Luokka ja sukupuoli (osa I) | Feministien vuoro\nLuokka ja sukupuoli (osa I)\nLuokka ja sukupuoli on aihe, jossa riittäisi – ja on riittänyt – keskusteltavaa vuosikausiksi. Tässä ei ole tarkoitus esittää mitään kokonaiskuvaa luokan ja sukupuolen suhteesta vaan pikemminkin tuoda esiin muutamia ajatuksia, joita olen itse viime aikoina tullut miettineeksi.*\nLähestyn sukupuolta feministisestä näkökulmasta, luokka taas kiinnostaa ja tuntuu tärkeältä kapitalismikriittisestä ja vasemmistolaisesta näkökulmasta. Näiden näkökulmien yhtäaikainen ajatteleminen ei kuitenkaan ole kovin yksinkertaista.\nAjattelen, että kummassakin – luokassa ja sukupuolessa – on kyse jostakin yhteiskuntaa ikään kuin juuriaan myöten jakavasta asiasta, jostakin joka on läsnä koko ajan kaikessa ihmisten yhteisessä elämässä. Kumpaakin voi lähestyä yksilöllisestä kokemuksesta käsin tai sitten yhteiskunta-analyysin keinoin.\nSukupuolen kohdalla tämä tarkoittaa, että voi miettiä esimerkiksi omia naisen/miehen kokemuksiaan (tai kokemuksia siitä ettei mahdu tähän kahtiajakoon) ja sitä millä tavoin se, mitä itse on ja miten asioita kokee, liittyy sukupuoleen. Toisaalta taas voi miettiä sukupuolijärjestystä tai -järjestelmää eli sitä, kuinka sukupuoli jakaa ja järjestää koko yhteiskuntaa ja ihmisten yhteistä elämää.\nLuokan kohdalla voi yhtä lailla ajatella luokkaa yksilöiden kokemusten ja esimerkiksi erilaisten tilanteiden kautta – tai luokan voi ymmärtää, marxilaiseen teoriaan nojaten, koko yhteiskuntaa halkovana ristiriitana työn ja pääoman välillä. Myös muunlaisia lähestymistapoja toki löytyy, esimerkiksi yhteiskunnan hahmottaminen erilaisten ryhmien ja niiden välisten jakojen kautta. Nämä jaot saattavat perustua paitsi taloudelliseen pääomaan myös esimerkiksi moraaliseen arvoon – ja siihen, kenellä on valtaa määritellä toisen arvo tai arvottomuus.\nMinusta nämä erilaiset lähestymistavat, vaikka joskus ovatkin ristiriitaisia, eivät sulje toisiaan pois vaan tarvitaan sekä yksilöllisen kokemuksen esiin tuomista ja analyysia että keskustelua ja teoriaa siitä mikä on se suurempi kuvio jossa nämä kokemukset syntyvät. Tässä tekstissä liikunkin näiden näkökulmien välillä.\nLuokan ja sukupuolen tarkasteleminen yhdessä on usein hankalaa, koska kummassakin näkökulmassa on kyse ikään kuin koko yhteiskunnan näkemisestä tietyn kysymyksen kautta – jos ajatellaan marxilaista teoriaa niin silloin se kysymys jonka kautta yhteiskuntaa ymmärretään on kysymys työn ja pääoman suhteesta ja kapitalismista, feminismissä taas kysytään sukupuolen merkitystä.\nOlen itse viehättynyt marxilaisen feminismin perinteestä, jossa enemmän tai vähemmän menestyksekkäästi on yritetty sulauttaa näitä kahta aspektia eli tuoda kapitalismianalyysiin sukupuolinäkökulmaa ja toisaalta tuoda feminismiin kapitalisminäkökulmaa\nJos luokkaa lähestytään työn ja työvoiman kysymysten kautta, ovat feministit tuoneet keskusteluun esimerkiksi kysymykset siitä, mikä on työtä. Yhteiskunta ei pyöri pelkästään voittoa tuottavalla palkkatyöllä vaan tarvitaan myös uusintavaa eli reproduktiivista työtä – lasten kasvattamista, vanhusten hoitoa, kodin huoltamista… Tämä työ oli pitkään näkymätöntä (myös marxilaisessa teoriassa), sillä se oli työtä jota naiset tekivät kotona.\nKotityön ja samalla naisten näkymättömyys luokkaan liittyvissä keskusteluissa tulee esiin myös esimerkiksi erilaisissa yhteiskuntaluokkaa käsittelevissä tilastoissa, joissa luokka ajatellaan henkilön ammatin kautta. Näiden tilastojen laatijat ovat pitkään luokitelleet esimerkiksi kotiäidit heidän puolisonsa ammatin mukaan. Ylipäätään ammattiin perustuva yhteiskuntaluokkien luokittelu on minusta huono lähtökohta – toisaalta siksi että se jättää erityisesti naiset näkymättömiin, ja toisaalta siksi, että yhä vähemmän on henkilöitä joiden työ sijoittuu jotenkin kategorisesti tietyn ammatin alle.\nKysymys kotityön arvostuksesta – ja samalla kysymys siitä ketkä ovat niitä “oikeita työläisiä” – näkyy nytkin esimerkiksi eräiden miesliikeaktivistien puheissa. Henry Laasanen kirjoitti taannoin HS:n mielipidepalstalla seuraavasti:\nUuden avoerolain mukaan ”avopuolisolla olisi oikeus hyvitykseen, jos hän on auttanut kumppaniaan kartuttamaan tämän omaisuutta avoliiton aikana”.\nEsimerkkinä omaisuuden kartuttamisesta mainitaan ”kotona lapsia hoitanut avopuoliso, joka olisi oikeutettu hyvitykseen”. Kotona oleva avopuoliso ei kuitenkaan kartuta työssäkäyvän avopuolison omaisuutta, vaan päinvastoin kuluttaa sitä. Jos työssäkäyvä henkilö ottaa kotiinsa asumaan kenet tahansa, jonka työssäkäyvä elättää, työssäkäyvän omaisuus ei kartu. Loogisempaa olisikin määrätä kotona ollut korvaamaan käyttämänsä varallisuuden arvo työssäkäyvälle.\nTuntuu, että viime aikoina on yhä enemmän kuulunut sellaisia puheenvuoroja, joissa esimerkiksi lasten hoitaminen kotona tulkitaan miehen varoilla elämiseksi ja jonkinlaiseksi yhteiskunnallisesti hyödyttömäksi loisimiseksi. Samoin on kuulunut puheenvuoroja, joiden mukaan miehen euro on itse asiassa 90 senttiä, koska miehet tekevät niin paljon enemmän (palkattomia) ylitöitä. Tämä on kiinnostavaa, koska samaan aikaan naisia rohkaistaan hoitamaan lapsia kotona sekä tukien (kotihoidontuki) että hyvään äitiyteen liittyvien argumenttien avulla. Eli naisia patistetaan kotiin koska se on ikään kuin naisen luontainen paikka, mutta samaan aikaan luodaan kuvaa siitä että naiset laiskuuttaan eivät viitsi osallistua työelämään.\nKeskustelussa palkkaeroista ei huomioida palkatonta hoivatyötä – sen paremmin miesten kuin naistenkaan tekemää – eikä sitä, että naiset ovat enemmän suorittavissa töissä ja epätyypillisissä työsuhteissa, ja joutuvat miehiä useammin järjestämään päivänsä lasten ehdoilla. Päiväkoti menee kiinni viideltä, ja jonkun on oltava hakemassa lapsi kotiin. Huomiotta tuntuvat jäävän myös syyt siihen miksi miehet hakeutuvat töihin, joissa maksetaan euromääräisesti enemmän palkkaa, mutta joissa työaika on usein hyvin liukuva käsite.\nMuun muassa näistä syistä minusta on edelleen ajankohtaista kysyä, mitä työllä ymmärretään, minkälaista työtä arvostetaan ja mitä uusintavalle työlle kapitalismissa tapahtuu. Tämä on kysymys, jossa luokka ja sukupuoli risteävät.\nJos vielä jatketaan uusintavan työn pohtimista, niin Suomessa näyttää siltä että esimerkiksi hoivatyö on hyvin pitkälti siirtynyt kodeista erilaisiin laitoksiin ja instituutioihin ja samalla palkkatyöksi. Eli työ jota naiset ennen tekivät palkatta kodeissa on nyt yhä useammin palkattua työtä, jota tehdään kodin ulkopuolella – se on silti edelleen pääasiassa naisten työtä.\nTämä on minusta ongelma sekä sukupuolen että luokan kannalta: on luotu (hyvässä tarkoituksessa toki) naisenemmistöisiä aloja, joiden arvostus, palkkaus ja työolot ovat todella heikot, ja samalla palkkatyön logiikka on ulotettu yhä uusille elämänalueille. Siksi olisi sekä luokkapolitiikan että sukupuolipolitiikan kannalta erittäin kiinnostava projekti pyrkiä kehittämään uudenlaisia yhteisöllisen hoivan muotoja, jotka haastaisivat sekä kapitalistisen palkkatyölogiikan että sukupuolijaot**. Tällaisia hoivan järjestämisen tapoja ovat esimerkiksi erilaiset palvelujen ja resurssien vaihtoon perustuvat verkostot, joissa hoivatyö ei jää yksin naisten vastuulle, Hoiva ei tällöin ole jotakin, josta maksetaan, vaan perustuu vastavuoroisuuden ajatukselle.\nKysymyksiin työstä ja luokasta ja sukupuolesta liittyy myös se, mitä työväenluokalla tai työläisillä ymmärretään. Viime aikoina on ollut ilmassa eräänlaista työläiskulttuuriin ja työläisyyteen liittyvää nostalgiaa, jossa esimerkiksi fiilistellään lähiöpubeja tai haikaillaan “työväen sankareiden” perään. Tässä ei minusta sinänsä ole mitään pahaa, päinvastoin tällainen nostalgisointi voi olla jotakin hyvällä tavalla yhdistävää ja voimauttavaa. On kuitenkin kiinnostavaa, että työläisromantiikka liittyy selkeästi nimenomaan miehiin. Työväen sankari on mies ja työväki löytyy lähiöpubeista sen sijaan että se löytyisi esimerkiksi leikkipuistoista tai K-kaupasta. Tällä tavoin se mikä yhdistää toisia saattaa helposti sulkea toiset ulkopuolelle, ja samalla tullaan jälleen uusintaneeksi naisten työn ja työläisyyden näkymättömyyttä.\nTähän liittyen: joskus tunnutaan ajattelevan, että työväenluokkaisuus tai työläisyys on jotakin johon kuuluu seksismi tai rivous tai jonkinlainen rehvakas rällästys – osittain näin varmasti onkin, mutta toisinkin asian voi nähdä. Työväenluokkaisia naisia käsittelevistä tutkimuksista muodostuu aika erilainen kuva; esimerkiksi sellainen että työväenluokkaisuus on merkinnyt jatkuvaa pyrkimystä kunniallisuuteen ja kunnioitettavuuteen, arvostuksen tavoittelua. Työväenluokka ja erityisesti työväenluokkaiset naiset on kautta vuosisatojen leimattu liian äänekkäisiksi, likaisiksi, seksuaalisiksi, lihaviksi ja niin pois päin – siinä missä baarien mies on työläissankari on baarien nainen “lähiövalas”. Vastareaktiona tähän on ollut pyrkimys irrottautua leimoista ja olla kunniallinen ja hyvä nainen.\nMuun muassa tällä tavoin sukupuoli on mukana silloin kun puhutaan luokasta. Tässä olen maininnut vain muutamia esimerkkejä, analyysia voisi jatkaa loputtomiin.\nJos sukupuoli on läsnä kun puhutaan luokasta, on myös luokka läsnä kun puhutaan sukupuolesta ja feminismistä. Luokka ja sukupuoli -pohdiskelun toisessa osiossa käännänkin näkökulman tähän suuntaan.\n* Tämä kaksiosainen blogimerkintä pohjautuu alustukseen jonka pidin Vasemmistonuorten tilaisuudessa joulukuussa 2010\n**Tästä ajatuksesta on kirjoitettu laajemmin esim. Precarias a la deriva -kollektiivin teoksessa Hoivaajien kapina (Tutkijaliitto 2009)\nPosted in Luokka on tammikuu 5, 2011 by K. 54 kommenttia\n← Feministien vuoro lomailee\nVieraan vuoro: Feminismi ja asevelvollisuus →\ntammikuu 5, 2011 17:38\n”Keskustelussa palkkaeroista ei huomioida palkatonta hoivatyötä – sen paremmin miesten kuin naistenkaan tekemää – eikä sitä, että naiset ovat enemmän suorittavissa töissä ja epätyypillisissä työsuhteissa, ja joutuvat miehiä useammin järjestämään päivänsä lasten ehdoilla.”\nMiehet tekevät enemmän yhteenlaskettua ansio- ja kotityötä. Tilasto ei tosin ota edes huomioon varusmiehiä, jotka tekevät 24h päivässä töitä valtiolle keskimäärin 8.5kk ajan.\n”Huomiotta tuntuvat jäävän myös syyt siihen miksi miehet hakeutuvat töihin, joissa maksetaan euromääräisesti enemmän palkkaa, mutta joissa työaika on usein hyvin liukuva käsite.”\nTästä on Laasanen puhunut ja myös minä. Naiset preferoivat hyväpalkkaista miestä, mutta miehet eivät preferoi hyväpalkkaista naista lähellekään samassa mittakaavassa. Tästä syystä miehet hakeutuvat töihin joista on mahdollisuus tienata hyvin rahaa, jotta mies voi sitten löytää partnerin itselleen. Naiset preferoivat vähäpalkkaisia ja mukavia töitä, koska he yleensä avioituvat ylöspäin, jonka avulla he saavat elintasonsa korkeammaksi.\ntammikuu 5, 2011 18:13\nLinkittämäsi Taloussanomien tilastokuvio ei sisältänyt pahemmin lähdetietoa, pikaisella googlettamisella selvittelin että tilastokeskuksessa miesten ja naisten ajankäyttöä on tutkittu 2000-luvun alussa ja seuraava tutkimus on v. 2011, ensimmäisen tutkimuksen tulokset eroavat hieman Taloussanomien kuviosta: http://www.stat.fi/tup/hyvinvointikatsaus/hyv_024_niemi.pdf\nToisaalta herää kyllä kysymys, että miksi tässä kohtaa on relevanttia ryhtyä puhumaan tilastoista ja siitä kuka tekee eniten työtunteja? Yksi tekstini pointeista oli kiinnittää huomiota siihen, että ei ole mitenkään itsestään selvää mikä ylipäätään on työtä ja mikä ei. Onko esimerkiksi lasten nukuttaminen kotityötä? Näkyykö se ajankäyttötutkimuksissa? Kuinka hyvin ihmiset ylipäätään kykenevät arvioimaan kuinka paljon kotityötä heidän päiväänsä sisältyy? Ja toinen pointti oli se, että keskustelu palkkaeroista on – toistan itseäni – ongelmallista koska siinä ei kyetä huomioimaan sen paremmin miesten kuin naistenkaan tekemää palkatonta hoivatyötä. Eli tarkoitus ei ollut ryhtyä kiistelemään siitä kuka tekee tuntimääräisesti enemmän mitäkin, vaan kysyä millä tavoin asioista ylipäätään on mielekästä puhua.\nRohkenen epäillä, että kaikki miehet eivät valitse uraansa mieluisan partnerin toivossa. Ja voin kai saman tien ilmoittaa myös että itse en ole koskaan suunnitellut elämääni siinä toivossa että ”avioituisin ylöspäin”. Yllä esittämäsi kaltaiset järkeilyt vaikuttavat lähinnä loukkaavilta, koska niissä tunnutaan olettavan sekä miesten että naisten olevan täysin kyvyttömiä arvioimaan elämäänsä ja valintojaan minkään muun kuin pariutumispreferenssien perusteella. Tämä on absurdia, etenkin jos otetaan huomioon että kaikki naiset ja miehet eivät ole heteroja, ja että kaikki heterotkaan eivät elä avioliitossa/jaetussa taloudessa.\nJiri Nieminen sanoo:\ntammikuu 5, 2011 19:18\n”Yllä esittämäsi kaltaiset järkeilyt vaikuttavat lähinnä loukkaavilta, koska niissä tunnutaan olettavan sekä miesten että naisten olevan täysin kyvyttömiä arvioimaan elämäänsä ja valintojaan minkään muun kuin pariutumispreferenssien perusteella.”\nOlen muuten ihmetellyt miksi Henry Laasanen ei viittaa omissa kirjoituksissaan Sigmund Freudiin sen enempää. Freudin mukaan kun ihmisellä on mielessä vain ja ainoastaan jörniminen myös silloin kuin ihminen itse kieltää miettivänsä jörnimistä. Freud oli ensimmäinen, joka väitti kaiken viime kädessä palautuvan jörnimiseen.\nSitä paitsi Freud jos kuka kirjoitti aiheesta seksuaalinen valta. Kaiken lisäksi Freudin kirjoituksilla oli vaikutusta: hän mullisti 1900-luvun ihmiskuvan. Itse asiassa väittäisin, että syy miksi Laasanenkin haluaa kirjoittaa jörnimisestä, löytyy Freudin teosten vaikutuksissa.\nAnteeksi, meni vähän ohi aiheen, innostuin liikaa. 🙂\ntammikuu 5, 2011 20:49\n”Rohkenen epäillä, että kaikki miehet eivät valitse uraansa mieluisan partnerin toivossa. Ja voin kai saman tien ilmoittaa myös että itse en ole koskaan suunnitellut elämääni siinä toivossa että “avioituisin ylöspäin”. Yllä esittämäsi kaltaiset järkeilyt vaikuttavat lähinnä loukkaavilta, koska niissä tunnutaan olettavan sekä miesten että naisten olevan täysin kyvyttömiä arvioimaan elämäänsä ja valintojaan minkään muun kuin pariutumispreferenssien perusteella.”\nSuosittelen lukemaan Henry Laasasen teoksen Naisten seksuaalinen valta. Harva nainen tai mies tuskin tietoisesti ajattelee näitä preferenssejä, mutta ne preferenssit näkyvät yhteiskuntaa tarkastellessa. Tiede ei liity loukkaavuuteen, eli vaikka tieteellinen teoria olisi loukkaava, se ei tee siitä epätotta. Eivät parinvalintapreferenssit toki ole ainoat asiat ihmisen elämässä, mutta vaikuttavat kohtuu vahvasti. Enkä tarkoittanut että se pätee *jokaiseen* ihmiseen, mutta keskimäärin kyllä.\ntammikuu 5, 2011 23:01\nSamasta aiheesta kaksi kommenttia, vastailen tuossa alempana.\ntammikuu 5, 2011 20:14\n”Rohkenen epäillä, että kaikki miehet eivät valitse uraansa mieluisan partnerin toivossa”\nSatunnaisesti valitun miehen suosio (markkina-arvo) naisten silmissä nousee huomattavasti työelämässä menestymisen myötä, Valtaosa miehistä pyrkii menestymään työelämässä tai jollain muulla statusta tuovalla elämän alueella. Mitä merkitystä sillä nyt on, valitsevatko ”kaikki miehet” uraansa mieluisan partnerin toivossa, jos ilmiö on kuitenkin selkeästi havaittavissa empiirisesti?\n”Yllä esittämäsi kaltaiset järkeilyt vaikuttavat lähinnä loukkaavilta, koska niissä tunnutaan olettavan sekä miesten että naisten olevan täysin kyvyttömiä arvioimaan elämäänsä ja valintojaan minkään muun kuin pariutumispreferenssien perusteella”\nEikö mielestäsi ole hieman ongelmallinen lähtökohta keskustelulle, jos koet todellisuutta koskevan väitteen esittämisen itsessään loukkaavaksi? Eikö hedelmällisempää olisi pyrkiä osoittamaan väite virheelliseksi, jos sitä sellaisena pidät? Jos taas väite ei ole virheellinen, loukkaantumisesi tuskin saa olla este väitteen esille tuomiselle.\n”Tämä on absurdia, etenkin jos otetaan huomioon että kaikki naiset ja miehet eivät ole heteroja, ja että kaikki heterotkaan eivät elä avioliitossa/jaetussa taloudessa”\nJos nyt kuitenkin noin 95% ihmisistä on heteroita, eikö ole ihan luvallista puhua heteroista niin halutessaan? Jos joku toinen haluaa puhua homoista/lesboista, hänellä on siihen täysi oikeus.\ntammikuu 5, 2011 22:57\nNo niin, ei olisi ehkä pitänyt todeta minkään olevan loukkaavaa, koska keskustelu näköjään ajautuu heti oudoille uomille. En sanonut ettei tällaisia väitteitä voisi tuoda esille, tai että niiden _esille tuominen_ olisi loukkaavaa. Lähinnä tarkoitin, että minusta mainitun kaltaisten väitteiden taustalla häälyvä ihmiskuva on äärettömän kapea ja sellaisena loukkaus kaikkia eläviä ja hengittäviä ihmisiä kohtaan. Ja toki voi puhua myös älyllisestä loukkauksesta jos tieteellisempää keskustelua kaivataan :D.\nEn itse näe tuota virheelliseksi todistamisen taakkaa kovin akuuttina kysymyksenä. Lähinnä todistustaakka on heillä jotka väitteen toistuvasti esittävät ja perustelevat sitä yleistyksillä joiden syy-seuraus-suhteita ei kyetä vakuuttavasti todistamaan/perustelemaan. Hetero-kysymys liityy tähän samaan holtittomien yleistysten ongelmaan. Vakavasti otettavaa tutkimusta kehiin, jotta nämä keskustelut liikkuvat eteenpäin.\ntammikuu 6, 2011 02:50\n”Lähinnä tarkoitin, että minusta mainitun kaltaisten väitteiden taustalla häälyvä ihmiskuva on äärettömän kapea ja sellaisena loukkaus kaikkia eläviä ja hengittäviä ihmisiä kohtaan”\nMiksi sen faktan toteaminen, että miehet haluavat naisia ja ovat valmiita ponnistelemaan sellaisia saadakseen, olisi loukkaus ”kaikkia eläviä ja hengittäviä ihmisiä kohtaan”? Se, että tällainen melkoisesti empiiristä tukea omaava miesten motiiveja ja toimintaa koskeva käsitys on osana jonkun ihmiskuvaa, ei tee tästä kuvasta automaattisesti suppeaa. Jos kyseessä sattuu vielä olemaan ihmisluontoa koskeva totuus, on vaikea ymmärtää miksi asiassa olisi mitään loukkaavaa ketään kohtaan. Ja siis edelleen: Mitä väitettä tässä olet kyseenalaistamassa? Sitäkö, että menestys vaikuttaisi positiivisesti miehen markkina-arvoon? Vai sitä, että miehet olisivat motivoituneita ponnistelemaan naisten suosioon päästäkseen?\n”Lähinnä todistustaakka on heillä jotka väitteen toistuvasti esittävät ja perustelevat sitä yleistyksillä joiden syy-seuraus-suhteita ei kyetä vakuuttavasti todistamaan/perustelemaan”\nEsitätkö siis oikeasti, että miehen sosiaalisen ja/tai taloudellisen aseman ja naismenestyksen välillä vallitsisi ainoastaan voimakas korrelaatio ilman minkäänlaista kausaalisuutta? Vai kiellätkö ehkä korrelaationkin? Korrelaatio on tietysti helppo osoittaa ihan empiirisesti olemassaolevasta datasta tai vaikka pitämällä silmät ja korvat auki ulkona liikkuessaan. Syy-seuraus tietty hieman haastavampi, mutta siitäkin lienee tutkimusta. Vankkaa teoreettista pohjaa miesten ja naisten parinvalintapreferenssien muodostumisesta löytyy esim. sosiobiologian ja evoluutiopsykologian puolelta.\ntammikuu 6, 2011 10:02\nKyse ei käsittääkseni ollut siitä faktasta, että useimmat heteromiehet haluavat naisia ja kuka tahansa on varmasti valmis ponnistelemaan elämässä löytääkseen kumppanin jonka kanssa toteuttaa seksuaalisuutta tai muuten vain jakaa elämäänsä. Tästä olemme varmaankin samaa mieltä. Mutta yllä esitettiin ajatuksia, joiden mukaan se millaiselle alalle henkilö päätyy työskentelmään olisi suoraan johdettavissa tietyistä yleisistä parinvalintapreferensseistä. Minusta minkä tahansa elämänvalinnan näkeminen ainoastaan yhden asian seurauksena on automaattisesti suppeaa (voi toki toimia tietyssä analyyttisessä tarkoituksessa, mutta silloin pitää ilmoittaa selkeästi että tässä nyt teorian kehittelymielessä rajataan kaikki muut seikat pois).\nEn kaipaa niinkään tutkimusta parinvalintapreferenssien muodostumisesta kuin siitä milllä tavoin näiden preferenssien voidaan ajatella selittävän yhteiskunnallisia oloja, ja miten tämänkaltaisia syy-seuraus-suhteita ja yleistyksiä perustellaan (ja erityisesti, keitä niiden ajatellaan koskevan).\ntammikuu 6, 2011 12:51\n”En kaipaa niinkään tutkimusta parinvalintapreferenssien muodostumisesta kuin siitä milllä tavoin näiden preferenssien voidaan ajatella selittävän yhteiskunnallisia oloja, ja miten tämänkaltaisia syy-seuraus-suhteita ja yleistyksiä perustellaan.”\nOccamin partaveitsellä. Kilpailevat selitykset miesten taipumukselle pyrkiä ja päätyä paremmin palkattuihin töihin ovat selvästi monimutkaisempia ja edellyttävät useita empiirisesti vahvistamattomia oletuksia.\ntammikuu 6, 2011 03:00\n”Hetero-kysymys liityy tähän samaan holtittomien yleistysten ongelmaan. Vakavasti otettavaa tutkimusta kehiin, jotta nämä keskustelut liikkuvat eteenpäin”\nOnko yleistys ”holtiton”, jos se koskee 90-95% väestöstä? En myöskään oikein ymmärrä, miksi tarkastelua ei saisi rajata heteroihin, jos tarkoitus on kuvata heteromiehille tai -naisille tyypillistä parinvalintakäyttäytymistä.\ntammikuu 6, 2011 09:53\nJos tarkastellaan sitä kuinka monet esimerkiksi Suomessa tällä hetkellä elävät heteroparisuhteessa jossa on jaettu talous, ei kyse todellakaan ole 90 prosentista väestöä. Yleistys on holtiton silloin jos toistuvasti puhutaan ”miehistä ja naisista” viitsimättä tarkemmin eksplikoida, että a) tarkastelu on rajattu heteroihin (erikoinen tapa kertoa ”totuuksia” ihmisluonnosta) ja b) väite ei kuitenkaan koske kaikkia heteromiehiä ja heteronaisia vaan jotakin ”yleistä tendenssiä” jonka suhdetta erityiseen ei myöskään tarkemmin selvitetä, mutta jota tästä huolimatta käytetään selittämään maailmaa ihan kuin kyseessä olisi aukoton totuus kaikista ihmisistä.\ntammikuu 6, 2011 07:50\nHei Panu (ja Henri) ja muut,\ntoivoisin, että vastaisitte tuohon Katariinan tekstin ensisijaiseen haasteeseen: kuinka voimme ylipäätään tutkia työtä nyky-yhteiskunnassa määrittelemättä kriittisesti uudelleen, mitä työ on?\nTuskin kukaan meistä kiistää, että työelämä on sukupuolittuneesti segregoitunut. Selvästi myös Panulla ja Henrillä on jonkinlainen kokemus sukupuolten epätasa-arvosta, joka liittyy palkkaan, työelämään, kotiin ja perheeseen.\nSukupuolen, luokan ja työelämän rakenteiden kannalta olisikin ehdottoman tähdellistä päästä kiinni niihin mekanismeihin, jotka ohjaavat työelämän, kodin ja perheen työnjakojen eriytymistä. Tässä suhteessa luulen, että akselilla Laasanen-Sumanen voi olla jopa pointti siinä, että vallitsevien sukupuoliroolien kannalta naisen on paljon ”turvallisempi” valita esimerkiksi juuri matalapalkka-ala kuin miehen, koska häneltä ei edellytetä perheenelättäjän roolia, ja toisaalta koska hoivatyö nähdään naisille ”ominaisena”. Miehelle matalapalkkaisen hoivatyön valitseminen puolestaan on vallitsevassa yhteiskunnassa aina jonkinlainen riski ja vaatii rohkeutta, väittäisin, että paljon enemmän rohkeutta kuin naiselta vaatii kovapalkkaisen miesvaltaisen alan valitseminen.\nSen sijaan tämän näkemyksen kääntäminen suoraan naisten ja miesten valintojen syyksi, tai etenkään partnerinvalintakysymykseksi, on hieman ongelmallista. Jos tälle linjalle lähdetään niin voitaisiin väittää esimerkiksi (oman ja tuttavapiirini empiirisen kokemuksen perusteella) että hyvis-feministimiehet viedään käsistä ja että sairaanhoito-oppilaitokseen tai opettajakoulutukseen hakeutuvalla ei-homoseksuaalilla miehellä käy ihan mieletön flaksi. Joten (heteromiehen) pariutumisen kannalta itse asiassa naisvaltaiset alat ja feministinen ajattelu sekä tietty hoivavietin osoittaminen ovat erittäin hyviä vaihtoehtoja ja pariutumisteorioiden voisi olla aika paneutua siihen, miksi useammat(hetero)miehet eivät hakeudu näille hyville apajille?\nIlta-Sanomien löppi julisti jo 15 vuotta sitten: ”Siivoa mies, saat seksiä”. Myös tutkimukset pohjoismaista osoittavat, että kotitöiden tasa-arvoinen jakaminen parantaa parisuhdetta ja lisää onnellisuutta niin naisilla kuin miehilläkin. Silti naiset näyttävät arjen käytäntöjen tutkimuksen valossa tekevän edelleen valtaosan kodin ylläpito- ja siivoustyöstä. Seksuaalisen vallan kannalta (jos hetkeksi oletamme Laasasen teorian päteväksi) kannattaisikin pohtia vakavasti paitsi rahan ja tavaran vaihtoa seksiin, myös sitä, miksi miehet eivät siivoa enemmän, kun se tutkitusti lisäisi miestenkin onnellisuutta ja todennäköisesti myös seksuaalisen kanssakäymisen määrää parisuhteessa.\nNämä voivat kuulostaa provosoivilta heitoilta, mutta ne liittyvät ihan olennaisesti siihen, mitä Katariina kysyi: kuinka me määrittelemme työn ja mikä lasketaan työksi?\nKapitalistisessa järjestelmässä, jonka logiikkaan myös Henry Laasasen seksuaalisen vallan teoriat pohjaavat, valuutta ja valuutan arvo on yksi keskeinen tekijä. Ja silloin se, mikä määritellään valuutaksi ja mikä kunkin valuutan arvo markkinoilla kulloinkin on, on kysymys, jota ei voi sivuuttaa. Mikä lasketaan työksi, josta maksetaan palkkaa? Mikä lasketaan parisuhdemarkkinoilla eduksi ja mikä haitaksi? Mitkä arvot ja arvostukset ohjaavat käytöstämme ja valintojamme, ja miten niitä voi tutkia syyllistymättä ongelmallisiin yleistyksiin ja omat sokeat pisteensä tiedostaen?\nNämä ovat ennen kaikkea poliittisia kysymyksiä: mistä näkökulmasta HALUAMME lähestyä työelämän segregaatiota ja palkkaeroja, tai parisuhdetta tai sitä monimutkaista matriisien sekamelskaa, joka johtaa työelämän sukupuolittuneeseen segregaatioon. Ja ennen kaikkea, mikä on meidän tavoitteemme?\nEntistä tärkeämpää olisi siis ensin vastata kysymykseen siitä, miten työ ja työnteko pitäisi määritellä ja mitä näistä määritelmistä seuraa, etenkin sukupuolen ja luokan mielenkiintoisten ristiriitojen kannalta?\ntammikuu 12, 2011 13:31\nTuosta näkymättömästä työstä voisi tietysti puhua myös kustannuspuolen kautta.\nEsimerkiksi toinen puolisoista on kotona hoitamassa lasta ja töinen on töissä. Tällöin\n– töissä käyvä maksaa lapsesta aiheutuvat kustannukset\n– töissä käyvä maksaa kotona olevan puolison kustannukset\nSaako töissä käyvä puoliso mitään tuottoa tälle sijoitukselleen? No ei tietystikään saa, mutta hän voisi aivan oikeutetusti vaatia palkkaa tai tuottoa kattamilleen kustannuksille. Jos kotona oleva puoliso saa palkkaa, ne lisäävät työssä käyvän kustannuksia (koska hän maksaa palkan) ja siten myös hänelle kuuluva tuottovaatimus kasvaa. Eli kokonaisratkaisuus kuuluu siten, että kaikki alla olevat otetaan huomioon\n1- kotona olevan palkkio tehdystä työstä\n2- töissä käyvän palkkio hänen kattamistaan kustannuksista (sisältäen kotona olevan puolison palkkion, mikäli se maksetaan)\ntammikuu 12, 2011 18:25\nTämän kirjoituksen logiikka ei nyt ihan kokonaan aukea minulle.\nMillä kumman perusteella työssäkäyvä puoliso voisi vaatia palkkaa tai palkkiota siitä, että maksaa suuremman osan perheen kustannuksista kun toinen on kotona hoitamassa parin yhteistä lasta?\nMihinkään työelämän logiikkaan ei kuulu se, että henkilön, joka maksaa toiselle palkkaa, kuuluisi saada tämän palkan vastineeksi palkolliseltaan palkkio palkanmaksustaan. Palkan vastineeksi palkanmaksajan kuuluu saada tietty työpanos, ja tämä logiikka toteutuu näissä tarkoitetuissa perheissä täysin: toinen maksaa suuremman osan ylöspidosta, toinen tekee suuremman osan koti- ja hoivatyöstä. Se sitten, millä sukupuolittuneilla tavoilla tämä on tai ei ole oikeudenmukaista, on aivan eri asia, mutta ilmiselvästi ylivoimaisesti suurin osa lapsiperheistä on tähän järjestelyyn tyytyväisiä.\ntammikuu 12, 2011 18:56\nPalkanmaksaja vertautuu yrittäjään, ja yrittäjän pitää saada kustannuksilleen kate eli tuotto.\ntammikuu 12, 2011 19:11\nTarkalleen ottaen palkansaaja ei vertaudu yrittäjään kovin monella tavalla, tai ainakin tuo vertaus on hyvin ongelmallinen ja monitahoinen.\nMutta vaikka vertautuisi, ei tämäkään auta tuota logiikkaa yhtään. Yrittäjänkään ei pidä saada palkkaamaltaan työntekijältä muuta kuin tämän työpanos, on jokseenkin järjetön ajatus, että palkollinen maksaisi työnantajalleen korvauksen, johon sisältyisi hänelle maksettu palkka.\ntammikuu 14, 2011 07:07\nHeh, siis työssäkäyvä puoliso ei vertaudu yrittäjään, eikä hän saa maksamalleen rahalle tuottoa. Epäilen, että mielestäsi työssäkäyvä puoliso (siis palkanmaksaja) ei myöskään vertaudu työnantajaan, jolla on esimerkiksi työnjohto-oikeus.\nTästä keskustelusta tulee mieleen, että idea on se, että isän vain pitäisi maksaa äidille. Ja perustelut keksitään. Miehillä on rahaa, ja naiset haluavat sen.\ntammikuu 6, 2011 11:27\nKoska nimeni on täällä esillä, yritän vastata eräisiin kysymyksiin tilastoasiantuntijan näkövinkkelistä:\nKysymys A. Yksi tekstini pointeista oli kiinnittää huomiota siihen, että ei ole mitenkään itsestään selvää mikä ylipäätään on työtä ja mikä ei. Onko esimerkiksi lasten nukuttaminen kotityötä? Näkyykö se ajankäyttötutkimuksissa?\nVastaus: Arvostelet tilastoa, jota et selvästikään tunne. Kotitöiden luettelo on esim täällä: http://www.tasa-arvo.com/u8kotityolista.html. Kaikki työt näkyvät varmasti oikein ajankäyttötilastossa, sillä 10 000 ihmistä täyttää yhden päivän ajan reaaliajassa listaa, jossa raportoidaan 10 minuutin välein, mikä on ollut edellisen kymmenen minuutin pääaktiviteetti. Ajankäyttötilaston virhemarginaali on promilleluokkaa.Tosin voidaan arvostella sitä, miksi esim. shoppailu lasketaan kotityöksi? Kotitarvekalastus verkoilla ei ole kotityötä, mutta kalan osto torilta matkoineen on. Miestä mielestäni sorretaan kotityöluettelossa.\nKysymys B. Kuinka voimme ylipäätään tutkia työtä nyky-yhteiskunnassa määrittelemättä kriittisesti uudelleen, mitä työ on?\nVastaus: Ansiotyön varmaan ymmärrät, vaikka esimerkiksi matkatyössä kulunutta vapaa-ajan menetystä ei siksi lasketakaan. Ja kotityölistan löydät yllä olevasta osoitteesta. Mitä niistä puuttuu, mikä mielestäsi pitäisi lukea työksi?\nParisuhteessa elävät miehet tekevät 8,5 tuntia viikossa enemmän yhteenlaskettua ansio- ja kotityötä kuin heidän kumppaninsa (Piekkola). Jos tarkastelemme parisuhteita, joissa molemmat ovat kokoaikatyössä, yhteenlaskettu ansio- ja kotityö on samansuuruista miehellä ja naisella (sanoo kaksi väitöskirjaa tänä vuonna, Pääkkönen ja Oinas).\nNaisten vaatimus miesten runsaammasta osallistumisesta kotitöihin johtaa työmääräeron lisäkasvuun, joka ei voi olla jättämättä jälkiä miehen henkiseen ja fyysiseen hyvin-/pahoinvointiin.\nKysymys C: Samoin on kuulunut puheenvuoroja, joiden mukaan miehen euro on itse asiassa 90 senttiä, koska miehet tekevät niin paljon enemmän (palkattomia) ylitöitä.\nVastaus: Viitatataanko minun tutkimuksiini, joiden mukaan mies saa tunnin työpanoksesta 90 senttiä, kun nainen saa euron? Palkkaeroa ei selitä ylityöt, sillä ne on poistettu aineistosta ja palkattomia ylitöitäkin mies tekee vain 12 minuuttia viikossa enemmän kuin nainen.\nUusimman tutkimukseni mukaan vuonna 2000 kokoaikatyötä tekevien palkansaajamiesten vuosityöaika oli 2133 tuntia ja naisten 1782 tuntia (ilman tuntiperustaisesti rahassa maksettuja ylitöitä). Eroa on siis 6,5 tuntia viikossa. Ero on monista eri syistä johtuva ja aiheesta ilmestyy keväällä uusi tutkimus kirjana: ”Vaiettua tietoa tasa-arvosta”, joten ei siitä tässä enempää.\nSgregaatiosta muutama sana: Mies ja Tasa-arvo-seminaarissa miehiä hauskuutti eräs nainen, joka kertoi, että segregaation purku on aloitettu houkuttelemalla koulupoikia sairaanhoitajiksi. Hauskaa tässä on se, että ei kerrottu, mitä työtä aiotaan tarjota näiden poikien syrjäyttämille tytöille. Rakennustöitä, metallimiehen, putkimiehen, nuohoojan töitä vai mitä? Näille aloillehan kaivataan naisia, koska segregaation vuoksi heitä ei siellä ole.\nJa miten pojat voisivat edes kuvitella pääsevänsä naisten aloille? Koululaitoksemme todistustuotanto on siten vino, että tyttöjen keskiarvot ovat parempia kuin poikien, joten pojat eivät yhteishaussa pärjää tytöille. Tytöt voivat valita, mitä haluavat, poikien on parasta hakea vain miesaloille.\ntammikuu 6, 2011 15:01\nKommentoin pikaisesti tähän, jatkakaahan muut mikäli teillä on enemmän asiantuntemusta tilastoista (myönnän auliisti että en itse ole mikään tilastotieteilijä).\nKysymys A:n kohdalla vastaus päätyy lopulta samaan kuin mikä oli kysymyksen olennainen pointti: miksi xxx lasketaan työksi mutta yyyy ei? Millä tavoin tällaiset määritelmät ovat sukupuolittuneita? Ja miten pitäisi tulkita tilastoja, jos tiedetään että niiden laatiminen perustuu jo aina valmiiksi tietyille tulkinnoille siitä, mikä on työtä ja mikä ei?\nKysymykseen B: ansiotyön ja listassa luetellun kotityön lisäksi on olemassa esimerkiksi yhteiskunnallista vapaaehtoistyötä: vaikkapa erilaisten kerhojen tai urheiluseurojen vetäjien palkaton työ. Miten tämä huomioidaan laskelmissa? Lisäksi mietityttää kotityön luonne: suuri osa kotihommista on enemmänkin sellaista jatkuvaa hiljaista askaretta kuin yksittäisiä työtunteja – esim. ohi mennessään pyyhkii pöydältä murut tai ulos lähtiessään vie roskat. Tämän tyyppistä työtä on kovin hankala mitata. Lisäksi yksi kiinnostava kysymys itse työn tekemisen lisäksi on se, kuka kantaa vastuun siitä että kotitalous pyörii eteenpäin, pyykit tulevat pestyä ja tiskit tiskattua ajallaan jne? On eri asia tiskata silloin kun toinen huomauttaa että nyt on tiskauksen aika kuin laskeskella etukäteen että mitkä päivät pitää varata pyykkipäiviksi jotta kaikille riittäisi puhtaita vaatteita.\nVoidaan myös ajatella että mikäli miehet esim. ottaisivat enemmän vastuuta lastenhoidosta olisi naisilla mahdollisuus tehdä enemmän ansiotyötä, jolloin sekä ansio- että kotityö jakautuisivat tasaisemmin. Kyse on loppujen lopuksi kumpaakin sukupuolta hyödyttävästä muutoksesta.\nKysymykseen C voitaneen palata siinä vaiheessa kun asiasta on enemmän tutkimustietoa.\ntammikuu 7, 2011 11:32\nPilkunviilausta kahdesta lainatusta tutkimuksesta (kiitän Johanna Lammi-Taskulaa näistä huomioista!)\n– Tomi Oinaan väitöskirjassa ei kotitöissä ole mukana lastenhoito; Hannu Pääkkösen väitöskirjassa se on mukana.\n– molemmat käyttivät 1999-2000 ajankäyttöaineistoa, joten tulokset eivät kerro tämänhetkisestä tilanteesta – onneksi uusi ajankäyttöaineisto kerättiin viime vuonna.\n– Hannu Pääkkönen toteaa väitöskirjassaan ajankäyttötutkimuksesta, että ”ansiotyöaika lasketaan ajankäyttötutkimuksessa bruttoaikana, mutta kotityöaika nettoaikana. Ansiotyöaikaan sisältyvät myös keskeytykset työaikana, kuten WC:ssä käynnit sekä kahvi- ja tupakkatauot.\nNämä toiminnot eivät kuitenkaan sisälly kotityöaikaan, joka koostuu vain ”puhtaista” kotityöjaksoista. Koska miehet tekevät enemmän ansiotyötä ja naiset kotityötä, vertailu on menetelmän vuoksi epäedullista naisille.”\n– Pääkkösen mukaan kokonaistyöaika (palkkatyö + kotityö) avo- tai avioliitossa olevilla työllisillä pareilla jakautui melko tasan (naiset n. 61 tuntia ja miehet n. 59 tuntia viikossa). Kun molempien puolisoiden työaikamuoto oli samanlainen, eli molemmat\npuolisot kävivät säännöllisessä päivä- tai vuorotyössä, miehen osuus oli 41 prosenttia kotitöistä.\n– Lapsiperheissä, joissa molemmat puolisot olivat ansiotyössä, mies teki reilun kolmanneksen kotitöistä. Työssä käyvä vaimo teki lähes kaksi kolmasosaa perheen lastenhoitoajasta, olipa mies työssä tai ei.\nItse ajattelen, että suuri osa lastenhoitotyöstä on myös vastuun ottamista. Ja se on sukupuolittunutta. Useimmiten juuri nainen huolehtii siitä, että jääkaapissa on ruokaa, puhtaat vaatteet riittävät ja lapsilla on säänmukaiset asusteen, jne, jne, jne… Tätä jatkuvaa vastuuta ei pidä väheksyä eikä sitä voi suoraan mitata ajassa. Uskoisin, että muun muassa 6+6+6 malli vanhempainvapaisiin muuttaisi tätä kuviota. Jos myös isät käyttäisivät vanhempainvapaita, tulisi arjen hoitaminen myös heille tutummaksi kakkavaippoineen ja vihannessoseineen. En näe työaika-asiaa niinkään tuntimääräisenä eriarvoisuutena. Ei tässä olla ehdottamassa, että miehet olisivat ”laiskoja”. Kyse on siitä, että työ jakautuu sukupuolille eri tavoin. Ja tuo jakautuminen aiheuttaa myös taloudellista eriarvoisuutta. Puhumattakaan sitten siitä, että juuri tämän työn sukupuolittuneen jakautumisen vuoksi lapset määrätään huoltajuuskiistoissa useimmiten äideille – juuri siksi, koska äidit ovat huolehtineet arjen sujuvuudesta. Käytännössä työn (ja vastuun!) tasapuolinen jakautuminen niin ansio- kuin kodin- ja lastenhoitotyönkin osalta palvelee molempia sukupuolia.\ntammikuu 7, 2011 15:00\nOnko sinulla jotain näyttöä siitä, että lähivanhemmuuden määräytyminen pääsääntöisesti naiselle erotilanteessa johtuisi siitä, että naiset tekevät keskimäärin enemmän kotitöitä eikä esimerkiksi miehiin kohdistuvasta syrjinnästä – vai onko kyseessä pelkästä arvauksesta? Miten lähivanhemmuus määräytyy esimerkiksi niissä tapauksissa tilastollisesti, joissa mies onkin ollut se enemmän kotitöitä tehnyt osapuoli?\nHuoltajuusriidoista päättämisestä tietoa mm. Teija Hautasen (2010) väitöskirjassa: http://acta.uta.fi/pdf/978-951-44-8192-5.pdf. Tosin Hautanen tutki huoltoriitoja ja väkivaltaa, mutta selittää myös päätöksenteosta.\nEn toki väitä, etteikö olisi tarvetta miettiä miesten asemaa huoltoriidoissa. Käsitykset äidistä ensisijaisena hoivaajana ovat kulttuurissamme jaettuja, eivätkä siten voi olla vaikuttamatta laajasti myös esim. lapsen asioista päättämiseen. On kuitenkin harhaanjohtavaa tuijottaa pelkästään tilastoja huoltajuuden myöntämisistä miettimättä ollenkaan päätöksenteon taustalla vaikuttavia arjen järjestelyjä. Kuten nämä tässäkin kommenttiketjussa lainatut ajankäyttötutkimukset osoittavat, naiset tekevät suuremman osan lapsenhoitotyöstä (oli siis kokonaistyöaika mikä tahansa). Ja koska huoltajuuden myöntämiseen vaikuttaa juuri arjen hoiva (lapsen etu käsitetään mm. sitä kautta, että lapsen arkea pyritään ravisuttamaan mahdollisimman vähän), lienee loogista, että huoltajuuksia myönnetään tällä hetkellä useammin naisille.\nEhkäpä joku tulevaisuudessa tarttuu näihin esittämiisi kysymyksiin ja ryhtyy tutkimaan kotitöiden jakautumista huoltajuusriitatapauksissa. Itse olen taipuvainen ajattelemaan, että oikeusjärjestelmämme ainakin pyrkii puolueettomuuteen. Keskustelua aiheesta on toki tarpeellista pitää yllä.\ntammikuu 11, 2011 12:54\n1.”Miehisissä ammateissa” pidetään ruokatunti, joka ei ole työaikaa. Sosiaali- ja terveyssektoreilla, joissa pidetään puolta tuntia minuutinkin lyhempi ruokatauko, se lasketaan työsehtosopimuksen mukaan työajaksi.\n2. Järjestötoimintaa (ei uskonto mukana) ei lasketa kotityöksi. 4,5 % miehistä harrastaa järjestötoimintaa ja 4 % naisista. Miehet tekevät järjestötoimintaa keskimäärin 6 minuuttia päivässä ja naiset 5 minuuttia.\n3. Nyt tehtiin uusi ajankäyttötilasto. valitettavasti vaan tilanteessa, joka on kestämätön yhteiskuntamme säilymisen kannalta, sillä valtio velkaantui silloin 10 miljardia vuodessa, mikä tahti kaataisi Suomen kymmenessä vuodessa. Miehillä ei ollut työtä tarjolla, sillä yli 50 000 miestä oli enemmän työttömänä kuin naisia, ja pakkolomautettuja vielä enemmän.\nToivottavasti uuden ajankäyttötilaston materiaalia ei käytetä mihinkään suunnitteluun, sillä katastrofitilanteen havaintoja ei saa käyttää, muuten perii hukka.\nMuuten olen sitä mieltä kanssasi, että jos pystyisimme vähentämään miesten työtunteja, se koituisi perheen parhaaksi, koska isäkin voisi osallistua enemmän perheen arkeen. Raha ei voi olla este, sillä onhan miehen keskituntipalkka tehtyä työtuntia kohden paljon alempi kuin naisen keskituntipalkka. Nykyinen työttömyys ja pakkolomalla oleminen vaan ei ole oikea ratkaisu, juustohöylämalli olisi parempi.\ntammikuu 6, 2011 11:40\n”Mutta yllä esitettiin ajatuksia, joiden mukaan se millaiselle alalle henkilö päätyy työskentelmään olisi suoraan johdettavissa tietyistä yleisistä parinvalintapreferensseistä”\nJoo no se nyt on tietty selvää, ettei uravalintaa voi johtaa suoraan parinvalintapreferensseistä. Uravalintaan lienee vaikuttamassa niin paljon tekijöitä, että koko prosessin mallintaminen olisi mahdoton urakka. Mutta jos kyse on siitä, mitkä tekijät johtavat miesten ja naisten erilaisiin uravalintoihin, olisi typerää jättää sukupuolten erilaiset parinvalintapreferenssit ja niiden potentiaalinen vaikutus huomiotta. Vähän sama kuin jättäisi miesten parinvalintapreferenssit huomiotta silloin, kun pohditaan naisten maanista suhtautumista ulkonäköasioihin. ikään kuin pidettäisiin toteennäyttämättömänä/merkityksettömänä sitä, että miehet preferoivat kauniita naisia.\n”En kaipaa niinkään tutkimusta parinvalintapreferenssien muodostumisesta kuin siitä milllä tavoin näiden preferenssien voidaan ajatella selittävän yhteiskunnallisia oloja, ja miten tämänkaltaisia syy-seuraus-suhteita ja yleistyksiä perustellaan (ja erityisesti, keitä niiden ajatellaan koskevan)”\nKyllä tuosta käsittääkseni löytyy paljonkin tutkimusta. Sitä paitsi jos hyväksyt sen, että naiset preferoivat menestyneitä miehiä selvästi voimakkaammin kuin vice versa, tästä seuraa loogisesti muut seikat vakioituina, että miehillä on suurempi motiivi hankkia menestystä kuin naisilla. Tämän päättelyn jälkeen on helppo esittää hypoteesi, jonka mukaan miehiä päätyy enemmän korkeampiin asemiin osittain parinvalintamekanismeista johtuvan naisiin verrattuna ”ylimääräisen” motivaation johdosta. Mut joo, tää on tietty vaan hypoteesi, jota en itse ole empiirisesti tutkinut. Mutta sitä tutkimustakin varmaan löytyy, jos viitsii etsiä. Suomesta sitä tosin ei juurikaan löydy, paitsi ehkä Laasaselta osittain aiheeseen liittyen. Jos olen ymmärtänyt oikein, naistutkimuksen laitoksilla ei olla tätä aihetta pahemmin lähestytty?\n”Jos tarkastellaan sitä kuinka monet esimerkiksi Suomessa tällä hetkellä elävät heteroparisuhteessa jossa on jaettu talous, ei kyse todellakaan ole 90 prosentista väestöä”\nEn ymmärrä, miten jaetussa taloudessa eläminen olennaisesti liittyisi asiaan. Parinvalintapreferenssien tuottama motivaatio menestyksen hankkimiseenhan vaikuttanee kaikkein voimakkaimmin juuri niihin, joilla kumppania tai seksisuhteita ei kyseisellä hetkellä ole?\ntammikuu 6, 2011 15:07\nViimeiseen pointtiin: olen tulkinnut tätä keskustelua (ehkä virheellisesti?) siinä kehyksessä, jossa oletetaan että ihmisten elämää ja valintoja ohjaa paitsi ajatus kumppanin löytämisestä myös oletus siitä että esimerkiksi nainen löytää kumppanin lisäksi itselleen elättäjän, ja että tämän vuoksi naiset eivät hakeutuisi hyvin palkatuille aloille. Tämän vuoksi halusin tuoda esiin, että koska suuri osa ihmisistä ei elä heteroparisuhteessa jossa olisi jaettu talous on tämäntyyppinen ajatuskulku huono yleistys. Toki voi aina ajatella, että kyse on enemmän tiedostamattomista asenteista jne joilla sitten taas ei vastaavasti ole niin paljon tekemistä todellisten tulevaisuusnäkymien kanssa. Tiedostamattomista asenteista puhuminen on siinä mielessä hankalampaa, että tällöin teorian perustelussa joudutaan väistämättä turvautumaan oletuksiin.\ntammikuu 6, 2011 12:00\n”Jos tälle linjalle lähdetään niin voitaisiin väittää esimerkiksi (oman ja tuttavapiirini empiirisen kokemuksen perusteella) että hyvis-feministimiehet viedään käsistä ja että sairaanhoito-oppilaitokseen tai opettajakoulutukseen hakeutuvalla ei-homoseksuaalilla miehellä käy ihan mieletön flaksi. Joten (heteromiehen) pariutumisen kannalta itse asiassa naisvaltaiset alat ja feministinen ajattelu sekä tietty hoivavietin osoittaminen ovat erittäin hyviä vaihtoehtoja ja pariutumisteorioiden voisi olla aika paneutua siihen, miksi useammat(hetero)miehet eivät hakeudu näille hyville apajille?”\nTietty oma tuttuvapiiri ei riitä minkäänlaiseen yleistykseen, mutta sen varmasti tiedostitkin. Näin lonkalta voisin heittää tuohon sen, että kyse on osittain myös siitä, minkä oletat miesten tavoitteeksi. Paljon seksiä eri naisten kanssa vai vakaa monogaminen parisuhde vai jotain siltä väliltä? Veikkaisin, että mainitsemasi ”hyvisfeministimiehet” usein ehkä saavat omista piireistään sen pitkäaikaisen kumppanin, mutta ongelmaksi jää, että optimitilanteessa mies ei ehkä haluaisi elää koko elämäänsä yhdessä tai kahdessa parisuhteessa ilman näiden suhteiden ulkopuolisia seksisuhteita. Jos nyt ”omaan kokemukseen” lähdetään viittaamaan, niin minun kokemukseni ja tuttavapiirini perusteella kaikki suuresta naisten suosiosta nauttineet ja paljon seksiä saaneet miehet ovat olleet erittäin maskuliinisia ja joko menestyneitä, sosiaalisesti arvostettuja tai erittäin komeita miehiä. Tai edellisten yhdistelmiä.\nSiitä olen samaa mieltä, että miesten saattaisi tuossa mielessä kannattaa hakeutua enemmän naisvaltaisille aloille. Kaiken kuulemani perusteella flaksi todella käy melkoisen hyvin miehillä, jotka ovat tyyliin ainoina maskuliinisuuden edustajina isossa naisporukassa. Miesten vähäistä hinkua hakeutua esim. hoitoalalle, selittänee kuitenkin se, että sen hoitsupiirin ulkopuolella alan miehelle tuoma status ei ole hääppöinen.\n”Ilta-Sanomien löppi julisti jo 15 vuotta sitten: “Siivoa mies, saat seksiä”\nNäihin ”tutkimuksiin” suhtautuisin todella suurella varauksella. Ongelmana on, että asiaa ei voida oikeasti edes tutkia empiirisesti. Ei ole mitään keinoa havainnoida kodeissa tapahtuvaa siivoamisen jakautumista ja sen vaikutusta seksin määrään tai laatuun. Saati, että pystyttäisiin samalla jotenkin vakioimaan muita kodeissa samanaikaisesti asiaan vaikuttavia tekijöitä. Voidaan ainoastaan kysellä naisilta, mikä heidän asenteensa on asiaan. Sitten naiset vastaavat ehkä pitkälti sen, miten tuollaiseen ”kuuluu” vastata.\ntammikuu 6, 2011 13:32\n”Joten (heteromiehen) pariutumisen kannalta itse asiassa naisvaltaiset alat ja feministinen ajattelu sekä tietty hoivavietin osoittaminen ovat erittäin hyviä vaihtoehtoja ja pariutumisteorioiden voisi olla aika paneutua siihen, miksi useammat(hetero)miehet eivät hakeudu näille hyville apajille?”\nSuurin osa miehistä ei taida toistaiseksi uskoa tuohon väitteeseesi, jonka mukaan ”hyvis-feministimiehet viedään käsistä”, tai että miesopettajilla tai sairaanhoitajilla kävisi erityisen hyvä flaksi. Esim. entinen kieltenopiskelija Panu Höglund on kirjoittanut täysin päinvastaisista kokemuksista.\nAsian selvittely pitäisikin aloittaa keräämällä aihepiiristä kovaa dataa: onko miespuolisilla opettajilla tai hoitajilla oikeasti enemmän seksipartnereita tai säännöllisempää seksiä kuin vaikkapa poliiseilla tai merkonomeilla?\ntammikuu 6, 2011 15:10\nTähän mennessä keskustelussa lienee jo käynyt selville, että parinvalintapreferenssi, mikäli on merkityksellinen puhuttaessa työstä ja työelämästä, on kuitenkin vain yksi monista huomioon otettavista asioista. Minusta tästä aiheesta keskusteleminen ei enää tässä vaiheessa juurikaan tuo uutta näkökulmaa alkuperäisen blogauksen ajatuksiin, ja ehdotankin että keskustelu siitä miksi tietyt miehet saavat ”enemmän naisia” loppuu tältä erää tähän.\ntammikuu 6, 2011 15:37\n”ähän mennessä keskustelussa lienee jo käynyt selville, että parinvalintapreferenssi, mikäli on merkityksellinen puhuttaessa työstä ja työelämästä, on kuitenkin vain yksi monista huomioon otettavista asioista. Minusta tästä aiheesta keskusteleminen ei enää tässä vaiheessa juurikaan tuo uutta näkökulmaa alkuperäisen blogauksen ajatuksiin”\nToisaalta juuri tuo parinvalintapreferenssien erilaisuus saattaa olla olennainen selittäjä miesten ja naisten keskimäärin erilaisille uravalinnoille. Ainakaan sen mahdollisuutta ei voida poissulkea ilman asian tarkempaa tutkimista. Tästä syystä pidän harmillisena, että feministiset tutkijat ainakin Suomessa tuntuvat säännönmukaisesti jättävän tämän aspektin täysin vaille huomiota työelämän segregaatiosta puhuessaan.\ntammikuu 6, 2011 18:54\nAmmatti ja status auttavat (nykymaailmassa) lähinnä muutamassa miesvaltaisessa alassa ja ainoastaan jos kiipeää aivan huipulle. Kaivosmiestä ei voi erityisen korkea-arvoisena herrana pitää (vaikkakin fyysiset ammatit nousevat usein korkealle erinäisissä seksikkyysgallupeissa) eikä insinööreillä todellakaan käy flaksi. (Ollaanhan me aika kuivakkaa ja epäromanttista seuraa.) Mitä sitä kiistämäänkään. Lääkäreistä ja kaupalliselle alalle ohjautuvista suurin osa on jo naisia. Tuskin kukaan valitse opinahjoaan sillä perusteella, mistä pääsisi varmimmin ko. alan aivan huipulle Gatesiksi Gatesin paikalle. Eivät nuoret sentään niin tyhmiä ole. Sanoisin, että uralle ennemmin päädytään kuin hakeudutaan. Etenkin noissa miesvaltaisissa statusammateissa tämä on tilanne.\nKyllä ne on ne hoitsumiehet, opettajat ja mielenkiintoiset filosofirentut, jotka on nykymaailmassa varmin niksi viriileihin opiskeluaikoihin ja saaliin naaraamiseen. Noin muutoin korrelaatio ammatillisen menestyksen ja naismenestyksen välillä ei välttämättä tarkoita vielä kausaliteettia. On tietty epäromanttista epäillä vanhan kansan ”onnea pelissä, epäonnea rakkaudessa” -latteuksia, mutta ehkäpä semmoiset itsevarmat, röyhkeät ja riskejä ottavat röyhkeät pelurit myös pääsevät urallaan pitkälle ja ajautuvat ns. statushommiin?\nSen sijaan uskoisin, että ammatinvalinnalla voi hyvinkin olla merkitystä yksittäisten suhteiden kestävyyteen. Hypergamia kuitenkin pitää huolen siitä, että korkealle avioituneen henkilön on paljon haastavampaa kiivetä enää ylöspäin.\nHanna Hakko sanoo:\ntammikuu 6, 2011 21:14\nKiinnostava kirjoitus. Olisin kiinnostunut kuulemaan ajatuksia siitä, millä perusteilla tässä mainittu palvelustenvaihtotyylinen talous erottuu vaikkapa joidenkin liberalistien toiveista sellaisesta talousjärjestelmästä, jossa vapaa resurssien ja palveluiden vaihdanta olisi niinikään helpompaa vähemmän sääntelyn ja matalampien verojen kautta?\ntammikuu 7, 2011 11:19\nHyvä kysymys. En osaa ihan hirveän tarkasti/täsmällisesti vastata, mutta päällimmäisenä tulee mieleen ainakin se että iso ero lienee yksilö/yhteisö -akselilla. Eli käsittäisin että liberalistien periaattellisena lähtökohtana on kuitenkin aina yksilö, joka sitten mahdollisimman vapaasti toimii tietyillä markkinoilla, ja päämääränä on nimenomaan yksilön vapaa toiminta. Siinä systeemissä johon itse viittasin lähtökohta on enemmän yhteisössä. Hoiva ei tällöin ole jotakin jota yksilöt vaihtavat keskenään vaan enemmänkin jotain jota yhteisö tuottaa omiin tarpeisiinsa. Tällöin ei välttämättä ole mielekästä laskea sitä kuinka paljon kukakin vaihtaa vaan enemmänkin tavoitteena olisi sillä tavoin toimiva yhteisö jossa jokainen tekee sen minkä kykenee ja saa sen hoivan jonka tarvitsee. Perustulo voisi mahdollistaa ilman rahanvaihtoa toimivat hoivayhteisöt, mutta toki tähän liittyy kaikenlaisia ongelmia (esim. se että ”ihmiset itse huolehtivat itsestään ja toisistaan” on myös oikeistolainen mantra jolla perustellaan julkisten palveluiden alasajoa jne).\ntammikuu 7, 2011 15:06\nJos järjestelmässä ei saa suoraan nauttia oman työnsä tuomista hyödyistä, niin mikä kannustaa ihmisiä tekemään töitä? Jos toimeentulo tulee työtä tekemättä eteen kuin Manulle illallinen, ei se kannusta, ja koko järjestelmä helposti luhistuu omaan mahdottomuuteensa vapaamatkustajien ja laiskotettlun myötä, kuten kävi Neuvostoliitossa. Sama koskee yhteistä omaisuutta, joka tuppaa jäämään heitteille ja rapistua.\ntammikuu 7, 2011 16:14\nJos pysytään yleisen perustulokeskustelun sijaan tässä hoivan organisoinnissa josta oli puhe, niin (kuten on jo todettu) aika moni tällä hetkellä kuitenkin tekee näkymätöntä ja palkitsematonta hoivatyötä esimerkiksi hoitaessaan lapsia (omia tai ystävien), vanhuksia, sairaita (erityisesti omaishoitajat) jne vaikka ei voikaan ”suoraan nauttia” tämän työn tuomista hyödyistä (palkka). Jos tähän vielä lisättäisiin varmuus minimitoimeentulosta plus yhteisöllinen järjestys jossa ei tarvitsisi pelätä esimerkiksi jäävänsä sairastuttuaan yksin, niin motivaatiota varmasti löytyisi vielä enemmän. Hoiva on kuitenkin sellainen asia jota jokainen ihminen tarvitsee.\ntammikuu 7, 2011 16:26\nKyllä se perustulon rahoittamisen kysymys on aivan olennainen, jos puhutaan utopioiden sijaan myös reaalimaailman toteutettavuudesta. Jostain se perustulon rahat tai muut resurssit täytyy saada ja tuottaa, eivätkä ne synny sillä, että ihmiset vain nauttivat perustulosta ja viitsimisensä rajoissa hoitavat tosiaan.\ntammikuu 14, 2011 12:14\nYleisellä tasolla liikkuvaa perustulokeskustelua löytyy internetistä mielin määrin. Tässä pari linkki vasemmistolaisiin näkökulmiin:\nJa Vihreiden perustulomalli: http://www.vihreat.fi/perustulo\ntammikuu 7, 2011 12:13\n”Ammatti ja status auttavat (nykymaailmassa) lähinnä muutamassa miesvaltaisessa alassa ja ainoastaan jos kiipeää aivan huipulle”\nAmmatin vaikutuksen ymmärtää ehkä helpommin lähtemällä liikkeelle alhaalta käsin. Kuinka puoleensavetävinä arvelet naisten pitävän esim. siivoojamiehiä tai kaupankassalla työskenteleviä aikuisia miehiä? Kuinka moni nainen haluaa kertoa ystävilleen ja sukulaisilleen miehensä olevan siivooja tai kaupankassa?\nAmmatin vaikutus ei välttämättä ole kovin selkeästi havaittavissa, koska asiaan on vaikuttamassa paljon muitakin tekijöitä, kuten yksilön persoonallisuus, ulkonäkö jne. Lisäksi puhtaan mielikuviin liittyvän status-vaikutuksen lisäksi ammatti vaikuttaa miehen taloudelliseen asemaan, joka omalta osaltaan vaikuttaa naismenestykseen. Tuskin kukaan kieltää, etteikö varallisuuden kasvu parantaisi miehen valinnanmahdollisuuksia naisten suhteen?\ntammikuu 7, 2011 13:29\n”Ammatin vaikutuksen ymmärtää ehkä helpommin lähtemällä liikkeelle alhaalta käsin. Kuinka puoleensavetävinä arvelet naisten pitävän esim. siivoojamiehiä tai kaupankassalla työskenteleviä aikuisia miehiä? Kuinka moni nainen haluaa kertoa ystävilleen ja sukulaisilleen miehensä olevan siivooja tai kaupankassa?”\nNo esim. niinkin feminiininen ala, kuin kokkaus tekee niistä muutamasta alan valinneesta miehestä melko seksikkäitä. En suoraan sanottuna ole nähnyt yhtäkään miessiivoojaa. Kai ISS ym. yleensä tunkee ne talkkareiksi, huoltomiehiksi jne. Mutta kyllä lienee naisia, jotka ovat aivan märkänä kuullessaan miehen olevan huippusiivooja 🙂\nMiehet on myös jotenkin ihmeen hyviä tekemään epäseksikkäistäkin ammateista makeita. Tekee pari tositv-ohjelmaa, niin kyllä on vientiä mieskokeille, miessisustussuunnittelijoille tai maalareille. Ostaisikohan MTV tai Nelonen mun ”Siivojat” ja ”Kauppiaat” -ohjelmakonsepteja? En usko, että on niin epäseksikästä ammattia, etteikö siinä pääsisi pätemään erottumalla (esim. olemalla mies. Samoin huipputeknologiassa maksetaan naisille parempaa palkkaa naiseudesta.)\nAmmatinvalintaa mä en oikein osaa nähdä samoin parinvalintakriteerinä, kuin esim. ulkonäköä tai näkyvää statusta sellaisenaan. Kuitenkin nähdäkseni about kaikki mahdollinen aivotoiminta on lähinnä sitoutunut biologiaan ja me toimimme lähinnä kuin apinat. Apinoilla ei ole niin monimutkaista ammattijärjestelmää, joten uskon tollaisten pikkudetaljien olevan lähinnä kosmeettisia seikkoja paljon voimakkaammin vaikuttavien viettien rinnalla. Selkeillä johtajauroksilla on toki suoraan biologiaan yhdistettävä pariutumisetu, kuin myös hyvin havainnollistettavasti taitavilla yksilöillä (muusikot, taiteilijat, julkkikset).\nMutta jollain insinöörillä ja siivojalla lienee paljon vähemmän lähtökohtaista houkuttelevuuseroa, kuin ajattelisi. Tietty sitten varsinaisissa suhteissa ja pitkän aikavälin viehättävyyden kannalta insinööri todennäköisesti elää mielenkiintoisemman elämän ja oppii kymmenittäin enemmän mielenkiintoisia taitoja ja viehätysniksejä, kuin vaatimattomammin elänyt.\ntammikuu 7, 2011 15:09\nAinakin Helsingissä tuntuu huomatavan suuri osa siivoojista olevan miehiä. Monessa paikassa tuntuisi jopa yli puolet siivoojista olevan miehiä. Miesvaltaisiin siivoojajoukkoihin olen törmännyt esimerkiksi työpaikallani, kaupoissa ja vaikkapa metroalueiden siivoojissa. Aika usein miessiivoojat ovat joko ulkomaalaisia tai sitten esimerkiksi poikkeuksellisen runsailla lävistyksillä yms varustettuja supisuomalaisia miehiä, joiden on varmaan vaikea työllistyä parempiin töihin vaikka kuuleman mukaan osalla on jopa tohtorin paperit taskussa.\ntammikuu 7, 2011 12:53\nVoisin kuvitella, että ammatti vaikuttaa kyllä parinvalintaan, mutta enemmän ns. toisella kierroksella. Nuorethan nyt valitsevat ammatin isän tai äidin kokemuksen, omien mieltymysten ja tietysti koulumenestyksen perusteella. Ja sattuman perusteella. Ei nuorella ole vielä käsitystä itsenäisestä elämästä.\nMutta sitten 30-40 eronneet ja uutta suhdetta etsivät jo tuntevat realiteetit. Jos nainen ottaa varastomiehen, niin mahdollisuus elää omakotitalossa Espoossa vähenee kummasti. Jos taas ottaa talousjohtajan, niin tietty elintaso itselle ja lapsille tulee automaattisesti.\nOn ihan selvää, että valinta voi mennä monella tavalla. Mutta jos tiedät, että tämä mies tuo köyhän elämän ja tämä mies tuo helpon ja varakkaan elämän, ja molemmat miehet ovat ihania, niin kumman itse valitsisit? No sehän on ihan selvä….\ntammikuu 7, 2011 13:55\nHyvä pointti Juhalta. Ikä ja elämänvaihe vaikuttanee preferensseihin melko paljon. Mitä akuutimpi tilanne naisella on esim. perheenperustamisen suhteen, sitä enemmän vaakakupissa painavat ns. ”käytännölliset” seikat. Tästä syystä nuorten preferenssit parinvalinnassa ovat ehkä enemmän samankaltaiset sukupuolten kesken. Painotetaan lähinnä ulkonäköä ja/tai persoonallisia ominaisuuksia. Kolmenkympin lähestyessä eroja sukupuolten painotuksissa alkaa sitten ilmetä entistä enemmän.\ntammikuu 7, 2011 21:21\n”Jos nainen ottaa varastomiehen, niin mahdollisuus elää omakotitalossa Espoossa vähenee kummasti. Jos taas ottaa talousjohtajan, niin tietty elintaso itselle ja lapsille tulee automaattisesti.”\nEi tietty elintaso tosiaan tule kummallekaan sukupuolelle automaattisesti keski-iässä, jos ”ottaa talousjohtajan”. Silloin ymmärretään myös omasta omaisuudesta kiinnipitäminen. Ja ei ihmisiä niin vaan oteta. Mun mielestä koko keskustelu on tosi absurdia, koska mä ainakin ”otin” sen, joka jakaa mun kanssa samoja arvoja ja yhteisiä intressejä, johon mä voin luottaa ja joka on mun tukena ja päin vastoin. Jos mun kumppanille pitäis määrittää joku taloudellinen arvo, mikä on mun mielestä järjenvastaista ja vastenmielistä, niin tein markkina-arvoteorian kumoavat kaupat. Ihmiset on ihmisiä ja kaikilla on täysin sama arvo. Ihmissuhteen muodostaminen on täysin mahdotonta, jos ei jaa mitään samoja arvoja.\nJa varakas elämä on harvoin yhtään sen helpompaa ku köyhäkään, ongelmat on vaan erilaisia. Rahalla ei voi onnea ostaa. Ennemmin onnellinen suhde taloudellisilla vaikeuksilla kuin onnellinen rahatilanne ihmissuhdevaikeuksilla.\ntammikuu 10, 2011 02:25\n”Jos mun kumppanille pitäis määrittää joku taloudellinen arvo, mikä on mun mielestä järjenvastaista ja vastenmielistä, niin tein markkina-arvoteorian kumoavat kaupat. Ihmiset on ihmisiä ja kaikilla on täysin sama arvo.”\nHarva ihminen tunnustaa tietoisesti pohtivansa esim. partnerin varallisuutta. Mutta kyllä ne erot näkyvät yhteiskunnassa.\ntammikuu 7, 2011 16:41\n”Perustulo voisi mahdollistaa ilman rahanvaihtoa toimivat hoivayhteisöt, mutta toki tähän liittyy kaikenlaisia ongelmia”\nPerustulosysteemissä voisi olla paljon potentiaalia, jos se toteutettaisiin järkevästi esim. jollain Soininvaaran hahmottelemien mallien tyylisellä kannustinvaikutukset huomioivalla periaatteella. Hoivapalvelujen järjestämisen ongelmaa perustulo ei kuitenkaan varsinaisesti ratkaisisi millään tavalla. Niiden tuottamisen hankaluus liittyy nykyään lähinnä kieroutuneeseen ikärakenteeseen ja koko ajan heikkenevään huoltosuhteeseen. Kun 30% ihmisistä alkaa olla eläkkeellä, on vaikea saada lopuista riittävästi porukkaa hoitoalalle. Ja jonkun on nekin työt tehtävä, jolla se hoivaaminen kustannetaan, oli käytössä sitten perustulo tai jokin muu systeemi. Soininvaaran taannoin tekemien laskelmien mukaan joka toisen peruskoulusta valmistuvan tytön pitäisi jatkaa hoitoalalle, jotta nykyisen tasoiset palvelut saataisiin ylläpidettyä. Olettaen siis, että miehiä nähdään hoitoalalla yhtä vähän kuin ennenkin. Mutta kuten huomataan, vaikka miehet menisivät alalle aktiivisemmin, ongelma ei katoaisi mihinkään. On melko haastava tilanne, jos 25% ikäluokasta joutuu työskentelemään alalla, jonka kustannukset rahoitetaan kokonaan verovaroista. Ensin ne tulot joista verot otetaan, olisi kuitenkin tuotettava jollain muulla sektorilla.\ntammikuu 7, 2011 21:53\n”Tämä on minusta ongelma sekä sukupuolen että luokan kannalta: on luotu (hyvässä tarkoituksessa toki) naisenemmistöisiä aloja, joiden arvostus, palkkaus ja työolot ovat todella heikot, ja samalla palkkatyön logiikka on ulotettu yhä uusille elämänalueille.”\nKuka on luonut? Naiset voivat nykyään vapaasti valita, mille alalle suuntaavat, ja onkin surullista, että he hakeutuvat yhä työintensiivisille aloille, joilla työn tuottavuus ei ole teknologian edistymisen seurauksena merkittävästi kasvanut (kuten teollisuus- ja tuotantoaloilla). Tietyssä mielessä hoiva- ja palvelualoilla maksetaan liikaa palkkaa suhteessa heidän tarjoaman palvelun taloudelliseen arvoon, he elävät muiden alojen tuottavuuden kasvun hedelmillä (a href=”http://en.wikipedia.org/wiki/Baumol%27s_cost_disease”>Baumolin tauti).\nUusintavalle, työvoimaintensiiviselle ja heikon tuottavuuskehityksen omaavalle työlle käy pitkälle teollistuneissa talouksissa aina niin, että niiden hinta tulee tavattoman kalliiksi suhteessa tuottavuudeltaan paremman työn hintaan. Palkkatyön logiikka on siirtynyt hoivapalveluihin siitä syystä, että on kannattavampaa ulkoistaa hoiva maksamalla jollekin siitä kuin tehdä se itse. Samalla kustannukset halutaan pitää aisoissa, koska hoivatyö on taloudelliseen arvoonsa nähden liian kallista. Baumolin taudin takia ei-erityisen-varakkailla on mahdollisuus saada kohtuukustannuksilla hoivapalveluja vain maksamalla sen tarjoajille verrattaen huonoa palkkaa verrattaen huonoilla työehdoilla, vaikka ala sinänsä olisikin kansan mielissä hyvin arvostettu, kuten hoiva-ala on (julkiset palvelut rapautuvat osaltaan, koska verorahoilla saa yhä vähemmän vastinetta kohonneiden kustannusten takia). Ikävää todellakin, mutta tauti on vaikeasti hoidettavissa. Laadukkaista palveluista tullee yhä enemmän luksusta.\n”Siksi olisi sekä luokkapolitiikan että sukupuolipolitiikan kannalta erittäin kiinnostava projekti pyrkiä kehittämään uudenlaisia yhteisöllisen hoivan muotoja, jotka haastaisivat sekä kapitalistisen palkkatyölogiikan että sukupuolijaot**.Tällaisia hoivan järjestämisen tapoja ovat esimerkiksi erilaiset palvelujen ja resurssien vaihtoon perustuvat verkostot, joissa hoivatyö ei jää yksin naisten vastuulle, Hoiva ei tällöin ole jotakin, josta maksetaan, vaan perustuu vastavuoroisuuden ajatukselle.”\nTällaisesta muuten on mielenkiintoinen reaalimaailman esimerkki. Kuten voitte lukea, hämmästyttävää tästä vastavuoroiseen palvelunvaihtoon perustuneessa yksinkertaisessa lastenvahtijärjestelmässä oli, että se tuotti ”laman”. Mikään vaihtoon perustuva järjestelmä ei näytä pääsevän ”kapitalismin” lainalaisuuksia pakoon.\ntammikuu 8, 2011 13:11\n”Uuden avoerolain mukaan “avopuolisolla olisi oikeus hyvitykseen, jos hän on auttanut kumppaniaan kartuttamaan tämän omaisuutta avoliiton aikana”.”\nOlet mielestäni väärillä jäljillä tässä. Esimerkiksi tämän lain pohjimmainen tarkoitus on siirtää varallisuutta mahdollisuuksien mukaan miehiltä naisille. Vaikka laki tehtiin sukupuolineutraaliksi, lähes kaikki toimijat sanoivat lausunnoissaan, että miehiltä tässä siirtyy rahaa naisille. Ja käsittääkseni Brax olisi feministinä halunnut vielä käydä miesten kukkarolla paljon ronskimmin kuin mitä sitten lopullisessa laissa säädettiin.\nValtiofeminismi siis sanoo, miten ihmisten on elettävä parisuhteissaan. Feminismin merktiys onkin siinä, että se antaa aseet tunkeutua henkilökohtaisen elämän alueelle kuten vaikkapa tämän lain tapauksessa. Feminismi ei luota siihen, että ihmiset itse osaisvat päättää henkilökohtaisesta elämästään.\nLuokkakeskustelun tuominen tähän kertoo vain feministien halusta uhriutua. Eli työväenluokan naisista löydetään se osaamaton ja vastuuton joukko, joka ei pysty ajattelemaan omaan etuaan. Näin sitten perustellaan valtiofeminismin toiminta. Mutta on huomattava, että tällä tavalla feminismi usein toimii myös nimenomaan heikosti toimeentulevia miehiä vastaan.\ntammikuu 12, 2011 18:16\nLain tarkoitus on auttaa heikompaa osapuolta tilanteessa, joka on yleisen oikeustajun mukaan kohtuuton. Missään nimessä ei olla menossa lakiin, jossa avoliitto rinnastettaisiin avioliittoon, eikä siihen ole tarvettakaan. Mutta on tiettyjä epäoikeudenmukaisia tilanteita, joissa tällainen laki voi olla tarpeen.\nTällaisia tilanteita on esimerkiksi se, jos toinen avopuolisoista on maksanut toiselle vuokraa, josta toinen sitten on maksanut asuntolainan lyhennyksiä. Tai jos toinen on ollut kotona pitkään parin yhteisten lasten kanssa ja toinen sillä välin kartuttanut omissa nimissään olevaa omaisuutta (esimerkiksi maksanut asuntolainaa pois). Samoin lakia voidaan soveltaa jos toinen avopuolisoista kuolee, tilanteessa jossa merkittävä osa yhteisestä omaisuudesta menisi perintökaaren mukaisesti esimeriksi kuolleen henkilön vanhemmille eikä tämän avopuolisolle.\nLaista on tarkoituksella tehty hyvin avoin ja jätetty suuri harkintavalta tuomioistuimelle ja osituksen toimittajille.\nMinusta tämän lain ongelmat liittyvät juuri siihen, että se ikään kuin ajattelee ihmisten puolesta. Mutta niin tekee toisaalta myös esimerkiksi rikoslaki tai progressiivinen verotus – ne ovat yhteiskunnan määrittelemiä tapoja ratkaista epäoikeudenmukaiselta tuntuvia tilanteita ja tietynlaisen yhteisen moraalikäsityksen kirjaamista lakiin.\nLuokkakeskustelun ja uhriutumisen linkittäminen toisiinsa on mielenkiintoinen ajatus, josta olen intuitiivisesti lievästi eri mieltä. Voisitko avata tuota hieman? Millä tavalla esimerkiksi työväenluokkaisen naisen ja työväenluokkaisen miehen asemasta puhuminen luokkakysymyksenä on uhriuttamista?\ntammikuu 12, 2011 20:29\n”Mutta on tiettyjä epäoikeudenmukaisia tilanteita, joissa tällainen laki voi olla tarpeen.\nTällaisia tilanteita on esimerkiksi se, jos toinen avopuolisoista on maksanut toiselle vuokraa, josta toinen sitten on maksanut asuntolainan lyhennyksiä. Tai jos toinen on ollut kotona pitkään parin yhteisten lasten kanssa ja toinen sillä välin kartuttanut omissa nimissään olevaa omaisuutta (esimerkiksi maksanut asuntolainaa pois)”\nMiksei ole epäoikeudenmukaista, että pienempituloinen tai tuloton voi elää parempituloisen kustannuksella, mutta eron sattuessa ei joudu korvaamaan saamaansa hyötyä häntä elättäneelle? Miksi asia tulkitaan siten, että jos pienempituloinen vapaaehtoisesti asuu isompituloisen kanssa, isompituloinen jotenkin hyötyisi tästä järjestelystä? Yleensähän asia on juuri päinvastoin. Samalla tavalla kuin on vapaaehtoinen valinta elättää pienempituloista tai tulotonta puolisoa, on myös vapaaehtoinen valinta hoitaa kotona työssäkäyvän lapsia. En oikein ymmärrä, miksi homma ei mene molemmissa tapauksissa loogisesti samalla tavalla. Eli joko ihmiset saavat itse sopia ihmissuhteidensa taloudellisista kiemuroista ilman valtiovallan puuttumista tai sitten eivät. Mutta logiikan tulisi toimia samalla tavalla molempiin suuntiin.\ntammikuu 13, 2011 09:42\n”Miksei ole epäoikeudenmukaista, että pienempituloinen tai tuloton voi elää parempituloisen kustannuksella, mutta eron sattuessa ei joudu korvaamaan saamaansa hyötyä häntä elättäneelle? Miksi asia tulkitaan siten, että jos pienempituloinen vapaaehtoisesti asuu isompituloisen kanssa, isompituloinen jotenkin hyötyisi tästä järjestelystä?”\nEihän näin laki sanokaan muuten kuin sellaisessa tilanteessa, joka ilmiselvästi on pienempituloiselle epäedullinen, eli jossa hän on osallistunut jotenkin isompituloisen omaisuuden kartuttamiseen. Ei siis ole niin, että jos henkilöt a ja b ovat asuneet saman katon alla 8 vuotta ja eroavat, henkilöllä a olisi automaattisesti oikeus henkilön b nimissä olevaan asuntoon tai muuhun omaisuuteen.\nSen sijaan on niin, että jos henkilöt a ja b ovat asuneet saman katon alla 8 vuotta, joiden aikana henkilö a on maksanut enimmäkseen juoksevia kuluja, käynyt ruokakaupassa, ostanut lastenvaatteita, maksanut sähkölaskut ja muut pienet laskut ja esim. kotivakuutuksen sekä vastannut muuten arkielämän juoksevista kustannuksista, ja henkilö b samanaikaisesti on maksanut enimmäkseen asumiskustannuksia (= omissa nimissään olevaa asuntolainaa ja yhtiövastiketta), kiinteän omaisuuden kustannuksia (ostanut omissa nimissään olevan auton, videotykin, pyykinpesukoneen, huonekaluja jne), henkilölle a voi erotilanteessa syntyä mahdollisuus hakea kohtuullisissa määrin taloudellista hyvitystä henkilöltä b, tai vaihtoehtoisesti saada haltuunsa osa henkilön b rahoilla ja hänen nimissään yhteiseen kotiin ostetuista kalusteista tai muusta kiinteästä omaisuudesta.\nNäin ollen henkilölle a ei synny avioliiton kaltaista avio-oikeutta yhteiseen omaisuuteen, (jonka nojalla siis avioliiton aikana hankittu omaisuus jaetaan 50/50 jos ei ole avioehtoa), mutta hän voi vaatia kohtuullista korvausta siitä, jos on omalla panoksellaan rahoittanut perheen yhteistä elämää. Näissä tilanteissa määrätään osituksen sovittelija, jonka johdolla tehdään sovitteluesitys, mutta jos tästä ei päästä sopuun, asia voidaan viedä käräjäoikeuteen. Perusperiaate on kuitenkin se, että avoliitossa kunkin osapuolen nimissä oleva omaisuus on edelleen tämän omaisuutta, jolloin eron sattuessa mihinkään 50/50 -ratkaisuun edes avoliiton aikana kertyneen omaisuuden osalta ei edes pyritä.\nTämä on yleensä ihmisten oikeustajun mukainen ratkaisu, jonka mukaisesti on myös ennen lain voimaantuloa toimittu avoerojen sovitteluissa, mutta joka nyt on kirjattu eksplisiittisesti lakiin, jotta ajatus olisi osapuolille selvempi jo ennen avoliittoon astumista.\ntammikuu 13, 2011 19:44\n”Luokkakeskustelun ja uhriutumisen linkittäminen toisiinsa on mielenkiintoinen ajatus, josta olen intuitiivisesti lievästi eri mieltä. Voisitko avata tuota hieman? Millä tavalla esimerkiksi työväenluokkaisen naisen ja työväenluokkaisen miehen asemasta puhuminen luokkakysymyksenä on uhriuttamista?”\nNo tietysti sitä kautta että korkeasti koulutetut feministit hakevat työväenluokasta potkua väitteilleen. On vaikea nähdä yliopistosta valmistuneita feministejä uhreina. Tästä syystä he valitsevat sopivan ”uhrin” jonka kautta hakevat lisää vipuvartta keskusteluun.\ntammikuu 13, 2011 19:49\n”Laista on tarkoituksella tehty hyvin avoin ja jätetty suuri harkintavalta tuomioistuimelle ja osituksen toimittajille.\nMinusta tämän lain ongelmat liittyvät juuri siihen, että se ikään kuin ajattelee ihmisten puolesta. Mutta niin tekee toisaalta myös esimerkiksi rikoslaki tai progressiivinen verotus – ne ovat yhteiskunnan määrittelemiä tapoja ratkaista epäoikeudenmukaiselta tuntuvia tilanteita ja tietynlaisen yhteisen moraalikäsityksen kirjaamista lakiin.”\nAvoliitto on vapaaehtoinen toisin kuin rikoksen kohteeksi joutuminen tai verotus. Tämä laki juuri on esimerkki siitä, miten feministinen ajattelu määrää ihmisten yksityisistä, vapaaehtoisista ihmissuhteista.\nMIehenä en ole niin luottavainen siihen, että tuomioistuimet jne. toimivat tasapuolisesti. PÄinvastaisesta on liikaa esimerkkejä. Luulenkin, että laki on jätetty hämäräksi ja avoimeksi siitä syystä, että se toimii pelotteena miehille, ja arvaamattomuudellaan vaikeuttaa miesten mahdollisuuksia ymmärtää mitä tulevaisuus heille tuo tullessaan.\ntammikuu 14, 2011 12:42\n”Sen sijaan on niin, että jos henkilöt a ja b ovat asuneet saman katon alla 8 vuotta, joiden aikana henkilö a on maksanut enimmäkseen juoksevia kuluja, käynyt ruokakaupassa, ostanut lastenvaatteita, maksanut sähkölaskut ja muut pienet laskut ja esim. kotivakuutuksen sekä vastannut muuten arkielämän juoksevista kustannuksista, ja henkilö b samanaikaisesti on maksanut enimmäkseen asumiskustannuksia (= omissa nimissään olevaa asuntolainaa ja yhtiövastiketta), kiinteän omaisuuden kustannuksia (ostanut omissa nimissään olevan auton, videotykin, pyykinpesukoneen, huonekaluja jne), henkilölle a voi erotilanteessa syntyä mahdollisuus hakea kohtuullisissa määrin taloudellista hyvitystä henkilöltä b, tai vaihtoehtoisesti saada haltuunsa osa henkilön b rahoilla ja hänen nimissään yhteiseen kotiin ostetuista kalusteista tai muusta kiinteästä omaisuudesta”\nMiten ihmeessä todennat, miten tuo juoksevien kulujen maksaminen on jakautunut sen 8 vuoden aikana? Miksi oikeus hyvitykseen on vain tuossa yksittäisessä hyötymistapauksessa, jonka mainitsit? Miksi esim. pienituloisella kotiäidillä tai kaupankassalla ei ole hyvitysvelvollisuutta eron sattuessa, jos hän on elänyt hulppeaa elämää rikkaan miehensä kustannuksella viimeiset kahdeksan vuotta? Miksi tässä tapauksessa katsotaan, että yksilöt ovat vastuussa omista ihmissuhteistaan, mutta sinun esimerkissäsi valtion tulee puuttua lainvoimalla ihmisten keskinäisiin suhteisiin ja sopimuksiin?\ntammikuu 27, 2011 18:35\nMiten sitten sellainen tilanne, että A tekee vuosia töitä vaikkapa raksalla ja B opiskelee hyvään ja tuottoisaan ammattiin. Pariskunta asuu vuokralla ja omaisuutta ei kerry. Opiskelija kykenee opiskelemaan ilman lainaa, kun työssäkäyvä puoliso kustantaa lystin. Eikö B ole tässä tapauksessa kartuttanut omaa PÄÄomaansa A:n kustannuksella ja ole näin velvollinen korvaamaan saamaansa etua A:lle.


Järjestämme kaksi merellistä tapahtumaa\nAlkukesän iso venetapahtuma Naantalin Venemessut jouduttiin perumaan Covid-19 tilanteen takia. Korvaamme tapahtuman omilla turvallisesti järjestettävillä tapahtumilla kesäkuussa.\nTuleva veneilykausi on täynnä mielenkiintoisia tapahtumia, joissa pääset kokemaan Lagoon-katamaraanien fiiliksiä ja tutustumaan veneiden ominaisuuksiin ja monipuoliseen varusteluun. Tule katsomaan, mikä kiinnostaa sinua eniten!\nElämyslahjat myy nyt YachtsAgentin tuottamia purjehduselämyksiä. Voit nyt ostaa YachtsAgentin ja Lagoon Charterin purjehduselämyksiä lahjaksi tai itsellesi.\nYachtsAgent tuo Highfield RIB-veneet Suomeen\nHighfield on maailman johtava alumiinirunkoisten RIB-veneiden valmistaja. Mallisto on erittäin laaja.\nYachtsAgent mukana Vene 21 Båt verkossa -tapahtumassa\nYachtsAgent mukana Vene 21 Båt -verkossa -tapahtumassa YachtsAgent on vahvasti mukana Vene 21 Båt tapahtumassa. Olemme mukana neljällä eri tapahtumasivulla ja esittelemme mm. Highfieldin urheilulliset


Elkome » 412\nSovellus helposti kaikkiin Android-laitteisiin\nLähtökohta tietokoneiden toimitukseen oli haastava. Laitteistolle oli julkisessa kilpailutuksessa määritelty erittäin tarkasti kaikki tekniset ominaisuudet, joista ei voitu tinkiä. Tämä asetti riman korkealle innovatiivisuuden suhteen, jotta kaikki vaadittu saatiin sopimaan 2U-kotelon rajoitettuun tilaan. Myös laitteiston mitat ja alhainen äänenvoimakkuus asettivat omat haasteensa. Ilmankierto suodatuksineen ja muu tekninen korkea vaatimustaso pyyhkivät pöydältä valmiit kaupalliset ratkaisut jo alkumetreillä.\nHinnoittelu julkisessa tarjouskilpailussa\nNo mitä laitteisto saa maksaa? -Halvin tarjous voittaa. Julkisen kilpailutuksen maailma on julma hinnoittelun suhteen. Laitteistoa määriteltäessä pitää luottaa valittuihin komponenttitoimittajiin, että kovassakin hintapaineessa saadaan tuotettua laadukas lopputulos. Tässä Elkomen pitkäjänteinen tehdasyhteistyö on arvossaan ja tuotti tulokseksi kilpailukykyisen ratkaisun. Elkomen tarjous julkisessa kilpailutuksessa oli ylivoimaisesti edullisin.\nTuotteiden saatavuus usean vuoden ajan\nToimitukset jakaantuivat usean vuoden ajalle. Tämäkin tarkoitti sitä, että hinnaltaan halvimpia komponentteja ei voitu käyttää, vaan määrityksessä piti huomioida myös tuotteen elinkaari. Kaikissa toimituksissa laitteistojen tuli olla täsmälleen identtisiä, eikä vastaavia komponentteja voitu käyttää. Tässäkin tapauksessa oikeiden toimittajien valinta ja pitkäjänteinen tehdasyhteistyö korostuivat. Elkomen myynnille PC-järjestelmien suunnittelu ja määrittely ovat rutiinia.\nTavoitteena laadukas ja kestävä kokonaisuus\nNo toimiko laitteisto, kun halvalla saatiin? -Tottakai toimi. Elkome on erittäin ylpeä siitä, että toimituksissa ei ole ollut laatuongelmia. Elkome käyttää valmistamissaan tietokoneissa vain maailmalla tunnettujen, laadukkaiden valmistajien komponentteja. Valmistus- ja laadunvarmistusprosessimme takaa, että tuote vastaa asiakkaan vaatimuksia. Puolustusvoimat on ollut erittäin tyytyväinen Elkomen toimittaman laitteiston toimintavarmuuteen, designiin, käyttöergonomiaan ja laajennettavuuteen eri asennuskohteissa.\nElkome on erittäin ylpeä siitä, että toimituksissa ei ole ollut laatuongelmia. Valmistus- ja laadunvarmistusprosessimme takaavat, että tuote vastaa asiakkaan vaatimuksia.


Kuopion kampus sijaitsee kauniissa vehreässä ympäristössä, aivan järven rannalla. Kuopion yliopistollinen sairaala on aivan kampusalueen vieressä ja keskustaankin pääsee nopeasti kävellen. Kuopion tiedepuiston Technopolis on lähellä kampusta, joten tiede, tutkimus ja yrityselämä kohtaavat luontevasti.\nKuopion kampuksen lähes 7000 tutkinto-opiskelijaa pitävät huolen siitä, että kampuksella käy kuhina. Kampuksen monipuoliset ravintolapalvelut tarjoavat vaihtoehtoja lounas- tai kahvihetkelle. Opiskelijalle tärkeät palvelut ovat Kuopion kampuksella lähellä. Ylioppilaskunnan toimisto sijaitsee kampuksella, ja terveydenhoitopalvelutkin aivan kivenheiton päässä kampusalueesta. Savilahden alue, jossa kampus sijaitsee, on jatkuvasti kehittyvä kohde. Suunnitteilla on elämää kuhiseva kaupunginosa, jossa olisi mahdollisuus opiskella, tehdä töitä ja asua.\nKuopio on paljon muutakin kuin kalakukkoa. Kaupunki tunnetaan Puijon tornista, eloisasta toristaan sekä Kuopio tanssii ja soi -festivaalista. Kuopio on Itä-Suomen suurin ja Suomen yhdeksänneksi suurin kaupunki, jossa asustaa 112 000 ihmistä. Kuopio on elinvoimainen kaupunki, jota ympäröi kaunis luonto. Kaupunki elää nykypäivää ja kehittyy koko ajan, mutta ei kuitenkaan unohda juuriaan.\nKuopio on houkutteleva asumispaikka, sillä kaupungissa yhdistyvät erinomainen palvelutaso ja viihtyisyys. Lukuisat lenkkipolut ja ladut sekä laskettelurinteet ja uimastadion tarjoavat kuopiolaisille monipuoliset harrastusmahdollisuudet. Kulttuurinnälkäiselle Kuopio antaa paljon. Kuopion viinijuhlat, Kuopio RockCock sekä Kuopio tanssii ja soi -festivaali tarjoavat jokaiselle jotakin. Ei sovi myöskään unohtaa kaupungin laajaa museo-, teatteri- ja konserttitarjontaa.\nKuopion kaupunki Facebookissa\nKuopion seudun karttapalvelu\nKuopion kampuksen käyntiosoitteet\nBioteknia 1 ja 2, Neulaniementie 2\nCanthia, Yliopistonranta 1 C\nMedistudia, Yliopistonranta 1 A\nMediteknia, Yliopistonranta 1 B\nMelania, Yliopistonranta 1 F\nSnellmania, Yliopistonranta 1\nStudentia (palvelutalo), Yliopistonranta 3\nTechnopolis, Microkatu 1\nTietoteknia, Savilahdentie 6\nPanos, Yliopistonranta 1 R\nKlinikat: Kuopion yliopistollinen sairaala, Puijonlaaksontie 2, PL 1777, 70211 Kuopio\nOikeuspsykiatrian klinikka, Niuvanniemen sairaala, 70240 Kuopio\nItä-Suomen yliopiston apteekki, Puijonkatu 23, 70100 Kuopio\nKuopion liikuntalääketieteen tutkimuslaitos, Haapaniementie 16, 70100 Kuopio\nTutkimuskeskus Neulanen, Neulaniementie 4\nTyöterveys, Terveystalo Kuopio, toimipisteet:\nAsemakatu 22-24 ja Bioteknia, Neulaniementie 2 A


Helmikuun haaste - Kuinka laatia toimiva markkinointisuunnitelma yrityksellesi 10 päivässä » Arctic Ideas Consulting\nPÄIVÄN 1 TEHTÄVÄ\nRupesin perinteiseen malliin kirjoittamaan artikkelia markkinointi-suunnitelman teosta, mutta siitä tulikin karmean pitkä, niinpä mietin pilkkoa homman ”kymmenen päivän haasteeksi” eli että annan kunakin päivänä yhden selkeän tehtävän, jolla voit omaa markkinointisuunnitelmaasi edistää.\nAlla päivän 1 tarina ja tehtävä.\n“Ei työ meitä uuvuta, vaan kaikki se mikä on vielä tekemättä.” Fredrik Wislöff\nPäivä #1: Kirkasta yrityksesi tavoitteet ja jalkauta niitä markkinointisuunnitelmaasi\nEnsimmäisen päivän teema on yrityksen tavoitteet ja sitä kautta myös tulee miettiä mitä varten markkinointia on tarkoitus tehdä.\nYrityksillä voi olla hyvinkin erilaisia tavoitteita ja markkinointisuunnitelman tulee nojautua näihin strategisiin tavoitteisiin. Yritys voi määritellä tavoitteekseen esimerkiksi kansainvälistymisen, kasvun, toiminnan vakauttamisen, uusille markkinoille menemisen, uusien asiakasryhmien tavoittamisen, uusien tuotteiden ja/tai palvelujen lanseeraamisen tai liiketoimintamallin muutoksen. Toisin sanoen tavoitteet määrittelevät pitkälti sen, millaisia keinoja on tarjolla markkinoinnin saralla jalkauttaa yrityksen strategiaa liikevaihdon kasvattamiseksi.\nTavoitteet kannattaa asettaa konkreettisiksi. ”Myynnin kasvu +15% ensi vuoden aikana”, ”Kaksi uutta yritysasiakasta seuraavan 6 kk aikana ”, ”Lanseeraamme toimintamallimme Ruotsiin vuoden XX loppuun mennessä”, ”Laajennamme digitaalisia markkinointitoimia ottamalla käyttöön X” jne. Mitä, mihin mennessä ja kuinka paljon.\nMuista myös laadulliset tavoitteet. Toimintojen, kuten markkinoinninkin, kehittäminen voi olla myös osa suunnitelmaa. Esimerkiksi toiminnan resurssointi, uusien työkalujen ja ohjelmistojen hankinta, uuden osaamisen hankkiminen jne. toimivat tavoitteita ja kehittävät markkinointiasi oikeaan suuntaan.\nMistä tiedät, että määrittelemäsi tavoite on hyvä? Kannattaa pitää mielessä hyvä muistisääntö selkeiden tavoitteiden luomiseksi eli ns. SMART-tavoitteet. Kirjaimet tulevat lyhenteinä englanninkielisistä sanoista eli spesifi/erityinen (Specific), mitattava (Measurable), saavutettavissa oleva (Achievable), realistinen ja relevantti (Realistic/Relevant) ja aikaan sidottu eli tavoitteella on aikataulu (Timebound).\nPäivän numero 1 tehtävä kuuluu:\nKirjaa selkeästi ylös, mitä yrityksesi tavoittelee juuri nyt ja 12 kk tähtäimellä ja kirjaa myös visiosi ylös (jollet jo ole sitä tehnyt). Mieti miten markkinointi voi tukea näitä tavoitteita ja kirjaa muutama selkeä ja mitattava tavoite ylös markkinoinnin osalta. 2-3 tavoitetta on yllin kyllin.\nMotivoituaksesi tavoitteiden kirjaamiseksi, kannattaa tsekata kirjoitukseni markkinointipalvelujen ostamisesta:\nVältä nämä 4 mokaa markkinointipalvelujen ostamisessa


Romu lähtee messuille - Kirjailijan häiriöklinikka - Vuodatus.net\nperjantai, 28. lokakuu 2005\nNiin kuin jokin pieni, niljakas eläin myllertäisi pallean kohdalla. Välillä sen häntä kutittaa rintalastaa. Se survoo likaiset kyntensä sydänlihaan ja vereni myrkyttyy. En jännitä esiintymistä, en pelkää puhua suurille hurraaville kansanjoukoille. Jännitän esiintyä yleisölle, joka on juuri poistunut paikalta jonkin minua vetävämmän mediapersoonan perässä.\nTällaisina aamuina tulee aina mieleen se tuntemattomaksi jäänyt mies jolla oli missio ja joka puhui Turun torilla mikrofoniin jostain tärkeänä pitämästään asiasta, eikä hänellä ollut ainuttakaan kuulijaa. Satoi räntää ja ihmiset kiersivät hänet mahdollisimman kaukaa ja kiristivät tahtia ylittäessään toria. Mutta mies vain pauhasi. Kenelle hän mahtoi kuvitella puhuvansa? Taivaalle? Räntähiutaleille? Huomaan ajattelevani aika usein häntä. Ehkä pitäisi joskus kirjoittaa hänestä. On niin monta ihmistä ja tapausta joista pitäisi kirjoittaa ja aika hupenee käsistä ja nytkin minä vain istun tässä vaikka pitäisi valmistautua markkinointiponnistuksiin. Onkohan talossa edes ehjiä sukkahousuja missään.\nMutta miten tässä näin on käynyt. Miten ihmeessä tytöstä ei tullutkaan tähteä, vaan tulikin vain täti? Sinänsä tädeissä ei tietenkään ole mitään vikaa, huomaan vaan että johonkin tuuttiin on valunut aika hemmetin monta vuotta. Periaatteessa kuitenkin hauska lähteä Helsinkiin. Saa ajaa junalla. Toivottavasti rata pysyy kasassa eikä tule viivästyksiä, niin kuin viime kerralla. Se Messukeskuksen rumba on kuitenkin vain pieni episodi ja ehkä senkin voi taas ottaa elämänkokemuksena. Sen jälkeen tavata kaupungilla tuttuja ja viettää perjantai-iltaa niin kuin normaali ihminen. Ei kun siis minähän olen normaali ihminen.\nLähettänyt: - 28.10.2005 klo 07.52


välipäivä Archives | Monna treenaa\nAi että mulla on ollut tänään sellainen itseni hellimispäivä. 🙂Töitä ollut kyllä myös ihan hulluna, mutta aamupäivän ehdin hoitaa itseäni. Aamulla kun kävin puntarilla, vaaka näytti taas iloisesti niitä lukemia mitä se näytti ennen juhannusta. Muutenkin nyt tuntuu kropassa taas siltä, että treeni on mennyt perille ja kaikki pöhötys poissa.Niin se vaan parikin päivää näkyy\nHaudihou arvoisat lukijat! 🙂 Takaisin normaali arjessa ja hommaa ois tais vaikka muille jakaa!Sunnuntaina ja eilen ehdin kuitenkin nauttia myös näistä ihanista aurinkoisista päivistä rannalla ja puistossa makoilemalla. 🙂 Tosin eilen otettiin molemmat mieheni kanssa läppärit mukaan beachille ja pidettiin siinä officea samalla kun otettiin aurinkoa. ;D Sunnuntaina oltiin läheisessä puistossa pari tuntia ja eilen\nTervehdys sunnuntai-iltapäivään! 🙂 Täällä on aamupäivä sujunut täysin laiskotellessa ja sohvalla maaten. ♥ Ihanuutta! Katselin tuossa pari tuntia sitten nauhalta Jutta ja puolen vuoden superdieetit-ohjelman viimeisintä jaksoa ja ihan kyynel vierähti. Ehkä paras jakso koko kaudella ja sillä naisella oli kyllä niin asenne kohdillaan ja tahdonlujuutta! Eilen päivällä kävin vetämässä pt-asiakkaalleni TRX & kuntosali-treenit, joiden


Joogablogi & uutiset | JOOGAA & STRESSINPOISTOA - livenä ja nyt myös verkossa - Part 5\nHyviä uutisia yin-joogakirjani tiimoilta! Olen saanut kirjani käsikirjoituksen valmiiksi ja sen lisäksi nyt on myös kustannussopimus allekirjoitettu. Selvästi on siis täällä Suomessa tarve yin-joogakirjalle, sillä sen verran vaivattomasti löytyi kirjalleni kustantaja ja hienosti raapustukseni otettiin vastaan. Innostusta ilmassa, monella suunnalla. Lue lisää…\nNyt olemme taas saaneet sovittua Yoga Nordicin kanssa tulevista opetustunneistani heidän Turun salillaan. Keikkoja teen jatkossakin Helsingin suuntaan, mutta tässä alla vakkarituntini, joista nostettakoon esiin kahden tunnin mittainen yin-jooga & meditaatio -kombo. Onhan jooga-asanoiden (l. asentojen) yksi tärkeimmistä tehtävistä valmistella Lue lisää…\nPyöräilyä ja elämäntotuuksien kertausta Aurinko paistoi kauniisti ja vatsassa lämmitti runsas sunnuntaiaamiainen. Syksyn viimeisiä lämpöisiä päiviä vietiin ja sekös nosti mieleen ajatuksen pitkästä pyörälenkistä. Turussa asuessa tuli tehtyä työmatkan polkien, mutta nyt maalle muutettuamme matkaa on jo sen verran, ettei Lue lisää…


Raymondin nimi puuttui syytteestä, oikeudenkäynti jatkuu keskiviikkona | Paikalliset | Uusimaa\nPaikalliset 7.9.2020 16:30\nRaymondin nimi puuttui syytteestä, oikeudenkäynti jatkuu keskiviikkona\nGranholmien oikeudenkäynnissä jouduttiin yhdestä syytekohdasta puuttuneen nimen vuoksi ottamaan 1,5 vuorokauden mittainen aikalisä. Istunto jatkuu Porvoossa keskiviikkoaamuna ja sitä seurataan etäyhteyksin toisista saleista. Samu Karvala\n13 murhan yrityksestä ja lukuisista muista rikoksista syytettyjen veljesten Raymond Anthony Granholmin ja Richard Nicholas Granholmin oikeudenkäynti keskeytyi maanantai-iltapäivänä syyttäjien tekemän virheen vuoksi.\nVeljeksiin yhteisesti kohdistetussa syytekohta viidessä – porvoolaisen ylikonstaapelin murhan yrityksessä – ei ollut mainittu lainkaan Raymond Granholmin nimeä. Tilanteessa Richard Granholm ampui Colt-pistoolilla kolme kertaa kohti tilanteesta peräytynyttä poliisimiestä. Yksi luoti osui ylikonstaapelia käteen.\nRaymond Granholmin puolustusasianajaja Maria Lundström ei vastauksissaan syytteisiin edes ottanut kantaa kohtaan viisi, koska oli katsonut, ettei tämä syyte koske hänen asiakastaan.\nErikoissyyttäjä Jukka Haaviston mukaan kyse oli vain siitä, että tekstistä puuttui vahingossa Raymond Granholmin nimi.\n– Nyt se lisättiin ja syyte annetaan hänelle uudelleen tiedoksi, Haavisto kommentoi.\nHaaviston mielestä nimen olisi voinut lisätä istunnossa, mutta puolustusasianajaja vastusti tätä.\nSyyte annetaan uudelleen tiedoksi.\nOikeuden puheenjohtaja, laamanni Anders Cederberg päätti maanantaina kello 14:n aikaan, ettei Granholmien oikeudenkäyntiä voida jatkaa, koska Raymond Granholmia kohtaan ei ollut laillisella tavalla nostettu syytettä koskien syytekohtaa 5 (murhan yritys).\n– Kyse on vakavasta rikoksesta, joten tämä asia pitää korjata, Cederberg arvioi.\nCederbergin mukaan kyseinen syyte on nostettava uudelleen ja Lundströmin on vastattava siihen. Oikeudessa päästiin yhteisymmärrykseen siitä, että tämä onnistuu maanantai- ja tiistaipäivän aikana.\nOikeudenkäynti jatkuu Porvoossa keskiviikkoaamuna 9. syyskuuta, jolloin käsitellään jutun kirjallisia todisteita.\nOikeudenkäynnin loppuunsaattamiselle on varattu Itä-Uudenmaan käräjäoikeudessa nyt keskiviikko 9.9. , maanantai 14.9. ja perjantai 18.9. Varapäiväksi on kaavailtu keskiviikkoa 16.9.\nKäräjäoikeus antanee tuomionsa vasta lokakuussa.


Windows Rt sovellukset - Hardware.fi: Keskustelualueet\nHardware.fi > Keskustelu > Windows 8 -keskustelu > Windows Rt sovellukset\nWindows Rt sovellukset\n5. kesäkuu, 2013 22:30\nEn nyt parempaa aluetta löytänyt koska ei ole erillistä aluetta windows rt:lle joten laitoin tänne.\nEli ongelma: Aattelin tässä parin kuukauden päästä ostaa tabletin win kasilla tai RT:llä.\nRt on yleensä halvempi niin kyselisin että onko ne sovellukset niin rajoitettuja että niitä voi VAIN ladata windows kaupasta. Kun aattelin että jos kytkee mokkulan kiinni (DNA) niin tarvii asentaa se ohjelmisto. Niin voiko sitä asentaa RT:lle?? Vai pitääkö olla täys win 8??\nJa sitte vielä että tuleeko blue päivitys RT:lle??\nEdit: Kiitos jo valmiiksi kaikille auttaville.\nViestiä on muokattu sen lähettämisen jälkeen. Viestiä on muokattu viimeksi 5. kesäkuu, 2013 @ 22:31\n6. kesäkuu, 2013 14:45\nItsellä ollut Surface RT nyt Suomen julkaisusta lähtien.\nSovelluksia voi ladata VAIN Windows kaupasta. Ei juurikaan haittaa koska perinteisiä sovelluksia tuolla ei olisi niin kivaa käyttääkkään... Kyllä se vaan on niin että kosketusnäyttöön optimoidulla laitteella tulee käyttää niitä kosketusnäytölle suunniteltuja sovelluksia. Muutenkin tuossa on ARM prossu eli normaali PC:n softat ei muutenkaan toimisi siinä suoraan ilman käännöstä.\nEi taida yksikään mokkula toimia RT tableteissa, toivotaan että 8.1 päivitys tuo mukanaan myös uusia ajureitakin.\nItselle tuo ei ole ongelma, kun itse jaan nettiyhteyden tarvittaessa kännykästä WLAN:n kautta. Myös DNA:lla on se WLAN mokkula, niin sehän toimii täydellisesti Surfacen kanssa. Muutenkin kivampi kun ei mikään mokkula törrötä USB portista kokoajan.\nJa Windows 8.1 (blue) tulee myös RT tableteille.\n6. kesäkuu, 2013 20:36\nNo onhan mullakin kotona wlan mutta lähinnä aattelin matkoja varten tota mokkulaa.. Mahtaskohan toimia tabletilla jos siinä on win 8 täys versio??\n27. kesäkuu, 2013 14:39\nKyllä toimii mokkula täysverisellä Win8 tabletilla (sehän on täysverinen pc). Parempi ehdotus kuitenkin on vaihtaa tuo olemassa oleva mokkula sellaiseen malliin, joka muuttaa 3G/4G verkon wlan yhteydeksi (kuten mlainio) ehdotti.\nItse suosittelen ehdottomasti täysverisen Win8 tabletin hankkimista, sillä sovellustarjonta RT puolelle on todella surkea (esim. Spotify puuttuu) ja selainmen tuki eri nettisivuille (esim. alaspudotusvalikot) ovat Desktopin puolella huomattavasti paremmat.


Schnellwetten - kokemuksia - kasinoarvostelut.net\nSchnellwetten bonus uusille asiakkaille\n2018 (uusi versio 2021)\nSuomi, Englanti, Saksa, Viro\nIsoftbet, Play N Go, Red Tiger Gaming, Yggdrasil, Microgaming, NetEnt, Relax Gaming,, ReelPlay, 4ThePlayer, Electric Elephant, Silverback, Fantasma, Felt, Kalamba, Max Win Gaming, Northernlights, Sapphire Gaming, STHLM Gaming, Dicelab, Spearhead, Big Time Gaming, Pragmatic Play, Inspired, Push Gaming, Reflex Gaming, 1X2 Gaming, Print Studios, Boomerang, Bad Dingo, Slingo, Jelly, High Flyer Games, Games Lab\nNimestä huolimatta myös suomalaisille\nSiirry sivustolle Schnellwetten >>\nTämä on luotettava kasinot. Listaamme varmasti lisää turvallisia vaihtoehtoja sivulla luotettavat kasinot.\nBetway on varmasti monelle tuttu pelisivusto, mutta sitä ei ehkä kaikki tiedä, että yhtiöllä on myös tarjolla Schnellwetten. Tämä monikielinen sivusto tarjoaa Euroopan talousalueelle verovapaat voitot – tämä kiitos MGA lisenssin. Pelitarjontaan kuuluvat kasino ja vedonlyönti. Molemmissa on mukana myös live. Pelivalikoima on vedonlyönnissä selvästi kattavampi ja kasinopuolella ovat mukana vain muutamat isot pelitoimittajat.\nLue myös: Betway arvostelu.\nSchnellwetten on kuitenkin kokonaisuutena laatusivusto, joka on Betwayn tapa vastata ”pikakasinot huutoon”. Eli kyllä, Schnellwetten on niin sanottu kasino ilman tiliä, johon ei tarvitse erikseen rekisteröityä. Näin olleen suurempienkin voittojen suhteen kotiutukset maksetaan nopeasti.\nLisää kommentteihin omia Schnellwetten kokemuksia. Myös valitukset ovat tervetulleita.\nSiirry Schnellwetten sivustolle >>\nEikö Schnellwetten sivusto miellytä tai onko sinulla jo pelitili olemassa? Vaihtoehtoja löytyy runsaasti, on sitten kiinnostuksen kohteena kasino, vedonlyönti, pokeri tai bingo. Katso kaikki bonukset sivulta:\n777kasinot.com ja rahapelit ovat vain täysi-ikäisille +18v. Säännöt ja ehdot pätevät. Tarkistathan lisätiedot Schnellwetten:n omilta sivuilta. Pelaa maltillisesti. Peliongelmissa tutustu sivustoihin Peluuri ja BeGamblingAware tai hyödynnä Google hakua.


Ei tieliikennekelpoinen - i 4d ID 8466623. Hopea metalliväri porrasperä henkilöauto\nBMW 318 i 4d TurvallisuusLukkiutumattomat jarrut (ABS)TurvatyynytXenon-ajovalotSisätilat ja mukavuudetKaton avausmekanismi: ManuaalinenKeskuslukitusLohkolämmitinOhjaustehostinSisätilanpistokeSähköpeilitMuutErikoisvanteetHuoltokirjaKahdet renkaatKattoluukkuUrheilullinen alustaTekniset tiedotTeho: 83 kW / 113 HvVääntö: 162 NmHuippunopeus: 198 km/hKiihtyvyys (0-100): 11,0 sHenkilömäärä: 5Ovien lkm: 4Kulutus: Kaupunki: 11.00 l/100kmMaantie: 6.00 l/100kmYhdistetty: 8.00 l/100kmOmamassa: 1 190 kgVetomassa (jarrullinen): 1 200 kg\nSiitä jollekkin pikku näperryksellä hyvä talviauto, itsellä ei oo tällä hetkellä kiinnostusta kotipihassa korjailla.\n+ Leimaa 8/2017 (Leimattu 13.9.)\nLue lisää »Siitä jollekkin pikku näperryksellä hyvä talviauto, itsellä ei oo tällä hetkellä kiinnostusta kotipihassa korjailla.\n+ M-sport puskuri ja ratti\n+ Projektori umpiot autom. korkeussäädöllä ja kirkkailla xenoneilla\n+ Alustasarja ja vanteina BMW style-5\n+ Tulpat vaihdettu muutama sata km sitten, loput huoltohilut (Ö-suod, ilm-suod ja 4L Castrol) mukaan.\n- Ainut varsinainen ajoon vaikuttava vika on pakosarja jonka pultti/pultteja lähtenyt irti, tarkemmin en ole vikaa tutkinut. Käy siis todella huonosti, mutta pystyy kuitenkin ajamaan.\n- Sahasin akun melkein tyhjäksi työpaikan pihassa, nyt auto vilkuttaa hätävilkkuja ja ajovaloja. Voi olla maadotusvika tai sitten jokin laite ohjainlaite / rele ottanut itseensä.\n- Kiekkamittari ei näytä 1200 enempää ja lämpömittari elää omaa elämäänsä, bensa ja nopeus mittarit kuitenkin toimii.\n- Lokaria joku takonut uuteen muotoon ja pikku kauneusvirheitä ympäriinsä, niin sisällä kuin ulkona\nAlla nypityt nastat (lisähinnasta voin myydä valkoiset peltivanteet nastoilla)\nHinnasta voi tietysti aina esittää oman näkemyksensä, mutta jos mä olisin tän 500€ myymässä niin tuossa ei varmaan lukisi yllä 800€. Älä siis suotta tuhlaa meidän molempien aikaa :)\nAuto tällähetkellä seisonnassa. Piilota »\nBMW 318 1.8, '92, 321 tkm\nBMW 318 1.8, '91, 285 tkm\n500 € BMW 318 1.8, '91, 375 tkm\n750 € BMW 318 1.8, '92, 273 tkm\nSoita: 800 € BMW 318 Nettiauto ID 8466623 Hakutulokset


STT alkaa moderoida uutissivustojen kommenttiosioita - STT\nIlta-Sanomissa moderointi on ollut keskeisessä roolissa verkkopalvelun alkumetreistä lähtien. Niin se on jatkossakin. Moderoinnin kehittämisen kannalta siirto STT:lle on keskeistä, sillä STT pystyy tarjoamaan laadukasta palvelua koko suomalaiselle mediakentälle.\nKustantaja ja vastaava päätoimittaja Tapio Sadeoja, Ilta-Sanomat\nModerointi on järkevää toteuttaa Suomessa median yhteispelinä. STT on luonteva toimija rakentamaan yhteistä osaamista keskustelumoderoinnin ympärille.\nModerointipalvelua tarkoitus laajentaa\nTarkoituksena on, että laajennamme moderointipalvelua myös muihin kuin media-asiakkaisiin ensi vuoden aikana.\nTarvitsetko moderointia sivustollesi? Lue palvelustamme\nLue tiedote moderoinnista täältä


Julkaistu 07.12.2010 10:28\n20-vuotias mies oli aiheuttaa vakavan turman Nastolan ABC-huoltoasemalla itsenäisyyspäivän iltana. Hän menetti malttinsa huoltamon sisällä ja alkoi ensin hakata nyrkillä kassakonetta. Kassakoneen kaltoinkohtelu ei kuitenkaan purkanut miehen raivoa riittävästi, jolloin hän siirtyi pian tekemään tuhojaan huoltoaseman pihalle. Mies valutti bensiiniä pumpusta mittareiden läheisyyteen ja sytytti sen tuleen.Polttoaine leimahti liekkeihin nopeasti. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nSuuremmilta vahingoilta vältyttiin poliisin mukaan täpärästi toisen asiakkaan ripeän toiminnan vuoksi. Hän sammutti palonalun jauhesammuttimella, jonka jälkeen paikalle tullut palokunta hoiti vielä jälkisammutuksen.Poliisi käytti riehujan taltuttamisessa voimakeinoja, etälamautinta ja käsirautoja. Riehumista mies jatkoi vielä polisiilaitoksellakin. Poliisin mukaan miehen riehumisen taustalla oli ihmissuhdekiemurat. Nuorukainen ei päässyt asemalla entisen tyttöystävänsä juttusille.20-vuotiasta miestä epäillään törkeästä tuhotyön yrityksestä ja virkamiehen väkivaltaisesta vastustamisesta. Välikohtaus sattui eilisiltana yhdentoista aikaan.\nOsa Directan syytteistä vaarassa vanhentua Uusimmat uutisvideot