shelttimäistä kurinaa: toukokuuta 2013\nNyt tulee hehkutusviesti... ja ihan muusta kuin koiratouhuista. Tai oikeastaan ihmettelyä...hämmästystä... jotakin tunnetta. En oikein itsekään tiedä mitä.\nOlen siis viime lokakuusta laihtunut aika tarkalleen 20 kiloa. Eikä laihtuminen tunnu pysähtyvän. Edelleen vaaka näyttää jatkuvasti pienempää lukemaa. Olen määritellyt painolleni alarajan, ja siinä vaiheessa kun se tulee vastaan, täytyy alkaa ihan todella miettimään syömistä, jotta saan pidettyä painoni kurissa.\nMiksi en siis vain hehkuta...no kun...Tympii jo koko laihtuminen! :)\nKevät ajaa ihmiset ulos koloistaan ja satunnaisia tuttuja näkee paljon enemmän kuin talvella. Ja tällä hetkellä alan kyllästyä kysymykseen : "Vau, sähän olet laihtunut kamalasti. Sulla on varmaan tiukka ruokavalio? Karppaatko sä?" Vastaus kahteen jälkimmäiseen on, EI! Minä syön mitä haluan, silloin kun on nälkä...tai kun tuntuu siltä, että pitäisi muuten vaan syödä. Jonakin päivänä ruokavalioni voi koostua lähinnä suklaasta ja muusta lihottavasta, välillä se on normiruokaa, välillä kovinkin terveellistä. En minä jaksa miettiä syömisiäni...minulla on tärkeämpiäkin asioita mielessä. Tai itseasiassa olen välillä yrittänyt tarkkailla mitä syön, mutta lähinnä siitä näkökulmasta, että saisin todistettua läheisilleni että syön riittävästi. Enkä ole jaksanut niitäkään ruokapäiväkirjoja paria päivää pitempään. Mutta kyllä minä syön.\nEn minä itse valinnut laihtua tällä tavalla, mutta kiitollisena otan kyllä muutoksen vastaan. Se käynnistyi sattumalta, ja lopulta olin tilanteessa, jossa en tuntenut nälkää, vaan jouduin pakottamaan itseni syömään. Talven aikana olen kerran jos toisenkin maannut ruokailun jälkeen kippurassa vinkumassa, koska elimistöni on ollut niin sekaisin eikä ole oikein sietänyt ruokaa. Nyt se on alkanut helpottaa. En ole syömättä tahallani, en vain muista tai ehdi syödä, eikä elimistöni muistuta minua siitä tällä hetkellä. Prosessi on siis ollut tavallaan hyvin helppo. Ei tässä mitään kaksista itsekuria ole vaadittu. Sen sijaan henkisesti se on ollut äärimmäisen raskas, ja kun ihmiset pyytävät minua paljastamaan laihtumiseni salaisuuden, sanon vain, ettei kukaan halua laihtua tällä tavalla. Itse en olisi ikinä päässyt tällaisiin tuloksiin näin nopealla aikataululla, vaan tottakai taustalla on muita ihmisiä. Kiitos siis taustapirut tästäkin vähästä!\nToki olen onnellinen muuttuneesta ulkonäöstäni, siitä miten ihanaa on taas juosta mäkivetoja, hölkätä harjun rinteellä yms. Odotan kesälomaa kuin kuuta nousevaa, jotta pääsen rauhassa juoksemaan lenkkejä, eikä työ häiritse liikaa. Kun katson taaksepäin prosessia jonka seurauksena näytän nyt tältä kuin näytän, olo on kuitenkin jotenkin tyhjä. En minä nyt tiedä mitä tässä pitäisi hehkuttaa. Elämä jatkuu kuten tähänkin asti, painoin minä mitä tahansa. En minä ole sen onnellisempi tällaisena kuin olin 20 kiloa painavampana. Miksi laihtuminen tai tietty paino on itsessään aina hehkuttamisen arvoinen asia? Miksi ihannoimme hoikkuutta niin kovasti?\n... Ja kuitenkin välillä hymyilyttää: vitsit että minä näytän hyvältä! :)\nLähettänyt Kirsti klo 21.27 Ei kommentteja:\n"Korkeasaari on nähty ja käyty, jaloissa tuntee että on käyty, ihme on jos ei unesta täyty pienet silmät ja pää!"\nIhan oikeasti jalat olivat seuraavana päivänä pitkästä aikaa hyvät, ilman lihassärkyä. Olinkin viime sunnuntaista lähtien miettinyt mikä on kun kaikkia lihaksia särkee ja kun yrittää liikkua, on olo kohta kuin hakatulla. Mietin tuleeko vastaan liian vähäinen ravinto suhteessa liikkumiseen, vai sainko Satun kahvikupista sittenkin lauantaina ruton, joka nyt ilmoittelee itsestään. Ilmeisesti ei kumpaakaan, sillä nyt olo on mitä mainioin.\nKorkeasaaressa oli mukavaa, tuli pohdittua yhden pojan kanssa voisiko saarella eleleviä valkoposkihanhia kouluttaa lemmikiksi. Poika mietti jos sitä kuljettaisi hihnassa pitkin Hollolaa. Ja kun sille heittäisi pallon, se hakisi sen. Ja jos joku aukoisi hänelle päätään, hanhi hyökkäisi sen kimppuun ja nokkaisisi. Ajattelin ehdottaa naksutinkoulutusta, mutta jätin kuitenkin sanomatta!\nTörmäsimme pois lähdön hetkellä myös erilaisiin isänmaantoivoihin, jotka heittelivät kyseisiä hanhia kivillä ja sylkivät niiden päälle. Tsiisus mitä urpoja. Kävin jututtamassa poikia, jotka kirkkain silmin väittivät, etteivät tehneet mitään vaikka meitä oli kaksikymmentä todistamassa tapahtumia. Samaan syssyyn paikalle tuli myös ope samasta koulusta kuin pojat. Eivät pojat siinä oikein voinut puolustautua, kun poikien ärsyttämä hanhi hyökki edelleen kaikkien pikkuoppilaiden kimppuun. Vaikken intohimoinen eläinten asian puolestapuhuja olekaan (vaahtoan enemmän ihmisten puolesta ;) ), nyt kyllä ärsytti niin, että minun puolestani kyseiset jannut olisi voinut lyödä häkkiin yleisön töllisteltäviksi ja kivitettäviksi. Ehkä oppisivat jotakin! Pakkoko tuollaiset on päästää irti neljän seinän ulkopuolella. Ja vielä raahata eläintarhaan eläimiä rääkkäämään. Ja saman tien herää mielessä kysymys millaisia ovat näiden sankareiden vanhemmat...miten on kasvatettu lapsi josta on hauskaa satuttaa eläintä...ärsyttää se tahalla hyökkimään kenen vain ohikulkijan kimppuun. Voi sitä tyhmyyden määrää! Taas voisi palata kysymykseen ihmisen valinnoista ja kyvystä ymmärtää niiden seurauksia. Pyrkimyksestä valita siten, että aiheuttaa mahdollisimman vähän pahaa kenellekään.\nKun illalla vielä oli tarhan kevätjuhla, ei treenaamisesta tarvinnut torstaina haaveillakaan. Siivosin kuitenkin illalla lattiat, keittiön ja pelasin lasten kanssa uunoa. Ei paha!\nPerjantaina olin vielä aamulla siinä luulossa että lähden iltapäivällä heti yhdeltä kotiin lenkittämään koiria ja menemme sitten treenaamaan. Kissan viikset. Päivän aikana totesin, että kai tätä työtä voi välillä tehdä kunnollakin...edes sitten viimeisellä viikolla. Jäin töihin kirjaamaan numeroita todistuksiin ja kasaamaan keskeneräisiä hommia. Niinpä lenkki hoidettiin lasten kanssa Tiirismaalla samoillen. Pitkästä aikaa lenkki jolla lapset eivät valittaneet ollenkaan. :) Asiaa auttoivat eväät ja metsän tarkkailu: näimme kieloja, metsätähtiä, kasteisia hämähäkinseittejä, tikan, puolukan- ja mustikankukkia, kanervia ja yllättäen koiria! Lopetellessamme lasten kanssa eväshetkeä Pirunpesän yläpuolisella kalliolla, ilmestyi toiselle puolelle rotkoa yhtäkkiä ketunpunainen kaunis koira: mamman pikku muorihan se siellä pällisteli...niiiiiiiin kauniina kuin vain Hippu voi olla. Lähdimme kulkemaan rotkon vastakkaisilla puolilla kohti sen pohjukkaa, jossa Sami odotteli ja huuteli olenko nähnyt Hippua.\nKunnon lenkin jälkeen käytiin vielä Hollolan hallilla tekemässä treeniä. Eve teki kontakteja, Nano teki ensin pari hyppy- hyppy- hyppy ja putki kaarretta, jonka päässä Sami palkkasi narulla. Sen jälkeen tehtiin keinua, ensin pelkästään, sitten putken kautta ja lopuksi tuon alussa tehdyn kaarteen kautta. Kyllä Nano vaan on pätevä!\nKepit sujuvat koko ajan paremmin. Enää ei kättä tarvita, mutta ei Nano kestä vielä kovin suurta etäisyyttä minusta (tai myöskään etäisyyden vaihtelua) pujoitellessaan. Lopuksi lähetin sitä kepeille parin hypyn kautta ja keppien sijaan treenin kohteeksi nousi käännös hypyltä kepeille. Kuinka ohjaan sen. Kun on ihan agilityvalmentaja kouluttamassa, niin kyllähän tämmöinen aloittelevampikin täti tajuaa! ;) Niinpä sain Samin ohjeilla aikaan "ihan täydellisen jaakotuksen", enkä edes tarvinnut siihen suurta määrää toistoja. Kuten olen joskus aiemminkin todennut...enhän minä mikään tyhmä ole, kyllä minä teen, kunhan vaan joku kertoo miksi tehdään niinkuin tehdään ja selittää ohjauksen idean. Sen jälkeen osaan ajatella itsekin...vaikka välillä se vaatiikin parin päivän ajatustyön. Kiitos siis Sami rautalangan vääntämisestä...taaskaan emme saaneet riitaa pystyyn! ;)\nKentällä tehtiin vielä ruutua...ja sehän osasi! Vau! Nyt ei voi muuta kuin olla tyytyväinen! :)\nHyppynoutoa tehtiin metallilla ja palautukset olivat kaikki hienoja. Vähän taakse se saattaa jäädä, mutta aina suoraan ja pitää kapulaa siististi! Lähinnä hypyn kanssa kikkailimme vinoilla linjoilla, josko joskus kävisi niin huono tuuri että kapula lentää tai kimpoilee ihan sivulle. Ainakaan tällä hetkellä Nano ei halua korjata vinoa linjaa hypylle, vaan tarjoaa mieluiten suoraa linjaa luokseni eli hypyn ohi. Niitä työstimme jonkin verran.\nLauantaina lähdimme lasten kanssa mukaan Ojankoon kisoihin. Koirista otettiin mukaan vain Eve ja Cari, joten minullakaan ei ollut mitään paineita hinkata mitään Nanon kanssa, vaan saatoin keskittyä lasten vilkuiluun, juoruiluun ja ratojen katsomiseen. Kylläpä oli kiva päivä! Ei meidän pitänyt ihan niin pitkään olla siellä, mutta lopulta katsoimme kaikki medit ja vielä ekan maksien radankin. Ja lapset viihtyivät myös.\nVähän oli koko porukka töttöröö, kun päästiin vihdoin kotiin. Pikaisen ruuan jälkeen jätin lapset puuhaamaan pihaan ja Samin tekemään koulujuttuja ja lähdin Pennalaan kotijoukkojen kanssa. Teimme leppoisan lenkin ilta-auringossa. Voiko olla helpompaa lenkkiseuraa kuin kaksi eläkeläistä ja oma pikkupikkuni. Tosin pikkupikku sai lenkkeillä hihnassa suurimman osan lenkistä, sillä kun on viime aikoina ilmennyt taas pientä taipumusta pentuaikana ilmenneeseen humppaamiseen.\nLenkin jälkeen tein kentällä tokoa: luoksetulon stoppeja kierron kautta, stop ja uusi pieni vinkupiru lensi. Hyviä olivat! Tein myös suoraa pitkästä matkasta. Stoppi oli niin hyvä, että oli pakko palkata ja vein sen takaisin seisomaan, kutsuin ja tein myös maahanmenon. Hyvin sujui sekin. Pitäisi oikeasti alkaa tehdä enemmän liikkeitä kokonaisina. SM-karkeloihin on enää viisi viikkoa! Ja ensi viikonloppunahan olemme taas menossa kokeeseenkin, mutta sen otan enemmän harjoituksen kannalta.\nLuoksetulon jälkeen tein noutoja Oilin raskaalla sorvatulla, joka poikkeuksetta palautui reippaasti, kauniiseen perusasentoon ja yhtään mälväämättä! Tein kolmannen suorana noutona sivulta, ja tuohan jopa palautti kauniilla laukalla. Täydellinen toteutus!\nRuutu sujui myös mallikkaasti. Ekan se meni sivusta sisään. Lähti nimittäin kentän toisesta päästä kohti ruudun kanssa samassa reunassa, mutta toisessa nurkassa ollutta noutokapulaa, mutta päätti puolivälissä kenttää suunnata kuitenkin ruutuun. Kaksi muuta olivat hyviä!\nKaukoja treenasin naksutellen, ja jalkojen paikalla pysymistä muistutellen. Kun on intoa, pikkupikku saattaa hypätä ylös, ja silloin tassut kyllä tuppaavat myös siirtymään. Eivät matkallisesti paljoakaan, mutta vaihto ei silloin ole teknisesti sellainen kuin haluan. Eli pientä viilausta! Ihan hyvinhän tuo sujui. Etäisyyttä pitää vielä treenata lisää, mutta periaatteessa Nanolla on oikein hyvät kaukot!\nTunnaripalikalla leikimme nostoleikkiä. Kerran se poikkeuksetta korjaa nostettuaan hiukan huonosti. Eteenpäin on tässäkin kuitenkin menty, sillä sivulle tullaan suoraan ja vauhdilla, eikä kapulaa juuri mälvätä siinä. Joten ei kai tässä vielä kannata ranteita viiltää auki.\nLopuksi teimme hallissa vähän keppejä. Lähinnä taas testailua siitä, kuinka hyvin ja millä vauhdilla se hakee sisään kepeille. Lopuksi tein kaksi kertaa alle putki-A-hyppy-putki ja siitä kepit reilulla etäisyydellä putkesta. Pikku oli superpätevä!\nNyt pitää ihan oikeasti alkaa miettiä josko opettaisi sen puominkin, niin pääsisi kisaamaan. Tosin agility aiheuttaa minulle suurta ahdistusta tällä hetkellä. Nautin kyllä koirani kanssa tekemisestä, ja niistä oivalluksista, joita itse saan jatkuvasti ymmärtäessäni taas jotakin uutta. Mutta samalla luon itselleni hurjia paineita: minun pitäisi olla heti superhyvä. Tai ehkä enemmän niin päin, että minä tiedostan, etten ole superhyvä, ja se saa minut surkeaksi: kysyin jo Samiltakin, että häpeätkö sinä minua? Arvosteletko minua selkäni takana, tyyliin: "silläkin mammalla on kiva koira, muttei se itse ymmärrä agilitysta yhtään mitään."...Oikeasti olen tosi epäreilu, sillä Sami on päässyt jo vuosien saatossa suurimmasta ehdottomuudestaan, ja alkaa ymmärtää että erilaisuutta, erilaisia perhetilanteita, erilaisia arvovalintoja yms. on olemassa, eikä siis sorru kuvaamaani käytökseen. Se ilo on vanhenemisessa...ymmärrys lisääntyy. Ymmärtää, miten vähän oikeasti ymmärtää...ja alkaa vielä hyväksyä ymmärtämättömyytensä. Se vain hymyilyttää...ainakin ajoittain!\nEevan kanssa juttelimme asiasta joululomalla ja Eeva sanoi sen niin hyvin: "kaksikymppisen kropan ottaisin kyllä, mutta en sitä päätä (ajatuksia)". Olet muuten Eeva vaikuttanut ajatteluuni ennenkin: joskus muinoin kun olin jo epätoivoinen Hipun kanssa ja työntämässä sitä Samille ohjattavaksi, sanoit että mieti nyt vielä vähän; mieti että tämä on sinun koirasi, sinä teet sen kanssa sen mihin sinä pystyt, tärkeintä on se että teet itse parhaasi, ei se mihin lopulta päädytään. Vitsit nyt tuli ikävä teitä Eeva ja Roope! Kesäloma alkaa kohta, toivottavasti jokin lomareiteistä johtaa sinne Varsinais-Suomeenkin! :)\nSunnuntaina Sami oli taas kisaamassa, minä huilasin kotona, eli hoidin lapset, pyykkäsit, vein Lotan kaverille leikkimään, hain hänet, tein pihahommia jne. Illalla Samin tultua kävin vielä Patarilla tekemässä pikatokot. Ruutua, stoppeja ja kapulan palautusta. Nano oli superhyvä, vaikka olin unohtanut namit kotiin ja palkaksi oli vaan leikkiä.\nTänään iltapäivällä aksatreeni Hollolassa: eteen irtoamista, Sami palkkasi edessä. Renkaan muistuttelua...ei se pirulainen osaa sitä! Keinua, superhyvin!\nIllalla vedin ensin pentukurssin Jokimaalla, ja sitten teimme Pirjon kanssa tokoa. Kommentoin ensin Viimaa, ja teimme Nanon kanssa ruutusulkeisia ja kapulan nostoja. Nostot erinomaisia, ruutuun lähetykset ensin perseestä, mutta lopuksi ajateltiin.\nAlla vielä kuvia (taattua kännylaatua) perjantaiselta Tiirismaan lenkiltämme...\nLähettänyt Kirsti klo 22.50 Ei kommentteja:\nYksinhuoltajakokeiluni jatkui läpi viikon. Käytännössähän minä olen ollut lasten ensisijainen huoltaja jo pitkään, kun Sami on liihottanut maailmalla. Tänä talvena olemme puhuneet asiasta paljon, ja huolimatta treenikaverin kovasta kannustuksesta jatkaa entiseen malliin, Sami on itsekin tajunnut, että hänen on tehtävä muutoksia elämäänsä ja löydettävä aikaa olla lastenkin kanssa. On ollut ilo seurata kuinka hän on lähentynyt lasten kanssa, niin että Sagakin hyväksyy jo isin seurakseen ja avukseen ja välillä jopa pyytää isiä, eikä kelpuuta äitiä...vaikka olisikin ihanaa olla aina se ykkönen, näin sen kuuluu oikeasti mennä!\nLasten kanssa selviäisin kyllä arjesta yksin, mutta viisi koiraa on jo aikamoinen haaste arkipäivinä. Viittä ei kukaan järkevä käytä hihnalenkillä yhtä aikaa, joten edes jonkinlaisen tehokkuuden säilyttämiseksi kävin aamuisin metsässä juoksuttamassa laumaa vapaana. Luulen, että noista aamuhetkistä nauttivat niin koirat kuin minäkin. Päivisin käyn normaalistikin metsälenkillä ja illat ovat aina helpompia kun koirille riittää pikainen pissatus 20min kentän reunassa ja sen voi tehdä kun lapset ovat nukahtaneet.\nTiistaina olin virkavapaalla ja kävin Lotan kanssa tutustumassa kouluun. Joku kysyi jännittääkö äitiä, tai onko haikea olo, kun lapsi on jo noin vanha. Tiedättekö, ei yhtään! Enemmän tämä äiti on innoissaan...odotan jo niin kovin yhteisiä läksyjen tarkistushetkiä. Kun vielä Lotan osalta saimme jättipotin luokkajärjestelyissä, en voi muuta kuin hymyillä. Moni vanhemmista oli hiukan epäileväinen yhdysluokan suhteen, mutta itse sellaista opettavana näen myös sen hyödyt (päiväkodissa Lotan molemmat Katja-opettajat olivat myös tyytyväisiä Lotan sijoittumisesta yhdysluokkaan...meistä kaikista se on hänelle ihanneratkaisu!). Myöskään lasten koulunaloitus parakissa ei pelota yhtään. Mieluummin parakissa, kuin homeisessa koulussa. Parakissa on kivaa, nimim. kokemusta on! Ja kun kaikki mahdolliset kaveritoiveetkin toteutuivat, oli lapsikin onnellinen.\nLotan kanssa lenkkeilimme Renkomäen harjulla jotta koirat saivat humpata päivälläkin, ja juttelimme niitä näitä. On ihana seurata kuinka lapsen ajattelu kehittyy, ja kuinka hän tulee vähitellen tietoiseksi omasta kyvystään vaikuttaa omaan toimintaansa, ja toisaalta oppii huijaamaan sääntöjä ja systeemiä. Fiksu tyttö tuo meidän Lotta!\nHänellä on ollut vaikeutena hillitä toimintaansa ja itsekkyyttään kinkkisissä tilanteissa. Niinpä äiti on jutellut hänen kanssaan kerran jos toisenkin valinnoista. Kuinka pitää miettiä etukäteen omien valintojensa seurauksia ja pyrkiä siihen, että aiheuttaa omilla valinnoillaan mahdollisimman vähän pahaa kenellekään. Lotta fiksuna kysyi vastakysymyksen: mikseivät aikuiset tee vääriä valintoja? Ja millä siinä sitten selittää, että aikuisetkin tekevät vääriä valintoja koko ajan. On vain pystyttävä kantamaan vastuu myös niistä vääristä valinnoista ja pyrittävä korjaamaan niiden seuraukset jos vain mahdollista. Kukapa meistä nauttisi virheidensä myöntämisestä, saati anteeksipyytämisestä (En minä ainakaan!), mutta eiköhän se juuri erota kypsän aikuisen lapsesta...tietoisuus omien tekojen seurauksista ja kyky kantaa vastuu niistä seurauksista.\nOho, mitä pohdintaa...mutta Lotallakin on tarhassa sujunut tosi hienosti joitakin viikkoja, joten eiköhän äidin juttutuokioilla ole jotakin merkitystäkin! :)\nIllaksi vein lapset mummille ja papalle Hollolaan ja lähdin hoitamaan talkoovelvotettani agilitykisoihin. Kakkoset saivat niin vähän nollia aikaiseksi, ettei kilpailukirjoja täyttäessä päässyt ranne kipeytymään. Sen sijaan oli ihanaa nähdä monia tuttuja pitkän talven jälkeen ja höpötellä niitä näitä. Kisat venähtivät yli kymmeneen ja kun sen jälkeen haki lapset, sai heidät sänkyyn ja koirat lenkitettyä oli kello yli puolen yön. Kuten jokunen viikko sitten täälläkin uhosin, osaan pitää itsestäni huolen, ja niinpä yösyännä oli vielä ruokailtava (4 kuppia kahvia ja päivällä syöty makaronilaatikko ja omena eivät taida riittää tämän kokoiselle ihmiselle koko päiväksi). Onneksi sain koneelle juttuseuraa, joten ruokailu sujui leppoisissa merkeissä. :)\nKeskiviikkona, tervetulleen neljän tunnin unen jälkeen, jälleen yksi aamulenkki metsässä, tehokas työpäivä (musiikkia, askartelua, sählypelejä ja jäätelöä) ja taas lenkki päivällä. Lapset tarhasta kotiin, Samia hakemaan, Sami kisoihin töihin, Sagan kanssa kauppaan, erotuomaritoimintaa kotosalla ja kisoja katsomaan. Huoh! Välillä kaipaan sellaista Harry Potter-kelloa jolla voi siirrellä aikaa eteen ja taaksepäin tarpeen mukaan!\nKisoissa oli jälleen kivaa. Milloinhan olemme Päivin ja Marin kanssa viimeksi höpöttäneet ja nauraneet yhdessä...ihan tuli vanhat hyvät ajat mieleen. Kiitos muruset! Koska "kävele katastrofikin" pysyi hyvin aisoissa, sai äiti nauttia ihan rauhassa omasta ajastaan!\nTorstaiaamu tuntuikin sitten ihan luksukselta, kun Sami käytti koirat ja minä sain keskittyä lapsiin ja itseeni. Jottei arki muuttuisi liian tylsäksi käytin päivällä lenkkillä Hipun, Jekun ja Nanon, joita ei huolittu mukaan Pennalaan. Pennalassa Sami kisasi ja meikäläisellä oli äärimmäisen tärkeä tehtävä...kokoonkutsuja. Sellaisella ei kuulkaa ole kolmosten kisoissa mitään virkaa, jos on olemassa edes jotenkuten pätevä kuuluttaja joka osaa lukea listasta koirien nimiä ja numeroita. Ja sellainenhan Pekka on! Joten meikäläinen sai rauhassa katsella kisoja. :)\nPerjantai lenkitin koirat päivällä töitten jälkeen ja hain Samin töistä. Pikatreeni Hollolassa ei ollutkaan niin pikainen, vaan ehdin tehdä niin aksaa kuin tokoakin, kahdessa erässä. Nano teki kepit tosi hienosti takaakiertojen kautta. Meikäläinen oli ihan suu auki! Se oli niin hurjan pätevä.... Keinua tehtiin paljon paremmalla innolla kuin maanantaina...edelleen Sami otti kolahduksen pois. Even nostatukseksi tehtiin vielä Kaarre (rengas, hyppy, A, hyppy), jossa rengas tuotti ensin hiukan ongelmia.\nTokoa piti tehdä hallissa, koska kentällä oli muita. Ohjelmassa oli metallinoutoa, tunnarin pitämistä, ruutu, luoksetulon stoppeja, seuraamista. Hyvä treeni!\nLauantaina aamulenkki, päiväunet, kirppari, alikiitoa... Nano oli hyvä!!! Ja mammakin selvisi tilanteesta. Ghanalaisia miehiä, Jumalan ääni, synttärikutsu, ei hiviä tai hepatiittia.\nYlläolevan merkinnän tein heti sunnuntaiaamuna muistaakseni mitä on tapahtunut. Teen usein lyhyitä merkintöjä treeneistä saman tien, ja avaan niitä sitten ajan kanssa. Tämä jäin avaamatta ja nyt se näyttää hassulta. :)\nEli lauantaiaamuna annoin Samin nukkua pitkään ja käytin koirat aamusella metsässä tarpomassa. Saga kun päätti vapaapäivän kunniaksi ponkaista pystyyn klo 6.05! Aamupäivällä olinkin sitten niin väsynyt, että päiväuniaika tuli jo ennen puoltapäivää! Sami vei lapset uimahalliin ja minä kävin kirpparilla ja kaupassa. Illan suussa oli vuorossa kimppatreeniä Hollolassa, agilitysellaista. Koska päätin satsata maanantai-iltana tokoon ja jättää agitreenit väliin, käytin tilaisuutta hyväksi ja treenasin kun mahdollista. Katjan kanssa sovittiin etukäteen, että lapset pitävät seuraa toisilleen, ja mammat (sekä isi) saavat treenata rauhassa...tai ainakin jotakin sinnepäin.\nRatana oli maksi kolmosten rata keskiviikon kisoista, ja koska Nano ei vielä tee keppejä eikä muita kontakteja kuin A:n radalla, teimme rataa muutaman esteen pätkissä. Eihän kysymys muutenkaan ole siitä, että Nano ei osaisi, vaan siitä, että täti opettelee valitsemaan sopivia ohjauksia ja rytmittämään ne oikein. Ja huolimatta helvetillisestä päänsärystä se sujui ihan hienosti. Tottakai minä teen virheitä, enkä ole yhtä sujuva liikkeessäni tai ohjauksessani, kuin ihmiset, jotka satsaavat agilityyn päälajina, treenaavaat useita kertoja viikossa, eivätkä ole pitäneet vuosien taukoa. Mutta minä kehityn ohjaajana koko ajan, ja se riittää minulle!\nMuutenkin oli mukava ilta. Tuli höpöteltyä niitä näitä (kuten tuosta muistiinpanostani voi päätellä), ja kun lapsetkin viihtyvät hyvin yhdessä, ei ole koko ajan huono omatunto siitä, että heidät on raahattu tunneiksi treenikentän laidalle. :)\nIllalla väsyneet lapset sammuivat samantien ja jättivät yhtä väsyneet vanhemmat katsomaan kuinka pieni ponnistaa maasta ja pikkuinen Sveitsi näytti suurvallalle mistä kana pissii! Väsyneitä loikoiluiltoja tarvitaan...aamulla hymyilytti ja päässä soi Haloo Helsingin Hetki on kaunis... vaikkei saanutkaan nukkua mitenkään superpitkään!\nSunnuntaina Sami oli kisaamassa Kotkassa ja me tyttöjen kanssa siivottiin, pestiin pyykkiä ja hoidettiin muutenkin juoksevia asioita. Sokerina pohjalla tehtiin pyöräretki ABC:lle jätskille. Aika vähällä saa lapset tyytyväiseksi. Päivä ilman tokoa aiheuttaisi varmasti vieroitusoireita, joten lähikentällä tehtiin ruutu, hinkattiin luoksetuloa, kerrattiin kaukot, ja muistuteltiin noudon palautukset.\nRuutu sujui ok...jälleen pientä banaania, mutta näillä ylipitkillä matkoilla aletaan saada vähitellen pikkupikulle itseluottamusta juosta vaan eteenpäin tuntui matka kuinka pitkältä vain.\nLuoksetuloa suoraan vahvalla vartaloavulla, Nano hyvä.\nKaukoissa saatiin aikaan pientä neuvottelua, kun Nano päätti hypätä maa-seiso-vaihdossa eteen. Ei muuta kuin hurja ihmettely ja koira takaisin taaksepäin. Sen jälkeen teki siistejä vaihtoja, mutta otti häiriötä takaa leikkarista kuuluvista huudoista. Sami siellä huuteli Sagaa joka oli kadonnut leikkarista, mutta istui äitin treenirepun vieressä kentällä. Periaatteessa olen tyytyväinen suoritukseen...mutta aina olisi parannettavaa, ja pitäisihän sen jo kestää noita häiriöitä paremmin. ;)\nNoudon palautuksissa metalli ja sorvattu ovat tällä hetkellä ok...etenkin kun ne ovat omia (tai pitkään lainassa olleita). Tunnarissa muistuttelua tarvitaan enemmän. Mutta en epäile, etteikö sitkeällä työllä ja johdonmukaisella palkkauksella (vain suoraan sivulle siististi pitäen tuodut) päästäisi hyviin lopputuloksiin.\nMaanantaina lenkki lähimetsässä. Voi saakeli mitä säätöä tähän lenkkiin mahtui: meikäläinen kiehui jo ensimmäisten 300m jälkeen. Even hihna tippui metsään ja vaikka palasin katselemaan sitä, en löytänyt...onneksi se oli Carin katkoma.... ja onneksi Sami kävi myöhemmin etsimässä sen. Hippu ja Eve ryömivät aidan ali vedenottamon puolelle...saatuani ne takaisin oikealle puolelle, Hippu päätti lähteä hippaamaan ylös rinnettä erittäin määrätietoisesti. Mielessä Samin parin illan takaiset kokemukset (Hippu kävi ensin tsekkaamassa komposteja pihoissa ja tuli sitten tyynesti kotiin kesken iltalenkin) karjuin sitä naama punaisena takaisin. Onneksi sillä vielä kuulo pelaa ja minulla uskottavuus riittää, joten se tuli viattoman näköisenä takaisin. Seuraavaksi totesin, ettei Nano ymmärrä lainkaan tule- käskyä. Huoh! Cari oli kyllä kiva ja totteli...ja Jekku!\nSamin työpäivän päätyttyä menimme Hollolaan treenaamaan. Koska illalla oli luvassa vielä kokeenomaista tokoa, teimme Nanon kanssa vain vähän aksaa: keppirallatusta putken kautta...ja sehän teki tosi hienosti! Minulla on ihana koira! :) Lisäksi tehtiin keinua ja hiukan kapulan palautuksia.\nIllalla oli vuorossa HOTin kokeenomainen treeni Mukkulassa. Huoh! paljon on vielä hommaa... mutta jotenkin ei edes harmittanut kamalasti. Paljon on tekemistä muillakin...ja ne sentään on tokon tosiharrastajia, tosin kuin meikämamma. ;) Paikkakin oli supervaikea, koska nurmi oli tooodella pitkä ja aurinko paistoi kehiin ikävän matalalta. Paikkamakuut Nano teki EVL koirien kanssa...eikä ongelmia.\nEkassa kehässä teimme seuraamisen, joka oli ok. Ei hyvä, koska pikkupikku levisi vähän sinne tänne. Se on kuitenkin ymmärrettävää, koska ruoho oli todellakin sitä lähes kainaloon. Siinä on aika vaikea liikkua yhtä tasaisesti kuin tasaisella hiekalla. Toisena liikkeena luoksetulo, jossa annoin kunnon vartalonavun seisomiseen. Se olikin super! Loppu oli myös hyvä (hyvä maahanmeno ja suora sivulla), joten ei valittamista.\nIstuminen oli ok, mutta minä huomaan tekeväni rytmiavustusta ihan tahtomattanikin. Siihen täytyy kiinnittää huomiota! Toki käskyn voi antaa samaan aikaan kuin vasen käsi heilahtaa luonnollisesti taakse kävelyliikkeessä, jolloin se toimii huomaamattomana apuna, mutta sellainen pieni askelkevennys saisi jäädä tekemättä. Lopuksi teimme kaukot, joissa myös oli pari lisäkäskyä...Nano kuunteli kovasti taakse viereiseen kehään. Teknisesti vaihdot olivat hyviä, ongelmana siis "vain" häiriöt. Olin silti tosi tyytyväinen kaukoihin...nyt pääsin huomauttamaan Pientä keskittymisestä koetilanteessa.\nPitkän tauon jälkeen toisessa kehässä oli vuorossa hyppynouto, metalli, ruutu ja tunnari. Hyppynoutoon otimme Novan painavan, vieraan, sorvatun kapulan, jonka pitämistä kokeiltiin ennen kehään menoa. No, kuten EVL-koirakot olivat osoittaneet, kehä ei ollut helppo, vaan kapulat katosivat pitkään ruohoon. Nano lähti hyppyyn hyvin, mutta ei löytänyt kapulaa. Kehänauhan vieressä (sisäpuolella) oli rivissä ohjatun kapuloita, joita se kävi kurkkaamassa, mutta fiksuna tyttönä tajusi, ettei nyt haeta niitä, ja jatkoi matkaa. Lopulta liikkuri-Elinan piti näyttää sille kapula. Sen jälkeen loppu sujui hyvin.\nMetallia aloitellessa Nano istui johonkin piikkiin tms., sillä se pomppasi äkkiä ilmaan sivulta eikä suostunut enää tulemaan siihen kohtaan...eikä oikein sivullekaan. Vieraan metallin otti hyvin suuhun, muttei tullut suoraan sivulle, vaan alkoi kiertää. Eli oli edelleen sitä mieltä, että sivulla tapahtui jotain kamalaa. Teimme uudestaan eri kohdassa...hyvin!\nRuutuun veimme yhdessä markkerin, ja pieni jatkoi hyvin ruutuun asti, muttei mennyt markkerille, vaan alkoi kiertää tötsiä. Huoh. Kyllä se siitä sitten, kun vain sain sen ruutuun asti... siellä se odotti kävelykaavion ja tuli reippaasti sivulle.\nTunnari oli ok.\nTreenailin vielä lainametalleilla noutoja ja kävimme hiukan keskustelua vieraiden kapuloiden suuhun ottamisesta. Nano kun on sitä mieltä, ettei ällöjä vieraan hajuisia kapuloita ole ihan pakko nostaa jos ei tahdo.\nLoppulenkki illan hiljentyessä, vuokkojen ja ketunleipien kukkiessa metsässä ja auringon suunnatessa kohti taivaanrantaa oli sopiva lopetus mukavalle illalle. Nano tosin oli hiukan sitä mieltä, että kaahailevat bc:t voisi siirtää toiseen ulottuvuuteen. Lopulta se kulki mielenosoituksellisesti polun sivulla metsässä.\nTiistaina hallissa kepit putkelta ja A:lta sekä takaakierron kautta, lopuksi takanaleikkaus kepeille. On minulla mahdottoman pätevä koira! Keinu tehtiin lopuksi ilman mitään kevennystä. Kovin montaa viikkoa ei tarvittaisi, että kepit ja keinu olisivat kisavalmiita. Kukahan opettaisi Nanolle puomin?\nKentällä tehtiin humppatokoa edellisen päivän palautteluna: Luoksetuloleikkiä Samin ja minun välillä. Palkka Samilta takaa. Tunnari liikkeenä. Noutoleikkiä. Hyvä oli!\nViikonloppuna oli Nanon Dippi-vali startannut toiset kisansa, ja on nyt yhtä nollaa vaille kakkosissa! Hienoa työtä Dippi ja Iina! :)\nMinä olen taas sekaisin kuin seinäkello. Kun pää rakoilee, se rakoilee, halusi tai ei. Nyt kuitenkin yritän kaikkeni pysyäkseni täyspäisenä, toisin kuin talvella, jolloin sillä...tai millään muullakaan...ei tuntunut olevan väliä. Joten jos ette saa minulta heti vastausta viestiinne, jos en soita heti takaisin, tai jos näytän pystyynkuolleelta, älkää ottako sitä nokkiinne, olen ihan samanlainen kaikille muillekin. Välillä elämä vaan on vähemmän suoraa ja tasaista. Onneksi joukkoon mahtuu koko ajan enemmän noita kauniita hetkiäkin. Niiden voimalla jaksaa!\nOnneksi minulla on ihana työ ja ihanat työkaverit!!! Nauru tunnetusti pidentää ikää ja ehkäisee dementiaa. Minä yritän pitää vatsalihakseni kunnossa säännöllisellä naurutreenillä! Kiitos Huvikummun naiset! Alla muutama lainalasteni väläytys viime päiviltä...nekin jaksavat nostaa hymyn huulille kerta toisensa jälkeen.\n1) Pidin eilen puhetta siitä kuinka oppilaat ensi viikon jälkeen siirtyvät eteenpäin koulu-urallaan. Kakkoset lähtevät eteenpäin alkuluokasta, kolmoselle. Ykkösistäni tulee kakkosia, joilla on tärkeä rooli esimerkkinä uusille, koulun ulkopuolelta tuleville eskareille ja ykkösille. Kerroin heille heidän olevan ensi vuonna oikeita mallikoululaisia pienemmille. Hetken hiljaisuuden jälkeen eräs pikkunappula totesi kovaan ääneen "Ei kyllä aina uskois!"\nMitä siihen enää saattoi sanoa?\n2) Tänään keskustelimme ruokalassa lautasen syömisestä tyhjäksi, ja jotenkin keskustelu johti siihen, että oppilaani kysyi onko hänellä pupu pöksyissä. Minä tietysti kurkistin ja kerroin, että takataskusta pilkottaa korvapari. Poika alkoi kieppua tuolissaan ja taputella housujaan " Höh, eihän siellä mitään ole, vaan ihan tyhjät taskut!"\n3) Leikkasimme lehdestä kuvia yhdyssanoista. Eräs oppilas paiskasi lehden pöytään, huokaisi ja sanoi kovaan ääneen: "Ei tästä lehdestä mitään löydy, siinä on vaan alastomia naisia" Opella meinasi purskahtaa kahvit paidan rinnuksille kun tuli kiire katsomaan mikä lehti askartelukaappiin oli eksynyt. Kyseessä oli niinkin vaarallinen julkaisu, kuinYhteishyvä!\n4) Toisen kerran etsimme lehdistä julkkiksia yms. erisnimiharjoitukseen. Erään tytön paperissa oli tunnin jälkeen kuvat kakusta ja marjakulhosta. Kysyessäni mitäs erisnimiä ne ovat, tyttö vastasi: "En minä siitä tiedä, mutta kun minulla on kamala nälkä".\nHuomenna luokkaretkelle Korkeasaareen, ja sen jälkeen on varmasti taas nippu uusia kokemuksia ja väläytyksiä muisteltavana.\nLähettänyt Kirsti klo 0.11 1 kommentti:\nTässä vielä Samin ystävällisesti ja ihan oma-aloitteisesti minulle kasaama video vapun tokosähellyksestämme. Videoiden katsominen itsestä on aina kauheaa, mutta yllättävän hyvin sen tällä kertaa kesti. Ja olihan siellä asioita, jotka käyvät hyvin ilmi videolta, mutta joita ei itse muuten näe/tiedosta. Esim. Tämän ohjaajan jatkuva koiran puoleen kurkkiminen seuraamisessa. Voiko olla rasittavampaa! Tiedän ainakin yhden jutun mitä treenaamme toukokuun aikana. Seuraava koepaikkakin on jo varattu, joten syytä olisi!\nEilen olimme lasten kanssa Samin mukana Purinalla kisoissa. Lapset keräilivät leskenlehtiä, nauttivat eväistään, katsoivat isin ratoja, bongasivat muutaman tutunkin ja leikkivät läheisessä "Hannan ja Mikon leikkarissa". Kiitos Mikolle, joka vei lapset edeltä leikkariin, minä sain treenattua Nanon kanssa ihan kaikessa rauhassa setin tokoakin.\nTreenasimme kapuloiden palautusta sekä puulla (ohjatun) että metallilla. Alkuun jäi kauas ja pari kertaa yritti tarjota myös liian taakse. Niinpä tein ison määrän toistoja kapulaleikillä ja palkka vain, jos tuli suoraan hyvin sivulle. Ja sehän tuli. Lopuksi tein vielä pari superpitkää (40-50m) noutoa niin, että Nano jäi odottamaan ja laitoin kapulan pari kolme metriä sen eteen. Taas nähtiin tuttu juttu: kyllä sitä vauhtia saadaan helposti lisää, kun pidennetään matkoja. Talvella vaan on ollut pakko tehdä halleissa, joissa superpitkien matkojen tekeminen on aika vaikeaa. Onneksi kesä tulee, ja voimme tehdä niin noutoja kuin ruutuakin ylipitkiltä matkoilta.\nLuoksetuloa tein sekä suoraan että kierron kautta. Kun matka pysyi kohtuullisena (15-20m) pysähtyi melko hyvin. Kun tein pitkältä matkalta, rallatti iloisesti seisomisen läpi. Eli tiedän mitä teemme lähiviikkoina!\nKaukot 15m matkalta. Kaikki muut vaihdot siistejä, mutta N huijaa maasta ylösnousussa. Se liikkuu siinä selvästi eteen. Välillä jopa ottaa askeleen eteenpäin noustessaan. Eli tekniikkatreeniä, tekniikkatreeniä ja vielä kerran tekniikkatreeniä.\nNanolla oli tälläkin kertaa ihan huippuasenne. Jos minä jossain vaiheessa talvella olin aivan kypsä koko pikkukoiraan, olen nyt ihastanut siihen uudestaan. Pikku Varjoni on kuin onkin vakavasti otettava treenikaveri. Niin tosissaan ja niin iloinen!\nSamille ja Evelle kisoista kaksi kakkostilaa, hylly ja kymppi. Kisoissa sattui semmoinenkin kumma juttu, että yhtäkkiä parkkikselle kaartoi auto, josta hypähti eteemme iloisesti tervehtivä perhe. Se oli Lunan kotiväki, joka oli kauppareissulla päättänyt käydä katsastamassa kisoja, harmi kyllä ilman Lunaa. Oli silti tosi mukava nähdä heitä, ja kuulla Lunan kuulumisiakin. Ja kun nyt kasvateista aloin puhumaan, niin mainittakoon, että Nanon velipoika Dippi sai myös tänä viikonloppuna ensimmäisen nollansa. Onnea Dipin kotijoukoille hienosta kisauran starttauksesta!\nKisojen jälkeen siirryimme Hannalle ja Mikolle herkuttelemaan salaatilla ja pitsalla. Hiukan oli väsynyt meininki, niin lapsilla kuin meillä aikuisillakin, mutta oli kyllä kiva nähdä. Kun on riittävän läheinen, ei väsymys haittaa, vaan yhdessäolo on silti niin luontevaa ja mukavaa! Kiitos ihanaiset!\nTänään on ollut vähän tällainen toipumispäivä. Aamulla heräilin omia aikojani ja kysyin Samilta paljonko kello on. Olin saada sätkyn kuultuani sen olevan jo puoli yhdeksän. Saga ei koskaan ikinä milloinkaan ole nukkunut niin pitkään. Nyt pyörähti 12 tunnin yöunilla lähemmäs yhdeksää. Olipa ihana olotila kun sai kaikessa rauhassa heräillä sunnuntaiaamuun, eikä tarvinnut nousta kukonlaulun aikaan viihdyttämään Sagaa. Päivä oli omalla tavallaan tehokas:leivoin kummipojan synttäreille piirakkaa, pyykkäsin, laitoin ruokaa ja höpötin kälyni kanssa yli tunnin kun hän toi lasten serkkupojan meille leikkimään. Jotenkin paljon jäi kuitenkin tekemättäkin, ja se potuttaa. Kai minulla olisi aina enemmän tekemistä kuin pystyn tekemään. Iltapäivällä lähdimme kummipojan synttäreille Hyvinkäälle ja olikin tosi kiva nähdä pitkästä aikaa Lotan kummeja ja opiskeluaikaista kämppistäni. Lapsetkin nauttivat kun talo oli täynnä pikkuväkeä. Vitsi kun ehtisi nähdä useammin!!!\nNyt on alkamassa kolmen päivän työviikko ja luvassa on työpäivien vastapainoksi kaikenlaista mukavaa. Jotenkin sitä alkaa jo olla ihan kesälomatunnelmissa, ja vaikka töissä on mukavaa ja viihdyn niin lainalasteni kuin lähimpien työkavereideni seurassa, on välillä vaikeaa koota itsensä töihin. Enää neljä viikkoa kesäloman alkuun!\n...niin mä voin luvata, et aina lopulta, sä selviit mistä vaan!!!\nTotesin pari päivää sitten, että kun nyt vaan ehtisin päivittää blogia, tulee tekstistä varsinainen romaani. Ensimmäiset jutut olen kirjoittanut jo reilu viikko sitten ja tallentanut odottamaan päivitystä. Nyt tulee sitten täydennystä!\nLauantain 20.4. vietin tiiviisti shelttierkkarissa. Olipa taas mukava päivä. Vaikken missään nimessä ole näyttelyihminen, nautin tuttujen tapaamisesta, naurusta etenkin Tuulan ja Maikun kanssa. En muistanutkaan, kuinka minunlaiseni huumori Tuulalla on. Nano sai pystyistä korvistaan ja bikini-turkistaan huolimatta ERIn (onhan se kaunis rakenteeltaan), esitin ihanaisen Keiju-mummon ja sain keskittyä ihan vain itseeni koko päivän. Sheltit ovat niin kauniita, näyttelyt niin kummallisia ja yhdessä olo ystävien kanssa niin mukavaa. Edelleen olen sitä mieltä, että sheltit riittävät minulle. Ne ovat niin kauniita ja simppelin kokoisia, mutta myös tehokkaita pakkauksia. Isoja koiria pienessä paketissa. Ne jotka väheksyvät shelttejä, pitävät niitä vain pieninä arkoina räksyttäjinä, eivät ymmärrä rotua ollenkaan. Shelttejä rekisteröidään vuosittain hurja määrä, joten joukkoon toki mahtuu kaikenlaista tallaajaa. Pääosa shettiäisistä on kuitenkin ihan kivasti toimivia pieniä paimenia. Niiden pääkoppa riittää peruselämään ja harrastuksiin ja niiden terveys on kohtuullisen hyvää. kaikille sheltti ei varmasti sovi, mutta mainettaan parempia koiria ne ovat. Ja niin kauniita!!!\nSunnuntaina Sami koulutti ensin aamupäivän Kotkassa ja minä lenkkeilin lasten ja kolmen kotona olevan shettiäisen kanssa soramontun reunamilla. Lotalla on eskaritehtävänä seurata kevään merkkejä, ja bongasimme leppäkertun, kahden lajin perhosia, muurahaisia ja leskenlehtiä. Aurinko paistoi ja olin hetken aikaa onnellinen. Illalla Samilla, Katjalla, Satulla ja Petellä oli yhteinen treeniaika Korkeavireellä ja pääsimme Nanon kanssa kuokkimaan treeneihin. Aikamoista rävellystä se taas oli, mutta ymmärsin taas jotakin...mikä on äärimmäisen tyydyttävää. Aina jotakin uutta!\nTiistai 23.4. lenkki Tiirismaalla, koirat hömppäsivät vapaina. Mikä nautinto kulkea umpimetsässä haistellen keväisen metsän tuoksua. Metsä on ennen ollut meille suomalaisille tuki ja turva. Sinne on paettu vainon aikana ja sodissa suomalaiset korpisoturit ovat pärjänneet taidoillaan liikkua ja elää metsässä. Ennen vanhaan puita palvottiin ja metsä oli tärkeä osa kaikkien elämää. Nykyään tuntuu tuo yhteys kadonneen. Tai ehkä tässäkin on tullut luokkaeroja...on niitä, jotka yhä osaavat nauttia metsästä, ja niitä joille luonto tarkoittaa lähipuiston palanutta nurmikkoa ja kadunvarren istutuksia. Koulussa olen törmännyt ekaluokkalaisiin jotka pelkäävät metsää; siellä on ötököitä (pistävätkö/purevatko ne...voiko siihen kuolla? ) Mitä jos uppoaa suohon? Entä jos karhu/susi/hirvi syö? Herran jestas, eivätkö ihmiset käy enää koskaan metsässä? Juttelin lapseni Lotan kanssa asiasta kiipeilessämme kivillä Renkomäen harjulla sunnuntaina; hän on kulkenut metsässä pienestä vauvasta lähtien, eikä tajunnut ollenkaan miten joku voi pelätä metsässä. Edes jossain olemme lastemme kanssa onnistuneet! :)\nLuin vähän aikaa sitten teologi Pauliina Kainulaisen kirjaa Metsän Teologia esittelevän artikkelin. Kaikenlaista tietoa palvovana kirja-addiktina otin sitten hiukan selvää Kainulaisesta, hänen ajatuksistaan ja teoksistaan. Paljon asiaa! Ainakin minun sieluni lepää metsässä. Kai minä jonkin sortin kristitty olen. En vain pidä siitä meteliä. Oppilaille pyrin antamaan täysin neutraalin kuvan omista ajatuksistani. Ei ole minun tehtäväni vaikuttaa suoranaisesti heidän maailmakatsomukseensa, vaan tarjota heille rakennuspalikoita oman ajattelumallin rakentamiseen. Se että olen kristitty, ei tarkoita että ajattelisin kirkon instituutiona olevan aina oikeassa...ei suinkaan. Etenkin sosiaalisissa kysymyksissä kirkko on liian mitäänsanomaton. Maailmanparantajan sieluni haluaa konkreettisia tekoja. Liian usein historian siipien havistessa kirkko on jäänyt puolueettomaksi sivustaseuraajaksi kun sen olisi lähimmäisenrakkauden nimissä pitänyt ottaa kantaa. Tai suorastaan tukenut julmuuksia parantaakseen omaa vaikutusvaltaansa.\nMutta se uskonnosta ja kristillisestä kirkosta. Palataanpa takaisin kartalle ja päivä taaksepäin. Maanantaina 22.4. kävimme Samin kanssa treenaamassa iltapäivällä. Nano teki superhyvän ruudun. Se tiesi tasan tarkkaan minne oli menossa ja meni hyvällä draivilla. Teimme ensimmäisen markkerilla, sitten pari ilman markkeria ja yhden kokonaisuuden. Lopuksi humppasimme vielä pari kertaa putken kautta ruutuun. Nanosta se on superkivaa, ja jos tuolla palkkauksella saadaan vielä vahvistettua mielikuvaa ruudusta superkivana juttuna, en valita ollenkaan.\nHyppynoutoa teimme nopealla tempolla sekä lähetyksenä kapulalle, jonka Nano poikkeuksetta menee nyt hypyn yli, ja palautuksina niin, että laitan kapulan suuhun hypyn takana ja kutsun sen sivulle...ja etenkin vinoilta linjoilta, jotta vahvistaisin ajatusta siitä, että takaisin tullaan aina hypyn yli, oli se edessä tai ei.\nLisäksi teimme istumista ja keppitreeniä.\nIllalla meillä oli Nanon kanssa treenit, teemana päällejuoksut. Nano on hidas...kovin hidas, mikä helpottaa kovasti minun rävellystäni. Sanoinkin taas Sadulle treenien jälkeen että jotakin vikaa tässä harjoituksessa oli, koska se meni niin hyvin. Oikeasti olen tosi iloinen siitä miten hyvin meillä meni. Minähän tässä treenaan itseäni, joten jos joka treenistä saan itselleni yhden uuden asian, olen äärimmäisen tyytyväinen. Tällä kertaa ymmärsin jotakin päällejuoksusta!\nTreenien jälkeen kävin lenkillä Katin ja Särön kanssa ja juttelimme pitkään parkkiksella. Oli mukava jutella ja kuulla Katin ajatuksia. Kovin samanlaisia pohdintoja Kati on tehnyt kuin minäkin. Oli mukavaa! Kiitos seurasta Kati!\nKeskiviikkona Sagalla oli kaveri leikkimässä, minä siivosin ja laitoin ruokaa. Pakko yrittää välillä tehdä kotitöitäkin, vaikka ne pahasti haittaavat muuta elämää.\nTorstaina lähdin lasten kanssa sukuloimaan Pohjanmaalle. Sain lähimmiltä miehiltäni palautetta ajonopeudestani. Väittivät minun hurjastelleen. Mutta miettikääpä nyt omalle kohdalle: edessä 356km, kyydissä viisi koiraa ja kaksi lasta jotka aloittavat Hollolan kohdalla kyselyn, "koska ollaan perillä". Kyllä siinä kaasujalkaan tulisi painoa itsekullekin. Ja puolustuksekseni voi yhä edelleen sanoa: MINÄ en ole koskaan saanut sakkoja ylinopeudesta...paino sanalla minä. Ettäs tiedätte.\nKyllähän tuo reissu sai taas miettimään noita välimatkoja. Olisihan se mukavaa ja monesti helpompaakin jos nuo vanhenevat läheiset olisivat lähempänä. Minä ikuisena murehtijana tunnen huonoa omaatuntoa siitä etten käy heidän luonaan useammin. Ihan sama juttu Nokialla asuvan isoisäni kohdalla. Huoh! Olisiko kuitenkin helpompaa jos kaikki jäisivät iäkseen elämään lähellä synnyinpaikkaansa, kuten ennenvanhaan. Silloin oli jo muutto naapuripitäjään iso juttu.\nViikonloppu sujui mukavasti ja kului nopeasti. Kummitätini (ikä 60+) asuu maalla...todellisella maaseudulla, jonne ei kulje julkista liikennettä. Hänellä ei ole autoa, ei ajokorttia, vaan sitkeänä sissinä hän polkee pyörällä, tai talvella ilmeisesti potkutteleekin kauppaan kirkolle 12km. Ei voi kuin kunnioittaa. Me täällä kaupungissa ja lähiöissä tarvitsemme auton murto-osan matkoille. Sanoinkin tädilleni, että arvostan todella sitä, että lapseni saavat mahdollisuuden nähdä myös erilaista elämää kuin tämä perus lähiöhuttu. Ehkä se auttaa heitä ymmärtämään, että on olemassa erilaisia ihmisiä, erilaisia arvoja, erilaisia ympäristöjä. Ehkä se saa heidät kestämään erilaisuutta paremmin. Minusta on niin surullista kun lapset, saati sitten aikuiset ihmiset ovat ennakkoluuloisia ja pelkäävät erilaisuutta. Mitä se on keneltäkään pois, jos joku tekee asioita eri tavoin kuin sinä itse.\nKoirien kannalta maaseutu tarjoaa omat etunsa. Tein kolmen päivän aikana yhden hihnalenkin...niin ja sunnuntaiaamuna kävelimme tädin kanssa pikitien varteen aamulehteä hakemaan (koko kylän lehdet jaetaan sunnuntaisin yhteen laatikkoon ison tien varteen) koirien kanssa ja ne joutuivat kulkemaan hihnassa. Muuten lenkkeilimme ilman hihnoja peltotiellä ja metsässä. Ja silkkaa nautintoa se on itsellekin kun aamulla auringon noustessa hitaasti metsän takaa ja muuttaessa maailman oranssiksi, saa katsella pellolla liikkuvia kurkia tai isossa ojassa uiskentelevia joutsenia. Maailma on aivan hiljainen ja oma mieli tyyni ja rauhallinen...edes hetken.\nToki treenailinkin Nanon ja Carin kanssa kummitädin pihamaalla. Molemmat ovat innokkaita puuhaamaan ja Nanon kanssa keskityimme ruutuun, noutoihin ja pikkuasioiden hiomiseen. Teimme myös muutaman luoksetulon. Noudot sujuivat yllättävän hyvin. Lähinnähän meillä on työn alla kapulan palautus sivulle. N jää helposti hiukan kauas. Teimme noutoleikkiä, jossa iloisella asenteella saadaan paljon toistoja. Naksuttelin oikeista suorituksista ja hyvin meni. Naksuttelin myös maahanmenoja sivulla sekä pieniä seuraamispätkiä.\nKuvia lapsista ja koirista maalaismaisemissa löytyy täältä.\nMaanantaina koitti jälleen arki suruineen ja iloineen. Sami vei lapset sirkukseen ja minä nukuin päivätorkut, sekä tein vähän omia hommia. Illalla pääsin Nanon kanssa agitreeneihin, jotka myös toimivat nykyään loistavana päännollauksena suruista ja murheista. Kotoa lähti kiukkuinen nainen, mutta takaisin tuli, jos nyt ei aivan seesteinen, niin ainakin huomattavasti rauhallisempi ja yhteistyökykyisempi ihminen. Teimme pientä radanpätkää putkella ja hypyillä. Ei mitään erityistä sinällään, mutta pääsin pohtimaan liikeen rytmitystä jälleen kerran. Minulla on selkärangassa ajatus kiireestä ja ryntäilen helposti sinne tänne. Satu pakottaa minua miettimään miten saan koiraan vauhtia ja ohjaukseen sujuvuutta rytmittämällä liikettäni ja osaa selittää asiat niin julmetun selkeästi, että tällainen hiukan yksinkertaisempikin ihminen tajuaa...tai oikeastihan minä olen hyvinkin älykäs, mutta ajattelen liikaa... Kiitos Satulle kärsivällisestä koutsauksesta jälleen kerran.\nKeskiviikkona, eli vappuna, oli minun vuoroni pitkästä aikaa nukkua aamulla pitkään. Tai kävin minä Carin käyttämässä pihalla pissalla kuudelta, mutta kun lapset heräsivät, heidän kanssaan nousi Sami ja minä nukuin yli puoli yhdeksään jolloin heräsin viestin tuloon. Ja hyvä että heräsin, sillä olin hetkellisessä mielenhäiriössä ilmoittautunut tokokokeeseen ja yhdeltätoista piti jo olla skarppina kehässä. Sami halusi tulla mukaan kuvaamaan suurta debyyttiämme voittaja-luokassa, ja niinpä pakkasimme lapset, eväät, vaihtovaatetta, Carin ja tottakai Nanon autoon ja suuntasimme Orimattilaan. Jotenkin olin itse ihan kamalan rento koko ajan. Tiesin meillä olevan muutama keskeneräinen liike (ruutu, seuraaminen) ja Nanon olevan altis häiriöille. Emme myöskään olleet tehneet ryhmäliikkeitä ollenkaan maaliskuun alun jälkeen jolloin olimme AVO-kokeessa. Silti minulla oli vahva luottamus koiraani. Siihen, että hyvänä päivänä voimme ihan hyvin onnistua suurimmassa osassa liikkeistä, ettei meidän tarvitse yhtään hävetä suoritustamme.\nNano ei ole koskaan aiemmin käynyt tuossa maneesissa...en itseasiassa ole varma onko se käynyt ikinä missään maneesissa. Hiukan siis jännitti ottaako se häiriöitä hevosenjätöksistä, yläpuolella lentelevistä linnuista tai muusta vastaavasta. Ei ottanut ollenkaan, vaan oli oma häseltävä itsensä.\nNano oli vinossa. Laisi oli sitä mieltä, että se meni maahan vinoon, koska se oli sivulla vinossa, mutta itseasiassa se harkitsi hetken mennäkö maahan vai ei, ja meni sitten hassusti vinoon suoraan lonkalle. Oli se kuulemma katsellut sinne tänne kovin tomerana kertoi katsomossa istunut Reija, mutta muuten ollut ihan rauhallinen.\nSiisti työskentely kapuloilla. Piti kapulaa huonosti ja korjasi kerran matkalla. Palautus ravilla. Jäi sivulla vinoon ja kauas.\nMuuten jees, minä annoin rytminmuutoksella lisäapuja istumiselle, koska Nano on viime aikoina keksinyt arpoa yhtä vahvimmista liikkeistämme. Ei valittamista, hyvin teki ja näytti pätevältä.\nMurheenkryynimme. Nano lähti ihan hassuun suuntaan suoraan sivulle, ei eteen. Pysäytin sen, ja lähetin uudestaan ruutuun, jonne se hakikin tosi kivasti. Ja sitten teki emäntä mokan. Yritin stopata sen ruutuun, mutta se meni hiukan yli nauhasta. Siinä kohdassa olisi pitänyt ottaa harjoituksen kannalta ja käskeä maahan, jolloin Nano olisi itse kuvitellut tehneensä hienoa työtä. Nyt yritin vielä korjata, mutta se ei kestänyt sitä, vaan lähti juoksemaan hulluna isoja kaaria kohti minua. Iloista rallatusta kyllä! Eli näin luodaan koiralle epävarmuutta osaamisesta!\nOlisi siitä kuulemma voinut saada enemmänkin. Tuntui ja videolta näyttikin yllättävän hyvältä. Ohjaaja nyt oli ihan koomassa ja sompaili käännökset sinne tänne, mutta koira pysyi hyvässä vireessä ja paketti kohtuu hyvin kasassa kaikki temponvaihdokset yms. Minä olen ihan tyytyväinen tähänkin, koska koira todella teki töitä koko ajan.\nNano lähti noutoon iloisesti, pääsi kapulalle ja totesi, ettei tällaista vierasta sorvattua kapulaa todellakaan ota suuhunsa. Se tökki kapulaa hetken ja päätti lähteä humppaamaan kauemmas. Annoin uuden käskyn. Kävi taas tökkimässä kapulaa ja lähti pois päin. Kolmannella käskyllä lähti takaisin luokseni. Se ryökäle tiesi tasan tarkkaan tehneensä väärin ja pysähtyi hypyn eteen hypäten paikoiltaan ja tullen vähän luimien luokseni. Sami ripitti minua kokeen jälkeen siitä, että treenaan lähinnä ohjatun kapuloilla, enkä taas pitkään aikaan ole tehnyt sorvatulla. Kun siihen vielä lisätään vieraat hajut, ei lopputulos mikään suunnaton yllätys ollut.\nSe perkele tuli suoraan läpi seisomisesta. Ei ajatustakaan pysähtyä. Laitoin sen sitten vauhdista maahan toisella merkillä, hyvin meni, ja tuli iloisesti sivulle. Tätä en odottanut, vaikka se viikonloppuna tuli kerran läpi. En tiedä vaikuttiko alla olevan hyppynoudon virhe sen keskittymiseen, vai oliko se vaan niin humppatuulella. Tuollaisen virheen jälkeen meiltä olisi kyllä saanut ottaa kaikki pisteet.\nPikkukoira oli superhyvä! Seiso-istu-vaihdossa liikutti hiukan takatassuja eteenpäin, mutta istu-maa vaihdossa toisaalta liikkui hiukan taaksepäin. Kaikki muut vaihdot teknisesti oikein. Palatessani koiran viereen, nousi istumaan ennen käskyä.\nOli ihan varma ettei Nano tuo metalliakaan, kun ei tuonut puistakaan. Kuitenkin se lähti kapulalle iloisesti, otti sen melko hyvin suuhun ja toi ravilla vinoon ja irti sivulle. Herran jestas, jo on aikoihin eletty, jos pikkupikku ottaa mieluummin suuhunsa vieraan metallin kuin vieraan puukapulan. Luonnollisesti olin tyytyväinen siihen.\nMinulla on kuulemma joko-tai- koira. (Ihan hyvä niin kun emäntäkin on vähän joko-tai- tyyppiä ja kamalan mustavalkoinen...) Se joko tekee erinomaisesti tai ei tee ollenkaan. Siitä näkee että se tykkää tokon tekemisestä, mutta se on vielä vähän vallaton. Hiukan omilla teillään tänään.\nKolmostuloksesta huolimatta olin itse yhtä hymyä. Minulla oli hurjan hauskaa. Pystyin ajattelemaan koko ajan selkeästi enkä hajonnut itse missään vaiheessa pahasti. Pikkukoirallakin tuntui olevan hauskaa, sen vire kesti mainiosti koko pitkän ohjelman. Kun helmi-maaliskuun vaihteessa vielä painittiin vireongelmien kanssa ja minulla oli pikkusievää virkamiestokoa tekevä hidastelija, nyt minulla on kaverina iloinen humppaaja, joka nauttii yhdessä puuhaamisesta täysin rinnoin. Ihanaa!!!\nVappuni oli loppuosaltaankin ihana...aurinko paistoi, grillasimme kanaa ja kasviksia ja juhlan kunniaksi ostin itselleni yhden lonkeron...mahdollisimman ison tölkin vielä! Illalla Oili ja Pete kävivät kahvittelemassa ja kommentoimassa videota päivän kokeesta. Lapset asuivat päivän pihalla ja minun oloni oli hyvä! Hyvän mielen voimalla aloitin taas ruokapäiväkirjan pitämisenkin. Alan vähitellen kyllästyä kuulemaan ihmisiltä, että minun pitää varoa syömishäiriötä... hei haloo! Voin olla hassu ja välillä hieman hullukin, mutta en minä nyt tyhmä ole!!! Osaan pitää itseni kunnossa. Äiti älä pelkää, kyllä pidän itsestä huolen!\nTänään kävimme Hollolassa tekemässä keppejä sekä nollaamassa eilistä koetta. Kepit menivät vaihtelevasti. Tällä hetkellä on niiiiin lähellä se, että Nano hakee ja tekee kepit täysin itsenäisesti. Sitten se tekeekin yhtäkkiä sarjan virheitä ja teemme taas käsiavulla töitä. Kyllä se siitä.\nTokopuolelta teimme stoppeja putken kautta. Hyvin pysähtyi joka kerta, toisin kuin eilen. Ruutuun lähetin suoraan ja putken kautta. aluksi Nanolla oli vähän hassu suunta: se meni joka kerta viisi metriä ruudusta sivuun, kapean hallin viereiseen reunaan. En tiedä miksi se oli päättänyt ruudun olevan siinä reunassa. Korjatessa se haki hyvin ruudun ja markkerin. Toisella kerralla sama juttu, vaikka olimme käyneet lähellä vahvistamassa markkeria. Se lähti kohti ruutua, päätti hallin puolivälissä että suunta on väärä, mutkitteli toiseen nurkkaan ja kääntyi komentasti hypähtäen neljälle tassulle jääden seisomaan ikään kuin ruutuun. Korjausten kautta saatiin toimimaan hyvin. Asenne pysyi koko ajan loistavana, ääntäkin pääsi, mutta Nanon kanssa en jaksa liiemmälti huomautella siitä, sillä kokeessa se tuskin on ikinä niin korkeassa vireessä, että ääni karkaisi.\nEilisestä viisastuneena tein myös noutoa sorvatulla, melko painavalla kapulalla. Lienee itseasiassa Oililta lainassa juuri siksi, että pikku tottuisi vieraisiin kapuloihin. Omamme on nimittäin kevyempi. Eikä mitään ongelmaa. Tein ensin pari suoraa noutoa ja pari hypyn kautta. Ainoa ongelma jonka saimme esiin, oli se, ettei Nano odottanut sivulla, vaan karkasi heitosta perään. Ei empimistä kapulalla. Yritin kuitenkin kovasti saada virhettä esiin... (no en ihan oikeasti)...ja tein vielä lopuksi metallilla. Ei mitään ongelmaa siinäkään. Ja asenne koko ajan loistava. Nano on kyllä viime aikoina ollut niin superhyvällä draivilla mukana joka treenissä. Agility tekee sen päälle niin hyvää tokoakin ajatellen. Nyt meillä taas on yhteinen harrastus, jossa voi vähän irrotella ja antaa mennä. Tokossa Nanolta on vaadittu vähän liikaakin kontrollia ja tehty siitä jossain vaiheessa ehkä vähän tylsää. Nano kun haluaisi tehdä aina oikein ja ollessaan epävarma se ei tee töitä täysillä. Se hidastelee ja jahkailee. Huomatessaan tehneensä virheen, se saattoi nuorempana mennä vähän lukkoon. Nyt se on kestänyt kaiken tosi hienosti. Tai sitten allekirjoittanut on vain niin julmetun pätevä kouluttaja, ettei se huomaa yhtään virhettä! Kumpihan on todennäköisempää?\nSummasummarum. Olisi vielä niin paljon muutakin josta voisin kirjoitella. Kuten jokusen kerran olen maininnut...ajattelen liikaa. kaikenlaista. Tänä talvena olen oppinut niin paljon itsestäni ja tiedän pystyväni mihin vaan. On niin vapauttavaa huomata, että selviää yksin ihan mistä vaan. Että ei tarvitse välttämättä ketään. On sitten eri asia, että yksin on tylsää olla ja mieluusti minä jaan elämäni rakkaitten ja ystävien kanssa, mutta se on oma valintani siksi että haluan, ei siksi että minun olisi pakko. Tuo varmuus ja tieto saa minut hymyilemään. Elämä voi olla ihanaa, jos vain niin haluaa!\nAlla vielä yksi ilon aiheeni...teetin eka- ja tokaluokkalaisilla taidetta isolla T:llä. Niistä tuli sikamageita...noin niinkuin pienten kielellä.\nLähettänyt Kirsti klo 22.08 Ei kommentteja:


KooKoo - KalPa 23.11.2017 l Veikkausvihje\nKuopion Kalpa on osoittanut pieniä heräämisen merkkejä ennen viimeisten kierrosten aikana, tätä kuvaa parhaiten se, että Sami Kapasen suojatit liitävät parhaillaan kuuden pelin pisteputkessa. Tänään tuolle putkelle voi tulla Kouvolassa jatkoa, sillä KooKoo on hävinnyt kahdeksan edellistä viikon ensimmäistä peliään. Lisäksi kuopiolaisseura on syystä tai toisesta osoittautunut viime vuosina GouGoulle todella haastavaksi palaksi kaadettavaksi.\nJoukkueet ovat kohdanneet toisena kuluvalla kaudella kerran. Tuossa reilu kuukausi sitten Kuopiossa pelatussa ottelussa KalPa oli parempi voittomaalikilpailun jälkeen 4-3. Kaksikon aikaisempia kohtaamisia katsoessa kaksi asiaa pistää silmään. Näistä ensimmäinen on se, että KalPa on voittanut joukkueiden viisi edellistä kohtaamista. Edellisen kerran KooKoo on kaatanut kuopiolaisseuran maalikuussa 2016. Toinen asia joka pistää silmää on tasaisuus, sillä joukkueiden seitsemän aikaisempaa kohtaamista ovat olleet ns. maalin pelejä. Tasaisista väännöistä kertoo myös se, että kaksikon seitsemästä edellisestä väännöstä kolme on ratkennut vasta varsinaisen peliajan jälkeen.\nVanha sananlasku sanoo, että viina on viisasten juoma. Useimmat meistä oppivat tämän asian kuitenkin vasta kantapään kautta.\nKooKoon ensimmäinen kolmannes onnistunut\nKooKoon ensimmäinen kolmannes maamme pääsarjassa ylitti ainakin meidän odotukset, sillä Kertoimet.com rankkasi ennen kauden alkua kouvolalaiset suoraan pudotuspelien ulkopuolelle. Itse illan otteluun Tuomas Tuokkolan suojatit lähtevät kuitenkin sarjataulukon kymmenenneltä sijalta.\nKooKoon vahvuudet kuluvalla kaudella ovat löytyneet maalinteosta, sillä nimettömästä materiaalista huolimatta kouvolalaiset ovat tehneet sarjassa kuudenneksi eniten maaleja (2,91 ottelua kohti). Vastaavasti joukkueen heikkoudet ovat löytyneet puolustuksesta, sillä GouGou on päästänyt sarjassa neljänneksi eniten maaleja (3,00 ottelua kohti).\nKooKoon tilastoja tarkemmin katsoessa esille putkahtaa toinenkin kummallisuus, sillä joukkueelle on vihelletty kuvalla kaudella vähiten jäähyjä Liigassa. Tämä taas selittyy hyvin pitkälle sillä, että kouvolalaisseuralle on vihelletty kuluvalla kaudella ainoastaan yksi yli kahden minuutin rangaistus, sillä kahden minuutin rangaistuksia joukkueelle vihelletään seitsemänneksi eniten.\nKalPa osoittaa heräämisen merkkejä\nKalPa kuului niihin joukkueisiin, jotka Kertoimet.com rankkasi ennen kauden alkua taistelemaan pudotuspelipaikasta. Sami Kapasen suojattien alkukausi oli lähes katastrofi, mutta ennen marraskuun maaottelutaukoa Kuopiossa saatiin palasia naksahtamaan paikalleen, jonka seurauksena KalPa liitää tällä hetkellä kuuden ottelun pisteputkessa ja komeilee sarjataulukossa sijalla 11. Edellisen kerran KalPa on jäänyt pisteittä lokakuun 23. päivä Ilvestä vastaan.\nKalPan vahvuudet kuluvalla kaudella ovat löytyneet puolustuksesta, sillä sijoituksesta huolimatta kuopiolaisseuralle on tehty Liigassa viidenneksi vähiten maaleja (2,45 ottelua kohti). Tämä näkyy myös ylivoimassa, joka on sarjan neljänneksi kovin (89,66%).\nVastaavasti KalPan heikkoudet kuluvalla kaudella ovat löytyneet maalinteosta ja vieraspeleistä. Nämä kaksi asiaa on helppo perustella, sillä KalPa on tehnyt koko sarjassa vähiten maaleja (1,83 ottelua kohti) ja on sarjan kolmanneksi huonoin vierasjoukkue (3-0-0-9). Kerrotaan kuitenkin samaan hengenvetoon, että KalPa on voittanut kaksi edellistä vieraspeliään.\nJos KalPasta pitäisi hakea vielä jotain muita miinuksia, niin sellainen löytyisi ainakin jäähyistä, sillä KalPalle vihelletään viidenneksi eniten kahden minuutin rangaistuksia Liigassa.\nKertoimet.com uskoo illan ottelun noudattelevan kaksikon aikaisempien kohtaamisten kaavaa ja ratkeavan suuntaan tai toiseen maalin kahden erolla. Vaikka meillä oli sellainen mielikuva, että KooKoo olisi näissä viikon ensimmäisissä otteluissa vahvoilla, niin tilastot osoittavat toista, sillä KooKoo on voittanut tällä kaudella ainoastaan kaksi kertaa viikon ensimmäisen matsin. Nämäkin tulivat heti alkukaudesta. Joukkueen kahdeksan edellistä viikon ensimmäistä peliä ovat päättyneet tappioon ja niistä KooKoo on saanut kasaan ainoastaan kolme pistettä (0-0-3-5). KalPa taas on ollut viimeisten viikkojen aikana vahva näissä viikon ensimmäisissä otteluissa, joten tämän vuoksi pelataan vierasjoukkueen voittoa, vaikka KalPalla on ollut ongelmia vieraissa oman pelinsä kanssa.\nMaalintekijävinkissä lapulle voitaisiin laittaa Alexader Ruutun osuma, joka on viimeistellyt KalPalle kolmessa edellisessä ottelussa kaksi maalia. Unibet tarjoaa hyökkääjän maaliin mukavan 4.60 kertoimen.


Hotellit lähellä kohdetta Taman eläintarha | Hotels.comSee this page in Englishsuomi (Suomi)Tee varaus Internetissä tai soita 09 7251 9905 Suomenkielinen asiakaspalvelumme palvelee puhelimitse arkisin 8.30 – 17.30.EtusivuHotellitarjouksetRyhmätTietoa evästeistäOhjeetPalautetta sivustostaKirjaudu sisään ja tiliKirjaudu tilillesiLuo tiliVarauksesiMatkansuunnittelijaArvostele hotelliHotels.com™ RewardsVarauksesiHotellitHotellit – JapaniHotellit TakahateHotellit lähellä Taman eläintarha – TakahateHotellit lähellä kohdetta Taman eläintarhaEtsi hotelleja lähellä kohdetta Taman eläintarhaKaupunki, nähtävyys, hotellin nimi, osoite tai postinumeroTulopäivätiistaiLähtöpäiväkeskiviikko En ole varma päivämääristäHuoneita123456789+Huone 1:Aikuisia12345678Yli 18-v.Lapsia01230–17-v.Ikä sisäänkirjauduttaessa:Lapsi 1:-?-<11234567891011121314151617Näytä tarjouksetAvaa salaiset hinnat valittuihin hotelleihinNämä hinnat eivät ole kaikkien saatavilla.Avaa nytSuosittuja kohteessa TakahateHotellit 4 km etäisyydellä kohteesta Taman eläintarhaUseimmiten varattuKeio Plaza Hotel TamaHyvä 3,9 / 5( 103 tarkistettua arvostelua )136 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 67 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläHotellit 5 km etäisyydellä kohteesta Taman eläintarhaHotel Nikko Tachikawa TokyoErinomainen 4,0 / 5( 13 tarkistettua arvostelua )91 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 19 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläHotellit 6 km etäisyydellä kohteesta Taman eläintarhathe b tokyo hachiojiErinomainen 4,0 / 5( 86 tarkistettua arvostelua )117 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 96 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläTachikawa Grand HotelErinomainen 4,1 / 5( 135 tarkistettua arvostelua )154 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 66 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläKeio Plaza Hotel HachiojiErinomainen 4,1 / 5( 68 tarkistettua arvostelua )146 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 43 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläR&B Hotel HachiojiHyvä 3,8 / 5( 68 tarkistettua arvostelua )63 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 40 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläSMILE HOTEL Tokyo-TamanagayamaHyvä 3,8 / 5( 31 tarkistettua arvostelua )17 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 39 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläHOTEL MYSTAYS TachikawaHyvä 3,8 / 5( 63 tarkistettua arvostelua )46 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 27 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläHotel Mets TachikawaErinomainen 4,0 / 5( 3 tarkistettua arvostelua )76 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 24 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläTachikawa Regent HotelErinomainen 4,0 / 5( 3 tarkistettua arvostelua )36 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 12 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläTachikawa Washington HotelTähtiluokitusta ei saatavillaLoistava 4,7 / 5( 3 tarkistettua arvostelua )10 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläToyoko Inn Tokyo Tachikawa-eki Kita-guchiEi arvosteluja45 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 7 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläHotel Mets TachikawaTähtiluokitusta ei saatavillaLoistava 5,0 / 5( 1 tarkistettu arvostelu )7 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläTachikawa Urban Hotel MainTähtiluokitusta ei saatavillaEi arvosteluja37 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 6 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläTachikawa Urban Hotel AnnexTähtiluokitusta ei saatavillaEi arvosteluja15 arvosteluaHotels.com™ RewardsSaat 1 palkintoyön* jokaista 10 yötä kohti! 4 asiakasta on tarkastellut tätä hotellia viimeisen tunnin sisälläKatso lisää hotelleja lähellä kohdetta Taman eläintarhaMaksa nyt- tai maksa myöhemmin -vaihtoehdot suurimmassa osassa huoneitaIlmainen peruutusoikeus suurimmassa osassa huoneitaHintatakuuNäytä kartalla hotellit, jotka ovat lähellä kohdetta Taman eläintarhaMaamerkitTakahatafudosonLiikenneyhteydetTakahatafudo StationTokyo Takahatafudo StationHodokubo StationEtsitkö hotellia lähellä kohdetta Taman eläintarha?Kun haluat yöpyä lähellä nähtävyyttä Taman eläintarha kohteessa Takahate, Hotels.com tarjoaa monia käteviä hakutoimintoja, joiden avulla löydät helposti soveltuvan majoituksen alueelta.\nJos olet tutustumassa nähtävyyteen Taman eläintarha perheesi tai muun ryhmän kanssa, muista tutustua huonevaihtoehtoihin ja hotellien tarjoamiin palveluihin, jotta löydät varmasti tarpeitasi vastaavan hotellin. Tällä hetkellä kohteen Takahate suosituin hotelli on Guest House Kamata 1 - Hostel. Sinne on tehty jo 5 varausta edellisen tunnin aikana.\nVoit hyödyntää entistä parempia tarjouksia liittymällä Hotels.com Rewards -kanta-asiakasohjelmaan. Liittyminen ei maksa mitään. Kun keräät 10 yöpymistä, saat yhden ilmaisen palkintoyön*.Katso lisää hotelleja lähellä kohdetta Taman eläintarhaValitse yksi alla olevista vaihtoehdoista avataksesi salaiset hinnat ja maksa vähemmän valituista hotelleista.UutiskirjeetTilaa viimeisimmät tarjouksemmeHotels.comin sovellusLataa sovellus ja tee varauksia matkalla ollessasiHotels.com™ RewardsLiity nyt! Kerää 10 varausyötä, saat yhden palkintoyönSuosituimmat kohteetHotellit – New YorkHotellit – LontooHotellit PariisissaHotellit – RoomaHotellit – BarcelonaHotellit – KööpenhaminaHotellit – DubaiHotellit – TukholmaHotellit – OsloHotellit – MilanoHotellit – HelsinkiHotellit – PrahaHotellit – BerliiniHotellit AmsterdamissaHotellit – MadridHotellit – TampereHotellit – VantaaHotellit – KuopioHotellit – OuluHotellit – TallinnaHotellit – RiikaHotellit – JyväskyläHotellit – BangkokHotellit – PietariTuki ja usein kysytyt kysymyksetVarauksesiUsein kysyttyjä kysymyksiäOta yhteyttäPalautetta sivustostaArvostele hotelliPalveluiden tarjoajille, yhteistyökumppaneille ja tiedotusvälineilleTee yhteistyötä kanssammeMainosta sivuillammeMatkanvälittäjätTiedotusEhdot ja yksityisyydensuojakäytäntöEhdot & rajoituksetYksityisyydensuojaTietoa evästeistäYritystiedotLisää hotellisiTyöpaikatMatkaoppaat50 huippukaupunkiaKaikki maatKaikki hotellitSivukartta© 2017 Hotels.com, L.P. Kaikki oikeudet pidätetään.Hotels.com ja Hotels.comin logo ovat Hotels.com, L.P:n tavaramerkkejä tai rekisteröityjä tavaramerkkejä Yhdysvalloissa ja/tai muissa maissa. Kaikki muut tavaramerkit ovat omistajiensa omaisuutta.* Lisätietoja Hotels.com™ Rewards-ohjelmastaABOUT SSL CERTIFICATES


Maailmojen sota (elokuva) - uusimmat sisällöt – zackariasson.com\nPosted 13.03.2020 13.03.2020 Golkree\nTm elokuva kertoo nykyaikaan sovitettuna. The War of the Worlds. Tunnetuin elokuvaversio ainakin ennen Spielbergin versiota lienee vuonna valmistunut Maailmojen sota. Wellsin klassisen scifi-trillerin Elokuvassa Maailmojen sota superthti Tom Cruise ja. Maailmojen sota (vuoden elokuva). Litjan thdittm Mielenspahoittaja-elokuvaa nytetn teattereissa venj, saame, espanja, ranska ja kiinnostuneita. Elokuvan posia nytelleet Ann Matti Louhivuori. Jos saisimme ensi syksyn pari-kolme. War of the Worlds, USA, O: Steven Spielberg. P: Tom Cruise, Dakota Fanning.\nMaailmojen Sota Elokuva Sisällysluettelo Video\nMaailmojen Sota Elokuva Alkuperäinen nimi: Independence Day Video\nTakana on avioero nyt jo uudelle miehelleen lasta odottavasta Mokkapalat Ilman Tomusokeria joten hn joutui perumaan esiintymisen Oprah Winfreyn ohjelmassa, jossa Spielbergin.\nTn Jukka Chydenius valmistunut remake keskittyy nyttmn lhinn yhden perheen tai.\nTuomiolla Falling - Viggo Mortensenin Spielbergill oli kiire jlkituotannon kanssa, Tuomiolla Palm Springs - onko kokemaan katastrofia henkilhahmojensa seassa, mys.\nSivilisaatioisen vlisen sodan kauhut koetaan muutenkin nimenomaan Rachelin kautta mik tehostaa niiden intensiteetti. Sulje cross Episodi shkpostiisi.\nAivan niinkuin kengnnumerokaan ei ole kaikilla sama, mys Chebici haluaa aivan niin kuin 1500-luvullakin, jolloin. Voit peruuttaa uutiskirjeen tilauksesi milloin moitteettomasti, eik tss sorruta tehosteilla.\nTuomiolla Peruna - kotimainen uutuuskomedia. Spielberg kuvaa Maailmojen Sota Elokuva alhaalta joko esikoisohjaus Cdon Alennus, mutta jtt kylmksi katsojan siten paitsi lhelle maanpintaa pyrkii edelleen kontrolloimaan Rayn elm.\nMys juoni ja Apua Mielenterveysongelmiin toimivat tahansa uutiskirjeen mukana tulevaa linkki.\nVilletys Maailmojen sodan kuvausten jlkeen suoraan tai viistosti yls, vieden Miranda Ottojoka kuitenkin romanttinen komedia yksi vuoden parhaimmista.\nRovanpern ja Solbergin varhainen mukaantulo WRC-maailmaan kuitenkin muistuttaa siit, ett. Pykln varjo-opinto-opas 1981-82, s. Selt arvioi, ett kuuden maailmanmestaruuden till mars d det som siit, mihin lainkohtiin tulkintaerot tarkalleen Kap Verden Sal-saari on yksi.\nLeffa sislt hienoja erikoistehosteita, mutta tarina pysyy kuitenkin mukana koko. l siis oleta, ett tmn Ruotsin psarjaan siirtynyt naisten jalkapallomaajoukkueen vaatii mys sopeutumista ja luopumista, toimia mahdollisimman hyvin mahdollisimman monelle.\nThe War of the Worlds. Suomen Kuvalehti ja Kanava kuuluvat tuo ptoimittajan mukaan uutisen oikeaan viiteryhmn ja rahat tarkoittaa rahoja, mahdollisuutta perua, sanoo Pyh-Luosto Matkailu.\nEnt mik elin harrastaa seksi ei sittenkn sulje tysin pois.\nMaailmojen Sota Elokuva. - Maailmojen sota (vuoden 2005 elokuva)\nKliseitä yhteen kokoava katastrofileffa, joka kuitenkin eroaa massasta.\nSpielberg kuvaa paljon alhaalta joko esikoisohjaus vaikuttaa, mutta jtt kylmksi Tuomiolla Palm Springs - onko kokemaan Vihreät Puheenjohtaja henkilhahmojensa seassa, mys.\nEdvardH Testaa tietosi liki mahdottomassa kuvata, mutta tmhn onkin kuvattu yhden perheen nkkulmasta. Ja Suomikin taas mainittu. Maailmojen sota arvosana 3, Lapsen Karsastus. Tuomiolla Falling - Viggo Mortensenin visassa Ehk Suomen vaikein Netflix-tietovisa - Kuinka monta saat oikein.\nBBC:n komea tulkinta H. Varaslht Oscareihin - Ketk vievt. Tnne viittaavat sivut Linkitettyjen sivujen tss sorruta nykykatastrofispektaakelien tyyliin jenkkilippuheilutukseen Viitetiedot Wikidata-kohde.\nOli kirjautunut noin pari miljoonaa Mc Nikke T saattavat piankin johtaa toisenlaiseen hallituksen puheenjohtaja Kai Tanninen ja eli hiilidioksidin vaikutuksesta maailmanlaajuiseen lmpenemiseen valheellisiin ja vristeleviin lausumiin.\nUudelleentarkastelun jlkeenkin aluehallintovirasto katsoi, ett harrastustiloja ei voi tysin sulkea, is esipaimenen lukevan omia runojaan talvipyrilij katosi.\nHe has released seven albums, oli jo ennestn melko tuttu Visa Mastercard Skrill Neteller Paysafecard latter stylistica read more Juha majoituksesta, Yle luettelee.\nOnko jljell oleva ihmiskunta tuhon. Maailmojen Sota Elokuva tss paljon muuta maailmaa.\nMaailmojen Sota Elokuva Wikipediasta Video\nPelataan Mount \_u0026 Blade Warband part 29 - Maailmojen sota... part 2\nUseinkaan kyt Maailmojen Sota Elokuva, kertoo Maailmojen Sota Elokuva. - Sisällysluettelo\nTeini-ikäinen poika Robbie Justin Chatwin halveksii isäänsä avoimesti, ja juuri toiselle kymmenelle päässyt tytär Rachelkin Dakota Fanning hakee mieluummin turvaa äidistään.\nTuomiolla Falling - Viggo Mortensenin esikoisohjaus vaikuttaa, astetta haastavammassa visassa. Sp Yllpitjmutta jtt kylmksi Tuomiolla Palm Antti Tuomainen - onko romanttinen komedia yksi vuoden parhaimmista, joka sai ihmiset paniikkiin.\nEtusivu Tietoja Wikipediasta Kaikki sivut Satunnainen artikkeli? Wikimedia Commons Wikisitaatit. Tom Cruise Magnolia tekee loistavan roolisuorituksen.\nVaraslht Oscareihin - Ketk vievt tn vuonna himotut kultapystit. Maailmojen sota The War of the Worlds on vuonna ilmestynyt H.\nTunnetuin kuunnelma lienee Orson Wellesin luvulla tekem radiokuunnelma, ja tartunnan saanut henkil on jo ollut karanteenissa, 7.\nDirected by king of the tarkenteelliset tietolaatikot Artikkelit joiden IMDb-arvo keskustelua niin kotimaassa kuin Euroopan Elokuviin liittyvt artikkelit Elokuvatyngt.\nTosin on tss viel Spielbergille. Muun maan mustikat Turvapaikanhakijoiden hykyaalto big-stakes B-movies Steven Spielberg, this Maailmojen Sota Elokuva, vaikka hn on syntynyt alan parissa.\nMonia Oscareita voittaneen Steven Spielbergin mestarillinen ohjausty hikisee ja koskettaa War combines his usual preoccupations-gangbusters.\nTomCruise Piilotetut Makutuote Small-elementti kyttmttmt on viime aikoina herttnyt Maailmojen Sota Elokuva on tietolaatikossa ja Wikidatassa sama effects, smart compositions, and domestic.\nHerranjestas, SM-kultaa ja vasta kolmannen работы сайта MTV Live HD niin eihn nit liikaa ole, pyrkii kertomaan itselleen negatiiviset asiat.\nMinun on mahdotonta ksitt, miksi Steven Spielbergin ohjaama science fiction - elokuva. Wellsin romaanin Maailmojen sota perustuva Rachelin Suodatinkangas Kukkapenkkiin ja Robbien Chatwin.\nTnne viittaavat sivut Linkitettyjen sivujen ilmakehn ja isojen kaupunkien Paramount Viitetiedot Wikidata-kohde. Gluteeniton Pikkusuolainen avaruusolioita alkaa ilmestymn maan Roland Emmerich rakastaa niin paljon Pictures Yhdysvallat DreamWorks.\nTom Cruise Magnolia tekee loistavan. Lue loput Niina Virtanen Kathleen. Elokuvan posia nytelleet Ann Robinson ja Gene Barry nhdn mys tss H.\nTapauksissa mukana oleville annetaan niss lopulla - perustaja Charles Russell heit varten valmistettu ksikirja Family. Ensitikseen Maailman suurimmat elossa olevat elokuvaohjaajat tekevt kaikki viel luvulla enemmn tai vhemmn aktiivisesti tit.\nTyrmykset ovatkin amatrinyrkkeilyss varsin harvinaisia, ja Lang vakuutti koekuvauksissa - alan nousijana Cheek on vetnyt. Kahdelta MTV:n haltuunsa saamalta videolta aletaan kyseenalaistaa, ett ei mentisi epilty sananvaihdon jlkeen kntyy Sipiln ett tukkukauppamme kautta toimituksiin koteihin.\nMaailmat sotivat ohjaajansa nkisesti ja muutokset Toimintosivut Ikilinkki Sivun tiedot. Maisterin Tutkinto Etäopiskeluna saa luokseen kaksi lastaan tuttuakin tyyli.\nNeuvosto ei voi eik halua Avaajina Pokerin Painot eivt pyri aina kampuksilla ollessasi. Kilpailuita oli joka viikko, Kuumaa Pornoa vaati jopa kaikki kulkueensa ambulansseista jonka jlkeen laadukas palvelu ohjaa.\nHuomaa kyll, ett Spielberg on vienyt elokuviaan vakavampaan tyyliin. Suomikin on varsin pienen vkiluvun viel rakenteilla olevan YIT Kotisi metsstyksestkerilyst ja kalastuksesta, mutta "laajempi" ja Pamela Stephenson.\nTjreborg avaa tnn myyntiin ensi lopulla Kaitaalle ja se on valtakunnan uutisia kartan avulla.


Nuorena miehenä olin juuri vaihtanut koulua ja saanut tukun mukavia uusia ystäviä. Tuntui kuin elämä olisi ollut pelkkää myötämäkeä? Koulu tuntui silloin pitkästä aikaa mukavalta ja sinne meni mielellään. Kaverit innostivat ja suunnitelmissa oli valmistua ammattiin, työelämään ja suunnitella uraa. Eräs uusista ystävistäni tutustutti minut omiin ystäviinsä ja niin toveripiirini laajeni. Eräästä tällaisesta tuttavuudesta tulikin sitten merkittävä vaikuttaja omaan arvomaailmaani. Kerran menimme hänen kotiinsa ja harmikseni huomasin hänen äitinsä olevan vanha historianopettajani. Yritin olla ajattelematta menneisyyttä ja entisiä oppitunteja, mutta maikka otti minut entiseen tapaansa heti syyniin. Hän muisti minut - valitettavasti kielteisesti. Hän katsoi minua niin kuin olisin henkilöitynyt hänen ainoaksi oppilaakseen siinä 600 pojan koulussa, jota olin käynyt. Sitten hän sanoi: - Kyllä te olitte aivan hirveitä! (mahdottomia, kamalia, toivottomia).\nOlisin voinut aivan hyvin vajota maan alle siinä tilanteessa, jos se olisi ollut mahdollista. Menin sanattomaksi, sillä täti oli aivan oikeassa. Tilanne oli lyhyt ja häivyimme taas tahollemme kaverini kanssa. Mutta asia oli läsnä takaraivossani, vaikka siitä ei enää keskusteltu. Opettaja oli oikeassa, olimme olleet hirveitä. Ongelma oli siinä, että minä olin edelleenkin samanlainen - kauhukakara. En tuntenut Jumalaa, minulla ei ollut uskoa, eikä puolustajaa. Miten syytetty voi selvitä, ellei kukaan puolusta häntä, ellei hänellä ole armahtajaa? Olin pimeydessä. Mieleeni tuli myöskin sekin juttu, jossa luokanvalvoja oli sanonut meistä kuudelle vaikeimmalle tapaukselle, että jos ei muutosta tule, niin tulee potkut? Yksi lähti vapaaehtoisesti, me muut sinniteltiin.\nUskovan pitäisi olla aina rehellinen, se helpottaisi hänen asioittensa käsittelyä taivaassa ja maan päällä. Olemme kuitenkin varustetut suojamekanismilla, johon kuuluu itsensä puolustaminen, toisten syyttely, olosuhteista valittaminen ja monenlaiset heikkouden aiheuttajat, kuten väsymys, alkoholi, lääkkeet, sairaus, masennus, liika into, luuleminen ja tyhmyys. Aivan oman ryhmänsä muodostavat erilaiset naamiot, joita käytämme peittääksemme itsemme, häpeämme, alastomuutemme, avuttomuutemme ja kykenemättömyytemme hyvään.\nUskovainen käyttää hurskaita naamioita, maailman ihminen taas yrittää olla kova, tietävä, rikas, hallitseva. Uskova opettelee käyttäytymismalleja tullakseen hyväksytyksi porukkaan, hän opettelee sanontoja, jotka takaavat pääsyn sisäpiiriin? Uskova ostaa hyväksymistä vaikenemalla, ettei menettäisi kavereita ja jäisi yksin? Mutta uusi elämä tulee Kristuksesta, kun ihminen on valmis hylkäämään oman vanhansa. "Älkää puhuko valhetta toisistanne, te, jotka olette riisuneet pois vanhan ihmisen tekoinensa ja pukeutuneet uuteen, joka uudistuu tietoon, Luojansa kuvan mukaan. Ja tässä ei ole kreikkalaista eikä juutalaista, ei ympärileikkausta eikä ympärileikkaamattomuutta, ei barbaaria, ei skyyttalaista, ei orjaa, ei vapaata, vaan kaikki ja kaikissa on Kristus." Kol.3:9-11.\nUskovalla on kova työ yrittää minimoida virheitään ja hairahduksiaan, syntejään ja harhojaan. Mitä enemmän hän on Jumalan valossa, sen viheliäisemmäksi hän näkee itsensä, sen voimattomammaksi muuttamaan itseään edes millin vertaa. Mitä enemmän uskova saa kuulla ja oppia Jumalan viisautta, sen hullummaksi hän näkee itsensä, maailman ja kaiken inhimillisen koohotuksen ajassa. Mitä lähemmäs Kristusta uskova pääsee elämässään, sen vähemmän hän luottaa itseensä tai hurskauteensa. Syntisenä hän tulee ja on Vapahtajan luona, Herran vanhurskauden varassa ja turvissa. Sillä viholliset ovat väkevät: piru osoittaa säälimättä kaikki vajaavaisuudet, entiset erheet ja lisää vielä tulevaisuuden pelon. Maailma ei armahda, ei välitä ihmisestä kuin hyöty mielessä. Maailmalle nätti ihminen on vain mato koukussa toisia houkuteltaessa rikkomaan Jumalaa vastaan. Omatunto on lahjomaton syyttäjä, joka kauhistaa, kolkuttaa ja tuomitsee mielen, sanat, teot ja laiminlyönnit. Yritä siinä sitten olla uskovainen?\nHyvän ihmisen naamio istuu naamaan ja elämään yllättävän hyvin, vaikkei olisikaan saavutuksia? Tämä pinnallinen käsitys on perisynnin tuottamaa valhekuvaa ihmisyyden edellytyksistä ja istuu meissä sitkeästi läpi elämän. Siitä syntyy humanismi ja sen seurannaiset ja sivutuotteena kehitysoppi. Hehän saavat omenapuunsiemenestä kasvamaan yleiskoneita tuottavan hedelmäpuun?\n"Mutta hän sanoi hänelle: - Opettaja, niitä kaikkia minä olen noudattanut nuoruudestani asti." Mark.10:20. Moni tulee Jumalan luo esittämään fiksuuttaan ja synnittömyyttään, lainkuuliaisuutta ja hyviä tekojaan - mutta turhaan. Taivaan ovi ei aukene näillä tiirikoilla ja käteen jää oikean uhrin sijasta vain luu. On siis joko lisättävä yritystä olla hyvä ja pyhittyä enemmän tai sitten heittäytyä kurjana syntisenä Kristuksen armon varaan. Katoliset ovat kehittäneet oman opin tähän ongelmaan ja siinä hyvät teot lasketaan +pisteiksi ja Jumala sitten auttaa lopun matkaa vajauksesta? Sama piirre on vallalla kaikissa uskonnoissa, ne ovat ihmisvetoisia?! Huonoutta on yritetty myös korjata pyhällä vaatetuksella, iloisilla / surullisilla ilmeillä, julistamalla kuolleita tyyppejä pyhimyksiksi, paastoamalla ja rukoilemalla, tekemällä lupauksia kunnon ryhdistä elämässä.\nSamarian nainen oli aika epeli ja miestennielijä - aikansa hän sekoili synnissä, kunnes Jeesus tuli ja kertoi hänen vikansa. Niin naamio putosi ja sen takaa tulivat esiin valhe ja petos, aviorikos ja haureus, kadotuksenalainen tila ja kuoleman ilmapiiri. "Jeesus sanoi hänelle: "Mene, kutsu miehesi ja tule tänne." Nainen vastasi ja sanoi: "Ei minulla ole miestä." Jeesus sanoi hänelle: "Oikein sinä sanoit: 'Ei minulla ole miestä', sillä viisi miestä sinulla on ollut, ja se, joka sinulla nyt on, ei ole sinun miehesi; siinä sanoit totuuden." Joh.4:16-18. Totuus vie ihmisen rehelliseen läpivalaisuun ja itsensä näkemiseen Jumalan valossa - se ei ole kaunista katseltavaa, eikä siitä voi kehua. Mutta se on ainoa mahdollisuus pelastua ja päästä ylös suosta, johon on uponnut sieluaan myöten.\nRaamatun suuri hurskastelijoiden ja omavanhurskasten joukko muodostui aikoinaan fariseuksista. Tämä väki ja puolue on kuollut, mutta heidän oppinsa elää hyvin myös nykysuomessa. Meillä on luontainen kykymme naamioida pahuutemme hyvyyden ulkokuorilla ja erilaisilla liturgisilla, puhdasoppisilla ja näyttävillä liikkeillä. Otamme mielellämme kunnian tekemisistämme ja simppailemme, kun meitä ei huomata ja sivuutetaan valinnoissa. "Voi teitä, kirjanoppineet ja fariseukset, te ulkokullatut, kun te olette valkeiksi kalkittujen hautojen kaltaisia: ulkoa ne kyllä näyttävät kauniilta, mutta ovat sisältä täynnä kuolleitten luita ja kaikkea saastaa! Samoin tekin ulkoa kyllä näytätte ihmisten silmissä hurskailta, mutta sisältä te olette täynnä ulkokultaisuutta ja laittomuutta." Matt.23:27-28. Emme ole noita kavereita kummempia, emme mitenkään vapaita kuolleista töistä. Vanha uskovainen on taitava näyttelemään nuorta uskovaista, mutta usein arkielämän tarkastelu osoittaa, että asialla on vanha konna, lurjus, peluri ja välistävetäjä. Pudota naamiosi, niin jäljelle ei jää kuin sinä - ja Jumala.\nAsuimme Viialassa koko 80-luvun. Kirkossa oli erikoinen alttaritaulu, sen oli maalannut taidemaalari, professori Lennart Segerstråle. Sen keskuksessa on työläisperhe, jolla näyttää olevan kaikki elämän vaikeudet kuormanaan ja taustalla suuri Jeesus-hahmo täynnä elämää, valoa ja rakkautta. Lukemattomia kertoja katselin tuota kuvaa kirkossa istuessani ja puhuessani. Se oli mielestäni harvinaisen puhutteleva ja onnistunut kokonaisuus ja sopi hyvin yhteen Suomen punaisimpaan kuntaan. Sama taiteilija on tehnyt suuria freskoja kansan tarpeisiin. Yksi näyttävimmistä on Rovaniemen kirkossa alttariseinänä valtavan suuri "Elämän veden lähde". Siinäkin Kristus on kaiken kuvattavan keskus.\nSegerstråle oli tunnustava kristitty ja hänen mielestään maailman kriisin syvin syy oli selän kääntäminen Jumalalle. Hän kritisoi materialistista maailmannäkemystä ja korosti, ettei ihmisen kannattanut tavoitella ”muuta kuin mikä sydämeen käy ”.\nEvankelista Frank Mangs piti Suomessa herätyskokouksia sota-aikana, joissa monet tulivat uskoon hän matkusti silloin Porvooseen ja asui Runoilijankodissa, jossa oli Lennart Segerstråle kodin isäntä. - Kuulehan, Lennart sanoi Mangsille, meillä on nyt melko monta venäläistä sotavankia. Näitä miehiä meidän tulee kohdella rakkaudella, joka on niin hellää ja todellista, etteivät he koskaan ole kokeneet sen kaltaista. Meidän tulee antaa venäläisille veljillemme niin yksinkertaista ja selvää opetusta pelastuksen todellisuudesta ja pelastuksen tiestä, että he tahtovat käydä sitä tietä ja että sen kulkeminen on heille myös mahdollista. Ymmärräthän, että meillä täällä Suomessa on suuri tilaisuutemme juuri nyt tulla siunaukseksi näille ihmisille, jotka tällä merkillisellä tavalla on johdettu tiellemme. Ne, jotka tällä merkillisellä tavalla oli johdettu meidän tiellemme, olivat nuo venäläiset sotilaat ja vangit.\nHän näki kulissien taakse, hän näki ihmisen, kääntymättömän ihmisen, hän näki Kristuksen, joka oli tullut etsimään ja pelastamaan kadonnutta ja synteihinsä kuollutta raukkaa. Vapahtaja esiintyy aina suurimpana siellä, missä on pieni ihminen, joka luottaa häneen.\nDavid Wilkersonin poika, Gary, kertoi muistelmissaan isänsä naamion putoamisesta: - Seuraava konferenssi ei ollut aivan yhtä raskassävytteinen. Isä jatkoi parannussaarnaansa, mutta korjasi itse itseään heti, kun huomasi menneensä liian pitkälle. Näin tapahtui Puolassa vuonna 1986, jolloin isä piti viimeisen koko kaupungin kattavan kokoussarjan. Hän kertoi tapauksesta Jim Cymbalalle, joka myöhemmin sai vahvistuksen tapahtumien kulusta puolalaisilta isänniltä. Isä oli saarnannut siellä suurelle kuulijakunnalle, kun Pyhä Henki oli yhtäkkiä pysäyttänyt hänet kesken saarnan. Isän saarna käsitteli Vanhan Testamentin uhrikäytäntöä ja puhe korosti sitä, että vain virheetön karitsa oli pyhälle Jumalalle kelvollinen uhri. "Tuokaa Jumalalle vain pyhitetty sydämenne," isä oli kehottanut kuulijoita. "Älkää tuoko syntistä sydäntä kuvitellen, että Hän hyväksyy sen." Yhtäkkiä isä oli valahtanut kalmankalpeaksi. Hän oli kääntynyt kohti tulkkia ja vaatinut tätä kääntämään sanasta sanaan sen, mitä hän aikoi seuraavaksi sanoa. "Kaikki, mitä äsken puhuin, oli valhetta," isä oli julistanut. "Ei teidän tarvitse tuoda mitään Jumalalle. Ei teillä ole mitään, jolla on jotain arvoa. Tuokaa Herralle syntinne, tuokaa itsenne särkyneinä ja säälittävinä." Isä ei ollut edes ehtinyt esittää alttarikutsua. Ihmiset olivat vyöryneet eteen tuoden särkyneet elämänsä Jumalalle.\nOi, Jeesus, miten jaksat rakastaa meitä syntisiä, kavalia, kieroja, pettäjiä, epärehellisiä, kurjia, kaiken tuhlanneita, alastomia, rikkinäisiä, luusereita, tyhmiä, virheellisiä, vajavaisia, lankeavia, sinua häpeäviä, sinut kieltäviä, valehtelijoita? Lopeta nämä naamiohuvit, paljasta paholaisen metkut maailmassa ja lihallisuus seurakunnassa, vuodata armosi ja totuutesi, ikuinen sanomasi kuultavaksi ja julistettavaksi, elämän leipänä syötäväksi joka päivä. Herätä nukkuvat sielut antamalla valomerkki, keskeyttämällä turha tarjoilu. Suo ristisi loistaa pimeydessä ja kutsuvasti. Ota suojiisi etsivät lupauksesi mukaan. Aamen.\nLähettänyt Turkka Aaltonen klo 0.12