MILKSHAKESPEARE: marraskuuta 2011\nOne (in a million)\n"Urheilu ei kiinnosta mua yhtään ja se on keskeinen rakennuspalikka minäkuvassani." - Pöysti\nEi kiinnosta ottelut. Ei kiinnosta että meidän laitoksen remontoidut tilat on liikunnan laitoksen vieressä (en minä sieltä ketään edes tunne enkä tule tutustumaan).\nPöystin sanailu kyllä vähän kiinnostaa. Ja derbytreenit. Ja se, että varpaat ylettivät pienen hetken ajan ovenkarmille, parin metrin korkeuteen. Lonkkavikahan siitä tosin tulee kun yrittää. Kipua ja särkyä on pienen ihmisen elämä.\nOdotan huomista koska pääsen availemaan joulukalentereita.\nItsekin olen päästänyt luovuuteni jälleen valloilleen! Kuinka moni muistaa viimevuotisen joulenterin josta paljastui kansanedustajia? Hyvät hyssykät, toivottavasti ei kukaan.\nHowever, tänä vuonna joulukalenterista paljastuu jotain aivan muuta. Kuka tykkää, kuka ei - ja Julialtahan tämän nettikalenterin vilkaisukin on luonnollisesti kielletty.\nOlen myös astunut ulos mukavuusalueeltani epävarmojen systeemien maailmaan ja tehnyt ensimmäiset PayPal-ostokseni. Se oli näennäisen helppoa, mutta en anna hämätä itseäni moisella. Jossakin vaiheessa menee vielä vikaan.\nMinulla on hieno pyyhe, jossa lukee Don't Panic. En muista, puhuinko siitä jo, mutta se ansaitsisi maininnan vaikka jokaisessa tekstissä, joten en jaksa tarkistaa.\nEilen oli vapaapäivä, ostin Kariniemen broileripyöryköitä, ne olivat yllättävän halpoja. Kun olen lopettanut kirjoittamisen, paistan ja syön viimeiset.\nIllalla on laitoksen pikkujoulut. Kai sinne olisi raahauduttava.\nViime viikko oli täynnä deadlineja ja tenttejä. Toivottavasti suoriuduin edes melkein kaikista suhteellisen kunniallisesti.\nVälillä tunnen olevani t-rex.\nKohta on aika ostaa ja päällystää uusi kalenteri. Fingerpori vai solidaarisuus?\nSuunnitelmat loppuviikolle: kirjoita joulupukille.\nOtsikon biisi alkoi soida päässä viime viikon tiistaina mutta on jo lähes vaimentunut.\nLähettänyt Miia klo 10.53 0 hellää huomionosoitusta\nhuilumusiikkia ja huonoa huumoria\nSiis voi hyvänen aika, miten rakastankaan panhuilumusiikkia. Mun lemppari on El Sikuri kahdesta syystä: en tiedä muita ja sillä on kiva nimi.\nSe kuitenkin siitä El Sikurista. Löysin nimittäin myös maailman parhaan kappaleen!! Oikeesti, musiikki on viety uudelle tasolle tässä! Niin hyvä! Paras!\nTiedän, ettei kukaan oikeesti availe niitä youtubelinkkejä mitä muut linkittää (paitsi jos siinä lukee jotain sex with horses super fun great dick homo orgasm)\n.. just, ei oikeesti avaa silloinkaan, halusin vaan kirjoittaa noi sanat. (tän blogin taso on niiiin alhainen...)\nMUTTA; kuunnelkaa tämä. Monta kertaa peräkkäin. Kovalla.\nPAINAKAAPA TÄSTÄ KUN TUO LINKKIASIA EI TOIMI!1\nLähettänyt Laura klo 18.28 0 hellää huomionosoitusta\ngay dancing is gay\nNämä tässä tanssivat ihan homona. Tanssitko sinäkin homona 6.12. ? Voit tanssia myös heterona, jos tanssit lampaan kanssa. Jos et halua tanssia lampaan kanssa, voit tanssia itseksesi. Jammin' is great.\nMuistakaa, heterot. Vaikka tanssi on aistillinen ja jopa eroottisvivahteinen taiteenlaji, ei lampaiden kanssa sovi puuhastella tuhmuuksia. Vaikka olisi nauttinutkin liikaa maagista boolia ja svinhuvudinkakkua.\nMitä teille kuuluu? Kuinka maa makaa?\nMinä en ole muuten pessyt hiuksiani viikkoon ja nautin silti sosiaalisesta elämästä.\nLähettänyt Laura klo 22.02 2 hellää huomionosoitusta\nTässä videossa esittelen superpallokokoelmani.\nSeuraavat asiat ovat huomionarvoisia:\n1. ostamani joululevy taustalla: Bing Crosby, Nat King Cole, Elvis Presley ja muut vanhan kunnon musiikin tähtinimet\n2. tuotesijoittelua: kaunis joukkuepaitani on rakastettavan ihana, ja odottakaapa kun pääsette näkemään eilen otetut studiokuvat! Muistakaa myös tykätä Jyväskylä Roller Derbystä facebookissa!\n3. ihanan huoleton räsähdys jokaista palloa takaisin laatikkoon heitettäessä\n4. jäätävä pokka jota näin tarpeettoman videon kuvaaminen ja julkaisu vaativat\nJa kun nyt ollaan selvästi saavutettu pohjakosketus postausten laadussa, suunta on ylöspäin. Lupaan.\nLähettänyt Miia klo 17.20 0 hellää huomionosoitusta


Hillary Clinton valmis varapresidentiksi - Ulkomaat - Ilta-Sanomat\nHillary Clinton on sittenkin valmis Barack Obaman varapresidentiksi. (KUVA: AFP)\nJulkaistu: 3.6.2008 23:33 , Päivitetty: 4.6.2008 7:36\nSenaattori Hillary Clinton on valmis ryhtymään Barack Obaman varapresidentiksi, kertoo uutiskanava CNN.\nKanavan mukaan Clinton on kertonut aikeistaan newyorkilaisille kongressiedustajille.\nVielä aiemmin päivällä Clintonin kampanjapäällikkö kiisti, että Clinton luovuttaisi demokraattien presidenttikisassa.\nKoko tiistai huhuttiin Clintonin luopumisesta, kun Pohjois-Dakota ja Montana äänestivät vihoviimeisissä esivaaleissa.\nVarhain keskiviikkoaamuna Suomen aikaa senaattori Clinton asteli esiintymislavalle kotiosavaltiossaan New Yorkissa. Hän ilmoitti, että hän aikoo vielä odottaa ja katsoa, miten puolueen valitsijamiestilanne kehittyy.\nClintonin kampanja oli jo etukäteen pyytänyt työntekijöitään osallistumaan tilaisuuteen - tai kuuntelemaan sitä kotonaan.\nClintonin tilanne on edelleen toivoton, sillä Obama saa hetkenä minä hyvänsä taakseen ehdokkuuden tueksi tarvittavat 2 118 valitsijamiestä.\nPaine Clintonia kohtaan kasvaneekin tulevina päivinä kestämättömäksi, kun demokraattipuolueen nokkamiehet odottavat hänen luopumisilmoitustaan. Ns. supervalitsijamiesten odotetaan jo keskiviikon aikana ilmoittavan kannattavansa Obamaa, jolloin Clintonin ainoaksi toivoksi jää, että jokin Obaman katastrofaalinen moka saa heidät pyörtämään päätöksensä.\nClintonilta ja Obamalta on palanut kummaltakin jo pitkälle yli 100 miljoonaa euroa mainoksiin ja palkkoihin sekä matkoihin ympäri maata. Kaikkien Yhdysvaltain 52:n osavaltion demokraattiäänestäjät ovat pähkineet, kumpi näistä ehdokkaista olisi parempi.\nClinton taisteli viimeiseen asti saadakseen alunperin hylätyt Floridan ja Michiganin valitsijamiesäänet taakseen. Tässä kiistassa hän kärsi tappion viime viikonloppuna.


Kirjoittaja Aihe: Suosikkirata (Luettu 16491 kertaa)\n« : 01.02.12 - klo:08:33 »\nOllaan kovasti houkuteltu mukaan myös ratojen omistajia, joten tässäpä pientä "kilpailua" heille.\n« Vastaus #1 : 01.02.12 - klo:09:29 »\n« Vastaus #2 : 01.02.12 - klo:11:09 »\nMotopark. Hieman korkeuseroja ja nopea bussipysäkki-takasuora osuus. Uusi Botniaring voi olla kanssa hyvä. Ei noita kovavauhtisia osuuksia ja mutkia ole paljon siunaantunut kotimaan radoille\n« Vastaus #3 : 01.02.12 - klo:13:26 »\n« Vastaus #4 : 02.02.12 - klo:11:01 »\n« Vastaus #5 : 05.02.12 - klo:21:09 »\nAnnoin ääneni Apparalle !\nSe on ehdotomasti monipuolisin korkeuseroineen ja mutkineen molempiin suuntiin, liekö tuo silta vaikuttamassa asiaan? Tietty siellä täytyy pitää huomio pystyssä pysymisessä : mutta tietoinen riskihän se on mennä radalle missä vaan. Rakastan kuitenkin Apparaa ! Toivotaan sille kaikkea hyvää Hämeenlinnan kaupungin Ahveniston alueen kehitämisprojektissa !\n« Vastaus #6 : 05.02.12 - klo:21:33 »\n« Vastaus #7 : 06.02.12 - klo:07:27 »\n« Vastaus #8 : 06.02.12 - klo:12:06 »\nSe on ehdotomasti monipuolisin korkeuseroineen ja mutkineen molempiin suuntiin, liekö tuo silta vaikuttamassa asiaan?\n« Vastaus #9 : 06.02.12 - klo:12:59 »\n« Vastaus #10 : 07.02.12 - klo:15:27 »\n« Vastaus #11 : 24.08.12 - klo:21:45 »\n« Vastaus #12 : 24.08.12 - klo:22:00 »\n« Vastaus #13 : 24.08.12 - klo:22:07 »\n« Vastaus #14 : 24.08.12 - klo:22:13 »


Jarkko Kreivi - Vaskisepät - Parhaita kattoja suurella sydämellä\nKattopeltisepästä myyjäksi ja myyntipäälliköksi!\nKreivin-veljeskatraaseen kuuluva Jarkko-seppä on imenyt rakkauden peltisepän työhön jo äidinmaidosta. Veljiensä tavoin Jarkko on pyörinyt katoilla pienestä pitäen, aina kun vanhemmilta on silmä välttänyt. Mukana kattohommissa on myös velipojat Niko, Jouni ja Eino.\nTyössään säntillinen ja hyvin ihmisten kanssa toimeen tuleva seppä teki katoilla peltisepän hommia nelisen vuotta, kunnes siirtyi uusiin haasteisiin Pohjanmaan alueen myyjäksi. Myös rakennusalalla ennen Vaskiseppiä työskennellyt Jarkko on erittäin tyytyväinen työpaikkaansa, jossa moinen ”alanvaihtokin” on mahdollinen. Leipiintymään ei pääse sitten millään!\n”Olin myyjänä ollut usiamman vuoden kun myyntipäällikön paikka aukesi. Se oli luonnollinen jatkumo ja pääsin opettelemaan johtamista ja esimiestyötä. Mulla on parhaimmat työkaverit, saan toimia sekä seppien että myyjien kanssa. Eipä kai tässä olisi muuten yli 10 vuotta viihtynyt.”\nVapaa-ajan Jarkko viettää perheen kanssa, johon kuuluu vaimo ja kaksi poikaa. Kevättä kohden touhutaan pihalla ja rakennetaan lisää, omakotitalossa riittää aina jotain hommaa.\nJääkiekko on ollut ykkösharrastus. Tosin korona-aikaan hallit ovat olleet kiinni. Kesät vierähtää Lapissa jokien varsilla perhokalastamassa.\nLapsuuden sankari: Teemu Selänne


ASUS DSL-N16 Ongelma, ei pääse ohjauspaneeliin, jne. | MuroBBS\nASUS DSL-N16 Ongelma, ei pääse ohjauspaneeliin, jne.\nViestiketju alueella 'Ongelmat' , aloittaja Reccy, 26.01.2017.\nEli tilasin Jimm'siltä tollasen modeemin VDLS/kuitu yhteyteen ja nyt en pääse esimerkiksi ohjauspaneeliin configuroimaan asetuksia, jne.\nModeemiin tulee verkko kuitunousun kautta, elikkä ethernetkaapelilla kiinni itse verkkoyhteys, ja siitä jaetaan useampi kaapeli talon yhteyksiin. Verkko itessään toimii ja pääsee nettiä selailemaan, mutta esimerkiksi nopeudet eivät vastaa mainostettua, pitäisi olla 250/50 ja antaa vain 100/50 speedtestin mukaan, enkä pääse konfiguroimaan asetuksia ollenkaan ohjauspaneeliin. Kun laitan selaimeen modeemin osoitteen, joka manuaalista checkattu 192.168.1.1 niin jää lataamaan tyhjää ja lopulta valittaa että ei saada yhteyttä. Tämän lisäksi modeemissa ei pala Internet tai DSL valo ollenkaan. On koitettu resettaa, käynnistää uudelleen, jne. mutta ei skulaa.\nOsaisko joku neuvoa, kiitos!\nNopeuteen sen verran että onhan tuosta kuidusta eteenpäin kaikki purkit gigasia? Tuo että netti toimii mutta modeemin valot ei pala kuulostaa toki oudolta. Minkä IP-osoitteen koneesi jolla modeemin asetuksiin koitat päästä saa?\nKirjoituksestasi ei varmuudella selvinnyt, onko kone kiinni johdolla modeemissa vai tuleeko tuo mainitsemasi johto vaan seinästä modeemiin.\nTietokone pitää olla johdolla (rj45) kiinni modeemin Lan portissa, kun haluat mennä modeemin asetuksia säätelemään.\nmillä perusteella? Itellä aina toiminu modeemi-reititin combo suoraan out of the box wifillä asetuspaneeliin\nToi ASUS on ADSL/VDSL-modeemi ja siinä on 100Mbps portit, joten et voikkaan saadaa tuon suurempia nopeuksia. Et tarvi MODEEMIA vaan reitittimen ja sellasen, jossa on Gigabitin portit, esimerkiksi tämän -> https://www.verkkokauppa.com/fi/product/12602/dvkvk/Asus-RT-N18-4-in-1-WiFi-reititin\n Jos yhteys tulee valokuitua pitkin SE EI OLE VDSL yhteys, vaan Valokuitu.\nJaah no tämä hieman selvensi. Kaipa sitten pitää palauttaa tää nykynen laite jos ei ylipäätänäsä oikeanlainen ole ja hommata tuollainen gigan reititin. Kiitoksia avusta!\nTäyden varmuuden saat kun postaat kuvan niistä laitteista ja noususta et näkee ne kytkennät ja kaapelit\nKokeileppa http://www.asusnetwork.net/ tai http://router.asus.com/ ip osotteen sijasta.\nTällänen systeemi, toivottavasti tuosta saa selvää.\nOon muuten aika suoraan sanottuna vajaa-älynen. Laitan suoraan vaan kiinni seinään ilman modeemia välissä niin puskee sen 250/50 ulos. Jaah, kaipa sen noinkin ois voinu tehdä. No palautukseen menee modeemi.\nJuu saa selvää. Voit toki käyttää sitä yhteyttä suoraankin, jos sulla ei oo kovin montaa konetta käyttämässä sitä yhteyttä ku internet operaattorit antaa maksimissaan 5kpl julkista ip-osoitetta per liittymä. Sen takia kannattaa hankkia jokin reititin väliin esim. se jonka jo linkkasin aiemmassa viestissä, tai joku muu vastaava reititin.\n Kuten jo arvelinki et toi sun yhteys ei oo VDSL, niin se ei sitä modeemia tarvi.\nJuu pitää joku wifi-reititin hommata, kyllä jonkin aikaa kestän ilman. Ärsyttää kun menin just myymään vanhan Asuksen RT-N56U reitittimen kun luulin että en tarvitsisi enää\nAina ei voi voittaa, ei ees joka kerta .


Taivaan temppeli, kesäpalatsi, Suzhou -katu, perinteistä kiinalaista oopperaa - Beijing Travel Blog\n« Previous Entry: Jadekeskus, Kiina… Next Entry: Lama -temppeli, kopioma… »\nOctober 20th, 2005 – by: Outimaaria\nHeräsin siihen, kun ikkunan läpi kuului rakennusmiesten töiden ääniä; yksi hakkaa moukarilla asfalttia ja toinen mättää tiiliä yhdestä kasasta toiseen. Tähän ääneen myös nukahdin edellisenä iltana. Kummallista, miten ihmiset rupee tekemään tuollaisia töitä illalla/yöllä. Toissapäivänäkin, kun käveltiin kotiin ja alkoi tulla pimeä, niin tien varsille alkoi tulla työmiehiä rotvallia tai jotain tekemään. Päivällä on tietysti liikkeellä hirmuisesti ihmisiä, että työ voi olla silloin vähän hankalaa.\nVuokrasimme minibussikyydin meille viidelle hotellin viereisestä puljusta, jossa luki: ”We take you anywhere you want!” Vähän mietitytti, että uskaltaako, mut otettiin sit, kun oli yli puolet halvempi. Valinta osoittautuikin loistavaksi. Kuski odotti aina useamman tunnin meitä, kun tutustuttiin eri paikkoihin. Hän oli hyvin tyytyväinen, kun Kirsi sanoi Herra Kuljettajaksi. Oli siis melko nuori mies. Se maistoi salmiakkiakin, muttei ilmekään värähtänyt. On tietysti tottunut syömään vaikka mitä kummallisuuksia.\nKiinalainen ruoka ei kyllä ole minullekaan parasta herkkua, mutta ihan syötävää, ja jotkin jutut jopa tosi hyviä. Puikkojen käyttö on kehittynyt, mutta välillä olen käyttänyt kertakäyttöhaarukkaakin. Joissakin paikoissa haarukan saa, mutta se on harvinaista.\nEkana mentiin Taivaan temppeliin, joka oli tarkoitettu hallitsijan riiteille ja seremonioille. Hän rukoili siellä mm. hyvää satoa. Tämä siis 2600 eKr. Se oli tärkeä osa ruhtinaallista elämää. Hän toivoi siellä taivailta onnea. Kokonaisuus on rakennettu jumalien näkymäksi. He ajattelevat, että taivas on pyöreä ja maa neliö. Sen takia pihan ja rakennusten muoto mukaili tätä ajatusta. Sitten muistin, että yhdessä ravintolassa oli vähän kuin viskilasit, mutta siinä pohja oli neliö ja lasin reuna pyöreä. Siellä oli myös round altar, missä keskellä oli onnenluku 9 ja sen ympärillä olevat lattialaatat olivat yhdeksän kerronnaisia. Siellä oli myös kaikuseinä. Kun seinän edessä kuiskasi, kuului se kuiskaus kuulemma seinän muurin toiseen päähän asti. Emme kokeilleet. Oli siellä muitakin halleja, mitä katseltiin. Saman tyylisiä kuin muuallakin.\nSiinä mielessä paikka oli vaan tosi mielenkiintoinen, että siellä näki hyvin kiinalaista elämää ja elämäntapaa ja ehkä ajatusmaailmaakin. Siellä oli myös todella laajoja alueita puutarhoja ja tosi isoja ja paksuja vanhoja puita. Monenikäiset ihmiset siellä eri paikoissa viettivät sosiaalista elämää. He olivat kerääntyneet sankoin joukoin yhteen aikaa viettämään. Mukana oli todella vanhojakin kiinalaisia harrastamassa hyvinkin leikkimielisiä ja nuorekkaita juttuja. He lauloivat yksin, pareittain, kuorossa, kuuntelivat, soittivat kummannäköisiä soittimia, pelasivat erilaisia lauta- ja korttipelejä. He näyttivät tosi onnellisilta ja seesteisiltä. Eräätkin mummot pelasivat peliä, jossa pompottelivat pallon tyylistä esinettä jalkansa sivulla ja toinen otti vastaan jälleen jalkansa sivulla. Suomessahan tätä peliä pelaavat etupäässä nuoret pojat ja vieläpä ehkä hipit. Yksi mummo hyppäsi siellä myös hyppynarua.\nMelkein jokaisella taitaa olla mukana jonkinlainen purkki (suomalaisen silmään näyttää suolakurkku- tai pikkelssipurkilta, jossa metallinen korkki), jossa he kuljettivat teetä ja se tee on siellä veden seassa purkin pohjalla. Siitä ne naukkailevat pitkin päivää. Seköhän heidän terveen elämänsä salaisuus on… Minusta kiinalainen tee on tosi pahaa, karmeeta litkua. Vihreä tee olisi tietysti terveellistä, mutta… Joillakin näin jopa sitä purkkia varten tehdyn pussukan, mitä kannettiin olalla. Kyllä sitä tarvitaankin vastapainoksi tälle saasteelle. Mulla on ollut sama päällyspaita koko ajan täällä Pekingissä ja hihoissa on saasteen takia mustat raidat, kun olen vetänyt hihat ylös. Huh huh. Minkähänlaisessa kunnossa keuhkot on?! Jos on parikin vuotta asunut Kiinassa, on keuhkot kuulemma kuin tupakoitsijalla. Ihme vaan, että vaikka ihmisille on täällä niin tärkeää elää terveellisesti, niin silti monet polttavat tupakkaa. Alkoholiakaanhan he eivät juurikaan juo.\nJoka tapauksessa siellä ihmiset kävelivät urheilun vuoksi myös takaperin ja esim. taputtivat ranteitaan tai muuta vastaavaa yhteen. Se on heidän käsitys liikunnasta. Nähtiin me mitä ihmeellisempiä tapoja liikkua ja heilutella käsiä.\nSiellä ihmiset myös tanssivat monia eri tansseja, mm. rock and rollia kiinalaisittain ja jotain hitaampaakin. Sit tosi paljon oli eri taiji-porukoita; vanhuksia etupäässä. Johonkin oli yhdistetty myös kung fu:ta, mitä ihmiset myös paljon harrastavat. Ei vain nähty niitä.\nSit sellaisen mailan päälle laittoivat pallon ja heiluttelivat eri tavoin ja kääntelivät mailaa ja pallo pysyi silti mailassa. Se oli kans joku taiji-versio. Kirsi ja iskäkin kokeilivat yksien kiinalaisten kassa, kun ne kutsui mukaan, mut jälkikäteen he pyysivätkin siitä muutamasta sekunnista rahaa. Sit oli jostain kankaasta punottuja renkuloita / ympyröitä, joita he heittelivät ja ottivat esim. päillään kiinni. Monenlaista nähtiin.\nSiellä oli myös joka paikassa siivoojia ja puutarhanhoitajia, niin kuin lähes kaikkialla muuallakin. Yksikin lannoitti ruohoa. Hieno ruoho olikin.\nSen jälkeen mentiin kesäpalatsiin, joka oli tarkoitettu keisarin ym. vapaa-ajan viettoon kesällä. Siellä oli iso järvi, jossa meni polkuveneitä ja jotain pikku risteilyveneitä. Jossain oli marmorivene, mut sitä ei keritty näkemään. Paljon oli erilaisia halleja ja temppeleitä.\nKäytiin siellä yhdessä museossa, jossa oli mm. jade-, pronssi- ja posliininäyttely. Nähtiin myös keisaritar Cixin ja hänen poikansa asumukset. Cixi synnytti ainoana jalkavaimona keisarille pojan ja hänen arvonsa nousi rutkasti. Kun keisari kuoli, tuli pojasta keisari, mutta hän oli liian nuori päättämään asioista, joten Cixi teki kaikki päätökset yms. Hän alkoi kuitenkin kerätä rahaa vaan itselleen eikä piitannut muista. Monet vastustivat häntä, myös hänen poikansa. Monet myös tapettiin, jos he vastustivat Cixiä. Pojankin hän pisti kotiarestiin. Pojalla oli kyllä todella isot sisä- ja ulkopihat.\nMe kiivettiin portaita ylös, josta löydettiin melkein kuin pieni kaupunki kiinalaistyylisiä rakennuksia. Sit mentiin kaupungin läpi alas, josta pääsi Suzhou-kadulle, joka oli alun perin vain keisarin (+entourage) ostosten tekoa varten. Esitteessä luki, että sieltä voi ostaa vain antiikkisilla Ming-kolikoilla, joita voi vaihtaa sisäänkäynnillä. Ei me kuitenkaan mitään vaihdettu ja voitiin ostaa remimbeillä eli yuaneilla (rämpylöillä, kuten me sanotaan). Ostin tukkapiikin. Tosi nätti, pitää vaan opetella käyttämään, kun hiukset on niin liukasta laatua.\nPaikka oli kuin suoraan Venetsiasta, paitsi kiinalaisittain. Joen / kanavan ympärillä oli kauppoja ja ravintoloita. Pysähdyttiin ottamaan Marjosta ja vanhemmista kuvat keisariajan vaatteissa. Yhdessä kojussa oli perin kiinalaisen näköinen tosi vanha mies, jolla oli pitkä suippo parta. Hän teki kiinan karakteereilla paperille lauseen, jonka valitsimme englanninkielisestä listasta. Vanhemmat otti jotain perheeseen liittyvää, Kirsi jotain sellaista, että: "jotta voi olla onnellinen, pitää olla kärsimyksiäkin", mikä sopii Kirsille tosi hyvin. Mun lause oli: ”The lucky star shines bright”. Siihen tuli merkintä: Kesäpalatsi ja tekijän nimi kirjoitettuna ja leimana. Sit siihen tuli oma nimi oman maan kielellä ja syntymävuoden mukainen eläin leimana ja onnen toivotukset kirjoitettuna sekä leimana. Minä ja Kirsi oltiin lampaita, vanhemmat hiiriä ja Marjo jänis sekä Timo hevonen. Teetätin Timolle sellasen, missä luki ”I love you”. On kiva, että nyt on jotain hyvin kiinalaista tuliaiseksi. Tänään olen ostanut sille alushousuja ja perinteistä kiinalaista viinaa, mao taita. Haluan ostaa sille vaatteitakin, kun täällä on niin halpaa.\nKopiomarkkinoita on lähes kaikkialla, joten lähes kaikki on feikkiä, mutta halpaa. Oli tosi kiva, kun sain niin kiinalaisen näköisestä miehestä kuvan. Ostoksesta tuli hyvä mieli.\nKesäpalatsissa olisi ollut myös paljon erilaisia siltoja, joita ei keritty nähdä. Tollaset nähtävyysalueet on täällä tosi laajoja ja isoja.\nKarkin päälle täällä ei ymmärretä mitään; ihmeellisiä kovia koppuroita ja löysiä mössöjä, jotka ei ole karkkia nähnytkään. Siis perinteiset kiinalaiset, mut tavarataloista löytyy maahantuotujakin. Teekin on kukista ja yrteistä tehtyä ja kahvikin kuulemma tosi pahaa.\nKiinalaiset talot •ainakin hotellimme lähellä • ovat ihan spurgupaikkoja; jotain ihme kotteroita, pieniä kellareita tmv. Ja kaupat varsinkin. Myytävä ruoka tehdään usein pihalla. Tietysti oikeat kaupat on eri asia. Pyykit niillä kuivui siinä kadulla kaiken lian keskellä. Kuitenkin jollain saattoi olla ihan hienojakin autoja siinä pihassa eli tiellä. Monet olivat pukeutuneet siististi ja muodikkaasti ja lähes kaikki olivat käyneet kampaajalla ja monella oli tv litteälläkin näytöllä, vaikka se ympäristö oli todella kurja, pieni ja likainen. Tämä kuva syntyi siis kävellessäni siellä kaduilla. On tietysti hienompiakin asuntoja ja jonkin verran kuulemma myös omakotitaloja. Ja sit on ihan köyhiä, joilla ei ole kotia, vaan esim. joku patjan tapainen ulkosalla. Täällä junassakin on ykkösluokka, jossa 4 hengen huoneet. Sit kuulemma istumapaikat löytyy yöjunastakin ja sellainen tila, missä on patjoja lattialla vieri vieressä ja siellä kaikki ihmiset nukkuvat vierekkäin samassa tilassa.\nHuonoja autojakin on tosi paljon, mut kun täällä on niin kauheesti asukkaita, et jos rikkaita auton omistajia on esim. viisi miljoonaa, niin jäähän köyhiäkin vielä sitten 10 miljoonaa.\nSit täällä on sellainen tapa, et yksi kynsi kasvatetaan tosi pitkäksi, jos on varakas eikä tee raskasta työtä. Siis miehet kasvattaa. Näin yhen sellasen miehen. Sen peukalon kynsi oli aivan järkyttävän pitkä ja samoin pikkurillin kynsi, ja muut kynnet olivat lyhyitä. Aivan kaamean näköinen. Etupäässä muistutti Drakulaa.\nSit illalla mentiin katsomaan perinteistä kiinalaista oopperaa. Vaihtoehtoja olis ollut myös moderni ooppera ja kung fu show. Se kung fu olisi varmasti ollut vaikuttavampi, mutta tulipa koettua tuo oopperakin. Eka tuntui vaan, että tarina oli todella typerä, toistava. Siinä nainen etsi jotain ihmeen merikurkkua. Siellä oli siis tekstitys enkuksi ja kiinaksi. Laulua ei kauheesti kuulunut, kun musiikki oli niin kovalla. Eikä se kovin kaunista kuultavaa ollut. Sitä kesti vartin ja sit oli 10 minsan tauko.\nSiinä oli ilmaiseksi pöydällä melonia, teetä, keksejä jne. Sit sai ostaa muita juomisia. Tila itsessään oli nätti. Sit tuli toinen esitys, joka kesti 25 minsaa. Siinä oli joku narri, mikä pelleili ja ryyppäsi ja sit siinä oli taistelukohtauksia. Ne oli vähän mielenkiintoisempia. Ja puvut ja naamamaalaukset oli upeita. Kummallista oopperaa vaan, kun siinä ei juurikaan puhuttu eikä laulettu. Musiikkia soitettiin sermin takaa tosi kovalla. Kuulosti etupäässä siltä, että lautasia lyötiin yhteen ja vielä tos,i TOSI kovaa. Ihan korvat melkein soi sen jälkeen. Mut se oli perinteistä kiinalaista oopperaa. Kai se vanhanajan ooppera on mennyt hieman komiikan puolelle.\nSen jälkeen mentiin sit nukkumaan.


HAMK Smart ja Seniortek yhteistyössä: Limingan kunta uudisti vuokrattavien tilojen varausjärjestelmän uudelle vuosikymmenelle - HAMK Smart\nBy Lotta Valanne on\t 24.11.2021 Yleinen\nUuden tilanvarausjärjestelmän hankinta tuli Limingassa ajankohtaiseksi, kun kuntalaisten liikuntapalveluita päätettiin parantaa. Tavoitteena oli myös nostaa kunnan liikuntatilojen käyttöastetta. Seniortekin e-Tilat -tilanvarausjärjestelmän avulla nämä Limingan kunnan asettamat tavoitteet saavutettiin.\nLimingan kunta on hankkinut uuden Seniortekin tilanvarausjärjestelmän e-Tilat, joka on kehitetty yhteistyössä Schneider Electricin, Asion ja HAMK Smart -tutkimusyksikön kanssa. Seniortekin e-Tilat järjestelmään sisältyy automaattisesti ohjattavat sähkölukot, Schneider Electricin EcoStruxure Security Expert -järjestelmä ja sen varaustoiminta pohjautuu Asion kehittämään varausjärjestelmään. e-Tilat järjestelmän avulla kuntalaiset ja kunnan omat työntekijät pystyvät helposti varaamaan ja käyttämään Limingan kunnan kaikkia liikuntatiloja ja kokoustiloja kunnan Lakeustalolla. Janne Laamanen, Limingan liikuntapalvelupäällikkö kertoi, että järjestelmän asennus ja sen käyttöönotto sujui pääsääntöisesti hyvin ja se otettiin käyttöön syyskuussa 2021. Pasi Nurmelan, Seniortekin toimitusjohtajan mukaan e-Tilat -tilanvarausjärjestelmä on helppo käyttää:\nAsiakas pääsee varaamaan haluamansa liikuntatilan älypuhelimella. Älypuhelimesta näkee heti halutun liikuntatilan varattavissa olevat vapaat ajat. Ilmaiseksi ladattavalla älypuhelimen e-Tilat -sovelluksella asiakas pystyy vaivattomasti avaamaan liikuntatilan oven oman vuoron alkaessa.\nLiikuntapalvelupäällikkö Laamasen mukaan e-Tilat -sovelluksen käyttö on ollut sujuvaa, ja liikuntatilojen käyttäjät voidaan nyt myös tunnistaa luotettavasti. Tämän ansiosta liikuntatilatilojen huollon tarve vähenee ja niiden käyttö on asiakkaalle turvallista. E-Tilat -järjestelmän monipuolisuuden ja joustavuuden ansiosta Limingan kunnan on helppo jatkossa innovoida ja kehittää lisäpalveluita liikuntatiloja käyttäville kuntalaisille. Laamanen mainitsi myös, että e-Tilat -tilanvarauspalvelun käyttöönoton jälkeen kunnalle on tullut välittömiä kustannussäästöjä n. 200€/kk ja säästöt kasvavat sitä mukaan, kun kuntalaiset asentavat e-Tilat sovelluksen älypuhelimiin, ja vanhan järjestelmän käyttö päättyy.\nHamk SMART -tutkimusyksikkö tekee tiiviisti TKI-yhteistyötä yritysten kanssa bio- ja kiertotalouden, hyvinvoinnin, pedagogiikan sekä teollisuuden ja liikenteen aloilla. Vastaavia digitaalisen transformaation hankkeita toteutetaan mm. erilaisten teknologiaselvitysten ja käyttäjätutkimusten sekä proof-of-concept ja tuotekehitysprojektien muodoissa.\nLue lisää yhteistyömahdollisuuksista HAMK Smart -tutkimusyksikön kanssa täältä.\nPrevious ArticleÄlyKaupunki-hanke edistää tekoälyn tuotteistamista rakennuksissa\nNext Article Hämeen matkailusivusto ensimmäisten joukossa Suomessa kansallisen matkailutietokannan hyödyntäjänä!


lennot, hotelli & bussikuljetukset\nLaajennamme nyt ilmastokompensaation kattamaan kaikki Sunwing Family Resorts, O.B.C. by Sunwing ja Sunprime Hotels -konseptihotellit sekä kaikki lentokentän ja hotellin väliset bussikuljetuksemme. Jo entuudestaan kompensoimme kaikki lentomatkat ainoana suurista matkanjärjestäjistä. Ilmastokompensaatio sisältyy aina lomamatkasi hintaan.\nJatkuva toimintamme kehittäminen uusilla osa-alueilla on meille tärkeää. Tämä on pitkäjänteistä ja jatkuvaa työtä, ja teemme parhaamme huomioidaksemme asiakkaidemme toiveet. Olemme viime vuosien aikana toteuttaneet laajoja uudistuksia etenkin lennoillamme sekä hotelleissamme, mutta myös eläinten hyvinvointiin liittyen. Oma lentoyhtiömme Thomas Cook Airlines Scandinavia on viimeisten 15 vuoden aikana onnistunut vähentämään päästöjä reilut 20 prosenttia ja työ ympäristövaikutusten vähentämiseksi jatkuu edelleen. Tilauslennot ovat reittilentoja vähäpäästöisempi tapa lentää, sillä lomalentojen täyttöaste on korkeampi.


Lekemarin Oy - Huoltopalvelu\nVarmasti ja tehokkaasti\nTervetuloa Lekemarinin huoltoon\nLekemarin huoltaa tehokkaasti ja ammattimaisella tarkkuudella. Olemme valtuutettuja osaajia kaikille edustamillemme tuotemerkeille.\nLähtökohtana on se, että minkä myymme, sen myös huollamme. Ammattitaitoinen ja koulutettu henkilökuntamme, yhdessä ajanmukaisten työkalujen ja merkkikohtaisten testilaitteiden kanssa, takaa ensiluokkaisen lopputuloksen. Kaikki meiltä myydyt koneet ja laitteet ovat aina ammattilaisen asentamia, kokoamia ja säätämiä, toisin sanoen käyttökunnossa. Näin voit olla varma, että tuotteesi toimii kuten valmistaja on ajatellutkin sen toimivan. Huoltopalvelumme sijaitsee myymälämme yhteydessä, jonka vuoksi asiointi on helppoa ja vaivatonta. Samalla ovenavauksella löydät myös kaikki lisävarusteet ja tarvikkeet, jotka liittyvät hankkimasi laitteen käyttöön tai ylläpitoon.\nKlikkaa alla olevaan lomakkeeseen, mikäli haluat jättää meille huolto- tai palvelupyynnön. Vastaamme pyyntöösi arkisin 24 tunnin kuluessa.\nHuolto- ja palvelupyyntölomake\nAmmattimme on huoltaa ja korjata veneet, perämoottorit, vesiskootterit, moottorikelkat, moottorisahat, ruohonleikkurit, mönkijät ja trailerit. Suoritamme vaativimmatkin asennustyöt ja lisävarusteasennukset. Esimerkiksi veneesi varustelu hoituu talvisäilytyksen aikana. Saat meiltä myös pesupalvelut kaikentyyppisille koneille. Ja muista, että säännöllisesti valmistajan ohjeiden mukaan huollettu laite säilyttää arvonsa ja me pidämme arvo-omaisuudestasi huolta!\nVaraa määräaikais- tai kausihuolto laitteellesi klikkaamalla yllä olevaa "Huolto- ja palvelupyyntölomake" -painiketta.\nTarvitsetko veneellesi kausisäilytyksen? Niin halutessasi, noudamme veneesi laituripaikalta, pesemme, huollamme ja kutistemuovitamme veneesi talvisäilytystä varten. Kauttamme sinun on mahdollisuus saada veneesi myös lämpimään talvisäilytyspaikkaan. Myös talvella käytettävät laitteet voi jättää kesäkaudeksi säilytykseen Lekemarinille. Kun tuot esimerkiksi moottorikelkkasi huoltoon, niin paketoimme sen huollettuna ja pestynä odottamaan seuraavia hankia.\nKysy lisää kausisäilytyksestä klikkaamalla yllä olevaa "Huolto- ja palvelupyyntölomake" -painiketta.\nTarjoamme myymillemme tuotteille, sekä soveltuvin osin myös muille tuotteille, ammattitaitomme mukaista kokonaisvaltaista huoltoa. Alla olevan huolto- ja palvelupyyntölomakkeen avulla nopeutat huollon järjestelyä. Muista täyttää vähintään pakolliset tähdellä (*) merkityt kentät.\nKirjoita sähköpostiosoitteesi oikeassa muodossa.\nMääräaikaishuolto Muu huolto Korjaus Kausisäilytys Pesupalvelu\nSähköpostitse Puhelimitse Valitse yhteydenottotapa\nHalutessasi voit lähettää kuvan laitteestasi\nUusi kuvaVäärä varmennus, tee uudelleen.\nKirjoita varmennus tekstikenttään. Jollet saa selvää varmennuksesta, niin valitse "Uusi kuva".\nVastaamme lomakkeen lähettäjälle arkisin 24 tunnin kuluessa.\nPaikka parhaille kaupoille\n(1.9. - 31.3. lauantait suljettu)


Kuivat kaakut: Sekoitettava maustekakku\nEdesmennyt iso-äitini eli Mamma oli kova leipomaan ja tekemään herkullista ruokaa. Hänen jäämistöstää sain aikanaan muutaman ihanan vihkon, johon hän oli kerännyt reseptejä.Vihkot olivat selvästi paljon käytettyjä. Ja värikin on sopivan liila :)\nEräänä iltana ryhdyin selaamaan, löytyisikö sopivaa reseptiä, johon voisin käyttää jo parhaat päivänsä nähneen piimän. Ja löytyihän sieltä montakin. Päädyin kuitenkin tähän sekoitettavaan maustekakkuun. Se kuulosti sopivan yksinkertaiselta arki-iltana tehtäväksi. Ja olihan tämä jo Mamman muistiinpanon mukaan hyväksi havaittu.\n2 dl sulaa/juoksevaa margariinia\n1 1/2 dl hapahkoa kermaa/ kermaviiliä / piimää\nVoitele kakkuvuoka. Mittaa kaikki aineet kulhoon ja sekoita varovasti aineet keskenään. Kaada seos vuokaan ja kypsenä uunin keskiosassa 175 C noin 45 minuuttia. Kumoa hiukan jäähtyneenä. Kakku paranee vanhetessaan.\nReseptissä oli mainittu myös mantelirouhe, mutta mittayksikkö on jäänyt puuttumaan. Arvelisin sen olevan dl. Mutta en nyt sitä tällä kertaa lisännyt. Rusinat ovat myös sellaisia, jotka kuivakakuissa eivät ole ehdottomia suosikkejani, mutta toimivat tässä kakussa hyvin. Kakku oli mehevää ja tosissaan parani vanhetessaan. Peruskakku, mutta mehevä ja hyvä sellainen.\nLähettänyt Liila klo 4.44


Terveisiä elämästä: Yksi rela tähän väliin\nkirjoittanut Riimi klo 18:33\nLiina 04 huhtikuuta, 2014 07:17\nOnneksi tulee! Nyt kiinnostuin itsekin tuosta ohjelmasta, pitänee se kuunnella, jos vain joku hetki siihen tulee.\nToivon kyllä kovasti, että työpaikan musta aukko muuttuu vaikka valkoiseksi kääpiöksi ja hehkuu sen verran elämänvoimaa sinne, ettei hengähdyshetkille tunnu olevan niin hirvittävän kovaa tarvetta.\n(Melkein tekisi mieli sanoa, että tuntuu jollain tapaa tutulta, mutta en sano, koska epäilen, että ollaan asteikon eri päissä. Tai kokonaan eri asteikoilla. Tsemppiä.)\nRiimi 06 huhtikuuta, 2014 17:30\nEhkä olemmekin samalla asteikolla, ken sen tietää! Jokaisen asteikko kuitenkin loppupeleissä taitaa olla omanlaisensa, ei vaikeuksia oikein voi verrata. Omat vaikeudet on aina itselle niitä vaikeita.\nJa kiitos! Työpaikan mustassa aukossa on hopeareunus, joka taas pääsi viime viikon lopulla onneksi pilkahtelemaan esiin. Kyllä se siitä taas. Ja hengähdyshetkien harjoittelu tekee toki hyvää aina, joten aina parempi oikeastaan. Kun on kunnolla tarvetta, tulee otettuakin niitä pausseja.


Bottas toinen, Räikkönen ajoi ulos - Urheilu | HS.fi\nBottas toinen, Räikkönen ajoi ulos\nNastolan poika Valtteri Bottas on 11 vuoteen ensimmäinen Williamsin kuljettaja, joka on ajanut Groven kilpatiimille kaksi perättäistä palkintosijoitusta. 24-vuotiaan Bottasin toistaiseksi paras kilpailu osui Williamsin kotiradalle Britannian GP:hen Silverstoneen, missä koko tehdasväki oli paikalla kannustamassa.\nValtteri Bottas heittäytyi heti maaliin päästyään kilpatiiminsä harteille tuulettamaan menestystä. "Tiimi on tehnyt taas todella hyvää työtä", Bottas iloitsi. (KUVA: Dimitar Dilkoff AFP)\nNastolan poika Valtteri Bottas on 11 vuoteen ensimmäinen Williamsin kuljettaja, joka on ajanut Groven kilpatiimille kaksi perättäistä palkintosijoitusta.\nKommentti: F1-kuskin kannusten kausi


Tollot » Search & Rescue\nSukkapalloilun syvin olemus\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue | Lisätty 06.04.2014\nIisin palkkausta miettiessäni päädyin siihen, että koitan oikeasti rakentaa sille palkkauksen, joka kantaisi pitkälle, toimisi aina ja olisi sellainen, mihin koira ei kylläänny. Halusin myös palkan, jonka tumpelokin maalimies osaa lyhyellä opastuksella antaa. Joten päädyin sukkapalloon. Sen rakentaminen on vaan minulle uusi asia, joten aikamoinen opettelu on edessä. Meidän ryhmässä on kuitenkin onneksi vähän osaamista entuudestaan, joten sillä perusteella lähdettiin treenaamaan.\nPalkkauksen rakentaminen on tässä vaiheessa nimenomaan se pointti. Asiaa enemmän nyt pohtineena ja vuosien varrella erilaisia koiria nähneenä tulin tulokseen, että tosi moni ”vaan” palkkaa. En nyt mieti mitään tiettyä koirakkoa, vaan ihan yleisesti laajalla skaalalla koirakoita, joihin olen vuosien varrella törmännyt. Niin tein itsekin noitten kahden kohdalla. Jipon ”onni” on sen ahneus ja yksinkertaisuus, Metkun taas bortsun työmoraali. Tosin Metkun kanssa tuloksia olisi voinut tulla ihan eri tavalla ja eri tahtiin, jos sille olisi rakennettu palkkaus alusta alkaen kunnolla. Se kun ei ole hirmu ahne ja kuitenkin oli ruokapalkalla. Ahneus on melkeinpä oma kirjoituksen aihe, mutta ei mennä siihen nyt.\nMutta mietin, että oli se sit ruoka tai lelu, niin senhän pitäisi olla koiralle se juttu, se paras asia, jonka vuoksi kiivetään vaikka puuhun. Miksi sitten aikaa ja energiaa ei laiteta sen rakentamiseen? Kyllähän tuloksia (ja hyviä sellaisia!) tulee monella tapaa, mutta onhan se vähän hassua, että ensimmäisenä opetetaan ilmavainun hakemista eikä sitä, MIKSI (koiran näkökannasta) sitä ihmistä ihan oikeasti etsitään.\nNäin se (hieman kärjistäen) minusta menee: pennulle ilmavainun perässä ihmisen luokse meneminen ei ole oikeasti kovin vaikea asia, varsinkin jos pentu on reipas ja utelias perusluonteeltaan. Sitä tehdään, koska se on kivaa (kaikista) ja koska siinä näkee kehityksen tosi nopeasti. Sitten ollaan puolivuotiaana kanssa tilanteessa, että avopiilot sujuu, joten siirrytään pikkuhiljaa (puoli)umppareihin. Ne sujuu, mutta tahdotaan edetä, ja usein luullaan, että umppareita voi harjoitella vain, jos koiralla on jo ilmaisu. Joten sitten siinä vuoden iässä aletaan rakentamaan ilmaisua. Eikä sekään ole loppujen lopuksi vaikeaa. Koira oppii äkkiä haukkumaan selkeää laatikkoa tai piiloa, jotka se on jo aiemmin oppinut tutulla radalla tuntemaan. Mutta sitten ollaankin tilanteessa, että koira ei tunkeudu ja pointtaa tai se ei jaksa kiinnostua tekemään pitkään töitä tai näkemään vaivaa, koska sen motivaatio ei ole ihan tapissaan. Samoihin aikoihin tulee mörkökaudet, juoksut ja kaikki muut ”normaalit häiriöt”. Sitten ihmetellään, että mites tässä näin kävi. Seuraavaksi aletaan paikkailemaan ongelmia: vaihdetaan palkkaa tai kokeillaan eri palkkoja ilman että ne rakennetaan kunnolla, ehkä vaihdetaan ilmaisumuotoa, ainakin helpotetaan treenejä. Tehdään töitä, että koiralle saadaan takaisin into ja halu löytää. Yleensä tässä ihan onnistutaan ja lopputulos on koira, joka tutuilla radoilla ja hyvissä olosuhteissa suorittaa pera-B-kokeen kolmannella yrittämällä. Monelle se riittää. Minulle ei.\nOnhan se sydäntä raastavan tuskallista juosta ja hillua kaksi minuuttia kentällä raunioradan vieressä ja viedä pentu sitten autoon ja siirtyä seuraamaan, miten muut ryhmässä tekee jo oikeasti etsintää. Kun NIIN tekisi mieli itsekin. Haluaisi NIIN kovasti nähdä sen lampun syttymisen pienessä päässä ja sen ilon, kun ihminen löytyy. Eihän tuo ehkä olisi edes vaikea palkata, se kun tykkää niin kovasti ihmisistä ja esimerkiksi palloista. Mutta nyt tarttee malttaa, koska lopputulos on se tärkein. Ja kun väitän, että se ihmisen hajun etsimisen oppiminen ei ole loppujen lopuksi koiralle se vaikein juttu. Eikä se ilmaisukaan. Vaikeus on ihan jossain muualla.\nJoten nyt sitten rakennetaan palkkausta eli sitä sukkapalloa. Juostaan ja hillutaan, pidetään yhdessä kivaa ja opetetaan Iisille, että sukkapallo on SE juttu.\nVielä kun muistan, niin kokosin ylös tämän viikonlopun oppeja:\n– Malta. Eli älä hötkyä.\n– Älä ota ihmisen etsintää, vaikka miten meili tekisi. Ei raunioilla, ei metsässä. Kaikkea muuta voi tehdä, kuten tottista, jälkeä jne.\n– Juokseminen ja vauhti ei ole tärkeintä, vaan se että olen sydämellä mukana ja että se, että tehdään yhdessä koiran kanssa.\n– Älä vilkuile koiraa! Ei vaikka miten mieli tekisi. Luota.\n– Apuhenkilö(t) on passiivisia, ohjaavat vain kun tarve. Eli sanovat, jos tiputtaa tai alkaa hyytyä. Eli no news good news, jolloin meno jatkuu. Ei siis huitomisesta ja ihmisiä ympäri kenttää. Tällöin mun fokus säilyy koirassa, vaikka sitä ei saakaan katsoa. Tässä on vaikeus, mutta ehkä se oikea fiilis löytyy?\n– Koiraa pitäisi kehua silloin, kun se ottaa pallon takaisin suuhun, leikkii, tulee miettimisen jälkeen perässä. Välillä voi olla hiljaakin eli ihan koko ajan ei tartte olla äänessä.\n– Liike voi olla ”ympyrää”.\n– Jos pallo unohtuu/tippuu, voi kysyä koiralta ”missä se on” ja sitten joko itse tai joku muu (mieluiten joku muu) potkaisee pallon liikkeelle. Sitten ei enää juosta kauas ja lujaa, vaan jäädään lähelle ja vaihdetaan pian.\n– Vaihtomässy on joku extrahyvä herkku, jota saa vain sukkapallosta ja jonka koira voi syödä kerralla, esim, puolikas lihapulla. Koira saa mässyn pallosta, pallon laittamista taskuun ei tarvitse kiirehtiä.\n– Harjoituksia voi tehdä kerran päivässä tai kerran viikossa, tai miten vaan, koiran mukaan.\n– Sitten kun sukkapallo on oikeasti SE juttu, niin pallon voi heittää vaikka korkeaan ruohoon. Kun osaa etsiä palloa tällä lailla, sitten avustaja voi viedä sen vaikka ”nurkan” taakse (ja tulee itse pois). Kun nämä sujuvat, pallo tulee ihmiseltä. Ihminen on siis lopulta vain se väline, jonka löytämällä koira saa sukkapallon.\nNäillä opeilla mennään ja katsotaan mitä tulee. Toistaiseksi vaikuttaa siltä, että sukkis voisi olla meidän juttu, mutta aika näyttää. Paljon on oppimista ja varmasti vastaan tulee ongelmia,mutta eiköhän niistä selvitä. Onneksi on ystäviä, jotka neuvovat ja auttavat.\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue, Tollot | Lisätty 01.12.2013\nJippo suoritti tänään ipor-raunio-B kokeen hyväksytysti! Pisteillä ei hurrattu: tottis/kettis 78 p. ja maasto 151 p. Jipii oli kovin omatoiminen ja nopea, oma itsensä siis. Tuttu rata aiheutti sen, että Jipii juoksi ennemmin polkuja pitkin kuin kasojen yli. Mutta tulos tuli, se on tärkeintä! Tittelin lisäksi olen iloinen myös siitä, että nyt minusta voi (teoriassa ainakin) tulla joskus ipor-tuomarikin!\nKuvat: Timo Uola\nMaalimies on TUOLLA!\nAlapuolella oli pikkutollerin mentävä kolo.\nJipii yhdisti rauniokokeen ja agilityn. Harmi, että tyylipisteitä ei jaettu.\n”Jonnekin tonne se koira meni…”\nLoppuarvostelu. Ratamestarilla on hauskaa.\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue | Lisätty 07.09.2013\nAiemmin taisin miettiä, että onko mitään järkeä käydä kokeissa koiran kanssa, jonka hermorakenne ei kestä koetilannetta ja joka ei selvästikään nauti kokeessa olemisesta eikä siten myöskään tee siellä sitä, minkä se hyvin osaa. Tänään onneksi tuo ajatus unohtui kun mentiin Jipiin kanssa raunio-b-kokeeseen, jälleen kerran. Jipollahan ei ole tuota koetta suoritettuna aiemmin.\nKoe oli Salossa ja tuomarina toimi Juha Kuronen. Kovasti mietin etukäteen (turhaan), että mitä Juha on mieltä Jipon vinku-piippaus-kaivaus-raapimis-ilmaisusta. Jotenkin ajattelin hänen olevan ”vanhan kansan miehiä” ja sitä mieltä, että jos kunnon haukkua ei tule, niin koe ei mene ehkä edes läpi. En tiedä miksi näin mietin, mutta kovasti sitä jännitin. Tokihan tässä viime viikkoina on harjoiteltu taas haukkumista, mutta kun se ei ole helppoa, niin ei se vaan irtoa. Ajattelin kuitenkin, että otetaan tämäkin kokemus ja mennään yrittämään, tuli mitä tuli.\nSain mielestäni aika hyvin juotettua Jippoa aamulla omaa vuoroa odottaessa. Koitin myös ajoittaa edellisillan ruoan aika myöhään, ettei sen maha olisi ihan tyhjä. En tiedä oliko noista toimista apua, mutta ainakaan J ei syönyt heinää hysteerisenä. Sain sen jotenkin viritettyä oikeaan moodiinkin ennen kun mentiin radalle: se vinkui ja piippasi ja kiskoi radalle. Tuomari huomauttikin siitä, ettei koira ollut perusasennossa ilmoittautumisessa (taktinen päätös) 😀\nJa se toimi! Jipii teki töitä! Oikeasti, innokkaasti, niin kuin se parhaimmillaan osaa! Se yritti tunkeutua piiloihin, mutta myös haukkui vähän, joka kerta. Se jätti maalimiehet (jotka nostettiin!) ja jatkoi hommia, se meni minne lähetin, oli innokas, ihana oma itsensä! Kymmenessä minuutissa olimme nostaneet kaikki neljä maalimiestä ja olin varma, että alue oli tutkittu. Mahtava fiilis!\nSaimme kiitosta ja kehua melkein kaikesta: vain minun taktinen toiminta oli ”vain” hyvää, koska seisoin savussa hieman turhan kauan. Okei, tyhmää, mutta ehkä hieman tyhmä tuomiokin. Loppuarvosana siis Hyvä, mutta parasta (ja uskomattominta) oli se, että kaikki ilmaisut olivat erinomaisia! Oli tosi upeaa kuulla se – suorapalkkatreenit ei olleet siis menneet hukkaan ja tuomari arvosti tunkeutumista!\nMahtava päivä siis, varsinkin kun kaveritkin sai tuloksia: onnittelut Kirsi, Nina ja Mari! Hieman kuitenkin sellainen takki tyhjä -olo. Mitä nyt? Mitä varten nyt sitten treenataan? Tuo koe on suoritettu, hälyvalmius on voimassa taas kaksi vuotta ja sitten Jipiikin saaneekin jäädä eläkkeelle! Okei, Ipor-b-koetta varten voitas treenata, sen tahtoisin vielä Jipiin kanssa suorittaa. Mutta silti, hieman on vaikea keksiä motivaatiota. Ehkä mä ihan oikeasti tartteisin sen pennun nyt…\nHuomenna tuplaherkut mahtavalle treeniryhmälle ja Tuomolle, joita ilman tämä ei olisi ollut mahdollista – KIITOS!\nKirjoittaja satu | Kategoria Elämää, ei sen enempää, Search & Rescue, Tollot | Lisätty 21.08.2013\nKesäloma on lopultakin lähtenyt täydellä tohinalla käyntiin. Kun meillä ei töissä tunneta hidasta paluuta lomalta töihin, niin otin hitaan laskeuman lomalle! Eli olin yhden päivän saldovapaalla ja siihen perään kaksi päivää koulutuksessa. Joten en sitten ehtinyt olla kuin kaksi päivää töissä ennen loman alkua. Sopivan mukavaa. Kaikkea pientä ja kivaa (ja vähemmän kivaakin) on tässä ehtinyt tapahtua, mutta nyt keskityn vain Isoihin Asioihin.\nTapaus 1: Pätmän. Nappasin Pasin bc Pätmänin mukaan melkein viikoksi Joensuuhun ja Kuopioon ja pääsin testaamaan sen taipumuksia pelastuskoiraksi. Ja taipuihan se, aivan loistavasti! Joensuun raunioradan vieressä on ampumarata, jossa oli varsinainen sotatila päällä kun oltiin siellä. Onneksi pieni mies ei reagoinut laukauksiin mitenkään! Reagointi olisi voinut äkkiä mennä yli, sen verran kovaa ja korkealta ammuttiin. Treenattiin sitten vähän partiointia. Kovin on maavainuinen pieni eläin, mutta niin ihanan reipas, irtoava ja ihmisrakas, että ei mitään ongelmaa. Raunioilla kasat ei tuottaneet ongelmia, enemmänkin pelti pelotti, mutta siitäkin selvisi yli. Välillä meinasin ihan unohtaa, että koira on oikeasti aivan aloitteleva eikä sitä voi esimerkiksi lähettää. Mutta onko sillä väliä, jos koira toimii eli menee annettuun suuntaan? Vaikkei se tiedäkään vielä mitä raunioilla kuuluu tehdä, niin se liikkuu iloisesti ja hyvin ja kun saa ihmisen hajun se reagoi ja menee liki. Tosi reipas pieni mies. Tottista en juurikaan kokeillut, mutta kettistelineet se oppi nopeasti. Lopputulema: Pätmänistä saisi loistavan pelastuskoiran! Se on ketterä, ihmisrakas, liikkuvainen, aika alustavarma, ehdottomasti paukkuvarma, tottelevainen, helposti ohjattavissa. Tollaisen noin lupaavan koiran kun saisi! Tarttee puhua Pasille, että alkaisi harkitsemaan ainakin jälkeä, kun PM selvästi on siihen kovin taipuvainen.\nSushukka ja SuperSankari\nTapaus 2: Pötkön misseily. Pötkö oli Joensuussa kahdessa kv-näyttelyssä. Lauantaina tuomarina oli Alan Jones Italiasta, bortsuja oli mukana 17. Tuomari todella tykkäsi Pötköstä (”erinomainen, SA, ROP-veteraani”) ja arpoi pitkään sen ja Pärnussa jo tutuksi tulleen ”pikku tirrin” eli Maccabee Keen on Youn välillä. Tirri esiintyi ryhdikkäämmin, joten vei voiton sillä perusteella Pötkön ollessa paras narttu 2. Tirrin omistaja sanoi onnitellessani häntä, että nyt tuli hieman revanssia Pärnusta. Selkeästi Pötkön pärjääminen siellä oli jäänyt hampaankoloon 😀 . Arvostelu: ”11 years. Teeth correct. Lovely feminine type. Presents well for her age. Lovely head & eye & expression. Nice body proportions. Good bone & substance. Lovely character. Sweet, ligth movement with good reach & drive. Compliments to the owner.” Tippa linssissähän mä taas olin, se vaan on jotenkin aina yhtä yllättävää kun tuo vanha nahka pärjää. Sunnuntaina suunnilleen sama jengi mittelöi uudestaan. Tuomarina oli Roy Baker Englannista. Hän ei ollut yhtä vakuuttunut Pötköstä ja antoi vain Erittäin hyvän, joten Pötköstä ei tullut edes ROP-veteraania. Arvostelu: Nice veteran bitch. Typical head & expression. Good front angulation but slightky roached on topline. Moved ok.” Sinänsä tuo ei haitannut, kun veteraani-ryhmäkehässä oli lauantainakin yli sata koiraa ja sunnuntaina satoi kaatamalla. Ja Pötkö arvosti, kun pääsi ajoissa pois näyttelystä. Majkan PONit pärjäsi loistavasti kumpanakin päivänä, onnittelut!\nTapaus 3: Kuopion kurssi. Kuopiossa oli kaksipäiväinen koulutus Helsingin kaupungin pelastuskoiramuodostelmalle. Kouluttajina oli rajamies Rautanen ja Pelastusopiston vanha patu Savolainen. Minä olin siellä ryhmänjohtajana, joten omien koirien (Pötkön ja Pätmänin) treenaaminen jäi kovin vähälle, mutta sen tiesinkin. Päivät meni nopeasti ja harjoitukset hyvin. Suuresti jäi ihmetyttämään:\n– Miten niin monella Hepekolaisella koiranohjaajalle voi olla epäselvää niin moni perusasia pelastuskoiran koulututtamisessa? Oli höpöttäjää, hännästä ohjaavaa, auttajaa, hidasta, epäröivää, epäsosiaalista…Huh. Tartteis varmaan kouluttaa kouluttajia?\n– Miten itärajalla ikänsä töitä tehnyt voi oikeastaan tietää kovinkaan paljoa Helsingin erityispiirteistä ja miten hän voi oikeasti sanoa, että id-jälki olisi the juttu?\n– Miten sitä tuleekaan itse epäsosiaaliseksi, kun on riittävän monta päivää kovasti sosiaalinen ja miten siinä tilanteessa huoneen jakaminen toisen kanssa voi olla kamelin selän katkaiseva juttu. Kiitos Majka Pötkön majoittamisesta ja ymmärryksestä!\n– Miten sitä onkaan tullut lähdettyä ryhmänjohtaja-kurssille, kun ei se oikeastaan ole yhtään mun juttu.\n”Nuori jannu on löytänyt itselleen vanhemman naisen seuraksi telttaan festareilla.”\nTapaus 4: Jipiin kanssa Virossa kokeessa. Tämä aihe vaatisi melkein oman jutun…Osallistuttiin siis Jipiin kanssa Virossa ipor-haku-B-kokeeseen. Jälleen kerran. Tottiksessa tuomarina oli tsekkiläinen ”Jetlag”, oikein komea ja mukava miekkonen. Tottis meni aika hyvin, seuraaminen jopa erittäin hyvin! Noudossa J unohti hieman mitä oltiin tekemässä ja pöytien väliin oli kylvetty ruokaa. Lopputulos oli 87 pistettä, mihin olen erittäin tyytyväinen.\nMaastossa tuomarina oli herttainen Resi. En tuntenut häntä entuudestaan, mutta olin kuullut paljon. Alue oli suorakaide, aika helppoa maastoa, mutta paljon aluskasvillisuutta. Päätin mennä kahden keskilinjan taktiikalla eli ”U-lenkki” alueen sisällä. Kuuma keli vaivasi Jippoa ja se veti hysteerisenä heinää suorituksen alussa. Nesteytyst myös näkyi ja pissaa tuli. Ensimmäinen maalimies nousi ensimmäisellä pistolla, mutta näytölle meno ei ollut kovin suoraa. Sitten jatkui heinänsyönti ja haahuili eikä työnteosta ollut tietoakaan. Pelkäsin koko ajan et tuomari kyllästyy katsomaan meidän touhua ja keskeyttää. Jostain ihme syystä hän kuitenkin armahti ja antoi jatkaa. Toinen maalimies löytyi noin vartin jälkeen. Näytölle mentiin yhden plutakon kautta, muuten suoraan. Yllättäen heinänsyönti väheni ja homma alkoi pelittää ja vika maalimies nousikin aika nopeasti ja sen ilmaisu olikin sitten erinomainen.\nLopputulemana oli 152 pistettä ja siten yhteistulos 239 pistettä! Hämmentävää. Niin oli tuomarinkin mielestä, joka sanoi ettei olisi uskonut tällaista tulosta. Hän sanoi, että osasin lukea koiraa hyvin, tein suunnitelman hyvin tuntien koiran, osasin suunnistaa, meidän tiimityö toimi ja ohjasin koiraa loistavasti! Ja taas piti parkua, kun niin hienoa tekstiä tuli niin yllättävältä taholta. Olinhan toki pysynyt alueella ja tiesin missä mennään (ilman gepsiä), mutta silti hämmennyin. Jipii ei toki saanut yhtä mairittelevaa arviota, mutta sen nyt olin jo huomannutkin.\nJälkeenpäin Resi kysyi, että minkä koiran otan seuraavaksi, kun tuo on niin vanha kuitenkin jo ja kun olen niin hyvä koiranohjaaja :o. Keskusteltiin sitten hieman roduista ja tulin taas kerran hieman epävarmaksi tolleriin päätymisestä. Sain myös ajattelemisen aihetta, kun tuomari sanoi, että Jipon huono hermorakenne on syynä siihen, että meni niin kovin sijaistoiminnoille. Aika hämmentävää, ja vielä oudompaa on se, etten ollut koskaan tullut ajatelleeksi, että syy olisi noin simppeli. Olen syyttänyt kuumuutta, nesteytyksen epäonnistumista ja Jipon mahan huonoa toimintaa. Ja toki sitä, että mä hermoilen, mutta en ajatellut sen johtuvan suoranaisesti siitä, että tuo on niin pehmeä eläin. Mutta niinhän se on! Kun muuttujia on liikaa, hermot pettää ja homma ei toimi. Ilo katoaa. Sen tuomari sanoi, ja se sattui, eniten. Jipolla ei ollut kivaa kokeessa. Aloinkin miettiä, et mitä järkeä on kisata koiran kanssa joka ei (kokeessa) toimi eikä nauti siitä?\nMoni muukin suomalainen sai loistavan tuloksen, joten kaikinpuolin matka oli erittäin onnistunut. Kiitos Mari matkaseurasta!\nTapaus 5: Kesäloma jatkuu. Niin, vielä reilu viikko, ihanaa. Tässä on käyty Heurekassa, syömässä Porvoossa Sinnessä (se ansaitsee oman jutun), shoppailemassa, katsastuksessa, taloa katsomassa, kunnon lenkillä, tehty pihatöitä, ihmetelty kaivo-ongelmia ja löhötty sohvalla. Huomenna suunnataan Lauran, Pasin, Pahkiksen, Pirkon, Pötkön ja Jipiin kanssa Itä-Suomeen. Aluksi Kotkaan, sitten Savonlinnaan, siitä ehkä Lieksaan, Kolillekin. Luvassa nähtävyyksiä, luontoa, lepoa, syömistä, ulkoilua, nautiskelua. Odotan innolla, ihanaa!\nKirjoittaja satu | Kategoria Reissun päällä, Search & Rescue | Lisätty 30.06.2013\nVietin mahtavan viikon Kroatiassa Splitin lähellä CMI (Community Mechanism Introduction) -kurssilla. Menin sinne ”FRF:n kautta” tai siis hain sinne koska olen mukana FRF-toiminnassa. Tuolla kurssilla oli yksi paikka Suomelle eli olin ainut suomalainen. Meitä oli yhteensä 25, suurin osa oli palomiehiä, mutta mukana oli myös lakinainen, luolamies, komissiosetä ja pari muuta byrokraattia. Kaikin puolin tosi mukavia uusia tuttavuuksia!\nKurssi kesti maanantai-iltapäivästä perjantaiaamuun. Lensin Splitiin jo sunnuntaina illalla, joten ehdin hieman katsella Kastelan aluetta ennen kurssin alkua. Vaikutti tosi hienolta paikalta, vesi oli kirkasta ja lämmötkin kohdillaan: ilma siinä 30 asteen tietämissä. Sinne voisi mennä joskus uudestaankin, ajan kanssa.\nKurssi koostui luennoista ja ryhmätöistä. Kouluttajat olivat pääosin italialaisia ja lähes kaikkien englanti oli aika hyvää. Aiheet vaihtelivat kunkin maan omasta väestönsuojeluorganisaatiosta humanitääriseen apuun, avun vastaanottamiseen ja antamiseen. Paljon käytiin läpi systeemin toimivuutta ja ryhmääntymistä. Ryhmätöitä varten meidät oli jaettu kolmeen kuuden hengen ryhmään, jotka pysyivät aina samana. Satuin olemaan ryhmässä, jossa oli yksi natiivi englannin puhuja, mukava ja puhelias italiaano, hyvin viisas bulgarialainen, tosi hiljainen saksalainen ja reipas ruottalainen. Kiva ryhmä, homma toimi vaikka ryhmänvetäjä välillä olikin hukassa.\nKurssi antoi syvällisen ymmärryksen EU-tason pelastuspalveluun: mitä kukin tekee jos tulee katastrofi, josta maa ei selviä yksin. Paljon uutta asiaa siis, osittain vanhan ja opitun kertausta ja ennen kaikkea mahtava tilaisuus puhua englantia ja vain englantia koko viikko! Olin hieman yllättänyt miten hyvin se englanti lähti sitten sujumaan.\nKurssille osallistuminen oli ilmaista: sain lentolipun etukäteen, minut haettiin lentokentältä, hotelli maksettiin ja joka välissä ruokittiin ja syötettiin tosi hyvin. Periaatteessa koko viikon olisi pärjännyt mainiosti ilman rahaa. Toki siihen joutui ”uhraamaan” lomaviikon, mutta en kyllä oikeastaan voi edes siitä valittaa.\nTuo kurssi oli ensimmäinen 17 EU-kurssista, jolle voisi olla mahdollisuus osallistua. Sen verran oli kyllä kivaa, että taidan kytätä milloin seuraava kurssi olisi tulossa…\nKuvia kurssilta on täällä.\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue, Tollot | Lisätty 17.05.2013\nMetku kävi Palveluskoiratapahtuman näyttelyssä näytillä. Veteraaninarttuja oli vain kaksi: Pötkö ja toinen nätti ja pieni punkero. Tuomarina oli Elena Ruskovaara, jolta Metku on aikoinaan saanut muistaakseni sertinkin. Kiva tuomari, nopea tempo ja iloinen fiilis. Metku sai erin ja SA:n mutta hävisi sille punkerolle (joka oli sit ROP!). Arvostelu kuului tällä kertaa näin:\n”Erinomainen tyyppi. Hyvä kunto. Ilmeikäs pää. Keskiruskeat silmät. Hyvät kulmaukset. Hyvä lihaskunto. Hyvävahva takaosa. Sopivasti kaulaa. Liikkuu hyvin kauniisti sivulta katsottuna. Kaunis veteraani.” Ihan jees, mutta kismittää se, että lihavat voittaa. No, elämä on. Seuraava missimittelö on sitten Pärnussa heinäkuussa.\nJipiin kanssa oltin tottelevaisuuskokeessa, metsästämässä sitä vikaa avoimen ykköstä. Viimeiseen asti oli epäselvää, että menenkö minä vai meneekö Timo. Ehkä hyvä niin, koska en sitten ehtinyt jännittää kauheasti kun vasta paikan päällä sain kuulla et joudun meneen itse. Jipii kun ei millään meinaa ymmärtää Timon kauko-ohjausta. Kuulemma huonot patterit! Sanoisin et epäselvät käskyt ennemmin. Tuomarina oli – kukas muukaan – Pörsti. Ihana vanha täti! Kenttä oli TOSI pieni, hiekkapohjainen onneksi.\nPaikallamakuu oli yhtä showta (Pörstikin ihmetteli, että onpas levotonta) ja lopulta Jipii oli ainut, joka kiltisti makasi koko ajan paikoillaan muiden vetäessä leikkirallia. Show taisi viedä Pörstin huomion pois mun tuplakäskystä, joten saatiin 10. Liikkeet sujui ihan ok, mutta hieman oli sellaista pientä koomailua ilmassa. Kaukoissa piti antaa tuplat istumiseen ja noudossa toi liki muttei perille asti. Kaikissa oli parantamisen varaa, mutta saatiin tasaisesti 7-8 pistettä, vain hyppy ja paikkamakuu oli 10. Kuitenkin kokonaispistemäärä oli riittävä 165 ja sillä siis ykköstulos, toinen sija ja TK2! Kyllä helpotti, nyt ei ”tartte” mennä enää avoimeen vaan voi joko a) unohtaa tokoilun toistaiseksi tai b) alkaa hinkata voittajaluokan liikkeitä. Ehkä mä lepäilen hetken ja sitten innostun taas…voivoihan on muuten hallussa, mutta tunnari ja ruutu on vielä vähän hakusessa. Siel on kyllä paljon kivempia liikkeitä mitä treenata.\nPelastusrintamalla on ollut aika paljon äksöniä: oltiin FRF:n kevätleirillä Kuopiossa Pötkön kanssa. Se on petrannut taas huimasti: etsi ihan hyvin vieraan ohjaajan (Marikan) kanssa ja toimi kaatopaikallakin! Harmi kun se ei elä ikuisesti ja jää kohta eläkkeelle. On vanha koira vaan kiva, toimii kuin ajatus.\nJipiin kanssa on treenattu raunioilla aika paljon, tavoitteena pera-B. Ensimmäinen tämän vuoden yritys siitä on jo sunnuntaina, ja tuomarina – kukas muukaan – Pörsti. Saa nähdä miten haukut irtoaa ja mitä Pörsti siitä tykkää. Sit pitäs päättää et meneekö sen kanssa yrittämään pelastushaun SM:eihin vai ei. Tekisi toisaalta kyllä mieli. No tarttee fundeerata.\nJipii on myös flyball-kurssilla ja kuulemma tykkää siitä. Itse jouduin ulkoistamaan ekan kerran joten en tiedä vielä mitään, mutta ensi viikolla olen viisaampi. Frisbee-kurssin peruin suosiolla, kun fyssari vihjasi vahvasti ettei se ehkä ole kovin hyvä idea. Ei kai ihan kaikkea siis tarttekaan kokeilla noiden koirien kanssa – jotain voi jättää seuraavillekin?\nLisä-äksöniä kesään tuo tuomarikurssi, joka mokoma meni läpi. Nyt sitten pitäis alkaa tehdä harjoitusarvosteluita…No itsepähän sille tielle halusin, ei auta enää itku. Kivaa siitä(kin) tulee 🙂\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue, Tollot | Lisätty 03.02.2013\nOlenhan minä toki tiennyt jo pitkään, ettei Jipii ole mikään tähti eikä penaalin terävin kynä. Ja että se on aika yksinkertainen ja suoraviivainen pieni eläin. Mutta silti olen sitkeästi jaksanut uskoa, että treenaus tuottaa tulosta ja että se(kin) voi kehittyä ja oppia uutta. Tokihan se kokonaan uusia asioita onkin kyvykäs oppimaan, mutta jos vanhoissa, ketjutetuissa jutuissa tulee joku uusi elementti, niin Jipiin kapasiteetti kyllä loppuu kesken. Sen näki tänään niin selkeästi, kun oltiin treenaamassa pimpolassa eli Nikkilän vanhassa mielisairaalassa.\nHarjoituksen piti olla hyvin simppeli, tarkoitus oli katsoa, että onko sillä nenä auki heti alkumetreillä. Paikkana oli pitkä käytävä, jossa monien huoneiden ovet oli auki käytävälle. Maalimies oli muutaman metrin päässä oven takana ihan avopiilossa. Alku näytti lupaavalta: Jipii juoksi vauhdilla mm:n ohi, sai hajun, tajusi asian hieman viiveellä, veti liinat kiinni, etsi ja paikallisti hajun lähteen, meni mm:lle, otti rullan ja toi sen mulle nätisti. Jee, harjoitus onnistunut? Ei ihan. Näytölle lähettäessä se meni metrin ja alkoi etsiä mm:ää toisen oven takaa. Ovet oli samalla puolella ja samanlaisia. Ja kun mm ei löytynyt siitä, niin se pyöri ja etsi ja lopulta jäi piippaamaan väärän oven luona seinää, että tässä se on. No, otettiin uusi rullan haku ja siis uudestaan lähetys maalimiehelle. Sama kuvio: juoksi, sai hajun, paikallisti, otti rullan, toi mulle. Ja lähti näytölle väärälle ovelle. Kolmas kerta: uusi rullanhaku ja tällä kertaa aateltiin pelata varman päälle niin, että mm alkoi kutsua Jippoa samalla kun minä sanoin näyttökäskyn. Mitä teki toistaitoinen pieni tolleri? Meni piippaamaan siihen samalle seinälle. Kun mm jatkoi huutelua, niin se kuunteli kyllä, mutta oli sitä mieltä että mm on silti tässä. Ei siis välittänyt huutelusta, kun se mm piti olla siinä ekalla ovella. Voi tsiisus! Siinä vaiheessa oli jo pokassa pitelemistä.\nJotain oppimista haluttiin tapahtuvan ja jonkinlainen onnistunut päätös tähän tahkoamiseen oli toiveissa. Joten vielä kerran Jipii lähetettiin rullanhakuun. Nyt Jipiikin oli sitä mieltä, et ois palkan aika ja rullan ottaminen oli vähän sellaista rähinää ja piippausta, mutta toihan se sen. Mm ohjeistettiin nyt vielä selkeämmin: kun sanoin ”näytä”, niin mm tuli oven takaa POIS (näkyviin) ja kutsui Jippoa. Kyllä se sitten sinne meni, mutta ilme oli sellainen, että mitä sä siellä teet, mikset oo täs aiemmin mis oon piipannut…\nMitä tästä siis opimme? Jippo ei varmaan oppinut mitään ja mä opin sen, että se nyt vaan on tollainen, yksinkertainen pieni eläin. Niin paljon kun sille on tehty kaikenlaisia ”muistiharjoituksia”, niin ei ole kyllä juuri mitään kehitystä tapahtunut. Metsässähän se tekee niin, että se menee näytölle sitä reittiä, mistä se on saanut hajun. Eli joskus kierretään tosi pitkä lenkki. Sama efekti näkyi tuolla pimpolassa toisessa treenissä: mm oli portaiden alla. Koira meni portaat ylös, sai hajun, tuli alas ja meni mm:lle kiertäen edessä olevan laatikon takakautta (pitempää reittiä). Näytölle se meni portaat ylös, sai hajun, tuli alas, kiersi laatikon ja meni palkalle. Vielä mm:ltä pois tullessaankin se kiersi sen laatikon.\nKai tuo on asia, jonka kanssa tarttee vaan elää? Vai olisiko jollain hyviä ideoita, että mitä kannattaisi tehdä? Haukkuilmaisu kehiin? 😉\nKyllä se vaan niin on, että ilo ja riemu korvaa puuttuvan älyn. Jipiillä se ainakin pitää täysin paikkaansa 😀\nPelastuskoirakokeet tehty vähäksi aikaa\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue | Lisätty 11.11.2012\nOlin eilen Jipon kanssa pelastushaku-B kokeessa Raaseporissa. Tuomarina oli Kauko Makkonen, sää kylmä eli muutama aste plussalla, välillä satoi ja tuuli aika hyvin. Alue oli sen kolme hehtaaria, sellainen levenevä suorakaide, joka oli alkuosasta noin 100 metriä ja lopusta 150 metriä leveä, pituutta noin 200 metriä. Maasto oli vaihtelevaan, kallioista, kivenkoloja, aika avaraa metsää. Oltiin saatu etukäteen kartta käteen ja meitä oli käsketty miettiä etsintäsuunnitelma valmiiksi. Kun tuuli vahvasti oikealta, niin aattelin, et menen vasenta reunaa päähän ja sit oikeaa takas.\nArvonnassa saatiin numero yhdeksän eli startatttiin vikana. Tylsä odotus, mutta koe meni tosi nopeasti ja meidän vuoro olikin jo puoliltapäivin. Tuomari sanoi heti etsintäsuunnitelman kuultuaan, et kalliolle (=vasemmalle) ei mennä ja että tässä keskellä menisi hyvä polku. Jopa minä ymmärsin vihjeen ja muutin suunnitelmaa eli päätin mennä keskeltä läpi ja tulla sit takas jotain reunaa (jos ehtisi, tuomari sanoi, ettei ehdi). No polulla olikin tosi helppo pysyä, joten kun ei tarvinnut miettiä karttaa ja suunnistamista, pystyi keskittymään koiraan ja ohjaamiseen. Ihanaa!\nJippo oli jostain oudosta syystä ihan kartalla, tiesi, mitä oltiin menossa tekemään, veti radalle ja oli into piukassa. Sitä ei paljoa tarvinnut ohjailla, kunhan ”huitoi” meneen ja antoi sen itsenäisesti tehdä töitä. Eka ukko löytyikin aika nopeasti oikealta puolelta pressupiilosta. Jippo vei näytölle tietty omaa stunttireittiään eli ei suorinta tietä vaan sitä, mitä kautta oli hajun saanut. Ja sit kiivettiinkin kiven ja kallion päälle.\nToinen ukko löytyi aika pian vasemmalta liukkaalta kalliolta kivenkolosta, aika kaukaa se sen haki, mutta kun tosiaan oltiin vikana niin sinne meni varmaan jo paljon jälkiä. Senkin ilmaisi hyvin. Vika maalimies löytyi sitten oikealta, pressuun kääriytyneenä sekin. Aikaa oli mennyt ehkä vartti eli puolet oli käyttämättä.\nArvosanaksi tuli Erittäin hyvä, koska ilmaisut oli sitä, kun ei vienyt suoraan näytölle. Musta ne ilmaisut oli loistavat: Jippo ei ollut kaapinut ketään, ei haukkunut ja vei reippaasti näytölle. Se siis toimi 🙂\nHieman tuli tuomarilta matkan varrella noottia, kun lähetin koiran kohdasta josta just oltiin tultu maalimieheltä. Selitin siinä sitten, että en halua kävellä koiran kanssa keskilinjalla.\nTuomari muuten kysyi jossain vaiheessa, että missä se sun tupsukki nyt menee! Hieman huvitti, että tuo tupsukki-termi on rantaunut jo hänenkin korviinsa! Tuomari myös sanoi, että hyvin se liikkuu noin vanhaksi! Olin hieman pöyristynyt, kun ei se minusta vanha ole, ja sehän on noista kahdesta se nuorempi…\nKoe oli kiva päätös tälle kaudella ja nyt saan rauhassa olla koetauolla, kun lajit on taas voimassa kaksi vuotta eli Jipii palasi hälyvalmiuteen. Sitten kun ne pitäs seuraavaks uusia, niin se onkin jo yli 10 vee! Ajatella, niin se aika rientää.\nEnsi keväänä kyllä tekisi mieli yrittää iporeita, mut katotaan nyt.\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue | Lisätty 06.08.2012\nViikon pähkinä: Mitä tuossa kuvassa on? Ja ennen kaikkea: mitä siitä pitäisi oppia?\nKirjoittaja satu | Kategoria Search & Rescue | Lisätty 01.02.2012\nEhkä se on tuo pakkanen ja pimeys. En tiedä, mutta joku tai jokin on vienyt kaiken treeni-innon. Tottis ei vois vähempää kiinnostaa, eikä oikein mikään muukaan nyt nappaa. Tuolla kylmässä en tarkene olla ja talotreenit on, no joo, miten sen sanoisi, mielestäni hieman turhia. Sinänsä aika hassua ja tyhmääkin tämä, koska syksyllä pidin Jippoa väkisin tauolla, vaikka ois ollut intoa treenata. Olihan se tietty Metkun kannalta hyvä juttu, se sai tehdä enemmän. Mut nyt ois tullut tauko ihan ”luonnostaan”.\nEhkä tämä tästä, kun kevät koittaa ja kisakalenterit julkaistaan. Kai se on vaan niin, et aina pitää olla joku tavoite tai kisa, että saan aikaiseksi treenata. Nyt kun päätin, etten lähde Ruotsiinkaan pääsiäisenä, niin ei ole sitäkään tulossa.\nOnneksi Timo jaksaa touhuta tuon ”eihän se mikään tähti ole -tyypin” kanssa. Ja T menee sen kanssa agilityä. Ja Laura vie Metkua joskus agilityradoilla. Joten on niillä koirilla joskus jotain kivaakin, eikä aina vaan hihnalenkkiä ja kotona öllöttämistä.\nTässä muutama otos otuksista viime ajoilta. Näihin aatoksiin, näihin pakkasiin. Kesää kovasti odotellen.\nVäsy pieni tolleri\nJippo ja (viisas) Kana Kananen\n"Tuleeko sieltä joku vai ei?"\nEi jaksais enää odottaa.\nSilloin kun ei ollut näin hyytävän kylmä, oli tämä ongelma.


Hydrauliikka-asentaja työpaikat - 253 Hydrauliikka-asentaja nykyistä työpaikkailmoitusta - Jooble\n253 avoimet paikat\n...Haemme asiakkaallemme, Paineteho Oy:lle, Kuopioon ammattitaitoisia ja kokeneita hydrauliikka-asentajia. Yritys toimii hydrauliikan, pneumatiikan sekä kone- ja laiteasennusten parissa valtakunnallisesti. Asemapaikka on Kuopiossa, mutta työ on liikkuvaa ja asiakassektori...\n...töissä noin 700 huippuammattilaista raidekaluston kunnossapidon asentajaa erilaisin taustoin. Nyt haemme asentajia VR FleetCare... ...vuoden työkokemus vastaavista tehtävistä ja pneumatiikan sekä hydrauliikan asennuskokemus. Odotamme kykyä työskennellä ryhmässä sekä halua...\nAsentaja (Raskaskalusto) | Metalli\n...Varsinais-Suomi Haemme raskaankaluston perävaunujen varustelijaa/asentajaa vakituiseen työsuhteeseen. Löytyykö sinulta hitsaustaitoa... ...kokemusta asennustehtävistä (mm. jarrujärjestelmät, hydrauliikka-asennukset tai sähkötyöt)? HYVÄ! Saatat olla etsimämme henkilö...\n...liikkuvan kaluston korjaus- ja huoltotehtäviä. Aikaisempi kokemus vastaavista työtehtävistä, metalli- ja sähkötöiden osaaminen sekä hydrauliikan tuntemus katsotaan suureksi eduksi, muttei vaatimukseksi. Jos olet etsimämme henkilö, laita hakemus tulemaan heti tänään!...\n...liikkuvan kaluston korjaus- ja huoltotehtäviä. Aikaisempi kokemus vastaavista työtehtävistä, metalli- ja sähkötöiden osaaminen sekä hydrauliikan tuntemus katsotaan suureksi eduksi. ODOTAMME SINULTA – alan koulutusta ja/tai työkokemusta vastaavista tehtävistä –...\n...palkattavaksi vakituiseen työsuhteeseen RASKAAN KALUSTON ASENTAJAA Työnkuvaasi kuuluu kuorma-autojen päällä oleviennostureiden... ...Edellytämme hakijaltaC-ajokorttia ja suomen kielen taitoa. Hydrauliikantuntemus ja myös sähkötöiden osaaminen katsotaansuureksi eduksi...\nHaemme nyt asentajia Helsingin varikon vetokalustokunnossapitoon joka kuuluu Vetokalustopalveluihin ja vastaa pääosin Sr2 sähköveturin varikkokunnossapidosta. Lisäksi teemme Sr1 ja Sr3 sähkövetureiden kunnossapitoa. Tehtäviisi kuuluvat erilaiset kunnossapidon tehtävät...\nEtsimme asiakkaallemme Jyväskylään raskaan kaluston asentajia. Työnkuvaus: Raskaan kaluston asentajana tehtäväsi pitää sisällään ammattiliikenteen... ...aiempaa kokemusta raskaan kaluston huolto- ja korjaustöistä. Hydrauliikan ja sähkötekniikan tuntemuksen sekä jarrusovitusluvat katsomme...\n...heikkovirta-asentaminen (sähkötyöt) on sinulle tuttua ja omaat kokemusta myös mekaanisesta kokoonpano- ja asennustehtävistä ja/tai hydrauliikasta. Hyvä kuvienlukutaito on ehdoton edellytys työssä menestymiselle. Liikkuvien työkoneiden asennuskokemus katsotaan eduksi....\n...asiakasyrityksellemme Pirkanmaalle asiakaspalveluhenkisiä RASKAAN KALUSTON ASENTAJIA. Tehtäviisi kuuluu raskaan kaluston, kuten kuorma-autojen ja... ...katsotaan raskaan kaluston laitteiden tuntemus, jarru-, hydrauliikka- ja sähkötöiden osaaminen) – positiivista asennetta ja...\n...Etsimme nyt asiakasyrityksellemme Vantaalle raskaan kaluston asentajaa pitkäaikaiseen työsuhteeseen. Asiakkaamme on erikoistunut raskaan... ...~Kokemusta raskaan kaluston asennuksista ~Sähkö-, hydrauliikka- ja paineilmajärjestelmien tuntemusta ~Hyvää kuvanlukutaitoa...\nTYÖTÄ JA TYÖVOIMAA Etsimme asiakkaallemme itsenäistä ja reipasta ASENTAJAA pitkään työsuhteeseen. Asiakasyritys on n. 40 vuotta sitten perustettu metallialan perheyritys. Yritys tuottaa ja asentaa asiakkaiden tarpeiden mukaan mm. perforoituja ikkuna-, julkisivu- ja aurinkosuojasäleikköjä...\n...asiakkaallemme Bronto Skyliftille Poriin ammattitaitoista mekaanista asentajaa. Bronto Skylift on hydraulisia henkilönostimia valmistava... ...mekaanista asennus- ja kokoonpanotyötä sekä osaamisen mukaan hydrauliikka-asennusta ja alustavia sähköasennuksia. Asentajana sinulla on...\nLisätiedot Tarvitsemme nopeasti ahkeran henkilön avustamaanasennustöissä. Etsimämme henkilö on luotettava,omaa hyvän fyysisen kunnon ja tulee toimeenihmisten kanssa. Työ on fyysistä, sisältäenpääasiassa ikkunanpokien irrotusta ja kantamista,työhön voi sisältyä muitakin...\n...rekrytoinnit, soveltuvuusarvioinnit sekä headhunting. Etsimme asiakasyrityksellemme reissutyöhön ympäri Suomen MAANRAKENNUSPUOLEN ASENTAJAA Työnkuvana on pääasiassa kaivinkoneen perämiehen työt. Työ on aluksi neljän-kuuden kuukauden määräaikainen pesti, jonka jälkeen...\nAsentaja / kosteudenmittaaja\n...Tule osaksi kansainvälistä, tulevaisuuteen katsovaa edelläkävijöiden joukkoa! Haemma kosteudenmittaajaa / asentajaa Seinäjoelle. TOIMENKUVASI Asentajana työskentelet osana asennuspalveluiden tiimiä ja vastaat omalta osaltasi siitä, että asennuspalvelumme tarjoaa...\n...Kokoonpanija/asentaja Etsimme asiakkaallemme Kuopioon kokoonpanijoita/asentajia keskiraskaaseen metalliteollisuuden laitevalmistukseen. Tarvetta on pitkäaikaisille tekijöille ja työt alkavat mahdollisimman pian. Työssäsi tulet toimimaan monipuolisesti sekä...\n...Haemme nyt Lumon Suomi Oy:n kasvun vahvistukseksi pääkaupunkiseudulle Asentajaa Lumon-asentajana vastaat lasiterassiasennuksista nimetyissä asiakaskohteissamme. Työ on liikkuvaa ja itsenäistä. Työskentelet pääkaupunkiseudulla asiakkaidemme kodeissa ja vapaa...\nTietoa työpaikasta Titteli: IV-asentaja Hakuaika päättyy: 26.09.2021 Tyyppi: Kokopäiväinen Tyyppi: Vakinainen työsuhde Yritys: Caverion Suomi Oy Sijainti: Vantaa, Suomi Etsitkö vastuullista ja luotettavaa työnantajaa, joka panostaa työturvallisuuteen...\nMIELE / ASENTAJA\n...markkinoinnin, talouden sekä teknisen alan tehtävissä Suomessa. Etsimme mukavaan joukkoomme KODINKONE- JA AMMATTILAITEASENTAJAA Asentaja toimii asiakkaiden luona asennustehtävissä pääkaupunkiseudulla. Sinulla on tehtävään soveltuvaa koulutus sujuva...\ntyöpaikat 15 vuotiaille\netänä tehtäviä töitä\nposti kuljetus työpaikat\ntyopaikat oikotie fi avoimet työpaikat löydä


Uudistavan matkailun edelläkävijä – Anu Nylund – A future-oriented innovator in Regenerative Tourism in Finland\nOlen tehnyt töitä koko ikäni matkailualalla, joista yli kymmenen vuotta ulkomailla, pääasiassa Espanjassa. Heräsin matkailun ympäristölle ja paikallisyhteisöille aiheuttamien vaikutusten huomioimiseen jo nuorena ulkomaanoppaana ja olenkin erikoistunut myös opintojen kautta kestävään kehitykseen ja vastuulliseen matkailuun. Matkailupalvelujen lisäksi olen työskennellyt pitkään ammatilliseen aikuiskoulutuksen kehittämistehtävissä ja kokoaikainen yrittäjä olen ollut vuodesta 2018.\nVoit katsoa vastuulllisen matkailuammattilaisuuteni tarinan tästä:\nJos tunsit minut vuosi sitten, et oikeastaan enää tunne minua. Muutos on jatkuvaa – anna minun esittäytyä uudestaan.\n2010- luvun loppupuollela kiinnostuin ensin tiedostavasta ja sitten edelleen uudistavasta matkailusta. Olen seurannut Anna Pollockin esille tuomia ajatuksia, artikkeleita ja esimerkkejä uudistavasta matkailusta. Sain kutsun liittyä kansainväliseen uudistavan matkailun verkostoon kesällä 2021 ja elo-syyskuussa 2021 suoritin kaksiosaisen kansainvälisen uudistavan matkailun täydennyskoulutuksen espanjan kielellä (Turismo Regenerativo) ja jatkona vielä kolmannen kurssin marras-joulukuussa 2021 ( RegenLab).\nUudistavan matkailun ytimessä on ajatus siitä, että yhteisöt itse määrittelevät millaista matkailua ja palveluita he haluavat kehittää ja etsivät ratkaisuja hyvinvoinnin tuottamiseen ja luonnon uudistamiseen. Yhteisön asukkaiden tulee löytää vastaukset kysymyksiin siitä, mitä he rakastavat paikassaan, mistä he ovat ylpeitä ja mikä on heille tärkeintä.\nPalveluja ei kehitetä ulkoa päin, vaan yhteisen hyvän ja kokonaisvaltaisen hyvinvoinnin edistämiseksi. Kohteiden sijasta puhumme yhteisöistä ja ytimessä on löytää paikan henki ”sense of place” ja ymmärtää kolmen osapuolen huomiominen; mitä hyvää me tuotamme itsellemme, toisille ja luonnolle.\nOlen kehittänyt yritysessäni jo vuodesta 2016 ideoimaani Rakkauden Metsä – konseptia, joka on kehittynyt uudistavan matkailun periaatteiden mukaisesti. Rakkauden Metsä – nettisivut ja verkkokauppa avattiin kesällä 2020.\nAlkuvuodesta 2021 sain olla mukana suunnittelemassa palveluja seitsemään lappilaiseen kylään. Kaikkia yhdistäväksi palvelukonseptiksi vahvistui paimenloma, jota paikalliset tarjoavat omilla tiloillaan. Kävin heinäkuussa 2021 kokemassa yhdessä kehitetyn palvelun Viriinkylässä. Toiminta jatkuu tulevinakin kesinä, joten laita seurantaan ”Lapin Paimenlomat” sosiaalisessa mediassa. Paimenlomalla voit osallistua ja tehdä hyvää!\nSeuraava yhteistyöprojekti on alkamassa espanjalaisen matkatoimiston (Green Pepper Travel) kanssa. Olen mukana yhteiskehittämisen periaatteella kehittämässä uudistavan matkailun periaatteella tuotettuja pitkiä matkoja etenkin digitaalisille nomadeille Espanjan pohjoisosaan, Cantabriaan. Palvelussa on mahdollista majoittua rauhallisessa, perinteitä kunnioittavassa maalaishotellissa, yhteisössä, jossa on muualta Euroopasta tulleita ”nomadeja”. Vapaa-ajalla on mahdollista tutustua paikalliseen gastronimiaan, lähteä paimenen mukaan vuoristoon, osallistua luonnon ennallistamistalkoisiin ja oppia yhdessä paikallisten kanssa.\nSeuraan myös mielläni muita sosiaalisessa mediassa, laita kutsu tulemaan!\nYritykseni Mood of Finland Oy tarjoaa matkailu-ja koulutuspalveluita ja teen mielellään yhdessä muiden kanssa.


Me so hungry! - Outi Karita\nNyt täytyy kyllä sanoa, että nälkä on vaivannut…\n….mutta kun on ollut ihan oikeesti nälkä!:P\nMutta kisa nälkä on myös ja nälkä kasvaa syödessä! Dietin eteneminen pitää yllä ja tuo lisää motivaatiota. Eilen olin salilla rintatreenillä ja vaikka nälkä vaivannutkin, niin energiaa silti piisannut ja eilenkin treeni meni todella hyvin. Jokaisessa rintatreenin liikkessä tuli paremmat sarjat kuin aiemmin! Ihan mukavaa että dietin tässäkin vaiheessa vielä treenissä tulee kehitystä ja energiaa ja hyvää oloa piisaa. Onhan niitä väsymisen hetkiäkin, eilenkin itseasiassa, kun pääsin töistä kotiin ja oli hirmuinen nälkä eikä oikein heti voinut alkaa syömään vaan piti odotella vielä ”ruoka-aikaa” 😛 Siinä sitten sohvalle jumitin hetkeksi ja kun kerran siihen oli mahdollisuus, mutta sitten kun ruokaa sai koneeseen niin johan taas lähti! 🙂 Rintatreenin lisäksi ohjailin eilen pumppitunnin ja sit vähän peilikuvailua ja jalkojahan tässä yritin zoomailla 😛\nEnsimmäiset kauhu-unetkin nähty…. Tähän mennessä vain positiivisia unia kisoista, mutta tällä viikolla näin unen jossa olin kisalavalla ja jalat olivat sen näköiset kun ne nyt ovat, not good! Noista jaloista on tullut mulle nyt joku paineenkohde tai jotain…. Onhan ne jo huimasti kiristyneet ja kiristyvät kyllä varmasti vielä lisää 😀\nTänään olin töiden jälkeen SPA-sukkulassa rentoutumassa tuolla Hyvinvointicenterillä, taisinpa vähän torkahtaakin. Sukkuloinnin jälkeen taas vähän peilikuvailua kunnosta.\nAamulenkkine jälkeisestä teenjuonnista on tullut tapa, vähän lämmikettä 🙂\nJa tänään olin viikon ekalla aamulenkillä, neljä jäljellä.\nMä oon myös aika täpinöissä yhdestä jutusta, josta kuitenkin vielä pysyn ihan tyst 😉\n2 vastausta artikkeliin “Me so hungry!”\nWellcome to the nälkäclub! 😀


Koneet ja ympäristö puhtaana | Europörssi\nKoneet ja ympäristö puhtaana\nGeneracin WASH RACK -pesuallas on ympäristöystävällinen pesujärjestelmä raskaille koneille ja laitteille. Innovatiivinen tuote tarjoaa yksinkertaisen pesuratkaisun, joka kierrättää yli 80% käytetystä vedestä ja estää maaperän saastumisen sekä öljy-, rasva- ja muiden epäpuhtauksien tahattoman pääsyn viemäreihin.\nUlko- ja sisäkäyttöön suunniteltu WASH RACK -pesuallasmallisto sisältää kuusi vakiomallia, joiden maksimi kapasiteetit ovat 1200, 5000, 10000 ja 15000 kiloa. Modulaariset järjestelmät (mallit A-D) ovat räätälöitävissä tarpeen mukaan. Kaluston koosta, alustasta, käyttökohteista ja järjestelmän sijoituspaikasta riippuen voidaan valita mm. seinien korkeus, määrä ja sijainti, ajosiltojen määrä ja sijainti, alustayhdistelmät sekä valumasäiliöiden määrä ja sijainti. Lisävarusteena on vielä saatavilla mm. 1000 litran dekantteri ja 3000 litran suodatusjärjestelmä, jotka on tarkoitettu isoille altaille ja mutaisiin olosuhteisiin.\nWASH RACK -pesualtaat soveltuvat erityisen hyvin mm. konevuokraamoiden ja koneurakoitsijoiden käyttöön, ensisijaiseksi pesupaikaksi tai tukiasemaksi. Suosittu käyttäjäryhmä on myös korjaamot, joilla on haasteita puhdistaa kone, auto tai laite ennen korjauksen tai huollon aloittamista. WASH RACK -pesualtaat ovat helposti siirrettävissä tarpeen niin vaatiessa, mikä on omiaan lisäämään niiden kustannustehokkuutta.


Suuntanumero 5044 / +2265044 / 00226 / 990226 / 991226 / 992226 / 994226 / 99500226 / 99511226 / 99532226 / 99533226 / 99541226 / 99551226 / 99555226 / 99559226 / 99577226 / 99588226 / 99590226 / 99599226 / 996226 / 9977226 / 998226 / 9992265044, Burkina Faso (suunta)\nSuuntanumero 5044 (+2265044 / 00226 / 990226 / 991226 / 992226 / 994226 / 99500226 / 99511226 / 99532226 / 99533226 / 99541226 / 99551226 / 99555226 / 99559226 / 99577226 / 99588226 / 99590226 / 99599226 / 996226 / 9977226 / 998226 / 9992265044) (suunta)\nSuuntanumero: 5044 (+226 5044)\nEtuliite 5044 on Koudougou aluekoodi. Kuvitteelliselle puhelinnumerolle 4435941 ja suuntanumero / suunta 5044 valittava numero on 5044 4435941. Koudougou sijaitsee Burkina Faso.\nSuuntanumeron etuliite määrittää tilaajan puhelinnumeron tiettyyn sijaintiin. Suuntanumeron lisäksi on olemassa muun tyyppisiä etuliitteitä: kansainväliset, matkapuhelinoperaattoreiden ja eri palvelujen etuliitteet. Ne yhdistetään sopimaan useisiin tarkoituksiin. Soitettaessa maasta toiseen tapauksissa, joissa puhelun vastaanottajalla on lankaverkko, maan etuliite yhdistetään suuntanumeroon ja tilaajan numeroon. Kuvitteelliselle puhelinnumerolle 4435941 suuntanumero / suunta 5044 (Koudougou) ja maakoodille 00226 valittava numero on 00226 5044 4435941. Jos puhelu on mobiililaitteeseen, maan numero yhdistetään matkapuhelinoperaattorin etuliitteeseen ja tilaajan numeroon. Jos soitto on tilaajalle samassa maassa, maan numero voidaan jättää pois. Kun kyseessä ovat kansalliset puhelut lankapuhelimesta toiseen, suuntanumero / suunta voidaan myös jättää pois monissa maissa, kun molemmilla tilaajilla on sama suuntanumero / suunta. Erityisesti maissa, joissa tilaajat voivat pitää saman puhelinnumeron muutettuaan toiseen paikkaan tai kaupunkiin, suuntanumero / suunta - tässä tapauksessa 5044 - on tietysti myös valittava.\nJos olet Burkina Faso ulkopuolella ja haluat soittaa Koudougou olevalle henkilölle, tarvitset aluekoodin lisäksi sen maan maan numero, johon haluat soittaa. Burkina Faso maan numero on +226 (00226), joten jos olet Suomi ja haluat soittaa Koudougou olevalle henkilölle, sinun on lisättävä etuliite +226 5044 henkilön puhelinnumeroon. Aluekoodin edessä oleva nolla jätetään tällöin pois. Kuvitteelliselle puhelinnumerolle 4435941 suuntanumero / suunta 5044 (Koudougou) ja maakoodille 00226 valittava numero on 00226 5044 4435941.


Timon poikkitiedepalsta (Interdisciplinary Science by Timo): Tähdistä näkee tulevaisuuden?\nEeva Mielos 4 February 2010 at 17:19\nAstrologia on ollut olemassa ja toiminut kauemmin kuin kristinusko. Aika rohkeaa väittää sitä humpuukiksi, varsinkin kun kirjoittaja ei selvästikään tiedä mitään astrologiasta.\nTimo Suvanto 7 February 2010 at 16:31\nMielelläni näkisin faktoja astrologian toimivuudesta. Esimerkiksi otsikko iltapäivälehdessa "Astrologilla jo viides kerta peräkkäin lotossa 7 oikein" vakuuttaisi ja panisi skeptisen suuni tukkoon varsin tehokkaasti. Sen sijaan esim. oman tähtimerkkini edustajista annettu luonnehdinta "Hänen luonnettaan leimaa jalous, suurenmoisuus ja hyvyys. Jotkut Jousimiehet voivat olla hyvinkin pinnallisia ja turhamaisia. Ilmeisestä rehellisyydestään huolimatta he saattavat sotkeutua laittomiin tekoihin" ei oikein vakuuta. Savolaisittain sama asia mennee suunnilleen "Suattaapi olla tai suattaapa olla olemattakii".\nEli todisteita tiskiin, niin voidaan keskustella enemmän.


Simuna| Sivu 5 | Maanpuolustus.net\nTäällä kinataan Häyhän tappoluvuista:\nOlisiko nuo 3. ja 4. luokan VR, jotka molemmat Häyhälle myönnettiin. Ei oikein kuvasta nää.\nJep, kuvissa näkyvissä todistuksissa on myönnetty IV kahteen kertaan. Mutta totuus on asepuvussa:\nReactions: HybridiProto, Fremen, Old Boy ja 1 muu\nKollaa- ja Simo Häyhä museon johtaja Reijo Sinkkonen on vakuuttunut, että muistivihko on aito.\nHäyhä aloittaa muistelunsa myöhäissyksystä 1939. Hän sai kutsun 10. lokakuuta Rautjärven suojeluskunnan talolle, mistä matka jatkui Huuhanmäkeen Viipurin rykmentin kasarmille. Siellä hän päätyi legendaarisen Marokon Kauhun, myöhemmin kapteeniksi ylennetyn Aarne Juutilaisenkomppaniaan.\nReactions: Fremen, Ikarus ja YliKoo\nNo tästhä mie tykkäsin, en mie nii noist hastagvihapuhheist tai MPK-keskusteluist nii tiiä, mutt täs on oikiaa puhett. Oman kylän miehii viell hää oll.\nMoro. Vaikka aiemmin kovasti kielsin lukevani näitä iltapäivälehtiä, tämä on kopio serkkuni sp-viestistä. Kollaa- ja Simo Häyhä museon esittely. Tuo toimittajan ote nyt ei niin tarkka ole, mutta onneksi opas Reijo Sinkkosen sitä on. Terveisiä Repa, tiedän että seuraat.\nSiinähän toi nyt olis - Simo Häyhä sähkökaapissa meidän myymälän edessä, Ruosilantien ja Ruosilankujan kulmassa. Kuvassa myös taiteilija itse: https://www.instagram.com/johannakatariinalindholm/\nMaalausluvasta kiitos Helen! Kuvahan on ollut paikoillaan jo pari viikkoa, ja taideteosta on edelleen kunnioitettu.\nReactions: Leaderdog, samovaari ja Herman30\nVarsin mielenkiintoinen juttu Kollaan taisteluista, joista ei oikein muuta hyvää kirjaa taida ollakaan kuin Kollaa kestää. Itselleni oli ainakin täysin uutta tietoa, miten kauhu sai kuuluisassa valokuvassa näkyvän haavansa. Juttu on pitkä, joten en sitä tähän kokonaan liittänyt. Ehdottomasti lukemisen arvoista.\nHannu Narsakka päätyi kustantamaan tietokirjan Kollaan taistelijoista itse, koska ei halunnut pönkittää sankaritarinoita. Aikaa työ vei kymmenen vuotta.\nHomma lähti niin sanotusti lapasesta.\n– Alunperin tarkoitus oli tehdä lapsille ranskalaisilla viivoilla moniste, joka kertoisi mitä heidän isovanhempansa tekivät sota-aikana, Hannu Narsakka sanoo.\nNyt, kymmenen vuotta myöhemmin, kymmenien arkistovierailujen, lukuisten Kollaan metsissä ja soilla vietettyjen päivien ja sadan henkilöhaastattelun jälkeen, Narsakalla on käsissään perinpohjainen, liki 400-sivuinen sotahistorian teos Suomen sotahistorian yhdestä keskeisestä taisteluntantereesta Kollaanjoella Laatokan Karjalassa.\n”KOLLAA KESTÄÄ” -tokaisu on osa talvisodan ihmeeksi kutsuttua peräänantamattomuuden sankaritarinaa. Kollaalla taistelleet rämäpäinen komppanianpäällikkö Aarne ”Marokon kauhu” Juutilainen, ratsumestari Carl von Haartman ja erityisesti tarkka-ampuja Simo Häyhä ovat puolestaan saavuttaneet tarunhohtoisen maineen.\nKollaan miehet nousivat koko Suomen tietoisuuteen talvisodan ensi viikkoina, kun heitä haastateltiin radioon. Kollaan sankarien mainetta kasvatti 12. Divisioonan aktiivinen ja osaava valistusupseeri, toimittaja Erkki Palolampi, joka toi sanomalehtimiehiä Kollaalle ja kirjoitti itse talvisodan kuluessa kertomuksia eri lehtiin. Sodan jälkeen Palolampi kirjoitti kokemuksistaan Kollaa kestää -kirjan, josta tuli aikansa bestseller ja josta on otettu 14 painosta.\nKerro sie miult terveisii Pajarinkyllään, Miettilään, Laikkoon...\nMie en oo Pitkjävessäkkää uint vuosikymmenii, nii kerro sen vesil terveisii kans.\n(Anteeksi surkea murre.)\nNo kerroha mie. Kenellehä sitä pittää kertoo? Serkku assuu tuol Ylimmäise rannal, tuoll tuota tullee käytyy harva se viikko. Serkku miulle hirvelihat toimittaa ja mie hänel sienii ja marjoi vastaan. Miettilähä miun syntymäkylä. Laikost mie en tiä mittää. Kerran meni lättähatul Rautjärvel ja nukuin asema ohi ja heräsi Laikos. Perhana, rahakyytil piti takas toimittaa.\nMiu ukki kertoi, parhaat hiekkarannat Pitkäjärves jäi rajan taaks, on se näil rajapitäjil ollu vuossatoja aina tuo ryssä vieraana\nMoro. Tässä noita Rautjärven tapauksista lisää.\nMaailmankuulun sotalegendan Simo Häyhän muistelmat löytyivät sattumalta\nTalvisodan sankarin Simo Häyhän muistelmateoksen kopiosta maksettiin huippuhinta\nRautjärvellä pääsee kokeilemaan Simo Häyhän roolia tarkka-ampujasimulaattorissa.\nManga-sarjakuva sai japanilaismiehen lentämään 8 000 kilometriä ja kävelemään 300 kilometriä – "Haluan kunnioittaa Simo Häyhää"\n– Luin nuorena japanilaista Golgo 13 -mangasarjakuvaa. Siinä seikkailee tarkka-ampuja, jonka esikuvana sanotaan olleen suomalainen tarkka-ampuja Simo Häyhä.\nPäätin, että haluan joku päivä kävellä hänen asuinseudulleen.\nMasatoshi Sasayama ei suinkaan ole ensimmäinen ulkomaalainen Kollaa ja Simo Häyhä -museossa.\nMuseon toiminnanjohtaja Kari Partasen mukaan museolla on tänä vuonna ollut vieraita muassa Englannista, Espanjasta ja Australiasta.\nMatkallaan Sasayaman yöpyy majataloissa ja hotelleissa. Hän kävelee päivässä keskimäärin 20 kilometriä.\nEdes suuren valtatien reunassa käveleminen ei pelota miestä.\nJuuri Simo Häyhän käyttämää alkuperäistä kivääriä Sasayama ei kuitenkaan pääse näkemään, sillä Häyhän kivääri jäi todennäköisesti talvisodan taistelupaikoille Kollaalle.\nKuitenkin vastaava jalkaväenkivääri M28–30 eli pystykorva on museossa näytillä.\nMuseossa käymisen jälkeen Masatoshi Sasayama viettää muutaman päivän Rautjärven ja Imatran seudulla.\nTakaisin Helsinkiin hän matkustaa linja-autolla ja suuntaa sitten kohti kotimaataan Japania.\nReactions: Sarek1, MeriTJ, HybridiProto ja 5 muuta\nSimo Häyhä oli talvisodan legendaarinen tarkka-ampuja, ja nyt palkittu yhdysvaltalaiskirjailija käsittelee häntä homoeroottisessa tarinassa\nJopa yli 500 ihmistä tappaneen Simo Häyhän mainetta on aikaisemmin hyödynnetty ruotsalaisen metalliyhtyeen laulussa ja hänen mukaansa on nimetty naissoturi japanilaisessa mangasarjakuvassa. Nyt novellissa kuvaillaan, kuinka Häyhä ja hänen taistelutoverinsa lämmittivät toisiaan talvisodan...\nMielenkiintoinen, puolifiktiivinen (?) Häyhä-tulkinta\nReactions: Ana^Kangoo, inscout, arix ja 2 muuta\nVoi v-ttu mitä paskaa!\nReactions: Ana^Kangoo, Erkki, inscout ja 6 muuta\nJoku keksi yhdistää Häyhä ja Tom of Finland; Simo of Kollaa.\nReactions: Ana^Kangoo ja EK


Vanhojen autojen päästövähennykset tutkimatta - Kotimaa - Helsingin Sanomat\nVanhojen autojen päästövähennykset tutkimatta\nViranomaisilla ei ole tiedossa, olisiko bioetanoli helppo ja halpa ratkaisu liikenteen päästöongelmiin.\nLiikenteen päästöjen vähentämiseksi on suomalaisviranomaisilta jäänyt yksi kortti katsomatta. Vanhoissa henkilöautoissa voi piillä mahdollisuus, jota on karteltu lähinnä vastuukysymysten takia. Sillä saatettaisiin kuitenkin hoitaa miltei kokonaan Suomen tieliikenteen päästövähennykset.\ntausta: Kansalaisliikkeen rahasto aikoo päästömittausten rahoittajaksi