Sairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrisella osastolla Sari Koponen\nDownload Sairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrisella osastolla Sari Koponen\nSari Koponen ja Jatta Piirainen\nSairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrisella osastolla\nYliopettaja Pirkko Jokinen\nLasten ja nuorten mielenterveysongelmat ovat lisääntyneet viimeisten vuosikymmenien aikana.\nYhä useampi lapsi ja nuori tarvitsee psykiatrista avohoitoa tai laitoshoitoa. Lasten ja nuorten mielenterveysongelmien lisäännyttyä sairaanhoitajilta vaaditaan paljon osaamista ja erikoisosaamista\ntarvitaan yhä enemmän.\nTutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, millaista sairaanhoitajan osaamista lastenpsykiatrisilla\nosastoilla tarvitaan. Tutkimuksen tavoitteena oli, että kyseisiä tutkimustuloksia voidaan hyödyntää\nhoitohenkilökunnan perehdytyksessä, rekrytoimisessa, kehityskeskusteluissa sekä koulutustarpeiden kartoituksessa.\nTutkimuksessa käytettiin laadullista tutkimusmenetelmää ja aineistot kerättiin kahden ryhmähaastattelun avulla. Haastatteluihin osallistui sairaanhoitajia Kuopion yliopistollisen sairaalan lastenpsykiatrisilta osastoilta. Yhteensä haastatteluihin osallistui kuusi sairaanhoitajaa. Haastattelut toteutettiin huhtikuussa 2012. Tutkimuksen aineisto analysoitiin käyttämällä sisällönanalyysiä.\nTutkimustulosten mukaan Alavan lasten psykiatrisilla osastoilla sairaanhoitajilta vaadittava osaaminen voidaan jakaa neljään osaamisen osa-alueeseen. Osa-alueet ovat psykiatrisen hoitotyön\nosaaminen, somaattisen hoitotyön osaaminen, lääkehoidon osaaminen sekä persoonallinen osaaminen. Sairaanhoitajan osaaminen on monipuolista ja hänen tulee osata hyödyntää sitä. Sairaanhoitajan osaamista lisää ja täydentää eri koulutuksista saadut tiedot.\nSairaanhoitajat voivat käyttää tutkimustuloksia hyödyksi arvioidessaan omaa osaamistaan ja kehittämistarpeitaan. Jatkotutkimusaiheena voisi olla sairaanhoitajan osaamista kuvaava tutkimus Alavan sairaalan lastenpsykiatrian poliklinikalle.\nosaaminen, sairaanhoitajat, psykiatrinen hoito, lapset\nNurse’s competence on the child psychiatric ward\nPrincipal lecturer Pirkko Jokinen\nIn the past decades, children’s and young people’s mental problems have increased. There are\nmore and more children and young people needing psychiatric outpatient or inpatient care. The\nincrease of mental problems in these groups calls for a lot of competence as well as special knowledge and skills from nurses.\nThe purpose of the study was to find out what kind of nurses’ competence is needed on the child\npsychiatry wards. The aim of the study was to make it possible to use its findings in the orientation, recruitment, development discussions and exploration of educational needs related to the\nIn the study a qualitative method was used, and the material was collected by two group interviews. The interviewees were nurses from the child psychiatry wards of the Kuopio University\nHospital. A total of six nurses took part in the interviews. The interviews took place in April 2012,\nand the material was interpreted by content analysis.\nThe findings showed that the required competence of the nurses working on the child psychiatry\nwards can be divided into the following four subcategories: psychiatric nursing, somatic nursing,\ndrug therapy and personal competence. The competence of a nurse is versatile, and she/he must\nbe able to make use of it. The knowledge and skills of a nurse are increased and supplemented by\nknowledge derived from various educational courses.\nNurses may avail themselves of the findings of the study while evaluating their competence and\ndevelopmental needs. In the future, a study might be carried out describing the competence of a\nnurse employed at the child psychiatry polyclinic of the Alava hospital.\nNurses, Professional Competence, Psychiatric Nursing, Child\n2 SAIRAANHOITAJAN OSAAMINEN LASTENPSYKIATRISESSA HOITOTYÖSSÄ ......... 8\n2.1 Sairaanhoitajan osaaminen ........................................................................ 8\n2.2 Sairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrisessa hoitotyössä ....................... 10\n2.3 Alavan sairaalan lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osasto ja kriisiosasto... 13\n3 TUTKIMUKSEN TARKOITUS, TAVOITE JA TUTKIMUSTEHTÄVÄT ....................... 14\n4 TUTKIMUKSEN TOTEUTUS ............................................................................ 14\n4.1 Kvalitatiivinen tutkimus tutkimusmenetelmänä .......................................... 14\n4.2 Ryhmähaastattelu aineistonkeruumenetelmänä ......................................... 15\n4.3 Sisällönanalyysi aineiston analyysimenetelmänä ........................................ 17\n5 TUTKIMUKSEN TULOKSET ............................................................................. 20\n5.1 Tutkimukseen osallistujat ........................................................................ 22\n5.2 Psykiatrisen hoitotyön osaaminen............................................................. 22\n5.2.1 Hoitosuhdetyöskentelyn osaaminen ................................................ 22\n5.2.2 Perhehoitotyön osaaminen ............................................................. 24\n5.2.3 Yhteisöhoidon osaaminen .............................................................. 25\n5.2.4 Psyykesairauksien tunteminen ........................................................ 26\n5.2.5 Moniammatilliseen työryhmätyöskentelyyn liittyvä osaaminen ........... 26\n5.2.6 Avekki-osaaminen ......................................................................... 27\n5.2.7 Sairaalakouluun liittyvä osaaminen ................................................. 28\n5.3 Somaattisen hoitotyön osaaminen ............................................................ 28\n5.3.1 Lasten yleisimpien somaattisten sairauksien tunteminen ................... 28\n5.3.2 Lapsen normaalin kasvun ja kehityksen tunteminen ......................... 29\n5.3.3 Kliinisiin tutkimuksiin liittyvä osaaminen .......................................... 29\n5.4 Lääkehoidon osaaminen .......................................................................... 29\n5.5 Persoonallinen osaaminen ....................................................................... 30\n5.5.1 Leikin hyödyntäminen hoitotyössä .................................................. 30\n5.5.2 Koulutukset .................................................................................. 31\n5.5.3 Osaamisen kehittäminen ................................................................ 32\n5.5.4 Henkilökohtaiset ominaisuudet, oma kokemus ja saatu palaute ......... 32\n6 POHDINTA ................................................................................................... 33\n6.1 Tutkimuksen eettisyys ja luotettavuus ...................................................... 33\n6.2 Tutkimuksen tulosten tarkastelu .............................................................. 35\n6.3 Opinnäytetyöprosessin ja oman ammatillisen kasvun arviointi ..................... 39\n6.4 Tutkimuksen hyödynnettävyys ja jatkotutkimusaihe ................................... 40\nLÄHTEET .......................................................................................................... 41\nLiite 3 Taustatietolomake\nLasten ja nuorten mielenterveysongelmat ovat lisääntyneet viimeisten vuosikymmenien aikana, ja yhä useampi lapsi ja nuori tarvitsee psykiatrista avohoitoa tai laitoshoitoa. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tilasto- ja indikaattoripankki Sotkanetin mukaan vuonna 1995 erikoissairaanhoidossa mielenterveyden avohoitokäyntien määrä\noli tuhatta alle 13-vuotiasta kohden yhteensä 67, kun taas vuonna 2010 avohoitokäyntejä oli yhteensä 209. Vuonna 1995 avohoitokäyntien määrä tuhatta 13–17vuotiasta kohden oli yhteensä 180 ja vuonna 2010 avohoitokäyntejä oli 682. (Terveyden ja hyvinvoinnin laitos 2012.) Käsitykseen, että lasten ja nuorten mielenterveysongelmat ovat lisääntyneet, voi vaikuttaa lisääntynyt tieto psykiatrisista ongelmista\nsekä lisääntyneestä hoitoon hakeutumisesta (Santalahti & Sourander 2008, 1505;\nSantalahti, Sourander & Piha 2009, 962). Lasten mielenterveysongelmat ilmenevät\nmuun muassa käyttäytymishäiriöinä, masentuneisuutena, keskittymisvaikeuksina,\nylivilkkautena sekä psykooseina (Tiihonen, Lommi & Pietarinen-Lyytinen 2010, 17).\nLasten ja nuorten mielenterveysongelmien lisäännyttyä sairaanhoitajien osaamiselta\nvaaditaan paljon ja erikoisosaamista tarvitaan yhä enemmän. Kiinnostus ammatilliseen osaamiseen ja osaamisen edellytyksiin on myös lisääntynyt viime aikoina. Riittävä osaaminen auttaa työssä jaksamisessa sekä työmotivaation ylläpidossa. Osaaminen on myös yksi merkittävä tekijä työelämän kilpailussa. Sairaanhoitajien osaaminen vaihtelee erikoisaloittain ja osastokohtaisesti. Osastokohtaisesti olisi tärkeää\npohtia, millaista osaamista siellä on, ja millaista osaamista siellä tarvitaan. (Hildén\n2002, 50, 61.)\nTutkimuksemme aiheena oli sairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrisella osastolla.\nTeimme tutkimuksen Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) Alavan sairaalan lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osastolle sekä kriisiosastolle. Kiinnostuimme aiheesta,\nkoska se oli mielenkiintoinen, ja liittyi lasten ja nuorten hoitotyöhön. Aiheen valintaan\nvaikutti myös se, että Alavan sairaalassa ei ole aiemmin tutkittu sairaanhoitajien\nTutkimuksemme tarkoituksena oli selvittää, millaista sairaanhoitajan osaamista Alavan sairaalan lastenpsykiatrisilla osastoilla tarvitaan. Tavoitteenamme oli, että kyseisiä tutkimustuloksia voitaisiin hyödyntää hoitohenkilökunnan perehdytyksessä, rekrytoimisessa, kehityskeskusteluissa sekä koulutustarpeiden kartoituksessa. Tavoitteenamme oli myös saada tietoa sairaanhoitajan osaamisesta sekä osaamisvaati-\nmuksista oman ammatillisen kasvumme pohjaksi. Näitä tietoja voimme käyttää hyödyksi tulevassa ammatissamme sairaanhoitajina.\nTutkimusmenetelmänä käytimme kvalitatiivista eli laadullista menetelmää. Toteutimme tutkimuksen aineistonkeruun kahdella ryhmähaastattelulla, joissa hyödynsimme\nteemahaastattelua. Tutkimuskohteena olivat Alavan sairaalan lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osaston sekä kriisiosaston sairaanhoitajat.\nSAIRAANHOITAJAN OSAAMINEN LASTENPSYKIATRISESSA HOITOTYÖSSÄ\nSairaanhoitajan ammatillista osaamista on kuvattu erilaisilla käsitteillä. Pelttari (1997,\n25) ja Metsämuuronen (2000, 40) määrittelevät sairaanhoitajan ammatillisen osaamisen kvalifikaatioina. Kvalifikaatiot ovat valmiuksia ja ominaisuuksia, joita työntekijöillä\non. Näiden avulla hän pystyy suoriutumaan työtehtävistään. Hildén (2002, 33) määrittelee ammatillisen osaamisen pätevyytenä eli kompetenssina. Ammatillinen pätevyys tarkoittaa ihmisen kykyä suoriutua hyvin erilaisista tehtävistä ja toiminnoista.\nKun taas opetusministeriö (2006, 12, 63–64) on hyödyntänyt hoitotyön tietoperustaa\nmäärittäessään sairaanhoitajan ammatillista osaamista.\nOpetusministeriön (2006) mukaan sairaanhoitajan tulee toimia eettisesti. Tämä edellyttää, että sairaanhoitaja tuntee ihmisoikeudet, sosiaali- ja terveydenhuollon lainsäädännön sekä hoitotyön eettiset ohjeet. Sairaanhoitajan velvollisuuksiin kuuluu potilaan oikeuksista huolehtiminen. Lisäksi hänen tulee itse vastata ammatillisesta kehittymisestään. (Opetusministeriö 2006, 64.) Sairaanhoitajan hyvä eettinen osaaminen\nauttaa työssä jaksamisessa. Ajoittain hoitotyössä joutuu tekemään vaikeitakin päätöksiä, jossa eettinen osaaminen on hyödyksi. Näin sairaanhoitaja voi toteuttaa potilaan hoitoa oikeudenmukaisesti ja turvallisesti. (Metsämuuronen 2000, 133.)\nOsastoilla tilanteet voivat muuttua hyvin nopeasti. Näissä tilanteissa sairaanhoitaja\ntarvitsee muutoksenhallintataitoja. Hänellä tulee olla sopeutumiskykyä, rohkeutta\nsekä kykyä toimia muuttuvissa tilanteissa. Osastoilla voi olla ajoittain liian vähän henkilökuntaa. Näin sairaanhoitajan tulee sopeutua osaston tilanteeseen ja osattava\ntyöskennellä tilanteen mahdollistamalla tavalla. (Hildén 2002, 55; Pelttari 1997, 158.)\nHoitotyössä tarvitaan myös sairaanhoitajan persoonallisuutta osana työskentelyä.\nHyvän itsetunnon ja itseluottamuksen myötä sairaanhoitaja uskaltaa tehdä työtä luovasti ja omana itsenään. Lisäksi hänellä tulee olla vahva psyyke, jotta hän pystyy\nselviytymään työssään tapahtuvista muutoksista ja sen antamista haasteista. (Hildén\n2002, 56–57; Metsämuuronen 2000, 120; Pelttari 1997, 157.)\nSairaanhoitajan tulee osata toimia moniammatillisessa työryhmässä oman alansa\nasiantuntijana. Näin hänellä on mahdollisuus saada kokonaisvaltaista tietoa, jota hän\nvoi hyödyntää potilaan hoidossa. Sairaanhoitajalla tulee olla vuorovaikutustaitoja,\njotta hän voi työskennellä erilaisten ihmisten kanssa. Hyvät auttamistaidot, muun muassa taito kuunnella sekä tukea ja lohduttaa, edistävät hyvää vuorovaikutusta potilaan kanssa. Keskustelu- ja neuvottelutaidot ovat hyödyllisiä moniammatillisessa yhteistyössä. Lisäksi sairaanhoitajalla tulisi olla kykyä asettua toisen ihmisen asemaan.\nNäin hän pystyy ymmärtämään tämän tilanteen mahdollisimman hyvin. (Hildén 2002,\n54; Opetusministeriö 2006, 66; Pelttari 1997, 143–145.)\nOman alan teoriatiedon osaaminen ja sen soveltaminen käytäntöön sekä tietojen\npäivittäminen ovat sairaanhoitajan työn perustana. Lisäksi hyvät kädentaidot ja tekninen osaaminen ovat tärkeitä sairaanhoitajan työssä. Nämä mahdollistavat ohjauksen\nja opetuksen käyttämisen hoitotyössä. Sitä tarvitaan jokapäiväisessä hoitotyössä,\nmuun muassa työskennellessä työkavereiden, opiskelijoiden ja potilaiden sekä hänen\nomaistensa kanssa. Hänen tulee osata hyödyntää työssään erilaisia ohjausmateriaaleja ja -tapoja. Hoitotyö on myös hyvin yksilövastuista. Näin sairaanhoitajalla tulee\nolla päätöksentekokykyä ja ongelmanratkaisutaitoja. Hänen tulee osata soveltaa päätöksenteossa näyttöön perustuvia hoitosuosituksia, jotta hoidon toteutus olisi turvallista. Sairaanhoitaja tarvitsee päätöksentekokykyä sekä ammatillisuutta, jotta hän voi\ntuoda mahdollisuuksien mukaan asiantuntijuuttaan esille, esimerkiksi opetuksessa ja\nohjauksessa. (Hildén 2002, 55, 57; Opetusministeriö 2006, 65; Pelttari 1997, 158–\nPotilaina on yhä enemmän eri kulttuureista tulevia ihmisiä, joten sairaanhoitaja tarvitsee monikulttuurisen hoitotyön taitoja (Hildén 2002, 57; Opetusministeriö 2006, 67;\nPelttari 1997, 155). Sairaanhoitajalla tulee olla tietoa erilaisista kulttuureista ja niiden\ntavoista. Näin hän voi ymmärtää potilaiden käyttäytymistä ja suhtautumista erilaisiin\nasioihin. Lisäksi hänellä tulee olla kielitaitoa. Näin kommunikointi vieraskielisten potilaiden kanssa on mahdollista. Sairaanhoitajan työssä suvaitsevaisuus erilaisia ihmi-\nsiä kohtaan on tärkeää, jotta yhteistyö sujuu ihmisten kanssa. (Opetusministeriö\n2006, 67; Pelttari 1997,155.)\nSairaanhoitajan omat kokemukset hoitotyössä ovat yksi keskeinen osa sairaanhoitajan osaamista. Kokemusten avulla voidaan ymmärtää ja oppia uusia asioita. Mitä\nenemmän sairaanhoitajalla on saatuja kokemuksia, sitä paremmin hän pystyy yhdistelemään erilaista tietoa toisiinsa. Kokemus ei ole pelkästään sairaanhoitajalle sattuvia tapahtumia, vaan hänen tulee osata hyödyntää kokemuksiaan erilaisissa tilanteissa sekä uuden oppimisessa. (Hildén 2002, 57.)\nLasten- ja nuorten psykiatrisella osastolla sairaanhoitaja hoitaa lasta tai nuorta, jolla\non psyykkinen hätä ja sairaus. Osastohoidossa korostuvat lapsen ja hänen perheensä kokonaisvaltainen huomioonottaminen. Sairaanhoitajan on tärkeää ymmärtää,\nhyväksyä sekä tukea lasta ja hänen perhettään. Hoidon tavoitteena on lapsen oireiden vähentyminen ja helpottuminen. (Friis, Seppänen & Mannonen 2004, 151).\nLasten hoitotyössä sairaanhoitajat tarvitsevat siihen liittyvää erikoisosaamista. Tuomi\n(2008) on tutkinut sairaanhoitajan osaamista lasten hoitotyössä. Sairaanhoitajan tulee toteuttaa yksilöllistä hoitoa. Tämä edellyttää, että hän tuntee lapsen kasvun ja\nkehityksen. Päivittäisessä työssään sairaanhoitajan tulee osata huomioida lapsen\nkäyttäytymistä ja ajatuksia sekä kuunnella lasta. Tämä edellyttää sairaanhoitajalta\nhyviä vuorovaikutustaitoja sekä läsnäoloa. (Lindén 2004, 32; Tuomi 2008, 21,66.)\nLasten kanssa työskenneltäessä tarvitaan persoonallista ja luontevaa käyttäytymistä.\nTämä mahdollistaa turvallisen ja hyväksyvän ilmapiirin. Leikki on merkittävä osa lasten hoitotyötä. Sitä voidaan hyödyntää vuorovaikutussuhteessa sekä kasvun ja kehityksen arvioinnissa. Lasten hoitotyössä on tärkeää, että sairaanhoitajalla on tietoa\nlastensairauksista. Näin hän osaa tarkkailla lasta ja reagoida lapsessa tapahtuviin\nmuutoksiin. (Gibson, Fletcher & Casey 2003, 598–599; Tuomi 2008, 66–68.)\nSairaanhoitajien ja osastonhoitajien näkökulmasta on tutkittu, kuinka he tunnistavat\nsairaanhoitajan ammatillisen osaamisen (Somiska, Kankkunen, Kvisti & Meretoja\n2009). Sairaanhoitajalla täytyy olla vaadittava koulutus, jotta hän voi harjoittaa ammattiaan. Hänellä tulee olla teoriatietoa psykiatrisesta hoitotyöstä sekä ajan mittaan\nsaatavaa käytännön kokemusta. Sairaanhoitajan tulee osata soveltaa teoriatietoa\nkäytännön työhön. Lääkehoidon osaaminen hoitotyössä on myös merkittävä osaamisen alue. Siihen kuuluvat teoriatiedon hallinta sekä lääkehoidon toteutus. (Gibson\nym. 2003, 598; Somiska ym. 2009, 35–38.)\nSairaanhoitajan ammatilliseen osaamiseen kuuluu kyky toimia erilaisissa tilanteissa,\nkoska psykiatrisessa hoitotyössä tilanteet voivat olla haastavia ja vaihtua nopeasti.\nPsykiatrisessa hoitotyössä sairaanhoitajalla tulee olla lisäksi somaattisen hoitotyön\ntietoa ja taitoa. Hänen tulee tietää somaattisista sairauksista ja niiden hoidossa käytettävistä menetelmistä. Hoitajan oma persoona on tärkeä osa psykiatrisessa hoitotyössä. Hänen tulee osata käyttää sitä luovasti työskennellessään lasten kanssa.\n(Somiska ym. 2009, 35–38.)\nPsykiatrisessa osastohoidossa lapsi saa omahoitajan hoitojakson alussa. Omahoitajasuhteessa hoitaja vastaa lapsen hoidon suunnittelusta sekä toteutuksesta. (Friis\nym. 2004, 153.) Salenius ja Salanterä (2009) ovat tutkineet lastenpsykiatrisen osaston omahoitajan toimintaa sairaanhoitajien näkökulmasta. Toiminnan lähtökohtana\non, että omahoitaja tuntee lapsen ja hänen perheensä tilanteen. Näin hän osaa tukea\nja auttaa lasta tutkimusjaksolla. Hänen tulee myös huolehtia, että lapsi kokee olonsa\nturvalliseksi. (Salenius & Salanterä 2009, 124.)\nVuorovaikutus on tärkeää omahoitajan ja lapsen välillä. Sen avulla hoitaja voi havainnoida monia eri asioita lapsen kehityksestä ja ongelmista. Omahoitajan tehtävänä tutkimusjaksolla on muun muassa etsiä erilaisia tapoja ja ratkaisuja auttaa lasta ja\nhänen perhettään heidän tilanteessaan. Hoidossa vanhempien rooli on merkittävä.\nNäin omahoitaja voi saada perheeltä lapsen tilanteesta esille hoidonkannalta tärkeää\ntietoa. (Friis ym. 2004, 153–154; Salenius & Salanterä 2009, 125–126.)\nOmahoitajuuteen kuuluvat omahoitajatunnit, joissa pyritään rakentamaan luottamusta\nhoitajan ja lapsen välille. Luottamus voidaan saavuttaa viettämällä lapsen kanssa\nyhteistä aikaa. Näin lapsi saa uskallusta kertoa häntä mieltä painavista asioista hoitajalle. Omahoitajan tulee kertoa lapselle, kuinka osastolla käyttäydytään, ja millaisia\nsääntöjä hänen tulee noudattaa. Tutkimusjaksolla omahoitaja toimii terveen aikuisen\nmallina lapselle, ja hänen toiminnan tulee perustua yhteisiin toimintatapoihin. Näillä\nkeinoilla lapselle luodaan turvallisuuden tunnetta. (Friis ym. 2004, 151–154; Salenius\n& Salanterä 2009, 126; Siitari, Pelkonen & Pietilä 2003, 18–19.)\nLastenpsykiatrisella osastolla sairaanhoitajan työssä korostuu työskentely moniammatillisessa työryhmässä. Työryhmään kuuluu eri ammattiryhmien lisäksi myös lapsen perhe. Heidän tavoitteenaan on yhdessä jakaa tietoa ja löytää ratkaisut ongelmiin. (Friis ym. 2004, 170–172.) Sairaanhoitajan tulee osata tehdä yhteistyötä moniammatillisen työryhmän kanssa, jotta lapsen tilanteesta saataisiin tarkempi näkemys. Omahoitaja voi myös tarvittaessa hyödyntää moniammatilliselta työryhmältä\nsaatuja tietoja lasta koskevassa päätöksenteossa. (Salenius & Salanterä 2009, 126–\nLastenpsykiatrinen osasto muodostaa yhteisön, jossa jokaisella lapsella on erilaiset\ntarpeet. Yhteisöhoidossa hyödynnetään osaston omaa yhteisöä hoitavana elementtinä. Siinä korostuu vuorovaikutus sekä yhdessäolo. Sairaanhoitajan tulee mahdollistaa ja luoda hoidollinen tunnelma. Tämä mahdollistaa yhteisöhoidon osastolla. (Friis\nym. 2004, 155.)\nPerhehoitotyö on merkittävä osa psykiatrista hoitotyötä. Perhehoitotyötä ja sen toteutumista psykiatrisissa yksiköissä on tutkittu hoitajien näkökulmasta. (Pitkänen, ÅstedKurki, Laijärvi & Pukuri 2002.) Perheen huomioiminen on tärkeää lastenpsykiatrisessa hoitotyössä, koska perheen antama tuki on hoidon kannalta tärkeää. Perhehoitotyössä sairaanhoitajan tulee kuunnella ja tukea perhettä ja turvata sen psyykkistä\nhyvinvointia. Tämä edistää perheen turvallisuuden tunnetta ja jaksamista hoidon aikana. Perhehoitotyössä hoitajan tulee pyrkiä luottamussuhteeseen perheen kanssa.\nHyvä luottamussuhde on tärkeä muun muassa yhteistapaamisissa. Näin tapaamisissa voidaan puhua rehellisesti hoitoa koskevista asioista perheen kanssa. (Friis ym.\n2004, 152; Hutchfield 1999, 1180; Pitkänen ym. 2002, 227–229.)\nLastenpsykiatrisessa hoitotyössä lapsen itsetunnon tukeminen on tärkeää. Siitari ym.\n(2003) ovat tutkineet, kuinka sairaanhoitaja tunnistaa lapsen psykiatrisella osastolla\nlapsen heikon itsetunnon, ja minkälaisia auttamismenetelmiä voidaan käyttää lapsen\nitsetuntoa tukemiseen. Sairaanhoitajan osaamiseen kuuluu huomioida lapsen itsetunnon muutokset. Hoitosuhteessa on tärkeää tukea lapsen itsetuntoa antamalla hänelle aikaa, arvostusta sekä hyväksyntää. Oleellista on osoittaa, että lapsi tuntee hoitosuhteessa itsensä tärkeäksi, ja hän saa tuoda esille ajatuksiaan. Hoitaja auttaa\nlasta pääsemään vuorovaikutukseen toisten ihmisten kanssa ja neuvoo, kuinka niissä\ntulisi toimia. Sairaanhoitajan tulee mahdollisuuksien mukaan järjestää yhteistä tekemistä lapsen ja hänen vanhempiensa kanssa. Näin he voivat olla vuorovaikutuksessa\nmyös hoitosuhteen aikana ja vahvistaa lapsen itsetuntoa. (Siitari ym. 2003, 16–19.)\nAvekki-toimintatapamallin hyödyntäminen on tärkeää lastenpsykiatrisessa hoitotyössä. Avekin myötä kiinnipitotilanteet ovat vähentyneet. Alavan sairaalan lastenpsykiatrian kriisiosastolla on käytössä Avekki. Koko kriisiosaston henkilökunta on saanut\nyhtenevän koulutuksen Avekki-mallista. Tämän avulla henkilökunta pystyy paremmin\nennakoimaan ja hallitsemaan ongelmatilanteita. Sen myötä henkilökunnalla on myös\nvalmius toimia turvallisesti haastavissa tilanteissa. Avekki-osaamista ylläpidetään ja\nkehitetään täydennyskoulutusten avulla. (Tiihonen ym. 2010, 16–18.)\nAvekki-toimintatapamallin mukaisesti osastolla noudatetaan yhteisesti sovittuja sääntöjä sekä henkilökunnan että potilaiden kesken. Yhteisten sääntöjen tarkoituksena on\nmuun muassa tukea lapsen kasvua ja kehitystä sekä luoda turvallista ilmapiiriä osastolla. Henkilökunnalla tulee olla ammatillista osaamista nähdä erilaisia tekijöitä, jotka\nvoivat johdattaa potilaan haastaviin tilanteisiin sekä osaamista toimia kyseisissä tilanteissa. Näin ollen henkilökunta ei lähde mukaan tai pahenna haastavia tilanteita\nomalla toiminnallaan. (Tiihonen ym. 2010, 17–18.)\nSairaanhoitaja voi tunnistaa omaa ammatillista osaamistaan muilta saadun palautteen kautta. Useimmiten palautetta saadaan työkavereilta tai potilailta. (Somiska ym.\n2009, 37.) Sairaanhoitajan ammatillisen osaamisen kehittäminen on tärkeää. Sairaanhoitajan tulisi itse huolehtia oman ammattitaitonsa ylläpitämisestä ja kehittämisestä. Erilaisten koulutusten avulla voidaan saada uutta tietoa ja päivittää vanhaa.\nOmaa ammatillista osaamista voidaan kehittää myös työnohjauksen avulla, jossa\nomaa työskentelyä tarkastellaan. Lisäksi sairaanhoitajan tulee olla kiinnostunut työskentelemään lasten kanssa, jotta työ olisi mielekästä sekä motivoitunutta. (Friis ym.\n2004, 175; Hildén 2002, 63; Tuomi 2008, 62–63, 68.)\nAlavan sairaalan lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osasto ja kriisiosasto\nAlavan sairaalan lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osastolla hoidetaan osastotutkimusta ja osastohoitoa tarvitsevia lapsia ja nuoria. Potilaat ovat alle 15-vuotiaita.\nOsastolla työskentelee muun muassa lääkäreitä, hoitajia, osastonhoitaja, sosiaalityöntekijä ja psykologi. Tutkimus- ja hoito-osastolla on kaksi ryhmää ja kummassakin\nryhmässä on kahdeksan potilaspaikkaa. Osastotutkimuksessa ja -hoidossa on tärkeää hoidollinen vuorovaikutus ja yhdessä toimiminen hoitajien ja potilaiden välillä.\nOsaston potilaat käyvät Alavan sairaalakoulua henkilökohtaisen suunnitelman mukaisesti. (Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri 2012.)\nAlavan sairaalan lastenpsykiatrian kriisiosastolla hoidetaan akuutissa psykiatrisessa\nkriisissä olevia lapsia ja nuoria. Potilaat ovat alle 15-vuotiaita. Osastolla työskentelee\nmuun muassa lääkäreitä, hoitajia, osastonhoitaja, psykologi ja sosiaalityöntekijä.\nOsastolla on kuusi potilaspaikkaa. Kriisiosastolle pääsee lääkärin lähetteellä ja se on\nauki ympäri vuorokauden. Osastolla pyritään hoitamaan lasta ja hänen perhettä, jotta\nhe selviäisivät kriisistä. Potilaat ovat kriisiosastolla hoidossa noin 1–3 viikkoa. (Pohjois-Savon sairaanhoitopiiri 2012.) Kriisiosastolla hoidetaan muun muassa käytöshäiriöistä, psykoottisuudesta, masennuksista, syömishäiriöistä ja ahdistuneisuudesta kärsiviä lapsia ja nuoria (Tiihonen ym. 2010, 17).\nTUTKIMUKSEN TARKOITUS, TAVOITE JA TUTKIMUSTEHTÄVÄT\nOpinnäytetyön tarkoituksena oli selvittää, millaista sairaanhoitajan osaamista Alavan\nsairaalan lastenpsykiatrisilla osastoilla tarvitaan. Alavan sairaalassa ei ole aiemmin\ntutkittu sairaanhoitajien osaamista, joten tavoitteena on, että kyseisiä tutkimustuloksia\nvoitaisiin hyödyntää hoitohenkilökunnan perehdytyksessä, rekrytoimisessa, kehityskeskusteluissa sekä koulutustarpeiden kartoituksessa.\nTutkimustehtävänä oli selvittää:\nMillaista sairaanhoitajan osaamista lastenpsykiatrisella osastolla tarvitaan?\nKvalitatiivinen tutkimus tutkimusmenetelmänä\nKäytimme tutkimuksessamme kvalitatiivista eli laadullista tutkimusmenetelmää. Laadullisessa tutkimuksessa tutkittavat ovat yleensä ihmisiä ja siinä kuvataan heidän\ntodellista elämää. Laadullisessa tutkimuksessa tarkoituksena on tuoda esille tosiasioita. (Hirsjärvi, Remes & Sajavaara 2009, 161,164; Vilkka 2005, 97.) Laadullisessa\ntutkimuksessa ihmistä sekä hänen elämäänsä on tarkoitus tutkia mahdollisimman\nkokonaisvaltaisesti, koska kohteesta saatu tieto on moninaista. Laadullisessa tutki-\nmuksessa aineistoa kerätään menetelmillä, joilla saadaan selville kohdejoukon omat\najatukset ja mielipiteet. Menetelminä voidaan käyttää muun muassa ryhmähaastattelua ja teemahaastattelua. (Hirsjärvi ym. 2009, 161, 164.) Opinnäytetyössä käytimme\nlaadullista tutkimusmenetelmää, koska tutkimme tutkimus- ja hoito-osaston sekä kriisiosaston sairaanhoitajien käsityksiä siitä, millaista sairaanhoitajan osaamista Alavan\nsairaalan lastenpsykiatrisilla osastoilla tarvitaan.\nLaadullisella tutkimuksella pyrimme lisäämään tietoa tutkimusilmiöistä. Osaamista,\nkuten sairaanhoitajien osaamista, on vaikea mitata määrällisesti. Siihen tarvitaan\nheidän omia kuvauksiaan ja näkemyksiään. (ks. Kankkunen & Vehviläinen-Julkunen\n2009, 57.) Kvalitatiivisen tutkimuksen kohdejoukko valitaan suunnitellusti (Hirsjärvi\nym. 2009, 164; Tuomi & Sarajärvi 2009, 74), ja valitsimmekin tutkimuksen kohdejoukoksi tutkittavien osastojen sairaanhoitajia. He ovat kyseisen asian asiantuntijoita, ja\nnimenomaan he ovat päteviä kertomaan omasta osaamisestaan (Vilkka 2005, 102).\nTutkimuksemme haastatteluaineisto kerättiin Alavan sairaalan tutkimus- ja hoitoosaston sekä kriisiosaston sairaanhoitajilta kahdella ryhmähaastattelulla. Ryhmähaastattelu on hyvä aineistonkeruumenetelmä erityisesti laadullisessa tutkimuksessa\n(Koskinen & Jokinen 2001, 302), ja siksi valitsimme ryhmähaastattelun tutkimuksemme aineistonkeruumenetelmäksi. Haastattelussa tutkija ja tutkittava ovat vuorovaikutuksessa keskenään. Aineiston keruu haastattelun avulla on joustavaa ja tutkijalla on mahdollisuus valita kysymysten järjestys tilanteen mukaan. (Hirsjärvi ym.\n2009, 204–205; Tuomi & Sarajärvi 2009, 73–74.)\nRyhmähaastattelun avulla saadaan kerättyä aineistoa usealta ihmiseltä samanaikaisesti (Hirsjärvi ym. 2009, 210; Hirsjärvi & Hurme 2008, 63). Mielestämme ryhmähaastattelu soveltui aineiston keruuseen paremmin kuin yksilöhaastattelu, koska näin\nsaimme samassa haastattelutilanteessa kerättyä aineistoa kolmelta osallistujalta.\nRyhmähaastatteluissa osallistujien kommentoinnit lisäsivät toisten osallistumista keskusteluun. Näin saimme ryhmähaastattelujen avulla rikasta aineistoa. Ryhmähaastattelussa olisi suotuisaa, että osallistujia olisi 4-6. Näin jokaisella osallistujalla on mahdollisuus tuoda omia ajatuksiaan esille ja ryhmää on helpompi hallita. (Koskinen &\nJokinen 2001, 305.) Tutkimuksemme molemmissa ryhmähaastatteluissa oli kolme\nosallistujaa. Koimme tämän olleen sopiva, koska heillä syntyi paljon keskustelua ai-\nheesta ja meidän oli helppo viedä haastattelua eteenpäin. Haastattelutilanteet kestivät noin yhden tunnin. Tämä on Koskisen ja Jokisen (2001, 305) mukaan sopiva aika\nhyvän aineiston keräämiseksi, eivätkä haastattelun osallistujat ehdi väsyä.\nRyhmähaastatteluissa sovelsimme puolistrukturoitua haastattelua eli teemahaastattelua. Teemahaastattelussa haastattelun teemat ovat ennalta suunniteltuja, mutta kysymyksiä ja järjestystä ei ole muotoiltu tarkasti. (Hirsjärvi & Hurme 2008, 47–48; Vilkka 2005, 101–102.) Teemahaastattelussa kysymysten tulee olla kuitenkin merkityksellisiä, jotta saadaan vastauksia tutkimustehtävän mukaisesti (Hirsjärvi & Hurme\n2008, 103; Tuomi & Sarajärvi 2009, 75). Valitsimme teemahaastattelun, koska meillä\noli teemat etukäteen tiedossa, ja halusimme tehdä osallistujille syventäviä sekä tarkentavia kysymyksiä. Tutkimusaineistoon tutustuessamme muotoutuivat haastattelujen teemat (Liite 1). Tutkimusaineistoissa toistuivat samat asiat, joista lähdimme muotoilemaan haastatteluteemoja.\nOsastojen osastonhoitajat auttoivat meitä ryhmähaastattelujen järjestämisessä sekä\nhaastattelupaikkojen varaamisessa. Välitimme heille tietoa tutkimuksestamme sekä\nsaatekirjeen (Liite 2) sähköpostitse. Pyysimme osastonhoitajia välittämään saatekirjeen osastojen sairaanhoitajille. Toivoimme saatekirjeessä, että molempiin ryhmähaastatteluihin osallistuisi viisi sairaanhoitajaa. Emme erikseen määritelleet kriteerejä, joilla olisimme valinneet haastattelun osallistujat. Koimme, että haastatteluiden\njärjestämisessä oli pieniä vaikeuksia, koska sopivia haastatteluaikoja oli vaikea löytää. Tästä huolimatta haastateltavat olivat innostuneita ja mielestämme saimme kerättyä hyvän aineiston. Lisäksi pysyimme hyvin myös aikataulussa.\nPidimme haastattelut kahdessa ryhmässä. Toteutimme ensimmäisen ryhmähaastattelun 17.4.2012 tutkimus- ja hoito-osaston sairaanhoitajille ja toisen 19.4.2012 kriisiosaston sairaanhoitajille. Haastattelut toteutettiin osastokohtaisesti, koska haastattelujen sopiminen oli helpompaa ja ryhmien koot olivat sopivia. Ensimmäisen haastattelun paikkana oli Alavan sairaalan monitoimihuone ja toisen haastattelun paikkana oli\nneuvotteluhuone. Haastattelujen alussa kerroimme osallistujille haastattelun olevan\nvapaaehtoinen sekä luottamuksellinen. Kerroimme myös, että nauhoitamme keskustelun, ja hävitämme nauhoitteen aineiston analysoinnin jälkeen. Osallistujien äänen\ntallentuminen voidaan varmistaa käyttämällä ääninauhuria (Hirsjärvi & Hurme 2008,\n63). Haastattelutilanteessa käytössämme oli kaksi ääninauhuria. Näin haastattelut\nsaatiin varmasti tallennettua. Nauhoituksen tarkoituksena on mahdollistaa palaaminen haastatteluaineistoon (Kankkunen, Vehviläinen-Julkunen 2009, 99). Nauhoituk-\nsen avulla aineiston puhtaaksikirjoitus ja sisällönanalyysin tekeminen onnistui hyvin.\nEnnen haastattelun alkua jaoimme taustatietolomakkeen (Liite 3) osallistujille, jossa\nkysyimme muun muassa osallistujien iän sekä työkokemuksen määrän. Taustatietolomakkeen tarkoituksena oli saada tietoa kohdejoukosta.\nMolemmat haastattelutilat olivat hyvin samanlaisia, eikä häiriötekijöitä ollut. Kaikki\nistuivat saman pöydän ääressä ja jokaisella oli näköyhteys toisiin. Ennen haastatteluja sovimme työnjaosta. Toinen toimi haastattelijana ja toinen toimi havainnoijana ja\nteki muistiinpanoja sekä huolehti nauhurin toiminnasta. Toiseen haastatteluun vaihdoimme rooleja ja näin molemmat saivat toimia päähaastattelijan roolissa. Selkeyttä\nhaastatteluun toi se, että vain toinen toimi haastattelijana. Mielestämme suoriuduimme haastattelijoina hyvin, vaikka olimme ensikertalaisia. Haastattelujen tunnelma oli\nrauhallinen. Kaikki osallistujat kertoivat näkemyksistään sekä kokemuksistaan avoimesti. Huomasimme jo toisen haastattelun aikana, että haastattelussa tulee esille\nsamoja asioita kuin ensimmäisessä haastattelussa. Mielestämme ajankäyttö onnistui\nhyvin ja teemat olivat hyvin rajattuja.\nTeemahaastattelua käytettäessä on otettava huomioon osallistujien erilaisuus. Osa\nosallistujista voi olla puheliaita ja osa vähäsanaisia. (Hirsjärvi ym. 2009, 211.)\nEtenimme haastatteluissa teemojen mukaisesti. Osa osallistujista oli puheliaita ja\nvälillä keskustelua oli vaikea pitää teemassa. Ennen varsinaisia haastatteluja järjestettävässä koehaastattelussa voidaan nähdä mahdollisia haastatteluun liittyviä ongelmia (Hirsjärvi ym. 2009, 211). Emme voineet pitää koehaastatteluja, koska aikaa\noli rajoitetusti. Olisimme voineet koehaastattelun avulla mahdollisesti muokata ja asetella teemoja uudelleen.\nSisällönanalyysi aineiston analyysimenetelmänä\nTässä tutkimuksessa ryhmähaastatteluista saatu aineisto analysoitiin sisällönanalyysillä. Aineiston analyysin tarkoituksena on kuvata tutkimusaineistoa sanallisesti. Sisällönanalyysin jälkeen aineiston tulisi olla selkeä ja tiivis, jossa kaikki informaatio on\nsäilynyt. Analysoinnilla hajanaisesta aineistosta luodaan selkeää ja yhtenäistä. Näin\naineiston informaatioarvo lisääntyy. Tutkimusaineisto on analysoitava, jotta johtopäätökset tutkittavasta ilmiöstä olisivat selkeitä ja luotettavia. Laadullisen tutkimuksen\nanalyysi voi olla joko induktiivista eli aineistolähtöistä tai deduktiivista eli teorialähtöis-\ntä. (Tuomi & Sarajärvi 2009, 95–96, 108.) Tässä tutkimuksessa käytimme aineistolähtöistä analyysiä.\nAineiston sisällönanalyysi etenee kolmessa vaiheessa. Ensin kerätty aineisto pelkistetään eli redusoidaan. Tämän jälkeen aineisto ryhmitellään eli klusteroidaan samantapaisten asioiden mukaan. Lopuksi luodaan teoreettisia käsitteitä eli abstrahoidaan\naineisto. (Tuomi & Sarajärvi 2009, 108–111.) Tuomen ja Sarajärven (2009, 109) mukaan aineistolähtöinen sisällönanalyysi etenee kahdeksassa vaiheessa. Sovelsimme\ntätä meidän sisällönanalyysissä tekemällä sen seitsemässä vaiheessa. Aineiston\nanalyysin vaiheet on kuvattu kuviossa 1.\nHaastattelujen kuuntelu ja litterointi\nHaastattelujen lukeminen ja tarkastelu\nPelkistettyjen ilmausten jaotteleminen teemojen\nYläluokkien muodostaminen alaluokista\nYhdistävän luokan muodostaminen yläluokista\nKuvio 1. Aineiston analyysin vaiheet\nAloitimme aineiston tarkastelun nauhoitteiden kuuntelulla ja puhtaaksi kirjoittamisella\neli litteroinnilla. Teimme litteroinnit yhdessä pian haastattelujen jälkeen. Perehdyimme litteroituihin haastatteluihin lukemalla ja tarkastelemalla niitä useita kertoja. Litteroidusta haastatteluaineistosta etsimme teemojen mukaisia ilmauksia. Tämän jälkeen\npelkistimme alkuperäisilmaisut ja jaottelimme ilmaisut Microsoft Wordissa saman\nteeman alle. Sitten muodostimme niistä alaluokkia, jotka pilkoimme vielä pienemmiksi\nalaluokiksi. Alaluokista muodostimme yläluokkia, jotka yhdistimme yhdistäväksi luokaksi. Esimerkki sisällönanalyysistä on kuvattu kuviossa 2.\n3. tason alaluokka\nLapsen kanssa työskentelyyn liittyvät taidot\nOsaston arkea ohjaavat taidot\n2. tason alaluokka\n1. tason alaluokka\nHoitajalta edellytettävä taito\nPsykiatrisen hoitotyön osaaminen\nKuvio 2. Esimerkki sisällönanalyysistä\nKuvaamme tutkimuksemme tulokset sisällönanalyysissä muodostuneiden yläluokkien\nmukaisesti. Alavan sairaalassa tutkimus- ja hoito-osastolla ja kriisiosastolla sairaanhoitajalta vaadittava osaaminen koostui neljästä osa-alueesta. Osa-alueet olivat psykiatrisen hoitotyön osaaminen, somaattisen hoitotyön osaaminen, lääkehoidon\nosaaminen ja persoonallinen osaaminen. Tulosten tukena on esitetty alkuperäisilmauksia haastatteluista. Yhteenveto sairaanhoitajan osaamisen osa-alueista on esitetty\nkuviossa 3. Yhteenvedon jälkeen on esitelty tutkimukseen osallistujat.\nMoniammatilliseen työryhmätyöskentelyyn liittyvä osaaminen\nSairaalakouluun liittyvä osaaminen\nLasten yleisimpien somaattisten sairauksien tunteminen\nLapsen normaalin kasvun ja kehityksen tunteminen\nKliinisiin tutkimuksiin liittyvä osaaminen\nLasten lääkehoidon opastaminen\nTieto psykiatrisesta ja somaattisesta\nLeikin hyödyntäminen hoitotyössä\nKuvio 3. Sairaanhoitajan osaamisen osa-alueet\nRyhmähaastatteluihin osallistui yhteensä kuusi sairaanhoitajaa. Osallistujien keski-ikä\noli 35,7 vuotta. Nuorin oli 25-vuotias ja vanhin 42-vuotias. Työkokemus sairaanhoitajana vaihteli haastateltavien kesken yhdestä 15,5 vuoteen. Työkokemus lasten hoitotyössä sekä lastenpsykiatrisessa hoitotyössä vaihteli yhdestä 13 vuoteen. Osallistujien työkokemus nykyisellä osastolla Alavan sairaalassa vaihteli neljästä kuukaudesta\nnoin 11 vuoteen. Suurin osa osallistujista oli suorittanut erikoistumisen tai syventynyt\nsairaanhoitajan syventävissä ammattiopinnoissa mielenterveys- ja päihdetyöhön tai\nPsykiatrisen hoitotyön osaaminen koostui hoitosuhdetyöskentelyn osaamisesta, perhehoitotyön osaamisesta, yhteisöhoidon osaamisesta, psyykesairauksien tuntemisesta,\nosaamisesta ja sairaalakouluun liittyvästä osaamisesta.\nTämän tutkimuksen mukaan hoitosuhdetyöskentelyn osaaminen jakautui hoitajalta\nvaadittavien taitojen sekä omahoitajatuntien sisällön mukaan. Sairaanhoitaja tarvitsee\nhoitosuhdetyöskentelyn taitoja omahoitaja-potilassuhteessa. Hoitosuhdetyöskentelyn\nosaaminen edellyttää sairaanhoitajalta lapsen kanssa työskentelyyn liittyviä taitoja\nsekä osaston arkea ohjaavia taitoja. Lapsen kanssa työskentelyyn liittyvät taidot\nkoostuivat luottamussuhteen luomisesta, vuorovaikutustaidoista, lapsen tukemisesta,\nlapsen huomioimisesta, lapsen kokonaistilanteen hahmottamisesta, lapsen tulkitsemisen taidoista, kasvatustaidoista, terveen aikuisen mallina olemisesta lapselle, ongelmien hahmottamisesta, lapsen ominaisuuksien hyväksymisestä sekä ryhmänvetäjätaidoista. Sairaanhoitajalla tulee olla lisäksi kykyä luoda luottamus lapseen hoitosuhteen alussa:\n” Sellainen luottamuksen syntyminen ja sen alkaminen siinä hoitosuhteessa niin on ylipäätään mahdollista, kun hoitajalla on kykyä sen luomiseen. ”\nSairaanhoitaja tarvitsee luontevia vuorovaikutustaitoja, jotta hän osaa kohdata lapsia.\nHoitosuhdetyöskentelyssä on myös tärkeää tukea ja huomioida lasta. Sairaanhoitajan\ntulee osata huomioida kaikki osastolla olevat lapset esimerkiksi, kun osastolle tulee\nyllättäen uusi lapsi. Haastatteluissa tuli myös esille, että sairaanhoitajan tulee osata\nhahmottaa lapsen kokonaistilanne. Sairaanhoitajan tulee osata tulkita lapsen eleitä,\nkoska niistä voi nähdä esimerkiksi lapsen ongelmia. Sairaanhoitajan tulee osata\nhahmottaa lapsen suurimmat ongelmat ja paneutua niihin. Osastolla työhön kuuluu\nmyös lapsien kasvattaminen sekä terveen aikuisen mallina oleminen lapselle. Sairaanhoitajalla täytyy olla ryhmänvetäjätaitoja, koska osastoilla on paljon lapsia, ja\nheille järjestetään paljon yhteistä toimintaa. Sairaanhoitajan tulee osata hyväksyä\nmyös lapsen ominaisuudet, jotta lapsen hoito voi onnistua mahdollisimman hyvin.\nOsaston arkea ohjaavat taidot koostuivat priorisointitaidoista, koordinointitaidoista,\nosaston sääntöjen noudattamisesta sekä sopeutumiskyvystä. Sairaanhoitajan tulee\nosata huomioida osaston kokonaisuus ja priorisoida asioita. Sairaanhoitaja tarvitsee\nmyös koordinointitaitoja, koska osastolla tilanteet saattavat muuttua nopeasti. Hänen\ntulee osata muuttaa suunnitelmia tilanteiden mukaan ja sopeutua uuteen tilanteeseen:\n” Kokonaisuuden hahmottaminen on tärkeää, koska ne tilanteet voi\nmuuttua nopeasti ja niissä pitää osata muuttaa niitä suunnitelmia sen tilanteen mukaan. ”\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan osastolla hoito on yksilöllistä. Kuitenkin on\ntärkeää, että kaikki osastolla olevat toimivat osaston yhteisten sääntöjen mukaisesti.\nNäin osastolla olevat lapset ymmärtävät, että yhteisten sääntöjen mukaisesti tulee\n” …meillä on niin kun osaston omat säännöt ja niiden mukaan sitten\ntoimitaan mutta muuten se hoito on kuitenkin hyvin sellaista yksilöllistä… ”\nHaastatteluissa tuli esille, että omahoitajatunnit sisältävät muun muassa keskusteluja,\nleikkejä sekä kouluun liittyviä asioita. Osastolla olevien isompien lasten kanssa keskustelut ovat yleisimpiä, kun taas leikit ovat yleisimpiä pienimmillä lapsilla. Sairaanhoitajien tulee osata keskustella omahoitajatunneilla kouluun liittyvistä asioista koulua\nkäyvän lapsen kanssa. Sairaanhoitaja keskustelee muun muassa sairaalakoulussa\nkäymisestä sekä lapsen kokemuksista omasta koulusta.\nTämän tutkimuksen mukaan perhehoitotyön osaaminen jakautui hoitajalta vaadittavien taitojen sekä perhehoitotyön sisällön mukaan. Perhehoitotyön osaaminen edellyttää sairaanhoitajalta perheen ja perhekulttuurin huomioimista, perheen tukemista,\nperheterapiataitoja, vuorovaikutustaitoja sekä ymmärrystä eri asioiden vaikutuksesta\nlapsen käyttäytymiseen. Sairaanhoitajan tulee osata huomioida ja tukea koko perhettä sekä osata keskustella heidän kanssaan:\n” …vanhempien kanssa käydään keskusteluja ja huomioidaan koko\nperhe keskusteluissa ja ollaan siinä tukena, että tavallaan myös sellaisia taitoja tarvitaan. ”\nSairaanhoitajan tulee osata ottaa huomioon perhekulttuuri lapsen hoidossa. Haastatteluissa tuli esille, että ei ole yhtä oikeaa tapaa kasvattaa lapsia, koska jokainen lapsi\non kasvanut erilaisessa perheessä. Sairaanhoitajan tulee osata huomioida myös perheen käyttäytymisestä perheen sisäisiä rooleja sekä vuorovaikutushankaluuksia.\nNäin ollen sairaanhoitajan tulee osata suhteuttaa lapsen olemusta ja käyttäytymistä\nsiihen, millaisesta perheestä lapsi tulee:\n” Meillä on monia erilaisia perheitä, että ei ole olemassa yhtään ainuttakaan oikeanlaista tapaa kasvattaa lapsia. On tärkeää, että nimenomaan\nperhekulttuuri osataan ottaa huomioon ja suhteuttaa sitä lapsen olemusta siihen, että mistä ympäristöstä hän tulee…”\nPerhehoitotyössä sairaanhoitajan tulee osata perheterapiataitoja sekä hyviä vuorovaikutustaitoja, koska erilaisten perheiden kanssa tehdään paljon yhteistyötä. Haastattelussa tuli esille, että hyvällä vuorovaikutuksella saa luottamuksen syntymään\nlapseen ja hänen vanhempiin:\n” Varmaan sellaisella hyvällä vuorovaikutuksella on saanut luottamuksen syntymään niin lapseen kuin vanhempiin. ”\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan on tärkeää, että sairaanhoitaja ymmärtää\nkriisin, aikaisemman elämän sekä ympäristön vaikutuksen lapsen käyttäytymiseen.\nSairaanhoitajan tulee osata huomioida kriisin vaikutus lapsen ja vanhempien käyttäytymisessä, koska he voivat käyttäytyä kriisissä eri tavalla kuin normaalisti käyttäytyisivät. Hänen tulee osata ymmärtää myös lapsen aikaisemman elämän sekä ympäristön vaikutus lapsen käyttäytymiseen:\n” …vaikka joku asia näyttäisi hyvinkin kummalliselta ja epänormaalilta,\nniin se voi heidän perheessään olla aivan normaalia, koska se ympäristö mistä lapsi tulee voi selittää sitä hänen käyttäytymistään todella paljon.”\nHaastatteluissa tuli myös esille, että Alavan sairaalassa järjestetään perhepäiviä,\njotka sisältävät perheiden kesken yhteistä toimintaa. Haastateltujen sairaanhoitajien\nmukaan perhehoitotyössä on tärkeää, että vanhempien kanssa keskustellaan kaikesta lapsen hoitoon liittyvästä, ja siinä otetaan huomioon koko perhe, myös lapsen sisarukset.\nYhteisöhoidon osaaminen edellyttää sairaanhoitajalta terveen aikuisen mallina olemista, ohjaustaitoja sekä yhteisön hyödyntämisen taitoja. Haastatteluissa korostui\nerityisesti se, että sairaanhoitajan tulee olla lapselle terveen aikuisen mallina joka\npäivä. Näin lapsi oppii hahmottamaan, millaisen aikuisen tulee olla, ja millainen rooli\naikuisella on hänen elämässään.\n” Me ollaan osastolla sellaisia terveen aikuisen malleja lapselle, siinä\nSairaanhoitaja tarvitsee päivittäin ohjaustaitoja työskennellessään lasten kanssa.\nHänen tulee osata ohjata lasten keskinäisiä tilanteita sekä erilaisia leikkejä ja pelejä.\nHaastatteluissa tuli myös esille, että lasten annetaan myös leikkiä ja pelata keskenään. Näissä tilanteissa sairaanhoitajan tulee kuitenkin osata ohjata lasten keskinäisiä tilanteita niin, että leikki- tai pelitilanne pysyisi lapsilla hallinnassa.\nSairaanhoitajan tulee osata hyödyntää yhteisöä lapsen hoidossa, lapsen kasvatuksessa, lasten vertaisoppimisessa sekä lasten ja hoitajien jaksamisessa. Sairaanhoitajan tulee osata mahdollistaa erilaisia tilanteita, jossa osaston yhteisö hoitaa ja kasvattaa lapsia. Hänen tulee osata myös huolehtia osaston hyvästä yhteishengestä, joka\nauttaa lasten ja hoitajien jaksamisessa:\n” …joskus on sellainen porukka osastolla, jossa pystyy enemmän sitä\nyhteisöllisyyttä siinä hoidossa korostamaan ja hyödyntämään.”\n” Hyvä yhteishenki hoitaa meitä hoitajia ja hoitaa lapsia. Lapset myös\naistii hyvin nopeasti sen, että millainen se yhteisö on.”\nSairaanhoitajalta edellytetään psyykesairauksien tuntemista. Hänen tulee tietää laajalti erilaisista psyykesairauksista. On tärkeää, että sairaanhoitaja tietää muun muassa psyykesairauksien syyt, oireet sekä hoitomenetelmät. Näin hän osaa hoitaa lasta\nkokonaisvaltaisesti ja hänen psyykesairautensa mukaisesti.\nMoniammatilliseen työryhmätyöskentelyyn liittyvä osaaminen edellyttää sairaanhoitajalta velvollisuuksien tuntemista ja noudattamista, yhteistyötaitoja sekä työryhmän\nosaamisen hyödyntämisen taitoa. Osastolla sairaanhoitajan tulee tietää omat tehtävänsä, jotta työskentely on sujuvaa ja turvallista.\nYhteistyötaidot muodostuivat toisten kunnioittamisesta, osaston sääntöjen noudattamisesta sekä yhteisten toimintatapojen noudattamisesta. Haastatteluissa tuli esille,\nettä osastoilla on erityisen tärkeää kunnioittaa toisia työntekijöitä. Näin lapset näkevät, että toisia tulee kunnioittaa, myös perheen sisällä. Sairaanhoitajan tulee osata\nhyödyntää työryhmän osaamista. Hänen tulee osata kysyä apua kouluttautuneemmalta hoitajalta, jos itse ei tiedä. On myös tärkeää, että sairaanhoitaja osaa kysyä ja\nkäyttää hyväksi muiden ammattiryhmien osaamista:\n” On tärkeää, että osaa myös kysyä apua ja käyttää hyväksi näiden\nmuiden ammattiryhmien osaamista”\nOsastoilla Avekki-osaaminen korostuu ja se koetaan tärkeänä. Sairaanhoitajalta edellytetään ennakointitaitoja, arviointitaitoja, hallitsemisentaitoja, päätöksentekotaitoja\nsekä huomiointitaitoja. Sairaanhoitajan tulee osata hyödyntää Avekki-osaamista\nmuullakin tavalla kuin kiinnipidossa. Hän tulee osata ennakoida tilanteita, ettei osastolla aina tarvitsisi mennä lapsen kiinnipitoon. Sairaanhoitajan tulee myös osata arvioida haastavien tilanteiden sekä kiinnipitotilanteiden mahdollisuus osastolla.\nSairaanhoitajan tulee osata huomioida päivittäin ympäristön turvallisuutta. Fyysisten\ntilojen turvallisuus osastolla on hyvin tärkeää. Sairaanhoitajan tulee osata huomioida\nAvekki-tilanteiden mahdollisuus ja turvata lasten turvallisuus mahdollisissa kiinnipitotilanteissa. Hänen tulee osata ottaa myös lapsen perhe huomioon ja kertoa vanhemmille osastolla käytössä olevasta Avekki-mallista.\nSairaanhoitajalta edellytetään myös oman asenteen tiedostusta kiristyneissä tilanteissa. On tärkeää, että sairaanhoitaja on asenteeltaan luonteva, ettei lapsen kiinnipitoon tarvitsisi mennä:\n” …monesti siihen kiinnipitoon ei tarvitse mennä, kun hoitaja osaa olla\nrauhallinen ja empaattinen. ”\nSairaanhoitajalta edellytetään, että hän osaa hallita aggressiivisia ja väkivaltatilanteita. Sairaanhoitajan tulee osata tehdä päätös kiinnipidon aloittamisesta, jos ei ole\nmuuta mahdollisuutta kuin mennä lapsen kiinnipitoon:\n” Avekin myötä on tullut se, että hoitajat päättävät, milloin se kiinnipito\nalkaa tai aloitetaan.”\nSairaanhoitaja tarvitsee Alavan sairaalakouluun liittyvää osaamista, erityisesti tutkimus- ja hoito-osastolla, koska kyseisellä osastolla lapset käyvät usein sairaalakoulua.\nSairaanhoitajan tulee osata tukea lasta kouluun liittyvissä asioissa. Hänen tulee osata\nantaa lapselle tietoa koulunkäynnistä ja auttaa lasta koulutehtävien teossa. Sairaanhoitajan tulee osata myös tukea kouluun lähtemisessä sekä huolehtia lapsen kuljetuksesta kouluun. Sairaanhoitajalta edellytetään yhteistyötaitoja työskenneltäessä\nopettajien sekä lapsen vanhempien kanssa. Sairaanhoitajan tulee osata tiedustella\nopettajilta, kuinka lapsen koulunkäynti sujuu. Sairaanhoitajan tulee osata myös arvioida lapsen koulukuntoa.\nSomaattisen hoitotyön osaaminen\nSomaattisen hoitotyön osaaminen koostui lasten yleisimpien somaattisten sairauksien tuntemisesta, normaalin kasvun ja kehityksen tuntemisesta sekä kliinisiin tutkimuksiin liittyvästä osaamisesta.\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan sairaanhoitajan tulee osata tukea lasta erilaisissa somaattisissa sairauksissa. Tässä korostui erityisesti lapsen tukeminen sairauden itsehoidossa. Sairaanhoitajalla tulee olla tietoa lasten yleisimmistä somaattisista\nsairauksista, kuten astmasta, diabeteksesta ja allergiasta. Näin hän osaa ottaa lapsen somaattiset sairaudet huomioon psykiatrisessa hoidossa:\n” Meillä pitäisi myös olla tietotaitoo niin kun somaattisen puolen sairauksista, koska lapsilla voi olla perussairautta, kuten astmaa tai muuta ja se\npitää sitten myös osata huomioida siinä muussa hoidossa. ”\nSairaanhoitajalla tulee olla tietoa lapsen normaalista kasvusta ja kehityksestä. Hänen\ntulee erottaa terve ja sairas lapsi sekä tietää lapsen eri ikävaiheet. Erityisesti sairaanhoitajat korostivat haastatteluissa, että sairaanhoitajan tulee osata tukea lapsen kasvua ja kehitystä ottaen huomioon lapsen yksilöllisyys:\n” Jokainen lapsi on kuitenkin niin spesiaali ja omanlainen, että osaa\nhuomioida sen siinä hänen kasvunsa ja kehityksensä tukemisessa”\nSairaanhoitajalta edellytetään kliinisiin tutkimuksiin liittyviä taitoja. Sairaanhoitajan\ntulee osata valmistaa lapsi verinäytteen ottoon sekä EKG-tutkimuksiin. Näin lapsi saa\ntietää mitä tutkimuksissa tapahtuu:\n” Meillehän kuuluu se lapsen ohjaaminen ja kertominen näistä labrojen\nja sydänfilmin ottamisesta”\nLääkehoidon osaaminen koostui lasten lääkehoidon opastamisesta sekä psykiatrisen\nja somaattisen farmakologian tiedosta. Sairaanhoitajan tulee osata opastaa lasta\nottamaan lääkkeensä oikein. Haastatteluissa tuli esille, että osastolle tulee joskus\nlapsia, joilla sairauden itsehoito ei ole onnistunut. Näin ollen sairaanhoitajan tulee\nosata olla lapsen apuna ja tukena, jotta itsehoito alkaisi sujua. Sairaanhoitajan lääkehoidon osaamiseen kuuluu osastolla käytössä olevien lääkkeiden tunteminen.\n” …meidän täytyy myös osata opastaa lasta jos vaikka astma lääkkeen\nottaminen ei onnistu, että kuinka se tapahtuu ja tietysti tukea lasta siinä\nPersoonallinen osaaminen koostui leikin hyödyntämisestä hoitotyössä, koulutuksista,\nosaamisen kehittämisestä, henkilökohtaisista ominaisuuksista, omasta kokemuksesta\nja saadusta palautteesta.\nAlavan sairaalan tutkimus- ja hoito-osastolla sekä kriisiosastolla käytetään leikkiä\nosana hoitotyötä. Leikin hyödyntäminen hoitotyössä jakautui sairaanhoitajalta edellytettävien taitojen mukaisesti. Sairaanhoitajan tulee osata huomioida leikistä lapseen\nliittyviä asioita sekä hyödyntää sitä eri tavoin hoitotyössä. Näin hän osaa puuttua ongelmiin esimerkiksi keskustelemalla:\n” Minä tarkkailen sitä lasten leikkiä ja se tosiaan kertoo paljon. Ne ongelmat tulee yleensä siinä tekemisen ja leikkimisen tai pelaamisen lomassa näkyviin ja siinä samassa sitten myös yritetään puuttua niihin\nasioihin ja jutella niistä. Siinä leikin lomassa juttelu onnistuu kyllä lasten\nkanssa luontevasti. ”\nSairaanhoitajan tulee osata huomioida leikistä lasten neurologisia ja psykiatrisia muutoksia sekä kognitiivisia taitoja. Näin hän voi nähdä esimerkiksi, kuinka lapsi osaa\nlukea ja kirjoittaa. Haastattelussa tuli myös esille, että sairaanhoitaja voi huomioida\nleikistä ja pelistä lapsen suhtautumista aikuiseen:\n” Leikin avulla myös voi nähdä mitenkä lapsi niissä tilanteissa sitten sen\naikuisen huomioi ja että onko lapsi tottunut olemaan aikuisten kanssa\nvai onko vain yksinään tai muiden lasten kanssa, sekä myös, että mitenkä se lapsi kokee sen aikuisen mukana olon siinä leikissä ”\nSairaanhoitajan tulee osata huomioida leikistä lapsen vaikeuksia, pahaa mieltä, pelkoja sekä keskittymisvaikeuksia. Hänen tulee osata huomioida myös lapsen psyykkistä ja persoonallista kehitystä. Leikin avulla sairaanhoitajan tulee osata tarkastella\nmyös lapsen kokonaisuutta. Näin hän voi nähdä, onko leikki iänmukaista, ja millainen\najatusmaailma lapsella on. Lisäksi sairaanhoitajan tulee osata huomioida leikistä lapsen kehitystasoa:\n” Leikistäkin hyvin pystyy hahmottamaan myös sen, että onko lapsi millä\nikätasolla. Voi olla esimerkiksi isokokoinen ja murrosiän kynnyksellä,\nmutta kuitenkin leikeissä ekaluokkalaisen tasolla. Niin kyllähän se leikki\nkertoo hyvin paljon monesta asiasta siitä lapsen kehityksestä. ”\nSairaanhoitajan tulee osata hyödyntää leikkiä lapsen ongelmiin paneutumisessa,\nlapsen purkautumiskeinona, hoitavana elementtinä psykiatrisessa hoitotyössä, omahoitajatyöskentelyssä, virikkeenä sekä tiedonsaantivälineenä. Sairaanhoitajan tulee\nosata myös hyödyntää leikkiä pienempien lasten kanssa keskustelujen sijasta. Lisäksi hän tulee osata käyttää hyödyksi leikkiä lasta lähestyttäessä:\n” Pelit ja leikit on hyvä tapa lähestyä sitä lasta. ”\nSairaanhoitajan osaamista lisää ja täydentää eri koulutuksista saadut tiedot. Alavan\nsairaalassa sairaanhoitajat käyvät erilaisissa koulutuksissa. Saadut koulutukset jakautuivat tietotekniikkaan, hoitosuhdetyöskentelyyn, perhehoitotyöhön, yhteisöhoitoon, turvallisuuteen sekä psykiatrisiin sairauksiin ja ongelmiin liittyviin koulutuksiin.\nTietotekniikkaan liittyvistä koulutuksista esille nousivat tiedonhallinnan koulutukset,\ntietoturvakoulutukset sekä ATK-koulutukset. Sairaanhoitajat kokivat tärkeänä hoitosuhdetyöskentelyyn liittyvistä koulutuksista erityisesti vuorovaikutustutkimuskoulutuksen sekä hoitosuhdekoulutukset. Perhehoitotyöhön liittyviin koulutuksiin kuuluivat\nperhetyönkoulutus sekä perheterapiakoulutukset. Haastatteluihin osallistuneet sairaanhoitajat kertoivat, että osa sairaanhoitajista on käyneet yhteisöhoidonkoulutuksen.\nTurvallisuuteen liittyvistä koulutuksista erityisesti esille nousi Avekki-koulutus, jota\nsairaanhoitajat pitivät tärkeänä. Alavan sairaalassa järjestetään erilaisiin psykiatrisiin\nsairauksiin sekä ongelmiin liittyviä koulutuksia. Haastatteluissa tuli esimerkkinä esille\nsyömishäiriöön liittyvät koulutuspäivät sekä seksuaalista väkivaltaa kokeneisiin lapsiin liittyvät koulutukset. Sairaanhoitajan osaamista voidaan myös kehittää ja lisätä,\nkun koulutuksista saatuja tietoja jaetaan työyhteisössä moniammatillisen työryhmän\nHaastatteluista nousi esille osaamisen kehittämisen osa-alue. Tämä osa-alue jakautui kertauskoulutuksiin, oma-aloitteiseen osaamisen kehittämiseen, työnohjaukseen\nSairaanhoitajat kehittävät osaamistaan eri tavoilla. Kertauskoulutusten avulla omaa\nosaamistaan voi täydentää. Alavan sairaalassa Avekki-kertauksia järjestetään säännöllisesti ja niiden avulla sairaanhoitajien Avekki-osaamista ylläpidetään ja täydennetään.\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan moni sairaanhoitaja kehittää oma-aloitteisesti\nosaamistaan. Sairaanhoitajat lukevat erityisesti lastenpsykiatriaan liittyvää kirjallisuutta sekä seuraavat lastenpsykiatriaan liittyviä tutkimuksia. Näiden lisäksi myös median\nseuraaminen koettiin yhtenä oman osaamisen kehittäjänä. Sairaanhoitajat kehittävät\nomaa osaamistaan myös työnohjauksen avulla, jossa he tarkastelevat ja pohtivat\nSairaanhoitajan tulee pitää osaamistaan ajan tasalla. Sairaanhoitajat antavat osastoilla opiskelijaohjausta. Tietojen ajan tasalla pitäminen korostuu, koska opiskelijat\nkyseenalaistavat asioita, ja heille tulee antaa ajanmukaista tietoa:\n” Opiskelijat pitävät osastotunteja ja opiskelijat pitävät myös kyllä virkeänä ja kyseenalaistavat asioita, että joutuu pitämään niin kun itsensä\najan tasalla asioista. ”\nHenkilökohtaiset ominaisuudet, oma kokemus ja saatu palaute\nHaastatteluiden mukaan sairaanhoitajan tulisi olla luotettava, reipas, uskalias, avarakatseinen, helposti lähestyttävä sekä nöyrä. Sairaanhoitajan tulee uskaltaa toimia\nlasten kanssa, jotta lapsen hoito onnistuu. Hänen tulee olla helposti lähestyttävä, jotta\nvuorovaikutus lapsen kanssa toimii, ja lapsi uskaltaa tukeutua hoitajaansa.\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan työn tekemistä omalla persoonalla pidetään\ntärkeänä. Sairaanhoitajan tulee osata hyödyntää persoonaansa työssään ja tehdä\ntöitä omalla yksilöllisellä tavalla:\n” …oma persoona on kyllä yksi tosi tärkeä työkalu tällä psykiatrisella\n” …jokainen tietysti tekee hyvin paljon omalla persoonalla sitä työtään. ”\nSairaanhoitajan tulee osata hyödyntää aikaisempaa osaamista. Sairaanhoitajan tulee\nosata vastuutehtävänsä, koska hänellä on asiasta paras osaaminen. Tärkeää on\nmyös, että sairaanhoitaja osaa jakaa tarvittaessa osaamistaan myös muille.\nHaastatteluista nousi esille sairaanhoitajien omat kokemukset, jotka ovat lisänneet\nheidän osaamistaan. Omat kokemukset voidaan jakaa kokemukseen lapsista sekä\nkokemukseen psykiatrisesta ja somaattisesta hoitotyöstä. Sairaanhoitajien mukaan\nkokemus lapsista auttaa kohtaamaan lapsia luontevammin. Kokemus psykiatrisesta\nja somaattisesta hoitotyöstä auttaa toimimaan eri tilanteissa sekä huomioimaan sairauksien oireita.\nHaastattelujen mukaan sairaanhoitaja voi tunnistaa omaa osaamistaan lapsilta ja\nheidän vanhemmiltaan saadun palautteen kautta. Haastateltujen sairaanhoitajien\nmukaan lapsilta saatu palaute kertoo lisäksi myös työn onnistuvuudesta sekä sairaanhoitaja voi oppia paljon lapsen antamasta palautteesta.\nTutkimuksen eettisyys edellyttää hyvän tieteellisen käytännön noudattamista. Hyvässä tieteellisessä käytännössä tutkijat käyttävät eettisesti kestäviä tutkimus- ja tiedonhankintamenetelmiä. (Hirsjärvi ym. 2009, 23–24; Vilkka 2005, 29–30.) Käytimme tiedonhankinnassa muun muassa oman alan tieteellistä kirjallisuutta sekä muita asianmukaisia tietolähteitä. Tutkimuksesta saatujen tulosten tulee noudattaa tieteelliselle\ntutkimukselle asetettuja vaatimuksia. Tutkimuksesta tulee saada uutta tietoa tai siinä\ntulee tulla esille, kuinka vanhaa tietoa voidaan käyttää uudella tavalla. (Vilkka 2005,\n30.) Noudatimme koko tutkimusprosessin ajan rehellisyyttä, huolellisuutta sekä tarkkuutta.\nTutkimuksen eettisyyteen liittyy yhteiset pelisäännöt, jotka tutkijat sopivat muun muassa toimeksiantajan ja kohdejoukon kanssa (Vilkka 2005, 30). Tiedotimme osallistujia aikaisemmin tutkimuksesta saatekirjeen avulla. Toteutimme haastattelut osallistujien työajalla. Tutkimukseen osallistuminen tulee olla vapaaehtoista ja hänen tulee\ntietää, minkälaiseen tutkimukseen hän osallistuu. Tutkimuksessa osallistujien nimettömyys on myös tärkeää, eikä haastatteluaineistoa saa luovuttaa ulkopuolisille.\n(Kankkunen & Vehviläinen-Julkunen 2009, 177–179.) Osallistujat allekirjoittivat suostumuslomakkeen, jossa tuli esille haastattelun vapaaehtoisuus. Heillä oli myös oikeus\nkeskeyttää haastattelu halutessaan. Nauhoitimme haastattelut osallistujien luvalla.\nPidimme haastatteluista saadun aineiston salassa ja hävitimme analysoinnin jälkeen\nääninauhat sekä litteroidut aineistot. Osallistujia ei voida tunnistaa tutkimusraportista,\nkoska heidän nimiään ei mainita. Laadimme raportin tarkkuutta ja rehellisyyttä noudattaen. Tutkimustyön aikana toisten tekstiä ei saa plagioida ja asianmukaisia lähdeviitteitä tulee käyttää. Lisäksi tutkimustuloksiin tulee suhtautua kriittisesti. (Hirsjärvi\nym. 2009, 26–27.) Myös me pyrimme tutkimusta tehdessä käyttämään lähdeviitteitä\noikein, välttämään plagiointia sekä suhtautumaan kriittisesti tutkimustuloksiin.\nHaimme tutkimuslupaa Kuopion yliopistollisen sairaalan lasten ja nuorten klinikan\nylihoitajalta Anne Kantaselta. Lisäksi haimme tutkimuslupaa Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin henkilörekisterivastaavalta Pekka Poikolaiselta, koska tutkimuksemme\nkoski Kuopion yliopistollisen sairaalan henkilökuntaa. Tutkimuslupa myönnettiin\nLaadullisessa tutkimuksessa luotettavuutta tulee arvioida koko tutkimusprosessin\najan. Tutkija toimii omassa tutkimuksessaan keskeisenä tutkimusvälineenä. (Eskola\n& Suoranta 2005, 210.) Laadullisen tutkimuksen luotettavuuden arviointiin ei ole olemassa selkeitä kriteereitä (Nieminen 1997, 215). Tutkimuksen luotettavuutta voidaan\narvioida tarkastelemalla muun muassa sen uskottavuutta ja siirrettävyyttä (Eskola &\nSuoranta 2005, 211; Kankkunen & Vehviläinen-Julkunen 2009, 160). Tutkimuksen\nuskottavuutta luo tutkimustulosten selkeä kuvaaminen. Kuvauksesta tulee käydä ilmi,\nkuinka analyysi on tehty. Tutkimuksen siirrettävyys toteutuu, kun tutkimuksen kulku\non kuvattu tarkasti. Näin lukija saa mahdollisuuden seurata muun muassa aineiston\nkeruun eri vaiheita sekä osallistujien valintaa. (Kankkunen & Vehviläinen-Julkunen\nLaadullisen tutkimuksen luotettavuutta lisää haastatteluiden huolellinen suunnittelu ja\nhaastattelijan rooliin perehtyminen (Hirsjärvi ym. 2009, 206). Tutkimuksemme luotettavuuteen mielestämme vaikutti osittain kokemattomuutemme tutkijoina. Mielestäm-\nme haastatteluiden suunnittelu oli haastavaa, koska niiden avulla tuli saada vastauksia tutkimustehtäviin. Tutkimusta tehdessä huomasimme, että olisimme voineet tehdä\nasioita toisella tavalla, esimerkiksi sisällönanalyysissä.\nHaastatteluteemojen- ja kysymysten liika suppeus sekä laajuus vähentävät laadullisen tutkimuksen luotettavuutta (Nieminen 1997, 217). Valitsimme haastattelujen teemat tutkimuksessa käytetyn tutkimus- ja teoriatiedon pohjalta. Näin saimme sopivien\nteemojen avulla tutkittavilta omaa näkemystä aiheesta sekä vastaukset tutkimustehtäviin. Tutkimuksemme luotettavuutta lisää osallistujien vapaaehtoisuus sekä heidän\ninnokkuus jakaa kokemuksiaan ja hyvää tietoa.\nTuomen ja Sarajärven (2009, 140–141) mukaan tarkka aineiston analysointi lisää\nlaadullisen tutkimuksen luotettavuutta. Tutkimuksemme luotettavuutta lisää se, että\nteimme analyysiä osittain yhdessä ja osittain erikseen. Lopuksi jatkoimme analysointia yhdessä niin pitkään, että pääsimme yhtenevään lopputulokseen.\nTutkimuksen luotettavuutta luovat analyysiprosessin ja tutkimustulosten selkeä kuvaaminen. Luotettavuutta lisää myös suorien lainausten käyttö. Lainaukset tulee kuitenkin muuttaa yleiskielelle, jotta tutkimukseen osallistuvia ei tunnistettaisi murteen\nperusteella. (Kankkunen & Vehviläinen-Julkunen 2009, 160–161.) Tutkimusraporttimme on luotu tarkasti ja luotettavasti. Opinnäytetyössä käyttämämme suorat lainaukset on muutettu yleiskielelle, jotta osallistujia ei voida tunnistaa. Tutkimuksessa\nkäytetyt lähteet ovat ajanmukaisia ja lähdemerkinnät on tehty asianmukaisesti.\nTutkimuksen tulosten tarkastelu\nTutkimuksemme tarkoituksena oli saada tietoa sairaanhoitajan osaamisesta Alavan\nsairaalan tutkimus- ja hoito-osastolla sekä kriisiosastolla. Tavoitteena oli, että kyseisiä tutkimustuloksia voitaisiin hyödyntää hoitohenkilökunnan perehdytyksessä, rekrytoimisessa, kehityskeskusteluissa sekä koulutustarpeiden kartoituksessa. Tavoitteeseen voidaan päästä, jos Alavan sairaalan tutkimus- ja hoito-osaston sekä kriisiosaston sairaanhoitajat tutustuvat tutkimustuloksiin ja haluavat esimerkiksi kehittää omaa\nosaamistaan. Tutkimukseen osallistuneet sairaanhoitajat toivat paljon esille, millaista\nosaamista he tarvitsevat lastenpsykiatrian osastolla. Sairaanhoitajat voivat käyttää\ntutkimustuloksia hyödyksi muun muassa arvioidessaan omaa osaamistaan. Tutkimuksesta saadut tulokset vastaavat tutkimustehtävään, joka on esitetty luvussa 3.\nSairaanhoitajan osaamiseen liittyviä tutkimuksia on tehty paljon (Hildén 2002, Metsämuuronen 2000, Pelttari 1997). Kuitenkin sairaanhoitajan osaamista lastenpsykiatrisessa hoitotyössä on tutkittu vähän. Tarkastelemme tutkimuksestamme saatuja\ntuloksia vertaamalla niitä aiemmin tehtyihin tutkimuksiin sairaanhoitajan osaamisesta.\nTutkimuksemme tulosten mukaan sairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osastolla sekä kriisiosastolla jakaantui psykiatriseen hoitotyön osaamiseen, somaattisen hoitotyön osaamiseen, lääkehoidon osaamiseen ja persoonalliseen osaamiseen.\nHaastatteluissa tuli esille, että sairaanhoitaja tarvitsee hoitosuhdetyöskentelyn taitoja\nomahoitaja-potilassuhteessa. Hoitajan tulee osata luoda luottamussuhde lapseen,\nhahmottaa lapsen kokonaistilanne sekä tukea lasta. Myös Saleniuksen ja Salanterän\n(2009, 124) mukaan sairaanhoitajan tulee osata tukea ja auttaa lasta hoidon aikana.\nOmahoitajatunneilla pyritään rakentamaan luottamusta hoitajan ja lapsen välille.\nHaastatteluissa ilmeni, että sairaanhoitajan tulee osata mahdollistaa erilaisia tilanteita, jossa osaston yhteisö hoitaa ja kasvattaa lapsia. Myös Friisin ym. (2004, 155) mukaan yhteisöhoidossa hyödynnetään osaston omaa yhteisöä hoitavana elementtinä.\nSiinä korostuu vuorovaikutus sekä yhdessäolo. Hoitajan tulee mahdollistaa ja luoda\nhoidollinen tunnelma. Haastattelemamme sairaanhoitajat kertoivat, että osastoilla\nkäytetään leikkiä osana hoitotyötä. Hoitajan tulee osata hyödyntää sitä eri tavoin lapsen hoidossa, esimerkiksi lapsen kehitystason huomioimisessa. Myös Tuomen\n(2008, 66–68) mukaan leikki on merkittävä osa lasten hoitotyötä ja sen avulla voidaan arvioida lapsen kasvua ja kehitystä.\nPitkäsen ym. (2002, 227–229) mukaan perheen huomioiminen on tärkeää lastenpsykiatrisessa hoitotyössä. Perhehoitotyössä sairaanhoitajan tulee kuunnella ja tukea\nperhettä. Haastatteluista ilmeni, että sairaanhoitajat kokivat asian samalla tavalla.\nHaastattelemamme sairaanhoitajat kertoivat, että sairaanhoitaja tarvitsee koordinointitaitoja, koska osastolla tilanteet saattavat muuttua nopeasti. Hoitajan tulee myös\nosata muuttaa suunnitelmia tilanteiden mukaan ja sopeutua uuteen tilanteeseen.\nMyös Hildénin (2002, 55) ja Pelttarin (1997, 158) mukaan sairaanhoitaja tarvitsee\nmuutoksenhallintataitoja sekä sopeutumiskykyä, koska osastoilla tilanteet voivat\nmuuttua hyvin nopeasti.\nSairaanhoitajat kertoivat, että hoitajan tulee osata työskennellä moniammatillisessa\ntyöryhmässä ja osata kysyä, jos jotain ei tiedä. He tarvitsevat myös hyviä vuorovaiku-\ntustaitoja työskennellessään lasten, heidän perheiden sekä muiden työntekijöiden\nkanssa. Myös Hildénin (2002, 54) sekä Saleniuksen ja Salanterän (2009, 126–127)\nmukaan sairaanhoitajan tulee osata toimia moniammatillisessa työryhmässä. Lisäksi\nsairaanhoitajalla tulee olla vuorovaikutustaitoja, jotta hoitaja voi työskennellä erilaisten ihmisten kanssa. Haastattelemamme sairaanhoitajat kertoivat, että työn tekemistä\nomalla persoonalla pidetään tärkeänä, ja hoitajan tulee osata hyödyntää persoonaansa työssään. Myös Hildénin (2002, 56–57) mukaan hoitotyössä tarvitaan\nsairaanhoitajan persoonallisuutta osana työskentelyä.\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan sairaanhoitajan tulee pitää osaamistaan ajan\ntasalla. Alavan sairaalassa sairaanhoitajat antavat osastoilla opiskelijaohjausta. Tietojen ajan tasalla pitäminen korostuu, koska opiskelijat kyseenalaistavat asioita, ja\nheille tulee antaa ajanmukaista tietoa. Myös Hildénin (2002, 55, 57) ja Pelttarin\n(1997, 158) mukaan oman alan teoriatiedon osaaminen ja sen soveltaminen käytäntöön sekä tietojen päivittäminen ovat sairaanhoitajan työn perusta. Nämä mahdollistavat muun muassa opiskelijoiden ohjauksen ja opetuksen.\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan sairaanhoitajalla tulee olla tietoa lapsen normaalista kasvusta ja kehityksestä. Erityisesti sairaanhoitajat korostivat haastatteluissa, että sairaanhoitajan tulee osata tukea lapsen kasvua ja kehitystä ottaen huomioon lapsen yksilöllisyys. Myös Lindénin (2004, 32) ja Tuomen (2008, 21, 66) mukaan\nsairaanhoitajan tulee toteuttaa yksilöllistä hoitoa. Tämä edellyttää, että hoitaja tuntee\nlapsen kasvun ja kehityksen.\nHaastatteluissa tuli esille, että sairaanhoitajalla tulee olla tietoa psykiatrisista sairauksista sekä yleisimmistä somaattisista sairauksista. Sairaanhoitajat kertoivat, että hoitajan tulee osata opastaa lasta ottamaan lääkkeensä oikein. Lisäksi sairaanhoitajan\nlääkehoidon osaamiseen kuuluu osastolla käytössä olevien lääkkeiden tunteminen.\nSomiskan ym. (2009, 35–38) mukaan sairaanhoitajalla tulee olla teoriatietoa psykiatrisesta hoitotyöstä. Hoitajan tulee osata soveltaa teoriatietoa käytännön työhön. Lääkehoidon osaaminen hoitotyössä on myös merkittävä osaamisen alue. Siihen kuuluvat teoriatiedon hallinta sekä lääkehoidon toteutus.\nHaastateltujen sairaanhoitajien mukaan sairaanhoitajan tulee olla terveen aikuisen\nmalli lapselle. Hoitajien tulee myös toimia yhteisten sääntöjen mukaisesti. Näin osastolla olevat lapset ymmärtävät, että yhteisten sääntöjen mukaisesti tulee toimia. Myös\nSaleniuksen ja Salanterän (2009, 126) sekä Siitarin ym. (2003, 18–19) mukaan tutkimusjaksolla hoitajan tulee toimia terveen aikuisen mallina lapselle, ja hänen toimin-\nnan tulee perustua yhteisiin toimintatapoihin. Lisäksi hoitajan tulee kertoa lapselle,\nmillaisia sääntöjä osastolla tulee noudattaa.\nHaastatteluissa tuli esille, että Alavan sairaalassa järjestetään perhepäiviä, jotka sisältävät perheiden kesken yhteistä toimintaa. Haastateltujen sairaanhoitajien mukaan\nperhehoitotyössä on tärkeää, että vanhempien kanssa keskustellaan kaikesta lapsen\nhoitoon liittyvästä, ja siinä otetaan huomioon koko perhe, myös lapsen sisarukset.\nMyös Siitarin ym. (2003, 16–19) mukaan sairaanhoitajan tulee mahdollisuuksien mukaan järjestää yhteistä tekemistä lapsen ja hänen vanhempiensa kanssa. Näin he\nvoivat olla vuorovaikutuksessa myös hoitosuhteen aikana.\nHaastatteluissa tuli esille, että osastoilla Avekki-osaaminen korostuu, ja se koetaan\ntärkeänä. Sairaanhoitajan tulee osata hyödyntää Avekki-osaamista muullakin tavalla\nkuin kiinnipidossa. Hän tulee osata ennakoida tilanteita, ettei osastolla aina tarvitsisi\nmennä lapsen kiinnipitoon. Hoitajan tulee olla rauhallinen, empaattinen sekä hellävarainen, ettei lapsen kiinnipitoon tarvitsisi mennä. Myös Tiihosen ym. (2010, 16–18)\nmukaan Avekki-toimintatapamallin hyödyntäminen on tärkeää lastenpsykiatrisessa\nhoitotyössä. Henkilökunnalla tulee olla osaamista toimia haastavissa tilanteissa. Näin\nollen henkilökunta ei lähde mukaan tai pahenna haastavia tilanteita omalla toiminnallaan.\nHaastatteluista ilmeni, että sairaanhoitajat kokevat, että omat kokemukset ovat lisänneet heidän osaamistaan. Myös Hildén (2002, 57) on sitä mieltä, että omat kokemukset hoitotyössä ovat yksi keskeinen osa sairaanhoitajan osaamista. Haastatteluissa\ntuli esille, että sairaanhoitaja voi tunnistaa omaa osaamistaan lapsilta ja heidän vanhemmiltaan saadun palautteen kautta. Myös Somiskan ym. (2009, 37) mukaan sairaanhoitaja voi tunnistaa omaa ammatillista osaamistaan muilta saadun palautteen\nkautta. Useimmiten palautetta saadaan työkavereilta tai potilailta.\nHaastatellut sairaanhoitajat kertoivat, että sairaanhoitajan osaamista lisää ja täydentää eri koulutuksista saadut tiedot. Alavan sairaalassa hoitajat käyvät erilaisissa koulutuksissa. Myös Hildénin (2002, 63) ja Tuomen (2008, 62–63) mukaan sairaanhoitajan tulisi itse huolehtia oman ammattitaitonsa ylläpitämisestä ja kehittämisestä, esimerkiksi erilaisten koulutusten avulla. Omaa ammatillista osaamista voidaan kehittää\nmyös työnohjauksen avulla, jossa omaa työskentelyä tarkastellaan.\nOpinnäytetyöprosessin ja oman ammatillisen kasvun arviointi\nSairaanhoitajan ammattikorkeakouluopintoihin kuuluu opinnäytetyön tekeminen. Sen\ntavoitteena on kehittää opiskelijan valmiuksia soveltaa tietojaan ja taitojaan käytännön työssä. (Opetusministeriö 2006, 14.) Opinnäytetyöprosessimme kesti kokonaisuudessaan noin puolitoista vuotta. Valitsimme opinnäytetyömme aiheen Savoniaammattikorkeakoulun opinnäytetyöaiheiden listasta helmikuussa 2011. Valitsimme\ntämän aiheen, koska meitä molempia kiinnostaa lasten ja nuorten hoitotyö. Lisäksi\naihe vaikutti mielenkiintoiselta. Opinnäytetyöprosessin edetessä kiinnostuksemme\nkasvoi aihetta kohtaan. Kävimme ideatyöpajassa helmikuussa 2011, jossa lähdimme\ntyöstämään aihekuvausta ja suunnittelemaan opinnäytetyötä. Kävimme alkutapaamisessa marraskuussa 2011 Alavan sairaalassa Marita Venäläisen luona, yhdessä ohjaavan opettajamme Pirkko Jokisen kanssa. Tapaamisessa keskustelimme opinnäytetyömme tavoitteista ja tutkimuksen sisällöstä. Tapaamisen jälkeen aloimme etsiä\ntutkimustietoa sairaanhoitajan osaamisesta ja jatkaa opinnäytetyön suunnittelua. Kävimme marraskuussa 2011 menetelmätyöpaja I:ssä, jossa mietimme tarkemmin tavoitteita ja tarkoitusta, sekä täsmensimme opinnäytetyön menetelmää. Suunnitelmaseminaarin pidimme helmikuussa 2012. Toteutimme ryhmähaastattelut huhtikuussa\n2012. Osallistuimme toukokuussa 2012 menetelmätyöpaja II:seen, jossa analysoimme aineistoa. Osallistuimme ABC-työpajaan syyskuussa 2012, jossa muokkasimme\njohdantoa ja tarkastelimme oikeinkirjoitusta.\nOpimme opinnäytetyöprosessin aikana paljon laadullisesta tutkimuksesta sekä ryhmähaastattelusta ja sen toteuttamisesta. Mielestämme oli hyvä, että saimme molemmat toimia päähaastattelijoina. Ryhmähaastattelun aikana opimme haastattelutaitoja, ohjaamaan osallistujien keskustelua eteenpäin sekä kontrolloimaan haastattelutilannetta ja -aikaa.\nTutkimuksen myötä saimme tietää, millaista osaamista sairaanhoitajat tarvitsevat\ntyössään. Uskomme, että voimme hyödyntää tätä tietoa tulevassa työssä arvioidessamme omaa osaamistamme. Opimme opinnäytetyötä tehdessä kriittistä ajattelua\nsekä etsimään ajankohtaisia lähteitä. Lisäksi opimme myös dokumentointitaitoja. Pysyimme hyvin aikataulussa, koska suurempia ongelmia ei ilmennyt.\nYhteistyö ohjaavan opettajan kanssa sujui hyvin. Saimme tarvittaessa aina apua,\nohjausta sekä palautetta, jonka avulla pääsimme aina etenemään työssämme. Ohjaava opettaja motivoi ja innosti meitä opinnäytetyömme teossa. Alavan sairaalassa\nyhteyshenkilönämme toimi lastenpsykiatrian poliklinikan osastonhoitaja Marita Venäläinen. Lisäksi olimme yhteydessä tutkittavien osastojen osastonhoitajiin. Yhteydenpito heidän kanssaan onnistui hyvin, koska heihin sai aina yhteyden tarvittaessa. Tutkijoiden välinen yhteistyö sujui hyvin ja työskentely oli tasapuolista. Opinnäytetyönteko vaati pitkäjänteisyyttä sekä vastuuta työn valmistumisesta. Laadullisen tutkimuksen tekeminen oli kummallekin tutkijalle ensimmäinen kerta. Aluksi mietitytti, osaammeko tehdä tutkimuksen oikein, ja saammeko tarpeeksi hyvää aineistoa. Olemme\ntyytyväisiä opinnäytetyöhömme ja saavutimme työlle asettamamme tavoitteet.\nTutkimuksen hyödynnettävyys ja jatkotutkimusaihe\nTutkimuksemme tavoitteena oli tuottaa tietoa, jota voidaan hyödyntää osastoilla hoitohenkilökunnan perehdytyksessä, rekrytoimisessa, kehityskeskusteluissa sekä koulutustarpeiden kartoituksessa. Osastonhoitajat voivat hyödyntää tutkimustuloksia,\nesimerkiksi perehdytyskansion tekemisessä. Tutkimustuloksia voidaan myös tarkastella osastokokouksissa sekä kehityskeskusteluissa. Näin sairaanhoitajat voivat tarkastella omaa osaamistaan sekä kehittämisalueitaan. Tutkimuksemme tulokset kuvaavat sairaanhoitajan osaamista lastenpsykiatrian tutkimus- ja hoito-osastolla sekä\nkriisiosastolla. Tutkimuksestamme saatuja tietoja voidaan myös mahdollisesti soveltaa muissa vastaavissa yksiköissä.\nTutkimme sairaanhoitajan osaamista Alavan sairaalan tutkimus- ja hoito-osastolla\nsekä kriisiosastolla, joten jatkotutkimusaiheena voisi olla sairaanhoitajan osaamista\nkuvaava tutkimus Alavan sairaalan lastenpsykiatrian poliklinikalle.\nEskola, J. & Suoranta, J. 2005. Johdatus laadulliseen tutkimukseen. 7. painos.\nFriis, L., Seppänen, R. & Mannonen, M. 2004. Lasten ja nuorten mielenterveystyö.\nGibson, F., Fletcher, M. & Casey, A. 2003. Classifyin general and specialist children’s\nnursing competencies. Journal of Advanced Nursing 6, 591–602.\nHildén, R. 2002. Ammattillinen osaaminen hoitotyössä. Helsinki: Tammi.\nkäytäntö. 4.painos. Helsinki: Gaudeamus Helsinki University Press.\nHutchfield, K. 1999. Family-centered care: a concept analysis. Journal of Advanced\nNursing 5, 1178–1187.\nKankkunen, P & Vehviläinen-Julkunen, K. 2009. Tutkimus hoitotieteessä. Helsinki:\nKoskinen, L. & Jokinen, P. 2001. Ryhmähaastattelu aineistonkeruumenetelmänä –\nhaastattelijoiden kokemuksia. Hoitotiede 6, 301–309.\nLindén, L. 2004. Perhe ja ympäristö. Lasten sairaalahoito. Teoksessa Koistinen, P.,\nRuuskanen, S. & Surakka, T. (toim.) Lasten ja nuorten hoitotyön käsikirja. Helsinki:\nMetsämuuronen, J. 2000. Maailma muuttuu – miten muuttuu sosiaali-ja terveysala?\n2. tarkistettu painos. Helsinki: Oy Edita Ab.\nNieminen, H. 1997. Kvalitatiivisen tutkimuksen luotettavuus. Teoksessa Paunonen,\nM. & Vehviläinen-Julkunen, K. (toim.) Hoitotieteen tutkimusmetodiikka. Helsinki:\nOpetusministeriön työryhmämuistioita ja selvityksiä 2006:24 [verkkojulkaisu]. [viitattu\nPelttari, P. 1997. Sairaanhoitajan työn nykyiset ja tulevaisuuden kvalifikaatiovaatimukset. Stakes. Tutkimuksia 80. Jyväskylä: Gummerus Kirjapaino Oy.\nPitkänen, A., Åsted-Kurki, P., Laijärvi, H & Pukuri, T. 2002. Psykiatrinen perhehoitotyö hoitajien kuvaamana. Hoitotiede 5, 223–232.\nPohjois-Savon sairaanhoitopiiri. 2012. Kuopion yliopistollinen sairaala. Lasten\npsykiatria. Päivitetty 4.10.2012. [verkkojulkaisu]. [viitattu 4.10.2012] Saatavissa:\nSalenius, P. & Salanterä, S. 2009. Omahoitajan toiminta lastenpsykiatrisella osastotutkimusjaksolla. Hoitotiede 2, 120–130.\nSantalahti, P. & Sourander, A. 2008. Onko lasten psykiatrinen sairastavuus lisääntynyt? Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 3, 1499–1506.\nSantalahti, P., Sourander, A. & Piha, J. 2009. Lasten mielenterveyspalveluiden käyttö. Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 9, 959–964.\nSiitari, T., Pelkonen, M. & Pietilä, A-M. 2003. Lapsen itsetunnon tukeminen hoitotyön\nmenetelmin lastenpsykiatrisessa hoitosuhteessa. Hoitotiede 1, 14–22.\nSomiska, S., Kankkunen, P., Kvist, T. & Meretoja, R. 2009. Ammatillisen osaamisen\ntunnistaminen psykiatrisessa hoitotyössä sairaanhoitajien ja osastonhoitajien kuvaamana. Premissi : terveys- ja sosiaalialan johtamisen erikoisjulkaisu 6, 34–38.\nTerveyden ja hyvinvoinnin laitos. 2012. Tilasto- ja indikaattoripankki SOTKAnet20052012 [verkkojulkaisu]. [viitattu 22.8.2012]. Saatavissa:\nTiihonen, K., Lommi, R. & Pietarinen-Lyytinen, R. 2010. Avekki-malli lastenpsykiatrisen kriisi-osaston arjessa. Sairaanhoitaja – Sjuksköterskan 2, 16–18.\nTuomi, J. & Sarajärvi, A. 2009. Laadullinen tutkimus ja sisällönanalyysi. 15.uudistettu\nlaitos. Helsinki: Tammi.\nTuomi, S. 2008. Sairaanhoitajan ammatillinen osaaminen lasten hoitotyössä. Väitöskirja. Kuopion yliopisto. Hoitotieteenlaitos.\nOsaaminen lasten psykiatrisella osastolla\nMillaista osaamista tarvitset? (kriisiosasto, tutkimus- ja hoito-osasto)\nMillaisia keinoja käytät?\nKuinka ylläpidät ja kehität omaa osaamistasi?\nOlemme kaksi sairaanhoitajaopiskelijaa Kuopion Savonia – ammattikorkeakoulusta. Teemme\nopinnäytetyötämme aiheesta sairaanhoitajan osaaminen lastenpsykiatrisella osastolla. Opinnäytetyömme ohjaavana opettajana toimii yliopettaja Pirkko Jokinen.\nTutkimuksen tarkoituksena on selvittää, millaista sairaanhoitajan osaamista Alavan sairaalan lastenpsykiatrisilla osastoilla tarvitaan.\nKeräämme aineistoa ryhmähaastattelemalla sairaanhoitajia Alavan sairaalan kriisiosastolta ja tutkimus-/hoito-osastolta. Molemmilta osastoilta haastatteluun osallistuu viisi sairaanhoitajaa. Nauhoitamme haastattelut, jotta voimme hyödyntää niitä tutkimuksessamme. Haastatteluun osallistuminen on vapaaehtoista ja henkilöllisyytenne pysyy salassa. Aineiston analysoinnin jälkeen nauhoitteet hävitetään.\nMikäli teillä on kysyttävää opinnäytetyöhömme liittyen, vastaamme mielellämme kysymyksiin.\nLiite 3 1\nIkä __________ vuotta\nMihin erikoisalaan olet suorittanut erikoistumisesi?______________________________________\nMihin erikoisalaan olet syventynyt sairaanhoitajan syventävissä ammattiopinnoissa?\nTyökokemus sairaanhoitajana _______________ vuotta\nTyökokemus lasten hoitotyöstä ________________vuotta\nTyökokemus lastenpsykiatrisesta hoitotyöstä _______________vuotta\nTyökokemus Alavan sairaalan kriisiosastolla / tutkimus- ja hoito-osastolla ______________vuotta\nSAIRAANHOITAJIEN NÄKEMYKSIÄ TEHTÄVÄNKUVAS- TAAN VANHUSTEN HOITOYKSIKÖISSÄ MERI-LAPIN ALUEELLA\nMaija Pyykönen SAIRAANHOITAJAN OSAAMISVAATIMUKSET, PEREHDYTYS JA OSAAMISEN SEURANTA PÄIVYSTYKSESSÄ\nSairaanhoitajan osaaminen kardiovaskulaari- sessa toimenpideyksikössä Leena Aravirta\nRaila Viita-aho kokemuksia ohjaustyöstä palautumisesta Sairaanhoitaja Tulppa-ryhmäohjaajana


Muusikoiden.net - Keskustelu - teisco kitarat\nAihe: teisco kitarat\nAinakaan haussa ei löytyny paljoa tesicoista nii älkää ny tappako mua siitä että pistän uuen keskustelun tästä:D\nElikkä onko täällä tesico-kitaroitten omistajia? Olisi mukava kuulla kokemuksia, kiinnostava merkki kun tesico on ja hienoja kitaroita tekivät. Olen jo vakavissani suunnitellut tesicoa kesäksi, pitää nyt kattoa minkälaista infoa niistä saa. Saatavuus on kyllä huono, suomesta ei noita löydä paljoa mistään (vinkkejä otetaan vastaan).\nEn minä tiedä juuri mitään kitaroista, mutta vanhat teiscot ja hofnerit ovat maailman komeimpia kitaroita.\nJoskus noita teiscoja pyöri huutonetissä jollain 200-300€, joten ei ne kai liialla hinnallakaan ole pilattu.\nTuolta infoa Teiscoista, Teisco DelReystä ja muista..\nTuo Teisco ei ihan hirveän yleinen, saati "suosittu" ollut Suomessa, tottahan niitä täälläkin on, itsekin oon jopa 2 Teisco-kitaraa laittanut, molemmat noita semiakustisia.\nSyy siihen, ettei niitä täältä tahdo löytyä, on varmaan tuossa yllä mainittu.... Sitten ne halvemman hintaluokan (ja -laadun) mallit jos niitä on ollut, on varmaan menneet sinne, minne osa vanhoista kitaroista vääjäämättä menee.\njumantsuka miten hienoja vehkeitä!\nlöytypä sieltä JEMin esikuvakin:)\nEbaystahan noita tuntuu löytyvän.. just kävin itse kuolaamassa..\n21.02.2008 09:01:10 (muokattu 21.02.2008 09:02:35)\nItse haluaisin Teiscon TB-64:n, se on se baritoni (30 skaala, e-e), jossa on tuo aukko bodyn taka yläreunassa. Blonde Redhead käyttää sellaista, muuten ei tule hirveästi mieleen missään nykymusiikissa noita Teiscoja.\nEnsimmäinen sähkikseni 60-luvun jälkipuoliskolla oli Teisco EP8. Teisco mahtoi olla ensimmäisiä Japanista rantautuneita kitaroita. Putkiradion kautta sitä soittelin. Omani hävisi 70-luvulla jonnekin Oulussa.\nTeisco mahtoi olla ensimmäisiä Japanista rantautuneita kitaroita.\nAinakin ensimmäisien japsi-kitaroitten harvahkossa joukossa oli, jos ei sitten ihan ensimmäisiä..\nSamaan ryhmään Aria Diamondin, Ibanezin, ja muutaman muun kanssa. Sitten tuli jo Pearlia, DIAa ja lukuisia nimettömiä kitaroita..\nJoskus meinasin hankkia yhden kun torilla oli tarjolla, mut ois ollu liian paljon laitettavaa, et siitä ois saanu järjellisen.\nMulla on tommonen vegas66 ja ku sain sen nii meni mikit huoltoo ja kampi kokonaa uusiks korjauksii meni joku 500 euroo mutta ku kitara tuli ilmaiseksi nii mikäs siinä.\nmistä ootte löytäny teiscinne? kaikki käytettyje kaupat selattu suomesta:D pitää vissii lähteä kirppis/panttilainaamo kierroksille\nNYT ON!!! matkahuollosta tuli tänää teisco del rey vuodelta '67. Yksmikkinen malli, vähän mietitytti aluksi tuo yks mikki kaulan lähellä mutta hienosti soundaa. uudet virittimet (nämäkin toimii ja pitää vireen, mutta ovat niin perhanan raskaat) niin ei muuta tarvi:D\nSain käsiini Teiscon mallia EP8. Oli lojunut 15 vuotta autotallissa, eli kunto on sen mukainen. Kitara oli joskus kaatunut, jolloin koppa halkesi kaulan puoleisesta sivusta. Korjausta oli yritetty liimaamalla ja ruuvi/pultti virityksellä kaulan kannan läpi. Kaikki alkuperäisosat ovat tallella, ainoastaan mikrofonin valitsimen muovisuojus on rikki.\nTältä pohjalta aloittelen siis ensimmäistä kitara-projektiani. Tarkoituksena on yrittää "entisöidä" kitara alkuperäisen tyyliseksi. Hommaa riittänee joksikin aikaa...\nKyllä minä niin turhamainen teiskolainen olen, että kiinnostaisi joskus joku "teiscolainen" saada.\nEhkä kaunein näkemäni teisco\nhttp://global.ebay.com/NICE_VINTAGE … 440_WITH_SKB_CASE/160311630466/item\nHuom! Olet kirjoittamassa yli 326 päivää vanhaan ketjuun!\nNo silti kirjotan. Teiscomeinikiä kaipaavalle mulla ois torilla myynnissä tämä oma Del Rey\nSattuipa Teiscoja Googlettaessa tämä palsta. Minullakin oli kerran Teisco 65 EP-8, ns. sunburst, puoliakustinen pikku (vaneri)kitara. Oli komea. Ostin sen varmaan Oulun Westerlundilta, muistelen, että se olisi maksanut 165,- markkaa, aika oli ehkä 68-69 välillä. Asuin silloin Limingassa. Möin sen sitten jossain vaiheessa 70-luvun alussa rahapulassa pois, ostin varmaan vuoden päästä takaisin, ja möin taas. Kyllä nyt keljuttaa. Muuta ei ole jäljellä kuin muisto vain, ja ne mustat "osoittimet" potikannuppien alta. Ei ollut kunnon vahvistimia siihen aikaan meillä, mutta soitettiin silti. Joku neuvoi laittamaan kitaran "rättejä täyteen", niin se ei kierrä. Kerran näin Oulussa 80-luvulla eräällä kaverilla isänsä haitarivahvistimen, Teisco-combon, putkikone, vähän sinertävä helmiäiskangas. Tällaista Teiscoista.\nWesterlundilla tais olla jopa maahantuonti/edustus, sillä muistelen, että yhden bändin, jossa soittelin joskus, kitaristilla oli samanmoinen semiakustinen jonka se oli ostanu Tampereen Westerlundilta...


Ajatuksia ja ajankulua: Keväistä kohellusta\nMinun rakkain ulkoilumaisemani on muuttunut parin viimevuoden aikana koskemattomasta luonnosta uusien kulkuväylien halkomaksi. Moottorikelkoilla tuolla suoalueella on aina ajeltu ristiinrastiin, niitä jälkiä hyödyntäen me omin lihasvoimin liikkuvatkin olemme saaneet talvisin suoluonnosta nauttia.\nPäiväpakkaset loppuivat jo maaliskuussa, öisin sitten pakasti tiet liukkaiksi. Lukumummina koululla kulkiessani sain karvaasti tuta tuon liukkauden. Olin aamulla jo kulkenut oikopolkua metsän halki ja sujuvasti laskeutunut aurausvallin päältä tielle....Vaan miten kävikään kotiinpäin samaa reittiä palatessa, enpä muistanut varoa auringon vaikutusta jäiseen polkuun. Ensiaputaitoisena muistin kolmen koon säännön ja niillä avuin selvisin vammastani.\nLukumummiuteni lähenee loppuaan tämän kevään osalta. Oppilaani ovat mukavasti edistyneet, ääneenluku on tuottanut tulosta.\nEn ole luetuttanut kokonaista puolituntista yhteen potköön vaan olemme jutelleet lukemisen välissä. Ajattelen, että kun lukutuokio on mukava lukeminenkin on mukavampaa. Oppilaat kertovat omia pieniä tapahtumiaan, mutta keskustelemme myös luettavan kirjan tapahtumista. Näin näen miten oppilaani ovat päässeet tarinan sisälle. Ajattelen, että lukeminen on kokonaisvaltainen asia ja luetusta puhuminen syventää lukukokemusta.\nLähettänyt Laura klo sunnuntaina, huhtikuuta 28, 2019\nEilen aamulla oven avaus paljasti yöllä sataneen paksun nietoksen märkää lunta. Lumi oli liian raskasta kolattavaksi, oli helpompaa tehdä pi...\nVuoden pimein aika ja Taivaanrannalla aktiivisuus pohjalukemissa. Vaikka joulu kolkuttelee jo oven takana. Pieni erä pipareita ja rommi-rusi...\nUlkoilutin viikonloppuna autoani hiukan pitemmän kaavan mukaan, kelistä huolimatta. Ilma oli maitomaisen utuinen, tien peitti paksu uuden lu...\nKatselin ihaillen viikko taaksepäin Nasun, Tenhon omistajan, kameran käyttöä koiranäyttelyssä. Olen vieraillut hänen blogissaan paitsi kuv...


My Little Book of Beauty: Shopping in Helsinki\nTiedätte varmaan, miten kotikulmilla tulee harvoin kierreltyä samaan tapaan kuin silloin, kun lähtee reissuun? Välillä tekisi ihan hyvää lähteä turistimeiningillä omaan kotikaupunkiinsakin. No, minä sain eilen viettää sellaisen päivän Helsingissä kierrellen "kosmetiikkanähtävyyksiä" Maitokahvi sokerilla -blogin Eikon kanssa. Myöhemmin päivällä myös One of Beauty's Daughters -blogin Duvessa liittyi seuraamme. Kiitos vielä molemmille superhauskasta päivästä!\nEnsimmäinen pysähdyspisteemme oli Make Up For Everin myymälä Kalliossa. Olen aikaisemmin tutustunut MUFEen vain Sephoroissa enkä ollut ennen käynyt tuolla Kallion myymälässä. Olo oli kyllä kuin lapsella karkkikaupassa ja mieli olisi tehnyt ostaa vaikka mitä, mutta lopulta kiikutin kassalle *vain* kaksi meikkikynää, jotka poimin alepöydästä.\nMake Up For Ever Khol Pencil sävyssä 3K (Pearly Turquoise) ja Aqua Eyes sävyssä 15L (Majorelle Blue).\nMolemmat kynät olivat 50 prosentin alennuksessa ja niille jäi alennuksen jälkeen hintaa 14,12 euroa (Aqua Eyes) ja 13,53 euroa (Khol Pencil). Khol Pencilin pitäisi sopia herkällekin iholle ja sisärajauksiin, Aqua Eyes puolestaan on vedenkestävä ja sen pitäisi pysyä luomilla valumatta ja haalistumatta.\nKierroksemme seuraava kohde oli Jolie, jonne tosin matkasimme Kicksiin, Lushiin ja Stockmannin kosmetiikkaosastolle tehdyn mutkan kautta, mutta mikäs sen mukavampaa. Niistä kuitenkin "selvisin" ilman lisähankintoja. ^_^\nJolieen meitä veti erityisesti jo aika monissa blogeissa nähty Zuii ja sen meikit. Erityismaininnan saa Juille's-blogi, joka istutti vahvan kiinnostuksen siemenen molempiin hankittuihin tuotteisiin. ^.^\nZuiin poskipuna sävyssä Mango ja mineraalimeikkipuuteri sävyssä Ivory.\nZuii on australialainen ekomeikkisarja, jonka tuotteiden valmistuksessa käytetään kukkien terälehtiä. Jo ajatus kukkien terälehdistä tehdystä kosmetiikasta kasvoilla on niin hurmaava, että sitä piti päästä kokeilemaan. Alun perin havittelin jotakin Zuiin monista luomivärisävyistä, mutta Jolien ystävällinen myyjä testasi mineraalimeikkipuuterin ja Mango-poskipunan sekä minun että Eikon kasvoille ja olimme molemmat myytyjä. Vaikka mineraalimeikkipuuteri on kivipuuterin muodossa, se suositellaan levitettäväksi kasvoille kabukilla samaan tapaan kuin muutkin mineraalimeikkipohjat. Mango taas näytti kädelle swatchattuna vähän hailakalta ja vaalealta, mutta kasvoille levitettynä se antaa suloisen raikkaan hehkun. Veikkaan molemmista loppukesän suosikkeja.\nLisäksi vietimme mm. MACin ständillä pitkän tovin ja hypistelin pitkään uutta Pressed Pigments -kokoelmaa ja eritoten sävyä Moth. Se jäi kuitenkin vielä kauppaan, ja voi olla, että saa jäädäkin, sillä blogien perusteella kokoelman luomivärit eivät ole sieltä helpoimmasta päästä käytettävyyden suhteen.\nMutta ei eilisen saaliini vielä tähän jäänyt, sillä päivän ostosten lisäksi sain kaksi ihanuutta, jotka Eiko oli pyynnöstäni napannut mukaansa bongattuaan ne alesta:\nChanel Illusion D'Ombre sävyissä Abstraction ja Vision.\nNäin nämä Chanelin Illusion D'Ombre -luomivärit Hämeenlinnan Emotionissa pari viikkoa sitten ja ihastuin niihin kovasti. Niiden alennusprosentti oli kuitenkin vain 20 ja ovh yli 35 euroa, joten en raaskinut näitä silloin kotiuttaa. Mutta voi pojat, että olen iloinen, että Eiko nämä löysi (40 prosentin alennuksella) ja viitsi minulle ostaa!\nIllusion D'Ombret eivät ole minulle entuudestaan tuttuja, mutta nämä siis näyttävät voidemaisilta luomiväreiltä, mutta koostumus on enemmän vaahtomainen ja geelimäinen. Ainakin swatchatessa tuntuma oli unelmankevyt. En ole näitä vielä päässyt luomille kokeilemaan, mutta molempia pystyy ilmeisesti kerrostamaan eli lopputuloksesta saa joko hyvin kevyen ja kuulaan tai sitten vähän voimakkaamman.\nAbstraction näyttää purkissa lähes tiilenpunaiselta, mutta on levitettynä paljon vaaleanpunaisempi. Voisin kuvitella, että se toimisi myös poskipunana, täytyy ehdottomasti kokeilla sitäkin. Vision taas on kunnon kimaltava kulta, jolla saa kevyesti laitettuna kevyttä kimalletta tai sitten vähän reilummin annosteltuna kunnon Goldfinger-silmät.\nTällaisia hankintoja tällä kertaa, ei sitä tarvitsekaan aina lähteä ulkomaille voidakseen tehdä kivoja kosmetiikkahankintoja. ^_^\nTunnisteet: Chanel, Make Up For Ever, meikit, Zuii\nThe Duvessa 6. elokuuta 2013 klo 14.24\nOli tosi kiva tutustua :) Ja nuo D'Ombren sävyt ovat aika herkulliset!\nEiko 6. elokuuta 2013 klo 19.41\nKotikaupungissa turistina olo voi olla ehkä hiukan erikoinen kokemus, mutta mukava ettei ihan hukkaan heitettyä aikaa kuitenkaan :). Diilaillaan jatkossakin ;)\nSara 6. elokuuta 2013 klo 23.14\nDuvessa: Kiitos samoin, oli hauska nähdä! :-) D'Ombret ovat kyllä aikas ihania, hmmm, potentiaalinen uusi keräilykohde? :-D\nEiko: Turisteilu ja etenkin kosmetiikkaturisteilu oli erittäin virkistävää näin kotimaisemissakin, pitäisi harrastaa useamminkin! Ehkä kun olet seuraavan kerran täällä? :-) Ja ehdottomasti diilaillaan jatkossakin! :-D\nSalla 7. elokuuta 2013 klo 9.49\nLääh Chanel, mistä Eiko löysi nuo ihanuudet -40% ?? :)\nEiko 7. elokuuta 2013 klo 10.17\nLielahden Emotionista. Olivat viimeiset kappaleet :)\nSara 7. elokuuta 2013 klo 10.25\nKiitos Eiko! :-)\nSalla: Chanel on lääh! :-) Jo nuo pakkaukset ja tuo valkoinen C-logo mustalla kiiltävällä pohjalla ovat vaan niin upeat. Eiko on muuten tehnyt muitakin läkähdyttävän ihania Chanel-alelöytöjä ja vielä isommilla alennusprosenteilla, kannattaa käydä kuolaamassa Eikon blogissa. :-D