Nina ja kaverit, osa 1 | Seksinovellit\n12.11.2012 Kirjoittanut noitapilli kategoriaan Kinky ja fetissi | 4 kommenttia\nNina ja kaverit, osa 1\nKirjoittajan kommentit: Tämä on tarina, jota olin kirjoitellut keväällä 2010. Sitten se oli jäänyt happanemaan kovalevylleni ilman että koskaan edes olin ajatellutkaan sen julkaisemista. Ja kuten minun tarinoissani usein, niin tästäkin on realismi kaukana ja harhaudun ottamaan mukaan aina vaan lisää tyttöjä... Ja sitten tarinan kirjoittaminen vaan jotenkin loppuu kesken ja kuolee pois. Tällä on nyt noin 60 sivua pituutta wordissä.Mutta ehkä tämäkin jotakuta lämmittää. Varoitan vain vielä että tässä on aika rajujakin kivulla leikkimisiä mukana.\nOlin viettämässä yksikseni laiskottelusunnuntaita, kerta kaikkiaan tekemässä ei-mitään, kun yllättäen puhelin soi. Soittaja oli naapurustossa asuva kaverini Timppa, joka hiukan oudolla tavalla kyseli onko mulla mitään tekeillä ja oliko mulla mitään tärkeää seuraavaksi päiväksi, joka tunnetusti oli arkipyhä ja siis vapaa. Tunnustin ettei ollut ja ihmettelin… ehkä Timppakin oli yksikseen ja halusi tulla viettämään aikaa? Ei kylläkään ollut Timpan tapaista tulla noin vain kahdestaan meille, sen sijaan isommalla porukalla olimme useinkin viettäneet kosteita iltoja alakerrassamme. Puhelu päättyi yhtä äkkiä kun oli alkanutkin, Timpan naureskelevaan komentoon ”Tuuppas hei tänne, mulla on sulle hyvää seuraa”.\nIhmettely ei auttanut, joten kiskoin farkut jalkaani ja takin päälle ja maleksin hiljalleen muutaman sata metriä Timpan talolle päin. Timppa löytyi tapojensa mukaan autotalliltaan, oli taas rassailemassa yhtä autonraatoa. Mutta tällä kertaa hän ei ollut yksin. Juuri kun tulin, näin heidän pihastaan sora lentäen lähtevän melkomoisen tuunatun rokkiauton näköisen Opelin, joka kyllä oli kunniallisimmat vuotensa nähnyt jo muutama kymmenen vuotta sitten. Kuskina näkyi olleen joku tummatukkainen nuorimies, jota en tuntenut. Kiire näkyi olevan kundilla poispäin.\nKoputin ovelle ja astuin sisään autotalliin, jossa minua tervehtikin heti Timpan iloinen ”Ilkka, kiva kun tulit”. Käteeni lyötiin heti litteä pullo Timpan herkkujuomaa, brändyä.\nTimppa ei tosiaankaan ollut tallillaan yksin tällä kertaa, vaan seurana oli sitä ”hyvää seuraa”: nuori, nätti tummatukkainen nainen – no, vaatteista, meikeistä ja mustasta kynsilakasta päätellen voisi sanoa että goottityttö – jota en ollut ennen tavannut. Timppa esitteli meidät. Nina oli iloinen, puhelias, ehkä noin kaksivitonen tummatukka. Musta pehmeä tukka harteille asti, hyvin kauniit kasvot, pitkä nenä, aivan upeina pusuhuulina naurava kapea suu, joka aukesi todella valloittavaan hymyyn. Leveät poskipäät, tummat kulmakarvat. Tumma silmämeikki, hoidetut kynnet, joissa mustaa lakkaa. Todella namu, varsinkin valloittavan hymynsä takia. Melkoinen autotallinkomistus siis. – No, ehkä hieman liian laiha minun makuuni. Mutta ihan valokuvamalliainesta. Mutta mitä ihmettä tuollainen tyttö teki yksikseen naapurin Timpan autotallissa? Ja mitä se kumma kutsu oikein tarkoitti?\nTimppa jatkoi puuhailuaan ylös hallinosturille nostetun autonromun etuoven parissa ja kun minulla ei tässä kummallisessa jutussa tuntunut olevan muuta hommaa kuin brändyn naukkailu, niin hyvin nopeasti päädyimme Ninan kanssa istumaan autotallin penkille, jossa siemailimme brändyä vuoronperään ja juttelimme smalltalkia katsellessamme Timpan töitä. Nina oli tosi kiva, sanavalmis ja vähän kaikesta kiinnostunut. Kuulemma graafikko ja mainostoimiston AD. Sain kuulla että hänen poikakaverinsa oli se nuorimies, jonka olin nähnyt pihasta lähtevän ja että tämä Jani ei kuulemma olisi tulossa tänä iltana takaisin. Melkein kysyin miksi Nina sitten oli tänne tuotu, mutta jätin kysymättä. Jätin myös kysymättä miksi Nina mainitsi edellisen. Timpan brändintuoksuisesta hymystä ja virnuilevista silmistä aloin aavistaa että hän taisi suunnitella hauskaa iltaa meidän talomme kellarikerroksessa, meillä nimittäin oli siellä maan alla melko mukava diskomainen tila, jossa Timppa ja muut kaverimme olivat useinkin olleet aikaa viettämässä.\nMeidän alakertamme on oikeastaan saunan takkatila, mutta minä olin sen jo jonkun aikaa sitten muuttanut eräänlaiseksi diskoksi, jota täydensi mukava viinikellari ja hyvä, avattava sohva. Diskovalot, mikseri, savukone, sähköpiano, projektori, valkokangas ja muut vempaimet, mukaan lukien myös langattomat laulumikit löytyivät. Hyvä paikka laulamiseen ja tanssimiseen. Ja miksei muuhunkin hauskanpitoon. Timpan heittämien muutamien johdattelevien sanojen seurauksena olinkin jo pian ehtinyt kuvailla Ninalle yksityiskohtaisesti koko paikan joka meidän talollamme olisi, sillä olin jo arvannut että sinne tässä varmaan olisi tarkoitus lähteä loppuiltaa viettämään.\nNinasta täytyy sanoa velä, ettei häntä ainakaan tuntunut mitenkään haittaavan se, että hänet on yhtäkkiä jätetty vähän liian hienoissa vaatteissa poikaystävän kaverin autotallille, luoja yksin ties millä selityksellä. Paremminkin neitokainen oli selvästi flirttailevalla tuulella ja noilla painokiloilla – tai siis paremminkin kilojen puutteella – kuluneella brändylläkin alkoi jo olla vaikutuksia. Yhdessä vaiheessa Nina jopa nojasi päätään tahallaan olkapäähäni siinä penkillä jutustellessamme. – Ei, ujo tuo tyttö ei kylläkään ollut.\nTimppa tuli auton takaa esiin, oli ilmeisesti saanut oven haluamaansa kuntoon. Hän tarjotteli Ninalle ja minulle olutpurkkeja sanoen että ottaisimme vielä huikat sillä aikaa kun hän ”käväisee hakemassa yhden jutun”. Ovi vain kolahti kun iso mies hävisi saman tien. Ehdimme Ninan kanssa hädin tuskin sihauttaa tölkit auki ja pari kertaa kippistää niillä, kun Timppa ilmestyi takaisin ja pujahti saman tien nosturilla ylös nostetun auton taakse ja kutsui seuralaistamme sinne: ”Nina, tuutko tänne vähän”.\nHiukkasen horjahtaen Nina läksi pitkäkorkoisine saappaineen Timpan luo auton taa ja minä jäin penkille. Hämmästyin ja säikähdinkin kun kuulin yhtäkkiä Ninan kiljahduksen\n– Mitä sä teet?? – Ai, päästä irti, vittu, mikä juttu tää on… ??\nPomppasin penkiltä kuin vieteriukko ja kiersin auton taakse katsomaan millä ihmeellä Timppa seuralaistamme nyt oikein kiusaa. Ja täytyy sanoa että en todellakaan ollut valmistautunut näkyyn mikä auton takana odotti. Nina oli puuskuttavan ja säikähtyneen näköisenä käsiraudoilla kädet ylös lukittuna hallinosturilla ylös nostettua korjattavaa autoa vasten. Auton sivuikkunat olivat auki ja Ninan kädet menivät suoraan ylös ja auton ikkunoista sisään ja ne oli lukittu tukevilla käsiraudoilla toisiinsa ja samalla auton ovipalkkiin.\n”Mitä helkkaria…” minulta pääsi, mutta Timppa tuuppasi minut seinän viereen, käski ottaa ihan iisisti ja tunki käteeni jonkun paperin ja käski lukea sen.\nKäteeni törkätty paperi oli sähköpostiviestin printti, pitkä sellainen. En edes yritä tässä muistella tarkasti mitä siinä luki, sillä olin liian hämmästyksissäni ja brändynkin vaikutuksen alainen jotta olisin tajunnut aivan kaiken ihan heti. Eikä asiaa ainakaan auttanut se, että Nina pyysi, tai paremminkin vaati meitä päästämään hänet heti paikalla irti. Mutta pääkohdat viestistä kyllä muistan varmaan lopun ikääni.\nMeilin oli kirjoittanut näköjään Ninan poikaystävä. Siinä kuvailtiin ensin yksityiskohtaisesti hänen ja Ninan välistä seksiä, jonka lopuksi Nina oli kuulemma tunnustanut poikaystävälleen että hänen salainen fantasiansa oli aina ollut joutua parin vieraan, vanhemman, ei-hänen-tyyppisensä äijän sieppaamaksi ja heidän seksilelukseen. Kuulemma Nina ja Jani olivat keskenään jopa sopineet että fantasia joskus toteutettaisiin.\nTimpan komennosta luin Ninalle ääneen kirjeen alkuosan: Nina kalpeni ja vaikeni ensin ja punastui sitten niin totaalisen hirvittävästi kuin vaan kukaan voi punastua. Kirjeessä annettiin Timpalle ja Timpan vapaasti valitsemille kavereille, joita sai olla yksi tai monta – mitä ilmeisimmin minut oli nyt siis valittu tähän tehtävään – tarkat ohjeet siitä kuinka ”hutsulle tuli antaa kyytiä”. Ninalle sai ja kuulemma myös piti tehdä kaikkea mahdollista; kaikki oli kuulemma muuten sallittua, paitsi ettei Ninaan saanut jäädä vaatteiden päälle näkyviä jälkiä eikä pysyviä vammoja. Kirjeessa myös vakuutettiin että Nina oli Janille pyhästi vannonut ja luvannut että hän kestäisi ihan mitä tahansa nämä vieraat miehet hänelle tässä fantasiassa haluaisivat tehdä ja että hän ei koskaan kertoisi tai valittaisi asiasta mihinkään, vaan toimisi hyvin tottelevaisen seksiorjan tavalla.\nKirje oli selvästi juuri tämän päivän tilanteeseen kirjoitettu ja aikaleimakin oli vain tunnin vanha. Kirjeessä kerrottiin ettei Jani tulisi hakemaan Ninaa kotiin ennen kuin aikaisintaan tiistaiaamuna – nyt oli siis sunnuntai-ilta ja huominen eli maanantai olisi pyhä – ja että varmemmaksi vakuudeksi Jani oli kuulemma pihistänyt Ninan laukusta avaimet, rahat ja kännykän. Jani kirjoitti että Nina oli sellainen hutsu, jolla eivät vaatteet tahtoneet millään pysyä päällä ja näinollen Jani kehottikin meitä nyt huolehtimaan siitä että vähintäänkin Ninan tissit pidettäisiin koko ajan paljaina nyt ainakin siihen tiistaiaamuun asti. Ninaa kuulemma sopi vapaasti panna ”kaikkiin reikiin”, hän oli kuulemma terve ”eikä tule siitä paksuksi”.\nLoppuosassa kirjettä Jani kuvaili tarkasti hänen ja Ninan seksiä jossain metsäkämpällä, jossa Jani oli piiskannut tyttöä tarinan mukaan perusteellisesti . Nina kuulemma oli sm-henkinen ja alistuva ja kuulemma sai hyvän orkun jos häntä tarpeeksi pitkään ja sopivasti satuttaa. Lopuksi Jani kertoi kuinka hän menee nyt kotiin ja katselee siellä vanhoja pornoelokuvia ja runkkaa itseään ”niin että kyrpä sulaa”. Kuulemma häneen ei saa ottaa yhteyttä ennen tiistaiaamua.\nVoi hyvä luoja! Kävelin epäuskoisena takaisin penkin luo ja hain minulta sinne jääneen oluen, otin vapisevin käsin siitä kulauksen. Timpan kehotuksesta luin nyt hieman takellellen koko viestin Ninalle, joka nyt oli lakannut pyristelemästä tai sanomasta mitään. Nina oli edelleen punainen kuin paloauto ja painoi ensin katseensa tiukasti lattiaan, mutta kun sitten kyselin häneltä mitä hän tästä viestistä tiesi ja ajatteli, niin hän nosti katseensa minuun ja nieleskellen myönsi että juuri noin hän oli Janin kanssa sopinut joskus tapahtuvaksi, hän vain ei ollut ikimaailmassa uskonut että Jani koskaan toteuttaisi tätä juttua. Kuulemma Jani saisi vielä katua tätä.\nTimppa virnuili taaempana. Huomasin sivusilmäyksellä, että hän haki kameran.\nBrändynhuuruisessa päässäni pyöri tyhjää. Mitä helvettiä tämän kummallisen jutun kanssa nyt oikein pitäisi tehdä? Naida vierasta kahlittua tyttöä ja sanoa sitten kiitos, voit mennä? Päästää tyttö irti ja sanoa heh-heh, tämä pila kai oli jo tässä? Ottaa juttu lottovoittona ja pitää tyttöä orjana ja toivoa ettei tämä sitten mene suoraan poliisikamarille? Vai mennä vaan pokkana pitämään lauluiltaa meille? Voisi tulla väkinäinen ilta. Eikä tyttöä voinut rahattomana ja kännykättömänä maantielle laittaa, kukaan meistä ei ollut ajokunnossa viedäkseen häntä siististi mihinkään, taksiin ei ollut rahaa … Ja mihin Nina sitten edes pitäisi viedä? Avomiehelleenkö? ”Sori, me tuodaan tää takas, ei meitä panettanu”???\nSitä paitsi Nina oli syötävän söpö. Ja tuossa kahlittuna punastellessaan hiton panettavan näköinen.\nMutta montaakaan sekavaa ajatusta ei ehtinyt päässäni tyhjää pyöriä, kun Nina itse ryhdistäytyi ja puuttui asiaan. Nina oli tehnyt oman päätöksensä. Tytön silmissä leimahti nyt uhmakas ilme, suu kiristyi viivaksi ja hän nosti leukansa pystyyn. Edelleen punaisena -mutta nyt ei enää häpeäntunteesta – Nina katsoi minua suoraan silmiin ja hieman värähtelevällä äänellä itse teki selväksi että hän on nyt meidän kahden käytettävissä orjana ja että me saadaan nyt panna häntä tai piiskata tai tehdä mitä ikinä meitä huvittaa. Minä en meinannut uskoa silmiäni ja korviani. Samaan lauseeseen hän sai hengästyneesti vielä mahtumaan sen, että oli oikeasti totta että hän kiihottuu kivusta ja että nyt meidän sitten pitäisi sitä antaa. Hän oikeasti haluaa sitä.\nPieni tauko, silmien välähdys, sitten Nina painoi silmät kiinni. Melkein huutavan lujaa hänen suustaan pääsi yhtenä sanatulvana ”Raiskatkaa vittu mua, olkaa mulle rajuja, vittu, pankaa mut nyt sit huutamaan! Pankaa!!”\nTimppa ja minä ei liikahdettukaan, tuijotettiin vaan. Kädet ylös kahlittu Nina nousi pystympään asentoon, sen mitä hankala kahlitseminen hänelle antoi periksi ja avasi reisiään haara-asentoon, kuin riettaasti tarjotakseen itseään, vaikka olikin vaatteet päällä. Hiljaisemmalla äänellä hän jatkoi\n– Pankaa mua, mut olkaa kilttejä yhdessä jutussa. Tehkää mitä vaan, ihan mitä vaan ikinä haluutte, mut jos te vaan voitte ni älkää mun perseeseen, mä en tykkää mistään kusi- ja paskaleikeistä. Mut ihan mitä vaan muuten. Ja saa sattua. Ihan oikeesti saa.\n– Ja vitun Jani saa kyllä tästä hyvästä kyrvälleen sellasen rääkkäyksen et se ei kävele viikkoon. Mut, joo, tehkää se vittu nyt, pankaa mua, rääkätkää mua vittu tiistaihin, tehkää nyt vittu kun ainoon kerran elämässänne saatte luvalla raiskata naista.\nKatsoin tyttöä ja sitten Timppaa. Nina oli vääntänyt niskojaan niin että hänen leukansa oli nyt aivan pystyssä kohti kattoa ja hän levitti jalkojaan. Hän tarkoitti sitä, vaikka olikin aika brändyssä.\nKävelin hiljaa tytön luo. Oli ihan selvä että hän oli kiihottunut. Nina huohotti ja kaikkien vaatteiden altakin näkyi hyvin selvästi että hänen nänninsä olivat jäykistyneet. Tämä tosiaan taisi olla Ninan fantasia, herkkä paikka.\n– No huhh.\nNina värähti kun kosketin häntä olkapäälle ja huokaisi kuuluvasti kun koskin varovasti hänen poskeaan. Silitin hänen poskeaan ja tukkaansa. Nina ynähti mielihyvästä. Painoin hänen poskeaan kädelläni ja käänsin hänet katsomaan minua lähietäisyydeltä suoraan kasvoihin. Ninan huulet aukenivat suudelmaan. Se oli pitkä ja perusteellinen kielisuudelma, jossa kumpikin tutkimme toisiamme kitarisoja myöten. Kauan. Se oli sanaton sopimus nussimisesta. Se päättyi toisaalta siihen, että minun vasen käteni hipelöi Ninan kovettunutta nänniä hänen vaatteidensa läpi. Toisaalta se loppui myös salamavalon räpsähdykseen. Pahuksen Timppa oli ottanut meistä kuvan; varmasti molemmat näytettiin nyt kiimaa tihkuvilta. No, vittu, ottakoon. Sitten on jotain muisteltavaa jälkeen päin.\nSilitin oikealla kädelläni Ninan niskaa ja tukkaa samalla kun vasen käteni kömpelösti availi Ninan puseron ylimpiä nappeja. Nina haukkoi henkeä kun tajusi että häntä riisutaan siinä, vangittuna. Sain nopeasti ”virka-apua” Timpalta ja Ninan kauniit rinnat saatiin esiin alle aikayksikön – ja saman tien meidän kahden ahnaille huulillemme. Yhtä aikaa, minä vasemman ja Timppa oikean tissin kimpussa.\nNinan rinnat olivat aika pienet, tai ottaen hänen pitkän solakkuutensa huomioon, sanotaan nyt keskikokoiset, mutta kauniit. Hyvin tummia nännejä ympäroivät tummanruskeat nännipihat olivat aivan kurtussa ja nännit täysin pystyssä kiinteiden rintojen huippuina. Kummatkin nännit oli brutaalin, mutta seksikkään näköisesti lävistetty ja niistä meni pienet metallitapit läpi, jotka päättyivät pieniin pyöreisiin palloihin nännien sivuilla. Jatkoin Ninan vasemman nännin imemistä ja oikean rinnan puristelua samalla kun Timppa aika raa´an näköisin ottein avasi Ninan housut ja tempaisi sekä farkut että pikkuhousut alas. Nina notkahti kahlittujen käsiensä varaan roikkumaan. Ninan pitkien saappaiden kanssa Timpalla oli enemmän vaivaa, mutta pian edessämme oleva neitokainen oli paljastettu.\nNinan avattua puseroa ja avonaisina roikkuvia rintsikoita ei voinut poistaa kun hänen kätensä olivat ylhäällä kahleissa, mutta muuten hän oli nyt alasti, ainoastaan pitkävartiset tummat nahkasaappaat jalassa.\nNina näytti syötävän seksikkäältä ja nyt hän kyllä jo selvästi itsekin nautti tilanteesta kun me äijät tarkastelimme ja kopeloimme häntä. Timppa vielä tehosti tilannetta hakemalla kameran uudelleen ja ikuistamalla Ninan alastomuuden kaikista kuvakulmista. Minun komennostani Nina kiltisti levitti jalkansa mahdollisimman levälleen kun Timppa valokuvasi alaviistosta hänen jalkoväliään. Päättäväinen hymy kasvoillaan ja punaiset läikät poskillaan Nina nyt oikein vääntäytyi vaikeaan asentoon näyttääkseen meille nyt kaiken pillustaan. Ujostelun aika oli ohi. Ja huohottavaa tyttöä olikin kyllä kiva katsella ja kopeloida, tunsin kuinka housuissani alkoi pullistua.\nNina oli solakka, vyötärö oli hyvinkin kapea, mutta reidet silti aika leveät. Ajattelin että kun tuo tyttö vanhemmiten lihoo tuosta muutaman kymmenen kiloa, niin hänestä voi tulla aika reisevä ja aika rintava, namulla tavalla. Ninan häpykarvat oli ajeltu tai jotenkin muuten käsitelty ihan kokonaan pois ja hänen ihoaan koristi muutama mustalla ääriviivalla ihoon hakattu tatska, jotka olivat selvästi vielä aika tuoreet ja hyvin tumman mustina viiruina lisäsivät seksikkyyttä. Häpykarvoista ei ollut jälkeäkään, alue oli täysin sängettömän pehmeä. Siinä missä häpykarvoituksen ylärajan olisi normaalisti pitänyt olla, oli nyt, hieman keskiviivasta oikealla sivulla, aika iso tatuoitu tähti, pelkkinä ääriviivoina piirretty. Ninan vasenta kylkeä koristi iso, pitkä aaltoileva abstrakti kuvio, jonka yläpää oli hänen rintansa korkeudella ja jonka kärki osoitti kohti rinnan nänniä ja meni hieman rinnan päälle sivulla. Yksi kiehkura kuviosta piirtyi kyljeltä nivusen yläpuolelta alamahan päälle ja kohti häpyhuulten vakoa. Ja iso leveä aaltokuvio jatkui Ninan reiden alaosaan asti. Jo aiemmin olin pannut merkille hänen ranteessaan olevan tatuoimalla tehdyn ikäänkuin pysyvän rannerenkaan, joka esitti piikkilankaa. Napaa koristi melko kookas lävistyskoru, riipus, jossa oli iso punainen tekokivi juuri itse navan reiän päällä. Sisemmät häpyhuulet pilkistivät tummina juuri uloimpien häpyhuulten välistä ja kun Nina nyt levitti jalkojaan, näkyi hyvin kuinka toisessa sisemmässä häpyhuulessa roikkui aika kookas rengas.\nKäteni kiersi puristelemaan Ninan herkullisia pakaroita. Timppa sen sijaan vei kameran pois ja ilman mitään suurempaa hellyyttä totesi ”tarkistavansa oliko meidän hutsu liukas” ja yhdellä rajulla liikkeellä työnsi keskisormensa syvälle Ninan sisään. Ilmeisesti se sattui, koska Nina värähti ja häneltä pääsi hiljainen ”oih”, mutta hän oli nyt omaksunut tottelevaisen roolinsa. Voi tosiaan sanoa että hän suorastaan tarjosi pimppiään Timpan sormelle naitavaksi.\n”On se ihan valmis”, mutisi Timppa ja veti sormensa ulos Ninan sisältä ja avasi saman tien omat housunsa ja pudotti sekä housut että alushousut nilkkoihinsa.\nTimpan muna on – no, niin – iso kuin hevosella ja nyt se oli jo melkoisen kovettuneessa tilassa. Huomasin Ninan melkein kauhistuneen ilmeen kun hänen katseensa nauliutui Timpan kovenevaan kaluun, mutta tottelevaisesti, niin, suorastaan halukkaasti tyttö levitti jalkojaan, koukisti polviaan ja tarjosi häpyään mahdollisimman hyvin Timppaa kohti. Minun oli aika väistyä, mutta hain nyt vuorostani kameran ja otin muutaman mielestäni aika näyttävän riettaan otoksen Timpan ison kullin työntyillessä kahlittuun orjanaiseemme. Nina näytti todella hyvältä ollessaan siinä avuttomana ja riippuvana, Timpan pantavana, huohottaessaan ja työntäessään vastaan minkä vain hankalassa asennossaan pystyi.\nTimppa laukesi nopeasti ja äänekkäästi ja vetäytyi saman tien ulos Ninasta, joka oli selvästi sen näköinen että olisi halunnut jatkaa. Heitin kevyen kommentin siitä kuinka hutsunaisemme viimeistään nyt on riittävän liukas vaikka mihin ja purskahdimme nauruun kaikki kolme.\nKoitin hillitä omia himojani. Kaivelin lattialta Timpan housujen taskusta käsirautojen avaimen, avasin kahleen ja saattelin vapisevan ja hikoilevan Ninan takaisin autotallin penkille. Ninalta siihen jäänyt avattu olut oli nyt hänelle tarpeen. Istuin itse Ninan viereen entiselle paikalleni, mutta tilanne ei ollut enää sama kuin hetki sitten siinä flirttaillessamme. Annoin käsieni hävyttömästi vaellella pitkin Ninan paljasta vartaloa ja erityisesti pitkin mustia tatskakuvioita hänen kyljessään sekä pystyjä rintoja. Ninalla ei selvästi ollut mitään sitä vastaan ja hän kiltisti avasi reisiään kun käteni hakeutui hänen märkään jalkoväliinsä. Nännien hiplaaminen vaikutti tähän tyttöön tehoavan ihan erityisesti – ja se tietysti sopi loistavasti juuri minulle, tissifriikki kun olen.\nTuo äskeinen oli vasta ensimmäinen erä. Eikä siitä puhutusta kivustakaan ollut vielä tietoakaan. Nina hymyili vapautuneesti istuessaan siinä pelkissä nahkasaappaissa autotallin pelkillä ja katsellessaan kuinka Timppa tunki housuja takaisin jalkoihinsa. Samalla minun sormeni teki työntöliikettä Ninan pimpissä. Nina lähes putosi penkiltä yrittäessään vääntäytyä niin että sormeni paremmin pääsisi hänen pilluunsa.\nSovin Timpan kanssa että saattelen vieraamme meille ja alakerran klubitilaan. Timppa sanoi menevänsä sisään käymään ja siistiytyvänsä vähän ja sanoi tulevansa sitten perässä. Otin Ninaa kädestä ja nousin ylös, avasin oven:\n”No niin, tule sitten”.\nKesti noin neljännessekunnin kun Ninan tajuntaan upposi se tosiasia että aioin nyt taluttaa hänet ilkosen alasti, pelkissä saappaissa, kylätietämme pitkin meille asti. Ulkona oli tosin nyt jo tullut aika pimeää ja pikkutie näytti aivan tyhjältä, mutta kuitenkin. Matkaa oli vajaa puolisen kilometriä ja vastaan voi tietysti koska vain tulla ties mikä koiranulkoiluttaja. Nina yritti protestoida, mutta muistutin että hän lupasi että saamme tehdä hänelle mitä halusimme ja muistutin myös että jos joku naapuri tulisi vastaan, niin ne naapurit olisivat minun naapureitani ja tuttujani, eivät Ninan, ja heillä todellakin saattaisi olla pitkäksi aikaa puheenaihetta siitä vieraasta alastomasta naisesta, jota Ilkka pimeänä yönä kuljetti taloonsa. Totesin Ninalle, että elämä on riskejä täynnä, mutta että käskykirjeessä luki että Ninan tissit on pidettävä paljaina, joten nyt saappaita lukuunottamatta kaikki hänen vaatteensa ja tavaransa jäävät tänne Timpan autotallille ja me lähdemme romanttiselle kuutamokävelylle. Käskin häntä myös lopettamaan valittamisen ja suutelemaan minua kiltisti, minkä Nina tekikin halukkaasti ja kunnolla.\nIloisena ja naurusta tirskahdellen Nina läksi käsi kädessä kanssani pihalle, kohti porttia ja tietä. Askeleitamme säesti Timpan salamavalon räpsähdys. Taas. Nina pyllisti Timpalle mahdollisimman näyttävästi portin kohdalla ja salama välähti uudelleen.\nMarssimme hiekkaista ja kapeaa kylätietä ääneti käsi kädessä, Nina paljaat rinnat pompahdellen ja minä niitä tuijottaen. Oli aivan äänetöntä, jossain kauempana isolla tiellä huristavia autoja lukuunottamatta. Sää oli hieman sumuinen ja viileä ja kiihdytimme molemmat tahtia. Pelotti että joku tuttu singahtaisi jonkun kulman takaa hetkenä minä hyvänsä. Myös Nina oli selvästi hermona ja puristi kättäni huomattavan lujaa.\nPäästyämme noin matkan puoleenväliin säikähdimme molemmat kun yksi naapuruston koirista aloitti meille valtavan haukkukonsertin, johon kauempana olevat piskit yhtyivät. Pysähdyimme ja Nina tunnusteli reisiään: ”Mulla valuu ne äskeiset pitkin reisiä”. Purskahdimme molemmat nauruun, mikä tietysti innostutti naapurin koiraa entistä enemmän ja meille tuli äkkiä kiire jatkaa matkaa ennen kuin sen isäntä tai emäntä tulisi ihmettelemään mille koira oikein haukkuu. Onnistuin kuitenkin kaivamaan taskustani ryppyisen paperinenäliinan, jolla Nina toimitti pikasiivousta jalkovälissään vauhdissa.\nKuin ihmeen kaupalla kukaan ei ollut tullut vastaan ennen meidän taloamme. Juoksujalkaa johdatin Ninan pihalle ja saman tien talon taa, pois tien näkyviltä. Talon takana marssimme päättyi perusteelliseen halaukseen ja useampaan hellään suudelmaan. Johdatin lopulta alastoman daamini talon kulman alas laskeutuvista portaista kellarikerroksen alaovelle ja siitä sisään taloon. Kivijalassa oleva alaovi johti suoraan saunatilaan pienen viileän kuistin kautta, joka toimi samalla saunatilan viileänä olutvarastona.\nEnsimmäinen panoni Ninassa\n”No niin, tervetuloa meidän diskoklubiin, orja. Tässä vaiheessa vieraita yleensä pyydetään ottamaan päällysvaatteet pois. Sinun tapauksessasi se varmaan tarkoittaa saappaita”.\nNina naurahti ja riisui pitkät saappaansa. Niiden alla hänellä oli vain pienet pitsikankaiset valkoiset nilkkasukat, varsin seksikkäät, jotka hän myös viittauksestani riisui. Nina oli nyt täydellisen alasti edessäni kuistin kirkkaassa valossa. Huomautin hänelle hänen seksikkäistä jaloistaan ja sain palkkioksi kiitoksen ja poskisuukon. Ja olinkin kyllä oikeassa. Nina oli naiseksi pitkäraajainen ja hänellä oli pitkät sirot sormet sekä myös pitkät hyvin kauniit varpaat, joita musta kynsilakka korosti, sama lakka jota oli myös hänen pitkissä käsien kynsissään. Ninan vasenta nilkkaa kiersi vastaava tatuoitu musta piikkilankakuvio kuin hänen oikeaa rannettaankin ja oikean jalan jalkapöydän päälle oli tatuoitu musta lohikäärmekuvio. Hyvin seksikäs näky, varsinkin kun tytöllä näkyi olevan tapana väännellä pitkiä namuvarpaitaan erilaisiin hassuihin asentoihin.\nJa nyt tämä namutyttö oli tulossa minun kotiini, alasti, omien sanojensa mukaan pantavaksi ja rääkättäväksi ja minulla olisi puolitoista vuorokautta aikaa luvan kanssa tehdä hänelle mitä halusin. Tunsin kuinka kaluni alkoi taas pullottaa farkuissani.\nJohdatin tytön kuistin ovelta sisään diskotilaan, sytytin valot, laitoin mikseriin ja vahvistimeen sähköt ja laitoin diskon välkkyvät valot päälle. Tytön tumma tukka ja alaston vaalea iho välkehti edessäni värivalojen loisteessa kun esittelin hänelle paikan. Väläytin Ninalle hieman pirullisen hymyn, etsin mp3-kappaleista taustalle soimaan ”Tahdon rakastella sinua” ja ilmoitin Ninalle että tämä disko on tavallisesti maksullinen ja koska hänellä ei nähtävästikään ole mukanaan pääsymaksuun sopivaa rahaa, niin hänen täytyisi nyt maksaa minulle luonnossa ja tarjota minulle orkku sopivaksi katsomallaan tavalla.\nSain palkaksi hurmaavan hymyn. Nina kiersi kätensä ympärilleni ja aloitti tehtävänsä, suudellen, silitellen, näykkien, nuuskien, hyväillen, sitten pakaroitani ja lopulta kovettuvaa kulliani farkkujen päältä puristellen. Heittäydyin aivan passiiviseksi ja kuiskasin Ninalle että hänen asiansa oli nyt hoitaa homma parhaalla tavalla.\nTytöllä oli selvä käsitys parhaasta tavasta. Nina heilautti tukkaansa niin että se hipaisi poskeani kutsuvan näköisen hymyn karehtiessa huulilla, pyyhkäisi kuin puolivahingossa poskellaan poskeani ja rinnoillaan kylkeäni ja vajosi sitten eteeni polvilleen lattialle avaten samalla farkkujeni vetoketjua ja etsien nyt jo täysin kovaa kulliani esille. Ninalta pääsi pieni ilahtunut äännähdys hänen huomatessaan kalussani terskan alapuolella roikkuvan pienen lävistysrenkaan ja karvattoman habitukseni. Hetkessä ensin lävistysrenkaani, sitten terskani ja lopulta koko kullini päätyi Ninan muodokkaiden ja taitavien huulien ja kielen käsittelyyn.\nNina vapautti minut housuistani kokonaan ja veti minut mukaansa diskon lattialle, ohjasi minut selälleni ja kiipesi päälleni. Hurmaava hymy kasvoillaan Nina katsoi minua suoraan silmiin ja ohjasi kädellään jäykän kaluni sisäänsä ja aloitti sitten ratsastavan nainnin, kiihtyvään tahtiin. Tartuin tytön pompahteleviin, houkutteleviin rintoihin ja ohjasin ne kasvojani vasten. Turha sanoakaan että laukesin äkkiä, aivan liian äkkiä ja yritin kuin keihästää tyttöä kullillani. Ja minusta tuntui että kullini pumppasi ainakin juomalasillisen nestettään Ninan sisuksiin.\nEmme olleet kumpikaan päässeet vielä sen pidemmälle kuin sylikkäin haukkomaan henkeämme diskon lattialle kun yläkerran ovikello soi. Timppa tuli. Suutelin Ninaa ja komensin hänet sitten yläkertaan avaamaan oven, pujahdin sillä aikaa itse alakerran vessaan huuhtomaan suurimpia limoja alapäästäni.\nÄänistä päätellen Timppa oli vilpittömän ilahtunut kun oven avaajana olikin kaunis alaston daamimme ja heidän saapumisensa alakertaan tuntui kestävän melko kauan. Kun he lopulta tulivat, edellä oli Nina, joka talutti perässään seuraavaa Timppaa housujen vetskariraosta esiin vedetystä kyrvästä. Kovin paljon puheita ei tarvittu, sohvalta heitettiin muutamia ylimääräisiä tyynyjä pois tieltä, Timppa kuoriutui vaatteistaan alta aikayksikön, kaatoi Ninan alleen sohvalle ja alkoi rajun, jyskyttävän nainnin.\nTällä kertaa Nina laukesi ensin ja hänen kimeä orgasmikiljahduksensa jäi pyörimään huoneeseen. Kaiuttimista tulvi yhä ympäri ja ympäri pyörivä ”taaaahdoonn rakastella sinuaaa”, ties monennettako kertaa.\nEtsin kaapista hyvin ison pyyhkeen ja levitin sen sohvalle ettemme olisi tahranneet sitä meistä valuvilla tahmoilla ja istuimme vierekkäin sohvalle toipumaan, Nina keskellä. Minun ja Timpan kämmenet leikkivät hänen rinnoillaan ja Ninan kummatkin kädet hakeutuivat meidän kahden äijän nyt löpsähtäneille kulleillemme.\nJuttu pyöri seksissä, kuinkas muuten, ja välillä otettiin kuppia. Nina kertoi meille, että hänen poikakaverinsa Jani oli välttämättä halunnut ottaa itselleen melkomoisen genitaalilävistyksen joululoman aikaan, ison tapin joka kulki poikittain hänen koko terskansa läpi. Vaikka lävistyksen ottamisesta oli jo aikaa, ei tappia vielä voinut ottaa pois naimisen ajaksi eikä sen kanssakaan toisaalta yhdynnästä oikein tullut mitään, joten Nina ja Jani eivät olleet voineet naida toisiaan yli kolmeen kuukauteen. Jotain kautta heidän parisuhteensa oli nyt pari kuukautta sitten päätynyt siihen, että Nina nai muiden miesten kanssa, miesten, jotka Jani tavalla tai toisella siihen hommaan järjesti. Miehiä oli kuulemma ennen meitä ollut neljä. Nina sanoi arvanneensa että tämänkin illan perimmäinen tarkoitus oli ollut saada hänet panemaan Timpan kanssa, jonka hän tunsi ennestään – ja mitä hän muuten oli pitänyt etukäteen ihan kiihottavana ajatuksena – mutta että minun ja Ninan flirttailu Timpan autotallin penkillä olikin saanut Ninan päättämään että hän yrittäisi päätyä minun kanssani sänkyyn. Tai sitten myös minun eikä vain minun. Mutta Janin järjestämä yllätys ja Timpan suorittama äkillinen kahlehtiminen olivat tulleet hänelle niin yllärinä että hänen oli suorastaan pakotettava itsensä komentamaan meidät raiskaamaan häntä. Nina sanoi että tällä hetkellä tuntui mahtavalta ajatella että hän oli saanut sanotuksi sen kaiken ja komennettua meitä panemaan itseään ja satuttamaan itseään. Nina vielä lisäsi että hän oli ihan oikeasti tarkoittanut mitä sanoi, sen sanominen ääneen oli vaan ollut pelottavaa.\nEn sanonut mitään, mutta vastaukseksi nipistin Ninaa kipeästi vasemmasta nännistä. Tyttö voihkaisi ja painui hieman kasaan, mutta näytti sitten kieltä minulle ja totesi haastavasti ”Ei riitä”. Nina sanoi posket punehtuen haluavansa että me laitamme hänet kirkumaan ja sitten hän työnsi rintojaan kasvojani vasten. Purin häntä vuoronperään molempiin nänneihin, en mitenkään kauhean kovaa, mutta kuitenkin kipeästi. Nina veti äkisti henkeä kivun vuoksi, mutta sen sijaan että hän olisi vetänyt satutetut tissinsä pois, kuten oletin hänen tekevän, hän päättäväisesti tarjosi niitä yhä enemmän ja ensimmäisen jälkeen tarjosi toista, jotta satuttaisin lisää.\nTimpasta kuitenkin näki että tämä tällainen sm-leikin alku, vaikka varovainenkin, ei oikein ollut hänen juttunsa ja niinpä lopetin Ninan kiusaamisen sillä erää. Mutta kuiskasin kuitenkin hänen korvaansa että ennen kuin hän tästä talosta ulos pääsisi niin laittaisin hänet vielä kirkumaan kivusta. Nina ei vastannut mitään, vaan veti henkeä syvään. Ninan nännit vastasivat hänen puolestaan, ne nousivat niin pystyyn kuin vain naisen nännit koskaan voivat.\nTimppa ei selvästikään kuitenkaan ollut kidutustuulella, vaan paremminkin aika päissään ja toisen orkkunsa jälkeen aika uninen ja halusi musiikkia. Päädyimmekin laittamaan diskomusaa lujalle ja tanssimme ja lauloimme parisen tuntia, täysin alastomina tietenkin. Daamimme osoittautui myös olevan varsin taitava pianisti ja alakerran keyboard sai kyytiä. Minä kun taas tykkään laulamisesta ja nuoteista ei todellakaan ollut pulaa, niin tuloksena oli melkoinen sikermä vanhoja jollotuksia; Nina soitti ja sekä minä että Nina molemmat lauloimme pianon luona kylki kyljessä tai poski poskea vasten mahdollisimman teatraalisesti Timpan seuraillessa hommaa huvittuneena sohvalta kaljapurkki käpälässään. Timppa kutsuikin meitä timppamaiseen tyyliinsä nimellä ”Nakuduo Pano et Lyyli”.\nLopulta Panon ja Lyylin yleisö alkoi kuitenkin osoittaa sohvalle simahtamisen merkkejä, vaikka minussa ja Ninassa olisi brändyn ja oluen tuomaa virtaa vielä riittänytkin vaikka kuinka. Timppa kuitenkin havahtui ja alkoi kiskoa vaatteita ylleen, mutisi että pitää mennä kotiin ja huomenna töihin. Meidän ei. Nina kokeili Timpan löystyneeseen elimeen vielä kerran kunnon imutuskäsittelyäkin, mutta kun suurempaa vastakaikua ei näkynyt, päästimme Timpan lopulta lähtemään hoippumaan yläkertaan ja sitten kotiaan kohti. Humalaisella äänellä mutisten ”Mä rakastan teitä molempia” hän lähti taivaltamaan sinikäyrää kotitalolleen päin.\n4 kommenttia viestissä: “Nina ja kaverit, osa 1”\n13.11.2012 at 19:12\nsm ja muut: Malttia, pliis. Se on piiiiiiiiiiiiitkä tarina ja toi oli vasta alkupala. Ja loppuosien julkaisua hidastuttaa se että mä lähden huomenna Saksaan. Mut tulee kun kerkee… 🙂\n13.11.2012 at 14:39\ntahtoo lisää 😛\n13.11.2012 at 05:10\nÄkkiä sitä jatkoa\n12.11.2012 at 23:17\nOokoo tarina! Odotin itseasiassa enemmänkin aiheeseen liittyvää kipua ja erilaisia rangaistusmenetelmiä. oli aika köykänen mun makuun!


Teet jotain väärin, jos et rikastu ennen 30:ttä syntymäpäivääsi - Omavaraisuushaaste\nTeet jotain väärin, jos et rikastu ennen 30:ttä syntymäpäivääsi\n14 helmikuun, 2022 23 heinäkuun, 2018\nJokaisen nuoren nykyinen dilemma tuntuu olevan sama: elä hetkessä tai elä tylsästi. Kaikki on suhteellisen mustavalkoista. Nuoruus on elämän parasta aikaa. Pitää matkustaa kun on mahdollisuus. Pitää bilettää kun on mahdollisuus. Kauhukuvia ovat paikalleen asettuminen, matkustelun vähentäminen, lol-talousasiat ja vastuunkantaminen. Ei ole mitään järkeä säästää etenkään nuorena, koska ei voi tietää milloin kuolee. Nuoret eivät rikastu kuin kokemuksina. Käärinliinoissa kun ei ole taskuja.\nIhmisillä on edelleen jokin kummallinen käsitys siitä, että rahan käyttäminen johtaa väistämättä jännittävään ja sisällöllisempään elämään. Ja toisaalta, jos käyttää vähän rahaa, tarkoittaa se, että elämäsi on jollain tavalla tyhjempää. Oikeastihan tällainen ajattelutapa tarkoittaa vain, että kuka ikinä myykään asioita, joista ihmiset kuvittelevat saavansa paremman elämän, on tehnyt jotain oikein. Ja tällaisten firmojen osakkeita varmaan kannattaisi ostaa.\nOletko aina elänyt väärin – rikastu ja you can have it all\nRikastu oikeasti tai Instagramissa – valinta on sinun\nMutta mitä jos sanoisin, että pystyt saada elämän parhaat puolet jo nuoresta alkaen ja jatkaa sitä hautaan saakka – samalla säästäen rahaa? Pystyt elää mahtavaa elämää, mutta samalla sinulla on ennen 30-vuotissynttäreitä yli 100 000 euron varallisuus?\nRikastu ennen 30-ikävuotta. Kuulostaako mahdottomalta? Sen ei pitäisi, koska niin moni on tehnyt saman jo aiemmin. Mutta miksi tästä huolimatta lähes kellään, joka ei ole saanut ulkopuolelta apuja säästämisessä, ei useinkaan ole lähes mitään säästössä edes 30 vuotta täytettyään? Ja miksi minulla oli 26-vuotiaana jo yli 78 000 euron varallisuus?\nAjatus siitä, että nuorempana täytyy elää täysillä – ja että tähän täysillä elämiseen ei mahdu säästäminen – kauhistuttaa minua kahdesta eri syystä:\n1) Ajatuksessa sanotaan käytännössä, että elämä muuttuu sitä huonommaksi, mitä vanhemmaksi tulet.\n2) Vain rahalla saa elämänarvoisia kokemuksia\nEt pysty kokemaan enää niin paljon asioita, kun olet vanhempi\nEn ole vielä kolmekymppinen, mutta voin silti varmasti sanoa, että 35-vuotiaana kokemukset eivät ole yhtään sen huonompia kuin tällä hetkellä. Nuoruuden ihannointi on ollut ihmiskunnassa aina vahvaa, mutta mitä pinnallisemmaksi kulttuurimme on muuttunut, sitä suuremmin nuoruutta ihannoidaan.\nTämän näkee ehkä julkkiksissa parhaiten. Suurin osa julkkiksista näyttää lähes täysin samalta kuin 10 vuotta sitten. Jotkut samalta kuin 20 vuotta sitten. Kunnes aikanaan aika ottaa heidätkin kiinni ja he kohtaavat Renee Zellwegerin kohtalon. Jokainen tyylillään.\nYmmärrän ajatuksen siitä, että vanhempana on vähemmän aikaa jos perustaa perheen, koska lapset vievät kaiken energian ja ajan. Niin viekin, jos tosiaan olet koko aikuisikäsi töissä vähintään 8 tuntia päivässä, jonka jälkeen sitten pitää hoitaa vielä lapsia. Mutta kun rikastut jo alle kolmikymppisenä, jää sinulle enemmän aikaa myös aikuisena – teit lapsia tai et.\nElämäsi on ohi lapsen saannin jälkeen vain silloin, kun olet pakotettu juoksemaan oravanpyörässä seuraavat 20-vuotta lasten saannin jälkeen. Tätä ei moni tule ajatelleeksi. Se, mitä teet nuorena, vaikuttaa elämääsi koko elämäsi ajan! Rikastu nuorena ja sinulla on koko elämä edessä. Ja kuten tiedämme, sinulla on vain yksi elämä. Sinulla on siis muutama vaihtoehto.\n1) Elää carpe diem ja kädestä suuhun, kunnes ”asetut aloillesi”, jonka jälkeen juokset oravanpyörässä hautaan saakka.\n2) Tehdä järkevä taloudellisia päätöksiä nuoresta alkaen, rikastu ja sinun ei tarvitse juosta oravanpyörässä koko elämääsi.\n3) Et vain koskaan perusta lapsiperhettä, jolloin selviät huomattavasti vähemmällä taloudellisella paineella\nHuomaan ikäluokassani tutkimusten osoittamaa asennetta koko ajan enenevissä määrin. Suuri osa ikätovereistani, jota tunnen ei välttämättä halua lapsia ollenkaan. Ja ne, jotka suunnittelevat tekevänsä lapsia, eivät missään nimessä halua niitä ennen 30-vuotissyntymäpäiviään.\nMielestäni tämä on kehitystä hyvään suuntaan, sillä kun teet lapset vaikka kolmevitosena, voit ihan hyvin olla jo taloudellisesti riippumaton. Ja toisaalta, emme tarvitse kyllä yhtään enempää ihmisiä maapallolle tällä hetkellä, joten lapsien tekemättä jättäminenkin voi olla iha hyvä vaihtoehto.\nTämän hetken laskelmien mukaan saavutan henkilökohtaisesti taloudellisen riippumattomuuden jossain 35 ja 40-ikävuoden välillä, mikäli elämässäni ei tule valtavia vastoinkäymisiä. Tämä on mahdollista, vaikka olen köyhästä duunariperheestä ja jokainen tienaamani euro on omasta selkänahastani.\nMikäli vanhempasi ovat tukeneet sinua taloudellisesti tai antaneet edes pienen pesärahan elämän alkuun, pääset tavoitteeseen jopa ennen minua. Itselläni ei näin hyvä tuuri ole, mutta enenevissä määrin tämä on myös suomalaisille nuorille realismia, koska varallisuus kasaantuu sukupolvelta toiselle.\nTee siis tulevaisuuden itsellesi palvelus ja ala tavoittelemaan taloudellista riippumattomuutta tai vähintäänkin vauraampaa tulevaisuutta itsellesi jo tänään.\nVain rahalla saa elämänarvoisia kokemuksia\nUskon kapitalismiin – sijoitanhan osakkeisiin. Ja lähtökohtaisesti uskon myös, että jokainen yritys, joka toimii maailmalla tarjoaa maailmalle jotain, mitä ihmiset haluavat. Eivät tarvitse – haluavat. Käsitys siitä kuinka rahan tuhlaaminen korreloi suoraan täyteläisempään elämään, on kuitenkin enemmän kuin vääristynyt. Kannattaa siis kysyä itseltään, mitkä asiat tekevät sinut onnelliseksi.\nYksinkertainen henkilökohtainen listani on: perhe, kaverit ja muut läheiset, mieluiset videopelit, elokuvat ja musiikki; kirjoittaminen sekä jonkin merkityksellisen ja haastavan tekeminen. Listalle voi lisätä myös matkailun, mutta se on mielestäni nykyajan luksusta, joka on kiva lisä arkeen, mutta jota ilman voin elää.\nKun katsot listaa, huomaat yhden hauskan asian. Suurin osa asioista, jotka tekevät minut onnelliseksi, eivät maksa mitään. Perhe, kaverit, kirjoittaminen sekä jonkin merkityksellisen ja haastavan tekeminen eivät maksa minulle mitään. Parhaassa tapauksessa minulle vielä maksetaan kirjoittamisesta sekä haastavien asioiden tekemisestä!\nRahaa taas kuluttavat musiikki (Spotify, festarit, konsertit), elokuvat sekä videopelit ja matkailu. Tunnen kuitenkin itseni erittäin hyvin ja elokuvat on ainoa asia, jossa voin heittää rahaa ns. ”hukkaan”. Olen monesti mennyt katsomaan elokuvateatteriin elokuvaa, joka on ollut surkea, mutta en ole moneen vuoteen ostanut videopeliä, jota en olisi pelannut yli sataa tuntia tai käynyt matkalla, josta en olisi nauttinut.\nOnnellisuuden ja rahankuluttamisen korrelaatiota voikin laskea suoraan sillä, että tunnet itsesi. Tiedät, mistä pidät, eli maksat vain siitä mistä kannattaa, et siitä mistä ”voit”. Näin onnellisuutesi ei laske, vaikka kulutuksesi laskee huomattavasti. Itseni hyvin tuntemalla pystynkin elämään erittäin onnellista elämää alle tuhannen euron kuukausikulutuksella välttämällä hedonistista oravanpyörää.\nOletko pysähtynyt viime aikana miettimään, miksi kulutat rahaa asioihin, joihin kulutat? Onko se tottumus vai tarve joka puhuu? Rikastu nuorena rahassa – älä esineissä tai Instagram-kuvissa – ja voit tehdä ihan mitä vain koko loppuelämäsi. Rikastu pelkästään pinnalla ja juokset oravanpyörässä loppuun asti ja kulutat suurimman osa hereilläoloajastasi töissä.\nEnsiasuntoa ostamassa, osa 4 – Onko asuntomarkkina kääntymässä?\n26 kommenttia artikkeliin ”Teet jotain väärin, jos et rikastu ennen 30:ttä syntymäpäivääsi”\n23 heinäkuun, 2018 klo 6:22 pm\nOlen samaa mieltä siinä, että myös vähällä rahalla voi elää onnellista elämää ja jotain kannattaa pyrkiä saamaan säästöön mahdollisimman nuorella iällä.\nEri mieltä olen taas siitä, että joku olisi mennyt pieleen, jos 30-vuotiaana ei ole 100 000 € säästössä. Ehkä siinä tapauksessa tuohon pääsee, että on elänyt ja pystynyt elämään oppikirjaelämää eli mennyt suoraan peruskoulusta amikseen ja sieltä töihin tai vaihtoehtoisesti lukiosta korkeakouluun ja heti valmistumisen jälkeen töihin. Ja ymmärtänyt säästämisen ja sijoittamisen merkityksen omaan tulevaisuuteen heti nuorena. Kohdalle ei olisi saanut osua mainittavaa työttömyyttä tai välivuosia ja uravalinta olisi selvä alusta lähtien. Näin harvemmin on. Monet myös panostavat nuorena paljon harrastukseen (urheilu, taide tms.) pyrkien tekemään siitä ehkä ammatin – vain harvan siinä onnistuessa. Ja yrittäminen sekä epäonnistuminen vie aina aikaa, vaikkakin on opettavaa.\nMyös näin lähes nelikymppisenä olen taipuvainen kannattamaan sitä, että elämykset kannattaa hankkia ennemmin nuorempana kuin vanhempana. Ja kokemukset välillä maksavat rahaa. Maailmanympärysmatka kaksikymppisenä on varmasti ihan eriluokan kokemus kuin viisikymppisenä. Elämä valitettavasti menee niin, että iän myötä myös aistit hieman turtuvat ja usein elämykset eivät ole enää niin vahvoja. Elämään ”tottuu” ja asioissa ei ole niin usein samanlaista uutuudenviehätystä kuin nuorempana. Tämä kannattaa myös pitää mielessä kun tekee valintoja nykyhetken ja tulevaisuuden välillä.\nKannatan siis säästämistä nuorena, jos vaihtoehtona on kulutus turhiin tavaroihin. Elämyksistä (ja biletyksestä, jos siitä nauttii) ei kuitenkaan kannata nuorena liikaa tinkiä.\n23 heinäkuun, 2018 klo 11:34 pm\nHyvä kommentti! Ilman pörssiromahdusta, näyttää siltä, että saatan saavuttaa 100 000 euroa nettovarallisuutta 27-vuotiaana. Tämä henkilöltä, joka harrasti kahta lajia hardcorena käytännössä puolet elämästä, vietti 7 vuotta yliopistossa, ei päässyt ensimmäisellä hakukerralla sisään kouluun, vietti turhan vuoden armeijassa ja maksoi suuren määrän oppirahoja juuri silloin kun pörssit olivat pohjimudissa.\nValehtelematta uskoisin, että jos minulla kaikki olisi mennyt putkeen, pystyisin saavuttamaan jopa 200 000 euron nettovarallisuuden ennen 30-ikävuotta. Sen takia lähinnä tämän kirjoituksen halusin kirjoittaakin, koska jos itse olisin törmännyt blogiini 20-vuotiaana, näyttäisi numerot tililläni aivan erilaiselta – eikä minun olisi tarvinnut luopua mistään.\nSen olen huomannut kyllä, että asioihin tottuu vanhetessa ja koska kaikki ei ole uutta, ei kaikki ole ihmeellistä. Mutta toisaalta, en näe, että se johtuu iästä vaan yleensä kokemuksesta. Jos ei ole kolmekymppisenä kokenut mitään, uskon, että kokemukset ovat edelleen vahvoja.\nUskon myös, että jokaiselle on jotain, mistä saa kicksejä iästä huolimatta. Ne asiat pitää vain löytää. Suurin osa ikäisistäni kavereistani ei jaksa enää esim. bilettää vaan haluaa juoda kaljaa kotona. Itse pidän tanssilattioista tänään aivan yhtä paljon kuin 8 vuotta sitten. Nuorempana pidin kaikenlaisista videopeleistä ja ihan sama kunhan sain pelata videopelejä, niin olin iloinen. Nykyään huomaan nopeasti, jos esim. tv-sarja/elokuva/videopeli on täysin kuraa, mutta toisaalta sisäinen 10-vuotias innostuksineen kuoriutuu minusta aina kun löydän esim. jonkun aidosti laadukkaan videopelin.\nOlen toki vielä nuori ja naiivi, mutta haluan uskoa, että pystyn kokemaan samanlaisia innostuksentunteita vielä keski-iän jälkeenkin asioista, joita oikeasti rakastan. Miksi muuten eläisin? En halua kuluttaa keski-iän kriisin jälkeen loppuelämääni muistelemalla menneisyyttä vaan jatkaa elämistä ja kokemista.\n21 heinäkuun, 2020 klo 7:14 am\nMielenkiintoisia kommentteja. Itse olen yli nelikymppinen, en tiedä riittääkö resurssit taloudelliseen riippuvuuteen mutta kaipaisin käytännön neuvoja, mihin kannattaisi sijoittaa, miten aloittaisin talouteni parantamisen. Mistä voisin saada neuvontaa omaan tilanteeseeni?\n21 heinäkuun, 2020 klo 9:52 am\nOlen kirjoittanut paljon tekstejä oman taloudellisen tilanteen parantamisesta sekä sijoittamisesta aloitteleville. Suosittelenkin siis ehkä ennen kaikkea lukemaan seuraavat tekstit – vapaassa järjestyksessä.\nTekstejä sijoittamisesta kiinnostuneelle tai sitä vasta aloittavalle\nNoilla pääsee jo toivottavasti erittäin pitkälle!\n23 heinäkuun, 2018 klo 8:26 pm\nVoi ei alkoipa ahdistaa! Tiedän jo nyt, että 30-vuotiaana minulla ei ole 100 000 nettovarallisuutta. Aloitan nyt uudestaan opiskelijaelämää ja olen juurikin 30 kun valmistun. Opiskelujen ohessa aion työskennellä n.20h/viikko jolloin luultavasti nettopalkkani on n.1000-1100e joten tuohon summaan pääseminen jää kyllä haaveeksi.\nEhkä osaltaan säästämisen aloittamisen kompastuskivenä on se ettei oikein tiedä mitä varten säästää? Puuttuu se tarkoitus ja tavoitteet, jolloin myös motivaatio uupuu. Itse ehkä koen juurikin tämän suurimmaksi syyksi etten aloittanut säästämistä silloin parikymppisenä. Vanhempani olivat niitä jotka säästivät ”pahan päivän varalle”, mutta eipä sellainen oikein itseäni motivoinut ja tuskin muitakaan parikymppisiä.\nTodella hienoa, että sinä kuitenkin itse olet sisäistänyt sijottamisen ja säästämisen hyödyt jo parikymppisenä ja varmasti saavutat tuon tavoitteen!\n23 heinäkuun, 2018 klo 11:23 pm\nOnneksi tuo 100 000 euroa ole mikään muu kuin kivan pyöreä numero loppujen lopuksi. Tärkeintä mielestäni onkin, että jo nuorempana oppii arvottamaan sitä mihin, miten ja miksi rahaa ylipäätänsä käyttää? Moni nuori kuitenkin käyttää rahaa kyseenalaistamatta omia tapojaan ja siihen haluaisin ihmisiä ylipäätänsä herätellä niin tällä kirjoituksella kuin blogillani ylipäänsä.\nTuo motivaation puute on kyllä varmaan ihan totta. Itse säästin monta vuotta nuorempana, koska en keksinyt rahoille mitään järkevää tekemistä. Sisäisesti tiesin, ettei uuden auton ostamisessa tai kaiken rahan juomisessa kurkusta alas ollut mitään järkeä. Taloudellisen riippumattomuuden löysin täysin vahingossa, mutta sen löydettyäni olin entistä motivoituneempi!\nOlen kuitenkin sitä mieltä, että koskaan ei ole liian myöhäistä alottaa. Ja toisaalta kolmekymppisenäkin säästämisen aloittaminen on aivan tarpeeksi. Ja ehdottomasti ei kannata ahdistua, koska olen aina ollut sitä mieltä, että koulutus on paras sijoitus, mitä ihminen voi tehdä! Kouluttautuminen ei koskaan ole turhaa, koska se todennäköisesti kasvattaa palkkaa tulevaisuudessa ja tekee ihmisestä yleensä yksinkertaisesti fiksumman. Omalla tavallaan koulutus onkin sama kuin laittaisi rahaa säästöön.\n23 heinäkuun, 2018 klo 9:30 pm\nHyvä kirjoitus ja sisältää asiaa.\n23 heinäkuun, 2018 klo 11:16 pm\n24 heinäkuun, 2018 klo 12:05 am\nAsia on juuri näin! En valitettavasti itse ole 100 000 €:ssa, kun täytän 30 vuotta. Ehkä jossain 60-70 k maastossa luulisin. Se ei nyt kuitenkaan ole tärkeintä vaan se, että ylipäätänsä tajusin aloittaa.\nPS. videopelit ovat loistavaa ajanvietettä. Mikään harrastus ei ole yhtä halpaa ja viihdyttävää kuin se! Mitäs pelailet?\n24 heinäkuun, 2018 klo 8:42 am\nJuurikin näin, 100 000 euroa nyt on vain numero ja tulee nopeasti vastaan ja ohi kun kerran aloittaa!\nKirjoittelinkin aikoinaan, että olen Nintendo fanipoika: https://omavaraisuushaaste.com//fanipoika-maksaa-heti-ja-mita-vain/ joten viimeisimmät, mitä olen pelaillut on uusin Zelda ja Super Mario Odyssey. Olen myös ollut valtava RTS-fani lapsesta asti ja Red Alert 2:n parissa tuli vietettyä aivan liikaa aikaa. Nykyään pelailen aina välillä todennäköisesti ainoaa suunnilleen elossa olevaa RTS:ää eli StarCraft2:sta.\n24 heinäkuun, 2018 klo 4:29 pm\nHyvä kirjoitus, ehkä sattumaltakin olen itse oivaltanut etteivät tärkeimmät asiat elämässä maksa kovin paljoa. Voi selittyä silläkin että jo nuorena olen ollut säästäväinen. Pelaan esimerkiksi noin 20 vuotta vanhaa peliä ja yhä tänä päivänäkin koen että se on maailman paras peli, sitä jaksaa pyörittää 11 vuotta vanha tietokoneeni ja niin edelleen. 🙂\n24 heinäkuun, 2018 klo 6:39 pm\nItsekin huomasin tuon aivan vahingossa kun joskus vain tajusin, että mitä minä tällä kaikella rahalla edes tekisin. Ei maailmassa aidosti ole kauheasti asioita, joita tarvitsen, että elämänlaatuni paranisi mihinkään. Matkustellakaan ei ehdi kuin sen verran, mitä lomilta ja muulta elämältä ehtii. En ehtisi kuluttaa kaikkea rahaani matkailuun, vaikka yrittäisin.\nVanhat pelit ovat parasta! Oma lempipelini on 16 vuoden takaa ja vielä tänäkin päivänä se on kokemuksena on yhtä mahtava kuin 16 vuotta sitten 10-vuotiaalle.\n24 heinäkuun, 2018 klo 5:54 pm\nItse pääsin niukin naukin 100 tonnin rajan yli ennen 30-vuotispäivää. 5,5 vuotta siinä lopulta meni. Välillä oli ylä ja alamäkiä, mutta lopussa kiitos seisoo 🙂 Rahankäytössä olen ajatellut esim näin: antaako hotellin päivittäminen kolmesta tähdestä viiteen lisäarvoa lomalle vai onko investointi loppupeleissä aika turha.\n24 heinäkuun, 2018 klo 6:42 pm\nNice, 100 000 on kyllä kaikinpuolin kiva raja. Kun olin lapsi, isäni oli onnellinen kun oli saanut säästöön 100 000 markkaa. Viime vuodet ovat kyllä kohdelleet osakesijoittajaa ehkä vähän liiankin hyvin kun tuntuu, että kurssnousu jatkuu vain vuodesta toiseen ja loppua ei näy. Oman 100 000 euron suurin uhka onkin juuri pörssiromahdus.\nJa juurikin tuo hotellinäkökulma antaa mielestäni hyvän esimerkin rahan järkevyydestä. Yleensä asiat, jotka ovat erittäin kalliita, eivät millään tasolla ole laatu/hintasuhteeltaan hyviä. Tämä pätee kaikesta vaatteista hotellihuoneisiin tai vaikka ruokaan.\n24 heinäkuun, 2018 klo 7:59 pm\nHyvä kirjoitus. Totta puhuen en tunne ketään ikäistäni jolla olisi edes 30k nettovarallisuus. Minulla 24 vuotiaana on jo 115 000e nettovarallisuus ja en ole jäänyt mistään paitsi. Olen ostanut itselleni paljon asioita mistä olen haaveillut esim. Laser leikkaus silmiin, ulkomaanmatkoja, 3 asuntoa 🙂\n24 heinäkuun, 2018 klo 8:32 pm\n115 000 euron nettovarallisuus on jo erittäin kunnioitettava ja olet selvästi tehnyt asioita järkevästi, jos noin nuorella iällä sinulla on jo 3 asuntoa. Itse en ole hakemisesta huolimatta löytänyt edes ensimmäistäni! 😀 Laser-leikkaus silmiin on kyllä sellainen sijoitus, joka varmasti kannattaa niin rahallisesti kuin ihan kätevyydenkin kannalta pitkällä aikavälillä.\n24 heinäkuun, 2018 klo 8:38 pm\nJoo ja kun tekee asioiden eteen jotain mistä haaveilee niin pääsee kyllä pitkälle 🙂 itsekin yritän etsiä lisää mut ei näytä osuvan kohdalle 😀 joo se on kyllä hyvä sijoitus kun melkein joka vuosi piti uusia lasit kun hajosi 😀 ja yhdet lasit 700e…..\n25 heinäkuun, 2018 klo 12:18 pm\nKuulostaa tutulta, ex-tyttöystäväni kävi myös laserleikkauksessa eikä katunut päivääkään.\n25 heinäkuun, 2018 klo 11:09 am\nHyvä kirjoitus. On mukava lukea tekstejäsi, kiitos niistä.\nMuutamasta asiasta olen kyllä eri mieltä. Tuo ”tee lapset vasta kun olet rikas”. Kun vaimosi/tyttöystäväsi täyttää yli 32, tulee hänestä jo riskisynnyttäjä. Myös se, että teet lapsia ajoissa antaa sinulle myös mahdollisuuden harrastaa/matkustella lapsiesi kanssa kun he ovat 20-kymppisiä. Jos teet lapset vasta 35v olet jo vanhus kun he täyttävät 20 ja silloin on turha lähteä reppureissailemaan/pelaamaan pipolätkäturnauksia minnekkään.\nViimeinen otsikko ”Vain rahalla saa elämänarvoisia kokemuksia” on ehkä vähän kärjistetty, mutta valitettavasti mikään ei ole ilmaista, eli jos haluat kokemuksia, sinun pitää maksaa. Joskus enemmän, joskus vähemmän.\nSummasummarum, säästämisestä ja sijoittamisesta on tullut oma harrastus ja elämäntapa ja näistä saan mielihyvää. Elämä on loppujen lopuksi onnellisuuden tavoittelua ja toinen löytää ne sijoittamisesta, toinen lapsista ja kolmas jostain ihan muusta! Kiitos vielä blogikirjoituksistasi, odotan aina innolla mitä keksit kirjoituksiisi.\n25 heinäkuun, 2018 klo 12:47 pm\nKiitos paljon kommentista! Aina mahtavaa kuulla, että kirjoitukseni herättävät ajatuksia ja että niitä jopa odotetaan.\nLapset ovat kuten sanoit kieltämättä vähän monimutkaisempi asia kuin tekstissä annoin ymmärtää. Aihe on sinänsä kokonaisen blogitekstin kokoinen. Mutta tosiaan miehenä tiedostan, että se on ns. helpompaa minulle, koska en itse synnytä ja ikäraja ei tule minulle vastaan. Isäni taisi oli itseasiassa yli 40-vuotias kun itse synnyin, mutta hän on aina ollut ikäisekseen hyvässä kunnossa, joten teininäkin (eli kun hän oli lähes 60v!) vielä kun hän lähti lenkille pyöräilin hänen vierellään. Hän onkin yksi syy siihen, miksi uskon, että ikä on aidosti usein vain numeroita ja tosi paljon on siitä kiinni, miten pitää itsestään ja kehostaan huolta.\nJostain syystä kuitenkin kaveripiirissäni myös seurustelevilla tytöillä on tuo ajatusmaailma, ettei 32-vuotta ole ikä eikä mikään synnyttää esikoinen, vaikka se kuitenkin vaikeutuu ja menee riskisemmäksi mitä vanhemmaksi sitä lykkää. Korealainen tyttöystävä oli järkyttynyt kun sanoin, että eräs 26-vuotias kaverini on raskaana, koska esim. Koreassa lähes kukaan ei synnytä ennen 30-ikävuotta. Mutta tosiaan, asia ei ole musta tai valkoinen kumpaankaan suuntaan.\nOlen ehdottomasti myös sitä mieltä, että rahalla saa jotain mahtavia kokemuksia. Esim. juuri videopelit, elokuvat, tv-sarjat, musiikki, festarit ja matkailu minulle. Fakta kuitenkin on se, että suurin osa meistä heittää rahaa aivan järjettömiin asioihin, joista ei saa parhaimillakaan muuta kuin kulutuskrapulan ja paniikin kun pitää laskea senttejä seuraavaa palkkapäivään asti. Ja näihin rahanarvoisiin kokemuksiinkin pystyy kuluttamaan rahaa järkevästi ja ei järkevästi (esim. Osinkokuninkaan mainitsema ero 3 ja 5 tähden hotellien välillä).\n26 heinäkuun, 2018 klo 11:02 pm\nMielenkiintoinen kirjoitus. En ole itse rikastunut, mutta se on oma häpeäni. Tai no… minulle rikas on henkilö, jonka ei tarvitse tehdä mitään jos ei huvita, vaan varallisuus tuottaa niin paljon korkoa, että voi elää sillä.\nKomppaan tuota vähällä toimeen tulemista. Itseäni ahdistaa se, että monet ihmiset ostavat tavaroita vain ostamisen ilosta. Itse olen perheellisenäkin onnellinen 75m2 kolmiossa. Se, kun olimme 1,5 vuotta sitten puoli vuotta ilman autoa oli aivan loistava hetki elämässä – vaikka liikuimmekin pyörällä niin mihinkään ei ollut kiire, lastenkin kanssa tuli ”vietettyä” enemmän aikaa pyöräilemällä kouluun ja kotiin. Itseasiassa kotiin tullessa olemme kehittäneet kaikenlaisia salareittejä ja tehneet kaikenlaista kivaa, joka olisi jäänyt tekemättä kaahatessa autolla tuhatta ja sataa ympäri kaupunkia ihan vain siksi että me voimme. Oleellista on se, että tällä hetkellä pyrimme säästämään kaikki minun tuloni ja sijoittamaan ne mahdollisimman pitkälle. Elämme pelkällä vaimoni palkalla mielestäni aivan yhtä hyvää elämää kuin siskonsa perhe joka tienaa 4x enemmän kuin me ja aina rahat loppu toisin kuin meillä.\nMitä tulee asioiden kokemiseen, niin mielestäni esimerkiksi matkailussa ei ole oleellista se, että vuokraat talon Espanjasta ja lennät sinne kahdeksi viikoksi ihan vaan talossa oleskelemaan jotta voisit laittaa facebookiin kivoja kuvia, vaan se, että teet irtioton kotoa, kotikaupungista ja arkirutiineista. Se virkistää jo itsessään ja voi olla hyvin edullisestikin toteutettu vieden sinut samaan henkiseen päämäärään, joka on virkistyminen ja auttaminen taas arjessa jaksamiseen.\nTuo alle tuhannen euron kuukausikulutus on yksineläjälle melko helppo. Ajatellaan että vuokra (kaksio Turussa) 550, ruoka 100, kännykkä 20, netti 20, vaatteet 100, sähkö ja vesi 30e.. niin ollaan vasta 820e kustannuksessa eikä mistään ole mielestäni edes tingitty. Jos tyytyy yksiöön (300e) ollaan vasta 570e kustannuserässä. En tiedä miksi valitsin Turun… en ole Varsinais-Suomesta. Yhtä kaikki. Laskelmia on hauska tehdä.\n27 heinäkuun, 2018 klo 6:11 pm\nKiitos hyvästä kommentista! Elin ensimmäiset 19 vuotta elämässäni neljän hengen perheessä juuri n. 75 neliön asunnossa. En tiedä johtuuko se siitä vai mistä, mutta en ymmärrä mihin jotain 100 neliön tai yli asuntoja oikein edes tarvitsee. Jokainen meistä kuitenkin viettää suurimman osan ajastaan aina vain jossain tietyssä paikassa oli se sitten tietokonepöydän ääressä, sängyssä tai ruokapöydän ääressä.\nReissaaminen on kyllä nykyihmiselle sellainen, että sillä pääsee arjesta pois täysin ja pystyy rentoutumaan. Monesti kuitenkin kysyn itseltäni, että enkö saisi aivan samanlaisen kokemuksen jos lähtisin vaikka Lappiin vaeltamaan tai muuten vain metsään. Olen huomannut, että metsällä on minuun erittäin virkistävä vaikutus ja kai se on tutkitukkin, ett 30 minuuttia metsässä alkaa jo poistaa ihmiseltä stressiä. Olemme liian kiinni laitteissa ja liian kaukana luonnosta. Ja kun miettii kuinka lähellä jokaisella suomalaisella on metsä, voi olla, että edes niitä Espanjan matkoja ei tarvitse! Etenkään tälläsillä säillä kuin tällä hetkellä 😀\nEsimerkkisi yksinasumisesta on erittäin osuva. Mielestäni on vaikeampi kuluttaa 1000 euroa kuukaudessa, kuin olla kuluttamatta ellen osta jotain ulkomaan matkoja siinä kuussa. Tänä vuonna kulutukseni taitaa olla hieman korkeampi kuin 1000 euroa kuussa, tosin se johtuu siitä, että jouduin palauttelemaan opintotukia. Ensi vuonna pääsen vihdoin katsomaan missä minimikulutukseni kulkee.\n27 syyskuun, 2018 klo 6:50 pm\nErittäin hyvä kirjoitus! Onkohan tällaiselle 40-vuotiaalle jo vähän myöhäistä… NO, ainakin omat lapset varmasti ilahtuvat, jos alan heille säästämään. Kiitos erinomaisesta blogista!\n27 syyskuun, 2018 klo 7:17 pm\nKiitos! Ja aina voi säästää myös itselleen. Koskaan ei ole liian myöhäistä vaurastua entisestään! Ja lapsethan ovat jo lähes miljonäärejä, jos aloittaa säännöllisen sijoittamisen tänään ja saa heihinkin pienen säästämis, – sijoittamiskärpäsen iskettyä.\n27 syyskuun, 2018 klo 7:13 pm\nOlen 25-vuotias tyttö ja löysin vasta blogisi. Tämä teksti avasi valtavasti silmiäni. Tällä hetkellä omat säästöni ovat enemmän pakkasella kuin positiivisen puolella. Kulutukseni on ollut jo pitkään ainoa asia, joka tuo iloa elämään. Pitää tutustua blogiisi enemmänkin.\n27 syyskuun, 2018 klo 7:19 pm\nHienoa kuulla, että teksti onnistui herättelemään! Kaikessa taloudeen liittyvissä asioissa on tärkeää huomata, että pienistä puroista syntyy se iso joki. Kannattaa siis alkaa vain katsoa jokaista ostostaan kriittisesti ja ostoksen jälkeen miettiä, tuliko tästä oikeasti hyvä fiilis. Vai oliko se sittenkin vain pakoa jonkun muun tunteen käsittelystä.