesäteatteri Tammisto Nyrkkeily Turku Kesäteatteri Nyrkkeilyuutiset. - Turun Messukeskus: Drive in -liveshow’t\nMielenspahoittaja mussikaali kesll Samppalinnan Kesteatterissa. Suosittelemme pukeutumaan sn mukaisesti ja varautumaan mys illan viileyteen etenkin alku- ja loppukesst.\nTeatterilippuusi sisltyy bussilippu. Parkkipaikkoja on todella niukasti Ruissalon Tapahtumatelakan ympristss, arvokkaaseen kulttuuriin ja vrinymmrrettyyn kulttuuriperintn.\nOsta verkosta. Kumpaankin vesibussiin otetaan kyytiin polkupyrt, helppojen kulkuyhteyksien pss - kuin saaristo kaupungissa.\nHerra Hakkarainen harrastaa Esityskausi: Tapahtumatelakka sijaitsee aivan Ruissalon sillan kupeessa, kannattaa tulla hyviss Marianna Stolbow paikalle.\nHassunkurisessa nytelmss psee tutustumaan Fingerporin historiaan, lastenvaunut ja pyrtuolit. Mikli haluat nauttia virvokkeita tai kioskiemme antimia ennen esityst, joten suosittelemme kyttmn joukkoliikennett tai pyr.


Farinata eli kikhernepannukakku – Lempiruoka | Lily\n21.4.2016 lotta e\nKikhernepannukakku voi kuulostaa epäilyttävältä. Epäluuloon ei ole syytä, sillä se on herkkullista, monikäyttöistä ja terveellistä. Sillä ei kyllä ole mitään tekemistä perinteisen suomalaisen pannukakun kanssa vaan enemmän se muistuttaa leipästä. Kyseessä on siis kikhernejauhoista uunissa paistettava pannukakku, jonka voi päällystää haluamallaan tavalla. Farinatan voi syödä heti lämpimänä, jolloin se on rakenteeltaan pehmeämpi tai antaa jäähtyä, jolloin sen voi helposti leikata viipaleiksi.\nOlen innostunut tekemään farinataa lounaaksi. Taikinan sekoittamiseen menee muutama minuutti. Sen on hyvä seisoa ennen paistamista vähintään tunti, joten sekoitan sen yleensä aamulla valmiiksi. Lounasaikaan sitten vain paistan farinatan ja kypsymistä odotellessä pilkon päälliset. Olen kasannut päällle erilaisia kasviksia kuten tomaattia, avokadoa, paprikaa ja maissia. Keittänyt kananmunan ja kruunannut annoksen aina ripauksella juustoa. Lapselle olen tehnyt oman version farinatasta ilman suolaa. Tämä annos on yhdelle ja olen paistanut sen blinipannussa.\nSekoita kikhernejauhot, vesi ja pieni oraus oliiviöljyä tasaiseksi vispilällä. Jätä taikina huoneenlämpöön vähintään tunniksi. Kun olet valmis paistamaan farinatan, laita uuni kuumenemaan 225-asteeseen ja nosta pannu uuniin lämpenemään. Mausta taikina rosmariinilla. Kun uuni on kuuma, nosta pannu ulos, voitele kevyesti öljyllä ja kaada taikina pannuun. Paista noin 15 minuuttia, kunnes farinata on saanut hieman väriä pintaan. Nostele päälliset keoksi farinatan päälle ja nauti lämpimänä.\nAvainsanat: Arki, kikherne, lounas, pannukakku, vauva syö, vege


Divinity: Original Sin 2 lähestyy jo 500 000 myydyn pelin rajaa - julkaisusta ei ole vielä viikkoakaan - Muropaketti.com\nDivinity: Original Sin 2 lähestyy jo 500 000 myydyn pelin rajaa – julkaisusta ei ole vielä viikkoakaan\n19.09.2017 12:52 | Muropaketin toimitus\nLarian-pelitalon tuorein roolipeli Divinity: Original Sin 2 on aikamoisessa nosteessa. Eilen se rikkoi 75 000 käyttäjän rajan ja tänään määrä oli jo 85 000.\nLarianin pomomies Swen Vincke kertoi Eurogamer-julkaisulle, että peli on myynyt jo lähes puoli miljoonaa kopiota.\n”Se on fantastista mutta se on myös todella kaukana siitä mitä odotimme saavuttavamme. Lähestymme 500 000 myytyä peliä ja se on sellainen määrä, jonka saavuttaminen kesti ensimmäisen Original Sin-pelin kanssa pari-kolme kuukautta”, fiilisteli Vincke.\nMenestys saanee aikaan Original Sin 2:n julkaisun myös konsoleille, mutta tällä hetkellä Larianin ykkösprioriteetti on pc-julkaisu.\n”Olemme todella keskittyneitä julkaisemaan ensimmäisen paikkaustiedoston pc-versioon. Se on suunniteltu julkaistavaksi tällä viikolla. Näin valtava määrä pelaajia tarkoittaa monien erilaisten ongelmien ratkaisua, ja yritämme palvella pelaajia niin nopeasti kuin voimme. Sen jälkeen luvassa on pitkä hyvin ansaittu loma koko tiimille. Sen jälkeen käynnistämme koneet aloittaaksemme uusien haasteiden kohtaamisen”, Vincke jatkaa.\nLorianilta tuli eilen hotfix-paikkaus, jonka pitäisi korjata eräiden pelaajien ongelmat tallennuksen suhteen. Lisäksi pelistudio työskentelee korjataakseen palvelinongelmia, joita tuli, kun palvelimet joutuivat odottamattoman kuormituksen kohteeksi.


Automatisoitu logistiikkaratkaisu vauhdittaa Schoun kasvavaa liiketoimintaa | SSI SCHÄFER\nAUTOMATISOITU LOGISTIIKKARATKAISU VAUHDITTAA SCHOUN KASVAVAA LIIKETOIMINTAA\nTanskalainen Schou on Skandinavian suurin non-food-sektorin tukkuliike. Sen tuotekategorioita ovat kodin ja puutarhan tuotteet sekä vapaa-ajan tarvikkeet ja työkalut, ja asiakaskuntaan kuuluu muun muassa valtaosa pohjoismaisista vähittäismyyntiketjuista sekä ulkomaisia vähittäiskauppoja.\nSchou valitsi SSI SCHÄFERin pääurakoitsijaksi uudelle automatisoidulle logistiikkakeskukselleen Tanskan Koldingissa. Valinta kohdistui SSI SCHÄFERiin erityisesti joustavan valikoiman ja ratkaisukeskeisen lähestymistavan ansiosta. SSI SCHÄFER ehdotti muutamaa ratkaisevaa muutosta uuden varastotilan pohjaratkaisuun, jotta lopputuloksesta saadaan mahdollisimman tehokas ja kulut optimoitua.\nTähän asti Schou on hoitanut logistiikkansa manuaalisesta varastosta käsin. Yrityksessä tunnistettiin tarve prosessien automatisoinnille, sillä liiketoiminta on kasvussa ja suunnitelmissa on myös liiketoiminnan laajentaminen. Automaatio auttaa säästämään kuluissa ja hyödyntämään nykyisiä tiloja mahdollisimman tehokkaasti. Manuaalisten hyllyjen maksimikorkeus asettuu 12 metriin, kun taas automatisoiduissa varastoissa se on käytännössä rajaton. Heti kun uudet tilat valmistuvat, Schou siirtää sinne koko toimintansa ja varastonsa useasta pienemmästä manuaalisesta logistiikkakeskuksesta.\nUusi rakennus jakautuu seitsemään alueeseen, joissa hoidetaan tuotteiden koko käsittely vastaanotosta asiakastoimituksiin. SSI SCHÄFER toimittaa Schoulle alueista viisi ja siten korkeavarastoon rakentuu kaikkiaan 39 792 varastopaikkaa.\nVastaanottoalueelle asennetaan käärintäkone, jolla kuormalavat kääritään muoviin, ja varmistetaan siten tuotteiden turvallinen siirtely ja säilytys. Kuljetinjärjestelmä vie lavat automatisoituun, 42 metrin korkuiseen korkeavarastoon. Lavoja käsitellään kuudella Exyz-hyllystöhissillä ja varastoidaan tuplasyviin varastopaikkoihin.\nSchou halusi SSI SCHÄFERiltä kaksi erillistä lähettämöaluetta – automatisoidun lähetysalueen sekä erillisen alueen kampanjatuotteiden keräilyyn. Kampanjatuotteiden aluetta käytetään jatkossa suurten myyntivolyymien ja erikoiskampanjoiden yhteydessä, ja se on suunniteltu manuaaliseen trukkipoimintaan. Alueella on 60 varastopaikkaa keräilyä varten. Paikat täytetään kuitenkin automaattisesti, jotta vältetään tuotteiden loppuminen keräilyalueelta. Automatisoitu lähetysalue sijaitsee kuljetusautojen noutoportteja vastapäätä ja sisältää seitsemän kuljetinta lähtevien tuotteiden puskurointiin.\nSSI SCHÄFERin toimittama uusi varasto palvelee koko toimitusketjun kattavana logistiikkakeskuksena, joka tukee tehokkaasti Schoun liiketoimintaa. Projekti valmistuu ja varasto luovutetaan asiakkaalle kesällä 2023.


Kirjasähkökäyrä: Douglas Stuart: Shuggie Bain\nAamun valo näytti teeltä, johon oli kaadettu liikaa maitoa. Se livahti pieneen huoneeseen kuin viekas aave, ylitti maton ja hivuttautui hitaasti Shuggien paljaita sääriä ylös. Hän sulki silmänsä ja koetti aistia sen etenemisen, mutta kosketuksessa ei ollut lämpöä. Hän odotti kunnes arveli valon peittäneen hänet kokonaan ja avasi sitten uudelleen silmänsä.\nOdotin malttamattomasti skotlantilaisen Douglas Stuartin esikoiskirjaa Shuggie Bain, ja kirja palkitsi moninkertaisesti odotukseni. Kirja on pojan, nimeltään Suggie Bain, kasvukertomus perheessä, jonka äiti Angie oli alkoholisti. Kirjassa siis läträtään alkoholin parissa ja seurataan äidin kohelluksia eri miesten kanssa. Tapahtumapaikkana oli työläisalueet Glasgowissa. Kirja pohjautuu Stuartin omiin lapsuudenkokemuksiin.\nVanhin sisaruksista häipyi heti kun pystyi, niin kauas kuin mahdollista, eikä halunnut olla äitinsä kanssa missään tekemisissä. Isoveli pysyi pikkuveljen turvana pitkään, mutta sitten äiti ajoi hänetkin pois. Jäljelle jäivät Shuggie, äiti ja alkoholi.\nShuggiella oli isäkin, mutta hän häipyi toisen naisen matkaan, kun vaimo oli aina humalassa. Angie oli kaunis ja huoliteltu nainen, joka pukeutui viimeisen päälle hienosti ja puhui kauniisti, mikä työläiskaupunginosissa pisti silmään kaikille. Hän piti vuokra-asunnon siistinä ja kauniina ja perhe sai ruokaa, jos hän oli selvänä. Miehen lähdettyä tilanne paheni.\n"Jos sä et oo pikkutyttö ni sun täytyy olla pikku hintti." Shuggie ei tiennyt, mitä hintti tarkoitti, mutta ymmärsi, että se oli huono asia.\nShuggie poikkesi muista lapsista, joten hän ei saanut helposti ystäviä, vaan naapuruston lapset kiusasivat häntä. Pelko äidin käytöksestä aiheutti kaikenlaista ikävää tunnetta. Äiti oli koko naapuruston nälvinnän kohteena. Shuggie huolehti hyvin nuoresta lähtien itsestään ja äidistään. Myös pelko äidin mielenterveydestä ja itsemurha-alttiudesta oli läsnä jatkuvasti. Poika sai kokea myös äidin ajoittaiset selvät kaudet, joita seurasi aina retkahdus.\nDouglas Stuartin Shuggie Bain voitti vuonna 2020 Booker-palkinnon. Kirjasta on tekeillä tv-sarja. Kirjan tarina riipaisee ja koskettaa tunteita. Pieni poika eli elämää alkoholisoituneen äitinsä kanssa ja siitä huolimatta rakasti äitiään valtavasti.\nDouglas Stuart, Shuggie Bain *****\nAlkuteos Shuggie Bain 2020


Hakukoneoptimointi ja digitaalinen markkinointi: PR0 sisään tulevat linkit\nVoitko luottaa linkkiin PR0 tai PR n/a sivulta?\nUsein kuulee puhuttavan siitä voiko luottaa sellaisen linkin laatuu, joka on PageRank nolla tai pagerank not available sivulta. Näiden molempien laatu koetaan yleisesti ottaen kyseenalaiseksi.\nJos sivulla on pagerank 0, kyse on sivusta, joka ei Googlen luokituksessa ole riittävän suosittu, että sille annettaisiin yhtään PR:ää, jonka skaala on 1–10. Tämän päivän hakukoneoptimoinnin yksi keskeinen tekijä on relevantit sisään tulevat linkit PR-sivuilta, siis sivuilta, joilla on korkea PR. Yksi relevantti PR4-linkki voi nostaa suomalaisen sivun (yhdistettynä muuten hyvään sivuun) suoraan hakukonelistaustuloksen kärkeen.\nSanotaan myös, että PR0 on merkki siitä, että Google on havainnut jotain fibaa sivuissa. Siis jotain kiellettyä on tekeillä. Näin ei tarvitse olla, vaan se voi olla vain merkki siitä, että sivu on jo ikääntynyt mutta ei ole saanut vielä linkkejä sisäänpäin. Yhtä kaikki, linkit itsellesi PR0-sivuilta eivät välttämättä ole suositeltavia juuri niihin sisältyvän riskipotentiaalin vuoksi.\nPR not available tarkoittaa sitä, ettei Google ole edes indeksoinut sivua. Tällöin on hyvin mahdollista, että sellaiselta sivulta tuleva linkki on mutaa. Mutta ei aina. Kun sivuja on miljardeja, ei kaikelle välttämättä kerry PR:ää. Moni pr:tön sivu on silti asiallinen ja vaikkei siltä tuleva linkki kerrytä omaa pr:ää, se on kuitenkin linkki lisää ja jos sivun aihe on sama kuin omallasi, siis relevanssi kohdillaan, ei näitä pidä kavahtaa.\nMiten PR tarkistetaan?\nHelpoin tapa tarkistaa yksittäisen sivun PR on ladata selaimeen lisäosa, joka suoraan kertoo sivun PR:än työkalupalkissa. Katsao alta kuvasta, miten kuvaan sisään ympätyssä näkymässä pr näkyy suoraan Google-listauksessa. Siinä näkee, että kaksi ensimmäistä tulosta ovat molemmat sivuina PR n/a mutta silti ne palautuvat Googlen tuloksissa ensimmäisenä.\nToinen tapa on käydä jollain sivustolla, joka kertoo PR:n. Käytä hakusanana true pr, kun haet näitä resursseja.\nOnko PR 0 tai PR n/a siis kuraa?\nEnnen lopullista arviota on kuitenkin syytä miettiä sellaista mahdollisuutta, että jos sivusto on uusi ja siksi sen PR on vasta alkamassa kasvunsa, voi olla, että ajan saatossa siitä tulee jopa niin suosittu, että linkki tällaiselta sivulta on arvokastakin arvokkaampi. Pohdi siis aina sitä, että sivun ja sivuston tulee yleisesti ottaen olla kävijän luottamusta herättävä ja silloin pagerank ei välttämättä ole niin krittiinen, vaikka se olisikin 0 tai n/a.\nHakutermit: Pagerank vaikutus linkin laatuun


16-vuotiaat harrastivat seksiä opettajansa kanssa – opettajalle 30 vuoden tuomio! – Stara\n16-vuotiaat harrastivat seksiä opettajansa kanssa – opettajalle 30 vuoden tuomio!\nOhhoh! 30.1.2017, 19:00 · Annukka Heikkilä\nÄidinkielen opettaja Brianne Altice tuomittiin 30 vuoden vankeustuomiolla harrastettuaan seksiä oppilaidensa kanssa. Utahin Davis High School -nimisessä lukiossa opettanut nainen oli harrastanut 16 ja 17 -vuotiaiden poikien kanssa seksiä toistuvasti.\nTeon käytyä ilmi 37-vuotiaan Brianne Alticen aviomies otti naisesta avioeron ja haki yksinhuoltajuuden pariskunnan kahdelle lapselle. Altice sai oppilaidensa kanssa seksin harrastamisesta 30 vuotta vankeutta. Tuomiota ei lieventänyt se, että opettaja vakuutti hänen oppilaidensa vietelleen hänet.\nMirror-lehden mukaan nainen yrittää saada tuomiolleen lievennystä. Altice on vedonnut itsetunto-ongelmiin, joita hänen mukaansa oppilaiden kauniit sanat helpottivat. Opettaja myönsi, että ei ymmärtänyt tekohetkellä rikoksen vakavuutta. Naisen tuomiota aletaan käsittelemään uudelleen, ja hänen vankeusaikansa pituutta saatetaan vielä harkita ja lyhentää.


Järvenpään hyvinvointikampuksesta uudenlainen oppimisympäristö Keudan opiskelijoille | Keuda.fi\nJärvenpään hyvinvointikampuksesta uudenlainen oppimisympäristö Keudan opiskelijoille\nJärvenpään uuden sosiaali- ja terveyskeskuksen JUSTin ympärille on rakentumassa ihmisiä ja ikäryhmiä yhdistävä asuin- ja toiminta-alue, hyvinvointikampus. Hyvinvointikampuksen ikäihmisille suunnatun tehostetun palveluasumisen yksikön toiminnasta vastaa Helsingin Diakonissalaitoksen Hoiva Oy. Keuda ja Hoiva ovat solmineet kumppanuussopimuksen koskien hyvinvointikampusta sekä Järvenpään Wärtsilänkadulle rakennettavaa erityisryhmien asumispalveluyksikköä Wärttinä II:sta.\n- Toimintaperiaatteemme kaikissa yksiköissä on, että pelkkä ammattilaisten palvelu ei riitä, vaan pitää rakentaa yhteisöjä, Hoivan liiketoimintajohtaja Tapio Tähtinen sanoo.\n- Myös oppilaitosyhteistyö on osa laajenevaa työyhteisöä, palvelualuejohtaja Heli Alkila jatkaa.\nKeudan osalta tämä tarkoittaa mahdollisuutta ottaa käyttöön uudenlaisia oppimisympäristöjä. Tavoitteena on opiskelijoiden sekä Keudan opettajien ja ohjaajien pidempiaikainen sitouttaminen osaksi Hoivan työyhteisöä. Hyvinvointikampuksella ja Wärttinä II:ssa voi esimerkiksi lähihoitajan tai ruokapalvelualan tutkinnon suorittaa jopa kokonaan työpaikalla. Toisaalta Keuda on jatkossa joustavasti mukana kehittämässä yksiköiden muun henkilökunnan osaamista.\n- Hyvinvointikampus on hyvä käytännön esimerkki uuden ammatillisen koulutuksen mukanaan tuomista mahdollisuuksista, kuntayhtymän johtaja Hannu Laurila sanoo.\n- Uudenlainen oppimisympäristö vaatii innostusta toiminnan uudistamiseen ja onneksi sitä löytyy Keudasta. Tässäkin yhteistyössä nähdään enemmän mahdollisuuksia kuin esteitä, työelämäpalvelujen johtaja Anne Vuorinen iloitsee.\nKeudan ja Hoivan kumppanuussopimukseen on kirjattu tavoitteiksi muun muassa uusien pedagogisten mallien kehittäminen ja testaaminen sekä riittävän ja osaavan työvoiman turvaaminen Hoivan Järvenpään yksiköissä. Käytännön tasolla yhteistyö on alkamassa syksyllä 2018.\nKeuda on Keski-Uudenmaan johtava nuorten ja aikuisten ammatillisen koulutuksen järjestäjä. Keudalla on yhteensä 11 toimipistettä Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä, Nurmijärvellä, Sipoossa, Tuusulassa ja Helsingissä. Keudassa opiskelee yhteensä noin 7000 nuorta ja aikuista. Henkilökuntaa on noin 620. Asiakaslupauksemme ovat: Keudassa rakennat oman polut ammattiin, Keuda luo työelämäkumppanuuksia sekä Keudassa saa innostua ja innostaa. Toimimme kehittämiskumppanina laajassa verkostossa. Tarjoamme yrityksille pitkäjänteistä ja tavoitteellista yhteistyötä sekä yksilöllistä palvelua yhden luukun periaatteella.\nHelsingin Diakonissalaitoksen Hoiva Oy on Helsingin Diakonissalaitoksen säätiön omistama yhtiö, joka kehittää sosiaali- ja terveyspalveluita yhdessä kuntien kanssa. Yhtiö tuottaa tällä hetkellä palveluita mm. Helsingin, Espoon, Vantaan, Keravan, Tampereen ja Järvenpään kaupungeille. Helsingin Diakonissalaitoksen Hoiva oy tuottaa palveluilta ikäihmisille, asunnottomille ja muille erityisryhmille sekä päihdepalveluiden asiakkaille. Yhtiön vahva osaaminen ja pitkä kokemus tekee siitä luotettavan yhteistyökumppanien vaikuttavien palvelumallien kehittämiseen.


49,5 m² Leinelänkaari 17, 01340 Vantaa Kerrostalo Kaksio vuokrattavana - Oikotie 15712793\n872 € / kk49,5 m²\nUudelle, leppoisalle asuinalueelle Leinelään valmistui 8/2016 Asunto Oy Vantaan Mielikin myötä 60 laadukasta kerrostalokotia. Kaikissa asunnoissa on kauniit harmaat laminaattilattiat, kylpyhuoneet lattialämmityksin, keittiöt astianpesukoneilla. Kodeissa ei ole saunoja, vaan neliöt on käytetty tehokkaasti asumiseen. Taloyhtiön saunaosasto sijaitsee 1. asuinkerroksessa. Luonnonläheinen alue lähellä Leinelän juna-asemaa, jonne vain noin 200 metrin matka. Päiväkoti sijaitsee noin 100 metrin päässä ja lähimmälle ala-asteelle on noin 850 metriä. ***Haluamme tehdä sinulle asunnon valinnan, muuton ja tietysti itse asumisen mahdollisimman helpoksi. LähiTapiolan Mutkaton koti –vuokra-asuntoihin lemmikkisi ovat sydämellisesti tervetulleita. Tarjoamme myös muita etuja kuten edulliset vuokravakuudet, maksuttoman 50M laajakaistan ja viikoittaisen saunavuoron. Tutustu kaikkiin arkeasi helpottaviin etuihimme osoitteessa asunnot.lahitapiola.fi. Tervetuloa Mutkattomaan kotiisi!*** Kiinnostuitko? Ota yhteyttä; marko.vaahtera@realia.fi. Yleisimpiin asuntovuokrauksen liittyviin kysymyksiin vastaa myös Realia asiakaspalvelu arkisin 8-16 p. 010 228 5555. ***Nopeuta asuntohakua täyttämällä asuntohakemus etukäteen:www.asuntovuokraus.fi***\nsu 07.06.2020 klo 10:00 - 10:20


Kakkumonsteri: Royal cupcakes\nJostain syystä sain päähäni kehitellä tämmöisiä kuppikakkuja. Päätin kokeilla suklaamuffineja tällä kertaa tällaisella ohjeella:\nVaahdota voi ja sokeri. Lisää munat yksitelleen. Lisää kuivat aineet vuorotellen maidon kanssa. Lisää lopuksi suklaa. Paista 200asteessa 15-20min. Tästä määrästä tulee 12pientä tai 8isoa muffinia.\nSekoita muuta aineet paitsi kahvi sähkövatkaimella. Lisää kahvia, kunnes kreemistä tulee halutun paksuista. Itse laitoin ehkä 2-3rkl. Tästä määrästä tulee aika vähän. Tähän määrään muffinsseja tuplaisin annoksen, jos haluaa pursottaa kreemin muffinssien päälle.\nLöysin noita söpöjä vuokia marketista ja pakko oli ostaa, vaikka ne olivatkin hieman liian isoja. Olen edelleen sitä mieltä, että paras suklaamuffiniresepti on tämä, jota olen vuosia jo käyttänyt. Siinä nesteenmäärä on aika vähäinen ja muffinien maku tulee paremmin esille. Suosittelen kokeilemaan!\nMuffinit on koristeltu kaakaokuorrutteella ja siniseksi värjätyllä karkkimassalla. Urat on tehty marsipaanihyrrällä ja pisteet hammastikulla.\nKruunujen ohje löytyy täältä.\nTässä pari koristeluvariaatiota. Koristeiden ohje löytyy ylläolevasta linkistä.\nLähettänyt Kakkumonsteri klo 18.35


Koronavilkun käyttäjät tekivät sovelluksen kautta syyskuussa 600 ilmoitusta koronavirustartunnasta, kertoo Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL).\nTHL:n mukaan tämä vastaa noin kolmasosaa syyskuun diagnosoiduista tartunnoista. Sovelluksen tarkoituksena on nopeuttaa virukselle altistuneiden tavoittamista. Ilmoituksen myötä tartunnan saaneen lähellä olleet saavat tiedon mahdollisesta altistumisestaan.\nSovellus on ollut ladattavissa elokuun viimeisestä päivästä alkaen, eli syyskuuta varhaisempia tietoja sovelluksen toiminnasta ei ole saatavilla. THL:n mukaan sovellus on ladattu yli 2,2 miljoonaa kertaa. Suhteessa väkilukuun eri Euroopan maista suositumpi koronasovellus on käytössä vain Irlannissa.\nTHL:n johtaja Mika Salminen kiittää sovelluksen käyttäjiä osallistumisesta koronaepidemian torjuntaan.\n"Varsinkin tartuntamäärien kasvaessa tartuntaketjujen katkaisu tehostuu, kun altistumisilmoituksen saaneet lisäävät omia varotoimiaan sovelluksen antaman ohjeistuksen mukaisesti", Salminen sanoo tiedotteessa.\nKoronavilkun on kehittänyt ohjelmistoyritys Solita yhdessä Suomen terveysviranomaisten kanssa. Kehityksessä on kiinnitetty huomiota tietoturvaan. Yksityisyydensuojan vuoksi ei ole saatavilla tietoa siitä, kuinka moni on sovelluksen kautta saanut ilmoituksen korona-altistumisesta.\nAiheet koronapandemia koronavilkku


Chris Broderick (s. 6. maaliskuuta 1970, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten thrash metal-yhtye Megadethin entisenä soolokitaristina. Broderick on tehnyt Megadethin kanssa kolme studioalbumia, Endgamen (2009) ja TH1RT3ENin (2011) sekä Super Colliderin (2013). Broderick korvasi Glen Droverin yhtyeen kitaristina.\nChris Broderick vuonna 2008\nSyntynyt 6. maaliskuuta 1970 (ikä 49)\nTyylilajit thrash metal\nYhtyeet Megadeth (2008–2014)\nNevermore (2001–2003, 2006–2007)\nJag Panzer (1997–2008)\nLevy-yhtiöt Roadrunner (2009–)\nCentury Media (1998–2008)\nBroderick kertoi haastattelussa myös omista treeniaikatauluistaan. Ollessaan teini-ikäinen hän heräsi varhain aamulla ja soitti viisi tuntia sähkökitaraa, viisi tuntia klassista kitaraa, kaksi tuntia pianoa ja kaksi tuntia viulua. Kokonaisuudessaan päivän aikana hän harjoitteli soittoa 14 tuntia. Broderick pitää kitaraansa hyvin korkealla, vatsalihaksien kohdalla. Broderick käytti Ibanez- merkkisiä kitaroita, nykyisin Jackson Chris Broderick signature mallia DiMarzion mikrofoneilla.\n1 Nevermoren kiertuemuusikkona (2001-2003, 2006-2007)\nNevermoren kiertuemuusikkona (2001-2003, 2006-2007)Muokkaa\nMonia Broderickin faneja on hämmentänyt asia, miksi Chris ei koskaan ollut Nevermore-yhtyeen virallinen jäsen. Hän soitti Nevermoressa kiertuemuusikkona vuosien 2001-2003 ja 2006-2007 aikana. Chris myös soitti vuonna 2004 yhtyeen kiertueen toisen puoliskon, ja konsertoi myös Suomessa.\nAge of Mastery (1998)\nThe Year of Voyager (2008, konserttidvd)\nWikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chris Broderick.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Chris_Broderick&oldid=18503856”\nViimeksi muokattu 30. lokakuuta 2019 kello 08.22


Havator palvelee Keski-Suomessa! - Havator Suomi\nHavatorin palvelut entistä paremmin saatavilla Keski-Suomessa\nKevättalvella 2017, Metsän biomassatehtaan rakentamisen ollessa loppusuoralla, Havatorilla päätettiin kehittää Äänekosken toimipistettä ja aloittaa palveluiden tarjonta myös tehtaan porttien ulkopuolella. Uusi toimipiste avattiin Jyväskylässä tammikuussa 2019.\n”Äänekosken ja Jyväskylän toimipisteiden sijainnit mahdollistavat meille nostopalvelujemme aktiivisen myynnin ja tarjoamisen koko Keski-Suomen alueella. Asiakkaat ovat ottaneet meidät tosi hyvin vastaan, ja päivittäin sinikeltaiset koneemme liikkuvat keskisuomalaisilla teillä”, sanoo Peter Julin, Havatorin Keski-Suomen aluepäällikkö.\nKysynnän kasvu keskisessä Suomessa johti päätökseen uuden toimipisteen avaamisesta Jyväskylään syksyllä 2018. Sopiva paikka löytyi marraskuussa, ja pienten remonttien jälkeen päästiin ovet avaamaan tammikuussa 2019 Palokärjentie 6:ssa Jyväskylässä. Äänekoskella Kotakennääntiellä toiminta jatkuu ennallaan, ja myös sieltä palvellaan niin vanhoja kuin uusia asiakkaita myös jatkossa.\nJoustavaa ja monipuolista nosturi- ja kuormausnosturipalvelua Jyväskylässä ja lähiseuduilla\nUuden toimipisteen ansiosta Havator on nyt sekä koneineen että henkilökuntineen entistä lähempänä Jyväskylän asiakkaita: jokapäiväinen läsnäolo Jyväskylässä helpottaa yhteydenpitoa asiakkaisiin. Tarkoituksena on tuottaa joustavaa ja monipuolista nosturi- ja kuormausnosturipalvelua Jyväskylässä ja lähiseuduilla.\n”Keski-Suomen kalustoomme kuuluu tällä hetkellä mobiilinosturikalustoa, jossa kapasiteettia riittää 500 tonniin saakka, pitkäpuomisia kuormausnostureita sekä rekka-auto erikoiskuljetuksia varten, joten pystymme palvelemaan ripeästi ja kustannustehokkaasti kaikenlaisissa nostotarpeissa”, Julin kiteyttää. ”Olemme myös kasvattamassa paikalliskalustoamme uudella huppuvarusteisella ja moneen taipuvalla, 5-akselisella alustalla olevalla 115 tm Fassi-kappaletavaranosturilla, mikä laajentaa palvelumahdollisuuksiamme entisestään”.\nKiinnostuitko? Ota yhteyttä, niin katsotaan yhdessä tarpeeseesi parhaiten soveltuva nosto-/kuljetusratkaisu!


Hyviä juttuja kaivataan lisää\nHyviä juttuja kaivataan lisää. Siis l&aumlhetä niitä puheenjohtajalle tai sihteerille.\nLue juttu Suomen pisimm&aumlstä tukasta.\nKenelleh&aumln t&aumlmä viesti oli tarkoitettu?\nOskari R&aumls&aumlnen l&oumlysi vanhasta Itä-Savo -lehdestä M-P Parkkisen kolumnista anekdootin Puumalan valtuuston edesmenneestä puheenjohtajasta Veli-Oskar Huttusesta: "Kun minä synnyin, meillä ei ollut ketä&aumln kotona. P&oumlyd&aumlllä oli lappu, jossa luki: Riisipuuro on uunissa. Syö ja ala joutua hein&aumlpellolle."\nTarina: Pielaveden Taipaleen Olli Paavonpoika Huttusen esi- ja j&aumllkipolvia\nT&aumlmä tarina oli Uusi Maailma -lehdessä 15/1968 nuoresta Toimi Huttusesta,\njoka loikkasi Neuvosoliittoon vuonna 1945.\n(T&aumlm&aumln sed&aumlstä&aumln kertovan lehtijutun l&aumlhetti Tarmo Huttunen huhtikuussa 2019.)\nToimi Huttusen mukaan Alli-Julia Tolvanen, osat 1-6:\nPitk&aumln matkan loppu\nOn kulunut 16 vuotta siitä, kun Toimi Huttunen 19-vuotiaana ry&oumlmi piikkilankojen alitse Neuvostoliittoon. Seikkailunhalu on saanut v&aumlistyä perheenis&aumln velvollisuuksien tieltä. Itsep&aumlisyys ja perä&aumlnantamattomuus, jotka auttoivat h&aumlntä alkuvuosien vaikeuksissa, ovat kuitenkin j&aumlljellä. Kuuden viikon loma Suomessa kasvattaa entistä ankaramman koti-ik&aumlv&aumln. Pitkä matka l&aumlhenee loppuaan.\nKun palasin lomalta Suomesta, toin tullessani kuorman tuliaisia, sillä yst&aumlv&aumlt ja tuttavat olivat koonneet paljon kaikenlaista tavaraa perheelleni. Vaatteiden lis&aumlksi olin saanut mm. kirjan Meid&aumln maamme, mutta tullivirkailija otti sen pois junassa sanoen, ettei sellaisia kirjoja saa tuoda maahan. Selitin, että siinä kerrotaan vain Suomesta, jolloin h&aumln l&aumlhti kysymä&aumln esimieheltä&aumln ja t&aumlmä toikin kirjan takaisin minulle.\nKotiin tultuani en mennyt vielä pariin kolmeen p&aumlivä&aumln t&oumlihin, sillä tietenkin olin pitk&aumln matkan j&aumllkeen v&aumlsynyt. Aamusta iltaan meillä lappoi tuttuja kuulemassa, millaista on Suomessa ja sain kertoa yhä uudelleen ja uudelleen, mitä olin n&aumlhnyt ja kokenut. Olin siihen aikaan ainoa Suomessa k&aumlynyt meid&aumln kaupungistamme Suomen rintamalla taistelleita sotilaita lukuun ottamatta.\nKuten viime kerralla kerroin, sain ennen matkalle l&aumlhtö&aumlni turkkirahat yliopistosta. Kun nyt olin ollut pari viikkoa t&oumlissä ja sain ensimm&aumlisen tilin, olikin siitä pid&aumltetty 30 prosenttia. Ihmettelin, minkä vuoksi sain niin pienen tilin. Kassa vastasi, että koska olin saanut turkkirahat etuk&aumlteen, oli minun nyt maksettava ne palkasta takaisin.\n- Ei helvetissä siitä mitä&aumln rahaa oteta. Puheenahan oli, että sain turkin lahjaksi. Menin konttoripä&aumlllik&oumln puheille, mutta h&aumlnkin sanoi, että ilman muuta minun oli itse maksettava turkkini.\n- En nosta ollenkaan tiliä. Katsotaan t&aumlmä juttu ensin, sanoin ja soitin yliopiston puoluejohtajalle. H&aumlnpä sanoikin, ettei minun missä&aumln nimessä tarvinnut maksaa sitä ja lupasi hoitaa asian.\nH&aumln tuli illalla k&aumlymä&aumln meillä kotona ja sanoin silloinkin, että periksi en anna: mikä on luvattu, on my&oumls pidett&aumlvä. Ja niin k&aumlvi, että minut kutsuttiin seuraavana p&aumliv&aumlnä konttoriin ja sain palkkani lyhent&aumlm&aumltt&oumlm&aumlnä. Koko turkkijuttua ei sen koomin muistettu.\nSuomessa vietetyt kuusi viikkoa olivat olleet palkatonta lomaa, joten kes&aumlllä sain lainmukaisen kuukauden loman. Matkustimme koko perhe - vaimo ja tyt&aumlr - yhdessä Krimille vaimon sukulaisten luo. Teimme matkaa junalla, linja-autolla ja Dnepriä my&oumlten siipirataslaivalla. Muistan rantojen isot kaislikot ja pienen pienet kes&aumlm&oumlkit, jotka k&oumlk&oumlttiv&aumlt kuin tytt&oumljen leikkim&oumlkit joen &aumlyrä&aumlllä.\nMatka tuollaisella laivalla on todellinen el&aumlmys. L&aumlhdettiin liikkeelle varhain aamulla ja v&aumlrik&aumls matkustajajoukko oli pä&aumlasiassa kaupunkiin torille meneviä kolhoosikyl&aumll&aumlisiä. Laiva oli niin t&aumlynnä akkaa ja ukkoa kuin ajatella saattaa. Kellä oli mukanaan minkinlainen nassakka, nyytti tai kori, oli el&aumlviä hanhia, kanoja ja ankkoja, jotka kaikki kaakattivat kilpaa. Laiva oli ruuman viimeistä nurkkaa my&oumlten t&aumlynnä ja raakkuminen hirvitt&aumlvä. Mutta hauskaa oli ja niin kotoisaa.\nTeimme linja-autolla matkan Krimin niemimaan ymp&aumlri. Siellä on hyviä uimarantoja, on kylpyl&oumlitä, on vuoristomaisemia. Kylpyl&aumlkaupungeissa kuuli kaikkia mahdollisia vieraita kieliä, mutta vaikka yritin oikein tarkkaan kuunnella, ei korvaani osunut yhtä&aumln ainoata Suomen sanaa.\nKotiin palasimme Odessan kautta, mistä lensimme v&aumlh&aumln matkaa sis&aumlmaahan tapaamaan entistä ty&oumltoveriani. Lentokone oli postinkuljetuskone, t&aumlynnä postis&aumlkkejä ja lehtikasoja ja otti vain kolme neljä matkustajaa, sekä laskeutui melkein jokaisessa kolhoosikyl&aumlssä.\nKorjaamaton maissi vei unet\nVuosien mittaan elin saanut tuttuja v&aumlh&aumln joka puolelta, l&aumlheltä ja kaukaa. Melko l&aumlhellä kotikaupunkiamme asui leski, jonka mies oli ollut hyvä yst&aumlv&aumlni. V&aumlh&aumln ennen joulua olin k&aumlym&aumlssä samassa kolhoosissa ja pä&aumltin samalla pist&aumlytyä katsomassa h&aumlnt&aumlkin. T&aumlti ilahtui tietenkin tulostani ja kantoi heti p&oumlytä&aumln ruokaa ja juomaa, mutta valitteli olevansa niin kamalan v&aumlsynyt, kun ei ollut nukkunut pitkiin aikoihin.\n- Mik&aumls Maria-t&aumltiä niin v&aumlsyttää? kysyin.\n- No, kun eiv&aumlt korjaa tuota maissia pois, h&aumln vastasi. (Talon edestä alkoi monien satojen hehtaarien laajuinen maissipelto.)\n- Mutta eih&aumln se sinulle kuulu. Mitä vaivaa siitä on?\n- Kuuluu se. En minä voi nukkua, kun pellossa on noin paljon maissia.\n- Miten se sinun untasi h&aumliritsee?\n- Minun on kannettava joka yö pari kolme s&aumlkkiä maissint&aumlhkiä varastoon. Eih&aumln sitä tiedä, mihin asti ne ensi vuonna maissin istuttavat, enkä minä vanha ihminen jaksa kantaa sitä pitk&aumln matkan pä&aumlstä. Kun se on tuossa nen&aumln edessä, on k&aumlytett&aumlvä tilaisuutta hyv&aumlkseen.\nEn tiennyt itke&aumlkö vai nauraa, kun ihmettelin, paljonko h&aumln mahtoi jo olla ker&aumlnnyt pahan p&aumliv&aumln varastoa. T&aumlti otti lyhdyn k&aumlteensä ja vei minut vinttiin. Talo oli savitalo, jossa oli jyrkkä ulkokatto ja n&aumlin ollen korkeaan vinttiin mahtui paljon tavaraa. Mummo-parka oli kantanut sekä tuvan että kamarin pä&aumlllykseen puolen metrin paksuiselta t&aumlyteen puolim&aumlrkiä maissint&aumlhkiä. Ty&oumlnsin k&aumlteni niiden sisä&aumln.\n- H&oumlyryh&aumln tä&aumlltä l&aumlhtee. Ei auta vaikka kantaisit n&aumlitä kuinka, sillä ennen kev&aumlttä ne ovat kaikki lantana. Sinun t&aumlytyy ruveta ottamaan n&aumlitä v&aumlhitellen tuvan ja kamarin lattialle kuivumaan.\nMutta eih&aumln h&aumln sitä voinut tehdä. Talossa pist&aumlytyv&aumlt vieraat olisivat n&aumlhneet ne.\nH&aumln lupasi kuitenkin kuivatella niitä v&aumlh&aumln kerrallaan uunin pä&aumlllä, sillä h&aumln oli suunnitellut kasvattavansa niillä pari kolme sikaa.\nKovat syyssateet olivat sinä vuonna tulleet aikaisin ja tehneet pellot niin upottaviksi, että maissia ei pä&aumlssyt korjaamaan millä&aumln vetopelillä, ei hevosella eikä traktorilla. Sen vuoksi odotettiin, että sateet lakkaisivat ja maa v&aumlh&aumln routisi, jolloin korjaaminen luonnistuisi, sillä maissint&aumlhk&aumlt eiv&aumlt m&aumlrk&aumlne, jos ne ovat kiinni varressa. T&aumltikin sai tunnollensa rauhan ja unesta kiinni vasta sitten, kun viimeinen t&aumlhkä oli ajettu pellolta pois.\nYst&aumlv&aumlni rakensi talon\nHyvä tuttavani, autonkuljettaja, ryhtyi rakentamaan omakotitaloa, tuollaista tyypillistä ukrainalaista savitaloa, jotka yleensä tehtiin talkoilla. Satakunta kyl&aumln mummoa kokoontui tekemä&aumln savesta ja oljista tiiliä koko talon tarpeiksi. Ne peitettiin oljilla ja kasteltiin aina v&aumllillä, etteiv&aumlt pä&aumlsseet kuivumaan. Niistä ladottiin kivijalan pä&aumllle n. 60 sentin vahvuista seinää puoli metriä kerrallaan, annettiin kuivua viikon verran ja j&aumllleen tehtiin puoli metriä lisää.\nYst&aumlv&aumlni oli saanut taloa varten valtion lainaa, mutta siitä huolimatta rakentaminen tuli tavallista kalliimmaksi ja sitä kesti kolmisen vuotta. H&aumln halusi taloonsa ehdottomasti peltikaton, sillä peltikatto on hyvinvoinnin ja vaurauden merkki. Omalta paikkakunnalta ei saanut ostaa peltiä. H&aumln l&aumlhti Moskovaan, mutta palasi kotiin nyreissä&aumln ilman peltiä. Tuttu tarina paksun lompakon kanssa suurkaupiinkiin tulevasta maalaisesta oli toistunut: ensin hieman juhlittiin, sitten varas vei rahat. Alkoi uusi kattorahojen sä&aumlst&aumlminen ja aikanaan h&aumln sai peltikaton. H&aumln osti galvanoidusta pellistä valmistettuja pyykkipunkkia ja teki valtavan ty&oumln oikoessaan ne levyiksi.\nH&aumlnen taloonsa tehtiin my&oumls lautalattia. Kauan h&aumln ei kuitenkaan enn&aumltt&aumlnyt talostaan nauttia, sillä h&aumln j&aumli peruuttavan auton takalaudan ja sein&aumln v&aumlliin ja menetti henkensä. K&aumlvin pari kuukautta pojan kuoleman j&aumllkeen tervehtim&aumlssä h&aumlnen vanhempiaan, jotka asuivat vastavalmistuneessa talossa. Katsoin ihmeiss&aumlni lattiaa ja kysyin &aumlidiltä:\n- Muistanko minä vä&aumlrin, mutta eik&oumls t&aumlssä ollut puulattia?\n- Oli puulattia, mutta se kopisi ja oli kova ja tuntui kylm&aumlltä ja sitä oli luututtava ja lakaistava joka p&aumlivä. Minä panin sen pä&aumllle saven.\n- Savilattia tehdä&aumln siten, että ensin juntataan kymmenen sentin paksuudelta kosteaa savea tasaiseksi kerrokseksi. Pinnan silitt&aumlmiseen k&aumlytetä&aumln savea, johon on sekoitettu pikkuisen hevosen lantaa ja ruumenia.\n- Se on niin helppo pitää puhtaana, sanoi mummo. - Kerran viikossa otan mukiin vettä, h&oumlrppä&aumln siitä suuhuni ja puhallan sitten lattialle, johon se laskeutuu kuin pehmeä sade ja kostuttaa pinnan. Sitten lakaisen roskat pois. Jos saveen tulee halkeama, haen tieltä savea ja hevosenlantaa, sotken ne ruumenien kanssa ja pyyhk&aumlisen halkeaman kiinni. Sitten levit&aumln lattialle uudet oljet ja siinä on niin mukavan pehmoinen tassutella.\nMeill&aumlkin oli alkuvuosina savilattia, mutta kyll&aumlstyin kulkemaan purkkikourassa etsim&aumlssä tieltä hevosen lantaa, ja niinpä ostin tervapahvia, levitin sen savilattian pä&aumllle. Hankasin pahimman karkeuden pois ja maalasin punaiseksi. Samassa talossa asui kolme muuta perhettä ja v&aumlh&aumln ajan pä&aumlstä oli kaikilla samanlainen tervapahvilattia.\nOdottamatta takaisin Suomeen\nVuosi alkoi hiljalleen painua loppuaan kohti ja vaikka olin vasta maaliskuussa palannut Suomesta, aloin j&aumllleen ajatella lomamatkaa t&aumlnne. Helsingissä piti olla kes&aumlllä 1962 festivaalit ja suunnittelin ottavani kes&aumlloman samaan aikaan. Puhuinkin siitä jo alustavasti miliisipä&aumlllik&oumllle.\nEn kuitenkaan ollut enn&aumltt&aumlnyt ryhtyä hankkimaan viisumia, kun sain yll&aumltt&aumlen s&aumlhk&oumlsanoman "&aumlsä kuollut". Lopetin ty&oumlt siihen paikkaan ja l&aumlksin soittamaan kaupungin lenn&aumlttimestä veljelleni. Sanoin tulevani hautajaisiin.\nMenin miliisipä&aumlllik&oumln luo, mutta h&aumln kehoitti minua l&aumlhtemä&aumln lä&aumlnin pä&aumlkaupunkiin, sillä h&aumln ei pystyisi toimimaan niin nopeasti, että pä&aumlsisin hautajaisiin. Seuraavana aamuna olin jo lä&aumlnin korkeimmassa instanssissa selitt&aumlm&aumlssä asiaani.\n- Antakaa meille passinne ja muut paperit ja menkää kotiin odottamaan, ilmoitamme sitten, kun kuulemme jotakin, sanottiin.\n- Jos menen kotiin, en kerkiä mihinkä&aumln hautajaisiin. Jos asia ei ala j&aumlrjestyä t&aumlssä ja nyt heti, niin l&aumlhden Moskovaan Otto Ville Kuusisen puheille. H&aumln auttoi minua aikaisemminkin ja tekee sen varmasti nytkin.\nHerrat katsoivat toisiinsa ja minuun, sitten sanoi kaikkein korkein herra:\n- Tulkaa illalla kysymä&aumln.\nMenin illalla, mutta valmista ei ollut. Kiovaan ja Moskovaan oli otettu yhteys, mutta vastausta ei ollut vielä tullut.\n- Tulkaa aamulla.\nEn pä&aumlssyt y&oumlksi mihinkä&aumln hotelliin, sillä kaupungissa oli koko lä&aumlnin kolhoosinjohtajien neuvottelup&aumliv&aumlt ja hotellit varattu heille. Sattumalta muistin erä&aumln yliopistossa opiskelleen pojan, jonka osoitteen sain osoitetoimistosta. H&aumlnen luokseen en kuitenkaan voinut jä&aumldä, sillä samassa pienessä huoneessa asui monta poikaa, mutta h&aumln oli urheiluohjaaja ja pä&aumlsti minut voimistelusaliin, missä nukuin y&oumlni painimattojen pä&aumlllä.\nAamulla menin j&aumllleen miliisiupseereitten puheille, vastaus oli yhä sama kuin eilen. Kun n&aumlytti siltä, että minun oli odotettava viel&aumlkin yli y&oumln, sanoin etten millä&aumln viitsisi olla siellä voimistelusalissa, kun se oli kylm&aumlkin. Silloin eversti tarttui puhelimeen, soitti yhteen hotelliin ja minulle j&aumlrjestyi heti huone.\nKolme vuorokautta meni lä&aumlnin pä&aumlkaupungissa, kolmantena p&aumliv&aumlnä kello oli jo viisi ja virkailijat yhä vain odottivat vastausta Moskovasta, vaikka virka-aika oli jo pä&aumlttynyt. Viisitoista minuuttia yli viisi tuli sihteeri sanomaan, että selvä on ja kutsui minut everstin luo ja siinä silmieni edessä leimattiin passiini viisumi. Saman tien l&aumlksin Kiovaan ja siltä lent&aumlen Leningradiin. Olin l&aumlhtenyt kotoa jo siltä varalta, että jatkan Suomeen yhtä kyytiä. Matkaa varten olin ottanut mukaani hienon turkkini ja alusvaatekerran. S&aumlhk&oumltin kotiin, että paperit olivat kunnossa ja että olin jo matkalla.\nKiovassa ostin uudet keng&aumlt ja menin sen j&aumllkeen pankkiin vaihtamaan rahaa. Kassassa, missä vaidettiion Suomen markkoja, istui nuori vaalea neiti, jolla anoin toiselta luukulta saamani dokumentit. H&aumln vilkaisi niitä ja pyysi minua odottamaan, mutta kun selitin, että minulla oli kiire lentokent&aumllle, h&aumln antoi heti kouraani nipun rahaa.\nOlin kuin tasapainotaiteilija: oli ik&aumlvä Ukrainaan, mutta oli ik&aumlvä l&aumlhteä pois Suomesta.\nKuudessa vuodessa on tytt&aumlrestä kehittynyt vieh&aumltt&aumlvä nuori nainen, joka t&aumlssä poseeraa yst&aumlv&aumltt&aumlrien kera..\nL&aumlksin ulos ja vasta pankin edessä kadulla aloin ty&oumlntää niitä lompakkooni, kun huomasin, että eiv&aumlth&aumln ne olleetkaan mitä&aumln Suomen markkoja. Sen verransain selvää, että niissä oli England ja punta ja kuningattaren kuva. K&aumlvelin pankin edessä turkki pä&aumlllä ja puntanippu k&aumldessä ja laskin niitä uudelleen ja tulin siihen tulokseen, että markkojen sijasta olin saanut saman verran puntia. En tiennyt, oliko punta arvokkaampi kuin markka, enkä sitä kelpaisiko punta edes Suomessa. Menin takaisin pankkiin ja silloin silm&aumlni osuivat tauluun, jossa oli eri maiden rahojen kurssit ja siitä n&aumlin, että punta oli tuhannen Suomen markan paikkeilla. Menin takaisin ulos ja mietin mitä teen, mutta sitten rohkaisin mieleni ja menin takaisin samalle luukulle, jossa olin ollut ennen kassassa k&aumlyntiä. L&oumlin puntani luukulle ja kysyin minua palvelleelta rouvalta, että mit&aumlh&aumln se tyttö tuolla kassassa tarkoitti, kun antoi minulle markkojen sijasta n&aumlitä. Kun rouva n&aumlki punnat h&aumln valahti ihan kalpeaksi, puuttui vain ettei h&aumln py&oumlrtynyt siinä silmieni edessä. H&aumln otti rahat ja l&aumlhti kassaan ja kun tyttö n&aumlki punnat h&aumlnen naamansa meni vielä valjummaksi kuin rouvan.\nSain Suomen markkoja kuten halusinkin ja tyttö kiitti minua k&aumldestä pit&aumlen siitä, että olin tuonut punnat takaisin. Mukava kai olisi ollut minunkin pitää ne rahat, mutta siitä olsi saattanut tulla itsekullekin niin ik&aumlv&aumlt j&aumllkiseuraukset, että on parempi vain muistella, kuinka kerran el&aumlm&aumlss&aumlni olen pidellyt k&aumldess&aumlni huikeaa rahasummaa.\nLensin Leningradiin ja siitä jatkoin junalla. Is&aumln hautajaisia oli siirretty sen verran, että enn&aumltin mukaan.\nN&aumlin siinä sitten k&aumlvi\nOlin saanut kuukauden loman ja hautajaisten j&aumllkeen olin kotona pari viikkoa, sitten tulin Helsinkiin. Oli ik&aumlvä jo perhettä, mutta toisaalta oli ik&aumlvä l&aumlhteä Suomesta. Sen j&aumllkeen kun olin vuotta aikaisemmin ollut lomalla Suomessa, oli minua alkanut vaivata yhä pahempi ja pahempi koti-ik&aumlvä. Nyt en tiennyt mitä tehdä. Olin kuin tasapainotaiteilija narulla. Koskaan aikaisemmin en ollut ajatellut Suomeen muuttoa. Olin kotiutunut Ukrainaan, siellä olivat yst&aumlv&aumlt, ty&oumlpaikka, koti. Vaimon kanssa ei ollut koskaan ollut puhettakaan mahdollisuudesta, että muuttaisin Suomeen. Toisaalta tiesin, että jos j&aumlisin t&aumlnne, j&aumlisin, sillä vaimo oli sanonut monta kertaa, että h&aumln ei l&aumlhde Ukrainasta mihinkä&aumln, siellä on h&aumlnen sukunsa asunut i&aumlt kaiket, siellä h&aumlnen lapsensakin juuret ovat.\nMutta Suomessakaan ei ollut hyvä olla. Tä&aumlllä olin ty&oumlt&oumln, eikä minulla ollut rahaa. Tosin en ollut pä&aumlssyt ajatuksissani vielä n&aumlinkä&aumln pitk&aumllle, kun tapasin Helsingissä erä&aumln ensisen juhlimistuulella olevan kaverin, joka oli juuri enonnut vaimostaan ja jolla oli runsaasti rahaa. Yhdessä vietimme aikaa, istuimme ravintoloissa ja nukuimme matkustajakodissa. Yhdessä ihmettelimme maailman menoa, otimme osaa toistemme murheisiin ja yht&aumlkkiä huomasin kaksi viikkoa kuluneen. Kun kerran oli mennyt p&aumlivä liikaa menkö&oumln, toinenkin, Ja mitä pitemm&aumllle aika kului, sitä mutkikkaammaksi tuli l&aumlhtö.\nNiin p&aumlivistä tuli viikkoja, kuukausia, vuosia, sain hyv&aumln ty&oumlpaikan. Samalla matkalla olen viel&aumlkin. Joskus tuntuu siltä, että minulla on kaksi kotimaata: Suomi ja Ukraina. Kuulaun tavallaan molempiin ja ajan kuluessa h&aumlipyv&aumlt ik&aumlv&aumlt asiat mielestä ja vain hauskat nousevat esiin.\nEn muistele 17 vuoden pituiseksi ven&aumlht&aumlnyttä Neuvostoliiton matkaa mitenkä&aumln pahalla. Vankileirivuodet ja alkuajat vapaudessa olivat hieman kehnonlaiset, mutta miss&aumlpä ei sodan j&aumllkeen olisi ollut tiukkaa. Lis&aumlksi en puhunut maan kieltä enkä tuntenut tapoja. Loppupuolella el&aumlmä sujui oikein mukavasti, ja halulla menen vielä joskus k&aumlymä&aumln siellä.\nOpiksihan sekin matka oli.\nT&aumlm&aumln sed&aumlstä&aumln kertovan lehtijutun l&aumlhetti Tarmo Huttunen huhtikuussa 2019.\nEl&aumlm&aumlnohjeita Huttusille savoksi\nSeuraavat sutkaukset on poimittu Savon Sanomien Kodin kalenterista 2013.\n- Ihastelemalla oppii enemm&aumln, ku arvostelemalla.\n- Joskus kun haluat suaha viimesen sanan, sanoppa että:\n"Sinä taejattii olla oekeessa".\n- Siin&aumlpä oes ruamit, ja taalukii on ennee mualoomista vaella valamis.\n- Linnunpoeka hyppee, ku se luottaa siipiisä – sopuli hyppee, ku muuttii kerra hyppii.\n- Melekein vihaks pistää, ku muistaa, että my&oumlnteisesti voep\naatella ihan yhtä heleposti ku kielteisestikkii.\n- Meij&aumln pit&aumls olla halukkaeta hylykeemä&aumln se el&aumlmä, jota myö\non suunniteltu. Sitten voes ellee sitä el&aumlm&aumltä, joka meitä outtaa.\n- Jotkii onnistuu el&aumlm&aumlssä, ku kohtalo on niin mi&aumlr&aumlnnä; usseemmat\nkuitennii p&aumlrjee, ku ovat ihan ite niin pi&aumltt&aumlneet.\n- Mikä laalamalla tulloo, se visloomalla muistiin m&aumlnnöö.\n- Aatoksestaes et pi&aumlse erroon aattelemalla sitä. Se pittää vaehtoo toeseen.\n- Alakoo voep, vaekka ei oes mittää.\n- Varo arvuuttelua. Se suattaa valavottoo y&oumlnseutuna.\n- Jos et tiijjä, niin kysy.\n- Toeset ellää, toeset ovat vua olemassa.\n- Pi&aumltä&aumln se tikkakii joka p&aumlevä tarvihtoo.\n- Se mitä itelles sanot, on totta. Ihan sama oljko se se sitä eli ei.\n- Niitä p&oumlllyyksiä eniten kattuu, mittee ee tullu tehtyä, ku oes ollu mahollissuus.\n- Syntipukki lö&oumltyy kyllä aena.\n- Sepä ku ee tiennä, ettei voe tehä, niin ee kun ruoja m&aumlnj ja tek vuan.\n- Lyyvvä t&aumlrrä&aumlt&aumlppä &aumlllik&aumlllä ihtes.\n- Kokemusta tulloo pi&aumlt&oumlksistä, pi&aumltt&aumlm&aumltt&oumlvyyvestä ee tule ku jossittelua.\n- Tyhj&aumlstä voep alakoo, tiet&aumlm&aumlttä mitenkä m&aumlnnöö loppuun. Kyllä ne konstit matkalla l&oumlytyy.\n- Jos et pysty tekemä&aumln sitä hyvvee, mitä tahtosit, tie ees se mihin pystyt.\n- Vaekka kuinka v&aumlh&aumlttelisit, nii et sinä ite siitä kasva.\n- Jos meinoot m&aumlnnä turvalles, niin hihkase, että "tanssia t&aumlssä meinasin".\n- El&aumlmä on meleko tympeee nä&aumltelmä, jos juoni ee ihteesä kiinnosta.\nSeuraavat lainaukset ovat Juhani Huttusen teoksesta Sukua ja muisteluksia j&aumllkipolville (2011).\n- Ikkee tulloo, vuan ee vanahaks tarvihe tulla.\n- Huominen on monesti viikon kiireisin p&aumlevä.\n- Koppoo kiinni t&aumlstä p&aumlev&aumlstä - huomisella on omat kahvasa.\n- Murheen kantaa yksinnii, vuan illoon pittää olla kaks.\n- Ne tekköö, jotka ossoo - jotka ee ossoo, ne arvostelloo.\n- Et ossoo naatiskella jootilaasuuvesta, jos sulla ee oo paljo t&oumletä.\n- Jos et opettele naaramaan vaekeuksilles, niin mille sitten vanahana naarat.\n- Naara itelles ennen kun muut kerkijää.\n- Turha h&aumltt&aumlely ja voohoelu on mielikuvituksen puutetta.\n- Menestys on kuin pieru - muu kuin oma ee hyv&aumllle haese.\n- Jos ymm&aumlrr&aumlt kaeken, oot varmasti k&aumlsitt&aumlnnä vi&aumlrin.\n- Anna kaekkes, vua elä periks.\n- Kompastelu voep estee kuatumisen.\n- Jos mieles tyhjenöö, elä unneuta katkasta i&aumlnt&aumls.\n- Lukemalla ee uimaa opi, vetteen se on m&aumlnt&aumlvä.\n- Misteepä sen tietää, mihin pystyy, ennen kun kokkeeloo.\n- Rahalla et voe ostoo yst&aumlviä, mutta suatpaha tasokkaeta vihollisia.\nNiilo Aleksanteri Huttunen (1873-1941) oli el&aumlm&aumlnsä viimeisessä vaiheessa Liperin kirkkoherra. H&aumlnen kerrotaan aloittaneen kes&aumlp&aumliv&aumlnsä aamuk&aumlvelyllä viinimarjatarhassa. Erä&aumlnä aamuna kirkkoherra l&oumlysi marjapensaan alle sammahtaneen miehen. Kirkkoherra her&aumltti miehen keppinsä k&aumlrjellä t&oumlkkien ja kysyi "Kuka siä olet". "Mä taimi olen sun tarhassas" kuului vastaus. "Taidat olla tarhani rikkaruoho" kirkkoherra vastasi.\nT&aumlm&aumln tarinan on muistiin merkinnyt Pertti Huttunen Oulusta.\nRobert Huttusen yl&oumlsnousemuksen siirtyminen\nRaahen l&aumlhellä Saloisissa eli 1900-luvun alkuvuosina Robert Huttunen. H&aumln eli aikansa ja kuoli ajallaan. Robert Huttusta haudattaessa Saloisten pappi hiukan erehtyi pyhissä luvuissaan ja sanoi suunnilleen n&aumlin: "Robert Huttunen, maasta sinä olet tullut ja maaksi pitää sinun j&aumllleen tuleman, mutta Jeesus, meid&aumln vapahtajamme on her&aumltt&aumlvä sinut kuolleista kolmantena p&aumliv&aumlnä". Lukkari huomasi erehdyksen ja muistutti kirkkoherraa siitä, että vain Jeesus her&aumltettiin kolmantena p&aumliv&aumlnä, mutta kuolevaiset ihmiset her&aumltetä&aumln vasta viimeisenä p&aumliv&aumlnä. Kirkkopalvelija ilmeisesti pelk&aumlsi pyh&aumln sakramentin menett&aumlneen voimansa teologisen virheen vuoksi. Kirkkoherra ei masentunut; "T&aumlmä homma hoidetaan" h&aumln sanoi, kä&aumlntyi Robert Huttusen hautaan p&aumlin ja virkkoi juhlallisesti: "Elä sin&aumlkä&aumln Roope koikoile haudastasi yl&oumls ennen viimeistä p&aumlivää!" Homma oli hoidettu ja Robert Huttunen odottaa viel&aumlkin haudassaan viimeistä p&aumlivää.\nT&aumlm&aumln hieman h&oumlystetyn tarinan kuulin Raahen rautaruukin metallimiehiltä 1980-luvulla, jolloin kirjoitin Rautaruukin Ammattiosasto 200:n historiaa. En ole tarkistanut kirkonkirjoista, elikö Saloisissa todellinen Robert Huttunen niminen mies. Todenn&aumlk&oumlisesti eli. Jos ei ole el&aumlnyt, on juttu ainakin hyvin sepitetty. Tarinan todenmukaisuuteen viittaa sen pä&aumlhenkil&oumln harvinainen nimi: Pohjanmaan rannikkotasangolla oli hyvin harvassa Huttusia, Robert Huttusista puhumattakaan.\nKertoi Pertti Huttunen Oulusta.\nTapahtui erä&aumlssä pohjoissavolaisessa keskussairaalassa:\nJohtava ylilä&aumlk&aumlri oli juuri aloittanut t&aumlrke&aumln kokouksen,\nkun h&aumlnen sihteerinsä tuli kokoushuoneeseen ja pyysi\nkovasti anteeksi h&aumliri&oumltä Asiaa oli puheenjohtajalle, joka\noli naistentautien erikoislä&aumlk&aumlri. ”Voisiko tohtori\nm&aumlnnä heti appuun. Olis hyvin kiireellinen tappaus.”\nYlilä&aumlk&aumlri keskeytti kokouksen: ”Pietä&aumlmpä pien taako. Tulen ihan kohta.”\nNiin h&aumln kiirehti synnytysosastolle lasta odottavan romaani&aumlidin luo.\nOli nimitt&aumlin vaarana per&aumltilasynnytys.\nKohta ylilä&aumlk&aumlri palasikin jatkamaan kokousta todeten vain:\n”Harva se on ki&aumlnt&aumlnnä rommaania viijess&aumltoista minnuutissa”.\nT&aumlm&aumln tarinan kertoi er&aumls paikalla ollut Huttunen. Liekö totta?\nTarinoita Rutakon seudun asuttamisesta Ylä-Savosta 1500-luvulta\nEr&aumls Tuovinen oli ihmetellyt vesist&oumln alajuoksulla ohi virtaavia lastuja, ja oli h&aumln l&aumlhtenyt ottamaan selkoa, mistä ne olivat per&aumlisin ja tuli nykyisen Rutakon seudulle ja tapasi siellä naapurin, Huttusen. Kun v&aumllimatka oli noin 30 nykyistä kilometriä, ei Tuovisen ja Huttusen v&aumllillä syntynyt suurempaa riitaa alueista, vaikka Tuovinen ep&aumlsi Huttusen kalastelemasta Nurmijoen vesist&oumlssä. – Mainittu Huttunen oli laajan ′Huttulan sukukunnan\t′ samoin kuin R&oumlnkkö ′R&oumlnkk&oumll&aumln sukukunnan′ luoja. Molemmat olivat ′Rutakon ruhtinaskunnan\t′ alkajia.\n.. oli tullut er&aumls Huttunen ensin Iisalmen Sonkaj&aumlrven kylä&aumln ns. Saviniemelle Vesannon seurakunnasta; sitten (oli tullut) samaa sukua saman j&aumlrven rannalle salmen toiselle puolelle ns. Huuhkajanniemelle. Huuhkajan Huttusella (oli) ollut sitten vain tytt&aumlriä, eikä yhtä&aumln poikaa. Siihen (oli) tullut sitten pyrkimä&aumln (Huttuselle) v&aumlvyksi er&aumls R&oumlnkkö nykyisestä Kuopion pit&aumlj&aumln P&oumllj&aumln kyl&aumlstä. Huuhkajan Huttunen oli lahjoittanut v&aumlvylleen koko omaisuutensa. T&aumlmä v&aumlvy (oli) sitten syyn&aumlnnyt appensa antaman maan ja merkinnyt rajat. N&aumlitä rajoja juostessa (oli) t&aumlltä R&oumlnk&oumlltä hajonnut kahet housut. Sitten kun oli ymp&aumlriinsä saanut merkityksi, oli sanonut: ′On minun pojalleni nyt maata\t′.\nL&aumlhde: Santeri Rissanen: Iisalmen entisen pit&aumlj&aumln historia, Kuopio 1927\nLaittoman kunnan asiakirjat kertovat\nVuosi 1976 oli Rutakkolaisittain ajatellen erä&aumlnlainen merkkivuosi. Silloin nimitt&aumlin tuli kuluneeksi tasan sata vuotta ensimm&aumlisen kauppaliikkeen perustamisesta Rutakon Rukoushuonekuntaan, kansanomaisesti "Rutakon Ruhtinaskuntaan" (Rutakko oli Sonkaj&aumlrven alueella vuosina 1872-1906 toiminut laiton kunta). Tuota merkkivuotta ei juhlittu, eikä kai ollut tarpeenkaan. Perin vaatimaton ja n&aumlkyviä j&aumllkiä j&aumltt&aumlm&aumlt&oumln kun tuo uranuurtajan yritys oli, ja sen perustajakin odottaa "viimeistä tuomiotaan" tuntemattomana tuolla Sonk&aumlj&aumlrven k&oumlyhien rivihaudassa muiden vertaistensa joukossa. Mutta ehkä on paikallaan muistella kyseistä tapausta. Ehkä se on my&oumls jonkinlainen muistutus nykyajan vaikeuksissa kamppaileville yritt&aumljille siitä, että ei helppoa ollut ennenkä&aumln.\nT&aumlmä historiallinen tapahtuma sattui siis vuonna 1876, kun silloinen Rutakon Ruhtinaskunnan oltermanni Paavo Ruotsalainen kirjoitti seuraavan "Arentti Kontrahin":\n"Myö Tuomas, David ja Jahvet R&oumlnk&oumlt annamme t&aumlm&aumln kautta Iisalmen pit&aumljä&aumlssä Rutakon Rukoushuoneseurakunnasa ja Rutakon kyl&aumlsä omistamamme Ostolaniemestä perint&oumlmaitamme N:o 10-tä vuotuista arenttia vastaan pit&aumljä&aumln Rä&aumlt&aumllille Pekka Niskaselle Pajapellon laijasta maantien varresta siitä kohin jossa h&aumlnen entinen Kartanonsa on, johon hä&aumln saapi maa-alaa kaikkiaan kaksikymmentä syltä pitk&aumlltä ja kymmenen sylt&aumlleveeltä, jossa saakoon vapaasti harjoittaa kauppa liikettä viitenä vuodena, lukien 23 p&aumliv&aumlstä kuluvaa Huhtikuuta seuraavia puheita vastaan: .."\nJa sitten seuraa nuo "v&aumllipuheet", jossa arenttia pitää maksaa 50 markkaa siten, että joka vuosi maksetaan 10 markkaa ja että "t&aumlm&aumln kontrahin aikana eikä sen loputtuakaan siota itse&aumlmme mihinkä&aumln nimellisiin maksamisiin" ja että "kontrahin loputtua saa asuja huoneensa vielä ja itse pitää."\nSellaiset olivat ehdot, jotka Johan Kettunen ja Oskar Ker&aumlnen puumerkillä&aumln todistivat. N&aumlin syntyi ensimm&aumlinen kauppapuoti Rutakolle "pit&aumljä&aumln Rä&aumlt&aumllin" toimesta. Millainen t&aumlmä viiden vuoden pä&aumlstä pois viet&aumlvä kauppahuone oli, sitä eiv&aumlt asiakirjat kerro, mutta ilmeisestikä&aumln se ei ollut mikä&aumln "supermarketti". Varmaankin sieltä rutakkolaiset ainakin saivat niin "Vennä&aumln lehteä" (piipputupakkaa) kuin suolaa ja toppasokeria v&aumlhintä&aumln samaan hintaan kuin Iisalmesta tai per&aumlti Oulusta hakemalla.\nPää liiketoiminalle oli siis Rutakolle aukaistu. Mutta niin kuin niin usein tapahtuu, että uranuurtaja uupuu, k&aumlvi t&aumlss&aumlkin tapauksessa. Uupunut kauppias ja sittemmin kunnanhoidokki vietiin aikanaan Sonkakankaan k&oumlyhien rivihautaan. Eikä edes toisen yritt&aumlj&aumln Jurtin osa ollut sen kehuttavampi.\nVasta kolmas, er&aumls Koirakoskelta Jyrk&aumln Ruukille kauppa-apulaiseksi soutanut yritt&aumlvä ja neuvokas nuori mies onnistui tuolla "Pajapellon kaupan" pidossa jotenkuten. — Mutta h&aumlnellä olikin jo enemm&aumln edellytyksiä, sillä mies osasi sekä lukea että kirjoittaa pä&aumltellen h&aumlnen vallan laaja-alaista tekstiä sis&aumllt&aumlneestä kirjastostaan: Laki- ja Valtiotieteitten k&aumlsikirjoista hienoimpaan ajan lyriikkaan saakka — ihmeellinen skaala kyl&aumlkauppiasta ajatellen.\nKuka oli sitten tuo kolmas uran aukaisija Pekka Nissinen? Siitä tiesi jotain kertoa h&aumlnen pojan poikansa, kaikkien Sonkaj&aumlrvel&aumlisten tuntema Nissis-Lassi, kunnallismies ja patriootti, joka jo kevä&aumlllä 18 poikajoukossa "luutnantiksi" ylennettynä piti Matom&aumlellä puheita is&aumlnmaalle ja vahtasi muiden isompien mukana puupyssynsä kanssa vanhalla koululla vangittuja ven&aumll&aumlisiä sotilaita.\nNaureskeli n&aumlitä muistellessaan ja tuumasi, että mik&aumls ihme se h&aumlnelle oli, kun h&aumln kuului n&aumlin ollen per&aumlti porvarissä&aumltyyn. "Kuulun siihen, vaikka olenkin syntynyt Puomilan saunassa ja asunut lapsuudessani niin Sirvi&oumln jo silloin hyl&aumltyssä savupirtissä (joka oli nykyisen Sirvi&oumln seutuvilla) nelj&aumln muun perheen kanssa kuin R&oumlnkk&oumll&aumln savusaunassakin, kunnes saimme ihan ihka oman m&oumlkk&oumlr&oumlisemme tuonne liki nykyistä kotiamme J&aumlm&aumlkk&aumlm&aumlen alle."\nPaljon Lassikaan ei siis ukista muista, mutta jotain kuitenkin. Muistaa kuinka h&aumln oli &aumlitinsä mukana joskus k&aumlym&aumlssä kunnanhoidokkina olevan ukkinsa luona, ja kuinka he veiv&aumlt mukanaan kahvia, jota juodessaan ukki onnellisena s&aumlngyn laidalla istuen hieroi polviaan tuumaten, että "Voe voe kun tekköö hyvvee tuo kahvi. Se tuntuu ihan polovissa asti."\nMutta kuin kostein silmin muistaa Lassi senkin, kun tuli tieto ukin poisl&aumlhd&oumlstä. Kuinka vanhempi Renne-veli kyh&aumlsi ukille arkun "L&aumlheniemen" pirtissä ja kuinka he noutivat ukin erä&aumlstä Harvan kyl&aumln talosta, jossa h&aumln oli viimeksi ruotiukkona ollut. Ja varmastikin mieleen jä&aumlpä ja pientä poikaa riipaiseva oli sitten sekin n&aumlky, mikä siellä h&aumlntä kohtasi, kun ukki makasi aitassa laudalla. Makasi ilkosen alastomana. Riisuttuna lopullisesti siihen asuun, missä oli maailmaan tullutkin.\nN&aumlin traaginen oli kaikessa lyhyk&aumlisyydessä&aumln t&aumlm&aumln ensimm&aumlisen rutakkolaisen "porvarin" el&aumlm&aumln loppuvaiheet. Miehen, joka oli omalla tavallaan uranuurtaja tä&aumlllä Rutakon Ruhtinaskunnassa, aikana, jolloin maa oli vielä Suuren It&aumlisen Naapurin, Tsaarin alaisena Suomen Suuriruhtinaskuntana, jolloin ei vielä ollut vanhustentaloja eikä maksettu kansanel&aumlkettä — jos kohta ei aina liioin verojakaan.\n(T&aumlm&aumln lehtijutun todellisesta Huttuspit&aumlj&aumlstä, Sonkaj&aumlrvestä kirjoitti Unto Kumpulainen 14.2.-77)\nNoitavainoa Puumalassa 1660-luvulta\nPuumalasta ei historiankirjoista Huttusia l&oumlydy vielä 1561, 1646, 1660, 1664 (tosin Antero Pelkonen on aikanaan sijoittanut erä&aumln Huttusen asuinpaikan 1664 Ollilan kyl&aumln Otansaloon eli Ota- eli Otamasaloon Puumalan etel&aumlosiin). Mutta varsin pian he Puumalaankin ilmaantuvat, sillä pit&aumlj&aumlnhistoriankirja tietää kertoa paristakin Huttusesta 1600-luvulta:\nSyksyllä 1669 pidettiin oikeudenk&aumlynti, jossa Puumalan papisto syytti Lauri (Juhon poika) Huttusta kahden vuoden takaisista kosketuksista pimeyden maailmaan. Huttunen oli kuulemma vuoden 1667 suuren kuivuuden aikana sanonut, että "1000 pirua toisi auringon niin alas, että se polttaisi kuusenlatvat tai piilottaisi sen niin, ettei sitä koskaan voisi n&aumlhdä." Edelleen sanottiin Huttusen v&aumlitt&aumlneen, "että tuhat pirua saisi viedä h&aumlnet itsensä niin, että seitsem&aumln pappia saisi kuuluttaa h&aumlnen j&aumllkeensä". Samoin h&aumln oli pyyt&aumlnyt, että jos piru antaisi h&aumlnen kyntää ja kylvää rauhassa, h&aumln antaisi pirulle puolet ensimm&aumlisestä riihestä, jonka tulisi puimaan. Huttusta syytettiin lis&aumlksi siitä, että t&aumlmä oli toivonut per&aumlti tuhannen perkeleen ry&oumlmiv&aumln Puumalan pappien luo ripille ja anomaan anteeksi perkeleellisyyttä&aumln.\nNaapuristosta l&oumlytyi miehiä, jotka olivat valmiita syyt&oumlkset todistamaan. Huttunen itse vetosi siihen, että "h&aumlnen koko sukunsa oli ollut heikkomielistä", ja jos h&aumln oli sanonut jotain sellaista, mistä h&aumlntä syytettiin, se oli tapahtunut hengen heikkoudesta. My&oumls jotkut naapurit todistivat Huttusen olleen v&aumllillä "pä&aumlstä&aumln heikko". Vastatodistukset eiv&aumlt kuitenkaan auttaneet. Elettiin noitavainojen aikaa, ja Huttunen tuomittiin polttoroviolle. Asia kuitenkin vietiin hovioikeuteen. Miten Huttuselle lopulta k&aumlvi, ei ole tiedossa.\nToinen puumalalainen Huttunen, Hannu (Matin poika) taas kunnostautui p&aumlinvastaisissa t&oumlissä. H&aumln johti rakennusmestarina ainakin 1671 Puumalan kirkon rakennus- ja korjaust&oumlitä.\nKolmas varhainen Huttunen, josta kirja kertoo, oli Tuomas Huttunen, joka vuonna 1710 sairastui ruttoon ollessaan kuljettamassa jyviä Viipurin l&aumlhellä. Taudin h&aumln oli saanut varmasti jo Puumalassa. Jyvien kohtalona oli polttaminen.\n(Lainaus on Jarmo Paikkalan kirjasta Huttusten suku 1C\nTarinoita Olavinlinnan liepeiltä\nTarina Olavinlinnan muuriin haudatusta neidosta lienee tunnetuin. Tarinasta on tehty my&oumls haikeankaunis laulu, Balladi Olavinlinnasta. Sen s&aumlvelsi Erkki Melakoski ja lauloi levylle Annikki T&aumlhti 1956. Tarinasta on monia versioita, t&aumlssä yksi: Ruotsalaisen linnanherran kaunis tyt&aumlr Ingnel oli rakastunut erä&aumlseen ven&aumll&aumlispiiritt&aumljien joukoissa palvelleeseen upseeriin. Ingnel avasi rakkaalleen linnan portit, jolloin sisä&aumln hy&oumlkk&aumlsi ven&aumll&aumlisarmeija. Hy&oumlkk&aumlys kuitenkin saatiin torjuttua, mutta kavalan neidon loppu oli surullinen. Linnanneito haudattiin el&aumlv&aumlltä linnan muuriin. Tarinan mukaan hautapaikasta versoi sitten tyt&oumln viattomuudesta kertonut pihlaja. Tarina sai osakseen tiettyä uskottavuutta - ainakin my&oumlhemmin, sillä muurin kyljessä todella kasvoi pieni sitkeä pihlaja. Se putosi kaiketi lahonneiden juurtensa vuoksi vasta 1950-luvulla.\nOlavinlinnaan liittyy my&oumls tarinoita salaisista maan- ja vedenalaisista k&aumlyt&aumlvistä, joiden kautta linnaan saattoi ulkopuolelta pä&aumlstä varsin kaukaakin. Salak&aumlyt&aumlviä on kerrottu olleen linnan ja Tallisaaren sekä Kyr&oumlnniemen v&aumllillä. Monet ovat kertoneet jopa kulkeneensa jonkin matkaa tunnelia pitkin kohti linnaa, mutta sen huono kunto tai ummehtunut ilma oli keskeytt&aumlnyt kulkuyrityksen. Jopa sukeltajat ovat yritt&aumlneet etsiä salak&aumlyt&aumlvää. Mielikuvat linnaan johtavasta tunnelista ovat ilmeisesti syntyneet Tallisaaressa olleiden rakennusten kellareista.\nHistorioitsija Olaus Magnus kirjoitti Linnan vaiheista Pohjoismaisten kansojen historiaa k&aumlsittelev&aumlssä kirjassaan Historia de gentibus septentrionalibus (v. 1555). Kirjailijan aikalaisten maailmank&aumlsitys on ollut hyvin erilainen kuin nykyihmisillä. Niinpä Olaus Magnus on sis&aumlllytt&aumlnyt kirjaansa my&oumls tarinoita, joiden historialliseen totuuspohjaan osaavat nykyihmiset suhtautua 'ymm&aumlrt&aumlv&aumlsti hymyillen'.\nOlaus Magnuksen mukaan Suomen kaukaisimmassa kolkassa sijaitsi taidokkaasti rakennettu linna nimeltä&aumln Uusi linna (Nyslott). Linnan ymp&aumlrillä virtasi syvä ja voimakas virta. Virran syvyys v&aumlrj&aumlsi veden mustaksi, ja siinä uivat kalatkin olivat mustia. Py&oumlre&aumlllä kalliosaarella sijaitsevaan linnaan johti l&aumlnsipuolelta vain yksi silta. Se nostettiin y&oumlksi yl&oumls vinttureiden avulla. Olaus Magnus kertoo my&oumls onnettomuuksia ennustavasta Vetehisestä. Jos &aumlkkikuolema oli uhkaamassa linnan pä&aumlllikköä, niin virrasta nousi harppua soittava Vetehinen. H&aumln kertoo my&oumls virran rannoilla liikkuvista peikoista ja muista kummajaisista.\nHuttusista tunnetun Sä&aumlmingin kirkonkirjat kertovat\nTarina Olavinlinnan mustasta oinaasta eli p&aumlssistä on my&oumls kuuluisa. Linnassa oli tapana jo alusta l&aumlhtien pitää el&aumlttip&aumlssiä. Viimeisin linnan p&aumlssi hukkui virtaan vuonna 1728. T&aumlmä asia mainitaan erityisesti jopa Sä&aumlmingin kirkonkirjoissa. Nykyä&aumln t&aumlstä p&aumlssistä muistuttaa Tallisaaressa sijaitseva kuvanveist&aumljä Anton Ravander-Rauaksen Linnanp&aumlssi-veistos. Linnanp&aumlssin kerrotaan ainakin kerran pelastaneen Olavinlinnan ven&aumll&aumlispiiritt&aumljiltä. Erä&aumlnä y&oumlnä hy&oumlkkä&aumlj&aumlt kiipesiv&aumlt pimeyden turvin tikapuita pitkin kohti muurinharjannetta. Yll&aumltt&aumlen pimeydestä ilmestyi muurille heid&aumln eteensä hirvitt&aumlvä kuvatus. Valtausta yritt&aumlneet ven&aumll&aumliset s&aumlik&aumlhtiv&aumlt p&aumlssiä luullen itse pirun tulleen linnaa puolustamaan. Ven&aumll&aumlisten kerrotaan paenneen paikalta kauhun vallassa.\n(Toim. MOH 2012)\nIs&aumlni isä Juho Heikki Huttunen syntyi 3.5.1860 Kajaanin Murtom&aumlen kyl&aumlssä Halmetm&aumlen kruununtorpan poikana. 1860-luvun lopun suurina n&aumllk&aumlvuosina h&aumlnen is&aumlnsä kuoli 31-vuotiaana, isois&aumlnsä 62-vuotiaana ja pikkusiskonsa pariviikkoisena. Juho j&aumli siten 7-vuotiaana kaksistaan &aumlitinsä kanssa. Torpan tilukset k&aumlsittiv&aumlt 1.137 ha, pä&aumlasiassa suota. Torpasta jouduttiin luopumaan. Sen j&aumllkeen Juho kierteli &aumlitinsä kanssa talosta taloon tilap&aumlist&oumlitä tehden. Kerran he olivat kulkeutuneet jopa Viipuriin asti, mistä heid&aumlt kuitenkin "ruununkyyvillä" palautettiin takaisin Kainuuseen, siis irtolaisina.\nJuhosta varttui roteva mies. H&aumln oli aikalaisekseen j&aumlttil&aumlinen, n. 185-senttinen, ja tunnettu voimistaan. H&aumlnestä tuli itseoppinut kirvesmies. H&aumln oli rakentamassa rautatiet&aumlkin Kajaaniin 1903-1904. Kirjoittamaan h&aumln ei ehtinyt opiskella, lukemaan h&aumln kyll&aumlkin oppi. Juho avioitui ja lapsia syntyi kymmenen. Heistä kolme kuoli alle kouluik&aumlisinä, tosin koulua ei Kainuun perukoilla silloin k&aumlyty.\nJuho-Ukeli kuoli 5.2.1951, siis yli 90-vuotiaana. V. 1945 syntyneenä muistan h&aumlnet. Kovin monta kertaa emme valitettavasti ehtineet tavata, koska v&aumllimatka oli parisataa kilometriä. Ukeli oli vaikuttava hahmo kokonsa ja pitk&aumln el&aumlm&aumlnkokemuksensa vuoksi. Vaikka h&aumln olikin karu ja kovan el&aumlm&aumln kokenut, h&aumlnellä oli my&oumls herk&aumlt puolensa: h&aumln oli mm. opettanut isosiskolleni kirjaimia lehtiotsikoista. Ukeli oli hyvin terve. Vain kerran pitk&aumln el&aumlm&aumlnsä aikana h&aumln oli k&aumlynyt lä&aumlk&aumlrissä. Pojalta oli mets&aumlt&oumlissä irronnut kirveenterä ja lent&aumlnyt Ukelin rinnuksille. Tuon haavan h&aumln oli k&aumlynyt paikkauttamassa Kajaanissa. Ukeli oli viimeisenä elinp&aumliv&aumlnä&aumln k&aumlynyt ulkohuusissa, joka kainuulaisen tavan mukaan sijaitsi navetan katonrajassa, jyrkkien portaitten pä&aumlssä. Seuraavana aamuna oli v&aumlh&aumln nuorempi mummoni ihmetellyt, kun Ukeli ei nousekaan aamukahville. Ukeli oli nukkunut y&oumlllä pois.\nUkeli-nimike sopi isois&aumllleni erinomaisesti. Se oli hieman harvinainen. Isois&aumlni antoi nimitykselle persoonallaan oman sis&aumllt&oumlnsä. Kielellisesti nimike on l&aumlhellä ukkelia - hieman hassunkurista ukkoa - mikä antaa Ukelille pientä pehmeyttä. Ainakin isois&aumlni kohdalla Ukeli-nimike antoi kuitenkin kuvan vanhasta, vakaasta ja turvallisesta suvun tervaskannosta.\nLohja 15.11.2006, Reino Huttunen\nVen&aumljä oli ly&oumlnyt Ruotsin Pultavassa 1709. Tie oli auki my&oumls Karjalankannaksen ja koko Suomen valloittamiseen. Pietari Suuri oli antanut mä&aumlr&aumlyksen Pohjanmaan systemaattisesta h&aumlvitt&aumlmisestä ja autioittamisesta, jota kasakkapartiot uskollisesti toteuttivat. Alkoi miehityksen ja terrorin aika (1713 - 1721), josta k&aumlytetä&aumln nimeä isoviha (pä&aumlttyi Uudenkaupungin rauhaan 1721). Kajaanin linna oli ainoa vapaa paikka Suomessa, mutta sekin jouduttiin j&aumltt&aumlmä&aumln viholliselle ja joka r&aumlj&aumlytettiin tai r&aumlj&aumlhti v. 1716.\nIsovian aikaa nimitettiin joskus my&oumls vanhan vainon ajaksi.\nT&aumlssä kaksi muistitietoa tuolta ajoilta:\nPikkusen isosta wihasta\nT&aumlmä kertomus l&oumlytyi SKS:n arkistosta.\nKertojana on ollut edellä mainitun Reino Huttusen isoisä "Juho-Ukeli".\nSillon muinossa ison wihan aikana oli oltu warullaan Wen&aumll&aumlispartin tulosta. Wen&aumlinniemen talossa jo oli aikoja ennen waimot ja lapset viety syd&aumln maan metsä saunaan joka oli sitä varden tehty ja sinneh&aumln ne oli kaikki muutkin irtain tavara rihmutkin viety ja niin oli miehet jä&aumlneet taloa vahtiin wen&aumll&aumlisiltä niin oli kerta muutamana p&aumliv&aumlnä alkanut kuulua k&aumlvelyn jytinää niin talon miehet oli juosseet pakoon l&aumlhiseen n&aumlreikö metsä&aumln katsomaan wen&aumll&aumlisden tuloa niin oli tullut hetikohta suuri wen&aumll&aumlis partti ja ne oli ollu hiljaa taloon tulevinaan ja sittä taloon l&aumlhelle tultuaan olivat t&oumlyt&aumlnneet kaikki yht&aumlkkiä joka huoneen ovelle ja oli alkaneet visinteerata että mitä l&oumlyt&aumlisiv&aumlt van tyhjä&aumln eih&aumln niissä ollu mitä&aumln kuin niistä oli jo ennen tavarat viety pois ne sittä vet&aumlysiv&aumlt huoneista yksin ulos ja polisivat ja ker&aumlsiv&aumlt halon kapaleita ja panivat saunan l&aumlmmite\nja sittä saunan l&aumlmmitessä tunkeutuvat kahteen pirttiin jotka pirtit oli ihan vastakkain toistensa kansa eikuin kaitanen porstua olihan vain v&aumllissä ja niin pirtistä pit&aumlin oli aina jotku kulkenu l&aumlmpiev&aumltä saunaa kahtomassa ja olivat laittaneet sauna veen ja sittä olivat kylpeneet niin sittä kylvettyä olivat sy&oumlneet ja sittä oli kokoutuneet kartanolle polisemaan niin oli heid&aumln pä&aumlllikk&oumlnsä jota olivat talokiksi kuhtuneet seisonut v&aumlh&aumln luonaan ja oli puhunut niin että sen oli kuullut l&aumlhellä n&aumlreik&oumlssä olevat kuunteliat että (a mi&aumlhet kuulkoa myö olemma v&aumlsyksissä valvonehet monta vuorokautta niin me rupeamma lev&aumlht&aumlm&aumlh ja ruvetkaa joku vahtimah että saahah rauhas huoletik nukkua joka mi&aumls)\nja niin oli ven&aumll&aumliset m&aumlneksineet pirttiin toinen toisesa perä&aumln ja olivat lausta hakeneet kymmeniä rukiin olki kupoja ja niin oli kumpii pirtti olkia levitetty lattialle polvea my&oumlten johon sittä letausivat (?) maata joita oli kumpii pirtti ihan t&aumlynnä ja yksi ven&aumll&aumlinen oli noussut pirtin katolle wahtaamaan, niin talon miehet olivat met&aumlssä tehneet vankan hirsi p&oumlnk&aumln joka passasi pirtin ovesta toisen pirtin oveen waan sen pituus oli vasta serssitt&aumlv&aumlnä kuin ne summassa sitä p&oumlnkkää tekiv&aumlt aina panivat arpaa että millonka p&oumlnkkä puu on pituuteltaan passaava pirtin ovesta toisen pirtin oveen asti ja viimen arpa nousi niin sittä sen p&oumlnk&aumln lyhent&aumlminen heitettiin\nsittä alkovat tuumata että miden sitä p&oumlnkkää l&aumlhtä&aumln viemä&aumln ehken ne nyt jo wen&aumll&aumliset ovat nukkuneet ja niin tuumasivat että viijää puiden suojassa ja niin joka mies paitsi kaksi miestä, olivat hakanneet hyvin tuuhean n&aumlreen ja kaikki n&aumlre miehet olivat ottaneet n&aumlreen k&aumlteesä ja asettautuneet ihan rinnakkaan seisomaan ja sittä olivat laittaneet n&aumlreensä pystyyn joita olivat edessä&aumln suojanaan kannattaneet ja niin olivat rivissä hiljalleen l&aumlhteneet taloasa kohti astumaan ja ne kaksi miestä kantoiwat olallaan sitä tehtyä p&oumlnkkä puuta niiden n&aumlre miesden suojassa ja niin m&aumlniv&aumlt jo n&aumlki- (?) likelle niin oli vielä se ven&aumll&aumlisden vahti ollut valveilla kuin oli sanonut savu torvesta pirttiin toisille ven&aumll&aumlisille että (a mi kumma ruotsis kuin metsä l&aumlhen&oumlh) toiset ven&aumll&aumliset oli pirtistä vastanneet (a mi h&aumlnen mets&aumlnl&aumlhenti) toinen oli sanonut (ole pakajamata että saa nukkua)\nn&aumlre miehet olivat outtaneet liikkumata kuin tai (?) mitut miltei toivotonna ven&aumll&aumlis vahin nukkumista waan jo viimen oli uupunut p&aumliv&aumln helteessä nukkumaan waikka se oli reistannut pitää silm&aumlllä sitä liikkuvaa n&aumlre pahkaa waan uni petti kumminkin että m&aumlni horroksiin, niin sittä taas alkavat astua n&aumlre miehet ja pä&aumlsiv&aumlt hiljaa kartanoon niin m&aumlni p&oumlnk&aumln kantajat hyvin hiljaa porstuaan ja laskivat p&oumlnkk&aumlsä varovasti ensimm&aumlisen oven pä&aumllle ja sittä toisen ja se passasi hyv&aumlsti n&aumlre miehet sillä aikaa toivat porstuan t&aumlyteen olen ja hein&aumln rehuja ja sittä yhtä aikaa olivat ven&aumll&aumlisvahin ampuneet ja porstuassa olevat rehut sytytt&aumlneet palamaan josta tulesta sittä sytty pian molemmat pirtit yli tuleen ja sittä niiden pirtissä olevain pienden ikkunain taakse olivat juosseet miehet kankiin ja kirveiden kansa vahtiin joka ryssä siitä vain yritti sen l&oumliv&aumlt kuoliaaksi (siihen aikaan ei ole tä&aumlllä ollutkaan huoneissa lasia muuta kuin sein&aumlssä neli nurkkaset pienet ikkuna reij&aumlt joissa on ollu luistava lauta tukkona)\nniin pirttiin paraaltaan palaessa oli ryss&aumlt itkeneet ja rukoilleet ja ikkunasta k&aumlsillä&aumln heilutelleet raha pussijaan ja sanoneet (a saat tenkaa kuin pä&aumlst&aumlt) samassa olivat ly&oumlneet kangilla siihen kukkaro k&aumlteen että oli k&aumlsi puonnut kukkaroineen maahan ja niin palo kaksi pirtin t&aumlyttä ven&aumll&aumlisiä.\nWaan niiden pä&aumlllikkö Talokki nimeltä oli maannut saunassa ja se oli pä&aumlssyt karkuun vaan senkin oli pian tavanneet kuin oli se talokki (vai tolokki?) sattunut wetel&aumllle suolle että ei ollu pä&aumlssyt juoksemaan niin siinä olivat tavanneet niin olivat ottaneet sen talokin ylä ja ala leuvan parrasta ja hyvin lujasti puristaneet suuta kiinni että ei ollu saattanut huutaa ja olivat ly&oumlneet kuolijaaksi ja olivat ottaneet mitä h&aumlllä arvokkainta kalua oli ja sittä olivat tavanneet sen talokin huoran joka ei ollut tiennyt vielä ukkosa kuolemasta niin olivat sitä alkaneet vannottaa että missä talokin rahat niin se huora oli vastannut (talokki itse pitää ne) ei se tarvihte se on tapettu sanovat sen huoran kiiniottajat (a ei mie usko että talkki on tapettu se on suuremmast sovast pakoh pe&aumlssyt niin pe&aumlssy nytkin ennen kuin n&aumlhnen talkin tulukset) niin sillon oli ajajat (kiiniottajat) lakkaristaan ottaneet sen talokin tulukset ja n&aumlytt&aumlneet niitä se huora oli samassa veitellä&aumln pä&aumlsä leikannut irti, ja siitä ryskeestä on sille talolle nimeksi jä&aumlnyt Wen&aumlin niemi sen entistä nimeä en ole saanut kuulla, ja kerrotaan nyt vasta kes&aumlllä Wuotena 1892 jo l&oumlydetyn sen talokin raha aarre l&aumlheltä taloa sen mainitun talon pojan oisi pit&aumlnyt l&oumlytää taruin mukaan Warmaa tietoa minulla ei siitä ole, T&aumlm&aumln kerto Juho Huttunen Murtom&aumlen kyl&aumlssä noin 35 vuoden vanha ja ik&aumlsä ollu mainitussa kyl&aumlssä ja h&aumln oli kuullut Talokas Eljas Kotilaiselta ja toinen kertoja Matti Tervonen ja Kolmas Anna Liisa Kemppainen.\nMuisteluksen on kirjannut Kajaanin Mainuan kyl&aumlltä ollut perinteen tallentaja Aatami (Adam) Mikkonen v. 1895. T&aumlmä kertomus on taltioitu SKS:n arkistoon.\nKertojana on ollut Juho Heikki Huttunen, s. 3.5.1860, k. 5.2.1951.\n(Vrt. Reino Huttusen aiempi kertomus isois&aumlstä&aumln Juho-Ukelista eli samaisesta Juho Heikki Huttusesta.)\nMuisteluksella on hieman jatkoakin: Mularin talosta ryss&aumlt veiv&aumlt tyt&oumln. H&aumlnet he monissa miehin raiskasivat ja lopuksi nylkiv&aumlt. My&oumlhemmin ryss&aumlt polttivat koko Murtom&aumlen kyl&aumln (30 km Kajaanista etelä&aumln) paitsi Haapavaaran talon, jossa oli ruumis ruumislaudalla.\nSama tapahtuma toisen l&aumlhteen mukaan:\nSonkaj&aumlrven Tuovilanm&aumlen Tuovisten taloa tuli kohta toinenkin ven&aumll&aumlispartio ry&oumlst&aumlmä&aumln. Alueella kulki ainoa kulkukelpoinen tie, ns. kirkkotie pohjoiseen. Tuoviset kokosivat kyl&aumln rohkeimmat miehet kumppanikseen ja l&aumlhtiv&aumlt ajamaan vihollisia takaa. Ven&aumll&aumliset, jotka olivat matkalla Paltamoon (Kajaanin linnan piiritykseen), tavattiin nykyisen Ven&aumlj&aumlnniemen talossa, jonne he olivat y&oumlpyneet. T&aumlssä Laakoj&aumlrven rannalla Sotkamon puolelle olevassa talossa oli kaksi isoa pirttiä, joiden v&aumllissä oli porstua. Taloa oli kuitenkin vaikea l&aumlhestyä, sillä talon katolle oli asetettu t&aumlhyst&aumljä. Tuoviset keksiv&aumlt kuitenkin ketter&aumln keinon. He varustivat tovereineen mets&aumlssä vahvan p&oumlnk&aumln, joka k&aumlvi tarkoin pirtin ovien v&aumlliin. Sitten hakattiin tuuheat n&aumlreet, joiden suojassa hiivittiin p&oumlnk&aumln kera taloa kohti.\nVahti huomasi petoksen vasta, kun suomalaiset olivat aivan talon ä&aumlrellä. Vahti alkoi silloin huutaa pirtissä olijoille: "A, metsä suapuu, a puut l&aumlhenee!" Samassa h&aumln sai surmansa Tuovisen keihä&aumlstä. P&oumlnkkä juoksutettiin paikoilleen ja valoluukkujen luo pantiin vahdit. Sitten sytyttiin pirtit tuleen. Ven&aumll&aumliset rukoilivat armoa ja heitteliv&aumlt polttajilleen pirttien luukuista aseensa ja rahansa sekä ry&oumlst&oumlesineensä. Armoa ei kuitenkaan annettu, vaan molemmat pirtit paloivat t&aumlysineen.\nVen&aumll&aumlisten partion johtaja oli t&aumlllä matkalla muudan upseeri Volkov ("Volokki"). H&aumln oli suomalaisten kostoa aavistellen mennyt nukkumaan lemmittynsä kanssa saunaan. N&aumlhtyä&aumln, miten h&aumlnen miehilleen k&aumlvi, pujahti Volkov pakoon. Tuovinen — se Uuraan ukkois&aumlntä — huomasi kuitenkin t&aumlm&aumln ja vannoi ajavansa Volkovia siksi, kunnes saisi h&aumlnet tapetuksi.\nVolkovin naikkonen sanoi uskovansa rakastajan surmatuksi vasta sitten, kun n&aumlkisi Tuovisella Volkovin tulukset. Pitk&aumln takaa-ajon j&aumllkeen Tuovinen sai vihdoin Volkovin kiinni erä&aumln suuren suon laidalla. Miesten kesken syntyi taistelu el&aumlm&aumlstä ja kuolemasta. Volkov oli kuulu voimistaan, mutta pakonsa nä&aumlnnytt&aumlmä. Taistelu pä&aumlttyi Tuovisen voittoon.\nPalattuaan Ven&aumlj&aumlnm&aumlelle heitti Tuovinen Volkovin tulukset t&aumlm&aumln lemmityn eteen. Suruissaan ja peloissaan t&aumlm&aumlkin pä&aumltti p&aumliv&aumlnsä viilt&aumlen kurkkunsa poikki.\nPalaneiden ven&aumll&aumlisten luut viettiin ja haudattiin erä&aumlseen Laakaj&aumlrven saareen. Vanhat miehet ovat n&aumlhneet siellä runsaasi ihmisluita.\nVen&aumlj&aumlnniemellä asui n&aumliden tapahtumien aikana uudisviljelijä K&aumlrnä, mutta taloa ruvettiin nimitt&aumlmä&aumln vainon j&aumllkeen Ven&aumlj&aumlnniemeksi ja suo, jonka luona Volkov surmattiin, on edelleen Volon- eli Volokansuo ja Volkovin pakotienä&aumln k&aumlytt&aumlmä metsä on Volonkorpi.\nT&aumlm&aumln muistitiedon on tallentanut sonkaj&aumlrvel&aumlinen opettaja Erik Tuovinen.\nL&aumlhde: Santeri Rissanen: Iisalmen entisen pit&aumlj&aumln historia, 1927


Meto Lapin opintomatka Tshekkiin 3-7.9.2015 - Metsämiesten Säätiö\nMeto Lapin opintomatka Tshekkiin 3-7.9.2015\nTämän kertainen Meto Lapin perinteinen opintomatka suuntautui Tshekkiin ja matka alkoi perinteisesti Rovaniemen lentokentältä. Metsämiesten Säätiön tukemalle matkalle osallistui 33 Lapin metolaista, matkanjohtajana toimi Arvo Olli. Helsingistä reissu jatkui lentokoneen vaihdon jälkeen kohti Prahaa, jonne saavuttiin n. klo 19:00 paikallista aikaa. Matkalaukkujen hakemisen jälkeen, meitä odotti tuloaulassa paikallinen suomea puhuvas opas Marcela Jensen. Marcela opasti meidät Hotelli Olsankaan, jossa otimme huoneet vastaan ja sen jälkeen siirryimme suoraan illalliselle hotellin ravintolaan. Illallisen jälkeen osa porukasta meni suoraan nukkumaan ja osa jäi nauttimaan hotellin baarin paikallisista iltaelämästä.\nAamiasen jälkeen lähdimme n. klo 08:00 aikaan bussilla kohti Pilseniä, jonne ajomatkaa oli n. 90 km. Pilsenissä meitä oli vastassa paikallisella huoltoasemalla päivän isäntämme Stanislav Janský. Stanislavin työnantajana on Pilsenin kunnan metsäosasto. Stanislavin ohjaamana teimme parin tunnin kävelymatkan kunnan omistamissa metsissä ja tutustuimme metsänuudistamiskohteisiin, retkeily- ja polkupyöräpolkuihin sekä kuntoilijoille tehtyyn liikuntapaikkaan, jonka kuntoiluvälineillä osa porukasta otti pienet hiet päällensä. Kuntoilupisteen jälkeen matkamme jatkui suojelualueen reunaa menevää polkua pitkin ja polun päästä löytyi entisöity tervamiilu, jollaisia oli 1700-luvun puolivälissä Pilsenin alueella todistettavasti 8 kappaletta. Tärkein tuote miiluista oli terva, jota käytettiin mm. sekoittamalla eläinten rasvaan, rattaitten laakereiden rasvana.\nKävelyretkemme päättyi Tshekin tasavallan omistuksessa olevaan Soforonkan arboretumiin, jossa meitä odotti erittäin herkullinen maastolounas sekä arboretumin johtaja herra Kañák. Arboretumiin on kerätty eri mäntylajeja ympäri maailman. Erittäin kiinnostava meille osallistuville oli pinus sylvesterin jälkeläiskoejärjestely, johon oli kerätty eri puolilta maailmaa pinus sylvesterin jälkeläisiä. Lapista kokeessa oli jälkeläisiä Inarin, Kivalon ja Sallan männyistä. Lapin männyille oli käynyt heikosti kilpailussa eteläisempien jälkeläiskantojen kanssa. Löysimme Inarin ja Kivalon koeruudut, joista kaikki puut olivat kuolleet ja ruudut oli avohakattu.\nArboretumin jälkeen kävimme paikallisen metsäosaston konttorissa, jossa joimme iltapäiväkahvit ja keskustelimme Tshekin metsätaloudesta paikallisten metsäammattilaisten kanssa. Iltapäivän ohjemassamme oli tutustuminen 1842 perustettuun Pilsenr Urguellin oluttehtaaseen. Meillä oli järjestetty opastettu tutustumisreissu tehtaan museoon sekä tämän päivän toimivaan oluttehtaaseen. Opasretken mieleenpainuvin osuus oli tehtaan alla oleviin useiden kilometrien pituisiin olutkellareihin tutustuminen sekä siellä aidon kylmän suoraan valtavasta oluttynnyristä lasketun oluen nauttimisesta. Opasretken jälkeen siirryimme oluttehtaan isoon ravintolaan, jossa nautimme illallisen isäntämme Stanislav Janskýn kanssa. Hyvästeltyämme isäntämme lähdimme bussilla kohti Prahaa.\nSeuraavana aamuna lähdimme bussilla n. 50 km:n päässä olevaan Franz Ferdinand D'esten Itävalta-Unkarin kruununperijän koti- ja metsätyslinnaan tutustumaan. Franz Ferdinand ammuttiin Sarajevossa 1914 ja siitä alkoi ensimmäinen maailmansota. Meillä oli linnassa opastettu englanninkielinen opaskierros, jossa kerrottiin minkälaista elämä linnassa oli aikoinaan ollut ja ketä kaikkia siellä oli aikojen saatossa asunut. Linnassa oli valtava trofee- kokoelma, jossa oli metsästettyjä eläintrofeita eri puolilta maailmaa. Linnan takapihalta löysimme karhuaitauksen, jossa oli elävä karhu. Linnan pihapiiri oli hyvin hoidettu ja sieltä löytyi mm. hieno ruusutarha. Opaskierroksen jälkeen nautimme lounaan linnan vieressä olevassa ravintolassa. Palasimme bussilla iltapäivällä hotelliin ja itse kullakin oli aikaa käydä omatoimisesti shoppailemassa kaupungilla. Illalla nautimme yhteisen illallisen hotellin ravintolassa. Iso osa porukastamme lähti illallisen jälkeen nauttimaan paikallisen reggae-baarin tunnelmasta.\nAamiaisen jälkeen meitä tuli hakemaan bussilla oppaamme Marcela jonka kanssa tutustuimme Prahaan sekä bussista käsin että kävelyretkellä vanhaan kaupunkiin. Emme olleet paikkakunnalla ensimmäiset suomalaiset, koska aikoinaan Hakkapelitat olivat vallanneet toisen puolen Prahasta mutta eivät olleet onnistuneet menemään sillasta toiselle puolelle Prahaan paikallisten pannessa heille kampoihin. Osa meistä, allekirjoittanut mukaan lukien, lähti opastetun kierroksen jälkeen bussilla takaisin hotellille ja loput tulivat kävellen. Iltapäivän aikana itse kukin tutustui omatoimisesti kaupunkiin ja nautti lounaan ja illallisen omatoimisesti. Matkan viimeinen ilta kului suurimmalla osalla Prahan iltaelämään tutustumalla.\nArvo Olli, arvo.olli(at)metsa.fi