Nuoret miehet kilpailuyhteiskunnan puristuksessa | Tiedonantaja\nHome >> Artikkelit >> Nuoret miehet kilpailuyhteiskunnan puristuksessa\n12.06.2012 - 08:56\nNuorten miesten maailmasta tulee sarja vaihtelevia elämäntilanteita, katkoksellisen elämän, alati kalvavan epävarmuuden ja tilapäisyyden loukku. / TA |\nMistä oikeastaan on kysymys, kun vauras Suomi tuottaa jatkuvasti pahoinvoivia nuorukaisia? Asia nousi jälleen vahvasti esille Hyvinkään tapahtumien yhteydessä.\nOlen tutkinut viime vuosina paljon suomalaisia miehiä. Tältä pohjalta on mahdollista tulkita laajemminkin nuorten miesten elämää ja selviytymistä, myös heidän vaikeuksiaan. Tärkein kysymys on koko suomalaisen yhteiskunnan tila, sen syvä ja nopea muuttuminen.\nMarkkinayhteiskunta puskee päälle\nPerussyy nuorten miesten lisääntyneisiin ongelmiin on siinä, että 1990-luvun kuluessa yhteiskuntamme muuttui laman ja sitä seuranneen syvän rakennemuutoksen seurauksena yhä enemmän kilpailuyhteiskunnaksi. Yhteiskunnastamme on tehty totaalinen kilpakenttä, jossa ennen muuta suorituskykyisillä ja tehokkailla voittajilla on merkitystä.\nKun nuorten miesten ukeilla oli suojanaan työtä ja vahvat sosiaaliset lähiverkostot ja heidän isilläänkin vielä kohtalaisen vahvat elämään turvallisuutta tuoneet tukirakenteet niin työelämässä kuin lähipiirissä, joutuvat nuoret miehet ukkejaan ja isiään enemmän rakentamaan elämänpoliittisia valintojaan yhä kovenevassa keskinäisen markkinakilpailun, haurastuvien yhteisöjen ja lisääntyneen epävarmuuden yhteiskunnassa.\nYksilöiden välinen olemassaolotaistelu kunnian kentillä kiristyy äärimmilleen. Työelämään kiinni pääsy, oma asunto ja muutkaan elämän perusasiat eivät ole muutosten pyörteissä kaikkien nuorten miesten elämässä aivan helposti käden ulottuvilla ja kaikissa tapauksissa niistä joutuu kamppailemaan ja kilvoittelemaan.\nKilpakentillä jotkut voittavat ja jotkut häviävät. Joka vuosi jää pari tuhatta 16-17-vuotiasta poikaa koulutuksen ja työn ulkopuolelle. Menestyjien ja häviäjien erot kasvavat. Kaikkiaan vaikeuksissa olevia miehiä on paljon. He ovat työttömiä, viinaan sortuneita, pätkätyöläisiä. Huono-osaisten ja köyhien määrä Suomessa on köyhyysrajaan perustuvan arvion mukaan yli 700000. Ja huono-osaisten ryhmässä miehet ilman muuta ovat keskeinen joukko.\nSuomalainen yhteiskunta on tällä hetkellä kasvavien erojen ja sosiaalisten ongelmien yhteiskunta. Samalla se on myös kovenevien arvojen ja lisääntyvien leimojen yhteiskunta.\nJokamiehen työmarkkinat murtuvat\nOlennaista muutoksessa on ympäröivän maailman ja sen perinteisten tukirakenteiden murtuminen. Me yhteiskuntatieteilijät puhumme rakennemuutoksesta. Eräs perusasia viimeisen vuosikymmenen rakennemuutoksessa on niin sanottu jokamiehen työmarkkinoiden lähes täydellinen murtuminen. Tämän seurauksena nuorten miesten tilanne on alkanut eriytyä monin tavoin. Varsinkin monet vähäisen koulutuksen saaneet miehet saavat tyytyä katkoksellisiin työmarkkina-asemiin.\nMonet näistä miehistä saattavat olla tilastollisesti työllisiä, mutta käytännössä he ajelehtivat työttömyyden, pätkätöiden, osa-aikatöiden ja koulutuksen välisessä epävarmuudessa. Vakaat, pysyvät, kokovuotiset ja katkeamattomat työsuhteet, joihin heidän ukkinsa ja isänsä olivat tottuneet, vähenevät. Heillä ei ole elämässään työn ja toimeentulon osalta ennustettavuutta ja jatkuvuutta, pikemminkin pysyvä tilapäisyys kuvaa sattuvasti heidän elämäänsä. ”Vanhojen hyvien aikojen” tasaisesti paraneva elämä vaihtuu jatkuvaksi muutosten mylläkäksi, jonka hallinta ei näytä olevan tosiasiassa kenenkään käsissä.\nNuorten miesten maailmasta tulee sarja vaihtelevia elämäntilanteita, katkoksellisen elämän, alati kalvavan epävarmuuden ja tilapäisyyden loukku. Heidän elämässään korostuu väliaikaisuus. Työhön, elämään he eivät oikein pääse kiinni, vaan kaikki ikään kuin hajoaa käsiin.\nMuutosten myötä työelämästä tulee vaatimuksiltaan armottomampi kuin koskaan aikaisemmin. Kun työelämä, ja sitä edeltävä koulutus, rakennetaan äärimmäisen tehokkaaksi, siellä ei enää ole pysyvää sijaa niille, jotka eivät ole vallitsevan kapean ajattelun mukaan tehokkaita. Tehokkuus on tällöin ennen muuta taloudellista tehokkuutta, voittoa tuottavaa toimintaa.\nKäytännössä huomattavalta osalta nuoria miehiä menee toivo siitä, että tekemällä ahkerasti töitä tässä ja nyt ja ottamalla käyttöön viimeisetkin voimanrippeet, pääsemme paremmille päiville ja sitten lopulta helpottaa. Se miehisen ahdistuksen sääntelytapa joka toimi vielä ukeilla ja isillä, ei enää toimikaan nuorten miesten elämässä.\nSeurauksena on vaikeuksia, joista monet näkyvät nykyisin juuri nuorten miesten pahoinvointina, erilaisena oireiluna, sosiaalisina ongelmina ja kantapöytiin vajoamisina. Tästä taas on koko joukko seurauksia niin yksilöille kuin yhteiskunnallekin, muun muassa sosiaalityölle. Sosiaalisten erojen kasvu ja laajat sosiaaliset ongelmat tulevat aina kalliiksi ja voivat johtaa leimaavien puhetapojen lisääntymiseen ja jopa äärimmäisiin tekoihin.\nSyrjäyttävät kierteet imevät mukaansa\nSuomalaisen miehen eräs pahimmista uhista on epäilemättä joutuminen niin sanottuihin syrjäyttäviin kierteisiin. Näissähän työttömyys, pätkätyöt, alkoholi ja lopulta sairaudet ja yksinäisyys ovat miesten murheena. Vuonna 2010 syrjäytettyjä nuoria oli yhtensä noin 51 000. Miehiä heistä on pääosa.\nSuomessa kulutetusta viinasta miehet juovat 80 prosenttia, miehiä kohtaa keski-iän äkkikuolema 4–5 kertaa useammin kuin naisia. Miesten itsemurhat ovat noin neljä kertaa yleisempiä kuin naisten. Suomessa on itse asiassa kolme kovaa kansanviikatetta: liikenne, viinakuolemat ja itsemurhat. Kaikkia tilastoja hallitsevat miehet, kahta jälkimmäistä erityisesti yksinäiset miehet.\nKun suomalaisten miesten ahdistuksen sääntelyn perusvaihtoehdot ovat perinteisesti olleet työ ja viina, ja työn kanssa tulee ongelmia, miten mahtaakaan yksilöllisissä elämänvalinnoissa käydä?\nMonille elämästä tulee jatkuvaa sinnittelyä, alituista oman itsensä etsimistä ja hakemista. Joidenkin kohdalla tämä merkitsee lisääntyvässä määrin viinan kanssa kilvoittelua. Pysyvä tilapäisyyden olotila luo epävarmuutta ja tietenkin tästä seuraa koko joukko huolia ja vaikeuksia, joita osa miehistä yrittää hoidella ryyppäämällä.\nMasennus on eräs iso asia. Kun ollaan yksin, ilman sosiaalisia verkostoja ja yhteisöjä, masennus nousee helposti pintaan. Ja sitä lääkitään viinalla. Useilta suomalaisilta miehiltä puuttuu kyky rakentaa läheisiä ihmissuhteita muutoin kuin alkoholin avulla.\nNaiset oireilevat ja puhuvat yleensä väsymykseen asti ongelmistaan ystävilleen niin että hiljaista hetkeäkään ei tule, mutta miehet eivät puhu ja pukahda: he katkeavat kerralla. Nainen putoaa ongelmissaan, erilaisissa pettymys- ja kriisitilanteissaan sosiaaliseen turvaverkkoonsa, poika tai mies suoraan kylmälle betonilattialle. Turhan monen kohdalla kaikki romahtaa kerralla kuin korttitalo. Siksi miehet tarvitsevat ympärilleen perhettä ja yhteisöjä, joissa elämä on ihmisen kokoista ja asioista voi puhua.\nPerusfilosofia suomalaisessa yhteiskunnassa on, että toimi tai tuhoudut, toimi tai kärsi häpeääsi. Ja kyllähän suomalainen mies toimii ja häärii. Elämä on tekoja ja suorituksia, keskinäistä kilpailua, yletöntä pätemisen ja tehokkuuden tavoittelua. Erityisen vaikeaksi tilanne muodostuu silloin, kun mies ei pystykään saavuttamaan asettamiaan tai ympäristön hänelle asettamia tavoitteita.\nNykyisin miehen on entistä vaikeampi löytää miehisyytensä ja sitoa ahdistustaan samalla tavalla kuin pitkään tapahtui: perinteiseen miehiseen selviytymisen eetokseen takertumalla. On syytä kysyä, voiko mies enää kaikkien muutosten jälkeen olla pelkästään itsenäinen ja vahva selviytyjä, jota työ lohduttaa ja joka hammasta purren yrittää omin voimin mennä eteenpäin ja samalla antaa muille jatkuvia näyttöjä miehisyydestään?\nMonia nuoria miehiä vaivaa yksinäisyys, irtonaisuus ja tunne elämän tyhjyydestä, mutta millä tämän voisi täyttää? Jos ja kun asialle halutaan tehdä jotakin, niin eikö olisi parempi sopeuttaa olot ihmisten mukaisiksi eikä kylmästi ihmisiä, tässä tapauksessa nuoria miehiä, olosuhteiden mukaisiksi. Tällöin puhtaasti tehokkuuteen pyrkivää kilpailuyhteiskuntaa olisi syytä tarkastella kriittisesti eikä vain ottaa sitä annettuna.\nYhteiskunnan on pidettävä huolta vaikeuksiin joutuneista pätkätyöläisistä, työttömistä ja syrjäytetyistä, mutta se edellyttää paljon muutakin kuin rahan jakamista. Se edellyttää myös itse tehomarkkinatalouden ja kilpailuyhteiskunnan muuttamista, ainakin työelämän, perusturvan ja koululaitoksen olennaisia muutoksia sekä yhteiskunnan demokratisoimista.\nNuoret miehet tarvitsevat heille sopivaa koulutusta, ympärilleen työtä, toimeentulon turvaa, ystäviä, välittämistä ja toimivia sosiaalisia verkostoja. Mutta onko tällaisiin yhteiskuntapolitiikan muutoksiin halua nyky-Suomessa?


Strike Industries Miller Comp .223/5,56mm 1/2″x28 UNEF - Armoria\nEtusivu / Aseiden osat / Kivääreiden osat / Suujarrut ja liekinsammuttimet / Strike Industries Miller Comp .223/5,56mm 1/2″x28 UNEF\nAR15 kivääriin tarkoitettu suujarru, joka on tarkoitettu pinnitettäväksi kiinteästi piippuun. Suujarrun yli mahtuu .750″ piipun reijällä varustettu kaasuportti. Suujarrussa on valmiina reikä pinnille. Mukana vastamutteri ja pinni kiinteää asennusta varten.\nArmoria Jyväskylä 8\nStrike Industries Miller Comp .223/5,56mm 1/2"x28 UNEF määrä\nTuotetunnus (SKU): SI-AR-MIL Osasto: Suujarrut ja liekinsammuttimet Brand: Strike Industries\nAR15 kivääriin tarkoitettu suujarru, joka on tarkoitettu pinnitettäväksi kiinteästi piippuun. Suujarrun yli mahtuu .750" piipun reijällä varustettu kaasuportti. Suujarrussa on valmiina reikä pinnille. Mukana vastamutteri ja pinni kiinteää asennusta varten.\nKirjoita ensimmäinen arvio tuotteelle “Strike Industries Miller Comp .223/5,56mm 1/2″x28 UNEF” Peruuta vastaus\nAse Utra BoreLock .223 Muzzlebreak 1/2″x28 UNEF


Ukkini Heikki Innanen | Pekka Pouhula\nMatkoja – tarinoita\n100 kuvaa Laatokalta\nUkkini Heikki Innanen\n4.11.2014 TarinaKarjala, SukutarinaPekka Pouhula\nTeksti: Pertti Rovamo Kuvat: Perhealbumi, Museovirasto\nUkkini, äitini isä, Heikki Innanen syntyi maanviljelijä Juho ja Riitta (os. Siili) Innasen perheeseen 6.10.1894.\nJuho Innanen lastenlapsien Hellin ja Toinin kanssa Iso-Innasen kamarissa ennen sotia. Ennen merkittiin valokuviin risti kuolleen henkilön yläpuolelle tai otsaan ryhmäkuvissa.\nPerhe asui Jaakkiman Pajasyrjällä, noin 10 kilometrin päässä Lahdenpohjasta. Se sijaitsee Laatokan rannalla Sortavalasta lounaaseen ja on suunnilleen Parikkalan tasalla.\nUkkini varhaisvuosista olen löytänyt varsin niukasti tietoja. On kuitenkin perheen maatilaan liittyvä tapahtumasarja, joka on dokumentoitu erittäin tarkasti. Juhon ja Riitan pihapiirissä ollut savupirtti matkasi muutama vuosi ennen Suomen itsenäistymistä kansallismuseoon Helsinkiin ja on siellä edelleen nähtävissä. Ukkini oli noina vuosina varttumassa nuorukaiseksi.\nPajasyrjän savupirtti kansallismuseoon\nKansatieteen tutkija U.T.Sirelius kävi vuonna 1908 kuvaamassa Juho Innasen Pajasyrjän asuinpaikan ja sen pihapiirissä olleen vanhan savupirtin. Savupirtissä asui tuolloin Siilin matami, joka oli vanhemmiten vähän höppänä.\nSirelius kirjoitti löydöstään heti tuoreeltaan 23.4.1908 Muinaistieteelliselle toimikunnalle:\n”Täällä Jaakkiman Pajasyrjän kylässä, maantien vieressä on vielä säilynyt savupirtti. Se on hyvin vanha, vanhimmatkaan ihmiset eivät muista puhutun koska se olisi rakennettu. Se on tavattoman karakteristinen ja hauskannäköinen huone. Siinä asuu vielä vanha eukko, mutta kun se on aivan talon pihassa, niin paloherrat ovat tehneet lujia muistutuksia, ettei sitä saa lämmittää. Eukko ei kuitenkaan suostu siitä luopumaan, ja isäntä on pahassa pulassa. Luultavasti käy niin, että eukko, joka on kruunun hoitolainen, tulee häädettäväksi – pirtin hävittää isäntä ja niin menee hyvä ja kallis muistomerkki. Nyt kysyn sinulta, mitä tässä pitäisi tehdä? Katsooko laki tuollaista pirttiä kiinteäksi muinaisjäännökseksi jota ei saa hävittää tai siirtää? Että nim. tietäisin isännälle lukea lakia.\nIso-Innanen, Pajasyrjä. Takana vasemmalla savupirtti Kuva: U. T. Sirelius 1908 Kuvalähde: Museovirasto/Kansatieteen kuvakokoelma/U.T. Sirelius Kuva julkaistu Museoviraston luvalla. Tämä kuva oli mallina kun teetätin taulun taidemaalarilla.\nJa vielä, josko se on luvallista, että minä koettaisin ostaa tuon pirtin ja siirtää sen tänne kirkolle sopivaan paikkaan ellen muualta saa tilaa, niin siirtäisin sen tämän kauniin kappalaistalon piiriin, tuonne vuoren rinteelle. Tosin siirtäminen on vaikea, mutta varovaisuudella se saataisiin toimeen.”, kirjoitti Sirelius.\nKansallismuseo julkaisi vuosikirjassaan 1997 Pirkko Sihvon artikkelin, jossa on valokuva Pajasyrjän asuinpaikasta ja savupirtistä alkuperäisellä paikallaan.\nSavupirtti, Innanen, Pajasyrjä. Kuva: U. T. Sirelius 1908 Kuvalähde: Museovirasto/Kansatieteen kuvakokoelma/U.T. Sirelius Kuva julkaistu Museoviraston luvalla.\nPirkko Sihvon mukaan rakennus käsitti savupirtin ja pyöreistä hirsistä salvotun aitan, joiden välissä oli kokoon kyhätty porstua. Sihvon mukaan katossa oli sisäpuolelta suljettava puinen lakeistorvi ja ikkunat oli muutettu lasi-ikkunoiksi. Hän kertoo tarkemmin kuin U.T.Sirelius, että savupirtin oli rakennuttanut Antti Siili. Oven yläpuolelle seinähirteen oli kaiverrettu vuosiluku 1836.\nNiinä vuosina, kun Sirelius löysi savupirtin, suunniteltiin rakenteilla olevan Kansallismuseon sisustusta. Kulissitupia ei museoon haluttu, koska ”nykyään on se yksimielinen ajatus vallalla, että museoista on kaikki jäljittelevä, kaikki se, millä ei ole originaaliesineen tieteellistä arvoa, pois tuomittava”.\nAsia eteni hitaasti ja monen mutkan kautta. Pirkko Sihvon mukaan kesällä 1912 Innasten pihapiirissä ollut savupirtti oli yhä paikallaan. Sinä kesänä Sirelius osti Innasilta savupirtin 125 markalla ja puratti pirtin.\n”Että rahtikustannukset kävisivät pienemmiksi ja tilaa voitettaisiin, olen aikonut, jos Toimikunta hyväksyy ehdotukseni, halkaisuttaa seinähirret sahaamalla, minkä kautta museoon tulisi vain seinien sisäkuori ja sisustus. Pirtti pantaisiin sen kotikylässä sahauksen jälkeen uudelleen kasaan, minkä jälkeen se vasta täydessä kunnossa asianmukaisesti merkittynä tuotaisiin museoon.\nKiintoisaa on Pirkko Sihvon kertoma koko projektin kustannuslaskelma.\n”Kokonaiskustannukset pirtin purkamisesta, hirsien pinoamisesta, uudelleen kokoamisesta Jaakkimassa, kuljetuksesta Helsinkiin museotaloon ja sinne kokoamisesta ja uunin muuraamisesta nousivat 2785 markkaan. Suurin menoerä 2000 markkaa aiheutui siitä, että savupirtin sovittaminen Kansallismuseon huoneeseen edellytti seinän purkamista ja uuden ulkoseinän muuraamista.”\nIsoisäni nuoruuden pihapiirin savupirttiä siis pidettiin merkittävänä rakennuksena, koska jopa koko kivistä museorakennusta muutettiin sen vuoksi.\nKansallismuseon savupirtti on rakennettu noin 1831 Jaakkiman Pajasyrjän kylässä Laatokan Karjalassa. Kuva: Matti Huuhka. Kuva julkaistu Museoviraston luvalla.\nMuseon huonetta, jonka osana savupirtti oli, kutsuttiin Kalevalahuoneeksi. Juuri siitä huoneesta ja Innasten pihan savupirtistä muodostui valtiovierailujenkin vakiokohde.\nKun Kansallismuseo peruskorjattiin 2000-luvun alussa, savupirtti siirrettiin eri huoneeseen, mutta se on museossa edelleen.\nTaulussa oleva talo on Iso-Innanen. Äitini on syntynyt sen kamarissa. Vanhin sisar, Toini, oli syntynyt lammaskarsinassa, äitini nuoremmat sisarukset puolestaan syntyivät saunassa. Savupirtti talon takana vasemmalla.\nOlen saanut Kansallismuseosta käyttööni ohessa olevat piirrokset ja kuvat savupirtistä. Ennen kun olin saanut nämä kuvat käyttööni, olin teettänyt Sireliuksen vuonna 1908 ottamasta valokuvasta sortavalaisella taidemaalari Aleksandr Garpinokilla kuusi taulua, joista yksi on minun omalla seinälläni, muut ovat äidilläni ja hänen sisaruksillaan.\nHeikki Innanen määrättiin astumaan vakinaiseen palvelukseen 11.3.1918. Suomi oli hiljattain itsenäistynyt, mutta sisällissota oli vielä täydessä käynnissä.\nHeikki Innasen armeijakuva vuodelta 1918 tai 1919\nHeikki saapui kyseisenä päivänä Sortavalan vartiokomppaniaan. Armeijan papereiden mukaan hän oli tuolloin käynyt kiertokoulun. Hänen käytöksensä arvioitiin armeijassa kiitettäväksi ja hänet vapautettiin täysin palvelleena 24.4.1919. Silloin hänen sotilasarvonsa oli sotamies.\nOlen kuullut enoltani Ernestiltä tarinoita ukkini sotapalvelusajasta. Niiden todenperäisyyttä on vaikea tarkistaa.\nKouluttajina oli Ernestin mukaan ollut myös saksalaisia, jotka olivat hyvin tarkkoja puhtaudesta. Ukin kaula oli jossain vaiheessa ahavoitunut ja saksalainen kouluttaja oli määrännyt puhdistamaan kaulan tiiliskivellä hankaamalla. Ukkini kieltäytyi. Tarinan mukaan muut sotilaat olisivat ampuneet saksalaisen, jos tämä olisi jatkanut käskyttämistään.\nToisen Ernestin tarinan mukaan ukkini olisi palvellut Salmissa rajavartijana. Siellä hän olisi kerännyt salakuljetustupakoita reppuunsa, mutta eräs upseeri olisi huomannut asian.\nUpseeri oli komentanut ukkini seuraamaan itseään. Hän kulki edellä hevosella ja ukki käveli perässä. Matkan varrella ukki oli vähitellen heittänyt askeja hangelle ja polkaissut jalalla upoksiin. Perillä – ehkäpä komentopaikalla – upseeri oli tarkistanut repun ja ihmetellyt tupakoiden vähäistä määrää. Hän ei ollut laskenut niitä lähtiessä. – Takaisin tullessaan ukki oli kerännyt askit ja myynyt ne edelleen.\nOlivat tarinat tosia tai eivät, ne ehkä kertovat mielikuvista, joita sukulaisilla ukistani oli.\nIsoisälläni oli lempinimi Pikku-Heikki. Hän oli suhteellisen pienikokoinen, armeijan papereiden mukaan vain 165 senttiä pitkä. Hän oli myös kasvoiltaan punakka. Hänestä oli ulkoisen olemuksen vuoksi sepitetty pilkkalaulujakin.\nLyyti ja Heikki. Heidän takanaan on äidin kotitalo Pajasyrjässä. Talo oli siirretty paikalleen Miklistä. Seinähirsissä näkyy numerointi.\nUkkini meni naimisiin Lyydian kanssa 1922. Silloin vietettiin kaksoishäitä. Myös Heikin Veli Jaakko meni samaan aikaan naimisiin. Häät olivat isot, kolmepäiväiset. Häissä soitti oikein orkesteri Lahdenpohjasta.\nHeikin ja Lyytin perheeseen siunautui viisi lasta. Vanhin heistä oli Toini, joka syntyi 1924. Seuraava oli äitini Kirsti (s. 1931), sitten seurasi Ernesti (s. 1933), Rauha (s. 1936) ja lopuksi Saini (s.1938).\nEnnen sotia Pajasyrjän kyläyhteisöön kuului noin 25 taloa. Kylä oli tyypillinen Laatokan karjalainen kylä. Se sijaitsi hiekkaperäisellä maalla vaaran laella. Peruna kasvoi siellä erinomaisesti. Alkuaan kaikki vesi piti vedättää kesät talvet mäen alta. Ajoura hiekkarinteessä oli paikoin jopa metrin syvyinen, koska sadevesi söi uraa rinteessä. Ennen sotaa tehtiin kuitenkin 20 metriä syvä kaivo mäen päälle.\nOhessa on kaaviopiirros kylästä sellaisena kuin se oli 30-luvulla.\nPajasyrjä Kuva:Pentti Puputti\nUkkini Heikin kotitalossa asui alkuaan hänen isänsä Juho ja tämän veli Pekka. Hänellä oli hämäriä liiketoimia ja hän kuoli Viipurin vankilassa ennen kuin sai tuomionsa kärsittyä.\nPekan poika, myös nimeltään Pekka, piti jonkin aikaa talon isännyyttä, mutta menestyi toimessaan huonosti. Kerrotaan, että kyseinen Pekka kulki vain koirineen metsällä. Tila meni konkurssiin.\nUkkini osti talon konkurssipesältä. Kerrotaan, että Heikki lainasi ostoon tarvittavat rahat läheisen Kukkalammin kylän ”Miljoona-Pekkiseltä”.\nKauppojen tuloksena Ukilla oli hiukan kaupan jälkeen tontillaan kaksi taloa. Kuvassa on sekä tontin alkuperäinen rakennus eli Iso-Innanen ja hänen itselleen Miklistä hirsikehikkona ostamansa pienempi rakennus, josta hän teki itselleen asumuksen. Iso-Innasen hirsikehikon ukkini myi myöhemmin Kukkalammin kylälle, koska se oli hänen mielestään liian iso hänen perheelleen.\nKerrotaan, että ukkini oli hyvin tarkka rahoistaan, eikä hän luottanut pankkeihin vaan piilotti rahojaan. Hänellä oli jo Pajasyrjässä rahaa kätkössä mm. aitassa. Kerrotaan, että rahaa olisi ollut niin paljon, että siihen aikaan niillä olisi ostettu pieni maatila.\nYhtenä pyhänseutuna ukkini oli ollut perheineen kyläilemässä sukulaistensa luona. Sinä aikana piilossa olevat rahat oli varastettu. Poliisit kävivät koirien kanssa tutkimassa tapausta, mutta syyllistä ei löytynyt. Yleisesti arveltiin, että varas oli oman kylän ihmisiä. Ukkini kävi Joensuussa saakka kysymässä tunnetulta selvänäkijältä missä rahat ovat ja kuka on syyllinen.\nSelvänäkijä sanoi: ikänä et saa rahoja takaisin, mutta syyllinen on sukulainen ja tulee joskus synnintuntoihin ja tunnustaa rikoksensa.\nHeikkiä pidettiin saitana varsinkin pienissä asioissa. Ehkä se näkyy siinäkin, että hän keräili kulkiessaan pieniä oksiakin polttopuiksi. Ernesti tekee yhä aivan samaa, lienee oppinut tavan isältään.\nHeikki oli myös kova syömään. Kerrotaan, että hän söi lihanretaleetkin toisten lautasten reunoilta niin kotona kuin pidoissakin.\nIsommissa asioissa Heikki taas oli suurten linjojen mies. Hän osti ja myi kaikkea hirsikehikoista alkaen.\nEnoni Ernestin mukaan ukkini oli työihminen. Hän oli aina tekemässä jotain. Luonteeltaan hän oli rauhallinen ja iloinen. Toisen tarinan mukaan Heikin työteliäisyys johtui siitä, että vaimo komensi häntä koko ajan.\nJoka tapauksessa ukkini oli kova teettämään töitä työmiehillään ja sukulaisillaan. Hän esimerkiksi maksoi oman enonsa viinavelkoja, mutta kerrotaan, että tämä kyllä maksoi työllään velkansa korkojen kera.\nUkillani oli paljon metsää. Sieltä hän hakkautti palkollisillaan halkoja ja myi halot läheiselle Huuhanmäen kasarmille polttopuiksi.\nToini ja Eeron veli parireessä jolla ajettiin lapin halkoja. Sama reki oli myös evakkorekenä.\nHuuhanmäki oli 1933-1940 Viipurin rykmentin sijoituspaikka kauniin Paikjärven rannalla. Kerrotaan, että se oli Pohjoismaiden nykyaikaisin ja komein varuskunta.\nUkin mailla kulki joki, jossa oli koski. Siihen kolme perhettä rakensi myllyn. Osakkaina olivat Heikki Innanen, Perä-Innanen ja Siili.\nKerrotaan, että myllyn harjakaisissa ukki oli juonut pirtua niin paljon, että oli meinannut kuolla. Lyyti oli kuvannut, että sininen savu vain nousi Heikin suusta. Naiset juottivat hänelle väkisin kermaa, jotta hän oksentaisi. – Sen koomin ukkini ei juopotellut.\nÄitini Kirsti syöttämässä kanoja Pajasyrjällä 1930-luvun puolivälissä. Taustalla näkyy riihi. Äitini ei pidä kuvasta, koska housut näkyvät hameen helman alta.\nTalvisodan alkaessa ukkini oli jo 45-vuotias. Rintamalle häntä ei enää komennettu. Mutta helmikuussa 1940 hänet komennettiin Joensuuhun, ilmeisesti nostomieheksi. Silloin kutsuttiin asepalvelukseen viimeinen nostomiesten ikäluokka, mutta rauha tuli ennen kuin he päätyivät rintamalle. Talvisota loppui 13.3.\nYöllä, maaliskuun alussa 1940, Pajasyrjään tuli hälytys. Annettiin tunti aikaa lähteä. Mukaan sai ottaa vain eväitä nyyttiin, ei muuta. Noin 15-vuotias Toini ajoi hevosta, jossa oli parireki. Se oli niin täynnä ihmisiä kuin vain mahtui.\nAamupimeällä tultiin Uukuniemen koululle. Siellä kaikki saivat kaulaansa pahvilaput, joissa oli nimi ja osoite. Uukuniemeläiset kuljettivat evakot kirkonkylälle ja Innaset päätyivät Timosen maatilalle.\nToini joutui palaamaan Pajasyrjään eläimiä hakemaan. Ukkini oli myös sillä välin saapunut sinne Joensuusta.\nToini ja joku naapurin mies keräsivät lehmät. Muut eläimet oli käsketty tappaa. Ukki teurasti sian ja laittoi lihat tiinuun. Toini ei pysynyt tappamaan eläimiä. Hän ajoi elukoita naapurin miehen luo ahdistamalla eläimet nurkkaa ja tämä tappoi ne, jotka sai kiinni.\nÄitini on kertonut, että tapahtuma koski Toiniin koko hänen loppuelämänsä ajan. Kaiken lisäksi hän joutui nukkumaan seuraavan yön yksinään ja pelkäsi. Hän kertoi nähneensä yöllä valkoisen kummituksen.\nUkki keräsi tavaroita parirekeen ja kuskasi ne Uukuniemen puolelle. Hän toi myös mukanaan vanhan päivämiehensä, Pekka Ahokkaan.\nToini joutui kulkemaan evakuoitavien lehmien mukana ja tapasi muun perheen vasta evakuointipaikassa Ylitornion Pekanpäässä. Kaiken lisäksi Toini kadotti lehmät, ne olivat sekaantuneet muihin pitkän taipaleen aikana.\nVälirauhan aika Pekanpäässä\nVälirauhan ajan Innaset olivat evakossa Ylitorniolla Tornionjoen rantatörmällä suuressa maalaistalossa Vuennon kosken niskalla.\nUkki oli kesällä töissä hevosen kanssa sekä Ruotsissa että Pekanpäässä. Talvella 1940-1941 hän oli rahdinajossa, lähinnä kuljetettiin kuivaa haapahalkoa.\nKesällä 1941 ukkini oli Petsamossa työkomppaniassa työvelvollisena. Hän oli tekemässä saksalaisille tietä tunturiin saksalaisten Titovkan vankileirin seudulla. Viime aikoina Titovka on tullut tunnetuksi mm. Katja Ketun romaanista Kätilö.\nIlmeisesti ukkini työkomppanian rakennusurakka liittyi varsin suureen saksalaisten Suomelle kuuluneesta Petsamosta kesällä 1941 suorittamaan operaatioon, jonka peitenimi oli ”platinakettu”. Se oli osa Muurmannin rataa tavoitellutta operaatio ”hopeakettua”.\nPlatinaketun tavoite oli vallata Muurmansk. Etelämpää hyökänneen joukon piti valloittaa Kantalahti ja katkaista Muurmanskin rata sieltä.\nHyökkäys alkoi 29. kesäkuuta 1941.\nSaksalaisten eteneminen ei kuitenkaan onnistunut suunnitelmien mukaan, koska Titovkajoen itäpuolella ei ollutkaan yhdystietä Muurmanskin suuntaan. Venäläisissä kartoissa olleet katkoviivat olivat olleet lennätinlinjoja ja lappalaisten porolla kuljettavia talviteitä. Siksi tarvittiin työpalvelumiehiä rakentamaan teitä ja muita yhteyksiä.\nSaksalaisten hyökkäys Muurmanskiin ehtyi nopeasti. Jo 17. heinäkuuta saksalaiset ryhmittyivät puolustukseen vain 45 km:n päähän Muurmanskista. Mutta 19. syyskuuta saksalaisten oli peräännyttävä Litsajoen taakse. Operaatio todettiin loppuneeksi 22. syyskuuta. Litsajoelle syntyi pitkäaikainen asemasotarintama. Yhtä heikosti kävi eteläisemmälle yritykselle katkaista Muurmanskin rata Kantalahdessa.\nEhkäpä nämä olivat Saksan ensimmäiset suuret strategiset tappiot itärintamalla.\nUkkini on muistellut vaiheitaan Petsamossa ja kertonut, että syyskesällä tunturit olivat keltaisenaan hilloja.\nSiltä komennukselta ukkini toi tuliaisiksi ison kimpaleen saksalaista suklaata. Se oli niin oudon makuista, ettei se heti lapsille maistunut.\nPekanpäässä Alatalon edustalla. Unto Alatalo, Simppa Keskitalo (naapurin velmu poika), Toini Alatalo ja Kirsti. Simpan sisko antoi elävän ruusun Ernestille, kukki vielä Pajasyrjässäkin.\nKansallisarkistosta saamistani asiakirjoista varmistuu, että Heikki Innanen oli syyskesällä 1941 työvelvollisena Petsamossa rakentamassa tietä saksalaisille kohti Muurmanskia.\nHän sai anomuksestaan vapautuksen Petsamon tietöistä. Asiakirja kertoo vapautuksen perusteista: ”Maanviljelijä Heikki Innaselle Jaakkiman pitäjän Pajasyrjän kylästä suositellaan myönnettäväksi vapautusta taikka siirtoa työvelvollisena takaisin vallatulle alueelle Jaakkimaan, kun mainittu Innanen omistaa muun muassa hevosen, jota tarvittaisiin takaisin vallatulla alueella Jaakkimassa sadonkorjuu- ja kyntötöissä. Heikki Innasen perhesuhteet: vaimo ja 5 alaikäistä lasta, joten ei perhe ilman apua voi suorittaa kyseellisen irtaimiston siirtoa”.\nAsiakirja on päivätty 15.9.41. Viimeistään lokakuun puolivälissä Heikki Innanen pääsi palaamaan Petsamosta.\nLokakuussa 1941 perhe lähti junalla Pekanpäästä takaisin Pajasyrjään. Tavaravaunussa matkasivat Heikki, Toini ja 8-vuotias Ernesti hevosen ja kahden lehmän kanssa. Matkustajavaunussa kulkivat Lyyti, Kirsti, Rauha ja Saini.\nSimo Kukko oli heitä vastassa Jaakkiman asemalla. Sieltä matkattiin Pajasyrjään mummolaan Simon hoteisiin.\nTalvisodasta ja sen jälkeisistä venäläisajoista Innasten talo ja navetat olivat säilyneet ehjinä. Koko Pajasyrjän kylästä oli jäljellä vain muutama talo ja yleensä niidenkin navetat olivat tuhoutuneet.\nUkkini Heikki kävi lämmittämässä kotitaloaan ja korjaamassa sitä sen verran, että elämisen siellä pystyi aloittamaan.\nTalo oli tyhjä, huonekaluja ei ollut. Oli vain kirnu, jonka kannelta aluksi syötiin. Taloa oli pidetty leipomona, koska siinä oli hyvä uuni.\nMummoni ei uskaltanut siivota uunin alustaa, missä pidettiin polttopuita. Hän pelkäsi pommia. Hän siivoutti paikan siskollaan.\nAitasta löytyi paljon punajuuren siemeniä. Sen päätyyn oli osunut tykin ammus joka oli repinyt seinään reiän.\nSeuraavana kesänä talon ympäristöstä löytyi vainajia. Pellostakin oli pilkistänyt saappaan kärjet. Selvästi paikalla oli taistelu raivokkaasti.\nSyyskesällä 1944 toinen evakkomatka\nToinen evakkomatka suuntautui Kristiinankaupungin lähellä olevalle Karijoelle.\nNyt lähtemiseen oli aikaa pari viikkoa ja muutenkin ”oli helpompi lähteä, kun oli kokemusta”, kuten äitini on sanonut.\nÄitini kertoi ukkini sairastuneen jälkimmäisellä evakkomatkallaan Karijoella mahakipuihin niin pahoin, ettei pystynyt syömään. Hän parani pellavansiemenistä tehdyllä keitolla. Nykyään sairastumista ehkä selitettäisiin stressillä.\nPerhe vietti Karijoella kortteerissa kolme vuotta.\nLakaluoman tila 50-luvun loppupuolelta\nVuonna 1947 valtio osoitti perheelle oman tilan Lapuan Lakaluomalta. Sinne asetuttiin, rakennettiin talo ja navetta. Aloitettiin eläminen uudestaan omalla tilalla. Talo oli ja on vieläkin hatara. Siihen aikaan ei ollut saatavilla kunnollisia kirvesmiehiä eikä rakennustarvikkeita. Ernesti on kertonut, että päivä loisti paikoittain hirsiseinien rakosista ja niitä rivettiin ahkerasti.\nLyyti ja Heikki lastenlapsien Päivin ja Lassen kanssa Lakaluomalla.\nSelvänäkijän ennustus käy toteen\nEvakkoon joutuneet saman kylän ihmiset pyrittiin yleensä sijoittamaan samoille alueille. Yksi kaukainen sukulaisperhe Pajasyrjästä sijoitettiin Lapualle n. 20 km päähän.\nPerheiden lapset eivät leikkineet keskenään ja muukin kanssakäyminen oli vähäistä jo Pajasyrjässä ilman näkyvää syytä. Sama tilanne jatkui Lakaluomalla.\nSukulaisperheen pojat olivat suorastaan ilkeitä enolleni jo Pajasyrjässä. Erään kerran he pyysivät siellä enoani laskemaan mäkeä. Kun hän oli mäen päällä, häntä kehotettiin odottamaan hetken. Sitten pojat huusivat, nyt voit laskea. Pojat olivat odotusaikana paskoneet ladulle.\nEno kertoi, että hän ei ennättänyt väistää vaan laski täydellä vauhdilla tuoreeseen paskakasaan. Hän kaatui ja vaatteet sotkeutuivat.\nYhtenä viikonloppuna Lakaluomalla poikien isä, maallikkosaarnaaja Simo J………nen, tuli kyläilemään. Sitä hän ei ollut tehnyt kymmeneen vuoteen. Hän kiemurteli, kaarteli ja pyöritteli hattua käsissään eikä saanut asiaansa puhuttua. Kaikki ihmettelivät, mikä Simolla oikein on.\nSimo oli saarnamies, pyhäkoulun pitäjä, uskovainen ja mummoni serkku. Hän tuli viikon, parin päästä uudestaan ja pyysi ukin ja mummoni ulos, sitten hän sai asiansa kerrottua. Hän tunnusti, että hän ne ukin rahat oli vienyt. Sen jälkeen hän piti muina miehenä seurat mummolassa. Rahoja ukki ei koskaan saanut takaisin, sillä Simo oli niitä miehiä jolla rahat eivät pysyneet tallessa. Näin selvänäkijän ennustus toteutui noin 20 vuoden kuluttua.\nLisää omaisuutta kateissa\nKun ukkini kuoli, kaikki ihmettelivät perinnön jaossa, missä Heikin kaikki varat olivat, niitä piti olla paljon enemmän kuin löytyi.\nEnoni Ernesti oli jäänyt ns. peräkamarin pojaksi. Hänkin on saita, eikä halua luopua mistään, ehkä se on evakkoajan ja aiemmin tapahtuneen varkaudenkin traumoja.\nAikaa kului. Enoni on kertonut, kuinka hän kerran siivosi Lakaluomalla aittaa, heitteli käpertyneitä tuohen käppyröitä ulos ja puolivahingossa aukaisi yhden käppyrän ja sen sisältä löytyi hyväkuntoisia seteleitä.\nHän oli aikonut viedä tuohenkäppyrät hellan sytykkeiksi. Sitten hän rupesi korjaamaan lahoavaa kynnystä, jota rotat olivat jyrsineet. Hän löysi kynnyksen alta muoviin käärityn pankkikirjan. Pankkikirja olisi kolme viikkoa myöhemmin mennyt vanhaksi eli pankki olisi saanut rahat itselleen, koska tiliä ei ollut 20 vuoteen käytetty. Pankkikirja oli Seinäjoella olevasta pankista, tilillä oli muhkea summa. Ukin säästöt olivat kaikessa rauhassa kasvaneet korkoa korolle.\nTarinasta käy ilmi, että ukkini piilotteli rahojaan sinne tänne. Enoni on sanonut, että jos ukkini rakennukset joskus puretaan, se työ pitää tehdä huolellisesti, koskaan ei tiedä mitä talon kätköistä löytyy.\nKyselin ukkini rahojen alkuperää, ja ihmettelin miten jo niin pienessä Jaakkiman Pajasyrjässä on yhdellä tilallisella voinut olla aikoinaan sellainen rahamäärä että sillä olisi ostanut maatilan?\nMinulle on kerrottu, että ukin edellä mainittu Pekka-setä kuoli Viipurin- vankilassa. Hän oli saanut vankeustuomion punnuksien vääristä painoista ja viinan salakaupasta. Pekka oli ollut kylän kauppias. Hän myi jauhoja, elintarvikkeita ja muuta sekalaista tavaraa. Lisäksi hän oli myynyt tiskin alta viinaa. Siitä se varallisuus oli karttunut.\nKun ukkini Pekka-setä joutui vankilaan, ukkini jatkoi kaupan pitoa. Viinavarasto oli piilossa kansallismuseoon päätyneen vanhan savupirtin lattian alla. Edellä mainittu Siilin matami toimi varaston vartijana. Siihen aikaan höppänöillekin oli joku työtehtävä yhteisössä.\nMietiskelen että ukkini rahojen aikoinaan tapahtuneeseen katoamiseen liittyvä tarina selittää sen, miksi meidän nykyisin elossa olevassa suvussammekaan ei juuri arvosteta uskonmiehiä. Heitä pidetään varkaina, pettureina ja oman edun tavoittelijoina.\nHeikki opettaa Artoa hevosmieheksi\nTämä muistoni ei liity sukuuni, mutta kun Pohjanmaalla oli 1970- ja 80-luvulla Niilo Ylivainion uskonnollinen hurmosliike, ihmiset kokoontuivat mm. Lapuan urheilutalolle seuroihin. Minua harmittaa vieläkin kun en tullut lähteneeksi katsomaan millaista siellä oli.\nKerran saarnamiehet tulivat pyytämään mummoani Ylivainion seuroihin. Mummoni vastasi iloisena, että ”kyllähän mie mielelläni lähen kuuntelemaan uskon asioita”. Hän kysyi paljonko automatka maksaa? Saarnamiehet sanoivat ettei se maksa mitään. Mummo vastasi siihen että ”sehän on ystävällistä. Minä voinkin sitten jättää kukkaron kotiin.” Mummo kävi seuroissa, mutta toista kertaa eivät tulleet hakemaan. Olisi pitänyt antaa kolehtirahaa.\nLakaluomalla ja Lapualla oli paljon huhuja sen aikaisista kolehtirahoista ja saarnamiesten krapuloista keskiviikkoaamuisin, kun seurat olivat tiistai- iltaisin.\nKesäistä niittyä nykyisestä Pajasyrjästä tervakukkineen. (Kuva: Pekka Pouhula)\nOlen käynyt viime vuosina usein Pajasyrjän kylässä. Siellä ei asu enää ketään ja kyläaukea on luonnonniittynä. Äitini Kirstin ja hänen sisarensa Toinin lempikukkia, tervakukkia, kuten he niitä kutsuvat, kasvaa kylän paikalla vieläkin runsaasti. Viralliselta nimeltään kukka on Mäkitervakko.\nMuutama vuosi sitten vein Toinille ja äidilleni Pajasyjän tervakukkia juurimultineen muistoksi. Varsinkin Toini oli erittäin iloinen saamastaan lapsuuden muistosta\nPikkupikkuserkun muistoja ja kuvia Pajasyrjästä\nTeksti ja kuvat: Kati Enqvist\nJuho ja Hilda s. Jääskeläisen perhe 1913\nJuho Matinpoika Innasen vaimo Hilda Maria o.s. Jääskeläinen on vielä elossa ja lapsia on kolme: Matti, Aino ja Arvi.\n1925 Viljo isänsä Juho Innasen ja mummonsa Henriikka Jääskeläisen (äidinäiti) välissä.\nToisessa perhepotretissa äiti Hilda on kuollut ja hänen äitinsä Henriikka Jääskeläinen on tullut hoitamaan Juho-vävyn katrasta. Juhon ja mummon välissä isäni Viljo ja oikealla nuorin lapsi Aune. Takana Arvi, Eero, Aino ja Matti, Aunen takana Airi ja ihan oikealla on mukaan päässyt myös joku palvelija, nimeä ei enää ole tiedossa.\nKuvista näkee, että Juho Matinpoika Innanen on kovasti setänsä Juho Innasen kanssa samaa näköä, ei niinkään serkkunsa Heikin kanssa.\n1925 Koulukuva maalisk. 1925 Viljo 5 v ja Airi 8 v\nKoulukuva Pajasyrjän koulusta on hauska. Se kuvaa sen ajan päivähoitosysteemiä, ainakin Pajasyrjässä. Tätini Airi on kuvassa 8 v ja istuu ruutumekkoisen tytön edessä. Mukana on kuitenkin monta alle kouluikäistä, kuten isäni Viljo 5 v vasemmalla valkoessuisen tytön takana. Oli varmasti kätevää, kun pienemmät 4-6 vuotiaat voivat mennä isosiskon tai -veljen mukana kouluun, olivat poissa jaloista häiritsemässä toisten työntekoa.\nToivottavasti joku löytää kuvasta vanhempansa tai isovanhempansa.\n← Pajasyrjä\tSoutaen Suomenlahden yli →\n41 kommenttia artikkeliin ”Ukkini Heikki Innanen”\nHeikki Pouhula sanoo:\nHei,luin mielenkiinnolla äitisi puolen suvun historiasta,mutta mitähän sukua me olemme keskenämme?Isäni Aukusti oli kotoisin tiistenjoelta ja hänen vanhempansa olivat Heikki ja Amanda Pouhula.Minun historia lyhyesti:Kahdeksantoistavuotiaana ruotsiin ja kolmekymppisenä takaisin suomeen ylihärmään.Vuodesta 1988 olen toiminut yrittäjänä ja nyt olen eläkkeellä ja täyspäiväinen aikuisurheilija.Terv.HP\nPekka Pouhula sanoo:\nIlmeisesti ollaan pikkuserkkuja. Meidän isoisät olleet veljeksiä.\nDoris Innanen sanoo:\nTämä oli todella mukavaa luettavaa.\nVoi kun näitä vanhoja tarinoita olisi muiltakin lisää\nToinia ikävöiden ! <3 🙁\nKiitoksia kommentista. Tarinoiden kerääminen ja tietojen etsiminen on hiukan työlästä toisinaan. Suvun tarinat on kiinnostavia.\nPäivi Luukko-Salmela sanoo:\nOlipa mielenkiintoinen sukutarina kaikkinensa ja vielä kuvien ja kartan kera. Harvemmin missään on näkyillyt kuva/tarinaa Jaakkiman Pajasyrjästä! Hienoa että olette nähneet vaivaa tietojen keräämiseen. Mahtava juttu myös ’säilötty’ savupirtti Kansallismuseossa! Itse olen Jaakkimajuurinen!\nKiitokset. Tänään sain kaksi kuvaa lisää savupirtistä, lisäilen kunhan kerkiän.\nPekka Sihvonen sanoo:\nOlipa hieno ja mielenkiintoinen tarina ukistasi, Pekka! Vaikka Jaakkima on miullekin aika tuttua seutua, en Pajasyrjän kylää ole aiemmin noteerannut. Aika taitavaa on tainnut olla tuo viinan salakauppa. Sinussa on paljon ukkisi näköä\nKiitti kommentista. Nykyinen Pajasyrjä on pelkkää niittyä, ei edes perustuksia näkyvissä. Kieltolakihan oli 1919-1932, eli tarinan aikoihin.\nÄitini kertoi pari päivää sitten kuinka minä ja ukkini oltiin oltu vierekkäin syömässä. Ukki oli nauranut sitä miten samannäköisiä oltiin.\nraija kivioja sanoo:\nHei ja kiitos hienosta tarinasta! pajasyrjästä on niin vähän tarinoita ja kuvia. Isoisäni oli Juho Soininen ja Isoäitini Esteri Soininen. Olivat myös Karijoella evakossa, mutta asettuivat sitten Kauhajoelle. Olisipa kiva käydä Pajasyrjässä, miten niile matkoille pääsee?\nKiitoksia kommentista. Pajasyrjässä käynti onnistuu parhaiten omatoimimatkana tai Jaakkiman Sanomien lukujamatkojen kautta.\nMinunkin mukana pääsee jos aikataulut yms. sattuvat kohdilleen. Voin auttaa tarvittaessa järjestelyissä.\nKoskettavaa tuo ’Pajasyrjä on nykyisin kuin kaluttu luu’. Käsittämätöntä miten kylä voidaan niin pyyhkäistä olemattomiin!\nFb-sivustolla Jaakkima-pitäjä Laatokan karjalassa näkyilee Pajasyrjän kylästä vain muutama Sa-kuva, siis puolustusvoimien äskettäin julkaisemat Sota-arkistokuvat. Laakeissa maisemissa näkyy mutamia nimeltä mainittuja talojakin, mm Siilin talo! Vieläpä joku epäilee jotakin omaksi sukutalokseen!\nSiis juuret ovat hakusessa ja niitä halutaan vaalia, niin se vaan on!\nToi kaluttu luu vertaus on Puputin Pentin.\nKävin katsomassa noits SA-kuvia. Hienoja kuvia. Eka kerran näin Pajasyrjän kylänä enkä yksittäisenä talona. Hieno kylänäkymä\nTuli taas sama vanha ajatus mieleen, minkähänlainen maisema olisi nyt jos nämä olisi jäänyt Suomen puolelle.\nKiitoksia tuosta linkistä Päivi\nJos joku haluaa katsoa Google Maps:lla nykyistä Pajasyrjää niin linkki on tässä\nEli nykyinen Pajasyrjä on pelkkää luonnon niittyä. Metsä ei ole vallannut vanhoja peltoja, niittykasvit ilmeisesti tukahduttaa tehokkaasti puun taimet.\nPekka Puputti sanoo:\nHienoa että Pajasyrjä-aktiiveja löytyy! Tarina oli rehellisin, mitä olen ikinä lukenut. Monet Innaset tuttuja. Ernestin ja Pekan ainakin muistan tavanneeni. Hilja-tädistä muistan, että hän oli samannäköinen loppuun asti. Itse olin Pajasyrjässä ensimmäisen kerran 1.9.1990. Tien kunto Lahdenpohjasta on vaihdellut vuodesta toiseen.\nKiitoksia kommentista. Olen käynyt Pajasyrjässä varmaankin kymmenkunta kertaa, tämän tarinan ansiosta saan lisää tietoa Pajasyrjästä. Nuo Sa-arkiston kuvat varsinkin on tosi upeita (http://sa-kuva.fi) tältä sivulta klikkaa Suomen lippua ja avutuvasta ikkunasta ”Hyväksyn” ja sitten aukeaa sivu jossa oikealla ylhäällä on haku valinnnat. Tekstihaku-kenttään kun kirjoittaa ”Pajasyrjä*” niin löytyy 42 kuvaa.\nKirsti Pouhula sanoo:\nMyllyn nimi oli Välikosken mylly ja kotitarvesaha. Sen jäänteitä näkyy vieläkin Pajasyrjän ja Nivan välillä. Mylly sijaitsi Vaaranjoessa.\nMaiju Soininen sanoo:\nAivan mahtava tarina ! Pajakylän kartta elähdytti, noin tarkasti siellä asuneet tiedossa. Hieno tarina kaiken kaikkiaan.\nÄitini on kotoisin Jaakkimasta. Edellisissä kommenteissa Raija Kivioja kertoi isoisänsä olleen Juho Soininen, eli on oman isoisäni veli siis (jos siis kyseessä Johan, kutsumanimeltään Juho, Heikinpoika Soininen )\nKiitos kommentista. Tällä tavalla sitä Pajasyrjän kylän historia hiukan avautuu.\nLiisa Huittinen sanoo:\nKiitos todella taidolla tehdyistä Jaakkima-tarinoista. Isäni ja mummoni tarinanrippeet alkavat elää! Olen Pajasyrjän Savolaisten jälkeläisiä. Isäni Jaakko Sakari syntyi 1922 Pajasyrjä no:2:ssa ( isä Väinö 1900,Väinön isänäiti Katri Puputti os. Savolainen) . Niin kuin usein käy, en minäkään aikoinani riittävästi kysellyt menneistä ja nyt ei ole enää kertojia. Jaakkiman matka oli suunnitelmissa isäni kanssa 1995, mutta se jäi hänen äkillisen kuoleman vuoksi. Tekemänne Jaakkima-tarinat ovat olleet Katiha-tietokannan kanssa suunnaton apu rakentaessani nyt isäni suvun tarinaa lapsilleni. Mikäli on jotain muistitietoa Savolaisista tai tietoa mahdollisista kontakteista olisin todella iloinen.\nKiitos vielä tarinoista!\nKiitoksia. Onpa mukava kuulla että näistä tarinoista on näinkin paljon hyötyä ja iloa. Jos tätä kautta saisit lisää tietoa olisi se hieno asia. Kyselen äidiltäni ja enoltani tarkemmin muistaisiko ne jotakin.\nAnteeksi äskeiseen, annoin väärää tietoa isästäni ja Puputeista. Rivit hyppäsivät. Katri Puputti os. Savolainen oli isänisäni Väinön (s. 1900) täti, Väinön isän sisko.\nTauno Kohonen sanoo:\nOlipa hieno ja kaunis tarina ja kuvat. Näin se lähimenneisyys koskettaa meitä kaikkia.\nKiitti kommentista. Kävin ukkini kotikonnuilla viimeksi lokakuussa, kävelin pitkin metsiä ja peltoja. Kävin ukkini myllyn raunioilla. Hieno syyspäivä retkeilyyn.\nTea Itkonen sanoo:\nKiitos upean kertomuksen jakamisesta! Sehän on karjalaista sanankäyttöä parraimmillaan. Näin säilyy se, mikä kerran oli meidän. Olen tutkaillut tuota savupirttiä jonkin aikaa ja koonnut siihen liittyen juttua. Toivoisin yhteydenottoasi.\nTapani Kokko sanoo:\nÄitini on sukujaan Naukkarinen, Oinaanvaaran kylästä. Vanhan perimätiedon mukaan Kansallismuseon savupirtti olisi joskus kuulunut Naukkarisen suvulle, varmistusta ei minulla ole. Äitini äidin suvusta löytyy myös Innasia. Onko savupirtin aikaisemmista omistajista tietoa?\nÄiti Kirsti muisti mummoni Lyydin kertoneen Naukkarisista, eli jonkinlainen sukulaisuus on olemassa.\nSuomen muinaismuistoyhdistyksen julkaisussa ”SUOMEN MUSEO 1997” on Pirkko Sihvon kirjoittama tarina ko. savupirtistä. Siinä kerrotaan että ”savupirtin oli rakennuttanut Antti Siili; oven yläpuolelle seinähirteen oli kaiverrettu vuosiluku 1836”.\nÄitini ei muistanut savupirtin aikaisempia vaiheita, totesi vaan että se on ollut siinä aina. Karjalassa oli kyllä tapana ostaa hirsitaloja ja siirtää kehikko toiseen paikkaan kuten ukkini teki. Möi Iso-Innasen ja osti pienemmän tilalle.\nLiisa Karppinen sanoo:\nAjauduin lukemaan mielenkiintoista tarinaasi hakiessani tietoja Pajasyrjästä. Minunkin vanhempani lähtivät evakkoon sieltä ja asustivat sitten Ylitornion Pekanpäässä. Tuttuja henkilöitä oli kuvassa. Meidän perhe asui Keskitalon talossa ns. paakastuvassa.\nEi tullut vain äidiltä lysyttyä juurikaan Karjalan ajasta ja hän itse ei paljon puhunut. Isä kuoli jo vuonna 1942. He olivat kai mökkiläisiä Pajasyrjässäkin, koska ei missään kartoissa näy Sinkkosen nimeä, vaikka muita taloja on mainittu nimeltään.\nMuistelustasi sain paljon tietoa, kiitos siitä.\nKiitos kommentista. Äitini muisteli että Sinkkoset asuivat Soinisen talossa (Merjän tien varressa) josta lähtivät evakkoon. Sitä ennen asuivat Jaatisen talossa vuokralla. Jaatisen talo oli äitini kotitalon (pikku Heikki Innanen) naapurissa. Jaatisen talon uuni meni niin huonoon kuntoon että sitä ei voinut lämmittää.\nanne mäkelä sanoo:\nKiitos kertomuksista,isovanhempani mummu ja ukki asuivat kukkalammin kylällä,\nja isäni on käynyt koulua pajasyrjän kansakoulussa,\nonko kuvia / tietoa kenelläkään kukkalammin asukkaista,\nmummu ja ukki kertoivat jonkin verran, mutta silloin lapsena en ymmärtänyt panna mieleeni asioita.\nisovanhemmat olivat Hyppösiä, Emil ja Lydia os, pitkänen.\nKiitos vaan itsellesi kommentista.\nPari kommentia aikaisemmin (Pajasyrjä tarinan jälkeen) Teo Innanen on myös Kukkalammilta kotoisin, kysyppä häneltä jos tietäisi jotakin, voin välittää viestisi hänelle.\nNetistä löytyy vanhoja karttoja joissa on talojen nimiä (http://www.karjalankartat.fi). Armeijan vanhoja kuvia löytyy https://sa-kuva.fi ja sieltä hakusanalla kukkalampi*\nKatariina Enqvist sanoo:\nJarmo-veljeltäni sain vinkin tälle mielenkiintoiselle sivustolle, jonka nyt olen edelleen jakanut serkulleni Leilalle. Hän on syntynyt Jaakkiman Pajasyrjässä 1935 isoisäni Joho Matinpoika Innasen talossa vanhimman pojan Matin ja vaimonsa Ainon o.s. Moilanen tyttärenä. Hän on minulle nyt ainut ihminen, joka oikeasti muistaa talon, sen huoneet, mäen ja maiseman peltoineen. Hän on myös käynyt paikalla ja saanut venäläiseltä oppaalta kimpun luonnonkukkia kerättynä talon pihapiiristä. Oli kuulemma tunteikas hetki.\nIhana kirjoitus Pajasyrjän Innasista, josta löytyi ilokseni valokuva myös isästäni. Siinä isäni Viljo Juhonpoika Innanen on Toini-tätisi, pikkuserkkunsa ja veljensä Eeron vaimon kanssa kuvassa, jota minulla ei ole ennestään. Isäni isä oli siis Juho Innanen, Perä-Innasen isäntä. Hän oli evakossa Karijoella Luoma-Ketolan talossa. Hän kuoli -45 keväällä sydäninfraktiin Seinäjoen sairaalassa, sydän kirjaimellisesti särkyneenä vain 68-vuotiaana, samanikäisenä kuin minä nyt. Mutta tuon evakkomatkan seurauksena synnyin siis minä Saaranluoman taloon Karijoelle, jonne isäni oli muuttanut vuotta aiemmin ”kotivävyksi”. He muuttivat aika pian Lappeenrantaan, jonne olivat jo asettuneet Juhon pojista Matti ja Arvi. Isä kuoli 1996 Lappeenrannassa, äitini Saimi viime vuonna ja Toinikin, viimeinen hänen kälyistään muutama vuosi sitten. Me olemme kaiketi siis pikkupikkuserkkuja. Isäni on niin komea kuvassa ja oikeastikin, hän ja isoveljensä Eero olivat aika samannäköisiä. Voi kumpa he kaikki olisivat ehtineet nämä sivut!\nKiitos kommentista. Minun äitini Kirsti ja sinun isäsi Viljo ovat pikkuserkkuja.\nKirstin muisto Viljosta: Virkkuukoukku meni Kirstin sormeen, Kirsti meinasi pyörtyä niin Vili huomasi ja nyppäsi pois. Tämä tapahtui Pajasyrjässä jatkosodan aikana. Vili oli lomalla armeijasta ja lomalta lähtiessä otti reppuunsa tomaatteja ja kurkkuja.\nTotta, me olemme siis pikkupikkuserkkuja. Innasen sukujuurissa menee helposti sekaisin, joka toinen vanhin poika on Juho, joka toinen Heikki, välissä joku Matti. Ja paljon oli kaikilla lapsia. Siis ukkisi Heikki Juhonpoika Innanen oli ”ukkoni” Juho Matinpojan serkku. Kovasti ovat serkukset samannäköisiä. Viljossa ja Eerossa näkyi parhaiten tämä Innasten näkö. Komeita miehiä, mutta aika pienikokoisia, Juho oli kaiketi alle 170 cm, isäni oli vähän yli ja Heikki taas vähän pienempi. Tosin isän veljistä Matti ja Eero olivat paljon pidempiä.\nOlen nyt selvittänyt tuota isälinjaa 7 polvea 1700-luvun alkuun. Pitkään ovat Innaset asuttaneet Pajasyrjää, harmi, että vanhemmat kirkonkirjat ovat tuhoutuneet. Joitakin äitilinjoja pääsee 1600-luvulle, ovat syntyneet esim. Parikkalassa tai Uukuniemellä.\nKiitos kivasta muistosta isästäni. Hän ei paljon Pajasyrjästä puhunut, oli niin kipeä asia sen paikan menettäminen. Mutta elämänsä viimeisinä hetkinä hän katseli ulos huoneensa ikkunasta Lappeenrannan Armilan sairaalassa ja näki tien Pajasyrjään: ”Tuos just männee tie Pajasyrjää…”.\nKati Enqvist sanoo:\nOnnistuinpa taas sekoittamaan nimet, isoisäni Juho Innanen on kovasti samannäköinen Toinin ja Hellin isoisän, myös Juho Innanen, kanssa, jonka kuva on tuolla kirjoituksen alussa. Eli laskinko nyt oikein? Vanhempi Juho on minun isoisäni Juhon setä?\nRaimo Hotta sanoo:\n”Välirauhan aikana” oltiin evakossa eikä kotona Karjalassa.\nÄitini Helmi Hotta s.Innanen Tienlaita-Innasesta.\nKiitos oikaisusta, muutin jatkosodaksi tuon välirauhan. Minulla menee iloisesti nämä välillä sekaisin.\nIrma Laine sanoo:\nUpea tarina ja monia mielenkiintoisia kommentteja\nOlen uusi innostunut juurieni etsijä.\nIsäni syntyi Pajasyrjä 4:ssä 1909. Hänen isänsä oli Matti Juhonpoika Laine (ent. Puputti) ja äitinsä Maria Pietarintytär Leskinen. Isoisäni sukua löydän hyvinkin pitkälle, mutta isoäitini tiedot pysyvät piilossa. Jos jostakin löytyisi vaikka kuinka pientä tietoa hänestä, olisin kovasti kiitollinen.\nKiitoksia mielenkiinnosta. Toivottavasti tätä kautta tiedon määrä lisääntyy.\nArja Erkheikki sanoo:\nUkkini oli Heikki Emil Innanen, kutsuttiin Eemeliksi ja mummini Vilhelmiina o s. Hopia, mummi käytti nimeä Minna. Ukki oli syntynyt 09.11.1896 ja mummi 30.07.1894. He asuivat Jaakkiman kunnassa, Lahdenpohja, Luotovaara. Heillä oli 3 lasta, Eero Ensio (isäni), syntynyt 28.11.1918, Meeri, joka kuoli jo alle 2-vuotiaana ja Irja Kaisla Kyllikki, syntynyt 08.09.1923.\nHarmittaa, kun ei koskaan tullut kysyttyä ukin tai mummin vanhempien nimiä. Onkohan jollain tietoa?\nHeinäkuussa 2016 kävin Karjalassa juurillani mieheni ja lasteni kanssa. Löysimme mummolan talon perustan ja kivijalan palasia. Tein valokuvakirjan tästä Karjalan reissusta. Minulla on myös paksu kirja Jaakkimasta, josta löysin vanhoja kuvia mm. Lahdenpohjasta. Oli kyllä tosi mielenkiintoinen reissu.\nIsäni kertoi jotain Karjalan ajoista, mutta ei halunnut lähteä käymään siellä, varmaan olisi tullut surullisia muistoja.\nOispa mukava saada joitain lisätietoja ukin ja mummin vanhemmista.\nTerveisin Arja Erkheikki o. s. Innanen\nKiitos mielenkiinnosta. Innanen oli yleinen sukunimi ainakin Pajasyrjässä. Sukututkimukseen pääsee parhaiten alkuun ”Karjalaiset kesäjuhlat”-tapahtumassa, siellä on oma osio sukututkimukseen, voi kysyä omia juuria.\nVastaa käyttäjälle Pekka Pouhula Peruuta vastaus\nBaikal Eng Hiihto Kajakki Karjala Koski Laatokka Lappi Melonta Merenneito Meri Neva Olhava Pietari Potkukelkkailu Retkiluistelu Soutu Sukutarina Talvi Vottovaara Ääninen Росси́я\nSähköllä potkua soutamiseen II\nSähköllä potkua soutamiseen\nSortavalan selillä, Laatokan laineilla\nViikko Lumivaaran saaristossa\nPörrrhölä`s dream – around Lake Ladoga in 18 days\nPekka Pouhula: Sähköllä potkua soutamiseen II\nPekka Sihvonen: Sähköllä potkua soutamiseen II\nPäivi: Sähköllä potkua soutamiseen II\nChristoffer Kamis: Pajasyrjä


1366 x 768 Tapetit kissa. 1366x768: Valo, Viehättävä työpöydän\n1366 x 768 Tapetit kissa. 1366x768: Valo, Viehättävä työpöydän.\nTärkeys luonnonsuojelua. Pennut ovat huvittavia, viihdyttäviä, hilpeä ja leikkisä lemmikit. Tapetti 798432: Eläimistö jumalatar metsien ja peltojen. Pennut ovat kohottavia, yllätys ja rauhoittaa. Eläimet elävät maapallolla satoja miljoonia vuosia. Yksi suosituimmista kissaroduista. Planeetta Eläinten - Taustat eläimet. Kissanpentu taustat.\nKuvia työpöydän taustakuvaksi 1366x768 - 1366x768: Valo, Ihana tapetti kuvat ilmaiseksi. Valo: Ladata ilmaiseksi taustakuvia - Full HD taustat alkuperäisen.


Järjestöt kritisoivat oleskeluluvan saaneiden tukien leikkaamista - Kotimaa - Ilta-Sanomat\nJulkaistu: 26.9.2016 11:47\nHallitus kaavailee kotoutumistukea, joka olisi 90 prosenttia peruspäivärahan määrästä.\nHallitus aikoo leikata oleskeluluvan saaneiden työttömien työnhakijoiden tukea siten, että heille maksettaisiin työmarkkinatuen sijaan kotoutumistukea. Kotoutumistuen suuruus olisi 90 prosenttia peruspäivärahan määrästä.\nUseat järjestöt kritisoivat sosiaali- ja terveysministeriön lakiesitystä. Esimerkiksi Ihmisoikeusliitto sanoo, että perustuslain mukaan lain pitäisi kohdella kaikkia Suomessa oleskelevia yhdenvertaisesti. Ministeriön mukaan lakiehdotus ei ole perustuslain vastainen, koska kaikkia oleskeluluvan saaneita kohdellaan samalla tavalla.\n– Esitys asettaa kansainvälistä suojelua saaneet ja muut ulkomaalaiset lain edessä eriarvoiseen asemaan suomalaisiin nähden, sanoo tiedotteessa toiminnanjohtaja Annu Lehtinen https://www.is.fi/haku/?query=annu+lehtinenSuomen Pakolaisavusta.\nMinisteriön mukaan lakiesityksellä pyritään myös vähentämään Suomen vetovoimaa turvapaikanhakijoiden maahanmuuton kohteena. Ministeriö perustelee tuen leikkaamista sillä, että maahanmuuttajien yleiset valmiudet työllistyä ovat usein heikommat kuin muilla työnhakijoilla.\nSuomen Pakolaisapu, Suomen Punainen Risti, Setlementtiliitto ja Ihmisoikeusliitto kritisoivat sitä, että lakiluonnoksen lausuntokierros kestää vain hieman yli viikon ajan. Lausuntopyyntö on lähetetty neljälle ministeriölle ja Kelalle. Eduskunta käsittelee lakiesitystä torstaina.\nLain on tarkoitus olla voimassa ensi vuoden alusta vuoden 2020 loppuun.\nHallitus aikoo leikata oleskeluluvan saaneiden työttömien työnhakijoiden tukea siten, että heille maksettaisiin työmarkkinatuen sijaan kotoutumistukea. Lue lisää ›


Kaupunginhallituksen päätöksiä 20.1.\nVuoden ensimmäisessä kokouksessaan kaupunginhallitus päätti 16.12.2019 päättyneiden yhteistoimintaneuvotteluiden neuvottelutuloksen täytäntöönpanosta. Päätöksiä tehtiin myös muun muassa Mikkelipuistoyhdistyksen kumppanuussopimuksesta, Urpolan koulun väistötiloista, kesätyöstä ja asemakaavamuutoksista. Valtion virastotalon korttelin asemakaava palautettiin uuteen valmisteluun.\nPykälät merkittiin tiedoksi.\n§ 8 – 12\n§ 13 Asemakaavan muutosehdotus / Valtion virastotalon kortteli\nKeskustelun aikana Pekka Pöyry (kesk.) esitti Olli Marjalaakson (kok.) kannattamana asian palauttamista uuteen valmisteluun. Esitys hyväksyttiin.\n§ 14 Asemakaavan muutosehdotus / Valtion virastotalo / maankäyttösopimus\n§ 16 Asemakaavan muutosehdotus / Vankilan myymälä / maankäyttösopimus\n§ 17 Urpolan koulun väistötilaratkaisu 2020\nKeskustelun aikana Jarno Strengell (sd.) teki kaksi erillistä muutosesitystä:\n– Mikkelin kaupungin konsernin sisällä tapahtuvissa kiinteistö- ja toiminnallisissa muutoksissa huomioitaisiin kalusteiden uudelleenkäyttö, vältettäisiin kunnossa olevien kalusteiden poisto ja uusien kalusteiden hankinta. Välttämällä turhia hankintoja, säästetään rahaa ja luontoa.\n– Urpolan koulun opiskelija- ja tilamäärä kaksinkertaistuu 2023 sekä henkilöstömäärän tarve lisääntyy, joten nykyisille Urpolan koulun muun muassa siivous-, ruokahuolto-, vahtimestari- ja toimistotyöntekijöille tulisi mahdollisuuksien mukaan väistötilojen ajaksi löytää Mikkelin kaupungin konsernista tai Xamkin kampusalueelta työtä, jotta osaavaa työvoimaa olisi saatavilla myös uuden Urpolan koulun avautuessa 2023.\nArto Seppälä (sd.) kannatti ensimmäistä Jarno Strengellin esitystä. Esitys hyväksyttiin.\nJälkimmäistä Jarno Strengellin esitystä ei kannattanut kukaan, joten se raukesi.\n§ 18 Lisämäärärahaesitys kiinteistön 491-2-6-100 ostamiseen / Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä\nHyväksyttiin. Pykälän aikana puheenjohtajana toimi Kirsi Olkkonen (kesk.), koska puheenjohtaja Arto Seppälä oli esteellinen (Essoten hallituksen jäsen).\n§ 19 16.12.2019 päättyneiden yhteistoimintaneuvotteluiden neuvottelutuloksen täytäntöönpano\nKeskustelun aikana Jarno Strengell teki kolme erillistä muutosesitystä:\n1. Yhteistoimintaneuvotteluiden neuvottelutuloksen täytäntöönpanoon ei kuulu työntekijän irtisanominen.\n2. Koulujen iltapäivätoiminnan maksuihin ei tehdä 10 prosentin tarkastusta/korotusta, koska se lisää lapsiperheiden menoja.\n3. Koulujen liikuntatiloja ei muuteta maksulliseksi, sillä se nostaa suoraan harrastajien jäsenmaksuja ja näin vaikeuttaa muun muassa lasten harrastusmahdollisuuksia.\nKoska kukaan ei kannattanut esityksiä, ne raukesivat.\nMinna Pöntinen (vihr.) esitti Jarno Strengellin kannattamana, että toimenpiteistä poistetaan vuosiviikkotuntivähennys. Äänestettiin. Annettiin 7 jaa ääntä, 3 ei ääntä.\nPohjaesitys JAA: Armi Salo-Oksa (kok.), Jukka Pöyry (kd. sit.), Jyrki Koivikko (kok.), Mali Soininen (kok.), Kirsi Olkkonen (kesk.), Petri Pekonen (kesk.), Pekka Pöyry (kesk.)\nPöntisen vastaesitys EI: Jarno Strengell (sd.), Minna Pöntinen (vihr.), Arto Seppälä (sd.)\nPohjaesitys tuli kaupunginhallituksen päätökseksi. Minna Pöntinen jätti eriävän mielipiteen: "Koska Mikkelissä on jo tehty isoja rakenteellisia muutoksia koulutuksen suhteen, ei ole enää perusteltua vaikuttaa peruskoulujen opetuksen sisältöön vuosiviikkotunteja vähentämällä."\nEsittelijä muutti esitystä niin, että seudullisessa ympäristöpalveluissa suunnitelluista henkilöstövähennyksistä luovutaan ja seudun kuntien kanssa neuvotellaan palvelumaksujen tason korotuksesta. Esitys hyväksyttiin yksimielisesti.\nEsittelijä esitti, että aluejohtokuntien osalta poistetaan tekstistä sana "yhdistyspohjalta", koska neuvottelut ovat vasta käynnissä uudesta aluejohtokuntien toimintamallista. Hyväksyttiin yksimielisesti.\nEsittelijä tarkensi esitystä niin, että hyötyeläinten omistajien sairasmatkasubventioista luopumisesta neuvotellaan seudun kuntien kanssa, huomioiden, ettei eläinten terveyttä saa vaarantaa kohtuuttomilla kustannuksilla. Muutettu esitys hyväksyttiin.\nEsittelijä muutti esitystä niin, että luottamushenkilöiden kokouspalkkioihin jne. kohdistuvat toimenpiteet huomioidaan hallintosäännön päivittämisessä ennen vuoden 2021 kuntavaaleja. Hyväksyttiin yksimielisesti.\n§ 25 Kumppanuussopimus Mikkelipuistoyhdistys ry:n kanssa\nKeskustelun aikana Petri Pekonen esitti Jyrki Koivikon kannattamana, että sopimus hyväksytään esitetyssä muodossa, mutta samalla selvitetään kaupungin puistotekijöiden työn kohdentamista Mikkelipuiston alueelle.\nÄänestettiin. Pohjaesitys on jaa, Pekosen esitys on ei.\nPohjaesitys JAA: Arto Seppälä, Jukka Pöyry, Minna Pöntinen, Pekka Pöyry, Jarno Strengell\nPekosen vastaesitys EI: Petri Pekonen, Armi Salo-Oksa, Jyrki Koivikko, Mali Soininen\nPohjaesitys tuli päätökseksi.\nKirsi Olkkonen oli esteellinen (aikaisemmin yhdistyksen toiminnanjohtaja) ja poistui kokouksesta pykälän käsittelyn ajaksi.\n§ 26 Farmari Suomen maatalousnäyttelyn järjestäminen Mikkelissä vuonna 2020\n§ 27 Saimaa ilmiö – Savonlinnasta Euroopan kulttuuripääkaupunki 2026\n§ 28 Edustajan nimeäminen Mikkelin seudun kuntailmasto 2050 -hankkeen ohjausryhmään\nNimettiin strategia- ja kehityspäällikkö Aki Kauranen.\n§ 29 Edustajien nimeäminen YT-neuvottelukuntaan 2020–2021\nNimettiin Arto Seppälä, Pekka Pöyry ja Mali Soininen.\n§ 31 Yhteenveto ja selvitys Mikkelin kaupunkiorganisaatioon kohdistuneista väitteistä rakenteellisesta korruptiosta\nMerkittiin tiedoksi. Lue lisää täältä (klikkaa linkkiä).


Cecilia löytää kirjeen josta kuoriutuu hänen…\nAviomiehen yllätyspaluu Kun Clea oli saanut tietää miehensä kuolemasta, hänestä oli tuntunut kuin hänkin olisi kuollut. Ja millaisia huhuja Brandin kuolemaan oli liitettykään... toinen nainen... Lopulta Clean oli ollut pakko uskoa miehensä kuolleen ja haudata järjettömät toiveensa…\n…Helsinkiläinen toimittaja Kristiina Hanhirova tuli tunnetuksi 1990-luvun alkuvuosina MTV3:n Huomenta Suomi -ajankohtaisohjelman toimittajana yhdessä juontajaparinsa, aviomiehensä Timo Laukkion kanssa. Nykyisin Hanhirova on itsenäinen mediayrittäjä ja työskentelee…\n…Puhumattakaan rakkaudesta! Tomerana naisena Liisa päättää hankkia itselleen aviomiehen, jonka kukkaro pitää hänet pinnalla koko loppuelämän. Eikä aikaakaan kun Liisa iskee silmänsä vuorineuvoksen poikaan. Mutta tämä muuten sopiva poikamies ei sytytä…\n…Ehkä Andrina löytää itselleen aviomiehen ennen sisariaan?\nHaussa: aviomies Suuttumus jäyti Kyle Messenan sisuksia, kun hän tuijotti vanhan tammen varjosta limusiinista nousevaa morsianta. Hän oli hankkiutunut eroon viimeisimmästä sulhasehdokkaasta, joten mistä ihmeestä nainen oli ehtinyt löytää uuden...? Hän oli jo ryntäämässä morsiamen…


Oma esittely ilmoittautuessa Pohjoisen pojat- turnaukseen • page 1/2 • Pohjoisen pojat • lichess.org\nOma esittely ilmoittautuessa Pohjoisen pojat- turnaukseen\nEhdotan, että ilmoittautuessa Pohjoisen pojat turnaukseen, pelaaja esittäytyy nimimerkin takaa. Tämän luulisin lisäävän yhteisöllisyyttä. Muuten vain tietyt harvat henkilöt (sisäpiiri) tietävät keitä nimimerkkien takana on. Jarmo Peltomäki / VSS\nOlisihan se hauskaa tietää myös OSSin joukkueen johtajana keitä on edes nuo OSSilaiset saatikka sitten nuo muut pelaajat. Minä kun en kuulu siihen sisäpiiriin. Tuo Nimimerkin takana -ketju ei näytä keräävän paljonkaan paljastuksia. Ja onhan itsensä esitteleminen toki hyvä tapa muutenkin. Ainaisena kyynikkona epäilen tapojen muuttumista, mutta olisihan se vaihtelua olla kerrankin väärässä.\nPS. Hylkäsin tässä ensimmäistä kertaa jäsenhakemuksen. Oli outo nimimerkki, ei kuulunut yhteenkään jäsenseuraan eikä suostunut esittelemään itseänsä (lähetin hänelle siis viestin). Täytyyhän minun jotain tietää kaverista ennen hyväksymistä.\nKuten olen aikaisemminkin todennut en näe mitään järkeä siinä jos pelaaja pyrkii yhteisöön eikä halua paljastaa samalla nimeään.KokkSK:ssa ainakaan se ei onnistu.Lichesissähän nimimerkkiturnauksia riittä puskapelaajille muutenkin.Vaikka tämä ei ole mikään elämää suurempi kysymys olen Jarqen kanssa samoilla linjoilla.Tässä muutama kokksk pelaaja joka ei ilmeisesti lue tätä foorumia\nisolemuri - Jouko Lahti\neerojohannes- Eero Marjusaari\nsoko(+Vuosiluku jota en nyt muista) -Joni Sokolov\nvarrastaja -Olavi Mörsky\nheimof -Heimö Fiskaali\nHoplaan uusi "tiukempi"-linja, hylätessään outo pyrkijä, on varmasti hyvä. Muuten tää juttu tulee hajoamaan shakillisessa mielessä, jos ei ole mitään kontrollia ketä Pojissa pelaa.\nKolme nimimerkkiä voin arvata ketä ne on: Grels, RainerF ja Peltomaa. Muut...\nMinä en kannata tuota pakollista itsensä esittelyä, kyseessä on kuiteski nettishakkia ja moni tykkää pelata anonyymisti nimimerkin takaa ja se heille suotakoon.\nSinänsä ei minulla ole mitään uutta tiukempaa linjaa. Olen alusta lähtien hyväksynyt Pohjoisen poikiin ne pelaajat, jotka kuuluvat johonkin kuudesta jäsenseurasta. Luotan siihen, että he ovat ns. oikeata väkeä. Lisäksi on neljä pelaajaa, jotka ovat esitelleet itsensä. Mitä tulee OSSin joukkueeseen niin olen ollut joukkueen johtajana vasta lyhyen tovin. Sitä edeltävältä ajalta on noin kymmenkunta minulle täysin arvoituksellista pelaajaa. Kai he ovat OSS-henkisiä.\nMinut on hyväksytty Pohjoisen Poikiin ilmeisesti OSS henkisyyden vuoksi. Nimimerkki paljastaa sen kuka olen ja sama lukee reilusti profiilissakin. Katsokaa vaikka!\nNimimerkki minipossu ei lue näitä foorumeita. Houkuttelin hänet mukaan hyvään porukkaan ja hyvään turnaukseen.\nPauli Pakarinen, minipossu\nHänen kanssaan pelasin jo 45 vuotta sitten.\npeeuukoo on pekka koski, tässä samalla ihmettelen kenen älynväläys on nimetä tiimiksi "Pohjolan pojat" lähinnä se pojat kiinnostaa, sillä ilmeisesti uhotaan me pojat tässä. Jos tiimin nimi olisi "pohjan tytöt" en varmasti liittyisi vaikka sanottaisiin että pojatkin saavat osallistua. Ei taida shakissa olla nais-asianaisia. Minusta miehinen korostus on turhaa vaikka naiset saavaatkin tiimissä pelata.\nMinä olen Dr-Willyn kanssa täysin samaa mieltä on mukava pelata tuntemattomia vastaan ilman paineita ja on pelaajia jotka pelaavat tuntemattomana paremmin\nTosin minäkin nyt esittäydyin kun mielipiteet olivat melkein paheksuvia meitä nimimerkin takaa pelaavia kohtaan.\nÄlynväläyksen (se on siis Pohjoisen pojat) takana olen minä. Eikä tässä ole mitään miehistä uhoa takana. Tuo pojat tuli ihan alkusoinnun takia mukaan nimeen. Kyllähän täällä on mukana ainakin yksi nainen, joka ei ole kavahtanut tätä hurjaa nimeä. Nimimerkin suojissa pelaamisesta minulla ei ole yleisesti ottaen mitään vastaan. Se on yleinen tapa toki netissä. Ymmärtääkseni Jarmon ehdotuksen takana oli kaksi pointtia (Jarmo voi korjata minun tulkintaani):\n1) Pohjoisen poikien järjestämät peli-illat voidaan nähdä etänä tapahtuvaksi kerhoillaksi. Tällöin on luonnollista, että porukka tuntee suurin piirtein toisensa. Ja jos pelaamaan tulee joku uusi (tässä tapauksessa outo nimimerkki), niin hän esittelee itsensä. Aivan samalla tavalla, jos vaikka meikäläinen menisi pelaamaan johonkin etelän seuran fyysiseen kerhoiltaan. Kyllä minä nimeni kertoisin. Jos minä taas pelaan muuten lichessissä yksittäisiä pelejä tai turnauksia, niin vastustaja on joku tuntematon. Silloin on kyse pelkästään pelistä nimeltä shakki. Niin kuin Jarmo totesi kysymys on yhteisöllisyyden luomisesta. Fyysisissä kerhoilloissa ne pelit ovat vain pieni osa sitä kerhoiltaa - ainakin minun mielestäni. Pohjoisen pojat on siis kerhojen yhteenliittymä, joka kokoontuu vaihtelevalla porukalla pelaamaan illoittain. Siinä sitten ennen pelejä ja pelien jälkeen poristaan keskenämme. Aivan niin kuin shakkikerho kokoontuisi omaan peli-iltaansa.\n2) Henkilöllisyyden tietäminen parantaa käytöstä. Tällä tarkoitan lähinnä erilaisia peleissä tapahtuvia vähemmän hauskoja asioita. Jauhetaan torni vs. torni -loppupeliä kymmeniä siirtoja rapidissa, pelataan minuuttikaupalla luovutuskypsässä asemassa jne. Fyysisissä peli-illoissa näitä harvemmin näkee.\nJa lopuksi toivotan Pekan ja kaikki muutkin ensi viikon peli-iltoihin. Eiköhän rikota kuluneen viikon osanottomäärät.


Villaviidakko: Salainen kirppisystävä\nKirjoitti Emma klo 10.45\nAltocumulus 1. elokuuta 2010 klo 13.34\nOlet tehnyt ihan uskomattomia löytöjä tuolla hintaa! Pitäis kaapata sut mukaan jonnekin kirpparille, minä osaan etsiä vain lastenvaatteita niiltä. ;)\nEmma 1. elokuuta 2010 klo 17.27\nAltocumulus: Kiitos :D Mie taas löydän vaatteita tositosi harvoin...\nAnne O. 1. elokuuta 2010 klo 20.37\nKiitos Emma, paketti oli mitä onnistunein! Laitoin juuri postauksen blogiini!\nAnonyymi 1. elokuuta 2010 klo 20.47\nSinuakaan ei ole unohdettu, älä pelkää....... :)\nt. salainen kirppisystäväsi\nSisko 1. elokuuta 2010 klo 23.34\nHauskan kuuloinen vaihto! Hienoja löytöjä oot tehny. :) Itse etsin kirppikseltä lähinnä vaatteita, esimerkiksi farkkuja, jotka maksavat maltaita vaatekaupoissa.


Priscilla Anne Barnes nettovarallisuus 2021: ikä, pituus, paino, aviomies, lapset, Bio-Wiki | Snacks Blog\nPriscilla Anne Barnes nettovarallisuus 2021: ikä, pituus, paino, aviomies, lapset, Bio-Wiki\nPosted on 04marras\ntunnettu nimi: Priscilla Barnes\noikea nimi / Koko nimi: Priscilla Anne Barnes\nsyntymäaika: joulukuu 7, 1954\nSyntymäpaikka: Fort Dix, New Jersey\nkorkeus: 5’7″ (170 cm)\naviomies/puoliso (nimi): Ted Monte (M. 2003)\nlapset/lapset (poika ja tytär): Ei / Kyllä (nimi)\nseurustelu / Poikaystävä (nimi): N / A\nonko Priscilla Anne Barnes Lesbo? Ei\nnettovarallisuus 2021: $2 miljoonaa\nPriscilla Barnes on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka ansaitsi maailmanlaajuista tunnustusta roolistaan hahmo ”Terri Alden” kuuluisa tv komediasarja ” Three ’s Company. Hän keräsi kehuja roolisuorituksestaan romanttisessa TV-draamasarjassa ”Jane the Virgin”, jossa hän esitti Magda Andelin roolia.’\nehkä tunnet Priscilla Anne Barnesin hyvin, mutta tiedätkö kuinka vanha ja pitkä hän on ja mikä on hänen nettoarvonsa vuonna 2021? Jos et tiedä, olemme laatineet tämän artikkelin yksityiskohdista Priscilla Anne Barnesin lyhyt elämäkerta-wiki, ura, työelämä, henkilökohtainen elämä, nykypäivän nettovarallisuus, ikä, korkeus, paino, ja enemmän tosiasioita. Jos olet valmis, aloitetaan.\nAwards & saavutukset\nnettovarallisuus & Priscilla Anne Barnesin palkka 2021\nPriscilla Barnes syntyi Fort Dixissä, New Jerseyssä 7. joulukuuta 1954. Hänellä on kolme sisarusta. Hänen isänsä liittyi ’Yhdysvaltain ilmavoimiin’, minkä vuoksi hän matkusti useisiin eri kaupunkeihin Amerikassa ja oleskeli lukuisissa’ ilmavoimien ’ päämajoissa, jonne hänen isänsä sai komennuksen. Hänen suurin osa lapsuudestaan kului matkusteluun.\nhän suoritti lukion ”Antelope Valley High Schoolissa” Lancasterissa, Kaliforniassa. Barnes oli teini-iässä hyvin kiinnostunut tanssimisesta ja näyttelemisestä. Seuratakseen kiinnostustaan hän liittyi yhtyeeseen ”the Vivacious Vixens”.”Hän halusi tulla ammattitanssijaksi, mutta koska hän sai jalkavamman esiintyessään ”Hollywood Bowlissa”, hän suunnitteli siirtävänsä uratavoitteensa tanssijasta näyttelijäksi.\nvuonna 2003 Priscilla Barnes avioitui yhdysvaltalaisen viihdeteollisuuden parissa aiemmin työskennelleen Ted Monten kanssa. Priscilla jakaa syvät ystävyyssiteet Joyce DeWittin ja Richard Klinen kanssa, jotka sattuivat olemaan hänen vastanäyttelijöitään sarjakolmosen seurassa. Barnes on haastanut ”Penthousen” oikeuteen julkaisemaan alastonkuviaan uudelleen nimellään. Vuonna 2012 pariskunta osti kodin Glendalesta, Kaliforniasta, Yhdysvalloista.\n7. joulukuuta 1954 syntynyt Priscilla Anne Barnes on 66-vuotias 8. helmikuuta 2021. Hänen pituutensa on 5 ft 7 tuumaa pitkä ja painonsa 65 kg.\nPriscilla debytoi näyttelemisen parissa vuonna 1976 esittäen sarjassa pientä hahmoa, ” tykkiä. Vuonna 1977 hän sai toisen pienen roolin kauhuelokuvassa ” Tintorera. Samana vuonna hän sai tilaisuuden näytellä keskinkertaisessa elokuvassa ”Beyond Reason”.”Tajutessaan arvonsa näyttelijäntyöstään hänelle tarjottiin vielä muutamia rooleja televisiosarjoissa kuten ”The Rockford Files”, ”The Incredible Hulk”, ”the Love Boat” ja ”Taxi” sekä muutamissa elokuvissa ”Texas Detour”, ”the Seniors” ja ” Delta Fox.”\nvuonna 1978 hän sai mahdollisuuden esittää matkatoimittaja Rebecca Tomkinsin roolia TV-sarjassa ” The American Girls. Se oli hänen ensimmäinen roolinsa pääosassa.\nvuonna 1980 hän työskenteli komediaelokuvassa ” Sunday Lovers. Seuraavana vuonna hän teki läpimurtonsa näyttelemällä Television komediasarjassa ”Three’ s Company”.”Tässä sarjassa hän tuli näyttelijä Suzanne Somersin tilalle ja esitti pääroolia” Terri Aldenia. Tämä sarja on ollut suuri kaupallinen hitti. Komediataidoistaan hän sai paljon huomiota ihmisiltä.\nmyöhemmin hän alkoi keskittyä televisioprojekteihin, kuten’ Lemmenlaiva’,’ Hotelli’, ’murha’, hän kirjoitti.”Hänet valittiin muutamiin merkittäviin elokuviin, kuten vuoden 1989 ”Bond” – elokuvaan nimeltä ”Licence to Kill”, jossa hän työskenteli CIA-agentin vaimona.\n1990-luvulla hän sai televisiossa hohdokkaan avatarin ja esiintyi televisiosarjoissa ”Viper” ja ” Dark Justice.”Hän teki 1990-luvulla muutamia kauhuelokuvia, kuten ”isäpuoli III”, ”Unseen Evil 2″, ” The Devil ’s Rejects” ja ”Witch Academy”.\nBarnes on yksi tunnetuimmista Amerikkalaisnäyttelijöistä, joka tunnetaan parhaiten roolisuorituksestaan Three’ s Companyssa. Hänen rooliaan pidettiin merkittävinä rooleina koko Barnesin uralla. Se toi hänelle suurta julkista tunnustusta.\nmyöhemmin hän teki kriitikoiden ylistämiä esiintymisiä elokuvissa kuten Licence to Kill, a Vacation in Hell, The Devil ’ s Rejects, TV-sarjassa ”Jane the Virgin”, Highway To Heaven ja Mallrats.\nvuonna 2007 hänet nähtiin NYC International Fringe Festivalilla ”Hillary Clintonina” näytelmässä nimeltä ”Hillary Agonistes.”Vuonna 2019 hän esiintyi myös Bloomington Playwrights-projektin tuotannossa” Too Quiet the Quiet.”\nPriscilla Anne Barnesin nettovarallisuus\nPriscilla Barnesin nettovarallisuus on arviolta 2 miljoonaa dollaria helmikuusta 2021 alkaen. Näyteltyään ”Terri Aldenin” roolin suositussa TV-komediasarjassa ”Three’ s Company ” hän sai heti mainetta. Hänen roolisuorituksensa suositussa sarjassa kolmen tuotantokauden ajan teki hänestä tunnetun.\nkoko uransa ajan hän on näytellyt televisio-ohjelmissa, elokuvissa ja tehnyt vierailevia esiintymisiä. Hänen televisio-ja elokuvahankkeensa ovat yhdessä vaikuttaneet hänen nettovarallisuuteensa. Joitakin hänen maineikkaita esityksiään, joista hän sai valtavirran huomiota, ovat ”The Devil ’ s Rejects”, ”Columbo”, ”She Spies”, ”The Rockford Files”,” Wonder Woman”,” Starsky & Hutch”,” Mallrats”,” Hatfields & McCoys: Bad Blood”,” the American Girls”,” Taxi”,” The Love Boat”,” Vega$, ”” Viper”,” Mumford ” ja paljon muuta.\nPriscilla Barnesin alku ei ole hyvä. Hän säilytti uskonsa ja teki johdonmukaisia ponnisteluja, jotka lopulta auttoivat häntä luomaan kunnioitettavan paikan Yhdysvaltain elokuvateollisuudessa. Koko uransa ajan hän on todistanut lahjakkuutensa tekemällä vaihtelevia rooleja komediassa, kauhussa ja draamassa elokuva-ja TV-projekteissa.


MISSÄ SYÖDÄ JA JUODA HUDSONISSA, NEW YORKISSA - GLOBAL TRAVEL,\nsuoraan kuluttajaviinien myyntiin\nparas cocktail shaker 2015\nviinitilat walla walla\nmarsin kauttakulku 5. talo\nMissä syödä ja juoda Hudsonissa, NY\n'Kaivaan kyvyn herätä aamulla ja kävelen taloni ulkopuolella metsän äärellä kupin kahvia ja koirani kanssa, kaukana kaupunkien äänistä', kertoi kokki Zakary Pelaccio kysyttäessä miksi hän ja hänen perheensä kulinaarinen posse muuttivat Uudesta Yorkista Hudsoniin. 1900-luvun alkupuoliskolla esiintynyt bordelleja ja uhkapelejä ja 80- ja 90-luvuilla kokaiinia, mutta nykyään - ja erityisesti viimeisten kolmen vuoden aikana - tämä entinen siirtomaa-valaanpyyntisatama rullaa A-listan kokkien kanssa. bukolinen kauneus ja käsityöläinen kynsi.\nEdellä mainittu Pelaccion James Beard -ehdokas Kala ja riista on upstatein mielikuvituksellinen ruokapaikka, vaikkakin yllättävän lähestyttävällä hinnalla. 1800-luvun sepamyymälässä sijaitseva viileä (joskin hieman hipsterimainen) musiikki ja paikallisesti tuotetun hickoryn ja kirsikkapuun tuoksu täyttävät avoimen keittiön, ruokasalin ja baarin, kun parrakas sommeljee kiertää kaikki pöydät. Puolet valikosta on omistettu Koillis-äyriäisille, vaikka se kehittyy viikoittain riippuen Columbian piirikunnan maanviljelijöiltä tulevasta lihasta ja vihanneksista. Kokeile uunissa paahdettuja ostereita, joissa on fermentoitua chilivinaigrettiä, tai pari Franz Strohmeierin Chardonnay-Pinot Blanc -seosta Steiermarkista, Itävallasta, paahdetun kukkakaalin kanssa, joka on erotettu hasselpähkinöillä, basilikalla ja concord-viinirypäleillä, jotka puhkeavat suussa. Ravintolan äskettäinen päätös mennä à la carte -ohjelmaan vastasi ennakoitavissa olevalla innostuksella.\nYlä Warren Streetin Crimson Sparrow on kunnianhimoinen maistelu menu, upea baari ja hyvin kuratoitu sakelista. Aloita yösi Dewazakura Tobirokulla, kuohuviinillä Nigori-sakella, joka käy sekundaarisesti käymässä pullossa, aivan kuten samppanja, yhdistettynä satu munakoisoon ja riisietikkaan baarivalikossa. Sparrow'n prix-fixe Sunday Supperista on tullut varsin suosittu amerikkalaisen ruoan yllättävistä käänteistään, ja voit valita joko viini- tai sakeparin.\nLauantain brunssi, johon kuuluu munia Miksi patio tai takka heidän olohuoneessa on suositeltavaa. Tämän kahvilan / leipomon / baarin patonit ovat parhaita Warren Streetillä, mikä on kuin sen pitäisi olla - ne leivotaan 17 tonnin Munoz-uunissa, joka tuotiin paloittain Ranskasta ja jonka resepti on Normandian maaseudulta. Pese myöhäinen brunssi Château La Ramen raikkaalla Bordeaux Blanc -tuotteella.\nJatka kävelyä Hudson-joen suunnasta ja pääset Warren Streetin rennolle puolelle. Henkii retro-charmia, Grazin ’ sillä on kiiltävä metallijulkisivu vuodelta 1946, toimiva jukeboksi, kääntyvät jakkarat ja punaiset nahkakopit. Mutta siellä Grazinin arkkityyppiset ruokailuominaisuudet pysähtyvät. Tämä perheomisteinen paikka kasvattaa omia mehukkaita, hormonittomia, ruoholla syötettyjä hampurilaisia Grazinin Angus Acres -tilalla tiellä. Nauti täydellisesti kypsytetystä hampurilaisesta, jonka päällä on Hawthorne Valley Farm cheddar, jota on seurannut dekadentti juurihellake, jossa on kotitekoista soodaa. Löydät jopa vino- ja paikallisia panimoita (kokeile maanviljelijän tytär Pale Ale läheiseltä Chatham-panimolta).\nSpotty Dog Books & Ale oli kaupungin tulipalo vuosina 1889-2002, mutta nyt paikalliset ihmiset juovat siellä. Tartu lasilliseen Sancerre tai paikallista käsityöläistä (kuten CH Evans Pump Station Pale Ale) siemaillaksesi, kun tutkit huolellisesti kuratoituja nimikkeitä tässä itsenäisessä kirjakaupassa, kirjallisessa kahvilassa ja baarissa. Spotty Dog järjestää oluen ja viinin maistelua paikallisten asiantuntijoiden, kuten Craig Gravinan, tekijän kanssa Ylä-Hudson Valley -olut .\nHaluatko absintin? Kevin Moran - P.M. Viinibaari Omistaja ja yksinäinen baarimikko - juurruttaa kiehtovuutta ja viehättäviä vintage-yksityiskohtia tähän kastelureikään. Käyttämällä antiikkitasapainolaitetta Pernod Absinthen laimentamiseen hitaasti, hän tarjoaa vieraille vähän hämmennystä, kun he välipalavat ilmaisen hummuksen ja crudités-buffetin.\nKeskusta Front Streetillä, Hudsonin uusin 12 huoneen guesthouse Wm. Maanviljelijä ja pojat juuri avasi baarihuoneen ja ravintolan syyskuussa, mutta ihmiset, jotka kävelevät sisään, näyttävät jo tuntevilta. Avaruus näyttää restaurointilaitteiden luettelolta - mattapunaisia valaistusratkaisuja ja tuftattuja beige-sohvia on runsaasti. Asenna itsesi liuskekivimarmoribaariin Finger Lakes Riesling tai Pinot Noir.


Alumiinihitsaaja Tuusulaan, Värväämö\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1309822\nVärväämme asiakasyrityksellemme alumiinihitsaajan määräaikaiseen työsuhteeseen Tuusulaan. Saatat olla etsimämme osaaja, mikäli Sinulla on kokemusta alumiinin ja rosterin MIG/TIG -hitsauksesta. Työtehtävät sisältävät alumiini- sekä muiden ohutmetallilevyjen hitsaamista, leikkaamista ja asennusta.\nTyöaika 40h/viikko, 2-vuorotyö. Työkielenä osaat jotain seuraavista: suomi/englanti/venäjä/viro.\nTYÖPAIKAN SIJAINTI: Tuusula\nTYÖN KESTO: Aloitus heti/sopimuksen mukaan. Työsuhteen kesto aluksi noin 6kk, jonka jälkeen jatko mahdollinen. Tärkein tehtävämme on löytää sinulle töitä. Halutaan, että viihdyt värväämöläisenä pitkään.\n- Aikaisempaa kokemusta MIG/TIG-hitsauksesta ja asentamisesta\n- Kokemusta alumiinin ja rosterin hitsaamisesta\n- Työhön soveltuva alan koulutus, esim. metalliala\n- Eduksi voimassa olevat hitsausluokat alumiinille 3834 ja/tai rosterille


LG 360 Cam R105 Arvostelut - alaTest.fi\nalaTest on kerännyt ja analysoinut 6 arvostelut tuotteelle LG 360 Cam R105. Keskimääräinen antama arvosana tälle tuotteelle on 4.1/5, verrattuna keskimääräiseen arvosanaan 4.0/5 kategoriassa Videokamerat.\nMe analysoimme käyttäjien ja ammattilaisten antamia arvosteluita, tuotteen ikää ja muita seikkoja. Verraten muihin tuotteisiin kategoriassa Videokamerat, LG 360 Cam R105 on saanut alaScore™-arvosanan 86/100 = Erittäin hyvä.\nHintavertailu tuotteelle LG 360 Cam R105


Farmasia Takuu päivä Helsinki 2020\nAjankohta: Kemian luennot 2-3 krt / vko klo 9.00-16.00 välisenä aikana (yhden aineen opetuskerta kestää 3 tuntia), aloitusluento ja aineistokoeopetus arki-iltaisin. Tarkemman aikataulun, kurssipaikan ja muut käytännön tiedot löydät noin kaksi viikkoa ennen kurssin alkua oppimisympäristöstä, jonka tunnukset saat ilmoittautuessasi.\nHinta: 980€ + 15€ toimitus- ja käsittelykulut. Voit maksaa kurssin 1-6 erässä tai verkkomaksuna ilmoittautumisen yhteydessä. Varausmaksun osuus kurssimaksusta 140€. Tarkemmat maksutiedot.\nKurssin laajuus: 79 oppituntia. Kemia 48, aineistokoe 16, harjoituspääsykokeet 12 ja Pääsykoevalmentautumisen työkalut 3 oppituntia.\nFarmasian kurssimme on Takuukurssi. Mikäli et saa opiskelupaikkaa Farmasian alalta, pääset vastaavalle kurssille seuraavana vuonna 280 eurolla!\nKemian osuudessa käydään läpi pääsykoevaatimusten mukaisesti lukion laajan kemian sisältöjä. Opetus järjestetään arki-iltaisin pääosin 2-3 kertaa viikossa, joten kurssikertojen välillä on reilusti aikaa valmistautua tuleviin kurssikertoihin, tehdä harjoituksia ja kerrata oppimaansa. Kurssin aikataulu ja aikainen aloitusajankohta mahdollistavat parhaiten kemian tietojen omaksumisen niille, joiden perustiedot ja laskurutiini vaativat kertaamista ja kehittämistä. Kemian runsas oppituntimäärä sekä useat kurssikerrat (15 kpl) helpottavat asioiden sisäistämistä ja mahdollistavat lukiotiedot kertaamisen sekä paneutumisen haastavimpiin ja vaikeimmaksi koettuihin aiheisiin.\nAineistokoeosuudessa (4 iltaa) perehdyt aineistokokeen vaatimuksiin sekä erilaisiin terveystieteisiin perustuviin teksteihin. Kurssin aikana saat käsiteltäväksesi vähintään 12 erilaista terveystieteisiin perustuvaa aineistotekstiä. Toisin kuin monet luulevat, aineistokokeeseen voi valmistautua etukäteen. Kurssin käytyäsi tiedät, mikä aineistokoe on ja miten käsittelet aineistoa. Aineistokokeessa menestyminen edellyttää sinulta hyviä tekstinkäsittelyvalmiuksia löytääksesi olennaiset kohdat vastauksen tueksi rajatussa ajassa. Kurssin aikana opetetaan ja harjoitellaan tutkitusti tehokkaat luku-, muistiinpanotekniikat. Kurssilla pääpaino on erilaisissa tekstiharjoituksissa, joiden avulla parannat luku-, muistiinpanotekniikkaasi.\n1. Ennakkoharjoittelu ja kurssimateriaali\nIlmoittautumisesi jälkeen saat kemian ennakkoharjoittelumateriaalin (postitetaan tammi-helmikuussa), joka sisältää ennakkotehtäviä vastauksineen.\n2. Pääsykoevalmentautumisen työkalut -päivä\nKurssi alkaa Pääsykoevalmentautumisen työkalut -päivällä. Päivän aikana paneudutaan henkilökohtaisen lukusuunnitelman tekoon keväälle, tutustutaan käytännön työkaluihin omien oppimistaitojen kehittämiseksi ja tehokkaan oppimisen välineisiin sekä annetaan eväät tehokkaaseen lukemiseen ja muistin kehittämiseen.\n3. Lähiopetus kursseilla\nKemian kurssilla kerrataan valintakoevaatimusten kannalta keskeisimmät lukion laajan kemian teoriaosuudet ja lasketaan runsaasti valintakoetyyppisiä tehtäviä. Kursseillamme saat selkeän kokonaiskuvan vaadittavista kemian sisällöistä sekä vankan laskurutiinin tiiviin, ohjatun harjoittelun tuloksena. Aineistokoeosuudessa (4 iltaa) perehdyt aineistokokeen vaatimuksiin sekä erilaisiin terveystieteisiin perustuviin teksteihin. Kurssin aikana saat käsiteltäväksesi vähintään 12 erilaista terveystieteisiin perustuvaa aineistotekstiä.\nKurssiin kuuluvat harjoituspääsykokeet tarjoavat erinomaisen tilaisuuden harjoitella pääsykoetilannetta ja testata omaa osaamistasi. Kaikki kokeet korjataan ja palautetaan pisteytettynä.


Jatkuva oppiminen hioo tahtituotannosta timantin | Aalto-yliopisto\nFira Oy on yksi Aalto-yliopiston kokoaman Building 2030 -konsortion jäsenistä. Konsortio on\nmääritellyt rakennusalalle vision, jonka toteutuminen edellyttää entistä järjestelmällisempää\nja läpinäkyvämpää toimintakulttuuria. Lean-rakentaminen ja tahtituotanto tarjoavat sille\nhyvän pohjan. Aalto ja konsortion yritykset ovatkin yhteistyössä pilotoineet ja analysoineet\ntahtituotantoa ja sen vaikutusta mm. tuottavuudelle.\nKasperi Koivu ja Joonas Lehtovaara kehittävät yhteistyössä Firan tahtituotantoa. Koivu keskittyy asuntorakentamisen tehostamiseen ja auttaa työmaita ottamaan käyttöön uusia tuotantomenetelmiä. Lehtovaara on kehitystehtävien lisäksi Aalto-yliopiston tohtorikoulutettava. ”Asuntorakentamisessa tavoitteemme on hankkeiden laadukas ja varma läpimeno”, hän sanoo. ”Läpimenoajan lyhentäminen ei ole pääasia.”\nKoivu korostaa tahtituotannon vähentävän hukkaa aiheuttavaa vaihtelua ja siten luovan edellytykset aliurakoitsijoille ja työntekijöille hoitaa oma työnsä tehokkaasti. Sen seurauksena rakentamisen aikataulua on mahdollista lyhentää aiheuttamatta lisävaatimuksia aliurakoitsijoille.\nTahtituotanto ei yksin riitä\nTahtiaikataulu visualisoi työmaan tilannekuvan ja tekee poikkeamat näkyviksi. Se tarjoaa kokonaiskuvan, josta kaikki osalliset voivat oivaltaa oman tekemisensä merkityksen. Parhaimmillaan tahtiaikataulun tilannekuva käydään läpi päivittäin.\nTahtituotannon käyttöönotto sekä vaatii että mahdollistaa jatkuvan oppimisen hankkeen aikana ja hankkeiden välillä. Alan yritykset eivät vielä kuitenkaan kartuta tätä oppia systemaattisesti.\nOtto Alhava, Firan CTO, muistuttaa, että tahtituotantokaan ei lopulta auta parantamaan organisaation ja toimialan tuottavuutta, jos opittua ei saada talteen ja käyttöön tulevilla työmailla. Se olisi sitä aineetonta pääomaa, jota rakennusyrityksiltä nyt puuttuu.\n”Valtaosa rakennusliikkeitä eivät ole oppivia organisaatioita, vaan ne koostuvat oppivista yksilöistä ja oppineista yksilöistä, joita myös kokeneiksi rakentajaksi kutsutaan”, Alhava sanoo. ”Yksilön lähtiessä yrityksestä hän vie osaamispääomansa mukaansa, koska meiltä puuttuu oppivan organisaation menetelmä kodifioida hiljainen tieto yrityksen toimintamalleihin ja koulutettavaksi prosessiksi.”\nTyömaiden henkilöstö on Alhavan mukaan lähes poikkeuksetta ”random-joukkue”, mikä johtuu rakennusliikkeiden tavasta hankkia ositella projekti eri toimittajien kesken. Koivu korostaakin ihmisverkostojen pysyvyyttä oppimisen elementtinä. Projektitiimien tulisi voida jatkaa hankkeesta toiseen ja hioa tekemistään jatkuvasti.\nPysyvyyttä tukisivat myös prosessit, joihin oppiminen tallentuu. Ne voivat kattaa koko prosessin hankekehityksestä tuotantoon tai vain rakentamisen aikatauluineen.\nKolmantena elementtinä Koivu mainitsee vakioidut suunnitteluratkaisut, joihin tarjontaketju kiinnittyy. ”Me teemme pitkälti samanlaisia asuntoja. Kaiken suunnitteleminen alusta alkaen jokaisessa projektissa ei ole ainakaan se tehokkain tapa. Se tekee myös oppimisesta vaikeaa”, Koivu muistuttaa ja korostaa takaisinkytkentää työmaalta suunnittelijoille. Oppi tallentuu hyviin, toistettaviin ratkaisuihin, joita voidaan myös kehittää.\nTulipalojen sammuttamisesta systemaattiseen toimintaan\nAlhavan mukaan toteumatiedon puute tai sen keräämisen vaivalloisuus ja siitä seuraava virheiden toistaminen yhä uudestaan halvaannuttaa tuottavuuden kehittymisen rakennusalalla. Yritysten on luotava oppimismallit organisaatio-, yritys-, verkosto- ja liiketoimintamallien tasolle.\n”Prosessit eivät yksinään auttaneet Firalla eteenpäin, vaikka valjastimme niiden kehittämiseen prosessien omistajat”, Alhava toteaa. ”Vasta Gate-malli alkoi jalkauttaa prosesseihin talletettua oppimäärää.”\nAliurakoitsijoiden oppimista ja sen hyödyntämistä hankaloittaa tilanne, jossa eri työmaat ovat lean-rakentamisessa eri kypsyystasolla. Mitä enemmän tahtituotanto ja sen menetelmät yleistyvät, sitä johdonmukaisemmin opittua voi soveltaa ja kehittää eri työmailla. ”Jotta saamme aikaan merkittävää muutosta, toistuvia ongelmia ja tulipaloja on saatava pois. Se vapauttaa tekijät miettimään, miten asioita voisi tehdä fiksummin”, Koivu pohtii.\nTyömaan systemaattinen toimintapa tukee oppimista. Yritysten välillä on vielä suuria eroja siinä, miten ne ovat omaa toimintaansa systematisoineet. Lehtovaaran mielestä Suomessa – ja erityisesti tahtihankkeissa – tilanne on tässä suhteessa kuitenkin parempi kuin esimerkiksi USA:ssa jonka käytäntöihin Aallon tutkijat ovat erityisesti perehtyneet; siellä rakentamisen kenttä on vielä pirstaloituneempi, joka vaikeuttaa toimintatapojen systeemistä edistämistä entisestään.\nDigitalisaatio tuottaa tulosta\nDiCtion (Digitalizing Construction) on Aalto-yliopiston ja yrityskonsortion kehityshanke, joka tutkii ja testaa digitalisaation mahdollisuuksia erityisesti työmaalla. Fira on sekä Building 2030:n hankkeissa että DiCtionissa kehittänyt tutkijoiden kanssa tilannekuvan tuottamista ja hyödyntämistä.\nTilannekuva yhdistää erilaisten anturien datan, mobiililaittein kerättävän informaation ja mm. aikatauluohjelmista saatavan tiedon. Se kertoo mitä työmaalla on tapahtunut, mikä tilanne on parhaillaan ja mitä tulee tapahtumaan.\nTyömaiden digitalisoinnin mahdollistama tilannekuva koko projektikannasta johti Firalla tilannekeskuksen perustamiseen ja siirtymiseen viikkojohtamisen malliin. Yhtiö on työmaatasolla saanut selviä hyötyjä tilannekuvasta. Se auttaa vastaavaa mestaria ja työnjohtajia johtamaan paremmin ja tekemään oikeita päätöksiä.\nRakennusalla puhutaan paljon tietomallintamisesta, mutta se ei ole vielä tuottanut työmaalle todellista lisäarvoa. Itse asiassa BIM on vaikeaselkoisena ja erityisosaamista vaativana on Alhavan mukaan hidastanut työmaan oppimista.\nTiedonkeruun ja analysoinnin automaatio on ehdoton edellytys datapohjaiselle oppimiselle. Kerätystä datasta muodostettu informaatio on palautettava visuaalisessa muodossa työmaalle, jotta jatkuvan parantamisen hyvä kierre syntyy. Toteutumatieto on avattava aliurakoitsijoille, hankekehittäjille, laskijoille, suunnittelijoille ja niin edelleen. Vasta sitten oppiminen tuottaa tulosta.\nTulevaisuus on oppivien organisaatioiden\n”Samaan aikaan kun muu teollisuus tutkii ja kehittää Industry 4.0:aa, rakennusalalla rakentajat ja tutkijat kirjoittavat aiheesta ’Rakentaminen on rikki’”, Alhava sanoo.\nJotta radikaali uudistuminen on mahdollista, oppimiseen on otettava mukaan koko arvontuotantoverkosto. Rakentamisen muutos oman talon väen työmaista mahdollisimman pilkottuun toteutusmalliin on johtanut osaoptimointiin ja tuottavuusongelmiin. Tahtituotanto pyrkii palauttamaan alkuperäistä yhdessä tekemisen mallia toimialalle.\nPerättäisissä hankkeissa Fira on oppimansa perusteella pystynyt muuttamaan laadunhallintaansa ja päässyt nollavirheluovutuksiin, kun tekijät ovat välttyneet toistamatta samaa virhettä läpi koko talon ja urakan. Oppimista on tukenut se, että aliurakoitsijoiden laatukustannukset ovat tulleet näkyviksi.\n”Tilannekuva ja tilannekeskus on tuonut meille ennennäkemättömän läpinäkyvyyden perinteisiin siiloihin liiketoimintayksiköissä ja työmailla. Prosessijohtaminen alkaa viimein tuottaa mitattavaa tulosta ja alamme muuttua projektitalosta prosessitaloksi”, Alhava kitetyttää.


Näkökulma: Jari-Matti Latvala on loistava valinta Toyotan tallipäälliköksi\nNäkökulma: Jari-Matti Latvala on loistava valinta tallipäälliköksi – ominaisuudet kuin luotu tähän pestiin\nToyota on hyvissä käsissä jatkossakin, kirjoittaa Iltalehden Juuso Taipale.\nJari-Matti Latvala ei tyydy olemaan tuppisuu. Viestintäkyvystä on hyötyä tallipäällikön roolissa. AOP\n18.12.2020 klo 13:35\nEi hiiskunut Jari-Matti Latvala uudesta pestistään minulle, kun pari päivää sitten hänelle soitin. Se totta kai hänelle suotakoon, mutta olisi ollut hienoa onnitella häntä ensimmäisten joukossa.\nToyotan tallipäällikön virka on nimittäin melkoinen kunnianosoitus Latvalalle. Se kertoo suomalaisen nauttimasta kunnioituksesta japanilaismerkin johtoportaassa.\nLatvala on kuin luotu tallipäällikön virkaan.\nOminaisuudet ja luonteenpiirteet ovat kohdillaan. Kunnossa on niin kielitaito kuin kansainvälisen maailman melskeiden ymmärtäminen. Itsestäänselvyyksiä, mutta turhan usein ylenkatsottuja ominaisuuksia.\nJo Latvalan uralla yksi hänen silmäänpistävimmistä ominaisuuksista oli hänen analyyttisyytensä ja halu paneutua asioihin syvällisesti. Oli kyse sitten EK-haastatteluista tai huoltoparkista, ei Latvala juuri koskaan tyytynyt olemaan tuppisuu.\nTallipäällikön tehtävä on tietysti johtaa. Kuka tahansa osaa määrätä, mutta johtajan työ on paljon muuta.\nLatvalan tehtävä on pitää huoli, että talli säilyy kilpailukykyisenä ja tehokkaana. Hänen tehtävänsä on paitsi kuunnella ja ratkoa mahdollisia tallin sisäisiä ongelmia, myös viestiä niistä ulospäin. Sekä Toyotalle että medialle.\nVälit ovat kunnossa kumpaankin suuntaan. Toyotan organisaatiossa ollaan varmasti tällä hetkellä hyvillä mielin.\nTommi Mäkisen manttelinperijäksi ei olisi voitu parempaa miestä valita.\nJari-Matti Latvalan hermoille kuittailtiin MM-rallissa Monzassa – ranskalaismestari myönsi temppunsa\nLatvala ajoi Tommi Mäkisen alaisuudessa. Nyt hän perii maanmiehensä pestin tallin johdossa. AOP\nTommi Mäkisen tyyli teki Jari-Matti Latvalaan vaikutuksen – toinen pomo ei ilmestynyt palavereihin\nJari-Matti Latvala aloitti uuden uran – näin sujui ensimmäinen työpäivä\nJuha Kankkunen lyö tiskiin kovan arvion Kalle Rovanperästä – muistutus myös kotisohville


Motherfuckin' fashion: Vähän uutta ilmettä\nKävin tänään aamulla Annikan luona Gyylissä uudistamassa lookkiani.\nMulle laitettiin tällä kertaa ihan uudet pidennykset.\n(Heinilästä - ihan parasta laatua.)\nHalusin punertavamman tukan ilman vaaleita raitoja ja sellainen tästä juurikin tuli.\nAjattelin IDhairista käydä ostamassa jotain mahongin tai kuparin sävyistä hiusnaamiota, että omakin tukka säilyis lämpimän sävyisenä. :)\nKääpiökaksikko <3 :D\nAnnika jää nyt parin viikon lomalle, mutta Inkalle voi varailla myös aikoja. Inka on Gyylin toinen ihan huippukampaaja!\nJa minä kiitän <3\nP.S. Suunniteltiin tänään Annikan kanssa, että mentäis joku lähiviikonloppu Hietsun kirppikselle myymään vaatteitamme + muuta roipetta. :)\nminna July 17, 2012 at 7:53 PM\nvau, tosi nätit !(:\nvau, ihan mahtavat!(;\nellanoora July 17, 2012 at 8:01 PM\nIhan törkeen makeet hiukset!\nwith or without July 17, 2012 at 8:04 PM\nsulla on tajuttoman ihanat hiukset :)\nKatariina July 17, 2012 at 8:25 PM\nwooou ihan täydellinen!\nJentsu July 17, 2012 at 8:45 PM\nwoooow ! noi hiukset on ihan törkeen hienot ! :)\nHei joo menkää, mä oon ainakin tulossa sitten ostelemaan :)\nsä olen muuttunut kyllä todella siitä kiinnostavasta ihmisest mitä olit joskus kaks vuotta sitten...\ngalleria-ajoilta July 17, 2012 at 9:09 PM\nHei kannattaisko teidän Lauran fanienki kasvaa siinä missä Laurakin on kasvanut. Ois se musta outoo jos Laura kirjottelis samanlailla ja samoista asioista vielä tän ikäisenä kuin esim 3-5 v sitte......\nmaailma muuttuu ja ihmiset sen mukana älä vittu lue jos ei oo enää ''kiinnostava'' mun mielestä laura on todella kiinnostava ja mahtava !\nei tarvi heti raivostua jos joku sanoo oman mielipiteensä. en ole siis tuo anonyymi 20.48 mutta mielestäni siinä on hieman asiaakin. tai siis, nykyään mielestäni lauran tyyli on tosi perus gina tricot tyyli kun taas muistelee niitä "galleriajulkkis"-aikoja jolloin mun mielestä laura omisti tosi mielenkiintoisen tyylin. nykyään blogi on aika paljon samanlainen kuin muutkin, asiaa hiustenpidennyksistä, ripsistä, solariumista, nelly.comista...mutta ei se minua haittaa, koska pidän ainakin tästä blogista vaikkei tämä enää olekaan kovin persoonallinen. tämä kommentti ei ole tarkoitettu ilkeäksi vaikka tiedän että se siltä kuulostaa, en osaa muotoilla paremmin, jotenka toivon etten saa jotain laurafanihyökkäystä tämän takia.\nS July 18, 2012 at 10:39 PM\nMunkin mielestä Lauralla oli ennen paljon räväkämpi tyyli, siis sellaisia asuja mitkä ei olis varmaan ikinä toiminut kenenkään muun päällä yhtä hyvin kuin Lauran, ja nykyään tosiaan aika peruskamaa. En väitä, että olisi jotenkin huonompaa nyt kuin ennen, ihmiset kyllä kasvaa ja muuttuu ja musta Lauralla on nyt todella naisellinen tyyli, ihana :)\nDiana July 17, 2012 at 9:03 PM\ntörkeen kivat hiukset ! tykkään sikana :)\nDiana July 17, 2012 at 10:28 PM\nja muuten tost kirppiksest! 26.7. ois Dallapénpuistossa Kallion kirppis, sinne voi tulla jokanen myymään eikä maksa mitään :-) vilttiä tai pöytää nurtsille ja kamat esille!\nkomppaan Dianaa, olin viimeks myymässä tuolla Dallapenpuistossa ja kaikki meni, ei tosiaan tarvinnut kantaa mitään takaisin kotiin (tai itse asiassa siellä on se kierrätyskeskuksen autokin johon loput kamat voi jättää jos sellaisia jäis). Ja se on kivan lähelläkin!\nHei haloo, totta helvetissä ihminen kasvaa ja muuttuu vuosien myötä! Tuskin kukaan on samanlainen kun joskus teininä. Jos on niin sillon on kyllä jotain pielessä..\nvau ihanat hiukse! mistä muuten toi turkoosi bleiseri on ostettu? :)\nLaura July 18, 2012 at 5:32 PM\nStockan One waysta :)\nIhanat hiukset tuli<3 joo oon ainakin tulos ostelee teilt!mikä viikonloppu?\nNäin sut tänään Alekanterinkadun Zarassa, olit kauniimpi livenä <3 Ja ihana uus tukka sulla !\nOnko noi pidennykset teippi vai mitkä? Olis kiva jos kertoisit niiden hoidosta tai miten ite ainakin hoidat niitä. :)\nihanat hiukset! paljon toi koko juttu makso :)\nmuista mainita tosiaan milloin menet kirpputorille etukäteen, jää muuten viimetippaan, eikä taas pääse.. kiittii!\nhei voitko pliiis pliiis autttaaa, että mistä nyt siis saa parhaimmat teippipidennykset ?? i need one... :)\nNo siis oon kokeillut montaa eri hiusta eri paikoista, mutta Heinilän hairtalk on ollut tähän mennessä parasta. Tää on todella samanlaista kuin oma hento hiukseni, ja tää kyseinen pidennys on nimenomaan suunniteltu suomalaiselle tukalle :)\nmistä niitä saa.. eiks se liike oo myös täällä stadissa jossain?\nminkälaiset hiukset sul sit onkaan ni ne on aina ihan täydelliset! oot mun ylivoimanen lempparibloggari<3\nLaura July 18, 2012 at 5:27 PM\npaljonko koko homma makso yhteensä\nLaura July 18, 2012 at 5:28 PM\nUudet hiukset maksoivat 300 euroa ja siihen sitten väri + leikkaus + pidennysten laitto, eli ihan kivasti :)\nLeena July 17, 2012 at 11:38 PM\nOi tosi kivat hiukset!! (:\nMilloin toteutat linkitä blogisi jutun ! :-)\nLaura July 18, 2012 at 5:31 PM\nAjattelin tällä viikolla tehdä sen postauksen :)\nAnonymous July 18, 2012 at 1:32 AM\nUPEA tukka!wauwauwu B)<3\nJohanna Suoste July 18, 2012 at 3:23 AM\nAIVAN MAHTAVAT HIUKSET! :)\nTOSI UPEEET HIUKSET! WAU :D\nElina July 18, 2012 at 12:47 PM\nNoi hiukset näyttää todella hienoilta! Sopii sulle tosi hyvin (:\nsulle sopii tosi hyvin suorat hiukset upeus! luulin et ne vanhat hiukset missä sulla oli vaaleata alla oli sun omat :) hyvää loppukesää!\nAnonymous July 18, 2012 at 5:10 PM\nhei oon lukenu tätä blogia vasta 3viikkoo ni täs ois pari kysymystä:) onko sulla poikaystävää? kuinka pitkät hiukset sulla on ilman pidennyksiä?montako tatuointia sulla on ?käytkö töissä? mikä on sun oikea hiustenväri? ja kuinka pitkä ja vanha oot:)? vaikka oonki lukenu näinki vähän aikaa sun blogia mun mielestä tää on paras blogi ikinä! oot niin kaunis,mukavan olonen,kerrot asioista avoimesti,rehellisesti, ja kirjotat jotenki nii pirteesti et on kiva lukee oot aivan mahtava! kaunis ulkoo ja sisältä love u ! hauskaa ja hyvää loppukesää!!\nLaura July 18, 2012 at 5:30 PM\n1. Ei oo poikaystävää. 2. Yli olkapäiden on omat hiukset. 3. 6 tatuointia.\n4. Käyn töissä. 5. Oma hiustenväri on ruskea. 6. Oon 155cm ja 23 vuotta :)\nEmmy July 18, 2012 at 7:26 PM\nIhanat hiukset, tykkään hirveesti! ♥ Ja toi gyyli vaikuttaa sen verran hyvältä ainakin sun postausten perusteella, että ehkä voisin itsekin joskus sinne uskaltautua... :D\neikä noista hiuksistahan tuli täydelliset! kuinka kauan suurinpiirtein sulla noi pidennykset säilyy hyväkuntosina?:)\ntini-tani July 18, 2012 at 9:00 PM\nTörmäsin tällaiseen ja meinas silmät tippua päästä..\nJollakulla ei sitten sitä omaa mielikuvitusta sen vertaa riitä, että keksisi jtn omaa.\nlöl, ja vielä porilainen naikkone ollu : D Mikä meitä porilaisia oikein vaivaa!! (oon myös itse sieltä, valitettavasti :s)\npäivän parhaita hetkiä on ne kun kirjaudun blogloviniin ja nään että oot päivittäny sun blogia! :)\nAnonymous July 19, 2012 at 9:47 AM\nHei! Onko gyylissä enää sitä alennusjuttua, josta joskus puhuit ?\nLaita tänne myyntiin vaatteitas, ku täältä kauempaa ei viittisi hietsuun asti lähteä kirpparille vaatteita metsästään! :)\nMaiju July 19, 2012 at 9:52 PM\nMAHTAVAT HIUKSET! Mulle kans :)\nIhanat hiukset ! :) mun on pakko tulla kommentoimaan, että näin susta unta :D Ajeltiin jollakin mönkkärillä mikä leikkas ruohoa! Ja yritettiin välttää sellasta aluetta, mihin oli just istutettu sipulia.. ja mä tokasin sulle ''mieti ku ajeltas tällä tuolla sota-alueilla'' ja se meen mönkkäri meni älyttömän lujaa... :D voivoi!\nkyselisin myös onko gyylissä enää sitä alennusjuttua joka oli keväällä/kesällä voimassa? olis kiva jos vastaisit :)