Mikkelin Leiritytöt – PartioWiki\n19. huhtikuuta 1917\nSaksalan nuoristotalo, Parraskuja 8\npunaruskeaa huivia reunustaa 20mm valkoinen nauha, jonkä päällä 10mm vihreä nauha\nMikkelin Leirityttöjen lipun pohjan muodostavat Savon vaakunan värit. Lipussa keskellä on vaaleanruskea partiolilja, jota reunustavat järjestön tunnusvärit ruskea ja vihreä. Lisäksi liljassa on kirjailtuna leirielämää kuvaava nuotio, lippukunnasta aiemmin käytetty lyhenne ML sekä perustamisvuosi 1917\n1 Mikkelin Leirityttöjen 100-vuotinen historia\n1.1 ENSIMMÄISET PARTIOTYTÖT MIKKELISSÄ 1911–1927\n1.2 TOIMINNAN VAKIINTUMINEN 1928–1938\n1.3 REKISTERÖITYMINEN JA SOTA-AIKA 1938–1945\n1.4 SODAN JÄLKEINEN AIKA 1946–1951\n1.5 TARMOKASTA TOIMINTAA 1952–1967 TYTTÖLYSEOLLA "KIMILÄSSÄ"\n1.6 LIPPUKUNTATOIMINNAN HIIPUMINEN, 1968–1977\n1.7 ETEENPÄIN UUSIN VOIMIN 1978–1987\n1.8 LEIRIEN JA KISOJEN KULTA-AIKAA 1988–1997\n1.9 KITUMISTA JA KUKOISTUSTA PIENESSSÄ LIPPUKUNNASSA 1998–2007\n1.10 YSIKYMPPISESTÄ SATAVUOTIAAKSI, LEIRITYTÖT YHÄ LIEKEISSÄ 2008–2017\n2 Lippukunnanjohtajat kautta aikojen\nMikkelin Leirityttöjen 100-vuotinen historia\nENSIMMÄISET PARTIOTYTÖT MIKKELISSÄ 1911–1927\nMikkelissä oli ollut partiotyttöjä jo vuonna 1910, mutta vuonna 1911 venäläiset kielsivät partiotoiminnan, joten partiotytötkin hajaantuivat. 19.4.1917 partiotytöt kokosivat uudelleen voimansa ja pitivät kokouksen, jossa perustettiin Mikkeliin "Partiotytöt" Yhdistyksen nimestä järjestettiin nimikilpailu 1919, jolloin nimeksi valittiin Mikkelin Leiritytöt ja tällä nimellä lippukunta liitettiin Suomen Partioliiton jäseneksi.\nToiminta vakiintui pian ja Leiritytöt toimi aktiivisesti sekä yksinään että yhdessä paikkakunnan poikapartioyhdistysten; Savon Sissien ja siitä jo 1917 erkaantuneen Ekin Partion kanssa. Poikien kanssa vietettiin muun muassa yhteisiä Pyhän Yrjön päivän juhlia. Leirityttöjen määrä vuonna 1927 oli 65.\nTOIMINNAN VAKIINTUMINEN 1928–1938\nLeireilyä ja retkeilyä varten hankittiin vuonna 1930 lippukunnalle ensimmäinen teltta. Teltta oli harjakattoinen Niger, johon rahat hankittiin järjestämällä lasteniltamat. Yksi teltta ei kuitenkaan riittänyt kesäleirien järjestämiseksi, joten Savon Sissit hyväntahtoisesti lainasivat vuotavaa varastotelttaansa ja ruotsalaista kupolitelttaansa Leiritytöille. Kolme vuotta myöhemmin voitiin Säästöpankin lahjoituksen turvin hankkia toinenkin oma teltta.\nSyksyllä 1930 lippukunnan jäsenmäärä putosi jyrkästi, koska kaupunkiin perustettiin uusi tyttölippukunta (sittemmin Mikkelin Muurahaiset ry), johon siirtyi paljon leirityttöjä.\nPyhän Yrjön päivän juhlassa 26.4.1931 vihittiin käyttöön järjestön oma lippu, joka tuli järjestön lippuna toimineen Suomen lipun tilalle. Lipun hankkimisesta päätettiin vuosikokouksessa, jossa tyttöjä kehotettiin tuomaan luonnoksiaan johtajille, jotka ratkaisivat lipun kuviot. Lipun ompeli rouva Hilja Salmelainen ja kuluihin osallistui myös lehtori Helmi Vaarama. Mikkelin Leirityttöjen lipun pohjan muodostavat Savon vaakunan värit. Lipussa keskellä on vaaleanruskea partiolilja, jota reunustavat järjestön tunnusvärit ruskea ja vihreä. Lisäksi liljassa on kirjailtuna leirielämää kuvaava nuotio, lippukunnasta aiemmin käytetty lyhenne ML sekä perustamisvuosi 1917.\nLippukunnan jäsenmäärä pysytteli vuosina 1932–1936 sadan molemmin puolin, mikä osoittaa, että lippukunnan toiminta oli todella vilkasta ja vuodet olivat hyviä. Jäsenmäärää kasvatti myös se, että 1933 päätettiin Leirityttöihin perustaa tonttuosasto, johon saivat liittyä myös nuoremmat, 7–11-vuotiaat tytöt. Leirejä ja retkiä pidettiin runsaasti. 1933 Ristiinan Pulmionniemestä löydettiin uusi paikka kesäleireille useiksi vuosiksi. Leirille Pulmionniemeen matkustettiin usein Mikkeli–Lappeenranta reittilaivalla.\nREKISTERÖITYMINEN JA SOTA-AIKA 1938–1945\n1938 toiminta jatkui entiseen mallin ja lippukunnassa suoritettiin ahkerasti terveydenharrastajan merkkejä ja käytiin sairaanhoitokursseja. Lippukunta ilmoitettiin yhdistysrekisteriin, virallisen perustuskirjan puuttuessa sellainen kirjoitettiin. Lippukunnan nimeksi tuli Mikkelin Leiritytöt ry.\nTilanteen alkaessa vakavoitua, leiritytöt kävivät ensiapukursseja, harjoittelivat paarien tekoa ja suorittivat ensiapumerkkejä. Syksyn toiminnasta ei ole jäänyt tietoja, sillä marraskuussa alkanut sota lopetti sen. Sodan aikana varsinainen partiotoiminta oli lakkautettuna. Partiolaiset käyttivät hankkimiaan taitoja isänmaan puolustamisessa.\nMikkelin Leirityttöjen jäseniä toimi monissa tehtävissä ympäri kaupunkia. He päivystivät ensiapuasemalla sekä väestönsuojelukeskuksen raivaus-, ensiapu-, tai lähettiryhmissä yhdessä muiden nuorten kanssa. Pimennysten aikana leirityttöjä toimi myös korttelivalvojina koputtaen taloihin, joista näkyi ulos valoa. Monien partiolaisten kotiväet olivat siirtyneet maalle turvaan, mutta nuoret jäivät kaupunkiin toimimaan tehtävissään. Väliaikoina he harjoittelivat ahkerasti mm. kaasunaamarien käyttöä sekä erilaisia ensiaputaitoja.\nJatkosodan aikana leirityttöjä työskenteli Lääninsairaalassa mm. ovipäivystyksessä ja suoritettuaan ensiapumerkkinsä he pääsivät töihin myös osastoille. 1941 leirityttöjä osallistui SPR:n apusisarkurssille, jonka jälkeen heitä oli työssä ympäri Suomea eri sotasairaaloissa aina vuoteen 1944 asti.\nSODAN JÄLKEINEN AIKA 1946–1951\nSodan jälkeen lippukunta sai ystävyys- ja avustuslahjoja myyn muassa Boråsista Ruotsista, Buffalosta sekä Norjasta. Lahjat, kuten makeiset, keksit, kaakao, kahvi ja saippua olivatkin haluttua tavaraa sodasta toipuvassa maassa ja siksi ne käytettiin mm. arpajaispalkinnoiksi varojen hankkimiseksi.\nKesäleirejä järjestettiin Pulmionniemessä, välillä mukana oli myös Mikkelin Muurahaisia, piirin muita jäseniä, vieraita Helsingistä, Tanskasta sekä Boråsista. Muuta toimintaa olivat muun muassa prosenttihiihtokilpailut, ”Lanttu leikkaa” -kilpailut mikkeliläisten vartioiden välillä sekä Partiotyttöjärjestön talvipäivät. Jouluna järjestettiin lippukuntien yhteinen joulujuhla ja avustettiin sairaalan joulukoristeluissa ja lastenosaston lahjahankinnoissa. Leiritytöt kokoontuivat ahkerasti Kololla, Pirtissä ja Yhteiskoulun Teinihuoneessa ja tontut pitivät kokouksiaan kuuromykkäkoulun juhlasalissa.\nSyksyllä 1947 Mikkelin Leirityttöjä oli jo 157. Lippukunta toimi kolmena joukkueena, joissa oli yhteensä 12 vartiota ja vartioista ensin yksi, sitten useampi toimi Juvalla. Pari vuotta myöhemmin Juvan vartiot erkaantuivat omaksi lippukunnakseen ja Otavaan syntyi myös oma vartionsa. Partioaate oli saanut kaupungissa yhä uusia tukijoita ja lippukuntaan oli tulossa tyttöjä enemmän kuin voitiin ottaa\nMikkelin tyttöpartiolaiset järjestivät Partiotyttöjärjestön Talvipäivät Mikkelissä 5.–7.1.1950, mikä oli aikansa suurkoitos lippukunnalle. Vieraiden majoitukseen oli varattu kaikki Keskuskansakoulun luokat.\nTARMOKASTA TOIMINTAA 1952–1967 TYTTÖLYSEOLLA "KIMILÄSSÄ"\nUuden tyttölyseon valmistuttua keväällä 1952 Leiritytöt sai vihdoin kauniin asianmukaisen kerhohuoneiston, kun tyttölyseon rehtori luovutti tyttöpartiolaisten käyttöön tilat koulun kellarista. Uusi kerhohuone sai nimen Kimilä ja sen mukaan nimettiin myös kuukausittain kokoontuva vj-neuvosto Kimilän killaksi. Tilaa saatiin käyttää aina vuoteen 1964 saakka.\nVuonna 1954 päätettiin saada komeat partiopuvut koko lippukunnalle. Partioviikolla järjestettiin Ekilässä maksullinen partiojuhla pukurahaston kartuttamiseksi. Leirityttöjen taidot keittiössä olivat tarpeen, kun lippukuntamme järjesti muonituksen keväällä Ekilässä pidetyillä Partiopoikajärjestön johtajapäivillä. Leiritytöt kävivät myös auttamassa sotilaskodin keittiössä. Leirityttöjä tiedusteltiin paljon erilaisten kaupungissa järjestävien tapahtumien toimisto- ym. tehtäviin.\nParin Korpikoskella vietetyn leirikesän jälkeen Leiritytöille löytyi uusi ihana leiripaikka Ristiinan Himalansaaren Haavinginlahdesta. Siellä pidettiin ensimmäinen leiri 19–29.6.1956. Tänä vuonna lippukunnassa toimi seitsemän vartiota ja tonttulauma ja tulijoita riitti yhä. Vuonna 1957 jäsenmäärä oli jo 132. Pian Leiritytöissä käynnistettiin tarpojaryhmä vastaamaan isojen tyttöjen partioinnista.\nLeirityttöjen kvartetti esiintyi useissa tilaisuuksissa muun muassa Talvipäivillä Helsingissä, maaherran vastaanotolla, radiossa ja menestystä tuli myös Suomen nuorison henkisissä kilpailuissa.\n22.10.1961 paljastettiin partiomuistomerkki Rantakylässä. Muistomerkki on paikalla, jossa vuonna 1911 retkeilleet mikkeliläiset partiolaiset polttivat partiomerkkinsä, kun heille tuli tieto partiotoiminnan kieltämisestä.\nVanhempainneuvosto keräsi Leiritytöille varoja järjestämällä useampana vuonna maksullisen rekiretken Mäntyniemeen Ritvalan lomakotiin.\nLeiritytöt saivat isoja tapahtumia vastuulleen, esimerkiksi vuonna 1959 pidettiin Mikkelissä Suomen Partiotyttöjärjestön SPTJ:n hiihtomestaruuskilpailut ja Mikkelissä järjestettiin myös Partiotyttöjärjestön kipinäkurssi. Vuonna 1964 SPTJ:n Hiljaiset päivät maaliskuussa 1964.\nLippukunnan viisikymmentävuotisjuhlia vietettiin Tyttölyseolla 22.–23.4.1967.\nLIPPUKUNTATOIMINNAN HIIPUMINEN, 1968–1977\nKuusikymmentäluku oli yhteiskunnassa radikalismin aikaa, nuorison mielenkiinto suuntautui politiikkaan ja perinteiset nuorisojärjestöt, kuten partio, kokivat rajun jäsenmäärän pudotuksen. Partioliike etsi uusia tuulia, joilla se pystyi vastaamaan nuorison haasteisiin. Partiojärjestöissä käynnistettiin laajamittainen ohjelmauudistus ja toiminta-ajatuksen tarkistus. Leirityttöjenkin jäsenmäärä oli pudonnut vuosikymmenen alun yli sadasta tytöstä noin kuuteenkymmeneen ja 70-luvun edetessä laski edelleen noin kolmeenkymmeneen, aallonpohjalla oli jäsenenä vain 14 tyttöä.\nKesäleirejä pidettiin muun muassa Vuolinkojärven rannalla ja Inkilän Kasakkasaaressa. Lippukunnan omien tapahtumien ja retkien lisäksi leirityttöjä osallistui myös vartioiden välisiin suunnistuskilpailuihin, yön yli kestäviin partiotaitokilpailuihin ja Partiotyttöjärjestön Neljän Tuulen leirille.\nLippukunnassa toimi kolme vartiota ja tonttuparvi sekä tarpojatyhmä, joka viritteli yhteistyötä poikalippukuntien kanssa. Lippukuntien välisestä yhteistoiminnasta käytiin useita keskustelutilaisuuksia ja vuonna 1971 saatiin aikaan ensimmäinen yhteinen leiri.\nTyttöjen ja poikien keskusjärjestöt yhdistyivät Suomen Partiolaiset ¬– Finlands Scouter yhdistykseksi vuonna 1972. Järjestöjen yhdistyminen toi mukanaan partiossa toimivien eri ikäryhmien nimitysmuutokset. Tyttöjen pienimmät, tontut, ja poikien kolkkapojat saivat yhteisen nimen sudenpentu, vartiolaiset pysyivät vartiolaisina ja tarpojista ja eräpojista tuli vaeltajia. Entiset tyttö- ja poikalippukunnat alkoivat muuttua sekalippukunniksi, mikkeliläisistä lippukunnista vain Leiritytöt eivät tätä tehneet. Sisupartiolaisina Leirityttöihin saattoi kuulua myös poikia.\nJäsenmäärä vaihteli 70-luvulla kovasti. Leiritytöt jatkoi toimintaansa vartiokokousten ja tonttuiltojen merkeissä. Perinteiset juhlatilaisuudet järjestettiin, retkeiltiin ja tehtiin luokkasuorituksia. Leiritytöt saivat myös osallistua Olavilan tyttöjen kesäleirille ja Ekin Partion meripartioleirille. Piirin järjestämään vj-koulutuksiin ja partiotaitokilpailuihin osallistuttiin myös ahkerasti. Syksyllä lippukunta aloitti yhteistoiminnan kuurojenkoulun oppilaiden kanssa, joista muodostettiin sisuvartio.\nLeirityttöjen 60-vuotisjuhlat järjestettiin Urheilupuiston koulun juhlasalissa 11.12.1977. Juhlia järjestämässä oli pieni mutta pippurinen lippukunta, lippukunnan jäsenmäärä oli 27. Pienellä joukolla retkeiltiin ja suoritettiin ohjelma- ja vaihemerkkejä ahkerasti, keväällä pidettiin lippukunnan oma ensiapukurssi. Vartiot kävivät myös tutustumassa poliisi- ja palolaitokseen. Lippukunnan johtajiston toimintaa auttoi suuresti kaupungin avustuksella hankittu lippukuntien yhteinen järjestöohjaaja, joka toimi laumanjohtajana ja organisaattorina lippukunnissa.\nETEENPÄIN UUSIN VOIMIN 1978–1987\nVuonna 1978 Leiritytöt pääsivät muuttamaan nykyiseen toimitilaansa Saksalan Nuorisotaloon. Muutto pois keskikaupungilta aiheutti monen tytön poisjäännin lippukunnan toiminnasta, mutta jäljelle jäi vielä kaksi vartiota ja sudenpentulauma. Leirityttöjen toimintaa vaivasi jälleen johtajapula, mutta yhteistoiminta muiden lippukuntien kanssa oli valttia. Yhdessä järjestettiin muun muassa laskiaistempauksia, fillarirallia, retkiä Linnanmäelle sekä leirejä. Myös uusi piiri Etelä-Savon Partiolaiset järjesti ensimmäiset piirileirinsä ja myös keskusjärjestön ensimmäisillä Finnjamboree-leireillä Karelia-79 ja Miilu-85 oli leirityttöedustus.\nPiirin kisatoiminta oli alkanut kerätä yhä useampia partiolaisia Etelä-Savosta. Leiritytötkin osallistuivat kilpailuihin aktiivisesti päästen välillä palkintosijoillekin. Vuonna 1986 kilpailutoiminnassa oltiin järjestäjinä, sillä piirin kevätkisat pidettiin Kalevankankaan maastossa, mukana oli 48 joukkuetta.\n70-vuotisjuhlavuotena leiritytöt leireilivät innokkaasti. Varsinaista 70-vuotisjuhlaa ei vietetty, vaan järjestettiin entisille leiritytöille muistelotilaisuus ja kahvikekkerit Elomaan talossa Pirttiniemenkadulla.\nLEIRIEN JA KISOJEN KULTA-AIKAA 1988–1997\n70-vuotta täyttäneen lippukunnan tyypilliseen vuoteen kuuluivat koloiltojen lisäksi leirit Susiniemessä, piirin partiotaitokilpailut, erilaiset tempaukset, retki Linnanmäelle naapurilippukuntien kanssa sekä varainkeruuna adventtikalentereiden myyntiä ja pienten puisten tonttujen myyntiä Naistenmessuilla. Piirileireille sekä Finnjamboree Tervas-90 ja Loisto-96 -leirille oli paljon lähtijöitä. Jopa kansainväliselle World Jamboreelle Hollantiin (1995) lähti 4 leirityttöä. Lippukunnan jäsenmääräksi oli vakiintunut noin 40, joista suurin osa sudenpentuja, mutta kaksi vartiotakin sinnitteli viikoittaisia kokouksiaan ja osallistui piirin kilpailutoimintaan.\nVuonna 1992 keskityttiin lippukunnassa muistelemaan lippukunnan 75-vuotista taivalta. Tammikuun pakkasleirillä Susiniemen leirikeskus oli täpötäynnä leirityttöjä, kesällä puolestaan juhlaleirille lähdettiin Kuusamoon saakka Ruva-ahon leirikeskukseen 23 leiritytön voimin. Itse pääjuhla järjestettiin vanhalla Sotilaskodilla ja siellä otettiin käyttöön leirityttöjen aivan oma, uusi huivi. Aiemmin käytössä olleen sinisen huivin korvasi Salla Kokon suunnittelema kaunis huivi Leirityttöjen tunnusväreissä. Punaruskeaa huivikangasta reunustaa ilmanvalkoisen ja metsänvihreä nauha.\nLeiritytöt pärjäsivät piirin kevätkisoissa niin hyvin, että useina vuosina Leirityttövartio eteni aina SM-kisoihin saakka. Vuonna 1993 Plägä-kisoissa vartio Töyhtiäiset voitti oranssin sarjan suomenmestaruuden sijoituttuaan edeltävinäkin vuosina pistesijoille.\nMikkeliläiset lippukunnat ovat aina tehneet yhteistyötä, mutta vuonna 1994 yhteistyötahoksi perustettiin MiSPa eli Mikkelin Seudun Partiolaiset ry. Nyt yhteiset kesäleirit, sudenpentuleirit ja -päivät, riihitykset, laskiaismäet, itsenäisyyspäivän lupauksenantotilaisuudet kirkossa, koulutusviikonloput sekä bussikuljetukset isommille leireille ja kilpailuihin järjestettiin pääosin MiSPa:n nimissä. Ikiomia leirityttöjen viikonloppuleirejä järjestettiin kuitenkin Susiniemessä joka syksy ja ryhmät retkeilivät muun muassa Säynätissä.\nKITUMISTA JA KUKOISTUSTA PIENESSSÄ LIPPUKUNNASSA 1998–2007\n90-luvun loppupuolella moni aktiivisista nuorista johtajista vetäytyi toiminnasta abivuoden tai opiskelujen alkaessa. Siitä huolimatta 26-jäseniseksi kutistunut lippukunta pystyi järjestämään sudenpentukisat Kalevankankaalla toukokuussa 1998. Ilman uusia johtajia ei uusia ryhmiä voitu kuitenkaan perustaa ja viikkotoiminta jäi harvojen harteille.\nLisähaastetta toimintaan toi yllättävä ilkivalta, tulipalo Saksalan nuorisotalolla 16.10.1999. Tuli tuhosi Savon Sissien huoneen täysin, samoin käytävän ja oli juuri pääsemässä Leirityttöjen huoneeseen, kun palokunta ehti paikalle. Lippukunnan aineelliset vahingot rajoittuivat muutamiin palaneisiin huiveihin, muodottomaksi vääntyneisiin muoviastioihin sekä savustuneisiin, nokeentuneisiin askartelutavaroihin, jotka jouduttiin heittämään pois. Vintillä varastoidut teltat ja muut leiritavarat kuitenkin kastuivat ja nokeentuivat ja aiheuttivat jättimäisen pesu-urakan.\nTulipalosta seurasi hyvääkin; Mikkelin kaupunki korjautti Saksalan nuorisotalon. Lippukunta pääsi käynnistämään syyskauden 2000 siististi uusituissa tiloissa, jossa oli nyt kolon lisäksi myös suurempi sali ja keittiö käytettävissä. Tämä kaikki helpotti koloiltojen pyörittämistä.\nPientä lippukuntaa iski vielä toinenkin kriisi, lippukunnanjohtajan menehtyminen 2003 ja johtajia etsittiin ja kaivattiin toden teolla. Samaan aikaan onneksi uusi sukupolvi kasvoi nuoriksi johtajiksi ja vähitellen toiminta alkoi pyöriä kevyemmin.\nLeiritytöissä pyrittiin lisäämään leiri- ja retkitoimintaa ja jäsenmäärä nousi pian takaisin 40 kieppeille. Retkitoimintaan panostaminen näkyi esimerkiksi siinä, että ensimmäistä kertaa lippukunnasta lähti rohkeasti vartioita kisaamaan jopa haastaviin talvi-PT-kisoihin ja vuonna 2006 oltiinkin itse järjestämässä Suomen Partiolaisten talvimestaruuskilpailu Trombia Mikkelissä. Myös vaelluksien asemaa pyrittiin vahvistamaan lippukunnan toimintakulttuurissa; vuonna 2005 opeteltiin ensin vaeltamista Repovedellä pienempien kanssa ja loppukesästä isommat osallistuivatkin jo piirin Hetta–Pallas vaellukselle.\nVuonna 2007 juhlittiin sekä 100-vuotiasta partioliikettä että 90-vuotiasta lippukuntaa monin tapahtumin. Leiritytöillä oli pitkästä aikaa juhlavuoden kunniaksi aivan oma pitkä kesäleiri. Varsinainen juhla toteutettiin entisten leirityttöjen kanssa risteillen Ekin Partion Lola-laivalla Hietaniemeen nuotiopiiriin ja takaisin.\nKaikki tämä toiminta ja aktiivisuus huomattiin partiopiirissäkin. Etelä-Savon Partiolaiset valitsivat Mikkelin Leiritytöt vuoden lippukunnaksi sekä vuonna 2004 että 2007!\nYSIKYMPPISESTÄ SATAVUOTIAAKSI, LEIRITYTÖT YHÄ LIEKEISSÄ 2008–2017\nYhdeksänkymppisen lippukunnan toiminnassa oli paljon vanhaa, tuttua ja jatkuvaa. Lippukunnan säilyminen läpi vaikeista vuosista perustui vahvaan 90-vuotiseen toimintakulttuuriin ja lippukunnan omanarvontuntoon, tätä perinnettä ei vaan voinut päästää kuolemaan. Kesäleireillä pystytettiin yhä samoja Niger-telttoja kuin aikanaan Himalanpohjan kesäleireillä, narut käärittiin sillä leirityttöjen omalla tavalla, josta ulkopuoliset aina saivat aikaan umpisolmun ja tytöt opettelivat kirveen käyttöä yhteistyöllä ja ihan itse. Piirin ja Suomen Partiolaisten partiotaitokilpailuihin ja leireille osallistuttiin, johtajakoulutuksia käytiin, SPR:n ensiapukursseja suoritettiin ja myös kansainvälisiä leirimahdollisuuksia kerättiin. Omia leirejä järjestettiin Susiniemen uudella leirimajalla ja Linkkilässä, retkiä esimerkiksi Neitvuorella, Mikkelipuistossa, Hietaniemessä, metsäkoulun laavulla…\nUudemmat perinteet; itsenäisyyspäivän lupauksenantotilaisuus, lippukuntaleirin rastirata, MiSPa:n sudenpentuleirit ja -päivät, partiosählyturnaus Ristiinassa, perheretket, huivinompelutalkoot, Citymarketin lahjapaketoinnit ja johtajarentoutukset toistuivat useimpien vuosien toiminnassa.\nVuoden 2010 pääponnistuksena oli piirin läntisen alueen sudenpentu- ja seikkailijakilpailun järjestäminen sekä VI Finjamboree Kilke. Vuonna 2011 talvileirillä Ekin Partion kanssa yhdistyivät lumi ja hevoset, tarpojat osallistuivat Karjalan partiolaisten ystävyyshankkeeseen huhtikuussa Kiteellä ja heinäkuussa Karjalassa. Kesäkuussa toteutettiin Leirityttöjen aivan oma viikon vaellus Saariselälle. Heinä-elokuussa kaksi leirityttöä matkasivat työläisinä Ruotsin maailmanjamboreelle ja sen jälkeen vieraili 10-henkinen brittiläispartioryhmä Mikkelissä Leirityttöjen vieraina. Marraskuussa osallistui tarpojia ensimmäistä kertaa pääkaupunkiseudun Hiipivä Haamu kaupunkituntemus- ja salapoliisikilpailuun Helsingissä.\nVuonna 2012 oli ohjelmassa muun muassa piirileiri Suunta-12 Puumalassa sekä lippukunnan 95-vuotisjuhla jäsenistölle. Saksalassa päästiin vaihtamaan isompaan huoneeseen ja lisäksi perittiin toiminnasta hiipuneen Mikkelin Muurahaisten lähes koko leirivälineistö.\nEdellisten vuosien kansainvälisen partiokärpäsen puraisemana samoajat valmistelivat, keräsivät rahaa ja toteuttivat partiomatkan aivan itse 3.-9.6.2013 Sveitsin Kanderstegissa sijaitsevaan partiotaloon. Sveitsin matkankaan jälkeen ei Citymarketin joululahjapaketoinnin eikä adventtikalentereiden myynnin määrä vähentynyt; seuraava varainkeruun tähtäin oli isommilla WINGS 2014 partioleiri Englannissa, minne lähti 4 leirityttöä.\nVuonna 2016 ennätysmäiset 450 sudenpentua ja seikkailijaa vaativat jälleen kaikki leiritytöt kumminkaimoineen rasteille töihin, kun Leiritytöt järjesti Urpolassa piirin läntisen alueen ”Kipinän hetki” sudenpentu- ja seikkailijakilpailut. Myös VII Finnjamboree Roihu ja tuttuun tapaan syys-talven lippukuntaleiri Susiniemen uudella leirimajalla kuuluivat vuoden projekteihin. Uutena varainkeruumuotona toteutettiin joulukuusien myyntiä torilla.\nMikkelin Leirityttöjen 100-vuotisjuhlavuosi alkoi partiomuistomerkillä Rantakylässä. Juhlavuoteen kuuluu myös 22.4.2017 pidettävä pääjuhla Kyyhkylässä, erityistä tiedotusta sosiaalisessa mediassa, kaupunkiseikkailu, vaellus Lemmenjoella, päätösjuhla sekä 100-vuotishistoriikki, jonka voi hankkia lippukunnasta. Lisää tietoa Leirityttöjen vaiheista saat myös Elinkeinoelämän Keslusarkisto ELKA:ssa sijaitsevasta Leirityttöjen arkistosta. Mikkelin Leiritytöt ry:n lippukunnanjohtajat kautta aikojen\n1917-1921\tTyyni Värilä\n1921-1923\tMartta Valve\n1924-1927\tSylvi Paarma\n1927-1929\tHelmi Vaarama\n1930-1934 Hilkka Riipinen\n1935 Hildur Manninen\n1936 Salme Kääriäinen\n1937-1939\tAnna-Liisa Jatkola\n1945-1951 Siiri-Katri Saikkola\n1952\tLiisa Sihvola\n1953 Toini Hartonen\n1954\tLiisa Sihvola\n1954-1964\tAnja Puputti\n1965-1967\tMirjami Vapaavuori\n1967-1969\tAiri Toivonen\n1970\tKristiina Manninen\n1971-1972 Rauni Marttinen\n1973-1975 Anja Puputti\n1976\tAnna-Liisa Pitkänen\n1977-1979 Auli Plosila\n1980-1987\tTarja Lappalainen\n1988-2003\tUlla-Maija Remonen\n2003-2004\tIina Remonen\n2005-2007\tRiikka Laaksonen\n2008-2009\tPaula Vehko\n2010-2012\tVeera Laitinen\n2012-2015\tHeidi Mäkinen\n2016-\tHanna Pitkänen\nLähde: Mikkelin Leiritytöt 100 vuotta -historiikki, toimittanut Paula Vehko\nNoudettu kohteesta ”http://fi.scoutwiki.org/index.php?title=Mikkelin_Leiritytöt&oldid=77427”\nSivua on viimeksi muutettu 17. tammikuuta 2017 kello 15.38.


Raportti: Uudet toimintamallit edistävät yritysten vesivastuuta Suomessa ja kansainvälisesti -\nUusien toimintamallien ja politiikkasuositusten avulla voidaan edistää yritysten vesivastuuta entistä tehokkaammin Suomessa ja kansainvälisesti. 29. huhtikuuta julkaistun raportin mukaan yritysten tulisi tunnistaa omien toimipaikkojensa lisäksi hankinta- ja arvoketjujensa vesiriskit ja veteen liittyvät mahdollisuudet, ja kehittää kestävää veden käyttöä ja hallintaa yhdessä sidosryhmien kanssa. Hankinta- ja arvoketjut ovat suomalaisten yritysten vesivastuullisuuden kriittisin ja haastavin osa-alue, ja niistä löytyvät usein myös merkittävimmät ympäristövaikutukset ja ihmisoikeusloukkaukset.\nLisätietoja: Erikoistutkija Suvi Sojamo, Suomen ympäristökeskus SYKE, p. +358 29 525 1049, [email protected]\nkestävä kehitys ohjausjärjestelmät sääntely tutkimus tutkimustoiminta vesi vesiensuojelu yritysvastuu


Wifi-ohjattavat valaistusjärjestelmät (Philips Hue, Osram Lightify, Ikea Trådfri) | sivu 12 | MuroBBS\nSivu 12 / 33 < Edellinen 1 ← 10 11 12 13 14 → 33 Seuraava >\nJoo, näin tietenkin pitäisi tehdä. Silloin vuosia sitten kun menin siihen Philipsin "Living Whites" sydeemin ei ollut mitään muuta vastaavaa systeemiä, avoimista standardeista puhumattakaan. Nyt varmaan tuo Zigbee lienee ainoita varmoja valintoja pitkän päälle.\nSuurin ongelma minulla on nyt vain se, että monet lukuisista "Living Whites" ESL -lampuista ovat nyt tulleet tiensä päähän, eli selvästi jo himmentyneet maksimikirkkaudestaan. Ja noita LW lamppuja minulla on todella paljon käytössä samoin kuin kaukosäätimiä! Olen myös Suomen Philipsiltä tiedustelleet asiaa, mutta eivät voi muuta kuin valittaa, että "sorry system discontinued".\nTuossa muuten jokin keino liittää Living Colorseja Hueen? En lukenut sen tarkemmin.\nEi tietenkään mitään virallista näy missään changelogissa, vaan asia pitää salata ja antaa nykyisten asiakkaiden havaita tämä itse. Tämä on käyttäjän kannalta etu.\nJa pitkä lanka redditissä aiheesta\nWow, ei voi muuta sanoa.\nLights off, Hue.\nBausch & Lomb Biotrue One Day For Presbyopia (30-pack)\nBausch & Lomb PureVision 2 for Presbyopia (6-pack)\nOlipa hyvä että satuin lukemaan tämän, oli tarkoitus laittaa jouluksi hue paketti... eipä tule pukki taloon, noiden kanssa.\nNo nyt kun tarkemmin miettii, niin ei tämä kyllä yllätä. Bridge v2:n myötähän Äpölin osuus Huessa kasvoi entisestään tuon homekit 2.0 integraation yhteydessä. Joten kyllä tuo järjestelmän sulkeminen oli vain ajan kysymys. Tuo Philipsin "tiedote" antoi sellaisen kuvan että 3rd lamppujen poisto uudessa päivityksessä on ominaisuus, joka parantaa käyttökokemusta ja kuten me kaikki tiedämme. Sehän on käyttäjän kannalta etu. Noh nyt vaan odotellaan että ne saa pakotettua tuon päivityksen kaikkiin siltoihin, eikä sitä tarvitse enää käydä Hue appsista hyväksymässä.\nOsramin ja Philipsin lamput toimivat hieman eri tavalla himmennyksessä, eli olikohan niin että kun Philipsin pistää valoisuus=0, niin se sammuu kun taas Osram jää siihen minimihimmennykseen. Eli jotain eroa on, mutta tuskin perusteltavissa kuluttajille.\nJos tuo muutos nyt oli pakko tehdä, niin asia olisi pitänyt ilmoittaa _maksaneille asiakkaille_ ajoissa. Mutta katsoo tuota miten päin tahansa, niin noin ei saisi tehdä. Luultavasti tosiaan jossain välissä Hue-softasta lähtee hubiin pakkopäivitys. Koska he katsovat voivansa niin tehdä.\nJos taas taustalla on jotain vääntöä siitä että Osramin pitäisi liittyä Friends Of Hueen niin olisin luullut että tuollaiset ero lampuissa käydään läpi jo standardissa. Täysi yhteensopivuus on taas aika vaikeaa, koska jos lamppuja säädellään vaikka RGB-arvoilla niin lopullinen väri riippuu lampun väriavaruudesta. En ole katsonut ovatko Osram/GE Zigbee-yhteenliittymässä mukana mutta jos vika on siinä niin noilla myyntimäärillä kyllä kannattaisi olla mukana makselemassa kehityksestä.\nNyt sitten Osramilta peliliike ja APIn avaus omaan hubiinsa. Osramin softa on kyllä vielä aika vaiheessa. Avoin API nopeuttaisi kehitystä.\nTuokin "Bugi" koski ainoastaan GU10 kantaisia lamppuja. Ainakin tuo minulla oleva osramin e27 kantainen RBG on toiminut aina niinkuin pitää. Kaiken lisäksi tuo GU10 kantaisten "bugi" korjaantui jo viime keväänä kun niihin tuli uusi fw. Nyt myynissä olevissa osramin lampuissa tuo uusi bugikorjaus fw on jo varmasti valmiina.\nKun noin vuosi sitten aloin rakentamaan omaa älyvalaistusta valitsin Huen Osramin sijaan, juuri tuon lamppujen yhteensopivuuden takia + mahdollisuuden ohjata valoja Harmony kaukosäätimellä.\nItse laitteena tuo Osramin Gateway olisi muutenkin paljon mielekkäämpi laite, koska se yhdistetään reitittimeen langattomiasti ja on täten paljon helpompi sijoittaa asunossa, mutta huonon softa tarjonnan ja liitettävyyden takia (vain osramin lamput, ei Harmony tukea) valitsin Huen.\nTosiaan jos Osram tekisi nyt peliliikkeen ja avaisi API:nsa en miettisi montaakaan sekuntia Osramin kelkkaan siirtymistä.\nNyt tuli probleema Osram Lightify Tunable White lampun kanssa. Lamppu ei nimittäin lainkaan syty yhdessä valaisimessa.\nValaisin on tällainen: http://www.netrauta.fi/tuotemerkki/aneta/valaistus/kattovalaisimet/kattovalaisin-kulan-valkoinen ja siinä toimii testatusti aivan tavallinen hehkulamppu. Tuo Osram ei vain syty lainkaan. Testasin Osramin toisessa valaisimessa samassa kattorasiassa, ja siinä se toimii. En kyllä millään keksi mikä voisi olla vikana. Löytyisikö edes villejä arvauksia?\nVarmaan tuommoinen iso metallivarjostin toimii faradayn häkkinä, mutta ei kai sen pitäisi vaikuttaa kuin kauko-ohjattavuuteen?\nAlkuperäinen kirjoittaja kattikoo\nOletko kokeillut valaisimessa mitään toista LED lamppua?\nItsellä oli joskus nexan ohjattavan pistorasian ja LED jalkalampun kanssa ongelmia kun lampun kuorma oli ilmeisesti niin pieni, että nexan pistorasia ei pysynyt päällä.\nJos tuossa sinun valaisimen kannassa on vaikka jokin suoja rele tms, joka katkaisee virran jos kannassa ei ole tarpeeksi kuormaa.\nEn ole kyllä ikinä kuullut valaisimesta jossa tuollainen suojaus olisi, mutta mitään muutakaan syytä en kyllä pysty keksimään.\nNiin ja onhan tuo Osram varmasti olllut kunnollla kiinni asti ruuvattuna valaisimen kantaan?\nTestasin että tavallinen Ikean led-lamppu toimii. Osramin _pitäisi_ olla niin pohjassa että saa kontaktia, väänsin istukan pohjassa olevaa johdinnipsuakin ulommaksi.\nNo sitten on ainakin allekirjoittaneen ideat lopussa.\nAinahan sen valaisimen kannan voi varulta yleismittarilla mitata, mutta tuskin siitä mitään viisastuu kun muut lamput toimivat.\nVian syyksi epäilenkin pimeitä voimia ja noituutta\nNo se perus testaus, eli siirtää valaisin toiseen kohtaan kattoa ja testata uudestaan. Sitten näkee onko vika valaisimessa vai jotain johdoissa.\nJa Osramhan syttyy täyteen valoon kun pistää virrat joten vika oikein voi olla tuossa Faradayn häkissäkään ? Kai?Jos sulla on pöytälamppu niin pistä Osram siihen ja aseta pöytälamppu niin että Osram on kattovalaisimen sisällä ja pistä virrat pöytälamppuun. Jos lamppu syttyy, vika ei ole Faradayn häkissä.\nSaako valaisimesta varjostimen irti, niin näkisi varmaan paremmin että lamppu kiertyy varmasti tarpeeksi syvälle.\nNoista päivityksistä ja valmistajaan luottamisesta.\nTeoriassa on täysin mahdollista valmistajan tehdä päivitys joka on jokaiselle hubille & laitteelle eri ja jossa sanotaan tarkkaan aika jolloin laite "menee rikki", takuuajan jälkeen tietenkin. Kellään muulla kuin valmistajalla ei ole mahdollisuutta tarkistaa ettei tuota ole tehty. Olemme siis entistä enemmän valmistajan armoilla ja silloin luottamus on tärkeä.\nIkävä kyllä suurinta osaa kuluttajista asia ei nappaa ja ostavat vain uuden ja tähän valmistajat voivat luottaa ja käyttää kohderyhmänä.\nVoimmeko siis luottaa kuluttajina enää Philipsiin? Minusta tuo muutos on niin törkeä että ei.\nOsram on nyt testattu seuraavilla tavoilla:\n- tavallinen led-lamppu Kulan-valaisimessa samassa kattorasiassa -> toimii\n- Osram Kulan-valaisimessa toisessa kattorasiassa -> ei toimi\n- Osram samassa kattorasiassa pelkässä johto (en osaa selittää mutta tällainen: http://krokotiili.fi/gc/lamppu.jpg) -> toimii\n- Osram pöytälampussa -> toimii\n- Osram pöytälampussa Kulanin varjostin lampun päällä -> toimii\nEli Osram toimii missä tahansa muualla kuin Kulanissa. Ja Kulanissa ei ole mitään älyä, se on vain istukka-johto-sokeripala-johto-pistotulppa.\nEn keksi enää muuta selitystä kuin ne pimeyden voimat.\nVahva epäilys nyt sille, että Kulan valaisimessa ei Osramin poltsi kunnolla saa kontaktia, ei mene pohjaan tms.\nJoo, siltä vaikuttaa.\nVäännä sitä kierteen pohjassa olevaa lirpaketta ylöspäin vaikka pihdeillä niin että se kontakti tulee varmemmaksi. Luonnollisesti sähköt kannattaa olla poispäältä ennen toimenpiteeseen ryhtymistä, irroita mielellään koko valaisin.\nMulla oli sama homma tuommosen plafondin kanssa ja tuo auttoi. Tosin jouduin käyttämään e14->e27 kiinanadapteria, koska Huen onneton lampunkantavalikoima.\nVäänsin lirpaketta merkittävästi ylöspäin jo eilen. Pakkohan sen on kosketusongelma olla, mutta en keksi miten se kanta ei voisi ylettää kun lirpake on niin ylhäällä.\nLaita siihen polttimon kantaan heti kierteen jälkeen alkavaan osaan jotain ohutta asiakirjateippiä tms ja kierrä kiinni siihen valaisimeen, jos se runko-osa ottaa valaisimeen kiinni niin varmaan jää siihen teippiin jäljet.\nTuli hankittua nyt hue-aloituspakkaus ja yks lisälamppu. Tulee varmasti hankittua vielä loputkin kämpän valaisimet hue-systeeemeiksi, niin näppärä tuo on kyllä kieltämättä. Ainoa miinus, että on vaan niin helkkarin kallis setti. Useampi satanen menee, vaikka puhutaan vaan 55m2 kaksiosta. No joo, olkkarissa on kattovalona neljän polttimon plafondi..\nOnnistuisiko näillä jollain wifi-järjestelmällä rakentaa seuraavanlainen systeemi esim. pihavaloihin:\n- valo syttyy illalla määrätyssä hämäryydessä valoanturin ohjaamana;\n- sammuu määrättynä kellonlyömällä, esim. 24:00;\n- syttyy taas aamulla esim. klo 06:00;\n- sammuu päivän valjetessa valoanturin mukaan?\nLisäksi systeemissä oltava tietty manuaalinen ohjaus sekä mahdollisesti lähestymisanturit.\nHueen ei ole hämäräanturia. Toisaalta "normaalilla hämäräanturilla" ja Hue lampulla voit toteuttaa systeemin. Anturi kytkee pimeän ainana lamppuun virran ja Hueen kautta saat ajatustuksen (sammutus ja sytytys). Lähetystysanturin lisääminenn lienee ongelmallista, toisaalta milloin sen pitäisi sytyttää valot, klo 24-06? Ei onnistu, koska Huessa ei ole liiketunnistusanturia.\nAlkaa olla oma asuntoa kalustettu Huella:\n- 5 LightStrip LED-nauhaa (sängynpäädyn takana epäsuora valo, keittiön alakaappien alla ja yläkaappien yläpuolella epäsuora valo,\n- 1 LightStrip Plus Led nauha + 2m lisänauha (sohvan alla epäsuoravalo)\n- 4 GU10 lamppua (1 kattovalaisin)\n- 6 E27 kantaista lamppua (3 kattovalaisinta ja 1 jalkalamppu)\n- 6 Dimmer Switch -himmenintä (5 huoneessa ko. huoneen valoihin kytkin ja eteisessä kaikkiin valoihin)\nKohta pitäis LIFXien saapua, seuraavaksi valaisimien ostoon. Valitettavasti vaan näyttää siltä että etenkin suunnattavia spotteja on vaikee löytää E27 kannalla. Joutuu ehkä hakeen tokmannilta tälläisen Alta Scandic . Ootteko muut löytäny spotteja E27 kannalla? Ei oo toi kaikkein tyylikkäimmän näköinen, enkä ole ihan varma mahtuuko noi LIFX Color 1000 lamput tohon.


Työttömien työnhakijoiden määrä lisääntyi nopeasti maaliskuussa - Työ- ja elinkeinoministeriön verkkopalvelu\nJulkaisuajankohta 23.4.2020 8.14\nTyö- ja elinkeinotoimistoissa oli maaliskuun lopussa yhteensä 309 100 työtöntä työnhakijaa. Se on 70 700 enemmän kuin vuotta aikaisemmin. Työttömien työnhakijoiden määrä lisääntyi edellisestä kuusta 60 900:lla. Työttömien työnhakijoiden ja heistä erityisesti kokoaikaisesti lomautettujen määrän nopea lisääntyminen johtui koronapandemian aiheuttamista rajoitustoimista. Tiedot ilmenevät työ- ja elinkeinoministeriön Työllisyyskatsauksesta.\nUusia avoimia työpaikkoja ilmoitettiin TE-toimistoihin maaliskuun aikana 63 500 eli 9 900 vähemmän kuin edellisen vuoden maaliskuussa. Kaikkiaan TE-toimistoissa oli maaliskuussa avoinna 149 900 työpaikkaa, mikä on 18 600 vähemmän kuin vuosi sitten.\nAktivointiasteeseen laskettavissa palveluissa oli maaliskuun lopussa 119 200 henkilöä, mikä on 10 700 vähemmän kuin vuotta aikaisemmin. Näitä palveluita ovat esimerkiksi palkkatuki, työvoimakoulutus, työkokeilu ja omaehtoinen opiskelu.\nTilastokeskuksen työvoimatutkimuksen mukaan työllisiä oli maaliskuussa 21 000 vähemmän kuin vuotta aiemmin. Työllisyysaste oli 71,3 prosenttia, mikä on 0,5 prosenttiyksikköä matalampi kuin edellisen vuoden maaliskuussa. Työvoimatutkimuksen mukaan työttömiä oli 197 000, mikä oli 6 000 enemmän kuin vuosi sitten. Työttömyysaste oli 7,3 prosenttia eli 0,3 prosenttiyksikköä korkeampi kuin vuotta aiemmin.\nTE-palvelut lomautus tutkimus työ työllisyys työnvälitystilastot työpaikat työttömyys työvoimapolitiikka


Pahin porokolariaika vasta edessä – vähennetään yhdessä! — Porokello\nPahin porokolariaika vasta edessä – vähennetään yhdessä!\nPoroja on taas alkanut enenevissä määrin näkymään tienlaidoilla ja porojen uusi, tumma karvapeite yhdistettynä hämärtyviin iltoihin vaikeuttaa niiden havaitsemista. Porot liikkuvat loppukesästä paljon hakiessaan parhaita sienipaikkoja. Rykimän eli kiima-ajan alettua, syyskuun loppupuolella puolestaan porot liikkuvat hirvaiden kootessa vaatimia isompiin tokkiin eli laumoihin.\nPoron menettäminen porokolarissa on poromiehelle aina iso menetys. Suurin osa auton alle jääneistä poroista on siitosporoja, poroja, joilta odotetaan saavan vasoja ja sitä kautta tuloja tulevina vuosina. Vaikka poronomistaja saa aina löydetystä ja tunnistetusta, auton alle jääneestä porosta korvauksen Liikennevakuutuskeskukselta, niin se ei silti kata täysin syntynyttä menetystä. Osa vahingoista jää myös löytymättä, etenkin jos poro on päässyt poistumaan omin jaloin kolaripaikalta. Silloin kun porokolari, kaikesta varovaisuudesta huolimatta sattuu, niin soita Hätäkeskukseen (112) ja merkitse paikka esimerkiksi muovipussilla ja kepillä. Näin paikan päälle tuleva arviomies löytää tapahtumapaikan helposti. Suosittelemme myös 112-sovelluksen käyttöä. Ilmoita vahingosta aina Hätäkeskukseen, vaikka vain kolhaiset poroa ja poro jatkaa matkaa.\nPoroja on taas alkanut enenevissä määrin näkymään tienlaidoilla.\nPorokolarien määrä vaihtelee vuosittain\nPorokolareiden määrä on vaihdellut vuosittain 3500 auton alle jääneestä porosta aina reiluun 4500 poroon. Niihin vaikuttavat ennen kaikkea luonnonolosuhteet ja erityisesti loka-, marras- ja joulukuun sääolot. Säät ja muut luonnonolot, kuten valon määrä ja tienpinnan liukkaus, vaikuttavat myös ihmisten kykyyn havainnoida ympäristöään ja hallita kulkupelejään. Näistä syistä Porokellon tai minkään muunkaan porokolareita vähentävän keinon vaikuttavuutta on haastavaa tarkastella pelkästään vuositasolla. Todellinen merkitys nähdään useamman vuoden tarkastelujaksolla. Porokellolla uskotaan vahvasti olevan porokolareita vähentävä vaikutus.\nPorokellohälytysten laajentaminen kaikille tien päällä liikkujille lisää varoittajien (ja varoitusten) määrää, mikä on ehdoton edellytys porokolareiden vähentämiseksi. Olkaa valppaana tien päällä. Käyttäkää Porokelloa ja tehkää varoituksia tiellä näkemistänne poroista muille autoilijoille. Joku todennäköisesti välttää porokolarin juuri sinun tekemän hälytyksen vuoksi! Muista Porokellon lisäksi myös väläyttää valoja vastaantuleville, jotta hekin tietävät edessä olevan jotain.\nEliisa Lintula September 4, 2019


Intervallihoito » Pietarsaaren Sosiaali- ja terveysvirasto\nIntervallihoito - Vuorohoito - Lyhytaikainen laitoshoito\nAvaa lista pdf-muodossa ja tulosta se. Voit myös kuunnella asiakirjaa.\nHakiessasi vuorohoitopaikkaa sinun tai omaisesi tulee täyttää hakulomake "Asumisen tai intervallihoidon hakemus". Hakemus lähetetään hoidon suunnitteluryhmälle. Saadessamme hakemuksesi laadimme kartoituksen hoidon ja huolenpidon kokonaistarpeestasi. Päätöksen perustana käytämme Ikäihmisten ympärivuorokautisen palveluasumisen kriteerejä luotetettavan ja oikeudenmukaisen käsittelyn varmistamiseksi.\nVuorohoitojakso on mahdollista saada myös äkilliseen tarpeeseen, mikäli paikkoja on vapaana. Kun tarvitset vuorohoitoa äkilliseen lääketieteelliseen tarpeeseen, tulet osastolle B3 tai Uudenkaarlepyyn hoito-osastolle.\nVuorohoitoa järjestetään seuraavissa yksiköissä\nViimeksi muokattu 09.06.2021


Suomen ympäristökeskuksen kenttälaboratorio ja mittausalusta Envistation ensimmäiselle kenttämittausjaksolle – Hydro-RDI-Network\nYmpäristömittaukset tapahtuvat osittain jo nyt ja tulevaisuudessa enenevissä määrin kentällä. Osana tätä kehitystä SYKE on rakentanut liikuteltavan kenttälaboratorion ja mittausalustan Envistationin, joka mahdollistaa monipuolisen tutkimus- ja mittaustoiminnan kentällä.\nEnsisijaisena käyttötarkoituksena alkuvaiheessa on jatkuvatoimisten vedenlaadunmittausten luotettavuuden tutkiminen, mutta tulevaisuuden mahdollisia käyttötarkoituksia voivat olla myös esimerkiksi vertailumittaustoiminta tai ympäristövahinkoihin liittyvä valmius nopeasti käyttöönotettavaan jatkuvatoimiseen mittaukseen.\nVaunuun on rakennettu itsenäinen sähköjärjestelmä 12,5 kW akustolla, aurinkopaneeleilla ja automatisoidulla aggregaatilla. Vakiovarustukseen kuuluu kulloinkin käytössä olevien mittalaitteiden lisäksi näytteenottojärjestelmä, sääasema, automaattivesinäytteenotin, paineilma ja pieni drone. Kokonaisuutta ohjataan ja seurataan reaaliaikaisesti SYKEn EnviCal Manager IOT-alustan kautta.\nOsana Hydro-RDI-Network hanketta toteutettavan Pitkäkosken kenttämittausjakson tarkoituksena on testata vaunun toimintaa kenttäolosuhteissa ja tuottaa samalla tietoa vedenlaadunmittausten automaattisen laadunvarmistuksen käyttökelpoisuudesta. Veden sameuden mittauksen ympärille on rakennettu järjestelmä, joka tuottaa lähes reaaliaikaista tietoa mittausepävarmuudesta parantaen näin tulosten käytettävyyttä.\nEnvistation-vaunuun on mahdollista päästä tutustumaan Oulussa keskiviikkona 27.10.2021 klo 12 järjestettävän kenttämittausvertailun yhteydessä.\nKuva: Joonas Kahiluoto 2021


tammikuu | 2011 | lankahullaannus\n27 tammikuun, 2011\nFiled under: boleroita — by hillanen @ 17:00\nTags: boleroita, wollmeisea\nAnne Elliot Spencer by CanarySanctuary (pattern / in ravelry)\nWollmeise 100% Merino Superwash, Kürbis, 204 grams\n2 mm circular needle\nOhjeesta poiketen neuloin etu- ja takakappaleet yhtenä kappaleena, kitchenerillä liitin olkasaumat. Hihat neuloin yhtä aikaa pyöröllä, mut olis ollut järkevämpää aloittaa ne ylhäältä, mut minnuu pelotti tehhä niin. Hihat on myös pidemmät kuin ohjeessa.\nTää on lämmin! Huomasin pakkasessa kekkaloidessani.\nNapit etsin omista varastoista, jokainen on erilainen, värit vaihtelevat pinkistä keltaisen kautta vihreään ja violettiin. Virkkausreuna kaula-aukossa on ihana. Ehdottomasti olen tyytyväinen tähän.\nTukka sekaisin, mutta kuvia on saatava, että pääsee käyttämäänkin tätä boleroa.\nIhanaan lankaan kääriytynyt Onnellinen! Tehän tiiätte miun Wollmeiserakkauden, siitä on ehkä turha höpöttää lisää, mutta ah, ihanaa se on.\nIhanaa loppuviikkoa! Kiitän edelleen kaikista kehuista. Niistä tulee ihana olla.\n15 tammikuun, 2011\neveryone’s got a theory about the bitter one.\nFiled under: sukkia — by hillanen @ 07:16\nTags: kissoja, sukkia\nMittatilauspolvarit by Taija Elo (pattern / in ravelry)\nSchachenmayr Nomotta Regia Hand-Dye Effect, red 62 g, brown 62 g – all in all 124 grams\nHieman harmahtavia kuvia, pahoittelen. Klikkailkaa isommiksi, ehkä se auttaa vähän. Accio Aurinko!\nOhje on siis huippu, käytinhän sitä jo kertaalleen. Kiitos siis kuuluu Tuille! Nyt nää sukat jopa jäi miulle! Aivan ihanaa!\nLankaan en sen sijaan rakastunut. Kauniilta se näyttää, ja rakastan sukkiani, mutta kun se erillinen säie, se musta, se meinasi koko ajan irtoilla ja mennä menojaan..Johtuneeko miun terävistä puikoista, en tiiä, mutta olen iloinen että nämä sukat ovat valmiit. Ihanalta ihmiseltä langan kuitenkin lahjaksi sain synttäripäivänäni, ja olen kiitollinen, vaikka en niin neuletuntumaan ihastunutkaan.\nRamseksen mielestä tää neulekuvailu on aika booooooring, YAWN!\nKiitän ihanista kommenteista :) Oon viime aikoina ollut ittekki aika tyytyväinen aikaansaannoksiini.\n6 tammikuun, 2011\nja yhtäkkiä kaikki tanssi.\nFiled under: sukkia — by hillanen @ 07:32\nTags: sukkia, wollmeisea\nBrainless by Yarnissima (pattern available as a free Ravelry download)\nWollmeise Sockenwolle 80/20 Twin, Paul (WD), 99 grams\nMiehelleni joululahjaksi. Kuulemma se olisi aivan hirveä pettymys, mikäli joulu tulisi, eikä miulta saadussa paketissa olisikaan villasukkia…\nTuli niistä aika sievät. Lanka käyttäytyi vähän kummasti välillä, värit meni oudosti terässä, mutta ei se taida haitata. Malli on hauska, asioita tapahtuu koko ajan, mutta silti malli ei vie langalta pääroolia. Tein virheitä normaalia enemmän, mutta se oli ihan omaa hölmöilyäni.\nPikkuisen lisäsin leveyttä, koska hänellä on hobittijalat. Muutoin suurin koko ohjeesta. Totesin kyllä näitä neuloessa, että käsiala se vain löystyy löystymistään..Seuraavat sitten vielä pienemmillä puikoilla. Entä jos se vain sittenkin edelleen löystyy, eikä pienempiä puikkoja voi enää olla, niinkuin vaikka 0.25-millisiä tai jotain muuta yhtä älytöntä? Mitä minä sitten teen?