Iltatähden syttyessä: 2017\nSuketuksen vuosi sitten julkaisemaan Muuttoliikkeessä-haasteeseen onnistuin lukemaan kymmenen kirjaa neljään eri kategoriaan. Tavoitteena oli lukea yhteensä kolme kirjaa. Monet näistä kirjoista valitsin sattumalta, mutta varsinkin ulkomailla asuessani luin vähän Kiinasta ja sinne tai sieltä pois muuttamisesta.\nSusanne Hornfeck: Torte mit Stäbchen (linkki vanhaan postaukseen)\nAinoana kirjana maahanmuuttoon Suomeen luin Juuli Niemen Et kävele yksin, joka olisi sopinut myös Toisessa polvessa -kohtaan, olihan Egzon syntynyt Suomessa. Kriisin jaloista -kohdan kaksi romaania liittyi juutalaispakolaisuuteen Saksasta 1930-luvulla. Torte mit Stäbchen -kirjan Inge pääsi turvaan Shanghaihin; Liverpool Streetin Ziskan perhe oli aikonut samaan paikkaan, mutta tyttö joutuikin yksin lapsikuljetuksessa Iso-Britanniaan. Kirja oli vaihtoehtoinen tarina saman kirjailijan toiselle romaanille, jossa perhe pääsee niinikään Shanghaihin. Shanghaihin ei tarvinnut viisumia noihin aikoihin, ja kaupunkiin pakeni arviolta 20 000 juutalaista. Im Jahr des Affen -kirjassa kantoninkiinalaisen päähenkilön perhe on puolestaan päätynyt venepakolaisena Vietnamista Saksaan ja pitää kiinalaista ravintolaa.\nKohti parempaa -kategoriassa minulla on hyvin erilaisia kirjoja. After the First Death -romaani on ehkä ainoita, joka näyttää maahanmuuton huonot puolet, onhan Miro tullut Amerikkaan terrorismin mukana. The Tortilla Curtain pohdiskelee myöskin laittoman maahanmuuton hyviä ja huonoja puolia sekä amerikkalaisten asenteita. Cándido ja América saapuvat Meksikosta USA:han työn ja vaurastumisen perässä, mutta se ei olekaan niin helposti toteutettavissa.\nDésirée-romaaniin maahanmuutto liittyy sillä tavalla, että Désirée ja Jean-Baptiste Bernadotte pyydetään Ruotsiin kruununperijöiksi. Désirée itse ei viihdy Ruotsissa ensin ollenkaan, eikä tunne olevansa toivottu kuningasperheessä. Myöhemmin hän kuitenkin esimerkiksi opettelee pitämään puheen ruotsiksi. Ein Meer dazwischen, eine Welt entfernt kertoo nuoren kiinalaistytön muutosta USA:an 1920-luvulla opintojen perässä. Amerikkaan muuttaminen on hänelle helpotus, mutta myös siellä Yanyan joutuu kohtaamaan ennakkoluuloja kansallisuutensa ja sukupuolensa vuoksi.\nToisessa polvessa -kohdan A Ribbon of Shining Steel ei erityisesti kerro maahanmuutosta, mutta päähenkilön vanhemmat ovat saapuneet Iso-Britanniasta. Chinatown Girl esittelee puolestaan kiinalaistaustaisten arkea Uudessa-Seelannissa. Kuulemma kiinalaisia hyväksyttiin aiemmin Uuteen-Seelantiin vähemmän kuin muita maahanmuuttajia. Silvey ei ole koskaan käynyt Kiinassa, mutta hän puhuu kantoninkiinaa ja englantia, käy Chinese Schoolia normalin koulun ohella ja seurustelee etupäässä muiden kiinalaistaustaisten kanssa.\nMuuttoliikkeessä-haaste oli minusta hyvin mielenkiintoinen, ja opin paljon eri maahanmuuttosyistä ja -kokemuksista. Kiitos Suketukselle tästä haasteesta!\nMuita suuria haasteita minulla oli tänä vuonna jälleen HelMet-lukuhaaste, johon ennätin lukea 40/50 kirjaa. Pidin tästä haasteesta, ja ajattelin osallistua ensi vuonna uudestaankin. Lisäksi jatkoin omaa projektiani Amerikkaa tutkimassa, johon etsin kirjoja eri osavaltioihin ja Kanadan provinsseihin. Tänä vuonna en kuitenkaan nähtävästi ole lukenut niin paljon Amerikasta kertovaa kirjallisuutta, että olisin saanut montakaan uutta osavaltiota valloitettua.\nJos joku ihmettelee niin vanhoja ja uusia lukuhaasteitani voi käydä katsomassa tuolta Lukuhaasteita-palkista. Sillä hetkellä käynnissä olevat löytyvät sivun ylälaidasta, menneet puolestaan sen jälkeen järjestyksessä uusimmasta vanhimpaan.\nEnsi vuoden haasteet ovat vielä vähän auki, mutta ilmoittauduin jo tammikuun Klassikkohaasteeseen. Minun pitäisi oikeastaan koulussa lukea pari klassikkoa, joten saatan hypätä ensimmäisen säännön yli ja lukea jonkun niistä haastetta varten.\nMihin haasteisiin te aiotte osallistua ensi vuonna vai luetteko mieluummin vapaammin?\nLähettänyt Pearl Clover klo 11.38 4 kommenttia:\nTämän romaanivanhuksen sain äitini ystävältä, joka muisti minun pitävän vanhoista kirjoista. Kiitos hänelle!\nInvitation to the Walz (1932)\nEletään 1920-luvun alkua Iso-Britannian maaseudulla. Varakkaan perheen nuorempi tytär Olivia Curtis odottaa innokkaasti ensimmäisiä tanssiaisiaan ja pohtii varovasti, muistaako lapsuudenihastus häntä enää. Hänen Kate-sisarellaan on hiukan samankaltaisia toiveita. Valitettavasti tytöt joutuvat turvautumaan yhteiseen kavaljeeriin, Reggieen, joka ei täysin vastaa heidän odotuksiaan.\nJuhlissa sisaret joutuvat eri teille. Kun Kate tapaa entisen ihastuksensa, kohtaa Olivia monia erilaisia ihmisiä ja alkaa miettiä elämäänsä ja maailmankatsomustaan tarkemmin.\nEniten tässä kirjassa sain irti ehkä tanssiais- ja ajankuvauksesta. Koko tämän kirjan idea perustuikin juuri tanssiaisiltaan ja sen tapahtumiin. Mielenkiintoinen yksityiskohta oli tanssikortti, johon herrat varasivat neideiltä jonkin illan tansseista. Muutamia pukuja kuvailtiin, ja ihastuin niistä seuraavaan:\n"Hänellä oli yllään erikoinen, hurmaava puku tumman kerman väristä pilkullista harsoa. Se ulottui nilkkoihin asti ja siinä oli korkea vyötärö, pienet puhvihihat, suunnattomat määrät röyhelörivejä hameessa ja vedenvihreä leveä silkkivyö, joka oli sidottu taakse lennokkaaksi solmukkeeksi. Se oli puku, jonka rinnalla toiset puvut olivat mauttomia, tavallisia ja laimeita. Marigoldilla oli vihreä lehtiseppele vaalealla, kiharalla tukallaan, ja hänen kasvojaan, tuota muutamien viivojen piirtämää luonnosta tehostivat tänä iltana keveästi hänen innostuksensa synnyttämät värit - rusoitus poskipäillä, syvempi sini silmissä ja laajentuneiden silmäterien mustuus." -s.142\nLoin Marigoldin puvun muotikirjan avustuksella - olen siihen muuten tyytyväinen, mutta helmasta tuli aivan väärän värinen ja luonnoksenomainen.\nVaikka sota olikin juuri loppunut, ei Olivia hassua kyllä muista siitä paljonkaan. Se oli kuulemma jäänyt hänelle vain etäiseksi tapahtumaksi ja kaukaisten sukulaisten kuolemaksi. Tästä toisaalta huomaa, kuinka suojeltua Olivian elämä todellakin oli ollut.\nMuita mielenkiintoisia asioita kirjassa olivat mainitut kirjat: "Brontët ja Dickens ovat mielikirjailijoitani, mutta pidän myös Thackereysta, varsinkin Vanity Fairista (Turhuuden markkinoista) - ja George Eliotista ja Jane Austenista", sekä Olivian havainnot ihmisistä. Kirjassa oli hyvin erilaisia henkilöitä, joihin kuului esimerkiksi railakasta, tyttöjen kadehtimaa elämää elävä serkku, yläluokkaa halveksuva runoilija ja Marigold, joka aiemmasta kauniista kuvauksesta huolimatta ei ollut kaikkein ajattelevin ja huomaavaisin ihminen. Olivia taisikin huomata, kuinka monivivahteisia ihmiset olivat ja kuinka osa heistä ei ollutkaan sellaisia kuin olisi olettanut.\nKirjoitustyyli oli myöskin hiukan unenomainen ja erikoinen. Kirjassa oli syvällistä pohdintaa, mutta se loppui hyvin äkisti, enkä oikein kunnolla päässyt sen teemaan sisälle. Ymmärsin kuitenkin, että Olivia kasvoi henkisesti tanssiaisten aikana ja oppi katsomaan ihmisiä eri tavalla. Hän sai myös uusia ajatuksia yläluokasta ja sen tavoista.\n"Kuljen parhaillaan peruuttamattomasti kohti hetkiä, jolloin rakkaat ihmiset kuolevat. -- Ei se tapahtuisi pitkään aikaan ja silloin Olivia jo olisi erilainen, sitkeämpi." -s.73\nKirja sopii HelMet-lukuhaasteen kohtaan 10: Kirjan kansi on mielestäsi kaunis". Sen on kuvittanut Marjatta Vihma.\nLähettänyt Pearl Clover klo 21.17 2 kommenttia:\nTunnisteet: 1900-luvun alku, erilainen, kirja, romantiikka, sota\nEikä maassa rauhaa\njossain aseet pamahtavat tänään\nenkä minäkään kuunnellut papin sanaa\ntiuskitut sanat jäivät ilmaan\nen pysähtynyt ajattelemaan joulun sanomaa\nMutta olenhan nyt tässä\nPimeässä lumi sulaa vesipisaroiksi\nyläkerrassa lauletaan liian kovaa\nMiksi en jo anna periksi\nMutta istun hiljaa vielä hetken\nSillä onhan jouluilta.\nToivon, ettei tuo runo masenna teitä liikaa, vaan että pystytte pysähtymään keskelle joulun tunnelmaa ja ajattelemaan vaikka ihan hetkeksi sen sanomaa, kukin omalla tavallaan.\nHyvää ja kaunista joulua teille kaikille <3\nLähettänyt Pearl Clover klo 10.10 2 kommenttia:\nTunnisteet: Ajatukset, joulu, runo\nLähettänyt Pearl Clover klo 13.37 8 kommenttia:\nLukion tokaluokkalainen Viivi erottuu monista nuorista vaatemaullaan ja kiinnostuksen kohteillaan. Hän nimittäin pukeutuu persoonallisiin vaatteisiin, ihailee näyttelijä Vivien Leighiä ja Tuulen viemää -elokuvaa ja asuu puvustajaäitinsä ja räiskyvän mummansa kanssa idyllisellä puutaloalueella.\nViivi odottaa helmikuun vanhojen tansseja, joista hän aikoo tehdä ikimuistoiset. On ollut jo kauan selvillä, että hänen parinsa olisi Aki, jonka kanssa Viivi on tosin vuoroin ollut yhdessä, vuoroin pitänyt taukoa. Yllättäen Aki kuitenkin paljastuu seurustelevan toisen tytön kanssa, ja Viivi on raivoissaan. Voisiko tanssiparin korvaaja löytyä Rekosta, imartelevasta moottoripyörällä liikkuvasta pojasta?\nViivi tuntui kirjaa aloittaessa symppikseltä pitäessään vanhoista vaatteista ja elokuvista, ja kuvittelin tämän olevan rauhallinen vanhan ajan tyttö. Lukiessa hän kuitenkin paljastui pahimman luokan itsekkääksi ja pippuriseksi ihmiseksi, hyvin ärsyttäväksi hahmoksi. Viivi kiusasi Akia parhaansa mukaan, halusi vanhojen tansseissa jonon ensimmäiseksi eikä voinut sietää Oliviaa, Akin uutta tyttöystävää. Hän arvosteli tätä jopa vaatteiden perusteella: "Viivin silmissä Olivia oli täysin mitäänsanomaton tyttö, kirjaimellisesti näkymätön. Maantienvärinen tukka, meikittömät kasvot (eikö edes ripsiväriä?), farkut, raidallinen paitapusero. Mitkä kengät? Viivi ei näe riittävän hyvin. Ei kai taivaan tähden tasapohjaiset?" -s.38. Vähän myös ihmetytti, kuinka Viivin vaatteisiin ja lempinäyttelijään liittyvällä blogilla oli niin paljon lukijoita ja jokaisessa postauksessa useita kymmeniä kommentteja.\nVanhojentanssiteemasta muuten sen verran, että Viivi aloitti pukunsa suunnittelemisen puoli vuotta aiemmin ja hylkäsi paria miettiessään kaikki luokkansa pojat vuorotellen. Tämä ei ollut kovin kannustavaa tytölle, joka kipuilee edelleen mekkonsa kanssa, ahdistuu joka tanssiharjoitusten aikana ja sai parinsa sillä perusteella, ettei tälläkään vielä ollut paria. Lukiessa iskikin kateus Viiviä kohtaan: miksei minulla ole samanlaista motivaatiota ja täydellistä pukua?\nMyös muut hahmot häiritsivät, varsinkin Reko, joka vaikutti ärsyttävältä kimpussa riippujalta. Viivin ystävät ja Aki vaikuttivat kaikkein järkevimmiltä - mutta kuka kumma menee kihloihin alaikäisenä parin kuukauden seurustelun jälkeen?\nSitten kirjan lopettamisen jälkeen googlasin sen ja tajusin, että juoni seurasi tarkasti Tuulen viemää -elokuvan tarinaa. Jopa henkilöiden nimet olivat muunnoksia Vivien Leighistä, Rhettistä ja Ashleysta.\nOlisi siis luultavasti pitänyt tuntea Tuulen viemää, ennen kuin aloin lukea tätä kirjaa. Toisaalta juuri sen jälkeen minua alkoi kiinnostaa elokuva vielä enemmän. Jos kuitenkin Viivi ärsytti minua jo aivan tarpeeksi - miten sitten Scarlett? Revinköhän hiuksia päästäni elokuvan aikana?\nScarlettin puvussa oli joka tapauksessa myös rehellisesti hyviä puolia. Kirja oli koukuttava, ja luinkin sen parissa päivässä. Viivin ystävä Jessika päätti uhmata tyttöpoikapareja ja tanssia sisarensa kanssa smokkiin pukeutuneena. Iloisena yllätyksenä kirjassa mainittiin Terhi Rannelan Kerttu & Mira -sarjasta tutut päähenkilöt, harmi kyllä vain yhdellä lauseella, mutta kuitenkin. Loppu oli myös yllättävä, vaikken tajunnutkaan aivan sen sanomaa.\nSivujuonena tarinaan mahtui myös valtuuston uhkaus purkaa puutaloalue ja maksaa asukkaille tästä minimaaliset korvaukset. En edes tiennyt tällaista voivan tapahtua, ja tämä saikin hämmentymään ja huolestumaan. Eihän niin voi tehdä! Onneksi Viivin perhe naapureineen reagoi tähän voimakkaasti ja puolusti kotejaan adressilla ja jopa mielenosoituksella.\nNiin ärsyttävä kuin Viivi olikin, hän oli myös hiukan realistinen. Aika moni luultavasti horjuisi rakkaussuhteissaan, yrittäisi löytää katkeruudessaan eksänsä tyttöystävästä vain huonoja puolia ja toivoisi mielensä sopukoissa täydellistä vanhojentanssipukua ja paria. Minä ainakin. Ehkä Viivi eräällä tavalla muistutti minua siitä puolestani, jollainen en haluaisi olla.\nLopulta Viivikin tajusi oman naurettavan käytöksensä ja yritti parhaansa korjata sen. Ehkä tästä voisi ottaa mallia.\nKirja päätyy HelMet-lukuhaasteen kohtaan 15.: Kirjassa harrastetaan tai se liittyy harrastukseen.\nLähettänyt Pearl Clover klo 11.09 2 kommenttia:\nTunnisteet: historia, kirja, nuorille, romantiikka\nEilen minä lauloin muun koulun kanssa Maamme-laulun portaikossa aamuvarhain. Katsoin hiukan ahdistavaa elokuvaa ja join kolme kuppia teetä englannintunnin "aamupalalla". Ilahduin itsenäisyyspäivällisen Suomen lipulla koristellusta kakkupalasta, osuin sattumalta kirjaston "etkoille" ja ajattelin sinivalkoista Suomea koko päivän.\nEilen minä olin myös teatterikerhossa, kuuntelin muiden kiihkeää keskustelua Suomen lainsäädännöstä ja mietin, eikö Suomi olekaan täydellinen. Jotkut sata vuotta vanhat ongelmat herättävät edelleen puhetta ja uusia aiheita nousee myöskin koko ajan esiin. Mutta uskottiinko vuonna 1917, että pääsisimme joskus viettämään satavuotispäivää? Eikö nyt ollut aika juhlia Suomen itsenäisyyttä ja kaikkea sitä, mitä on jo saatu aikaan?\nTänä aamuna kirkossa puhuttiin juhlimisesta, mutta siitä kuinka jo heti huomenna alkaisimme ajattelemaan seuraavaa sataa vuotta. Kuinka me kaikki voimme vaikuttaa Suomen tulevaisuuteen yhdessä hyvää vaalien.\nTänään me keräännyimme ystävieni kanssa meille juhlimaan itsenäisyyttä omalla tavallamme. Illan aikana ehdin tarjota hiukan pieleen mennyttä mustikkatorttua vuoden 1908 Kotiruoka-kirjan reseptin pohjalta, ajatella kulunutta vuotta ja nauraa katketakseni suklaapelissä, kun joku yritti sormikkaat kädessä leikata haarukalla ja veitsellä itselleen mahdollisimman suurta palasta.\nErityisesti olin odottanut sitä, kun avasimme kirjeet, jotka olimme kirjoittaneet itsellemme itsenäisyyspäivänä kolme vuotta sitten. Silloinkin me yhdessä. Silloin Suomi täytti vasta 97 vuotta, mutta ajattelin jo suurta satavuotispäivää kaukana tulevaisuudessa.\nJoitakin Suomi 100 oli alkanut jo väsyttää, mutta ehkä minä en vain kuullut siitä tarpeeksi. Ehkä koska olin puolet vuodesta ulkomailla, ei innostukseni lopahtanut tässä syksyn mittaan. Nyt kuitenkin satavuotispäivä on jo vierähtämässä ohi paljon nopeammin kuin se saapui. Seuraavan sadannen kohdalla uinun jo mullan alla. Entä jos seuraavaa satavuotisjuhlaa ei tulekaan?\nOnneksi tästä itsenäisyyspäivästä on jäänyt minulle muistoja. Toivottavasti voin tulevaisuudessa kertoa jollekulle eräästä päivästäni seitsemäntoistavuotiaana, jolloin liput liehuivat ympäri kaupunkia, kävin ensimmäistä kertaa yksin kirkossa ja pidimme hauskaa ystävieni kanssa. Kuinka sinä aamuna oli lunta maassa, kun pieni maamme täytti sata vuotta.\nLähettänyt Pearl Clover klo 21.56 2 kommenttia:\nTunnisteet: Ajatukset, kuulumisia, muistoja, Suomi\nMarraskuussa yritin elää pieniä muistoja päivä kerrallaan\nMarraskuussa luin loppuun kaksi kirjaa ja 534 sivua:\nL.M.Montgomery: Anna ystävämme (Anna #2)(261s)\nRosamond Lehmann: Tanssiinkutsu (273s)\nAnna-sarjan toisesta osasta Anna ystävämme tykkäsin nyt ehkä vähän enemmän kuin Annan nuoruusvuosista, sillä tässä Anna oli saman ikäinen kuin minäkin ja ajatteli samanlaisia ajatuksia. Kuitenkin hän on nykyajan teinityttöjä hiukan kypsempi opettaessaan jo 16-vuotiaana koulussa, mutta kommelluksia hänelle sattui yhtälailla.\nTanssiinkutsun löysin sattumalta äitini ystävän lahjoittamien vanhojen kirjojen joukosta, ja kiinnostuin sen aiheesta. Kirjan päähenkilö Olivia kuuluu 20-luvun yläluokkaan ja on juuri astumassa seuraelämään ensimmäisillä tanssiaisillaan. Kirjassa oli erilaisia vivahteikkaita henkilöitä, ja seurapiirikuvaus oli mielenkiintoista, mutten oikein päässyt kunnolla sisälle kirjan teemaan.\nMarraskuussa luin ennätysvähän, mutta puolustukseksi täytyy sanoa, että aloitin muitakin kirjoja, joita en kuitenkaan ehtinyt loppuun. Koulussa minulla on kaksi kirjaa luettavana, valitettavasti juuri kesken pahimman kiireen.\nKatsoin kuitenkin kolme elokuvaa. Kiss Me (2011) oli ensimmäinen naisparituselokuvani, josta minulle jäi vähän hämmentävä olo, enkä tiennyt pidinkö siitä vai en. Oli kuitenkin kiva katsoa elokuvaa ruotsiksi. Nancy Drewin (2007) näin viimeksi vuosia sitten, ja siinä ärsytti ja nauratti nyt varsinkin epärealistisuus ja Nancy Drewin ylipirteä henkilöhahmo. Siinä oli kuitenkin hauskoja kohtia, 90-luvun tunnelma ja yllättävän hyvä laulu lopputeksteissä. Ja Nancyn vaatteet olivat kivoja. :)\nNäin myös elokuvan Zootropolis - Eläinten kaupunki (2016), jonka olin ajatellut vain olevan jokin lastenelokuva. Se yllätti kuitenkin positiivisesti esittelemällä erilaisia teemoja (itse tulkitsin ainakin sukupuolten välisen tasa-arvon ja ennakkoluulot tuntematonta kohtaan), juonenkäänteillään ja toteutuksellaan. Lempparini oli Nick, kettu josta ei ensin tiennyt millä puolella hän oli.\nTaisin katsoa tässä kuussa myös Murdochin murhamysteerien 10.kauden viimeisen jakson, joka loppui järkyttävästi! Puolentoista vuoden tauon jälkeen tämä ohjelma ei kuitenkaan enää ollut sama kuin se minulle silloin oli, mutta Julia oli edelleen lempihenkilöitäni. :)\nMarraskuussa ei näin jälkikäteen ajateltuna tapahtunut mitään suurta. Yhtäkkiä huomasin kuinka koulu alkoi kiristää otettaan vapaa-aikani ympärillä, ja tälläkään viikolla en juuri muuta tehnyt kuin harjoitella matikkaa. Olin kuitenkin tyytyväinen numeroihini ja kouluuni.\nOtin myös aika vähän kuvia, minkä huomasin alkaessani koota tätä postausta!\nMieleeni jäivät aamut, jolloin heräsin lumisateeseen ja kävelin tuiskussa kouluun, ja illat jolloin luin kirjaa ennen nukkumaanmenoa. Kun kävin perheeni kanssa pitkästä aikaa laserhippapaikassa Megazonessa, vietin iltapäivän Studiamessuilla ja sain lisää ideoita tulevaisuuden varalle, leivoin veljen kanssa isänpäivälahjaksi mokkapaloja tai palasin hetkeksi vuosien takaisiin leikkeihin ystävien kanssa.\nParhaita päiviä oli ilta marraskuun alussa, jolloin näin ensin pitkästä aikaa kaveriporukkaani, ja sen jälkeen perheeni lähti käymään mummun haudalla. Silloin oli juuri satanut lunta, hanki kimmelsi ja kynttilät loistivat ympäri hautuumaata hämärässä. <3 Hauskaa oli myös syödä huoltoaseman Subwayssa kymmeneltä illalla.\nEnsimmäistä kertaa koin joulutunnelmaa laulaessani Sylvian joululaulua, jota lauloin viime vuonnakin Kiinassa siihen samastuen... Tänään, joulukuun ensimmäisenä päivänä koin erityisesti joulun ja talven tunnelmaa askarrellessamme lumihiutaleita tunnilla joululaulujen säestyksellä ja katsoessani koko päivän jatkunutta lumihiutaleiden leijailemista. Iltaan mennessä sitä oli kertynyt jo pieni hanki. Kotiintulomatkalla tein pienen kiertolenkin ihaillen maisemaa ja tuttuja paikkoja ja miettien, mikä entinen talvi minulla tulee mieleen tästä hetkestä...\nKK: Milloin te olette jo tunteneet jouluntunnelmaa?\nHyvää joulun odotusta ja loppuvuotta 2017 <3\nLähettänyt Pearl Clover klo 23.02 6 kommenttia:\nOlen kiitollinen... (Mielenterveysviikko)\nKatja Kirjojen kamarista haastoi minua kiitollisuushaasteeseen jo syyskuussa (kiitos <3) , mutta jouduin aina sysäämään sitä kauemmaksi ja kauemmaksi postausten jonossa.\nTällä viikolla vietetään kuitenkin Mielenterveysviikkoa, josta kuulin vasta Suketuksen blogista Eniten minua kiinnostaa tie. Hän haastoi kaikki bloggaamaan esimerkiksi aiheeseen liittyvistä kirjoista ja ajatuksista sekä keskittymään omaan ja muiden hyvinvointiin. Tämän inspiroimana luettelen nyt muutamia tämänsyksyisiä kiitollisuuden aiheitani.\nMinulla on rakastavat, huolehtivat vanhemmat ja ärsyttävät, ihanat veljet. <3 Tämän asian tajusin varsinkin kolme kuukautta sitten palatessani kotiin Saksasta, pelättyäni hiukan liikaa lentokoneessa.\nYksi maaseudulla traktorin hytissä, yksi taivaassa ja kaksi Itä-Suomessa herkullisia ruokia ja vanhoja sananparsia tarjoten. Voihan mahoton mato ja koukku <3\nMinulla on joskus ikävä Kiinassa käymääni koulua, mutta pidän hirveästi tämänhetkisestä koulustani. Olen sattunut valitsemaan itselleni mielenkiintoisimmat aineet, eikä minulla ole oikeastaan ketään inhottavaa opettajaakaan. Päinvastoin, nauran joka kerta yhden opettajani omalaatuisille vitseille ja arvostan liikunnan opettajani rohkaisua, joka sai minut jopa kokeilemana kuperkeikkaa vedessä (olin ollut vuorenvarma, etten ikinä tekisi sitä).\nTajusin myös tänä syksynä, etten pidä itsessään koulussa olemisesta, mutta rakastan koulun käymistä ja lukiota. (Vähän hankala selittää eroa, mutta ehkä tajusitte. :D) Eli pidän koulusta, en vaan jaksaisi todella olla tunneilla ja tehdä kaikkea työtä... En tiedä mitä teen puolentoista vuoden päästä joutuessani jättämään koulun. Toivon mukaan olen sitten ainakin ylpeä itsestäni.\nToivoisin ystävyyssuhteideni hiljalleen paranevan, mutta onneksi minulla on joka tapauksessa jo monta ystävää. Yhden esitystä menin katsomaan, toisen kanssa nauran välitunnilla tikahtuakseni jostain typerästä vitsistä, ja kolmas tulee juttelemaan kaveriporukassa juuri minulle, kun olin hiukan hiljainen.\nPystyessäni juttelemaan hieman kiinalaisen vierailijan kanssa, katsoessani englanniksi ohjelmaa ilman tekstityksiä ja yrittäessäni puhua itsekseni riikinruotsia, olen niin onnellinen osatessani hiukan kieliä. Yritän ajatella parhaani mukaan, ettei minun tarvitse olla vielä täydellinen niissä vaan kehittyä pikkuhiljaa.\nMukaan lukien elämää avaavat kirjat, vaikuttavat teatteriesitykset ja kaunis tai innoittava musiikki.\nLaulunopettajani kanssa eksyn puhumaan milloin mistäkin asiasta maan ja taivaan välillä ja laulamaan muun muassa vuosien takaa muistamaani virttä. Suihkussa ääneni kuulostaa hyvältä, ja olen hetken tyytyväinen.\nJälleen kerran, eräänä yönä istuin vuoteellani ja pohdin, olenko kiitollinen Kiinassa asumisesta. Taidan päätyä aina jotenkin samaan tulokseen. Vaikka vuodet ulkomailla olivat vaikeita ja muuttivat minussa paljon, liikaa, olen kuitenkin iloinen niistä, sillä ne kuuluvat nyt aina elämääni.\nVanhat talot ja metsät, öinen lumisade ja pakkanen, Pohjolan peräkolkka, vaikea kieli ja turvallisuus. Kiinassa asuessani tajusin kuinka ihanaa oli kuulua suomalaisten joukkoon. Suomi ei ole täydellinen, mutta toivoisin sen aina pyrkivän sitä kohti.\nSyvälliset, kauniit hetket\nKun kävelen aamuhämärässä suurien lumihiutaleiden pudotessa hiljaa tai kun kuuntelen lempilaulajani lempikappaleita kaiuttimista yksin sohvalla maaten. Tai silloin kun on vain hyvä olo.\nMistä te olette kiitollinen päivittäin tai ihan vain tällä hetkellä?\nLähettänyt Pearl Clover klo 21.50 6 kommenttia:\nTunnisteet: Ajatukset, elämän hippusia, haaste, kaunis hetki, syksy\nKiinnostukseni heräsi: uudelleenluettu lempikirjailijaltani\n2000 (uudistettu suomennos)\nAnna on 16-vuotias tyttö, joka asuu edelleen Vihervaarassa Prinssi Edwardin saarella kasvattivanhempansa Marillan kanssa. Anna on hyväksytty opettajaksi kotikylänsä kouluun, mutta hänen unelmissaan siintää päästä opiskelemaan korkeakoulussa. Mielikuvituksekas ja avoin Anna ennättää kahden vuoden aikana valloittaa oppilaidensa sydämet, saada uusia ystäviä ja joutua tietenkin erilaisiin kommelluksiin. Niiltä ei varsinkaan voi välttyä, kun Marilla ja Anna ottavat kaksi kuusivuotiasta lasta, Doran ja Davyn, luokseen asumaan.\n"-- -Miksi ei Marilla mene naimisiin?\nMarillalle ei naimattomuus ollut koskaan ollut arka kohta, niin että hän vastasi aivan sävyisästi vaihdettuaan pari merkitsevää katsetta Annan kanssa:\n-Kukaan ei kaiketi huolinut minusta.\n-Jospa sinä et ole ikinä kosinut ketään, tuumi Davy.\n-Mutta Davy, nuhteli Dora niin kauhistuneena veljen tietämättömyydestä, että avasi suunsa omasta aloitteestaan. -Herrojenhan on kosittava...\n-En ymmärrä, miksi heidän täytyy aina tehdä sekin, napisi Davy. -Miksi miesten pitää nähdä kaikki vaiva? Saanko vähän lisää vanukasta, Marilla? -s.228\nOlen lukenut tämänkin kirjan viimeksi yli viisi vuotta sitten, ja huomasinkin muistavani etukäteen suurin piirtein vain Annan opettajantoimen koulussa, erään ystävysten metsäretken keväällä ja Kaikurannan. On hassua kuinka ennen tykkäsin lukea kirjojen henkilöiden lapsuudesta mutta nyt pidin enemmän juuri tästä nuoruusajasta.\nNyt Anna on samassa iässä kuin minäkin, unelmoi opiskelusta ja rakkauden löytämisestä sekä yrittää nähdä kauneutta ympärillään. Nykyajan tyttöihin verrattuna hän on hyvin itsenäinen: hyvänen aika, hän opettaa kuusitoistavuotiaana koulussa ja toimittaa kananpoikien kynimisen. Vasta nyt samanikäisenä ajattelen tätäkin asiaa tarkemmin.\n"Mutta sitä sinä et ymmärrä... ei kukaan seitsentoistavuotias ymmärrä. Seitsemäntoista ikäinen ihminen tyytyy unelmiin, sillä hän ajattelee, että kyllä todellisuus odottaa jossain edessäpäin. Kun minä olin seitsemäntoista, en olisi ikinä uskonut, että viidenviidettä ikäisenä olisin valkohapsinen vanha känttyrä, jolla ei ole elämässään muuta kuin kuvitelmia." -s.189\nMuitakin mielenkiintoisia huomioita löytyi kirjasta, esimerkiksi Vihervaaran varallisuudesta. Vaikka korkeakoulu onkin vain unelma Annalle, ei heillä ole juurikaan pulaa ruoasta. Toisaalta tämä johtuu myös Marillan ja Annan ahkerasta työstä. Puhelimia kun 1800-luvulla ei vielä ollut, joutuvat ihmiset kirjoittamaan vierailulle saapumisestaan kirjeellä. Mutka tulee matkaan, jos vierailija sairastuukin yllättäen eikä pysty ilmoittamaan asiasta ajoissa.\nAnna ja Diana ovat molemmat hyvää ajattelevia ja ahkeria tyttöjä, joilla on kuitenkin omat epätäydellisyytensä. Anna ei pidä kesakoistaan tai punaisesta tukastaan, Diana puolestaan toivoisi olevansa hoikempi. Molemmat ihailevat lempikirjailijansa, rouva Morganin, kuvankauniita tyttöhahmoja, jotka selviytyvät aina hätkähtämättä haasteista. Eräässä vaiheessa he yrittävät epätoivoisesti valmistautua kirjailijan vierailuun samaan tapaan kuin tämän kirjojen henkilöt, siinä kuitenkaan onnistumatta. Tässä kohtaa havaitsin pientä ironiaa Montgomeryltä tällaisia täydellisiä esikuvia kohtaan. Anna ja Diana ovat varmasti juuri tämän vuoksi hiukan epätäydellisiä ja sen vuoksi realistisempia, samastuttavampia hahmoja.\nAnna-sarjan toinen osa oli kaunis ja herttainen kirja, josta löysin niin huumoria, luonnonkuvausta ja nuoren tytön elämää 1800-luvun lopulla kuin pieniä elämänviisauksiakin.\n"Niin, olisi hauskaa jos pääsisit korkeakouluun, Anna, mutta ellet koskaan pääse sinne, niin älä sure. Ihminen rakentaa aina itse oman elämänsä missä hän lieneekin - korkeakoulu voi vain helpottaa tuota rakennustyötä. Elämä voi olla rikas ja täyteläinen täällä - tai missä tahansa - tai missä tahansa, jos vain osaa avata sydämensä sen rikkaudelle.\n-Luulen ymmärtäväni mitä tarkoitatte, sanoi Anna mietiskellen, ja minulla on hyvin paljon sellaista, mistä tunnen kiitollisuutta... Työni ja Paul Irving ja kaksoset ja kaikki ystäväni... Tiedättekö, rouva Allan, ystävyydestä olen hyvin kiitollinen. Se sulostuttaa elämää paljon." -s.123\nP.S. Tykkään kuinka Anna-sarjan ensimmäisten kirjojen nimet (Anne of Green Gables, Anne of Avonlea, Anne of the Island) näyttävät kuinka Annan maailma ja elämänpiiri levittäytyvät hänen kasvaessaan. Suomeksi kirjojen nimet ovat hiukan yksitoikkoisia, mutta toisaalta ne myös kuvastavat sen ajan tyttökirjojen nimeämistä.\nLähettänyt Pearl Clover klo 22.00 4 kommenttia:\nTunnisteet: 1800-luvun loppu, kirja, luonto, Montgomery\nLokakuussa oli päiviä, jolloin tunsin Talven hengen\nLokakuussa luin kolme kirjaa ja 625 sivua:\nChristine Nöstlinger: Päiväjärjestys (153 sivua)\nMinna Canth: Anna Liisa (116s)\nT.C.Boyle: The Tortilla Curtain (356s)\nPäiväjärjestys oli ainoa kirjoista, jota en lukenut koulun vuoksi. Se on 1970-luvun kirja, joka kertoi teini-ikäisen Annikan hetkistä koulussa, kotona ja kaveriporukassa. Tykkäsin kirjasta ja sen ajankuvasta, mutta minulla ei nyt kuukauden jälkeen ole jäänyt siitä paljon mieleen. Muistan vain yllättyneeni, kun kirjassa mainittiin biseksuaali henkilö, ja kuinka Annikasta ei melkein koskaan puhuttu hän-muodossa, pelkästään "Annika teki sitä ja Annika teki tätä".\nAnna Liisan tarina oli surullinen, mutta päähenkilön teoista huolimatta sympatiat olivat koko ajan hänen puolellaan. Jotkut henkilöt olivat inhottavia, mutta Anna Liisan pikkusisko Pirkko toi piristystä ja huumoriakin kirjaan. Ihmettelin joitakin sanoja, kuten tapernaakkeli ja telehvoonata, ja kuitenkin sitä, kuinka helppoa 1800-luvun lopun kieli kuitenkin oli. Tykkäsin myös lopusta, vaikka jäinkin miettimään, oliko se onnellinen vai ei.\nLuen nykyään aika helposti englanninkielisiä kirjoja, mutta The Tortilla Curtain tuntui yllättäen aika haastavalta. Asiaa ei myöskään helpottanut, kuinka se piti lukea parin viikon aikana. Muutenkin kirja lähinnä väsytti, ja ensimmäiset kymmenen sivua tuntuivat keskittyvän Delaneyn seisomiseen moottoritien varrella. Ymmärrän kuitenkin maahanmuuton Meksikosta Yhdysvaltoihin olevan tärkeä teema, ja siihen annettiin kirjassa erilaisia näkökulmia. Osittain minua ärsytti espanjankieliset sanat tekstin lomassa, mutta toisaalta niitä oli kiva oppia. Kirja loppui aika mystisesti, ja kehittelin siihen kaksi eri tulkintateoriaa.\n"That meant living on the streets, exposing América to the obscenity of the handout, the filth, the dumpsters out back of the supermarkets. And they were so close - another couple weeks of steady work and they could have had their apartment, could have established themselves, could have looked for work like human beings, riding the bus in freshly laundered clothes, seeking out the back rooms and sweatshops where nobody cared if you had documents or not. From there, in a year or two, they could have applied for their green cards - or maybe there would be another amnesty, who could tell? But now it was over." -s.203\nSyyslomalla kävin katsomassa ruotsalaisen elokuvan Saamelaisveri. Olin aiemmin hädin tuskin tiennyt saamelaisten syrjinnästä, ja elokuvan aikana tulikin älynväläys, kuinka tällaisia elokuvia tehdään sen vuoksi, että ihmiset tietäisivät. Aihe oli rankka, mutta ei kuitenkaan aivan liian ahdistavasti kuvattu. Kuvaustyylistä jäivätkin mieleen hyvin hitaat ja "pysähtyneet" kohtaukset, joissa päähenkilö esimerkiksi siveli pianonkoskettimia ja huonekaluja yön hiljaisuudessa.\nLokakuussa tapahtui paljon hienoja hetkiä. Varsinkin syyslomalta muistan erään kävelyn Töölönlahden ympäri Helsingissä ja pienen "seikkailun", johon kuului piipahtaminen Linnanmäellä, huurteen kimaltamisen ruoholla ja usvaisen päivän pappani luona. Tuo päivä oli tapahtumarikas: siihen kuului myös lettujen paistamista, metsässä kävely ja illalla Haloo Helsingin! keikka Lahdessa.\nTuon keikan jälkeen en oikein tiennyt, haluanko enää käydä rockkonsertissa uudelleen. Heti ensi tahdeissa kaivoin korvatulpat esiin (kiitos ystävälleni, kun suosittelit niitä!) ja pidinkin ne korvissa koko keikan ajan. Tietysti oli ihana nähdä Elli ja muut bändin jäsenet livenä, mutta meno ja erikoistehosteet olivat minulle vähän liikaa. Joissakin riehakkaimmissa lauluissa, kuten Pulp Fiction ja Kuussa tuulee, oli hyvä tunnelma, mutta muuten ehdottomiksi lemppareikseni jäivät Tuntematon ja Vapaus käteen jää, jotka soitettiin vain akustisella kitaralla ja bongorummuilla. Kiitos näistä! Aloin todella pitää ensiksi mainitusta tämän jälkeen. Loppuilta sujui myöskin mieleenpainuvasti, sillä pelkäsin koko kotimatkan törmäävämme hirveen paksussa sumussa.\nLoman jälkeen satoi lunta, ja Talven henki levittyi maisemaan muutamaksi päiväksi, ennen kuin joutui taas antamaan tietä Loppusyksyn hengelle. Viimeisen viikonlopun kirjamessuilta, joista kirjoitin enemmän täällä, jäi hyvä mieli mutta myös pieni haikeus, koska en oikein vielä tunne muita bloggaajia kovinkaan hyvin.\n"Marraskuu on useimmiten ikävä kuukausi. Tuntuu kuin vuosi huomaisi äkkiä olevansa vanha eikä osaisi muuta kuin surra ja itkeä sitä. Tämä vuosi vanhenee hienosti ja arvokkaasti - aivan kuin komea vanha rouva, joka tietää, että hän voi olla viehättävä vaikka hänellä onkin harmaat hiukset ja ryppyinen iho..." - L.M.Montgomery: Anna ystävämme, s.71\nKK: Oletteko tehneet jo suunnitelmia jouluksi, leiponeet pipareita, ripustaneet jouluvaloja ikkunaan tai vaikkapa tuumineet jo alustavaa lahjatoivelistaa?\nHyvää mieltä ja kauniita hetkiä marraskuun hämäryyteen! <3\nLähettänyt Pearl Clover klo 21.43 2 kommenttia:\nLauantaiaamuna heräsin jännittyneenä ja pohtien kuumeisesti, miten uskallan mennä yksin lunastamaan bloggaajapassia, mitä jos en tapaakaan ketään tuttua tai bloggaajaa niin kuin olen toivonut, tai apua, entä jos tapaankin?\nNo, bloggaajapassin lunastus oli helppoa, ja olipa todella ammattimainen olo Lehdistön portaita noustessa ja varmistaessa joka hetki pitkin päivää, ettei bloggaajapassi vain ole hukkunut. Toisaalta minunikäiseni henkilö varmaan pisti siellä silmään kaikkien aikuisten lehdentoimittajien keskellä.\nEnsimmäinen tapaamani tuttu sattui olemaan oma opettajani, joka oli työnsä vuoksi messuilla. Myöhemmin tapasin myös sattumalta ystäväni vanhempineen, joten seurasta ei ollutkaan puutetta.\nPäivää aiemmin lumi oli peittänyt maata...\nEnsimmäisenä listallani oli KirjaKallion Rohkeinta on rakastaa itseään, jossa olivat keskustelemassa Saara Sarvas, Nadja Sumanen, Viima Lampinen, Kalle Laanterä, Noora Dadu ja Victoria Odum. Myöhästyin tietysti alusta ja lähdin loppua kohden pois, sillä aihe, vaikka tärkeä olikin, ei kiinnostanut minua niin erityisesti. Myöhemmin Kirjakallion lavalla oli Rosa Meriläisen ja Sanna Seiko Salon haastattelu kirjastaan Ne - Kuukautiskirja, ja tykkäsin erityisesti haastateltavien huumorista ja rohkeasta puhetavasta.\nTämän jälkeen kuuntelin vielä Anne-Mari Jääskisen ja Sanna Pelliccionin haastattelua kirjasta Mitä sä rageet?# tunteita sikanolosta sairaan siistiin ja kiinnostuin sen verran, että katselin sitä seuraavana päivänä kirjakaupassa. Jonnekin minun on täytynyt matkalla taas juuttua, sillä saavuin Katri Vala -lavalle vartin myöhässä kuulemaan Vähemmän lihaa, enemmän hyvinvointia -keskustelun lopun... Haastattelussa puhuttiin kiinalaisten tavasta ajaa lyhytkin työmatka autolla vain näyttääkseen, että heillä sellainenkin on, ja mietin kuinka paljon minulla onkaan jäänyt panematta merkille Kiinassa.\nTämä on ainoita kuvia jonka otin haastatteluista, johtuen kuvien laadusta.\nOhjelmien välillä oli usein hirveä kiire seuraavaan pisteeseen, ja äitinikin kysyi minulta: "Niin, koska sinulla onkaan seuraavan kerran vapaata?" Jossain välissä minun on kuitenkin täytynyt elää muutakin elämää, sillä muistan käyneeni syömässä kasviscurrya Wok'n'Curryssa (se oli hyvää!) ja tutkailleeni ainakin antikvariaateissa vanhoja kirjoja. Päätin kuitenkin säästää ostoksien teon seuraavaan päivään.\nIllemmalla tulin kerrankin ajoissa kuuntelemaan Kirsti Kurosen Pöntöstä. Oli kivaa kuunnella haastattelu kirjasta, jonka olen jo lukenut, mutta muuten huomasin messuilla, että minulla oli vaikeuksia saada paljon irti ohjelmanumeroista. Ne olivat mukavia kirjojen ja aiheiden esittelyitä, mutta ehkä itse kaipasin enemmän aiheisiin kunnolla syventymistä. No, eiväthän Kirjamessut mitkään yliopiston luennot ole, ja kirjailijat saapuvatkin sinne mainostamaan kirjojaan.\nPöntön jälkeen tapasin Celestinen Lasisipulissa -blogista - olipa hassua käydä jonkun kanssa ensimmäistä kertaa oikeata keskustelua pelkän blogipäivitysten kommentoinnin jälkeen. Oli hauska tavata! Loppuillan päädyimmekin sitten ystäväni kanssa ensin herkuttelemaan jäätelöllä ja sitten yläkerrassa italialaisella pitsalla. Kotiin saavuin paljon myöhemmin kuin olin aikonut, mutta se ei estänyt lukemasta vielä maantiedon kokeeseen ja kuuntelemasta lempiartistini tunnin pituista konserttia YouTubesta...\nSunnuntaina messukaveriksi tarjoutui isäni, joka löysi sieltä itselleenkin mieluisaa ohjelmaa. Kuten ehkä arvaatte, myöhästyin ensimmäisistä messutärpeistäni, enkä viitsinyt mennä Rauha-saliin kesken kaiken. Vietin siis suurimman osan sunnuntaista tutkien yksin messualuetta, maistaen vegekanasta tehtyä burritoa, katsellen Levymessujen antimia ja pohtien, ostaisiko kiina-englanti -sanakirjajärkäleen, mutta jättäen sen kuitenkin jollekulle toiselle onnekkaalle.\nJäin katsomaan hetkeksi KirjaKallion ja Kansallisteatterin "Neljän päivän näytelmää", joka perustui Nadja Sumasen kirjaan Terveisin Seepra. Se kuitenkin käsitteli hiukan ahdistavaa aihetta, joten päätin lähteä kesken kaiken pois, mutta palasin kuuntelemaan vapaaehtoisten lausumia runoja. Tai ainakin ymmärsin niin, että lavalle sai tulla kuka tahansa lausumaan omia tekeleitään. Suurin osa lausujista taisi kuitenkin olla Kallion lukiolaisia. Joukossa oli hyvänkuuloisia tekstejä. :)\nPyörin kyllä enemmän KirjaKallion luona, mutta unohdin valokuvata sen kyltin.\nNäin päivän aikana Celestineä vielä pari kertaa, ja satuin tunnistamaan Kasoittain kauniita sanoja -blogin Ellenin! Oli kiva jutella hänenkin kanssaan pikaisesti. :) Yllätin myös itseni osumalla Kirjabloggaajien pisteelle ja istuuduttua hetkeksi kuuntelemaan muiden keskustelua. Olin otettu, kun muut olivat kuulleet blogistani!\nSunnuntai oli minulle vähän rauhallisempi päivä, mutta tein silloin kaikki ostokseni. Niitä ei kylläkään ollut niin erityisesti, sillä otin lähinnä ylös ideoita joululahjatoiveiksi, mutta ostin veljelleni Marvel-sarjakuvia antikvariaatista ja itselleni Maaretta Tukiaisen Hyvän mielen vuoden. Kirjassa on tehtäviä kokonaiselle vuodelle: voin paljastaa sen verran, että ensimmäinen viikko kannustaa pitämään kiitollisuuspäiväkirjaa.\nKirjamessut eivät ole minulle aivan kirjabloggaajan joulu ja juhannus samaan aikaan, niin kuin jostain blogista luin, mutta siellä oli kuitenkin hauskaa. Ehkä ensi vuonna rohkaistun puhumaan jonkun kanssa pidempäänkin. :)\nLähettänyt Pearl Clover klo 19.36 4 kommenttia:\nTunnisteet: kirjamessut, syksy\nKolme vuotta sitten käväisin ystäväni kanssa pikaisesti kirjamessuilla. Silloin minulla ei ollut blogia, enkä tiennyt muidenkaan kirjablogien roolista messuilla. Kaksi vuotta sitten luin apeana postauksia bloggaajapassin saamisesta, ja toivoin vain olevani Suomessa...\nMutta nyt sain bloggaajapassin Helsingin kirjamessuille, ihanaa! Kiitos järjestäjille ja myöskin Celestinelle tässä avusta. :)\nHelsingin kirjamessut järjestetään siis Helsingin Messukeskuksessa (Pasilassa) 26.-29.10. Torstaina ja perjantaina minulla on ihme kyllä koulua, mutta viikonloppuna aion tulla messuille. Ongelmana on seuranpuute, mutta suunnitelmissa on saada joku mukaan ja tulla messuille molempina päivinä.\nEn ole tehnyt kovinkaan tarkkoja suunnitelmia ohjelman suhteen, mutta selailin sitä jo kuitenkin täällä. Seuraavat ohjelmanumerot herättivät mielenkiintoni, ja luultavasti käyn niistä aika monessa.\nRohkeinta on rakastaa itseään, 12.00-13.00, Kirjakallio-lava\n(Identiteetistä ja itsensä hyväksymisestä)\nNe - Kuukautiskirja, 13.30-14.00, Kirjakallio-lava\n(Rosa Meriläisen ja Sanna Seiko Salon kirja kuukautisista)\nMitä sä rageet?#tunteita sikanolosta sairaan siistiin, 14.00-14.30, Kirjakallio-lava\n(Anne-Mari Jääskisen ja Sanna Pelliccionin kirja nuorille tunnetaidosta)\nKielillä puhumisen taito, 14.30-15.00, Kirjakallio-lava\n(Nelli Hietalan nuortenromaani identiteetistä, ystävyydestä ja rakkaudesta)\nVähemmän lihaa, enemmän hyvinvointia, 14.30-15.00, Katri Vala -lava\nPönttö, 16.00-16.30, Kirjakallio-lava\n(Kirsti Kurosen nuorten säeromaani, josta sattumoisin kirjoitin täällä)\nMuistojenlukija, 16.30-17.00, Kirjakallio-lava\n(Elina Rouhiaisen nuorten fantasiakirja)\nTsemppikirja, 12.00-12.30, Rauha\n(Hidasta elämää - Tsemppikirja on Jutta Gustafsbergin ja Sanna Wikströmin hyvinvointikirja)\nUnelmakarttakirja, 13.30-14.00, Rauha\n(Sanna Wikströmin hyvinvointikirja unelmien tavoittelusta)\nKirjakallion & Kansallisteatterin "Neljän päivän näytelmä" -esitys, 16.00-16.30, Kirjakallio -lava\n(nuorten Kirjamessujen aikana tekemän näytelmän esitys)\nKirjakallion runoklubi, 16.30-17.30\n(omien tekstien lukemista)\nKuten näkyy, minua kiinnostavat erityisesti nuortenromaanit ja hyvinvointikirjat. Muita paikkoja, joihin saatan eksyä, ovat Haluatko kirjailijaksi? -neuvontapiste, Kirjavinkit bloggaajilta klo 14-18 (Boknäsin osasto 6b48), Levymessut ja Valokuvanäyttely suomalaisista maisemista (Aleksis Kivi -lavan tuntuma).\nElikkä jos näet ihmisvilinässä lukioikäisen tytön, jolla on pitkät hiukset, valkoinen pöllöolkalaukku, eikä ollenkaan mustaa vaatekappaletta päällä, olet saattanut törmätä minuun. Saa tulla juttelemaan ja lausumaan nimeni väärin - Pearl Clover on minustakin hankalasti lausuttava bloginimi. Jännitän mitä luultavammin vähintään yhtä paljon kuin sinäkin. :)\nLähettänyt Pearl Clover klo 21.32 6 kommenttia:\nTunnisteet: Ajatukset, kerrottavaa, kirjamessut\nLähettänyt Pearl Clover klo 16.51 2 kommenttia:\nLokakuussa oli päiviä, jolloin tunsin Talven henge...


Kasviksia viikon jokaiselle päivälle - Lempi Lifestyle\nKasviksia viikon jokaiselle päivälle määrä\nBrand: Cozy Publishing\tSKU: 9789527381137\nCategories: LAHJAIDEAT, KIRJAT\nTags: kasviksia, kasviksia viikon jokaiselle päivälle, kasviskeittokirja, keittokirja, kokkokirja, reseptejä, reseptikirja\nKokkaa kasviksista vaivatta! Opi hyödyntämään kotimaisia vihanneksia sekä juureksia maukkaan monipuolisesti. Kasviksia viikon jokaiselle päivälle näyttää tien herkullisen terveelliseen ateriaan milloin vain – myös kiireisessä elämänrytmissä. Samalla opuksen runsas reseptiikka muistuttaa, että aina kun keittiössä saa viettää hiukan enemmän aikaa, ruoanlaitto voi olla todellinen nautinto.\nKirjan syötävän hyvän ytimen muodostavat mutkattomat ja nopeat ohjeet. Pienet suositut alkupalat suovat sinulle vapauden kutsua vieraat kylään entistä useammin. Viikonloppuisin padat saavat hautua pitkään ja pastataikina valmistuu perheen tai ystävien kesken.\nRavitsemustieteilijä ja reseptitaitaja Tara Junker johdattaa meidät aidon intohimonsa eli ruoan pariin. Junkerin edelliset teokset Syö Hyvä Olo (2018) ja Syö Hyvä Mieli (2019) ovat olleet myyntihittejä. Uutuusteoksessaan Tara jakaa parhaat vinkit ja reseptit hektisistä tiistailounaista nautinnollisiin sunnuntaipäivällisiin!\nKirjoita ensimmäinen arvio tuotteelle “Kasviksia viikon jokaiselle päivälle” Peruuta vastaus


Teemu Vesterinen - Keikkaraporttia 11\nEuroopan intensiivisimmässä stand up -kaupungissa oli viime viikonloppuna Sikahauska-festarit, joissa tein neljä keikkaa. Festari oli laajentanut onnistuneesti Imatralle mutta minä loisin vain Lappeenrannassa.\nKeikoista ei ole erityistä sanottavaa. Olen tyytyväinen kokonaisuuteen. Eka keikka torstaina oli omituinen, koska pää oli ylikierroksilla krapulan ja muiden ennen keikkaa -rutiinien rikkomisen takia enkä siis osaa sanoa oliko se hyvä, mutta plussalle ainakin jäi se.\nSillä keikalla ainakin koomikot tykkäsivät, mutta se ei tarkoita sitä että yleisö tykkäsi yhtä paljon. On olemassa nimittäin käsite comedians comedian, eli joka maassa ja skenessä on koomikoita, joita toiset koomikot arvostavat erityisesti sisäpiirin syistä. Koomikot tietävät mikä on vaikeaa tehdä lavalla ja mitä milläkin jutulla haetaan ja mistä mikäkin juttu tulee. Muut koomikot tykkäävät katsoa kun joku menee pitkälle ja tekee jotai sairasta tai jotain todella yllättävää. Pointti on siis se tässä, että tämä keikka saattoi mennä tähän kategoriaan tai sitten ei. En jaksa pohtia enempää sitä kuitenkaan.\nKyselytunti vedettiin ekaa kertaa teatterin tiloissa ja alun hämmennyksen jälkeen siitä tuli oikein oiva otos, joka palkittiin encorella ekaa kertaa Kyselytunnin historiassa. Tämä tapahtui pitkälti sen ansiosta, että Suomen paras stand up -koomikko Harri Lagström oli niin osuva, hauska ja kookas.\nSiitä huomasi että ollaan jonkin sortin ammattimiehiä, että Jalavan Pekan kanssa ammennettiin Lappeenrannasta viikonlopun aikana oivaa ajankohtaista ja paikkakuntakohtaista juttumateriaalia kiitettävä määrä. Lappeenrannan pyramideista ja halvasta venäläisestä tupakasta ja Saipasta ideoitiin yhdessä juttuja, joita molemmat käyttivät omissa seteissään jonkin verran ristiin. Eikä tullut edes tehtyä jakoa siitä kuka vetää minkäkin jutun vaan loppupuolella tajuttiin vaan että molemmat käytti samoja juttuja jonkin verran.\nVoisi kysyä, onko se oikein. Mun mielestä se on ihan jees. Ei niitä juttuja enää ehkä voi käyttää uudestaan, ja jos voi, kyllä siitä saadaan selko kumpi niitä alkaa laajemmalti setissään käyttämään. Ei vaan tullut mieleenkään, että hyvä juttu olisi minulta pois heittäessäni Pekalle hyvän idean. Ja päinvastoin. Me ollaan niin kypsiä ihmisiä. Niin kypsiä.\nTutustuin Kotiteollisuuden rumpali Sinkkoseen. Hieno mies, hauska kuin mikä. Pitäisi saada näitä rokkareita lavalle. Hynystä houkuttelin jo Jyväskylän aikoina lavalle ja se oli innostunutkin, mutta oli liian kiireinen asian toteutua. Sehän olis hienoa, jos vaikka kaksi KT-rokkaria olis keikalla lämppärinä. Voisin vastaavasti käydä niitten keikalla soittamassa nokkahuilu-intron.\nHyvä Sikahauska-festari! Hyvin se kai kokonaisuudessaan meni. Ens kertaa odottelemaan. Väsy.


Ekomatkailu yrityksenä 2021\npää / aktiivinen matkailu / Ekomatkailu maailmassa: ominaisuudet ja parhaat paikat\nEkomatkailu maailmassa: ominaisuudet ja parhaat paikat\n"Ekologisen matkailun" määritelmän mukaan on tapana yhdistää kymmeniä matkailualan tyyppejä ja suuntaa. Tähän sisältyy myös seikkailu, vihreä, vaellus, uskonnollinen, maaseutu, hyvinvointi, vapaa-aika ja muut. Vaikka tämä ei ole täydellinen luettelo. Siksi ekomatkailutoiminnan selkeää määritelmää maailmassa ei ole vielä muotoiltu.\nKoska matkailijoiden mielenkiinnon kohteet voivat olla paitsi luonnon muistomerkkejä myös historiallisia ja kulttuurisia, harvinaisten etnisten ryhmien elinympäristöt, jotka ovat säilyttäneet ainutlaatuiset perinteet ja tavat, henkisen kulttuurin esineitä. Painopisteenä on myös tutustuminen yllä mainittuihin paikkoihin, halu säilyttää niiden eheys mahdollisimman paljon.\nYmpäristömatkailulla on vähäinen ympäristövaikutus, eräänlainen ympäristökasvatus matkan aikana. Sen pääperiaatteet ovat:\nTutustuminen tietyn alueen alkuperäiskansojen ympäristöön, luontoon, tapoihin, kulttuuriin;\nsuora osallistuminen luonnonsuojelun ja sosiokulttuurisen ympäristön prosesseihin;\nTaloudellinen vaikutus suosituimpien alueiden kehitykseen, kannustaminen luonnonmuistomerkkien suojeluun.\nKuinka ekomatkailu syntyi\nCosta Ricaa, pientä viehättävää maata Keski-Amerikassa, pidetään ekologisen matkailun syntymäpaikkana. Tämä on nimi, jonka valloittajat antoivat hämmästyttävälle paikalle, kun he löysivät ennennäkemättömän kauniin rannan. Valtion ainoa aarre on rikas sademetsä. Alun perin Costa Rican viranomaiset luopuivat omien luonnonvarojensa tarkoituksellisesta tuhoamisesta myymällä ne naapureille. Niinpä he auttoivat houkuttelemaan lukuisia turisteja täältä kaikkialta maailmasta.\nItse ekologisen matkailun suunta ilmestyi viime vuosisadan 80-luvulla. Seuraajien pääajatus oli, että on välttämätöntä ymmärtää luonnon olemus planeetan elämän perustana, ohjata kaikki ponnistelut sen säilyttämiseksi, luoda harmoninen tasapaino taloudellisten hyötyjen ja kaikkien sen ympäristötietojen välillä edustajat. Tämän tutkielman julisti Hector Ceballos-Laskurain Meksikossa vuonna 1983 pidetyssä konferenssissa.\nPian uusi matkailutrendi on saanut globaalin kehityksen ympäri maailmaa. 90-luvulta lähtien matkailijoiden mieltymykset ovat muuttuneet merkittävästi perinteisistä kohteisiin luonnollisiin kohteisiin, jotka sijaitsevat maissa, joissa kehittyminen on korkeaa.\nSuosituimmat ekomatkailureitit ovat maapallon kauneimpia paikkoja. Megalopolien asukkaat pyrkivät kuitenkin myös tyydyttämään tiedonhimoa, saamaan uusia vaikutelmia tutustumalla hämmästyttäviin perinteisiin.\nTämä suhteellisen uusi suunta on nopeasti saamassa vauhtia. Sivilisoidun Euroopan asukkaat ovat jo useiden vuosien ajan hyökänneet koskemattomiin luonnonkulmiin Afrikassa, Aasiassa, Etelä-Amerikassa ... Mitä he etsivät siellä?\nViime aikoina matkailun maantiede laajenee, turistit ovat yhä valikoivampia ja vaativampia. Joskus ei ole niin helppoa yllättää heitä jollakin. Maailmassa on hauska paradoksi: sivilisaation hyödyt ovat runsaasti, ja ihmiset yrittävät yhä enemmän hylätä ne koskemattoman luonnon hyväksi ...\nSilmiinpistävä esimerkki on ekologinen matkailu. Suuntaus, josta on jo tullut erittäin suosittu, sisältää luksushotelleiden, all-inclusive-järjestelmien, mukavien ajoneuvojen ja muun ihmiskunnan kehityksen hylkäämisen luonnosta, luonnosta ja ykseydestä luonnon kanssa.\nHaluatko vaihtaa kiireisiä reittejä maastopyöräreitteillä, yökerhojen tukkoisilla huoneilla, joissa kävelee tähtitaivaan alla, hotellialtailla, joissa on kuplivia vuoristovirtoja? Sitten olet kiinnostunut oppimaan ekomatkailutyypeistä ja planeetan parhaista paikoista tämän tyyppiselle lomalle.\nNykyaikaisella ekologisella matkailulla voi olla erilaisia tavoitteita, minkä vuoksi se on jaettu useisiin alueisiin:\nTieteellinen - keskittynyt luonnon tutkimiseen, kenttätutkimukseen, erilaisiin havaintoihin.\naktiivinen - vaellus, vuorikiipeily, pyöräily;\nhistoriallinen - tukee kansallista identiteettiä, esittelee kulttuuriperinteitä;\nMatkustaminen luonnonsuojelualueille - erilaisiin suojelualueisiin, kansallispuistoihin;\nMaatilamatkailu on tärkeintä megalopolien asukkaille, jotka käyvät kylässä, maalaistaloissa, metsässä ja oppivat maataloutta.\nEkologinen matkailu on erillinen suunta, jolla on omat melko erityispiirteensä, jotka erottavat sen muista matkatyypeistä. Sen käsite tarkoittaa:\nEkomatkailu on retki luontoon, jonka osallistujat huolehtivat ympäristön säilyttämisestä ja paikallisten asukkaiden hyvinvoinnista. Ekomatkailu sisältää kognitiivisen osan ja osan matkailijoiden ja paikallisten asukkaiden keskinäisestä koulutuksesta. Tämän määritelmän on antanut The International Ecotourism Society.\nEkomatkailu kehittyy pääasiassa erityisen suojelluilla luonnonalueilla (SPNA): suojelualueilla, kansallispuistoissa, villieläinten suojelualueilla mutta se on mahdollista myös paikoissa, joille ei ole annettu erityistä suojelutilaa. Kesä ja syksy 2020 tarjoavat sinulle upean mahdollisuuden matkustaa kotimaassa. Tässä artikkelissa kerromme sinulle, kuinka ekomatkailija eroaa teltalla olevasta henkilöstä, ja jaamme parhaat paikat ekomatkailulle Venäjällä.\nMiten ekomatkailu eroaa ulkoilusta?\nKansainvälinen ekomatkailuliitto korostaa periaatteita, jotka erottavat ekomatkailun muista matkatyypeistä. Niissä käsitellään ympäristökysymyksiä, etiikkaa ja vuorovaikutusta paikallisten ihmisten kanssa, mikä tekee matkailusta paitsi kestävän myös eettisen. Ympäristöretki järjestetään, jos sen osallistujat ja järjestäjät pyrkivät:\nminimoida fyysiset ja sosiokulttuuriset vaikutukset luontoon ja paikallisiin asukkaisiin;\nnavigoida ympäristö- ja paikallisiin kulttuurikysymyksiin;\ntarjota positiivisia kokemuksia kaikille: matkailijoille ja paikallisille;\nolla taloudellisesti hyödyllistä suojelualueille, paikallisille ja järjestöille tukemaan sitoutumista luonnon hoitoon;\nluoda matkailijoille ikimuistoinen kokemus, joka auttaa vastaanottavaa aluetta kiinnittämään huomiota ympäristöön, poliittisiin ja sosiaalisiin kysymyksiin;\nRakenna ja käytä laitteita ja mukavuuksia, jotka aiheuttavat vähemmän vahinkoa alueelle (pysäköintialueet, vaellusreitit, asunnot, matkailukeskukset jne.). ).\nLisäksi suojelualueiden vierailuja säännellään erityisen suojeltujen luonnonalueiden lailla. Eri suojelujärjestelmien alueille on vahvistettu erilaiset säännöt. Varantoissa voidaan jakaa paikkoja, joihin turistit eivät pääse.\nEnnen kuin matkustat suojellulle luonnonalueelle, selvitä, tarvitseeko sinun antaa lippu. Nämä tiedot löytyvät reservien sivustoilta. Yleensä passin skannaus ja vierailupäivä vaaditaan passin myöntämiseen. Jos varanto sijaitsee raja-alueella, saatetaan tarvita passi.\nJos suunnittelet matkaa useaksi päiväksi, selvitä, onko mahdollista majoittua teltassa tai vierastalossa suojelualueen alueella.\nÄlä poimi marjoja, sieniä ja kasveja varantoalueella. He ovat täällä suojellakseen biologista monimuotoisuutta.\nPysy kaukana eläimistä ja lintupesistä. Sammuta puhelimen ääni äläkä anna kovaa ääntä. Varalla vierailemme luonnossa.\nVenäjällä he alkoivat luoda ja kehittää turisti-infrastruktuuria kymmenessä luonnonsuojelualueessa, puistossa ja luonnonsuojelualueessa. Heistä tuli finalisteja lokakuussa päättyneessä koko Venäjän turisti- ja virkistysklustereiden luomista ja ekomatkailun kehittämistä koskevassa kilpailussa. Voitetut projektit saavat rahoitustukea sijoittajilta, ja ne toteutetaan tulevina vuosina.\n- Kilpailun ansiosta onnistuimme kiinnittämään huomion moniin ongelmiin, jotka liittyvät matkailuun, ekologiaan, virkistyskulttuuriin, aluetalouteen, koulutukseen ja tarpeeseen järjestää tietoja matkailukohteiden kehityksestä. Kunkin projektin yhteydessä luodaan kirjoittajan reitit ja esineet, jotka liittyvät paikallispiirteisiin, mytologiaan ja paikan historiaan. Esimerkiksi Rjazanin alueen Paustovsky-klusteri integroi Konstantin Paustovskyn teoksessa esitetyt luonnon alueet. Siellä on museo-teetä "sähke", filosofisia polkuja ja vesireittejä. Osana Suuren Valdai-polun klusteria varustetaan luonnonvaraisten eläinten ja lintujen havainnointipaikat sekä Biankin, Roerichin ja Miklouho-Maclayn teemoitetut kävelyreitit. Klusteri "Smolenskoe Poozerie" järjestää pyöräilyreittejä jääjärvien ympärillä, kasvi- ja sydänreittejä järven kohotettujen soiden läpi, yrttikeskuksen ja retkiä luonnonvaraisten eläinten tarkkailulla. Toivomme, että luotuista turisti- ja virkistysklustereista tulee vetovoima matkailijoille, jotka haluavat nähdä kotimaansa kauneuden ja nauttia niistä. Ja tuotot menevät alueiden kehittämiseen ja biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen, - sanoi strategisten aloitteiden viraston varapääjohtaja Olga Zakharova.\nKaikki 10 ekologista matkailua koskevaa pilottihanketta eivät vain saa liittovaltion viranomaisten tukea, vaan ne sisällytetään myös uuteen kansalliseen projektiin "Tourism", joka on hyväksynnän viimeisessä vaiheessa. Kilpailun voittajat ovat jo aloittaneet työnsä. Joten projekti "Bashkirian sydän", joka kattaa Bashkortostanissa saman nimisen kansallispuiston ja Toratau-vuoren luonnonmuistomerkin, sai rahoitusta kansallisen "Ekologia" -hankkeen puitteissa ekologisen reitin "Salaperäinen Sumgan" järjestämiseksi. "," Beyek-Tau "," Kuperlya "ja ekologiset leirintäalueet" Antonova Skala "ja" 45 quarter ". Näillä alueilla sorateitä järjestetään vaikeasti saavutettavissa oleville alueille, luodaan näköalatasanne, josta on näkymä Kuperlin vesiputoukselle, ja kelluva ponttoni, asennetaan tietotaulut ja kyltit, matkailuteltat ja wc: t.\n"Varattu Kamtšatka: ihmisten, tulivuorten ja lohen maa"\nKamtšatka on kuuluisa ainutlaatuisista luonnonmuistomerkkeistään - Valkoiset vesiputoukset, jotka ovat kylmän kivennäisveden lähde, Kamtšatkan karhut, Kutkhin Baty - hohkakivet, jotka muistuttavat muinaisia Itelmen-veneitä.\n- Etelä-Kamtšatkan suojelualue on aliarvioitu matkailun kannalta. Suhteellisen pienellä alueella on monia potentiaalisesti houkuttelevia esineitä matkailijoille: villieläimet ja tulivuorimaisemat sekä Kuril-järvi ja geotermiset lähteet. Olemme kehittäneet Etelä-Kamtšatkan suojelukeskuksen kehittämiskonseptin infrastruktuurin rakentamiseksi itse suojelualueelle ja paikallisten asukkaiden ottamiseksi mukaan matkailutoimintaan. Tällä hetkellä kaikki vieraat saapuvat helikopterilla, katsovat Kuril-järveä ja karhuja ja lentävät pois. Matkailun kehittämiseksi suojelualueella on välttämätöntä rekonstruoida paikallinen kiitotie ja käyttää pieniä lentokoneita, varustaa tekninen käytävä lukuisilla lauttaylityspaikoilla, ottaa perinteisesti kalastusta harjoittavat paikalliset asukkaat mukaan vuorovaikutukseen turistien kanssa. Olemme löytäneet useita sijoittajia ja yhteistyökumppaneita, jotka aikovat rakentaa virkistyskeskuksen kyliin, joissa on balneologisia klinikkoja, kuumia lähteitä ja Venäjän ensimmäinen geoterminen voimala. Haluamme myös varustaa virkistyskohteita, palauttaa yleiset kylpylät, rakentaa laituriseinän Ozernovskyn kylään Okhotskin rannikolle retkikuntien ja risteilyalusten, hevostilan, laguunin lähellä kuuman veden lähteen ja lämpökasvihuoneiden vastaanottamiseksi. nykyiset kuumavesialtaat, sijoittaa asutuskeskuksiin useita käsittelylaitoksia ja perustaa erillinen jätteiden keruu. Aiomme toteuttaa tämän vuoteen 2030 mennessä. Ensinnäkin vuoteen 2025 mennessä rakennetaan virkistyskeskus, rekonstruoidaan useita teitä ja siltoja, tehdään tutkimuksia ja suunnitellaan ratkaisuja monimutkaisemmille ja kalliimmille hankkeille ", kertoi koulumatkailun apulaisjohtaja Roman Korchigin. Kronotskin valtion varannosta.\nSahalinin alueella hylätty Anivan majakka, jonka korkeus on 9 kerrosta, Bird Cape, jossa on luonnollinen kaari, ja kraatterien sijasta siniset järvet ovat houkuttelevia matkailijoille.\n- Matkailu- ja virkistysklusterin projekti sisältää noin 10 näyttökohtaa, jotka sisältyvät suosittuihin turistireitteihin, jotka ovat jo paikallisten asukkaiden ja yritysten vetovoiman kohteita. Tämä on alueen symboli - Anivan majakka, samoin kuin Lintujen niemi, jossa on kivisiä kaaria, turkoosi järviä ja muita ainutlaatuisia luonnon nähtävyyksiä. Lisäksi matkailu- ja virkistysklusteri on osa Vladivostokin vapaasataman aluetta, jossa potentiaalisille sijoittajille asetetaan etuoikeutetut ehdot. Kilpailun voittaminen avaa valtavan mahdollisuuden ekologisen matkailun kehittämiseen Sahalinin alueella. Oli mahdollisuus hankkia liittovaltion yhteisrahoitus, järjestää yhteistä työtä suurimpien kotimaisten ja ulkomaisten liike-elämän toimijoiden kanssa uusien kaupallisen matkailun infrastruktuurin kohteiden kehittämisessä. Tämä luo parhaat edellytykset saarilaisille viettää vapaa-aikaa, houkutella turisteja ja luoda uuden tason korkealaatuinen matkailutuote. Osana hanketta he varustavat hiekkatiet suosituille esittelyalueille Korsakovsky-alueella, luovat luksuspaikkoja Busse-järven alueelle, rakentavat Tunaicha-järvelle lomakeskuksen, jossa on vesialue, urheilukenttä ja puisto, kylpyamme monimutkainen, vierastaloja kalastajille ja metsästäjille, järjestää liiketoiminnan kajakkien ja melalautojen vuokraamiseksi, rakentaa virkistyskeskuksia, joissa on miniravintola Bolshoye Vavayskoye -järvelle, ja merimatkailukeskusta Novikovon kylään. Projektin toteutus alkaa vuonna 2021 tilojen suunnittelulla, - sanoi Sahalinin alueen matkailuviraston johtaja Valery Dubrovsky.\nTunkinsky-kansallispuisto Burjaatiassa on kuuluisa kauniista vuoristomaisemistaan. Itäisen Sayanin vuoristossa Tunkinskaya-syvennys on 200 km pitkä ja 20-40 km leveä. Irkut-joki leikkaa alueen lännestä itään. Kyngarga-joen marmorikanjonissa on joukko vesiputouksia. Jotkut niistä sijaitsevat 7 metrin korkeudessa.\n- Vahva 158 hengen ja 17 oikeushenkilön tiimi työskentelivät Tunkinsky National Parkin uuden konseptin parissa. Projekti on todella ainutlaatuinen ja ansaitsee huomion. Puiston alueella, jonka pinta-ala on lähes 12 tuhatta neliömetriä. m, on tarkoitus luoda retkeily- ja hevosreittejä, kehittää moderni infrastruktuuri, nykyaikaistaa olemassa olevia lomakohteita ja rakentaa uusimpia vaatimuksia vastaavia ekohotelleja. Investoinnit suunnitelman toteuttamiseen ovat noin 8 miljardia ruplaa, joista yli puolet on yksityisiä. Sijoittajajoukko on jo muodostettu, ja sovelluksia saapuu edelleen. Tämä tarkoittaa, että hankkeen toteutus edistää pienten ja keskisuurten yritysten nopeaa kehitystä: puiston alueelle luodaan yli 100 kaupallista kohdetta: ekohotelleja, luksusleirintäpaikkoja, leirintäalueita, ravintoloita, vierailukeskuksia , pysäköintialueita ja ympäristöreittejä - sanoo Tunkinsky National Parkin johtaja Aldar Dorzhiev.\nJoka vuosi ekomatkailuala kasvaa vähintään 10%. Kasvava kiinnostus tällaiseen harrastukseen herättää yrittäjien mielenkiinnon tällä alalla. Tämän suunnan etuna on, että liiketoiminta voidaan organisoida monin tavoin ja pienin investoinnein.\nEkomatkailun pääidea on aktiivinen virkistys luonnon sylissä ja haittaa ympäristölle mahdollisimman vähän. Matkat tehdään jalkaisin, polkupyörillä, lautoilla, suksilla, hevosilla, moottorittomilla veneillä. Tästä näkökulmasta yrittäjällä on merkittäviä säästöjä ajoneuvojen järjestämisessä.\nKävelyillä voi olla eri temaattinen painotus. Voit järjestää retkiä marjoille tai sienille, kerätä lääkekasveja ja kiertoajeluja paikallisen luonnon kanssa. Joka tapauksessa tarvitset kävelyretkiä varten oppaan, joka kertoo alueen ominaisuuksista.\nEkomatkailun käsite sisältää maaseutumatkailun. Tämä tarkoittaa asumista kylässä, jossa on useita ihmisiä, joilla on mahdollisuus kokea maaseudun elämää itse, osallistua itsenäisesti maataloustyöhön ja niin edelleen.\nNäin ollen on kolme pääaluetta, joilla ekomatkailu liiketoimintana voidaan järjestää:\nViikonloppumatkat luontoon. Tässä tapauksessa on järjestettävä teltat majoitusta, venevuokrausta, rantaa, grillipaikkaa, ratsastusta, luontoon liittyvää viihdettä jne. Varten.\nLepää niin lähellä mahdollisimman luonnolle. Se tarkoittaa asumista maaseudulla kylässä. Totta, tässä tapauksessa on oltava kylpylä, kaivo puhtaalla vedellä ja siisti wc. Kaikki muu, myös sähkön puute, koetaan eksoottisena ja se auttaa maksimoimaan yhtenäisyyden luonnon kanssa.\nLoput sivilisaation eduista. Suunniteltu niille, jotka haluavat vain olla kaukana kaupungin melusta, mutta samalla saada maksimaalisen mukavuuden. Tätä varten järjestetään yleensä mökkikylät, joissa on sähkö, televisio ja Internet.\nKun olet päättänyt suunnan, johon halutaan kehittää liiketoimintaa, voit suunnilleen kuvitella tarvittavien kustannusten tason. Viimeinen vaihtoehto on tietysti kallein.


Anders Inno osti suomalaisen start-upin – Lisää Django-osaajia taloon - Monday = Coders' Best Day!\nHome / Ihmiset & Kulttuuri / Anders Inno osti suomalaisen start-upin – Lisää Django-osaajia taloon\nAnders Inno osti suomalaisen start-upin – Lisää Django-osaajia taloon\nBy Anders|2022-03-24T20:56:02+02:0029 tammikuun, 2013|Ihmiset & Kulttuuri|\nAnders Inno on jo pitkään ollut Suomen johtavia Django-pohjaisten ratkaisujen toimittajia. Loppuvuodesta 2012 Anders Inno vahvisti edelleen osaamistaan ostamalla Django-teknologiaan erikoistuneen start-upin Tiny Villain Creativen.\nPienen mutta sitäkin innovatiivisemman Tiny Villain Creativen perustivat vuonna 2010 turkulaiset Valtteri Karesto ja Henri Pajala. Valtteri opiskeli yritysalaa ja Henri tietojenkäsittelyä, mutta molempia yhdisti halu päästä tekemään työkseen verkkosivustoja ja grafiikkaa yrityksille.\nYrityksen perustamisen jälkeen vastuualueet jakautuivat heti selvästi. Valtteri hoiti grafiikan ja taittamisen. Henri toimi Django-frameworkin teknisenä taitajana.\n”Toteutimme aluksi muutaman PHP:n päällä pyörivän virityksen, mutta valitsimme nopeasti Djangon pysyväksi ratkaisuksi”, Henri muistelee. ”Se oli teknisesti järkevin vaihtoehto ja Django-pohjaisista ratkaisuista tulikin nopeasti yrityksen päätuote”.\nDjango on kehitetty Python-kielellä. Valtteri ja Henri toimivatkin myös aktiivisesti suomalaisessa Python-yhteisössä.\n”Suomalaiset Python-osaajat yhteen kokoavassa PyCon Finlandissa ollaan oltu mukana varmaan joka vuosi”, Henri toteaa.\nTiny Villain Creativelle on kertynyt parin vuoden aikana mukavasti asiakkuuksia: verkkosivustoja, portaaleja, mutta myös graafista suunnittelua printtijulkaisuihin sekä muotoilijan portfolio.\nAndersilta löytyi uusi koti\nAndersille Valtterin ja Henrin toi lopulta kaverin suositus.\n”Kuulimme Andersilla aloittaneelta kaverilta, että täällä on hyvä meininki ja jatkuva tarve uusille osaajille, erityisesti Python-koodareille”, Henkka muistelee.\nSen jälkeen asiat etenivät omalla painollaan. Tiny Villainin ihmiset kävivät keskustelemassa Andersilla tulevaisuudensuunnitelmista ja sovittiin, että Anders Inno ostaa Tiny Villain Creativen.\nHenri ja Valtteri ovat viihtyneet Andersilla erinomaisesti. ”Heti alusta asti pääsimme porukkaan hyvin mukaan ja kiinnostavia projekteja on riittänyt ensimmäisestä päivästä alkaen. Erityisesti Andersin sivujen uudistaminen on ollut kiinnostava projekti”, Valtteri kertoo.\nYksi asia Tiny Villainin poikia kuitenkin harmittaa. Suuri haave jäi saavuttamatta. Yrityksellä oli tarkoituksena kerätä rahat purjeveneeseen ja nimetä se Deathstariksi.\n”Ehkä vielä joskus”, Valtteri myhäilee toiveikkaasti.\n← EDELLINEN ARTIKKELI Nuorten yrittäjien aamukahvit\nSEURAAVA ARTIKKELI → Responsiivinen verkkosivustokokonaisuus Turun AMK:lle


Maria Ohisalo: Saamme puolisoni kanssa jouluna perheenlisäystä - Vihreät\nMaria Ohisalo: Saamme puolisoni kanssa jouluna perheenlisäystä\nVihreiden puheenjohtaja Maria Ohisalo kertoi tiedotustilaisuudessa 7.7. odottavansa lasta. Ohisalo kertoi jatkavansa puheenjohtajana marraskuulle, jos hän saa puheenjohtajan työlle jatkoa puoluekokoukselta. Hän hakee jatkokautta vihreiden puheenjohtajana syksyn puoluekokouksessa.\n– Jos kaikki menee hyvin, saamme mieheni Miikan kanssa jouluna perheenlisäystä. Tämä asia on jännittävä ja valtavan suuri. Suurempi kuin oikein mikään, mitä olen elämässäni kohdannut. Vastuu tuntuu käsittämättömän isolta ja tärkeältä. Olemme tästä puolisoni kanssa enemmän kuin onnellisia, Ohisalo totesi.\nPuoluevaltuuskunta ja eduskuntaryhmä kokoontuvat syksyn aikana päättämään siitä, kuka tuuraa Ohisaloa sisäministerinä kevään 2022 ajan. Vihreiden Puoluehallitus taas päättää, kuka sijaistaa puolueen puheenjohtajaa.\n– Olen sitoutunut viemään tämän puolueen eduskuntavaaleihin ja haen jatkokautta vihreiden puheenjohtajana syksyn puoluekokouksessa, Ohisalo sanoi.


Palautuslomake | Tapio Anttila Collection\n1. Huomioi, että virheettömän tuotteen palautus tapahtuu asiakkaan kustannuksella.\n2. Täytä aina palautuslomake ennen tuotteen palauttamista. Muuten emme pysty käsittelemään palautusta.\n3. Pakkaa palautettava tuote alkuperäiseen laatikkoonsa ja huolehdi, että kaikki osat ovat mukana. Palauta laatikko sen alkuperäisessä lähetysmuovissa tai pakkaa se muuhun pakkausmateriaaliin. Pelkkä tuotteen myyntipakkaus ei riitä. Pakkaa tuote huolellisesti, jotta se ei vahingoitu kuljetuksessa.\n4. Palautettavan tuotteen päälle tulee kirjoittaa selkeästi näkyviin\nAsiakaspalautus / Tilausnumero\n5. Lähetä palautettava tuote valitsemallasi tavalla esimerkiksi Postin tai Matkahuollon kautta.


Uudistuksen tiellä – vapaaehtoisesti? – Kotimaa24\nUudistuksen tiellä – vapaaehtoisesti?\n20.10.2015 14:04 - Timo-Matti Haapiainen\nSuomenkielessä matkan tekeminen ja esteenä oleminen voidaan kuvata samoilla sanoilla – tiellä olemisena.\nViime päivinä on K24:n blogeissa sivuttu keskeistä kysymystä kirkon tulevaisuuden ja tulevaisuuden kirkon kannalta: seurakuntalaisuuden merkitystä ja seurakuntalaisten asemaa. Rakenteet ja asenteet näyttävät yhä ohjaavan liian usein työntekijäkeskeisiin ratkaisuihin.\nUunituore Jokainen on osallinen - Vapaaehtoistoiminnan linjaukset lähestyy kysymystä seurakuntalaisuudesta teologisesti järeältä perustalta: ”Vapaaehtoistoiminta ei ole erillinen toimintamuoto vaan tapaa elää todeksi kristillistä uskoa ja kasteeseen perustuvaa yhteistä pappeutta.”\nKirkko on Kristuksen ruumis, jossa jokaisella jäsenellä on erityinen olemuksensa, paikkansa ja tehtävänsä. Kristuksen ruumis tarvitsee kaikkia jäseniään, koska maailma tarvitsee kirkkoa.\nJos seurakunnan elämä on kovin työntekijäkeskeistä, ollaan uudistuksen tiellä. Esteenä. Tie uudistukseen edellyttää sitä, että jokainen jäsen on osallinen ruumiin elämästä ja teoista. Jokaisella seurakuntalaisella – joita työntekijätkin ovat – on omat tehtävänsä ja vastuunsa yhteisessä työssä.\nVapaaehtoistoiminnan linjaus nostaa esille kasteeseen perustuvan yhteisen pappeuden, joka on reformaation teologiassa keskeinen teema. Kenties reformaation merkkivuoteen valmistautuminen ja sen viettäminen voisi olla aikaa, joka poistaa esteitä seurakuntalaisen aidon osallisuuden tieltä ja näin uudistaa kirkkoa.\nMatti Haapiainen :”Kristuksen ruumis tarvitsee kaikkia jäseniään, koska maailma tarvitsee kirkkoa. Jos seurakunnan elämä on kovin työntekijäkeskeistä, ollaan uudistuksen tiellä. Esteenä.”\nKokemukseni mukaan “seurakunnan elämä ei ole kovin työntekijäkeskeistä” , vaan paremminkin seurakunnan luottamushenkilöorganisaatiokeskeistä. Olen pahoillani siita, jos seurakunnan työntekijät kokevat olevansa “uudistusten tiellä”. Entisenä seurakunnan vapaaehtoistyöntekijänä seitsemässä eri srk:n organisaation kehittämisryhmässä toimineena asia on mielestäni paremminkin niin, että me vapaaehtoistyöntekijät olemme omine odotuksinemme ja ennakkoluuloinemme “uudistusten tiellä”.\nKiitos kommentista. On erinomaista, että erilaiset kokemukset tulevat esille. Juuri sitä tarvitaan, kun rakennetaan tulevaisuutta.\nKertomuksia on paljon. Jokainen seurakunta on oma tarinansa. Lopulta jokaisella seurakuntalaisella ja työntekijällä on oma kokemuksensa ja kertomuksensa. Kohtaamisen kirkko -asiakirjassa on hieno kohta: “Kuljemme toistemme rinnalla ja jaamme tarinamme.” Kuulluksi tulemisella on ratkaiseva merkitys yhteenkuuluvuuden kannalta. Jo kuulluksi tuleminen poistaa joitakin esteitä.\nHyvä tietysti, että tämä vapaaehtoistyö näyttää nouseen kirkon sisällä keskustelunaiheeksi. Mitenhän se sitten toteutetaan ja mitä se on? Jotenkin tässä on heitetty tarvittava muutos ilmaan. Ehkä sitten, kun kirkon hupenevat varat yksinkertaisesti pakottavat järjestämään toiminnan uudellen myös vapaaehtoiset pääsevät toimintaan mukaan ihan oikeasti?\nTalous on kieltämättä vahva konsultti. Toisaalta se ei saa olla määräävä konsultti. Seurakunnan ja kirkon tulee elää osallisuudesta huolimatta talousluvuista – se on vapaaehtoistoiminnan linjaustenkin viesti.\n“Mitenhän se sitten toteutetaan ja mitä se on?” on erinomainen kysymys, johon on syytä palata jatkuvasti. Se on myös kysymys, joka on suurelle joukolle esitetty kysymys. Eri puolilla Suomea se saa varmasti erilaisia vastauksia.\nTuskin parin miljoonan säätöjä vuodessa, tai parissa millään vapaaehtoistoiminnalla korvataan. Ei siinä auta muu, kuin toiminnan alasajo. Onkohan edes mielekästä ryhtyä toteuttamaan samoja toimintoja heidän avullaan? Voidaanhan toimintaa rakentaa senkin varaan mitä he itse ideoivat ja haluavat tehdä. Näin on jo pitkään toimittu Tampereella Varikkoseurakunnassa. Eri harrastuspiirit järjestävät toimintaa itsenäisesti ja koontuvat yhteiseen messuun, Jota myös ovat toeuttamassa aktiivisesti. Siitä sopisi käydä ottamassa mallia.\nMinua ihastutti tuo sanaleikki – olla tiellä – sen kahtalainen merkitys, jonka vedit esille, Timo-Matti. Olla tiellä eli matkalla jonnekin ja olla tiellä eli esteenä jollekin. Jäin tuumimaan, huomaako sitä kaidan tien kansalaiset aina itsekään, millä tiellä on.\nLiisa, niinpä. Sopisiko tähän sovellutus syntisyydestä ja vanhurskaudesta: samaan aikaan tiellä ja tiellä? Itse ainakin huomaan usein olevani tiellä juuri silloin, kun olen huomannut olevani tiellä…


Stadin asukastalo Hanna, Sturenkatu 12, Helsinki (2021)\nHanna on monien mahdollisuuksien talo, jossa voit harrastaa, tavata ihmisiä tai viettää rauhassa vapaa-aikaasi maksutta tai omakustannehintaan.\nAnna palautetta tai kysy Helsingin kaupungilta: https://www.hel.fi/sote/fi/palaute/anna-palautetta/ Kumppanuustalo Hannaan voit tulla käymään, toimimaan, viihtymään ja viettämään aikaa! Voit vaikkapa lukea päivän lehdet, nauttia buffetin sekä tiistai- ja torstailounaan antimista. Lisäksi voit käyttää nettipistettä tai katsella tv:tä. Toiminta on kävijöille maksutonta. Hannassa toimii monipuolisia\nSeniorijumppa - Jakso 32 - Kuntotanssi 3\nReipasta kuntotanssia, jossa liikutaan Katin kanssa noin puoli tuntia mm. valssin, jenkan, humpan ja rumban tahtiin. Välissä myös haastetta tasapainolle.\nIdda Honkasen näyttely: Villit värit\nStadin Asukastalo Myllärin aulassa marraskuun ajan Idda Honkasen näyttely: Villit värit. Aula avoinna ma-to klo 9-20, pe klo 9-18 ja la klo 9-16.\nAsukastalo Myllärin aulassa marraskuussa Idda Honkasen näyttely: Villit värit.\nDuo Tulitsa ja lauluryhmä Okolitsa\nDuo Tulitsa ja lauluryhmä Okolitsa esittävät venäläisiä kansanlauluja ja ikivihreitä sävelmiä Stadin asukastalo Malmilla torstaina 4.11.2021 klo 13. Tervetuloa!\nDuo Tulitsa ja lauluryhmä Okolitsa esittävät venäläisiä kansanlauluja ja ikivihreitä sävelmiä.\nHannaan on tulossa kirppispäivä 12.11. klo 11-15. Voit tulla myymään omia tavaroita tai vaan ostoksille. 👕\nMyyntipaikka on ilmainen, ja ilmoittautua voit soittamalla 09 31073933 ☎\nTervetuloa Hannaan 😊 Huolehdithan käsihygieniasta ja käytäthän sisätiloissa maskia.\nHuom! Ompelupaja on toistaiseksi suljettu.\nStadin asukastalo Vuosaaressa on verenpainemittari käytettävissä ma-pe klo 9.00-16.00. Tervetuloa mittaamaan verenpaineesi!\nStadin asukastalo Kontulan kuvataideryhmän taidenäyttely Kontulan kirjastossa 1.-30.11.2021.\nNäyttelyssä voi vierailla kirjaston aukioloaikoina. Kontulan kirjaston osoite on Ostostie 4, 00940 Helsinki. Kuvataideryhmän vetäjänä ja näyttelyn järjestäjänä toimii Lidia Kivinen.\nAskartelemme heijastimia Stadin asukastalo Vuosaaressa ke 3.11. klo 12-15. Tule tekemään itsellesi heijastin – kaunis koru parantamaan näkyvyyttäsi hämärtyvään syksyyn.\nToivomme ennakkoilmoittautumista asukastalolla tai puh. 09 310 73249 ma-pe klo 9-16 viimeistään edellisenä päivänä.\nTule tekemään itsellesi heijastin – kaunis koru parantamaan hämärtyvään syksyyn näkyvyyttäsi.\nStadin asukastalo Kontulan kuvataideryhmä kokoontuu tiistaisin ja keskiviikkoisin klo 10-13.\nKuvataideryhmässä harjoitellaan erilaisia tekniikoita sekä käsitellään värioppia. Omia tarvikkeita ja aiempaa osaamista ei tarvitse olla. Kuvataideryhmä jatkaa myös kevätkaudella. Kuvataideryhmää vetää taidepedagogi Lidia Kivinen.\nAskarruttaako työnhakuun liittyvät kysymykset? Mikä on piilotyöpaikka ja miten hyödynnän sosiaalista mediaa työnhaussa 🧐\nStadin asukastalo Pihlajamäki järjestää katselutilaisuuksia Digirastin työnhaun webinaareista loka-marraskuussa! Voit katsella webinaareja myös itsenäisesti - tarvitset laitteen (esim. tietokone, älypuhelin tai tabletti) ja toimivan internet-yhteyden! Linkit webinaareihin: https://digirasti.fi/webinaarit/ Yhteisölliset katselutilaisuuksien tiedot ja ajankohdat alla!\nKaipaatko neuvoa tai apua liittyen työnhakuun? Miten tehdään hyvä CV tai miten hyödynnetään sosiaalista mediaa työnhaussa ja mitä ovat piilotyöpaikat, ja voiko niitä hakea?\nÄlä jää yksin näiden kysymysten kanssa vaan osallistu Pihlajamäen asukastalon Cafe Lähiössä tapahtuviin luentomaisiin webinaareihin. Katselemme yhdessä digirastin tuottamia työnhakuun liittyviä webinaareja- mahdollisuus jäädä työstämään omaa CV:tä itsenäisesti asukastalon tietokoneilla webinaarin jälkeen! Osallistujille tarjolla kahvia ja teetä! Huomioithan muut paikalla olijat ja tarjoat keskittymisrauhaa webinaarista kiinnostuneille❤❤\n✔ Piilotyöpaikat, perjantaina 22.10. klo 13:00-14:15. - katselutilaisuus Cafe Lähiössä\n✔ Someloikka työnhakuun, 11.11. klo 13:00-14:15. - katselutilaisuus Cafe Lähiössä.\n✔ Työhakemus ja CV, tiistaina 16.11.. klo 13:00-14:15 - katselutilaisuus digiaulassa.\nLuentomaiset webinaarit tuottaa digirasti, joka edistää työnhakijoiden digitaitoja. Webinaareja voit katsella myös kotoa käsin! Linkit kaikille avoimiin työnhaun webinaareihin löydät Digirastin omilta sivuilta: https://digirasti.fi/webinaarit/\nLämpimästi tervetuloa Cafe Lähiön katselutilaisuuksiin Stadin asukastalo Pihlajamäkeen, Liusketie 3 A.\nStadin asukastalo Vuosaaressa bingoa perjantaisin klo 13-14. Osallistumismaksu 1 €. Tervetuloa pelaamaan!\nStadin asukastalo Hannasta tehdään retki keskustakirjasto Oodiin keskiviikkona 27.10. klo 12-15. Tutustumme yhdessä keskustakirjasto Oodiin ja siellä esillä olevaan Ääreen taideprojektiin. Matkat omakustanteiset. Ilmoittautuminen Hannan vahtimestarille 26.10. mennessä. Puh. 050 527 7694.\nRetki Helsingin keskustakirjasto Oodiin.\nValitettavasti tämän päivän Graffiti-työpaja on peruuntunut\nSeniorijumppa - Jakso 31 - Venyttely ja rentoutus\nRentouttava lihashuoltotunti, jossa venytellään lattialla jumppamatolla rauhallisesti koko kehon lihasryhmät läpi Jutan ohjaamana. Tunti päätetään lyhyellä loppurentoutuksella.\nDigiapua kotiin | HelsinkiMissio\nStadin asukastalojen toimipisteet tarjoavat digitukea eri puolilla Helsinkiä. Joskus kuitenkin digiongelma onkin kotona ja laitetta ei voi kantaa asukastalolle! Tällöin apua kannattaa pyytää Helsinki Missiolta, joka tarjoaa digiapua yli 60-vuotiaille kotiin keikka-apuna🌸\nKaipaatko apua esimerkiksi tietokoneen, kännykän tai tabletin käytössä? Pyydä digivapaaehtoinen avuksesi.\nValitettavasti Hannan lounas on peruttu tältä päivältä vesikatkon takia. Pahoittelumme!\nRetki Lapinlahden Lähteelle\nStadin asukastalo Hannasta tehdään keskiviikkona 10.11. klo 12-15 retki Lapinlahden Lähteelle, jossa tutustutaan Mental Museumiin ja Lapinlahden Lähteen kauniiseen alueeseen ja historiaan.\nLähtö Hannasta klo 12.00. Ilmoittautuminen Hannan vahtimestarille viimeistään 9.11. puh. 050 5277694.\nRetki Lapinlahden Lähteelle, jossa tutustumme Mental Museumiin ja Lapinlahden lähteen ympäristöön.\nStadin asukastalo Vuosaaresta tehdään retki Ratikkamuseoon Töölöön tiistaina 2.11.2021 klo 11-14.\nYli sadan vuoden ajan raitiovaunut ovat kolistelleet pitkin Helsingin katuja. Hyppää kyytiin ja matkusta suoraan kaupungin menneisyyteen! Ratikkamuseossa voit istahtaa vanhaan ratikkaan ja siirtyä hetkessä menneisyyden Helsinkiin.\nLähdemme retkelle asukastalo Vuosaaresta ti 2.11. klo 11. Tervetuloa mukaan!\nEnnakkoilmoittautuminen asukastalolla tai puh. 09 310 73249 viimeistään edellisenä päivänä. Retki voi täyttyä jo aiemmin. Matkat omakustanteiset, mukaan oma HSL-kortti.\nYli sadan vuoden ajan raitiovaunut ovat kolistelleet pitkin Helsingin katuja. Hyppää kyytiin ja matkusta suoraan kaupungin menneisyyteen!\nRatikat: 1, 3, 8, 9 Bussit: 23, 50, 51, 58, 59, 70, 510, 500\nKumppanuustalo Hannaan pääset julkisilla: Ratikat: 1, 3, 8, 9 Bussit: 23, 50, 51, 58, 59, 70, 510, 500\nTiedä ensimmäisenä ja anna meille oikeus lähettää sinulle sähköpostitse uutisia ja promootioita Stadin asukastalo Hanna :ltä. Sähköpostiosoitettasi ei käytetä muihin tarkoituksiin, ja voit perua milloin tahansa.\nLähetä viesti Stadin asukastalo Hanna :lle:\nKallio kukkii -tapahtuma keräsi to 16.5. runsaan joukon hyväntuulisia juhlijoita Hannan aurinkoiselle pihalle. Kaunis kevätsää ja Oulunkylän Seurahuone Bandin sointuisat sävelet saivat osallistujat hyvälle mielelle. Kukkiakin saatiin istutettua ja Hannan grilli tarjosi palanpainiketta kävijöille. Kiitos kaikille osallistujille, muusikoille ja järjestäjille!\nKumppanuustalo Hanna on yksi Helsingin kaupungin yhdeksästä asukastalosta ja osa Asukastalotyö ja Kampin kappeli -yksikköä.\nHanna on monien mahdollisuuksien talo jossa voit harrastaa, tavata ihmisiä, työllistyä, toimia vapaaehtoisena ja viettää rauhassa vapaa-aikaasi. Talo on avoinna kaikille helsinkiläisille ja sen toiminta on kävijöille maksutonta tai omakustannushintaista.\nMeille voit tulla ihastelemaan taidenäyttelyitä, nauttimaan puffetin ja lounaan antimista, lukemaan päivän lehdet tai katselemaan tv:tä. Järjestämme rattoisia retkiä, kursseja ja teemapäiviä ympäri vuoden. Kesäisin ilonamme on Lapinlahdella toimiva viljelypalsta. Upea, vehreä pihamme on kuin keidas keskellä Alppilaa.\nTalon omistaa Helsingin kaupunki ja toimintaa koordinoi Helsingin kaupungin sosiaali- ja terveystoimiala. Kuulumme seuraavaan organisaatioon:\nAsukastalotyö ja Kampin kappeli Idän aikuissosiaalityö Nuorten palvelut ja aikuissosiaalityö Perhe- ja sosiaalipalvelut Sosiaali- ja terveystoimiala Helsingin kaupunki\nHannan kumppaneina ovat Helsingin asukkaat, järjestöt, oppilaitokset ja viranomaiset. Lämpimästi tervetuloa tutustumaan!\nHelsingin kaupungin ylläpitämät asukastalot ovat kaikille avoimia kohtaamis- ja tapahtumapaikkoja. Asukastalojen tärkein tehtävä on lisätä hyvinvointia ja ehkäistä yksinäisyyttä. Tarjoamme mahdollisuuden osallistua erilaisiin ryhmiin ja järjestämme maksuttomia tapahtumia. Voit tulla mukaan ideoimaan toimintaa, osallistumaan tai muuten olemaan. Meille voit poiketa kahville ja lukemaan päivän lehdet. Osalla taloista on tarjolla edullinen lounas. Taloissamme saat digineuvontaa sekä mahdollisuuden tietokoneen käyttöön. Jokaisessa talossa toimii sosiaaliohjaaja, jolta saa henkilökohtaista neuvontaa ja ohjausta sosiaalipalveluista.\nMe sosiaali- ja terveystoimialan sosiaaliohjaajat olemme tavattavissa Kampin kappelissa, Narinkkatorin laidalla vuoden jokaisena päivänä. Tarjoamme sosiaaliohjausta ilman ajanvarausta ja halutessasi anonyymisti. Voit vain kävellä sisään Kampin kappeliin ja kysyä sosiaaliohjaajaa tai soittaa ja varata tapaamisajan. Autamme ja neuvomme sinulle kuuluvien palveluiden saamisessa ja löytymisessä tai tuemme vaikeassa elämäntilanteessa. Meitä voi myös tavata, vaikka asiasi olisivat kunnossa, m***a haluat jakaa elämäntilanteesi nostamia ajatuksia ja tunteita. Meillä on sinulle aikaa. Kampin kappelissa toimimme yhdessä Helsingin seurakuntayhtymän työntekijöiden kanssa. Olemme avoinna arkisin 8-20 ja viikonloppuisin 10-18. Erityispyhien aukioloajat löydät Facebook-sivuiltamme.\nStadin asukastalot ja Kampin kappeli Helsingin kaupungin www-sivuilla:\nStadin asukastalot ja Kampin kappeli facebookissa:\nSavonkatu ympäristöineen on muutoksen alla ja tarvitsemme sinun mielipiteesi. Kerro meille, mikä on sinulle tärkeää. Klikkaa linkkiä ja auta meitä luomaan sellainen Helsinki, jossa haluat elää. www.mind16.com/survey/GT514 Lisätietoja osoitteessa savonkatukehittyy.fi Jaa linkki eteenpäin, jos tiedät muita kiinnostuneita tahoja!\nKumppanuustalo Hannan ja Saunabaarin yhteinen keramiikkapaja 6.6. ja 14.6.2019. Lähtö Kumppanuustalo Hannasta klo 11.30. Tervetuloa mukaan!\nTeatteria naapurissa, Kulttuurikeskus Caisassa! Huomio! Vapaa pääsy! Tervetuloa!\n🕯 Joululahjoja ja joulutunnelmaa samassa paketissa. Värkkäämön perinteiset Kynttiläpajat järjestetään Nuorten toimintakeskus Hapessa 28.11.-4.12. Pajoissa ei ole ikärajaa, vaan ne ovat kaikille avoimia. Ilmoittautumiset: [email protected] tai 0406411707. Tervetuloa!\nValitettavasti huominen mielikässä-tapaaminen peruuntuu sairastumiseni vuoksi. Tavataan taas torstaina 13.12.!\nMikä tuo luomukylpylä on? Entä päähieronta, kurssi vai hierontaa tarjolla..?\nKumppanuustalo Hanna mainittu ❤ https://www.facebook.com/ilpo.iisakka/posts/10154796178036325


Suomalaiset Nettikasinot 2021 Lausunnot - Pelaa kasinoa nyt\nSuomalaiset Nettikasinot 2021 Lausunnot\nKlassiset peliautomaatit ovat yleensä suhteellisen yksinkertaisia. Jos samat symbolit näkyvät, voitot maksetaan. Usein tukea saa yleisesti sovellettava jokeri. Ne, jotka valitsevat modernit videokolikkopelit, voivat puolestaan odottaa paljon enemmän lisäominaisuuksia. Scatter-symboleista on tullut melkein itsestään selvää. Jos ne tapahtuvat palveluntarjoajan määritysten mukaan, joko mysteeri voittaa tai ilmaiskierrokset kutsuvat. Aivan yhtä suosittuja hedelmäpelien faneissa ovat bonuskierrokset, joihin voi liittyä erittäin korkeita voittoja. Aina silloin Suomalaiset Nettikasinot 2021 tällöin tietysti suuryritykset kehittävät myös kolikkopelejä. Jos tämä on progressiivista, voi olla miljoonia, jotka vaihtavat omistajaa ilman varoitusta.\nOn myös hyödyllistä tietää omat rajat pelaamalla Suomalaiset Nettikasinot 2021 peliautomaatteja. Vetoraja on yhtä hyödyllinen kuin aikaraja. Jos voit hidastaa itseäsi, et ole vaarassa joutua riippuvaiseksi rahapeleistä – vaikka jotkin online-peliautomaatit varmasti aiheuttavatkin riippuvuutta. Napsauta seuraavaa linkkiä: nettikasinot josta voittaa.


Silmukat Solmussa 2: Klipsuista rintarosseiksi\nInnostuin taas virkkaamaan klipsuja (niinkuin ei muuta tekemistä olisi... ) ,kun löysin kivan ohjeen Netti-ET:n tee-itse-sivuilta. Sama ohje on kuulemma julkaistu paperiversiossakin,siitä kertoi mm. Anneli,joka olikin tehnyt monta kaunista rossia. Minä tein ensimmäiset jo aikaisemmin,mutta innostuin eilen oikein tehtailemaan :)\nNämä kaksi odottelivat laatikossa kavereita,eli olivat ne ihka ensimmäiset...\nLiimasin näihin taakse rintaneulapohjan,toki osasta vielä puuttuu,enpä ollut varautunut tällaiseen tehtailuun :)\nTämän hetken käyttölaukkuni nro 1 sai tällaisen,väriin sopivan rossin...\nLaukku nro 2 sai myös omansa...\n...ja tietty iltalaukullakin täytyy olla oma koristeensa :)\nKuvat ovat puhelimella otettuja,kamera kun jäi kyläpaikkaan viime viikolla...Melko heikkotasoisia,mutta eiköhän näistä pääasia tule selväksi...\n..ja kasvaa... :) Tässä kuvassa jo suurin osa,eli loput valmistuneista. Kunhan saan lisää noita kiinnitysosia,niin tehtailu varmasti jatkuu :)\nNäytänpä teille vielä uuden ensiapulaukkuni...\nAika söpö,eikö? Tiimarista löysin tämän viidellä eurolla,ja koska tarvitsin juuri tällaista,ostin sen :)\nMutta...... Mitähän tällaisen höperön käsillätekijän ensiapulaukusta löytyykään?\nAivan oikein,ei suinkaan laastareita,vaan kaikkea kivaa näpertelyyn,silloin kun tekemättömyyden tuska on suurin :) Nappeja,lankaa,kaikkea pientä kivaa...\nNäin se lähes kolmen viikon loma sitten hurahti,tänään on sen viimeinen päivä... Huomenna taas töihimään,ja oikeastaan se onkin aika mukavaa kunnollisen lepotauon jälkeen. Tosin kyseessä on nyt ns.pehmeä lasku,sillä kaksi iltavuoroa nyt teen,ja viikonloppu on taas vapaa :)\nKivaa keskiviikkopäivää ihan jokaiselle!\nLähettänyt Sirpa klo 0.14\nkosotäti 27. maaliskuuta 2013 klo 1.53\nMonta kaunista korua oletkin tehny.\nMainio tuo ensiapulaukku:)\nMummonPajukori 27. maaliskuuta 2013 klo 2.41\nIhania koruja olet tehnyt ja sopivat moneen somisteeksi:)\nAnneli 27. maaliskuuta 2013 klo 5.55\nNauratti.... sinähän olet vielä kovempi virkkaaja kuin minä :)\nKauniita kaikki ja kiva tehdä !\nVirpi 27. maaliskuuta 2013 klo 19.32\nIhania koristeita, nyt on varmasti joka laukulle ja pussukalle oma.\nJa mainio säilytyslaatikko tuo ensiapulaukku :)\nSmirgeline 29. maaliskuuta 2013 klo 1.56\nKauniita koristeita ja niin sävy sävyyn sopivia laukkuihin.\nIhana keksintö tuo käsityöensiapulaukku.\nTyttösten mekot ja asusteet on supersöpöjä.\nRantapuikko 2. huhtikuuta 2013 klo 5.49\nAivan ihana tuo söpöliini tuolla alenpana. Kauniita vaatteita ym..ihanuuksia olet hänelle tehnyt =))


Suomalaisrauhanturvaajat: Urakka oli todella rankka - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nSuomalaisrauhanturvaajat: Urakka oli todella rankka\nKotimaa Julkaistu 28.10.2009 19:24 (Päivitetty 30.10.2009 13:40)\nSuomalaiset rauhanturvaajat palasivat Afganistanista. Kuva: Lehtikuva MTV3/lehtikuva\nPoliittisen kohun riepottelemat Afganistanin vaaleja tarkkailleet rauhanturvaajat ovat palanneet kotimaahan. Kone laskeutui Tampere-Pirkkalan lentokentälle noin klo 18.30.\nMazar-i-Sharifista kotiutui nyt Afganistaniin vaaleja varten lähetetyt lisäjoukot eli yhteensä 71 Porin prikaatin rauhanturvaajaa.\nMTV:n toimittajan Tuula Malinin mukaan suomalaisrauhanturvaajat kertoivat lentokentän tiedotustilaisuudessa olevansa todella väsyneitä: urakka on ollut rankka sekä fyysisesti että psyykkisesti. Miehet sanoivat palaavansa kotiin mielellään. Monen mukaan ammattitaito tosin on karttunut Afganistanissa.\nTurvallisuustilanne Afganistanissa on kiristynyt: suomalaismiesten palveluksen aikana alueella on ollut kymmenkunta vaarallista välikohtausta, jossa miehet itse ovat olleet mukana. Kaiken kaikkiaan suomalaisia on loukkaantunut neljä Afganistanissa.\nTiedotustilaisuudessa tuli myös ilmi, että suomalaisjoukot ovat kuulleet Suomessa käydystä kohusta joukkojen kotiuttamiseen liittyen. Kohu ei kuitenkaan ole haitannut rauhanturvaajien työtä. Rauhanturvaajien mukaan palvelussuhde solmittiin lokakuun lopulle.\nMonikansallisten joukkojen vahvuus säilyy Afganistanissa samana, sillä joukko ruotsalaisia jatkaa tehtävässä.\nKatso Tuula Malinin raportti Tampere-Pirkkalan lentokentältä\nSikainfluenssaepidemia levinnyt Pohjanmaalle ja Savoon "Rokotevastainen liike voi joutua vastuuseen"


RocknRolla – Stara\nElokuvat 25.12.2008, 21:00 · Stara.fi\nBrittielokuvat ovat nostaneet viime aikoina päätään Hollywoodin varjosta, ja tuore RocknRolla on tästä hieno esimerkki. Madonnan ex-miehen Guy Ritchien elokuva on nimittäin todella toimiva viihdepaketti.\nElokuva kertoo Lontoon alamaailmasta ja sen runsaana rehottavasta korruptiosta. Lenny Cole (Tom Wilkinson) on tämän maailman kuningas, jonka pillin mukaan tanssivat niin poliisit, valtuutetut, syyttäjät kuin tuomaritkin. Kaikki on ostettavissa rahalla. Paikallisen rikollisjengin väki haluaa päästä jaolle tuotoista, mutta heitä viilataankin pahasti linssiin.\nOne Twon (Gerard Butler) johtama jengi saa kirjanpitäjältä (Thandie Newton) kuuman vihjeen venäläisestä miljardööristä Uri Obomavichistä (Karel Roden), jonka rahat ryhmä päättää ryöstää. He eivät kuitenkaan tiedä, että miljoonat olivat menossa Colelle, jonka piti voidella niiden avulla rakennuslupa venäläisen uudelle stadionille. Kun mukaan kuvioihin astuu vielä Colen kuolleeksi uskottu narkkarirokkari-poikapuoli (Toby Kebbell), ovat kaikkien pelureiden pasmat täysin sekaisin.\nElokuvan tarina on todella sekava, mutta upean käsikijoituksen ansiosta katsoja koko ajan selvillä tapahtumista. Juonikuviot ovat monipuolisia ja kokonaisuus on rakennettu todella hienosti. Tarina avautuu pala palalta, ja itse asiassa lopussa pari palaa jää vielä puuttumaan. Castingistä pitää antaa täydet pisteet, sillä pääosat on miehitetty onnistuneilla brittivalinnoilla ja useilla amerikkalaisilla tähdillä. Erityisen hyvin roolinsa tekevät Thandie Newton ja rikollispomon oikeana kätenä nähtävä Mark Strong.\nElokuvan käsikirjoituksestakin vastanneen Ritchien ohjaus on sujuvan rytmikästä ja elokuvan värimaailma tyylikkäästi teemoittain sävytetty. Myös tarinan viittaus miljardööri Roman Abramovitsiin on hauska. Kokonaisuutena RocknRolla on todella värikäs gansteritarina, joka tarjoaa myös hyvät naurut.


Simba Chi Chi LOVE - Vauva Boo | pinkorblue.fi\nSimba Chi Chi LOVE - Vauva Boo\nsuositut ChiChi LOVE -koirat tarttuvat ajankohtaisiin muotiteemoihin, ja niillä on trendikkäitä vaatteita ja paljon asusteita.\nBaby Boolla on suuret silmät ja söpö vaaleanpunainen ruokalappu. Chihuahuan pentu kuuntelee lasten käskyjä ja reagoi ääneen kuin oikea koira. Hän osaa istua, laskeutua, kääntyä ympäri, seistä päällään ja jopa laulaa. Se vastaa yhteensä 12 eri äänikomentoon.\nSopii myös halailuun - pennun pinta on miellyttävän pehmeää plösöä. Pieni pentu rakastaa halailua ja on melko leikkisä. Koirakoulutusten välissä se odottaa aina innolla syliä ja silittelyä. 30 cm korkea ChiChi LOVE Baby Boo -pentu sopii vähintään 3-vuotiaille lapsille.\nKorkeus: noin 30 cm\nVastaa 12 äänikomentoon\nSisältää yli 60 erilaista ääntä\nTarvittavat paristot: 4 x 1,5 V AAA - ei sisälly toimitukseen.\nMuutosehdotus tuotteeseen A316596\nAsiakkaidemme tuotearvostelut: Simba Chi Chi LOVE - Vauva Boo


GANT - Authentic Indian Madras ‑paita Lt Indigo men | Virallinen sivu\n/ Authentic Indian Madras ‑Paita\nGANT Authentic Indian Madras ‑paita\nValitse koko S M - Muutama jäljellä varastossa L XL - Ei varastossa, lisätietoja varten lähetä sähköpostia osoitteeseen asiakaspalvelu@gant.com. XXL XXXL - Ei varastossa, lisätietoja varten lähetä sähköpostia osoitteeseen asiakaspalvelu@gant.com.\nGANTin Authentic Indian Madras ‑paita on todellinen amerikkalaisen urheilumuodin klassikko. Madras on peräisin intialaisesta Madras-nimisestä kaupungista, joka tuli kuuluisaksi kevyen ja tyylikkään utuisen ruutukuosisen puuvillakankaan tuotannosta. Erityisen pehmeässä paidassa on regular-mitoitus ja viileään vuodenaikaan sopivat hillityt, maanläheiset värisävyt. Lisäksi paidassa on nappikaulus, teräväkärkinen rintatasku sekä takana GANTin ikoninen vastalaskos ja ripustuslenkki.


Järjestä vapaaehtoistyöleiri – Kansainvälinen vapaaehtoistyö ry\nTarvitsetko kansainvälistä talkoovoimaa? Järjestä vapaaehtoistyöleiri!\nKVT järjestää vuosittain 8–12 kansainvälistä vapaaehtoistyöleiriä Suomessa. Etsimme joka vuosi uusia yhteistyökumppaneita leirejä isännöimään, mutta mukana on myös vanhoja leirijärjestäjiä, joille toiminta on jo tuttua. Kansainvälinen työleiri voi olla tapa toteuttaa projekti, jolle olisi muuten vaikea löytää tekijöitä: leireillä ulkomaalaiset vapaaehtoiset esimerkiksi kitkevät luomupeltoja, korjaavat kylätiloja, auttavat festarijärjestelyissä, viettävät aikaa nuorten turvapaikanhakijoiden kanssa tai jakavat kasvisruokaa osana kansainvälistä rauhankampanjaa. Parhaimmillaan leirit elävöittävät paikallisyhteisöjä ja luovat kohtaamismahdollisuuksia ihmisille, jotka eivät muuten tapaisi.\nLeirin kesto on vähintään 10 päivää ja enintään kolme viikkoa. Vapaaehtoisia leirille osallistuu 6–16. Vapaaehtoiset tulevat KVT:n sisar- ja kumppanijärjestöistä ympäri maailmaa. KVT järjestää leirille myös 1–2 leirinvetäjää, jotka huolehtivat ryhmänohjauksesta.\nKuka voi järjestää vapaaehtoistyöleirin?\nVapaaehtoistyöleirin voi järjestää yleishyödyllistä toimintaa tekevä yhdistys, projekti tai yhteisö. Leirejä on järjestetty yhteistyössä mm. kunnallisten organisaatioiden, kyläyhdistysten, kulttuuriyhdistysten, osuuskuntien, ekokylien, vastaanottokeskusten ja oppilaitosten kanssa. Useimmiten leireillä tehtävä työ on yksinkertaista, ei erityisempää ammatillista osaamista vaativaa hommaa. Kansainvälisen leiritoiminnan tarkoitus on tukea yhteiskunnan monikulttuurisuutta, arkipäivän rauhantyötä ruohonjuuritasolla sekä voittoa tavoittelematonta kansalaisyhteiskunnan toimintaa.\nLeirillä tehtävä työ ei voi hyödyttää yksityistä henkilöä tai henkilöryhmää. Yritys ei siis voi toimia leirijärjestäjänä. Osuuskuntien osalta isännöimistä harkitaan tapauskohtaisesti. Nyrkkisääntö on, että leirillä on oltava ideologinen pohja ja / tai ympäröivää yhteisöä hyödyttävää toimintaa. Tällaista voi olla esimerkiksi kestävän kehityksen toimintatapojen noudattaminen niiden levittämistarkoituksessa, yhteisöllisen toiminnan järjestäminen (esim. paikallistapahtuma) tai yhteistyö paikallisten yleishyödyllisten tai kunnallisten toimijoiden kanssa.\nLeirijärjestäjä tarjoaa leiriläisille\nmajoituksen ja ruuan\nkuljetuksen leiripaikalle, jos sinne ei pääse julkisilla kulkuneuvoilla\nopinto-osuuden, esim. leirin teemaan, paikallishistoriaan, kulttuuriin, ihmisiin tai luontoon tutustumista\nhuolehtii muista leirin käytännön järjestelyistä\nMilloin leirin voi järjestää?\nKansainvälisiä vapaaehtoistyöleirejä järjestetään enimmäkseen kesäaikaan, mutta myös muuhun vuodenaikaan leirin järjestäminen on mahdollista. Euroopassa kesälomakausi alkaa myöhemmin kuin Suomessa, joten ennen juhannusta oleville leireille voi olla vähemmän hakijoita.\nUusia leirikohteita etsitään erityisesti syksyisin ja talviaikaan, mutta kuuntelemme leiriehdotuksia vielä alkuvuonnakin. Otathan huomioon, että vapaaehtoiset alkavat hakea kesälle leirejä jo maalis–huhtikuussa, joten on hyvä olla ajoissa liikkeellä.\nLeirin kustannukset vaihtelevat leirin pituuden, osallistujamäärän, puitteiden ja työn mukaan. Yksi isoimmista kuluista on ruoka, jota kannattaa varata reilusti varsinkin jos työ on fyysisesti raskasta. Suosittelemme varaamaan ruokakuluihin vähintään 10 euroa/leiriläinen/päivä. Useimmilla leireillä on varattu ruokakuluihin esim. 1500€ kun leiriläisiä on 10 ja leiri kestää 10 päivää.\nMonilla leireillä majoitus on järjestetty ilmaiseksi tai edullisesti paikallisessa koulussa, kyläyhdistyksen tiloissa tai nuorisotiloilla. Samoin työvälineet, patjat, tyynyt tai vaikkapa pyörät vapaaehtoisten käyttöön useimmiten saadaan lainaan paikallisilta tai oman yhdistyksen jäseniltä. Haravia, lapioita ym. työkaluja kannattaa kysellä kunnan ympäristöpalveluista.\nKVT perii leirin jälkeen 200€ leirikoordinaatiomaksun (virtuaalileirillä 100€), jolla katetaan leirinvetäjien valmennus- ja matkakulut leiripaikalle. Lisäksi leirijärjestäjällä on hyvä olla vakuutus rikkoutuneiden tavaroiden jne. varalle, sillä KVT:n kattojärjestön tarjoamat vakuutukset ovat rajallisia.\nVirtuaalileiri perinteisen leirin sijaan?\nVuonna 2020 lähdettiin kansainvälisen verkostomme voimin kehittämään myös etäosallistumisen mahdollistavia virtuaalileirejä. Verkossa toteuttavan virtuaalileirin idea on hyvin sama kuin perinteisillä leireillä. Virtuaalileirillä voidaan esimerkiksi työskennellä jonkin kampanjan parissa, kerätä tietoa erilaisista teemoista, tuottaa ja jakaa tiedotusmateriaalia, päivittää wikipediaa, osallistua mapathoniin tai opiskella uusia taitoja yhteisön hyväksi. Virtuaalileirillä tehdään siis niitä kaikkia tehtäviä mitä tehdään vapaaehtoisvoimin verkossa ja etänä muutenkin. Virtuaalileiriin voi kuulua myös vapaaehtoisten kotipaikkakunnillaan tekemät tehtävät.\nVirtuaalileirin kesto voi olla lyhyempi kuin perinteisellä leirillä ja leirijärjestäjä tarjoaa vain työnohjauksen ja tarvittavat työvälineet, ei siis ylläpitoa sillä vapaaehtoiset osallistuvat kotoaan käsin. Virtuaalileiri mahdollistaa osallistumisen ilman matkustamista, joten se palvelee sekä ympäristön etua että avaa osallistumismahdollisuuden niillekin, jotka eivät pysty matkustamaan.\nJos haluat järjestää vapaaehtoistyöleirin\nTutustu asiaan tarkemmin lataamalla sivun lopusta leirijärjestäjän opas. Voit myös ottaa suoraan yhteyttä leiri-ideasi kanssa (\n) ja neuvomme mielellämme eteenpäin. Kun ajatus leiristä alkaa olla muotoutunut, täytäthän alustavan kyselyn (virtuaalileiriä suunnitteleville on oma alustava kysely). Kaikkien yksityiskohtien ei tarvitse olla selvillä vielä alustavassa kyselyssä. Esimerkiksi leirin tarkka ajankohta ja leiriläisten määrä ovat asioita, joista voidaan sopia vasta myöhemmässä vaiheessa. Sen sijaan leirillä tehtävästä työstä ja leirin rahoituksesta on hyvä olla jo selkeä käsitys.\nKaikki alustavat kyselyt käsitellään ensin KVT:n leirikoordinaatioryhmässä, jossa pohditaan leirin soveltuvuutta KVT:n ja kattojärjestömme SCI:n arvoihin sekä toteuttamiskepoisuutta. Tässä vaiheessa saatamme esittää tarkentavia kysymyksiä, jos jokin on epäselvää. Sen jälkeen alustava kysely esitellään KVT:n johtokunnalle, joka päättää lopullisesta hyväksynnästä kokouksessaan. Johtokunta kokoontuu noin kerran kuussa ja kokousaikataulu vaikuttaa leirin hyväksymiseen kuluvaan aikaan. Yleensä vastaus tulee parissa viikossa, mutta joskus voi mennä kuukausikin. Mikäli leiri hyväksytään sellaisenaan, allekirjoitetaan leirisopimus, jonka jälkeen KVT pääsee etsimään leiriläisiä ja leirinvetäjiä. Ennen leiriä KVT tarvittaessa tukee leirin suunnittelussa ja käy leiripaikalla vierailulla.\nLeirijärjestäjän opas on tiivistetty ladattava pdf-muotoinen tietopaketti, joka kertoo, miten leirin järjestäminen käytännössä onnistuu ja millaisia velvoitteita leirijärjestäjällä ja muilla osapuolilla on. Opas kannattaa lukea hyvissä ajoin ennen leiriä ja pitää varuilta mukana leirin aikanakin. Opas auttaa myös alustavan kyselyn täyttämisessä.\nKannattaa myös lukea leirikokemuksia aiemmilta leirijärjestäjiltä, leirinvetäjiltä sekä leiriläisiltä.