Lady Label: huhtikuuta 2012\nTää mimmi lähtee nyt köpötteleen Idalle, saas nähdä ketä kaikkia siellä on paikalla :-D Illaks kotiin kattoon elokuvia ja möömöileen sitten. Mutta nyt, hyvää ja selvää vappendaalia kaikille murut!\nP.S. Mun Omena on Peksin autossa ja tällä ei voi tehä true sydämiä. Tai ainakaan ei niin helposti, kun mun koneella, sorppa. Hihii.\nLähettänyt Lady Label klo 17:28 0 kommenttia\nTöttöröö! Vuoden turhin juhla alias vappendaali lähenee, mitäs jengi meinaa? Itellä on tässä pari kaveria kenen kanssa pitäs nähä, saa nähdä miten suunnitelmat menee. Mua ei tosiaan kiinnosta tää ryyppäysrällääminen/hukkuminen/turpaanvetomeininki ja putkaoksennukset sen koommin, joten ilta menee ihan kotosalla nakkeja mutustellen ja colaa hörppien.\nEilen oli huippu päivä monin tavoin. Käytiin Ideaparkissa, American Dinerissa, oli hyviä keskusteluita ja pysty menee hyvillä mielin nukkumaan. Koneelle en tosin ehtiny koko päivänä ( ! ), joten ei ihme ettei mua täälläkään näkyny. Nyt eilisiä asukuvia jakoon! Jalka on turvonnu, mutta eipä voi mittään. Ensimmäinen päivä baltsuilla ja vielä ilman sukkia, jahoo. Stay tuned!\nThe Look: Karvaliivi: nelly.com - Vila / paita: Nanso / farkkuleggarit: H&M / ballerinat: Icon / laukku: Lindex / arskat: vintage / seniiliketju: GT / kello: Tommy Hilfiger /\nRrrrakastan tota IsaDoran vaaleansinistä kynsilakkaa ja mun pörröliiviä!\nLähettänyt Lady Label klo 16:42 0 kommenttia\nMuiii! Oli ihan karmee olo kyllä tossa kun käytiin kirjastossa ja kaupassa. Onneks päikkärit ja ruoka teki tehtävänsä ja toi auringonvalo lämmittää kivasti ikkunasta, kun mun kämpän patterit on shokkiylläri - taas alkanu vammaan.\nFiilinki on nyt onneks kuitenkin parempi ja sain hamstrattua pari musakirjaakin mukaan, josko sais koottua ton pienon ja alkais pimputteleen vaikka naapureiden iloks, heh.\nOon ettiny vähän inspis-juttuja musasta ja valokuvista mun perjantaisia bailuja ajatellen, kasari on vaan niin jees! ♥\nLähettänyt Lady Label klo 17:45 0 kommenttia\nPeukkua alaspäin myös sille, et mun kone sekoilee taas jotain ja Korkojen Kera menee tauolle, sniis. Meikän pitäs myös fiksata tää unirytmi, käydä kaupassa, maksaa laskuja, järkkää niit syndejä, varata aika kampaajalle jne. Ihan makaroni olo atm.\nMut nää oli helmiä! Bongasin people.comista nastoja kuvia, missä julkkikset näyttää tosi samanlaisilta, so fun. Muisk!\nTittirittirii! Tää on hyvä päivä ja meitsi on suosittu, haha. Puhelin soi, tuuttaa ja jengi änkee kylään, superjee! Meillä oli Jaakon kanssa oikeen diipit keskustelut ja sitten vähän vähemmän semmosia, mut hubaa oli.\nSitten Jermo ja Vili tuli käymään, sivistäen mua huonolla huumorilla :-D\nPostimies toi about mun kokosen paketin tänne ja avattuani sen näin sähköpianon. Wau. Mami osaa ostaa syndelahjoja, kiitos ♥\nAurinko paistaa ja elämä hymyilee. Meikkis pistää leffan rullaan ja poikkis lupas mulle yllärin, kun se tulee duunin jälkeen illalla käymään täällä, can't wait. Ciao!\nLähettänyt Lady Label klo 17:34 0 kommenttia\nOikeen hyvää alkavaa viikonloppua kaikille! Meitsi on pirtee siitä huolimatta, että sain jonkun siivouspuuskan eilen keskellä yötä ja sain unen päästä kiinni vasta kolmelta.\nAamulla käytiin poistaan tikit ja mun apina meni hetkeks vielä tutimaan, kun se oli ihan poikki ja tänään on vielä töitä. Onneks Jaakko tulee piristään mua! Kivaa nähdä sitäkin pitkästä aikaa, panostin oikeen ja ostin jopa pullaa, haha. Puss ♥\nLähettänyt Lady Label klo 11:19 0 kommenttia\nLähettänyt Lady Label klo 22:23 0 kommenttia\nNyt pistetään sitten taas vaihteeks vähän pökköä pesään tän bloggailun suhteen, ettei teistäkään tuu ihan laiskoja kävijöitä ;-)\nMeikkis lakkaili eilen itelleen täydellisen keväiset pinkit kynnet. Oon ihan liekeissä tän kynsimeiningin kanssa nyt, kun en pahemmin koruja näiden letkeiden kanssa viitsi käyttää.\nLaitoin alle pari kerrosta ihanan hattaraista Lumenen Twinkle in the eye, sävy numero 65:sta ja sitten päälle vielä fuksiaan taittavaa Golden Rosen pinkkiä graffiti-lakkaa. Tuli tosi makeet vaikka itse sanonkin! Puss ♥\nLähettänyt Lady Label klo 18:48 0 kommenttia\nLähettänyt Lady Label klo 17:33 0 kommenttia\nEli jee, voin bloggailla taas mun omalta coolilta koneeltani, haha. Taino kuvia latailla tänne ja silleen.\nOon nyt väsyny ja tää jalka on vähän temppuillu tänään ( vähennän lääkitystä ), joten piakkoin meen himaan täältä Onkiniemestä. Synttäripläänäys meneillään ja ressi päällä. Oon silti kiitollinen niin monesta jutusta, näkyy huomen! ♥\nLähettänyt Lady Label klo 23:00 1 kommenttia\nKukkuu! Sorppa eilisestä blogihiljaisuudesta, en ehtiny käymään koneella missään kohtaa. Aamulla raahasin itteni Pajalle ( kempokävelyä with kepit, oujea ) ja menin sinne piristään jengiä plus syömään kakkua.\nIltapäivällä jätkät tuli mun luokse syömään, hahhaha - kakkua myöskin! Meillä oli oikeen hauskat jutut ja Peksi tuli illasta sekoileen tänne.\nMulla on ollu vähän ristiriitaset fiilarit tässä viime aikoina monista asioista, mut toivotaan, että kaikki suttaantuu. Synttäreitä suunnitellaan ja pitäs tehä puhtaakskirjottamista.\nSunny Sundayta vaan kaikille! Oon todennu et mun ympärillä on välittäviä ja ihania ihmisiä, paljon hyviä kohtaamisia taas tänään. Kiitos kaikille teille tärkeille, varsinkin tässä elämäntilanteessa niiden oikeesti aitojen ja ystävällisten ihmisten merkitys korostuu. Ja kiitosta Mallulle joka siivos mun kämpän ennenkun se läks meneen ja Idalle joka soitti ja tarkisti et mulla on ollu hyvä syntymäpäivä. Ja Tapsalle ja kaikille miljoonille muille, jotka on tiedustellu mun vointia ja piristäny hauskoilla neliveto-vitseillä. Mä oon sellanen, et tuun niin onnelliseks kun joku on vilpitön. On kivaa kun välillä on onnellinen olo.\nNyt otan vielä huikan kuoharia ( vaikka oon näin häpihäpi-fiilareilla, niin olen ihan selvä kiitos kysymästä, haha ) ja lähen valuun noita portaita alas. Lähen meinaan moikkaan jengiä Onkiniemeen, soronoo!\nLähettänyt Lady Label klo 15:37 0 kommenttia\nLähettänyt Lady Label klo 02:22 2 kommenttia\nHiphurraa ja kaikkee sellasta! Aurinko on alkanu paistaan, porukat soitti onnittelulaulun, löysin mahollisesti systerille rippimekon, oon vastaillu onnitteluviesteihin ja Peksi kävi ja toi tullessaan hirmuisen paljon stuffia. Sen mutsi oli leiponu mulle sacher-kakun, superawws!\nElikkäs iloinen mimmi täällä tänään. Venailen tässä Mallua saapuvaksi ja aattelin sillä aikaa laittaa kehiin viimoset asukuvat mitkä otettiin ennen mun leikkausta. Ysäriä oh yes. Neonvärejä, läskipohjakenkiä, karmivia yhdistelmiä ja hiusmascaroita. Ne on tullu jäädäkseen, ainakin täks kesäks. Like it!\nOikeasti kirkkaamman petrolin värinen kajaali ja metalliset kynnet IsaDora.\nLähettänyt Lady Label klo 16:17 0 kommenttia\nLähettänyt Lady Label klo 11:23 2 kommenttia\nLähettänyt Lady Label klo 21:40 0 kommenttia


Saavuttamaton – Mungolife\n23rd April 2020 by mungoanna\nKaikessa viime päivien pyörityksessä mua on ehkä eniten naurattanut yksi tietty keskustelun / kommentoinnin osa. Jotenkin niin moneen asiaan vedetään aina Chanelin laukut. Ei siis pelkästään tässä asiassa vaan muutenkin. Ymmärtäisin sinänsä asian vetämisen tässä asiayhteydessä, jos mun uusi liiketoimintamuoto olisi yritys tuottaa luksuslaukkuja, mutta muuten en ihan näe niiden liittymistä asiaan. Silti ne on vedetty monesti mukaan keskusteluun viime päivinä. Ja sama ilmiö on ollut monessa asiassa. Kun mun toimia halutaan kritisoida, oli ne lasten kasvatukseen, pihan laittamiseen tai mun hampaisiin liittyviä, saadaan jotenkin aina aikaiseksi vetää keskusteluun mukaan Chanelin laukut. Ihmisiä hiertää kyseiset esineet jostain syystä ihan valtavasti ja ne tuntuvat saavan keskustelussa ihan hirveän paljon painoarvoa. Meillä on esimerkiksi iso auto, joka ei ole halpa ja saataisiin kyllä koko meidän perhe mahduttava iso auto viideosalla meidän nykyisen auton hinnasta. Se olisi rumempi, enemmän ajanut ja vanhempi, mutta ajaisi asiansa. Koskaan ei kuitenkaan yhdessäkään myllytyksessä ole vedetty keskusteluun meidän autoa, vaikka siinäkin on tavallaan peruselämää ajatellen vaikka kuinka paljon “turhia ominaisuuksia”, kuten ratinlämmitin. Ja ei, tarkoitukseni ei ole brassailla meidän autolla, meillä on ihan tavallisen tylsä perheauto, eikä mikään ökyauto, enkä koe itse meidän autoa mitenkään erikoiseksi tai erityiseksi. Mutta toisaalta, en koe mun laukkujakaan sen kummemmaksi asiaksi. Mun laukkukokoelma on useamman vuoden keräilyn tuotos ja se on mulle samaan aikaan samaa kuin monille muille harrastus ja taide. Käytän enimmäkseen laukkuja, joista ei tavan tallaaja osaisi päätellä merkkiä tai arvella hintaa, joten en ymmärrä laukkujen iskemistä status-brassailu -kategoriaan. Koen ne laukut myös hyviksi hankinnoiksi, sillä niiden jälleenmyyntiarvo on erittäin hyvä, yleensä jopa ostohintaa parempi ja ne palvelevat vuosia.\nOon huomannut tän negatiivisen suhtautumisen nimenomaan merkkilaukkuihin jo kauan ennen tätä. Joku siinä tuplaC:ssä hiertää erityisen paljon monia. Ehkä se on sellainen haave, joka tuntuu monista saavuttamattomalta, ja siksi se hiertää? Moni ei ymmärrä kyseistä harrastusta ja ehkä siksi ne hiertävät. Mutta no, en mä ymmärrä bikini fitnessiä, mutta ei mua kyllä hierrä lainkaan se, jos joku sitä harrastaa. Kaikkea ei tarvii ymmärtää. Mä en ymmärrä 20 000 €:n kelloa, mutta toisaalta, miks mun pitäisi? Mä en ymmärrä miksi joku maksaa taulusta tuhansia ja tuhansia, kun mun mielestä maailman kaunein taulu maksaa alle 1000 €. En ymmärrä, eikä mun tarvii. Esimerkkinäni käyttämä auto ei tietenkään ole arjessa yhtä “turha” kuin käsilaukku, mutta ihan hyvän auton saa jo kymppitonilla, ei siitä tarvii maksaa enempää. Jos maksaa enemmän, saa yleensä tiettyjä mukavuuksia ja “turhuuksia”. Sama pätee lähes kaikkeen. Grilliksi halvin merkki, jolla saa valmistettua ruokaa. Ja itse asiassa, miksi edes hankkia grilliä, kun joka kodissa on uuni? Ei oo kertaakaan kukaan kopauttanut nenäänsä siitä, että meillä on grilli, mutta mun laukut ärsyttää hirveän monia.\nJa samalla asiaan tuodaan aina sana “luksus”. Luksuslaukut, luksuslomat, luksusbloggaaja. Aiheesta vaihdellen olen joko liian tavallinen tavismamma pellon reunalta tai sitten olen luksusbloggaaja. Riippuu kumpi palvelee keskustelussa tarkoitusta enemmän. Molempiin sopii kuitenkin ne laukut. Joko lasketaan laukuilla yritysrahoituksen määrä tai sitten ihmetellään, mitä virkaa niillä on pellon keskellä. Mutta jotenkin, jotenkin ne laukut aina saadaan osaksi keskustelua. Se on musta jotenkin hassua.\nAsia tuli tänään mieleen kun istuskelin terassilla keinutuolissa vauva sylissä nukkuen ja nautiskelin hetkestä. Ihanasta pihasta ja kivasta näköalasta, pihalla touhuavasta perheestä, kylmästä kokiksesta ja lämpimästä auringosta. Se oli ihana hetki. Mietin, että mun elämän luksusta on juuri nuo hetket. Huolettomat, ihanat, kauniit hetket arjessa.\nKielitoimiston sanakirja sanoo, että luksus = ylellisyys, loisto. Pienehkö sivistyssanakirja lisää: Sana on usein miedontunut merkitykseltään: luksukseksi saatetaan sanoa kaikkea tavanomaista merkittävästi hienompaa. Kirjoitetaan mainoskielessä usein “luxus” tai korvataan ilmaisulla “de luxe”.\nMulle ylellisyyttä, luksusta, on tosi moni asia. Luksusta on se, että juuri oman alani yrittäjänä voin tehdä töitä etänä kotoa ja pitää kahvitaukoni perheeni kanssa terassilla aikaa viettäen. Luksusta on oma ihana koti tai rauhallinen lounas yhdessä puolison kanssa, kun toinen lapsista nukkuu ja toinen leikkii itsenäisesti. Mä miellän luksukseksi, elämäni ylellisyydeksi, monen monta asiaa ja harvoin ajattelen luksukseksi laukkujen kaltaista materiaa. Mun olisi hirveän vaikea luopua vaikkapa takapihastamme, jonka miellän luksukseksi, mutta mulle ei olisi lainkaan vaikeaa luopua laukuistani. Tai toki harmittaisi, että vuosien keräily menisi hukkaan ja toki olen kiintynyt materia-omaisuuteemme, mutta se pätee yhtä lailla meidän K-tuoliin kuin vaikkapa lemppareimpaan kahvikuppiini ja parhaisiin farkkuihini. Onkin jotenkin erikoista, että kun minuun liittyviä asioita tulee muille mieleen, “luksuslaukut” keikkuvat listassa korkealla, mutta omassa elämässä niiden merkitys on hyvin vähäinen. Jos tekisin listaa kaikesta siitä, mistä olen kiitollinen, eivät laukut pääsisi kovin korkealle sillä listalla. Ehkä asiaa värittää se, mitä tuon somessani esille. Toisaalta laukkuni eivät ole pitkään aikaan olleet somessani kovin isossa roolissa. Paljon isommassa roolissa on arkeni. Mutta onko arkeni liian tavanomainen? Se ei ole ylellinen tai saavuttamattomissa, vaan se on ihan tavallinen? Ja siksi se ei herätä tunteita, mutta ne laukut, voi pojat ne laukut herättävät tunteita.\nOlen kiitollinen monesta asiasta elämässä. Mun perheestä, meidän kodista, meidän läheisistä, meidän terveydestä, meidän taloudellisesta tilanteesta. Kun puhutaan luksuksesta, mä miellän sen johonkin ihan muunlaiseen elämään. Sanalla luksus on mun korvissa sellainen marmorin, kullan ja tavalliselle ihmiselle täysin saavuttamattomien asioiden kaiku. Luksus on mun mielestä se mitä oli Gossip Girlissä tai nykyisin varmaan Kardashianeilla. En ole oikein ikinä ymmärtänyt luksus-ajatuksen ylettämistä mun elämään, minuun ihmisenä tai bloggaajana. On varmasti asioita mun elämässä, jotka tuntuvat monille täysin saavuttamattomilta. Kun katson maailmaa, näen itse hurjan paljon saavuttamattomia asioita. En vaan oikein koskaan miellä niitä mitenkään ikäväksi. Osa on sellaisia, etten voisi ikinä saavuttaa, vaikka ehkä haluaisin. On kauniimpia taloja upeilla sisustuksilla ja tonteilla, ylellisempiä autoja ja upeampaa materiaa. Kiinnitän niihin loppujen lopuksi aika vähän huomiota. Ihastelen ja fiilistelen ja totean, että olispa kiva, mutta tää mitä mulla on, on aika mieletöntä sekin. Jos saisin muilta itselleni jotain, se ei olisi materiaa tai rahaa. Haluaisin olla taitavampi kokki ja leipuri, haluaisin osata laulaa, haluaisin löytää ilon urheiluun ja sitä kautta oman kropan voimistamiseen ja haluaisin olla taitava maalaamaan. Kadehdin taitoja. Niitä pidän saavuttamattomana.\nOlen välillä miettinyt, että moni tuntuu pitävän mun elämässä jotakin aivan saavuttamattoman ylellisenä ja mun elämä on mun mielestä hyvin tavallista. Me jokainenhan elämme omanlaisessa kuplassamme ja näemme maailman oman kuplamme värittämänä. Jos mun elämä, joka on mulle tavallista (joskin ihanaa) on toiselle saavuttamattoman mieletöntä, niin onko sille, jonka elämää minä pidän saavuttamattomana, hänen elämänsä samanlaista kuin minun? Normaalia? Minä tiedän, että kaikkien elämä ei ole tällaista. Tiedän myös, että omani ei välttämättä jatku aina tällaisena. Voi tulla ylämäkiä, voi tulla alamäkiä. Tilanteet muuttuu. Tänään mun ei tarvinnut miettiä voinko ostaa Jätskiautosta ex tempore jäätelöä lapsen riemuksi. Joku päivä mun täytyy ehkä venyttää jokaista euroa riittämään perusruokaan. Kaikki on mahdollista tässä elämässä. En siis pidä elämääni millään lailla itsestäänselvyytenä, vaikka puhun siitä normaalina. Se on normaalia minulle, ja se varmasti näyttäytyy minulle erilaisena kuin kaikille muille. Heille, jotka seuraavat ihan läheltä tai heille, jotka luovat käsityksensä somen perusteella. Ehkä juuri se havainto siitä, kuinka eri tavalla muut näkevät elämäni, on saanut mut ymmärtämään sen, että jokainen mittaa asioita omalla mittarillaan ja siksi tulee tällaisia hassusti vedettyjä yhteyksiä, jossa joka toisesta asiasta päästään niihin luksuslaukkuihin. En tiedä.\nTai ehkä en pidä minulle saavuttamatonta materiaalista ja taloudellista ylellisyyttä mitenkään korkeassa arvossa, koska olen jo nyt ylittänyt sen, mitä lähtökohdistani ajattelin pystyväni saamaan. Se elämä, mitä elän nyt, on tuntunut täysin saavuttamattomalta joskus aiemmin. Harvoin vertaan itseäni ja tilannettani muihin ihmisiin. Vertaan sitä enemmänkin siihen, mitä olen joskus ajatellut, että elämä tulee olemaan, mitä elämä on ollut ja mitä toivon sen olevan. Omaan kehityskaareen. Ja olen erittäin tyytyväinen nykyhetkeen. En tiedä yhtään, millainen tulevaisuus on viiden vuoden päästä, se voi viedä kumpaan suuntaan vaan. Haaveita ja ideoita on, toivottavasti ne tuovat paljon hyvää. Aika näyttää. Mutta mikään tärkeä ei tunnu saavuttamattomalta.\n62 thoughts on “Saavuttamaton”\n23rd April 2020 at 11:06 pm\nIhana postaus. Ihmiset käyttää rahaakin niin eri asioihin. Mun äidillä on paljon rahaa säästössä, mutta hänellä ei olekaan ripsienpidennyksiä, geelikynsiä tai hienointa autoa. Mutta hän laittaa rahansa asuntoihin. Toki monet ihmiset voivat nämäkin materiat hankkia vaikka jokaisen, mutta kuitenkin.\nLuulen, että laukuista kimpaannutaan koska ne on yleensä naisten harrastus. Ei ketään kiinnosta paljon rahaa miehet laittaa prätkiin tai sotapeleihin, mutta jos nainen ostaa kalliimman laukun, alkaa ihmettely. Tämän olen huomannut omassa piirissäni.\n24th April 2020 at 9:25 am\nMä oon joskus jutellut erään toisen laukkuintoilijan kanssa, ja hänen miehensä keräilee kelloja ja sikareita. Kuulemma kukaan ei ikinä kummaksu tämän miehen valintoja, mutta tämä nainen saa viikottain puolustella laukkujaan. Pakko se on kai uskoa, että ihmiset edelleen ajattelee, että “naisten hömpötykset” 🙁\n24th April 2020 at 9:39 am\nEhkä se on just toi puolustelu. Mun mies keräilee arvokelloja. Ei ikinä provosoidu tai selittele niistä kysyttäessä. Voisiko olla että naisten tyyli puolustella ja selitellä provosoi kritisoijia?\n24th April 2020 at 9:45 am\nHmmm, en mä oikeastaan juuri koskaan provosoidu ja puolustele, vaan ennemminkin totean, että ne on mulle harrastus ja pidän niitä hyvänä sijoituskohteena. Mun mielestä ei ole mitään puolustauduttavaa tässä asiassa, siinä ei ole mitään hävettävää, miltä puolustautuisin, niin en puolustaudu, vaan perustelen. Ne, jotka näkevät toiminnan huonoksi ehkä sitten tulkitsevat sen puolusteluksi.\n24th April 2020 at 10:32 am\nNo mä en näe sun toiminnassa mitään outoa. Itselläkin on aina ollut arvokkaita laukkuja. En silti odota että kukaan muu ymmärtää niihin rahan iskemistä, enkä siksi jaksaisi niiden hankintaa perustella. Jokainen käyttää rahansa haluamallaan tavalla, kunhan se on omaa. Se että tartut tähän laukkuasiaan yhden postauksen verran todennäköisesti toimii aivan toisin kuin tarkoitat. Se ei saa ihmisiä ymmärtämään, provosoi vaan lisää.\nYlipäätään jokaiseen negatiiviseen kommenttiin tarttuminen on sinun oikeutesi, mutta se toimii sinua vastaan. Joskus kannattaa vaan antaa olla.\nEn mä yritä saada ihmisiä ymmärtämään. Musta on mielenkiintoista pohtia ilmiöitä, ja sitä varten tämä blogi on. Ne, jotka eivät halua ymmärtää, eivät tule ymmärtämään, enkä minä sitä pysty muuttamaan. Mut siten on se pieni prosenttimäärä, jotka saavat uusia näkökulmia tästä ja se on musta hienoa.\nMihin perustat ajatuksen siitä, että a) tartun jokaiseen negatiiviseen kommenttiin tai b) mihin statistiikkaan pohjaa se, että se toimii minua vastaan? Blogillani menee hyvin, yritykselläni menee ihan hyvin ja en koe, että tämä negatiivinen kommentointi vaikuttaa elämääni mitenkään minua vastaan. Olen saanut esimerkiksi tällä viikolla satakertaisesti positiivista tähän negatiiviseen nähden ja tämä negatiivinen myllyttäminen on herättänyt kymmeniä ellei satoja hiljaisia seuraajia kommentoimaan ihania tsemppaavia kommentteja. Joten en ihan ymmärrä mihin pohjaat tämän oletuksen, kun omat kokemukseni puhuvat päinvastaista. Jos antaisin riehujien riehua, mulle tulisi lyöty ja ahdistettu olo. Nyt pystyn voimaantumaan näistä hetkistä, sillä minulla on aina oikeus puolustautua. Ja se on meidän maailmassamme vapautta, jota kukaan ei voi minulta viedä.\nVeikkaan, että monelle pitkäaikaiselle lukijalle sun ensimmäisinä kalliina hankintoina on jäänyt mieleen nimenomaan nämä kalliimmat (luksus) laukut, ja monelle niihin perehtymättömälle, itseni mukaan lukien, yleisin mieleen tuleva merkki on ehkä Chanel. En itse tiedä paljon sellainen maksaa, mutta oletettavasti enemmän kun perus Kånken mikä monen selässä kulkee. Ja vuosia sitten kun asuit ympäri maailmaa, et varmaan vielä keräillyt design-huonekaluja eikä autokaan ollut silloin siinä elämäntilanteessa ajankohtainen, joten silloin mieleen omistamistasi arvokkaista esineistä on jäänyt nimenomaan laukut, tai ainakaan muuta niin kallista en muista sinun tuoneen silloin esiin. Ehkä jotain vaatteita, mutta jos ei niitä itse harrasta, eivät ne jää mieleen, mutta jokainen kyllä sen Chanelin tunnistaa. Itse miellän esim. nykyiset lastenvaununne myös aika luksusmerkiksi, ne maksavat uutena enemmän kuin meidän nykyinen, käytetty auto, mutta moni tuskin asiaa edes miettii, jos ei ole koskaan vaunujen hintoja vertaillut. Kun olet vuosien aikana usein esitellyt uusia merkkilaukkujasi blogissa, niin samalla on välittynyt vahvasti oma kiinnostuksesi ja intohimosi laukkujen keräilyä kohtaan. Siitä varmaan tämä “luksuslaukkuleima”, mikä monelle ehkä kohdallasi yhdistyy.\nMuuten mahtavia ajatuksia tulevaisuudesta ja haaveista, ja siitä luksuksesta. Kyllä ne arjen pienet asiat on oikeasti tärkeintä ja juuri sitä luksusta, ja ne on yleensä niitä ilmaisia juttuja.\nTääkin on niin erikoinen ajatusmaailma, sillä meidän Cybexin vaunut eivät ole juuri sen arvokkaammat kuin laadukkaat Emmaljungat. Tai moni muu kilpailija ja taitavat olla edullisemmat kuin monet Bugaboot. Eli en ihan ymmärrä luksus-leiman lyömistä kulutushyödykkeisiin lainkaan tällä tavalla.\nHarva haluaa nähdä meidän vaikkapa huonekaluja, mutta saan jatkuvasti toiveita laukkukokoelman esittelystä ja se on sellainen asia, joka monia lukijoita kiinnostaa, niin toki ne tulee useammin esille blogissa, vaikka ne eivät itselle olisi se maailman tärkein asia 🙂\nTotta, kyllähän niitä kalliimpiakin aina löytyy, mutta monelle pienituloiselle jää esim. noiden vaunujen hinnan verran kuussa palkasta verojen jälkeen käteen. Siksi noinkin arvokkaiden vaunujen, myös niiden bugisten, osto on monelle mahdotonta, eikä niiden arvo säily käytössä yhtä hyvin kuin vaikka sen Chanelin tai design-huonekalun. Ja itse koen, että tällaisia käyttötavaroita ei ikinä kannata ostaa esim. lainalla tai osamaksulla, joten kyllähän tuollaisten vaunujen uutena ostaminen kirpaisee monen taloudessa aika paljon, ja siksi valtaosa päätyy edullisempaan merkkiin. Mutta kaikki on suhteellista.\nMä jaksaisin todennäköisesti keskustella sun kanssa huomattavasti paremmin asioista, jos näistä meidän “keskusteluista” edes jokunen menisi hyvässä hengessä ja mukavasti, ei aina mun epäkohtia ja elämäntyyliä esille toden. Milloin arvostelun kohteena on sanavalinnat, milloin vaunut. Me emme asu kommunismissa ja jokainen varmasti tiedostaa, että toiselle 1500 € vaunut on OK, toiselle 150 € vauntu on OK. Elämäntilanteita on erilaisia ja en suoraan sanottuna jaksa asioista sun kanssa ihan hirveästi jutustella, koska jos olen rehellinen ja taustalla olisi tosielämässä ne keskustelut mitä sun kanssa on ollut, niin mä en kyllä jaksaisi puhua sun kanssa yhtäkään sekuntia meidän vaunuvalinnasta. Pahoittelen, jos tämä kuulostaa tylyltä, mutta vaikka olen bloggaaja, en ole pohjaton kaivo, johon voi tuomita kaiken mahdollisen ja sitten olettaa, että mua kiinnostaa keskustella tuloeroista, jos lähtökohta on tämä.\nWau. En ymmärrä, miten sä sait tämänkin kommentin omissa silmissäsi näyttämään tuomitsevalta ja arvostelevalta? En ihan oikeasti tarkoittanut sitä sellaiseksi,vaan ihan mielestäni neutraaliin sävyyn vaan yritin selittää tätä ajatusmaailmaa, jota tuossa aiemmin pidit erikoisena – se, mikä sun mielestä ei voi olla luksusta koska on kulutushyödyke, voi sitä toiselle helposti olla. Vaunuvalintaa oletkin perustellut jo kokonaisen postauksen verran, enkä sitä tässä hakenutkaan takaa.\nMä itse postauksessa selvensin, että se joka on mulle normi, ei muille ole sitä. Se, että lähdetään puimaan, kuinka monella on varaa siihen sun tähän meidän omaisuuteen, on jotenkin todella absurdia, koska onhan se nyt selvää, että kaikilla ei ole varaa kaikkeen. Ei mullakaan oo varaa Teslan maasturiin, mutta en mä näkisi omaksi toiminnakseni paheksua sitä jossain, koska mulla ei ole siihen varaa ja jollain on. Olen pahoillani, jos tuomitsen kommenttisi negatiivisemmaksi kuin se on tarkoitettu. Se on lyhyen kirjallisen viestinnän ongelma. Kaikki on suhteellista -tyyppiset kommentit varmasti vaikuttavat ja se tarve mulle korostaa minkä verran pienituloiselle jää käteen yms. En mä tarvii oppituntia siitä, mitä kukakin tienaa ja mihin pystyy, minä kyllä näen sen itsekin ja osaan ajatella asiaa niin. Ja kuten sanoin, mun suhtautumiseen sun kanssa keskusteluun vaikuttaa keskusteluhistoria ja sen takia varmasti suhtadun asiaan eri tavoin. Asiaan voisi vaikuttaa se, että ajoittain sanoisi jotain positiivisia asioita, niin ei jäisi niin negatiivinen fiilis.\nHmm, taidat olla oikeassa tämän kirjallisen viestinnän suhteen,että väärinymmärryksiä tulee. Sama pätee siihen, että sun kommentit vaikuttaa usein myös todella ilkeiltä, vaikket niitä mitä ilmeisimmin sellaiseksi tarkoita. Ja yritin kyllä tuoda alussa positiivistakin esiin. Ei ole missään nimessä tarkoitus pitää sulle oppituntia, enkä pidä sua tyhmänä, mutta harmittavaa, jos konkreettisset esimerkit antaa sellaisen kuvan.\nNo kyllä kai konkreettiset esimerkit antaa sellaisen kuvan, kun puhutaan kahden aikuisen tiedostavan ihmisen ajatustenvaihdosta, ei siinä tarvita samanlaisia konkreettisia selittäviä esimerkkejä kuin lapselle puhuttaessa.\n”A flower does not think of competing with the flower next to it. It just blooms” ❤\nYksi lempilainauksistani ja ajatus, jonka haluaisin istuttaa poikieni päähän elämänmottona <3\nRosa-Maria Vuori says:\nOlipa ihana teksti Anna — niin viisaita sanoja! Osaisivatpa kaikki nauttia siitä mitä kullakin tässä hetkessä on, eikä kurkkia toisen tontille ja katkeroitua siitä. 🙏🏼\nSiis! Pakko kommentoida kun mietin aina tätä 😀 Onko ylä- vai alamäet sitä kun menee huonosti? Koska ylämäkeenhän on paljon raskaampaa kulkea, alamäkeä voi vaan lasketella, mutta ylöspäin kulkeminen mielletään kuitenkin yleensä positiiviseksi. No, toivottavasti vältyt niiltä, kumpi nyt sitten onkaan se vähemmän toivottu suunta 🙂\nHahah, mielenkiintoinen ajatus, en oo koskaan ajatellut itse asiassa sen kummemmin. Kyllä mä jotenkin oon aina ajatellut, että alamäet on huonoja ja ylämäet hyviä, ja kai se kuvastaakin hieman sitä tilannetta. Voit lasketella helposti johonkin, mistä on vaikeaa kavuta ylöspäin, tai sitten meet omilla vahvuuksillasi koko ajan parempaan paikkaan? En itse asiassa tiedä tarkalleen tätä teoriaa 😀\nMerkkilaukut on varmaan mainittu siksi, että ehkä pari sellaista myymällä saisit itsekin kasaan sen 10 000€ summan uuden yritysideasi kartoitukseen, jota nyt hait valtionapua. Kyse ei ole välttämättä kateudesta vaan siitä, että nyt keskellä kriisitilannetta monet kokevat, että apurahat pitäisi kohdentaa kriisistä ylös selviämiseen, niille jotka ovat ihan oikeasti akuutissa kriisitilanteessa.\nMoni ihminen joutuu nyt myymään omaisuuttaan pysyäkseen ylipäätään hengissä eikä sekään välttämättä riitä. Sinun ei tarvitsisi paljosta luopua, voisit nauttia edelleen hyvästä elintasostasi etkä silti tarvitsisi apurahaa yritysideasi eteenpäin viemiseen.\nEn tarkoita sanojani pahalla. Toivon sinulle ja perheellesi aurinkoisia kevätpäiviä ja onnea ja menestystä kehitteillä olevalle yritysprojektillesi.\nJos siis toinen yrittäjä haluaisi luoda uutta liiketoimintaa (mihin on kehotettu sitä rahoitusta hakemaan), niin käskisitkö sinä sitä yrittäjää myymään hyvän auton ja hankkimaan halvemman tilalle, että voisi kehittää sitä liiketoimintaa, jolla olisi potentiaalia työllistää ihmisiä? Epäilen vahvasti, että käskisit ketään myymään Volvon ja ostamaan Volkswagenin, jotta voisi kehittää osakeyhtiötä. Kun minä hain tätä rahoitusta, siitä ei puhuttu apurahana kriisistä selviämiseen vaan kehitysrahoituksena elinvoimaisille yrityksille, jolla luoda talodellista elvytystä pidemmälle aikavälille luoden työpaikkoja. Jos tämä olisi ollut kriisirahasto pelastamaan yrityksiä, olisin jättänyt hakematta. Mutta kun sitä hain yli kuukausi sitten, puhuttiin päättäjien tasolta aivan eri tavalla ja kriteerit olivat aivan eri. En ole hakenut apurahaa, vaan rahoitusta kehitykseen, jotta tämän tilanteen jälkeen voisin työllistää itseni lisäksi muitakin.\nEn jaksa kommentoida enää tätä yritysrahoitusta yhtään tämän enempää kun sitä moni tuntuu kommentoivan edes tietämättä miten tämä BuFin rahoitus on kehittynyt viimeisen kuukauden aikana. Mutta pointtini on se, että en todellakaan usko, että muille OY-yrittäjille käskettäisiin myymään henkilökohtaista omaisuutta kuten vaikka auton, sähköpyörän tai taidemaalauksia kehityksen rahoittamiseksi, mutta laukuista jauhaa joka toinen arvostelija.\nBiF on juuri nimenomaan myöntänyt että ovat myöntäneet rahoitusta monille hakijoille väärin perustein. Siksipä moni fiksu onkin rahan palauttanut toiveena että se menisi jollekin sitä oikeasti tarvitsevalle yrittäjälle. Sinä ostelet “extempore lapsille jätskiä jätskiautoista” kun tuntuu kivalle mutta ihan kuin et ymmärtäisi että jotkut yrittäjät keiden yritys on tilanteen vuoksi aivan jäissä miettivät tällä hetkellä millä saisivat ostettua lapselle edes leivän ja maidon puhumattakaan jätskeistä. Ehkä Luxus-elämä sinun kohdalla tarkoittaa, että et kykene näkemään asioita niiden osalta, keillä ei mene ihan yhtä hyvin kuin sinulla?\n24th April 2020 at 10:30 am\nKuten sanottua, olen sanottavani sanonut tähän rahoitusasiaan.\nTämä BiF:n rahoitus ei valitettavasti ollut yrityksille, jotka ovat sellaisessa taloudellisessa tilanteessa, että eivät voi ostaa lapsille leipää. Se olisi hyvä ymmärtää ennen raivoamista jossain blogissa.\nAnna, rahoituksen kanssa on tapahtunut virhe jota nyt puidaan mediassa ja päättävissä elimissä. Raha oli tarkoitettu juurikin vaikeassa taloudellisessa tilanteessa oleville, mutta tuet kohdistettiin väärin. Tämä ei missään nimessä ole sinun virheesi ja olet tukea silloisin perustein saanut aivan oikeutetusti.\nKuitenkin kriteerit muuttuivat jo ennen kuin ehdit tukea saada niin ettei alle 6 hlö työllistävät yritykset sitä voi hakea. Ja nyt myönnetty että myöntämisperusteetkin olleet epäonnistuneet.\nJa toistan ettei tämä ole sinun virheesi ja tietenkin hait tukea ja sinulla oli siihen oikeus. Mutta perusteena ei enää oikein käy tämä ”tuki ei ollut tarkoitettu vaikeuksissa oleville firmoille”. Sillä nimenomaan sitähän se oli.\nToivon tietenkin, että firmasi menestyy ja muutenkin kaikkea hyvää sinulle. Osa kommentoinnista ollut törkeää, eikä tämä BF:n ja päättävien tahojen virhe ole sinun syysi. Sinuna miettisin kuitenkin vielä kerran onko tuki nyt tullut oikeaan paikkaan.\n24th April 2020 at 12:13 pm\nAj, mä olen ainakin lukenut, että virheratkaisuilla tarkoitetaan aika monenlaisia tapauksia, ei juuri minun keissiäni, vaikka niin moni haluaisikin oikoa mutkat suoraksi asiassa. Siellä on kaikenlaisa liikevaihdotonta pöytälaatikkoyhtiötä ollut, joten en lähtisi nyt tästä oikomaan mutkaa, että tämä minun päätös olisi virheellisesti tehty. Asiaan tehdään tarkastus, hienoa. Jos nähdään virheen tapahtuneen, niin selvä homma. Jos tosiaan alusta asti on ollut tarkoituksena tukea ainoastaan kiipelissä olevia yrityksiä, eikä kehitystoimin mahdollistaa vakavaraisten yritysten laajentumista muitakin työllistäväksi, niin se virhe on tapahtunut ihan muiden tahojen viestinnässä kuin mun toiminnassa.\nIhan hallituksen, ministerien ja päättäjien puheissa tästä alunperin puhuessa puhuttiin talouden pitkän aikavälin elvyttämisestä, elinkelpoisen yritysten tukemisessa ja uusien mahdollisuuksien lisäämisessä sekä globaalissa kilpailukyvyssä ja jos NYT tai SEN JÄLKEEN on tarkoitus muuttunut, niin se on aivan asia erikseen.\nOttaen huomioon, etä hain tukea yli kuukausi sitten, selvitystyö on jo aloitettu ja siinä on potentiaalia työllistää ihmisiä jo toivottavasti melko piankin ja se on uusi liiketoiminta, jossa on potentiaalia, niin kyllä, uskon, että rahoitus on tullut juuri oikeaan paikkaan senhetkisillä kriteereillä. Se, että lisärahan tullessa jakoon on tarkennettu tarkoitusta, ei tarkoita, että jokin olisi tapahtunut väärin tarkoitusperin alun alkaen ja tilanteen muuttuessa asioita on tarkistettu ja täydennetty, mutta mun mielestä nyt mennään aivan liian yksioikoisiin johtopäätöksiin siitä, että erinäiset ihmiset myöntävät virheitä tapahtuneen. Se ei suinkaan tarkoita, että koko tämä asia olisi ollut virhe.\nTällaisena maailmanaikana kehottaisin ilman muuta jokaista yrittäjää, jonka yritys selviäisi kriisin yli ilman valtion tukea, olemaan hakematta valtion tukea. Jokainen yrittäjä päättäköön itse, haluaako lähteä yritystään kehittämään tällaisena poikkeusaikana ja jos haluaa, niin omakustanteisesti vaikka omaisuutta myymällä sitten. Keskellä globaalia kriisiä valtion tuet pitäisi mielestäni kuitenkin kohdentaa niille yrittäjille, joiden elinkeino ja toimeentulo on koronan seurauksena kääntynyt pakkasen puolelle.\nMinä en ole käskenyt ketään myymään omaisuuttaan. Olen vain todennut, että sekin on mahdollista mikäli katsoo yrityksen kehittämisen nyt olevan tärkeää. Tunnen itse läheisesti kampaamoyrittäjän, joka on joutunut myymään omaisuuttaan saamansa valtion rahallisen tuen lisäksi, jotta saa perheensä pidettyä leivässä ja yrityksensä kasassa odottamassa pandemian hellittämistä. Hän ei kuitenkaan voi yritystoimintaansa harjoittaa etänä. En usko että hän olisi millään tavalla ainoa laatuaan näissä poikkeusoloissa.\nEn ole siis yleisesti yritystukia vastaan, nyt vain on mielestäni täysin väärä ajankohta vastaanottaa niitä, jollei se ole oikeasti välttämätöntä.\nMä taas nään tän pitkällisempänä asiana. Musta on tärkeää tukea yrityksiä kriisissä ja tässä hetkessä. Mutta talous ei nouse tästä heti uomiinsa kun ihmiset palaa töihin. Epävarmuuksia, lomautusten aiheuttamia menetyksiä ja sitä, ettei rahaa ole laittaa käyttöön. Mitä jos tässä hetkessä pystyy kehittämään palvelun, joka auttaa sitä kampaajayrittäjää sen hetken jälkeen kun hän palaa taas töihin? Nyt ei valtio pysty pelastamaan jokaista yritystä ja osa tosiaa tulee kaatumaan. Mutta mitä jos tulee uusia liiketoimintoja, joilla esimerkiksi nämä kärsineet yrittäjät pystyvät vähentämään reippaasti markkinointikulujaan toiminnan taas käynnistäessä ja saada uusia asiakkaita? Mitä jos tulee palveluja, joilla nämä yrittäjät pääsevät nopeammin nousuun ja nämä uudet liikemallit myös luo uusia työpaikkoja? Asioita ei pidä katsoa vain just nyt tässä hetkessä vaan myös siltä näkökulmalta, että taloudellinen nousu tämän jälkeen tulee ja siihen pitää päästä hyvin mukaan. Ja esimerkiksi mun yhden naisen yrityksessä, jossa on omalla tavallaan tehnyt tuhoa korona, en pysty lähtemään sijoittamaan tätä koko selvitys- ja kehitysprojektia yrityksen omista rahoista.\nMutta voidaan ehdottomasti olla eri mieltä asiasta ja sekin kuuluu elämään 🙂\nLaukut taitavat olla sinun (oletan), eikä yrityksen, joten miksi sekoittaa nyt niitä keskenään. Mutta enivei… Erittäin hämäävää kirjoittaa ihmisten kateudesta, kun kyse ei ole siitä, mistä suurin osa ihmisistä puhuvat. Osa puhuu laukuista, eikä ymmärrä – jätetään ne sikseen. Sinuna vastaisin oleelliseen kysymykseen, että pärjäisikö yrityksesi ilman tätä nimenomaista tukea? Se, että näit yrityksesi tilaisuuden hakea tätä tukea, niin näyttää taas huonolta, kun ehtojakin on kiristetty jälkeenpäin. Mielestäni voisit ainakin myöntää, että ajoituksesi, mielestäsi tarpeelliselle, tuelle oli nyt huono.\nNiin, en itsekään ymmärrä, sillä OY:n varallisuus ja omani ovat irrallisia. Minä en ole kirjoittanut ihmisten kateudesta.\nYritykseni pärjäisi ilman tätä nimenomaista tukea. Mutta tässä tilanteessa yritykselläni ei olisi mahdollisuutta kasvaa ja kehittyä niin, että siihen tulisi liiketoimintaa, joka voisi työllistää myös muita. Ja puhun suorasta työllistämisestä, en välillisestä. Se, että ehtoja on kiristetty eteenpäin, ei ole asia, jota olisin voinut ennustaa hakiessani tätä rahoitusta yli kuukausi sitten. Kun rahoitusta hain yli kuukausi sitten, puhuttiin päättäjien tasolta aivan eri tavalla ja kriteerit olivat aivan eri. Minun hakiessa oli puhe talouden pitkän aikavälin elvyttämisestä luoden uusia liiketoimintoja jo elinkelpoisiin vakvaraisiin yrityksiin, jotta saataisiin luotua työpaikkoja ihmisille.\nEn jaksa kommentoida enää tätä yritysrahoitusta yhtään tämän enempää kun sitä moni tuntuu kommentoivan edes tietämättä miten tämä BuFin rahoitus on kehittynyt viimeisen kuukauden aikana. Pärjäämättä jääminen ei myöskään ollut kriteeri rahoituksen saamiselle, vaan päinvastoin.\nTosi hyvä postaus. Ja hyvä, että jaksat pysyä asiallisena,napakkana ja seisot sanojesi ja tekojesi takana, vaikka tulee ärsyttäviä ja ilkeitä kommentteja.\nUskon, että nämä kommentit ylipäätänsä tulee kateudesta. Se, että jollakulla on varaa maksaa tuhansia euroja laukuista tai vastaavasta “turhuudesta”, on toisille jostain syystä kovin iso pala.\nYlipäätänsäkin välillä tuntuu, että ei saisi menestyä yrittäjänä tai työntekijänä ja tienata keskivertoa huomattavasti paremmin. Ihan kuin se olisi pienempituloisemmilta jotenkin pois. Kuitenkin isommista tuloista maksetaan isommat verot, josta hyöytyy koko kansa. Jokaisesta ostosta maksetaan veroa, josta hyyötyy kaikki.\nEiköhän meistä jokainen joskus kadehdi jotain mitä toisella on, tämä on aika luonnollista. Se, että onko se pahantahtoista, on sitten toinen asia. Itse viimeksi kadehdin, kun ystäväni sai Chanelin mieheltään lahjaksi. “Oih, saisinpa minäkin/raaskisimpa minäkin”. Kuitenkin, olen vallan tyytyväinen muutamiin omistamiini (Chanelia halvempiin) merkkilaukkuihin ja laitan rahani tällä hetkellä muuhun. Olemme keskivertoa paremmin toimeentulevia nykyään ja on mahdollisuus valita, mihin rahaa käyttää. Siltikin moisen tunteen tilanne herätti. Kaikilla ei kuitenkaan ole mahdollisuutta valita rahankäytön kohteita, joten voin ymmärtää, että silloin toisen rahankäyttö voi tuntua itsestä kurjemmalta.\nMuistan myös teini-iän tunteet, kun muilla oli hienompia ja parempia vaatteita ja tavaroita, kuin itsellä. Sama tunne varmasti jatkuu aikuisiällä, jos ei tulotaso ja sen kautta tuomat mahdollisuudet kasva siitä, mitä se on ollut aiemmin.\nSelkeästi netissä joidenkin mielestä saa haukkua ja sanoa, mitä sylki suuhun tuo. Ihan sama mitä tekisit. Olisi kiva, että netissä kaikki kommentointi olisi oikealla nimellä ja ksavoilla – varmaan aika paljon vähemmän saisit ikävää kommentointia.\nNauti laukuistasi, jokaisen niistä olet ansainnut! 🙂\n24th April 2020 at 8:22 am\nJäin miettimään, että mistä johtuu että sinä saat aina eniten kuraa julkisuudessa kaikista Suomen bloggaajista. On olemassa sinua menestyneempiä suomalaisia bloggaajia, joidan seuraaja- ja lukijamäärät ovat suurempia ja he ovat erittäin näkyville somessa. Ehkä heidän asenteessaan on jotain erilaista kuin sinun asenteessa?\nJos näytät mulle yhdenkin toisen bloggaajan, joka näissä lukija/seuraajamäärissä tarttuu pelotta erittäin epäsuosittuihin mielipiteisiin eikä mukaile suosittua linjaa ja uskaltaa myös seistä tekemistensä takana alistumatta siihen kiusausvyöryyn, joka näistä mielipiteistä tulee, niin sitten voidaan pohtia asiaa. On turha verrata omenaa parsakaaliin, vaikka ne molemmat hevi-osastolta löytyy. En nimittäin äkkiseltään keksi kuinka moni bloggaaja lisäkseni on puhunut niin monesta tulenarasta aiheesta suoraan. Mun asenne on myös se, että mä en ala höpöttelee pehmeitä, kiittelemään ja olemaan parempi ihminen, jos joku käyttäytyy hyökkäävästi. Asiattomaan vastaan samalla tapaa takaisin, suoran hyökkäävään myös. En ole uskovainen, en käännä toista poskea, koska mulla ois posket loppunu jo 2008.\nYmmärrän mitä tarkoitat, mutta ehkä hieman vähemmän tunnepitoinen lähestymistapa saamaasi kritiikkiä kohtaan voisi auttaa? Tuntuu, että nyt enemmän lisäät vettä myllyyn, kuin yrittäisit rauhoittaa tilannetta. Ymmärrän, että asiaton kritiikki satuttaa ja se on toki väärin, mutta suhtaudut usein kovin hyökkäävästi saamaasi kritiikkiin ja monesti suhtautumisesi vain lietsoo lisää negatiivista kommentointia. Tällainen kuva minulle on jäänyt.\nMainitakseni Hannan ja Metin, jotka hoitivat erittäin rauhallisesti ja asiallisesti saamansa kritiikin heidän yhteen podcastiin liittyen. Tai miten Alexa kommentoi tällä viikolla saamaansa kritiikkiä ja vielä päätti palauttaa saamansa tuet. Ja jos jonkun esimerkin, joka kirjoittaa vaikeista ja tunteitakin herättävissä asioista, niin pupulandian Jenni. En muista hänen joutuneen vastaavaan pyöritykseen.\nTarkoitukseni ei ollut vertailla sinua muihin, mutta kun pyysit esimerkkiä, niin nuo tulivat mieleeni. Jokainen toki on erilainen, mutta yhdistäviäkin asioita löytyy. Itse koen, että ihmisenä yritän kehittyä ja yritän olla toistamatta samoja virheitä uudestaan ja uudestaan. Siksi jäin vaan tänään miettimään, että voisitko tehdä jotain, vaikka ihan pientäkin asiaa toisin, jotta jatkossa välttyisit noin suurelta pyöritykseltä?\nToivon sinulle kaikkea hyvää tämän kohun keskelle ja aurinkoista viikonloppua!\nYmmärrän sun pointin, mutta se ei oo mulle ominainen tapa tehdä asioita. Sellainen rauhallinen ja loppuun pohtiva, joka pilkun viilaava lähestymistapa on niin ristiriidassa oman persoonani kanssa, että jos lähtisin tekemään asioita niin, niin olisin itselleni epäaito ja mulle se omana itsenäni pysyminen on kaikki kaikessa.\nEn ota kantaa kollegojen kirjoituksiin tai käsittelyihin, sillä en tunne osaa heistä tarpeeksi, en ole tarpeeksi perillä heidän tuotannosta ja sisällöstä ja en osaa sanoa mitä mielipiteitä he ovat kertoneet julkisuuteen ja kuinka todellisia ne ovat olleet ja millaisia tunteita on ollut kulissien takana. Musta on kummallista vertailla tässä erilaisia sisällöntuottajia, sillä toiset näyttävät itsestään enemmän tai vähemmän kuin toiset ja ihmiset toimii ylipäätään elämässä eri tavoin ja haluan itse nähdä, että jokaiselle ihmiselle on täällä silti sija toimia itselleen sopivalla tavalla. Mitä nyt juuri näiden nimenomaisten kollegojen sisältöjä tunnen, niin en kyllä muista, että olisivat kovin paljoa käsitelleet asioita niin, että olisivat edustaneet jotakin epäsuosittua mielipidettä.\nOmalta osaltani pyrin jatkuvasti itsekin kehittymään. En kuitenkaan koe, että tietyissä asioissa on kehittymisen paikka. Esimerkiksi tällaisessa myllyssä mä voimaannun siitä vapaudesta, että saan vastata kuten tuntuu itsestäni hyvälle. Kukaan ei voi sitä estää. Ja se on minulle sellainen tapa, jolla voin käsitellä tämän asian. Jos alkaisin myötäilemään ja hyväksymään ja antamaan ihmisten tehdä mitä lystää vaan hymistellen takaisin, mä kokisin voimattomuutta, vaikka muille se ehkä toisi voimaantumista. Joten pitäydyn näissä tunne-elämän työkaluissa, jotka tuntuvat itselläni toimivan 🙂\nJa mitä tulee sitten yleisesti ottaen omaan kehittymiseen, niin toivon esimerkiksi, että uudet tuulet mun yrityksen toiminnassa ja uudet projektit sekä tämä uusi liiketoimintamalli vie mua hieman kauemmaksi tästä nykyisestä yrityksen toiminnasta ja tuo elämään positiivisia asioita ja erilaista, vähemmän minuun itseeni keskittyvää, toimimista.\nKiitos kommentistasi ja mukavaa kesää myös sinulle! 🙂\nUskon, että termiä luxus- (jotain) käytetään keltaisessa lehdistössä klikkausten takia ja provosoimaan lukijoita. Luksus sanana on jo lähes kirosana suomalaisille. Tälläisen otsikon nähdessään suurella osaa suomalaisista nousee jo karvat pystyyn ja on iha sama heille mitä itse uutinen pitää sisällään.. Näin minä sen ajattelisin. Ja ihan sama mulla, luxuselämästä tulee mieleen jotain iha muuta kuin merkkilaukut yms. Kuten sanoit, jotain tavoittelematonta tms. Toisaalta omassa elämässä voin käyttää “arjen luksusta”-termiä esim kampaajakäynnistä. 😀 tälläisiä aatoksia täältä:)\nTämäpä. Taannoin kirjoitettu juttu Iltasanomissakin olisi ollut juttuna ihan täysin fine, mutta otsikkoon piti tunkea “Luksusbloggaaja”, joka asenneellisti koko jutun heti. Ja jengin mediakriittisyys on tasoa nolla.\nJa samoin teen itekin, just eilen istuin auringossa vauva sylissä kokis kädessä ja pohdin, että ahhhh mitä luksusta 🙂 Että sikäli ton sanan käyttö on itelläki varsin liberaalia usein.\nVarmaan jos tekisit jotain autokokoelmapostauksia täällä tai toisit esille jatkuvasti teidän Teslaa niin jengi tarttuiskin siihen. Chanel on myös helppo nostaa siitä, että koska sun henk koht varat on ainakin osittain lähtöisin sun firmasta, niin olisit voinut nostaa yhden chanelin verran vähemmän palkkaa ja tsadaa sulla olis ollut rahaa tehä omat selvitykses.\n24th April 2020 at 9:44 am\nEi meillä oo autokokoelmaa tai Teslaa, niin paha tehdä. Mutta on toi meidän auto silti “turhan kallis” ja asian ajaisi paljon halvempikin. Ihan yhtä lailla ne varat siihen autoon on osittain mun firmasta, eikä kukaan huuda sen perään, että se auto pitäisi myydä tai ois pitänyt nostaa vähemmän palkkaa ja ostaaa eri auto. Eli miksi ne Chanelit?\nMä nostan itselleni palkkaa sen verran, minkä koen sopivaksi. Itse asiassa koko selvitysprojektin arvioitu hinta on lähemmäs 20 000, joten tsadaaa, yks Chanel vähemmän ei ois silti johtanut juurikaan eroon tässä tilanteessa. Lisäksi sun oletus siitä, että olen nostanut palkkaa Chanelein on nimenomaan sitä, oletus. Sä et voi tietää mahdollisista lahjoista, perinnöistä ja muista, eli teet oletuksen ja sen perusteella omat tuomiosi. Se on musta kummallista. Lisäksi, käskisitkö toista yrittäjää myymään kesämökkinsä, jotta hän voisi kehittää yritystä niin, että olisi mahdollisuuksia palkata muita ihmisiä työntekijöiksi? Epäilenpä vahvasti.\nLäppä kuinka oot aina niiiin keskitulonen, kun pitää olla, mutta sitten kuitenkin ”yhtään brassailematta” selität teidän auton kalliudesta.\nHmm, nythän sä itse teet oletuksia vahvasti ja se on musta kummallista (huomaatko ees ite, miten puhut koko aika ristiin?) itseasiassa mun mielestä, jos ihminen nostelee yrityksestään vaikka osinkoja ja niillä ostaa mökin, niin ehdottomasti pitäs olla nostamatta ne osingot/myydä mökkinsä jos haluaa kehittää liiketoimintaansa ja saada isompia voittoja. Ja sun käyttämä verbi on vähän hakoteillä. Enhän mä ole ketään käskenyt, enkä voi. Oon puhunut mun mielipiteestä.\nMua vaan naurattaa tää sun asenne. Kampin kauppakeskuksen hissinkäyttäjät on velvollisia kertomaan sairashistoriansa sulle, jotta saa käyttää hissejä. Tukien (jopa opintotuen) nostajat on saatanasta. Mutta heti kun sä nostat tukia ni se onkin ok tai jos joku kysyy mitä sun firma tekee niin sun ei tarvi vastaa. Ei sun tarviikaan, mut ei myöskään kampin hissien käyttäjät ole velvollisia kertomaan sulle miksi niitä käyttävät. Ja mä olen tuskastellut ihan samalla tavalla vaunujen kanssa siellä, et tiedän kyllä mistä puhut, mutta ei kukaan silti ole mulle velvollinen kertomaan miksi niitä hissejä käyttää😊 ihanaa kesää!\nTää jääkööt sun viimeiseksi kommentiksi, kun et pysty keskustelemaan vääristelemättä ja raivoamatta.\nEnsinnäkin, mä en nostele osinkoja, joilla ostan laukkuja. Jos sun mielestä on OK vaatia ihmistä, joka rahoittaa elämäänsä palkallaan, palauttamaan tai myymään omaisuutta kehittääkseen liiketoimintaansa sellaiseksi, että siihen voi työllistää muitakin, niin sitten tämänhän pitäisi myös päteä niin, että jos jäät työttömäksi, niin sun pitää ensin myydä kaikki muu paitsi välttämätön ja sitten vasta voisit hakea ansiosidonnaista. Kyllä toi sun muotoilu “ehdottomasti pitäis” kuulostaa hyvinkin käskevältä, mutta en lähde väittelemään semantiikasta.\nKampin kauppakeskuksen hissinkäyttäjät eivät ole velvollisia kertomaan yhtään mitään. Jos he eivät halua joutua ihmettelyn kohteeksi siitä, miksi he käyttävät tietylle ihmisryhmälle varattua hissiä näyttäessään ihan liikuntakykyiseltä käyttämään liukuportaita, voi asian kuitata ihan vaikka sanomalla “tiedän, että hissi on tarkoitettu ensisijaisesti lastenvaunujen kanssa liikkuville, mutta minulla on tarve käyttää hissiä enkä voi kävellä seuraaville asti”. Se kertoo siitä, että tiedostaa asian, mutta ymmärtää toimivansa niin, mikä näyttää ulospäin vaan tietämättömältä tai törkeältä. En ole ikinä sanonut missään yhteydessä, että tukien nostajat, varsinkaan opintotuen, on saatanasta. Mun ei todellakaan tarvitse avata mun oy:n toimintaa lynkkaavassa nettikeskustelussa, jossa on päällä mahtava asenne, jolla yritetään sabotoida kaikki mahdollinen. Se ei todellakaan ole millään lailla minun velvollisuuteni. Mä en ole koskaan vaatinut ketään kertomaan yhtään mitään, mutta sitten ei tarvitse pahastua, jos muut olettavat, että sille hissinkäytölle ei ole mitään järkevää syytä.\nOn täysin kummallista (ja sun asennemaailmasta kertovaa) vetää johonkin yritysrahoitus-asiaan Kamppien hissinkäyttö tai mun laukut. Se kertoo nimenomaan siitä asenteellisesta suhtautumisesta asiaan. Sen sijaan, että odottaisit ja näkisit, mihin tämä rahoitus on haettu, tuomitset sen jo nyt ja vedät keskusteluun kaiken mahdollisen “tuomittavan” minussa, minkä keksit. Sen takia on parempi, että minä lähden nauttimaan tuosta elämäsä, joka on ihanaa, ja mihin sinäkin siis kehoitat ja sinä teet samoin ja emme jatka asiasta keskustelua 🙂\nMuakin huvittaa niiden laukkujen esiin nostaminen joka tilanteessa! Toi autoesimerkki on hyvä, harvemmin autot kenenkään mieltä painaa niin kuin kalliimmat laukut. 😊 Itsehän oon sitä mieltä, et laukkuun on niin paljon kivempi laittaa ylimääräiset rahat. Meillä ajetaan ikälopulla autolla, mut kaapista löytyy useita ihania laukkuja mm. Diorilta, koska ne on enemmän “hintansa väärti”. Saan niistä iloa päivittäin. Kaikkeen ei voi kuitenkaan sijoittaa tai rahat ei riittäis. 😊 Veikkaan, et tää ihmetyttää ihmisiä, vaik ei sitä ole kukaan tullut sanomaan. Jotenkin on hyväksyttävämpää ostaa arvokkaat autot, talot ja telkkarit, mutta 2000e laukkuun on älytön ajatus, vaikka sehän on ihan pikkuraha esim asunnon oston rinnalla.\nJoku nosti esiin lastenvaunut. Täytyy myöntää, et meille hankittiin Cybexin matkarattaat, ku niin ihastuin teidän Priameihin. 😂😂\nIhanaa kevättä sinne pellon reunalle!\nKiitoksia! <3 Ja tämäpä juuri, on paljon hyväksyttävämpää käyttää rahat seinätaiteeseen, mökkiin, autoon tai osakkeisiin, kuin vaikkapa merkkilaukkuihin. Kummallinen logiikka.\n24th April 2020 at 11:35 am\nMä en ole koskaan haaveillut kalliista laukuista tai vaikkapa kelloista. Välillä olen ollut niinkin hyvätuloinen, että näihin olisi ollut varaa. Mutta pystyn kuitenkin ymmärtämään sen, että joillekin nämä ovat niitä must juttuja, eikä se liity mun elämään mitenkään. Mulle must juttu on esim se, että minulla on oltava kissa… Rakastan kissoja ja oikeastaan kaikkia eläimiä. Jos minulla olisi mahdollisuus, perustaisin jonkun ison kissahoitolan tulevaisuudessa 🙂\nAsiasta toiseen. Sä olet nyt viime aikoina joutunut aikamoisen ryöpytyksen kohteeksi ja olet kovasti joutunut puolustelemaan täällä itseäsi. Nyt puolustelet jo sitä, miksi keräilet laukkuja. Tuo pikkulapsiaika kaikessa ihanuudessaan on kuitenkin rankkaa aikaa ja se vie niin äidiltä kuin isältä voimia. Ja nyt on vielä päällä tämä korona-aika, joka tuo epävarmuutta varmasti jokaisen elämään. Voin kuvitella, että sulla on nyt paljon paineita tms? Kaikesta päätellen osaat rentoutua perheen kesken ja nautit hetkistä. Silti mun on pakko kysyä, miten voit oikeasti tämän kaiken keskellä? Onhan ihmiset sun lähellä muistaneet pitää SUN jaksamisesta huolta? Mukavaa kevättä ja haleja sinne!!\nKiitos kysymyksestä, olipas se ihana! 🙂 <3 Arvostan hurjasti, tuntuu että aika harva ihan läheisistäkään on tätä tajunnut edes kysyä. Kiitos, oikeasti. Kihosi kyyneleet silmiin, että joku täysin tuntematon kysyy tätä ihan vilpittömästi näin.\nMulle kuuluu kiitos hyvää. En tiedä katsoitko mun liven, mutta siellä hieman käsittelin tätä asiaa. En tiedä tarkalleen olenko tikittävä aikapommi, jossa räjähtää joku päivä joku patoutunut määrä pahaa oloa, johon en ole kosketuksissa vai olenko vaan sellainen ihminen, joka osaa oikeasti sheikata harteiltaan asiat pois. Kaiken tän ryöpytyksen keskellä mä oikeasti istuin todella onnellisena eilen vauva sylissä ja pohdin miten ihanaa elämä on. Mun mies on ihana, tukeva ja rakastava puoliso, joka venyy ihan mahdottoman hienosti meidän arjessa. Mun lapset on.. ei sille oo ees sanaa. Perhe on aina ollut mulle iso voimavara, niin se oma perhe johon synnyin kuin myös nyt tämä, jonka rakensin. Mun on ihan hirveän vaikeaa pitää kiinni mistään pahasta, kun aamu alkaa sillä, että taapero singahtaa syliin halimaan. Oikeesti, tänään se juoksi mun makkarin ovelta ja tykinkuulana syöksyi syliin halimaan. Ei olisi voinut paljon paremmin päivä alkaa.\nMulla on tapana laittaa asioita sellaisiin tärkeyslokeroihin mielessäni. Tuntemattomien ihmisten mielipiteet ja paha olo, jota minuun puretaan, saa mielessäni hyvin pienen paikan, vaikka sitä olisi ajoittain paljon ja todella törkeää. Mutta ne pienet hetket saattavat saada suhteettomankin ison paikan sieltä. Se kahvikuppi, jonka mies tuonut käteen heti aamusta, aamulla hymyilevänä herännyt vauva tai viereisestä huoneesta kuuluva lapsen nauru.\nKoronaan liittyen mulla on ihan hyvä mieli. Vähän ahdistaa tilanteen pitkittyminen, mutta ollaan löydetty oma tapa toimia tässä tilanteessa ja se tuntuu olevan koko perheelle ihan hyvä ratkaisu. Tähän rahoitusjupakkaan liittyen mieli on myös aika selkeä. Oon saanut ihan mielettömän paljon tukea ja tsemppiä ja nämä pienet askeleet, mitä olen ottanut, ovat näyttäneet positiivisilta. Jollakin tapaa koen myös tietynlaista kontrollintunnetta asiassa, sillä pystyn itse päättämään mitä projektille teen. Saan motivaatiota siitä, että minuun ei uskota, sillä se vie paineita pois. Olen jo nyt epäonnistunut epäilijöiden silmissä, joten saan tehdä asiaa melko paineettomasti. Ja onneksi tämä 12 vuotta on koulinut aika hyvin siihen, missä filtteri menee. Jos moni mun pitkäaikaisista positiivisista seuraajista ykskaks nyt reagoisi asiaan asiallisen negatiivisesti, vaikuttaisi se paljon enemmän kuin näiden tiettyjen läyhääjien palaute. Mun elämässä eri ihmisillä ja eri ihmisryhmillä on erilainen painoarvo siihen, miten reagoin reaktioihin. Eilen sain parilta ystävältä (jotka ovat töissä rahoitukseen ja yrittäjyyteen liittyvissä töissä) hyyyyvin lyhyttä viestiä, joka oli positiivinen. Sen painoarvo oli huomattavasti kovempi kuin vaikka sadan nettiläyhääjän jutut.\nKuten sanoin, en osaa tarkkaan itsekään sanoa, osaanko mä käsitellä tällaiset asiat jotenkin poikkeuksellisen hyvin vai olenko tosi huono käsittelemään niitä, mutta se tuntuu toimivan mulle. On osattava nähdä metsä puilta ja ihana elämä joltain pieniltä vastoinkäymisiltä. Siihen aina pyrin 🙂\nTätä kirjoittaessa Dante koputti ikkunaan pihalta ja vilkutti hymyillen. Kyllä tää mun elämä on isosti plussalla. Koetteleva ajanjakso varmasti kaikille, myös mulle ja vie henkisiä resursseja tavallista enemmän, mutta onneksi niitä akkuja oli ladattuna ennen tämän kaiken alkamista 🙂\nKiitos siis tästä kysymyksestä, se oli mulle hurjan tärkeä! <3\nMinusta jokainen menestynyt (rahallisesti) ihminen saa rahoillaan tehdä mitä lystää. Ostakoon vaikka kultaista vessapaperia jos siltä tuntuu näin asia kärjistäen. Kuitenkin, jos tällainen henkilö haluaa välttää muiden ihmisten kateudesta tai muusta syystä johtuvan vihan ryöppyämisen omaan niskaan kannattaa miettiä tuoko julki miten aktiivisesti sitä, että käyttää kullattua vessapaperia normaalin sijasta ja pitää sitä täysin normaalina asiana. Koska varmasti tietää itsekin, että asia ei ole ole normaali ja jokapäiväistä tavallista elämää suurimman osan mielestä. Jos kuitenkin päättää asiasta tehdä julkisen vaikkapa blogissaan , kannattaa sitten vaan näiden kateellisten ym ihmisten kommenttien antaa mennä toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos sen sijaan, että jatkuvasti höyryää asiasta kaikissa mahdollisissa medioissa.\nJa juu, olen itsekin hyvin toimeentuleva ja omistan kalliita asioita. Jos ja kun nämä asiat tulevat ilmi sellaiselle ihmiselle, joka niistä on kateellinen ja mielensä niistä pahoittaa en kuitenkaan hiero asiaa ns. heidän naamaansa vaan olen kommentoimatta koko juttua. Näin itse pääsen helpoimmalla ja suosittelen sinulle samaa, ellet tosiaan halua, että tätä keskustelua käydään täällä vähän väliä. Mitään keskustelua ei ole jos et itse kommentoi. Tai, ehkä jossain palstoilla juu muttei ne siellä kauaa jaksa läyhätä kun eivät saa sinua provosoitua “puolustamaan” itseäsi.\n24th April 2020 at 12:39 pm\nMä en tule ikinä ymmärtämään lähtökohtaa elämiseen, jossa mennään muiden ihmisten tapojen ehdoilla ja ajatellen sitä, mitä muut minusta nyt ajattelevat. Se, että sinä näet jonkun höyryämisenä, ei tarkoita, että se höyryttäisi mua lainkaan. Yleensä vastaukseni, kiukkuisen kuuloisetkin sellaiset, ovat yleensä lakonisen tylsistyneitä, enimmilläänkin vaan silmiä pyörittelevän turhautuneita ja sellaisia, joissa mua oikeasti säälittää jonkun tyhmyys tai naurattaa jonkun naiivius.\nMitä tulee keskustelun lopettamiseen, niin en näe sille tarvetta. En minä kirjoittanut tätäkään postausta lopettaakseni luksuslaukuista puhumista tai edes tuodakseni ilmi sen, että näin tekevät ovat mun mielestä vaan hieman yksinkertaisia ihmisiä. Minä kirjoitin tämän havaintona maailmanmenosta, ja se, jatkuuko se vai ei, ei vaikuta sinänsä mun elämääni lainkaan.\nHyvä laskea vaikka kymmeneen says:\n“Ymmärrän sun pointin, mutta se ei oo mulle ominainen tapa tehdä asioita. Sellainen rauhallinen ja loppuun pohtiva, joka pilkun viilaava lähestymistapa on niin ristiriidassa oman persoonani kanssa, että jos lähtisin tekemään asioita niin, niin olisin itselleni epäaito ja mulle se omana itsenäni pysyminen on kaikki kaikessa.” Mitä sä lopunviimein voitat tolla, kun alennut samalle tasolle tai vielä alemmas? Muuta kuin sen että porukka nauraa ympäri nettiä sulle. Tuollainen raivoajan rooli antaa aihetta ihmisten tulla vielä lisää häiritsemään. Aina voi laskea kymmeneen, sulkea koneen ja lähteä vaikka ulkoilmaan. Niinkuin moni muukin tekee, menee vaan päivä pilalle jos jää vääntämään kilpaa kommenttiosiassa vaikka olisi kuinka tempperamenttinen persoona. Aika äkkiä ihmisten mieleen jämähtää tämän keissin jälkeen toinenlainen kuva susta.\n24th April 2020 at 3:14 pm\nSe, että alennun, on vain sun mielipide asiassa. Se, miten sä tulkitset asian. Mulle alentumista olis ottaa paska vastaan vastaamatta mitään. Ihmiset on erilaisia ja sinäkin voisit vaikka hyväksyä sen, että ihmiset on erilaisia ja se on ihan OK. Mä oon laskenut ajoittain sataan ja sen sadan jälkeen kommentti on ollut vielä tulisempi. Jos joku kuvittelee mun vastausten olevan harkitsemattomia reagointeja, niin se on sitten sitä omaa tulkintaa 🙂\nOpetelkaa nyt ihan totta kollektiviisesti kirjoittamaan temperamenttinen oikein, niin ei hierrä silmää niin pahasti tuo. Mulla ei mee päivä yhtään enempää pilalle jostain typerästä kommentista kuin siitä, että edelleen jengi kirjoittaa temperamenttisen kahdella p-kirjaimella. Jos sun päivä menee pilalle mun kommenttiboksia lukemalla, niin älä lue. Mun päivä ei mee, joten mikäs tässä 🙂\nHope so! says:\n“Jos antaisin riehujien riehua, mulle tulisi lyöty ja ahdistettu olo. Nyt pystyn voimaantumaan näistä hetkistä, sillä minulla on aina oikeus puolustautua. Ja se on meidän maailmassamme vapautta, jota kukaan ei voi minulta viedä”\nToivottavasti tää pätee ainoastaan meihin kommentin antajiin. Aika pelottavaa jos sä kotonaski heität raivoajan roolin riitatilanteissa haluat päästä niskan päälle väkisin. Tempperamenttiset on yleensä aika liekeissä ku suuttuvat.\n24th April 2020 at 3:12 pm\nTemPPeramenttisista en tiedä. Sun ei tarvii myöskään toivoa mitään mun kotielämään tai miettiä, onko se pelottavaa vai ei. Se kun ei sulle kuulu lainkaan 🙂\n24th April 2020 at 2:58 pm\nMielenkiintoista, sanoisin. Näissä keskusteluissa käy ilmi ns. kulttuurierot, mitä me suomalaiset edustamme ja mitä esim. muuta perimää omaavat ihmiset edustavat. Kateus ja vaatimattomuus ovat erittäin suomalainen luonteenpiirre. Oikeastaan mitä varakkaampi on, sen köyhemmältä näyttää ulospäin.\nFaktaa löytyy rahamaailmasta. Tietysti sillä että elättää itsensä tai perheensä tonnilla kuukaudessa tai että ei tarvitse miettiä pätkääkään rahaa on merkitystä. Olen onneksi elänyt molemmat vaiheet, joten osaan arvostaa nyt saavutettua tilaani ja olemaan arvostelematta kumpaakaan.\n24th April 2020 at 3:11 pm\nNiin, voi toki olla, että koska en ole umpisuomalainen, en siksi näe tiettyjä asioita samalla tavalla kuin moni suomalainen. En toisaalta myöskään ymmärrä, miksi se olisi ainoa oikea tapa 🙂\nMietin vain says:\n24th April 2020 at 5:56 pm\nOikaiskaa, jos olen väärässä. Tarkoitus ei ole kadehtia tai muuta. Vaan se tuki mitä Anna sai on lainaa. Pitäisi ainakin olla. Tässä vaan ei mennyt senttiäkään alkuperäistä yrityksen rahaa kehittämiseen. (monia närkästyttää se, että itse joutuis kaiken maksamaan, jotta yritys pysyis edes pystyssä) Kun voittoa syntyy -> tulee myös maksettua laina pois ehkä korkoineen, mutta saa vielä ilmaista “palkankorotusta” kaupan päälle.\nEn täysin ymmärrä nyt logiikkaa kysymyksessä, mutta jotta rahoituksen saa, piti sitoutua käyttämään yrityksen omaa rahaa vähintään 20%, eli vähintään 2500€. Jos siis käytän selvitystyöhön vain 10t, joudun palauttamaan 2,5t. Todellisuudessa siihen menee todennäköisesti enemmän kuin 12,5t.\nAa, kysyin poikaystävältä niin tosiaan olin puoliksi oikeassa. BuFi tukee nimenomaan ettei pidemmän päälle mene mikään konkkaan ja yrityksien tavoitteena on monen tuhannen tulot tukirahoilla tämän korona-aikana. Eikä näitä rahoja mene kenenkään taskuun eikä palkankorotukseen. Pahoittelen avautumistani. Hyvää kesän alkua❣\nJohtuisikohan Chanelien mukaan veto siitä että sinä itse jatkuvasti tietyllä tavoin korostat (ehkä joidenkin mielestä ärsytät) Chaneleilla ihmisiä? aina jos on laukuista kyse kuvaat ekana Chanelit, Chanelit ovat jatkuvasti näkyvässä roolissa blogissasi ja korostetusti aina. Lisäksi jotkut lukijat ovat saattaneet lopettaa lukemisen jo aiemmin ja ajattelevat sinua chanel-tyyppinä. Hyvä että sinulla on muitakin mielenkiinnonkohteita, mutta jos joku satunnainen lukija katsoo blogiasi vaikka viiden sekunnin ajan näkee vain laukun. Lukijoissa voi toisinaan olla paljon niitäkin jotka pikaisesti selaavat vain kuvat läpi lukematta juttuja ajatuksen kanssa.\n25th April 2020 at 1:44 am\nOlen lyhyen elämäni aikana oppinut sen, että naisille pitää puhua asioita joita naiset haluavat kuulla…\nOmasta, miehen näkökulmasta, laukut ovat vain laukkuja. Ne ovat samalla tavalla statussymboleja kuin kellot, tai ihan mikä tahansa tuote, jolle on laitettu iso hintalappu. Tuote johon kaikilla ei ole varaa, eikä tarvitsekaan olla.\nEn kuulu blogisi kohderyhmään, sillä en tarvitse yleensä niitä tuotteita joiden avulla rahoitat yhtiösi toimintaa. Luen erilaisia blogeja ihan vain mielenkiinnosta; missä maailma makaa.\nIso osa blogeista on ulkokultaisia, minkä blogien kirjoittajatkin osittain myöntävät. Ei ole harhaa, jos lukijat saavat virheellisen kuvan blogien kirjoittajista, sisällöntuottajista. On olemassa sanonta;”Sen lauluja laulat, jonka leipää syöt”. Tämä pätee isoon osaan ns. somevaikuttajista hyvin, luulisin.\nMielestäni tässä on ongelmallista, siis mielestäni, että sisällön tuottajat käyttävät sisällössään omaa henkilökohtaista omaisuuttaan, tai tuotteita jotka muuttuvat omaksi henkilökohtaiseksi omaisuudeksi, kun yritys on niitä hyväksikäyttänyt voiton tavoittelussa (osakeyhtiön ainoa tehtävä on lain mukaan tuottaa voittoa omistajalle/omistajille). Lukijan on vaikea hahmottaa; mikä on yrityksen ja mikä henkilökohtaista omaisuutta. Yleensä kun osakeyhtiössä näitä ei voi keskenään sekoittaa.\nSiksi monien, myös minun, on vaikea hahmottaa sisällöntuottajien yksityisyyden ja yrittäjyyden rajoja. On vaikea tietää, milloin sisällöntuottaja esittelee valokuvissaan omaa omaisuuttaan, ja milloin yrityksen. Mainostettavat tuotteet kun piiloitetaan usein yksityiselämän sekaan, yhteistyön merkeissä.\nNoin 30 vuotta sitten mieheni osti meidän autoomme 1000mk maksavat pölykapselit. Suutuin kovin ja seuraavana päivänä ostin mieleiseni n. 1000mk maksavan laukun. Noh, mykkäkoulua kesti aikansa.. auto meni vaihtoon vuoden sisällä. Laukkua käytin varmaan 15 vuotta ja sen sai siskontyttöni perintönä. Hyvä kirjoitus ja elämäni eka kommentointi..\n27th April 2020 at 1:49 am\nEnnen kaikkea muista, ettei\ntärkein mukaan otettava ole\nGuccin laukku eikä ranskalaiset\nfarkut, vaan avoin mieli.


YLE – Page 2 – Skrubu.net blog\nTykkään analogioista. Tykkään myös erilaisista assosiaatioista, vaikka ne eivät aina ehkä ole järkeviä tai älykkäitä.\nNautin Pekka Pekkalan Borg-analogiasta kolumnissaan Yle – tahdomme sinun parastasi (hs.fi), vaikka en välttämättä muuten jaa Pekkalan näkökulmaa. Ja varmaan kyseisestä kolumnista johtuen, huomasin miten Borg-analogia paukkasi ajatuksiini kun myöhemmin katselin Rupert Murdochin haastattelua YouTubesta (via Matti Lintulahti), jossa noin 28 minuutin kohdalla Murdoch käyttää sanaa “assimilated”.\nJännä miten yksi sana saa aikaiseksi assosiaation ja miten yksi assosiaatio muuttaa asioiden hahmottamista. Kuka nyt sitten on kenenkin Borg, riippuu kai ihan mistä näkökulmasta asioita katsotaan.\nToinen assosiaatio. Leipää mussuttava lintu sai suuren hadronitörmäyttimen hiljenemään (lue esim. Bird drops baguette, halts Collider). CERN on selvästikin rakentanut ja parhaillaan testaa ääretöntä epätodennäköisyysmoottoria.\nVaikka olisikin erittäin epätodennäköistä, että ääretön epätodennäköisyysmoottori toimisi heti ensimmäisellä kerralla (tai no…), on myös erittäin epätodennäköistä, että lintu kyykyttäisi tämän jättimäisen laitteen leivänpalasella. Täten voimme siis todeta, että CERNin ääretön epätodennäköisyysmoottori mitä todennäköisimmin toimii.\nPosted on 9.11 2009 by Pekka\t2\nBingissä on linkkejä joukkotiedotusvälineisiin\nMitenkäs nyt kun hakukonepuolelle rynnii Bing?\nMeinaan kun Google tuntuu kotimaisille joukkotiedotusvälineille (ainakin osalle) olevan vastenmielinen tekijä verkossa, niin millaisena Microsoft nähdään? Bingin haun tuloksista näkyisi löytyvän niin Sanomien kuin myös Alma Median, YLEn, Talentumin ja muidenkin sisältöjä samalla tavalla kuin Googlesta. Ja ihan erikseen on vielä linkkejä Bingin uutishaun tuloksiin.\nPitäisikö Bingin toiminnan laillisuutta selvittää? Onko Microsoft aggressiivisena toimijana ja sisältöpalveluja tuottavana yrityksenä ehkä ilmoittanut asiasta ja kysynyt sisällön näyttämiseen lupaa?\nPosted on 9.6 2009 9.6 2009 by Pekka\nSähköisen äänestyksen virhemahdollisuus huomattiin jo keväällä, kertoo hesari. Pieni talo preerialla sai K-18-merkinnän, kertoo YLE.\nPosted on 5.11 2008 5.11 2008 by Pekka\t2\nAikaisemmin vain tekstimuodossa julkaistu pohdintani Koneistettu mielipiteenvaihto löytyy nyt myös audioversiona (slightly abridged, tosin).\nPosted on 13.10 2008 by Pekka\nEilen kaverin synttäreillä, ruokapöydässä pääaterian yhteydessä, tulivat vaalikoneet puheeksi. Itse kerroin kokeilleeni kolmea (HS, MTV3 ja Yle) ja että jokaisesta tuli hyvin erilaiset tulokset. Juttelun aikana syntyi monia kysymyksiä kuten: Kuinka paljon vaalikoneet vaikuttavat äänestyskäyttäytymiseen, entä onko sitä koskaan tutkittu? Onko olemassa ihmisiä jotka luottavat vaalikoneen tuloksiin? Vaikuttaako brändin viihteellisyys siihen miten jonkin tietyn vaalikoneen tulosta arvostetaan (esim. YLE vs. MTV3)?\nVastauksia ei syntynyt samaan tahtiin.\nTänään olen miettinyt lisää kysymyksiä. Tarjoaako yksikään vaalikone mitään tietoa puoluetasolla? Esimerkiksi ehdokkaiden määrä/moniko löytyy vaalikoneesta per puolue. Se vaikuttaa varmastikin tuloksiin. Tai vaikka onko jollain puolueella enemmän selityksiä vastauksiinsa kuin toisella? Se olisi kiva tietää. Puolueen sopivuus omiin vastauksiin? (Jep, tuo viimeinen on IRC-gallerian vaalikoneessa)\nEntä korvamerkintä? Se, että kun kerran käy vastailemassa koneessa ja saa jonkun tuloksen, voisi merkitä itselleen suosikkeja joita sitten vois palata vertailemaan myöhemmin. Ja se olisi etenkin kiva jos, seuraavissa kun(nallis/ta)vaaleissa löytyisi myös edellisten vaalien vaalikonekysymykset ja vastaukset ehdokkailta, saisi hiukan perspektiiviä. Siihen kun sitten vielä saisi tiedon siitä mitä ovat sitten oikeasti saaneet aikaiseksi…\nTietenkin parasta olisi jos vaalikoneet eivät olisi kertapläjäyksiä juuri ennen vaaleja, vaan olisivatkin vuoden ympäri toimivia politiikkakoneita joissa voisi verrata omia näkemyksiään sillä hetkellä vallassa oleviin.\nPosted on 5.10 2008 17.10 2008 by Pekka\t17\nAutoista, journalisteista, politiikasta ja rahasta\nvoi kirjoittaa internetissä kuka tahansa mitä tahansa.\nLattakiasta, molekyyliorbitaalista, kryptozoologiasta, ja investituurariidasta\nMusiikista, musiikista, musiikista ja musiikista\nJa (melkein) kuka tahansa\nvoi lukea mitä tahansa on internetissä kirjoitettu.\nPosted on 9.9 2008 9.9 2008 by Pekka\t1\nKoska edellinen kirjoitukseni vei vain 13 vuotta ajassa taaksepäin, siirryn nyt hiukan kauemmaksi.\nSelailin vuoden 1969 Tiedonportaat-kirjasarjan osaa jossa käsiteltiin lehdistöoppia. Sieltä bongasin tiedonvälityksen teoriasta kohdan jossa journalistien ja mainostyöläisten rajaa ei periaatteessa ole. Joukkotiedottaja on joukkotiedottaja on joukkotiedottaja (lihavointi omani):\n[tiedonvälityksen] teorian tehtävänä on koota hankittu tai vasta hankittu tieto aukottomaksi kokonaisuudeksi sekä paljastaa muuten havaitsematta jääviä yhteyksiä, ja auttaa laatimaan ennusteita erilaisten tehtävien toimenpiteiden tai monien kehityskulkujen yhteistuloksena syntyvien asetelmien vaikutuksista. Näin teoria palvelee joukkotiedottajien – journalistien, propagandistien, PR-miesten, puhujien – tarpeita.\nEsimerkin tällaisesta teorian käytännön sovellutuksesta tarjoaa mainonta. Kun tutkimus oli paljastanut, etteivät ihmiset bensiiniä ostaessaan ostakaan tätä tai tuota polttoainetta, vaan voiman tuntoa, työnsä taitava mainosjournalisti sovitti havainnon iskulauseeksi: »Pane tiikeri tankkiin!» Tuloksena oli yksi kaikkien aikojen tehokkaimpia mainoskampanjoita. Vähemmän näyttävää, mutta taloudellisesti ja journalistisesti yhtä merkittävää joukkotiedotustutkimusta ja sen sovellutusta harjoitetaan nykyään kaikkialla. Eräissä aikakauslehdissä kirjoitukset muovataan tarkoin siihen kieliasuun joka on luettavuustutkimuksissa sanoman perille viemisen kannalta todettu parhaaksi.\nProfessori Raino Vehmas\nTiedonportaat, osa 7: Lehdistöoppi, Werner Söderström Osakeyhtiö 1969\nMainosjournalisti… ja, että yhtä merkittävää taloudellisesti ja journalistisesti kuin mainonta on kirjoitusten muokkaaminen ymmärrettäviksi. Jotenkin tuntuu siltä, että tänä päivänä ei yhtä helposti piirretä yhtäkuin-merkkiä eri massamediaa tuottavien ammattiryhmien välille.\nGooglatessani Raino Vehmasta, löysin YLEn Elävästä arkistosta mielenkiintoisen ohjelman vuodelta 1974 – Viestinnän valta, vastuu ja valvonta – jossa Vehmas, Aamulehden päätoimittajan ominaisuudessa, on haastateltavana jokusen muun ohella.\nMenneisyyttä on kiva kaivella.\nPosted on 12.7 2008 18.7 2008 by Pekka\nSuomalaiset suosivat kaupunkilomia\nSuomalaisten matkustusmaku muistuttaa norjalaisia, mutta eroaa ruotsalaisista, jotka valitsevat mieluiten aurinkoloman. […] Pohjoismainen nettimatkatoimisto Travellink tutki suomalaisten, ruotsalaisten, tanskalaisten ja norjalaisten matkailua.\nYLE Uutiset, 08.07.2008, klo 13.11 (päivitetty 08.07.2008, klo 13.16)\nLomatutkimus: Suomalainen halajaa lämpöä ja aurinkoa\nHuimat neljä viidesosaa vastanneista ilmoittaa unelmalomakseen rentouttavan aurinkoloman. […] Tämä ilmenee Finnmatkojen toteuttamasta lomatutkimuksesta.\nIltalehti, 8.7.2008 13:31\nEttä näin me.\nPosted on 8.7 2008 by Pekka\t2


Published helmikuu 1, 2014\nChina Glazen uuden Sea Goddes-kokoelman promokuvat nähdessäni tiesin heti että yhden lakan tulisin varmasti hankkimaan. Kyseessä on toinen kokoelman vaaleanpunaisista sävyistä, vaaleampi Wish upon a starfish. Väri on kaunis kuin mikä, ja tekstuuri sopii siihen loistavasti- ja nimi on hauska. Nimesin tämän viralliseksi Patrick-lakaksi-ne jotka tajuaa, tajuaa. Hehe.\nTämä oli Gwen Stefani-ihanuuksien lisäksi yksi niistä lakoista, jotka rakas mieheni päätti minulle sponsoroida. Myös se tummempi vaaleanpunainen, Shell we dance, houkuttelisi- mutta yritän nyt tyytyä tähän vaaleampaan yksilöön. Jotenkin koin tämän hiukan erikoisemmaksi. Lisäksi tämän sävy tuntui sopivan todella hyvin ihonsävyyni.\nWish on a starfish vaikutti aluksi aika läpikuultavalta, mutta peitti varsin hyvin kahdella paksuhkolla kerroksella. Levitys oli aivan äärimmäisen helppoa, ja eikä ylimenoja tai sotkua tarvinnut juuri pelätä. Ehdin jo suunnitella että olisin kokeillut tätä päällyslakan kanssa, mutta tekstuuripinta sopi tähän niin kauniisti etten raaskinut alkaa sitä sen kummemmin peittelemään.\nTämä oli kaikin puolin juuri niin ihana kuin olin haaveillut sen olevan. Eilisellä pikavisiitillä CesarsShopilla pyörittelin käsissäni muitakin kokoelman lakkoja, sillä tämä oli tehnyt niin hyvän vaikutuksen. Päädyin silti vain jättipulloon Seche Viteä (se jättipullo on ihan <3 ) sekä OPIn 4 in the morning-lakkaan-josta muuten vein viimeisen kappaleen. Lisää on kuulemma kyllä tulossa! Tunnustettakoon myös että saatoin ostaa myös muutaman Zoyan… Riemukseni sain muuten kuulla että OPIn Brazil-kokoelma tulee myyntiin ensi viikon keskiviikkona 5.2! Lakat ovat jo esillä Cesarsin verkkosivuilla, itse kävin jo niitä siellä kuolailemassa. Erityisesti kokoelman vaalein nudesävy houkuttelee ja pahasti.\nIllemmalla on luvassa vielä ainakin yksi postaus!\nMitä pidätte vaaleanpunaisesta tekstuurista?\nEdellinen kirjoitus Femme Fatale Dream bough\nSeuraava kirjoitus Chanel Extreme Shine Nail Laquer top coat\nIhana! Niin mun makuuni, että pakko ehkä ostaa itsekin! : )\nSuosittelen! Nyt kun aloin miettimään niin tää lakka on kyllä hyvin sun näköinen!\nToi on kyllä nätti lakka.. Mulla oli eilen kauhea pähkäily kumman pinkeistä klikkaan ostoskoriin, ihan budjettisyistä, otin sit sen tummemman kun sitä enemmän ehkä kuitenkin tarviin.. Mutta varmaan toikin tulee joskus hankittua. Onneks sain just myytyä 60 lakkaa pois..:D\nMunkin pitäisi myydä jotain pois! En vaan ole saanut päätettyä mistä raaskisin luopua… :’D\nHarmi, että hiekkalakat eivät ole mun mieleen. Tässä on meinaan upeat sävyt! 🙂 Brazil-kokoelma innosti mua, etenkin se keltainen. Ehkä alan kaivata jo aurinkoa tähän talveen?\nMulla kesti kauan tottua hiekkalakkoihin-varsinkin ilman päällyslakkaa-mutta nyt oon ihan myyty. Tän sävy on ihana!\nSe keltainen on UPEA! Vaikuttaa vielä varsin hyvälaatuiselta!\nVitsit tää on ihana, myös se liila kiehtoisi…\nMelkein ostin sen liilan eilen, sain kuitenkin jostain revittyä vähän itsehillintää 😀\nCesarsin noutopäivät on muuten nykyisin torstaina (hassua, perjantai olisi parempi, jos siellä päin asuisin).\nBrazil -kokoelmasta kiehtoo ne uudet hiekat, mutta kun ne on vain minipulloissa >:(((\nJep, niin on. 🙂 Itse soitin perjantaina ja sovin että pääsen silloin ostoksille. Mulle sillä päivällä ei ole niin väliä, kun paikka on tavallaan kotimatkan varrella 😀\nIhan käsittämätöntä että ne hiekkalakat tulee vain minipulloissa-värit näyttää tosi upeilta!\nNätti! Ehkä ”onneksi” en pääse hypistelemään näitä livenä, pankkitili kiittää 😛\nPS. Mä tykkään enemmän Paavosta ♥\nTosi upee! 🙂


Kandidaatit Biolääketiedessa new Yorkissa Yhdysvallat\nLiity ilmaiseksi Kandidaatin tutkinto Biolääketiedessa new Yorkissa Yhdysvalloissa\nSuositut Kandidaatin tutkinnot Biolääketiedessa new Yorkissa Yhdysvalloissa\nKandidaatin tutkinto on akateeminen tutkinto-ohjelma, joka valmentaa opiskelijoita joko näiden tulevaa uraa silmällä pitäen tai jatko-opintoja varten. Kandidaatin tutkinnon suorittaminen kestää yleensä noin 3 - 5 vuotta riippuen sekä opiskelijan omasta tahdista että kunkin koulutusohjelman opinnoille asettamista vaatimuksista.Yhdysvallat on edelleen maailman suosituin kohde kansainvälisille opiskelijoille. Yliopistoissa Yhdysvalloissa hallitsevat maailman rankingissa ja maa tarjoaa myös laajan valikoiman jännittäviä tutkimuksen paikoissa. State University järjestelmät ovat osittain rahoittavat valtion hallitukset, ja voi olla monia kampuksilla levinnyt ympäri valtio, satoja tuhansia opiskelijoita.New York on Koillis ja 3. väkirikkain valtio Yhdysvalloissa. Vapaudenpatsas, Niagara Falls ja General Shuylers House at Saratoga National Historic Park ovat kaikkein vieraili paikoin yliopisto / korkeakoulu tason opiskelijoille. Julkisoikeudellisen yliopiston järjestelmä valtion kuuluu 68 yhteisöjen, tekniset, perustutkintoa, lääkäri myöntämisen korkeakouluissa. On monia yksityiset oppilaitokset maakunnassa samoin.Suositut Kandidaatin tutkinnot Biolääketiedessa new Yorkissa Yhdysvalloissa 2017\n1 Tulosta Biolääketiede, New York, NY\nKandidaatit Biolääketiedessa new Yorkissa Yhdysvallat. Opiskelu Bachelor biolääketieteen tutkintoa SUNY Cortland, Voit tutkia tietenkin työtä nimenomaan kliinisen kemian alalla, saada tietoa ja kokemusta kautta harjoittelupaikkoja ja on kognitiivinen harjoitustyö edistää menestystä pääsykokeiden jatko-ohjelmia. Jossa tutkinto biolääketieteen, Voit voisi toteuttaa erilaisia uran.\nLink to and share "Kandidaatit Biolääketiedessa new Yorkissa Yhdysvallat"