ItäMaito 1/2012. Laiduntava karja tekee imagotyötä Ennakoivaa huoltoa tilasäiliöille. Sorkkahoito tuo terveitä tuotosvuosia - PDF\nItäMaito 1/2012. Laiduntava karja tekee imagotyötä Ennakoivaa huoltoa tilasäiliöille. Sorkkahoito tuo terveitä tuotosvuosia\nDownload "ItäMaito 1/2012. Laiduntava karja tekee imagotyötä Ennakoivaa huoltoa tilasäiliöille. Sorkkahoito tuo terveitä tuotosvuosia"\n1 ItäMaito 1/2012 Laiduntava karja tekee imagotyötä Ennakoivaa huoltoa tilasäiliöille Sorkkahoito tuo terveitä tuotosvuosia Tuoteuutuudet siivittävät Valion tulosta\n2 1/2012 Kuva: Soile Tiainen Setälässä tuotetaan kultamitalimaitoa...4 Maidon kylmäketjun takuumies...6 Työssä oppimalla uusia asentajia...9 Rauno Hiltunen: Maidosta löytyy koko ajan uutta Lehmien kesäloma Laitumelta terveyttä karjalle Laitumen kuusi vapautta Liperin Mylly siirtyy rehuissa luomuun Terveillä sorkilla jaksaa lypsää...20 Vuoden teemana tarttuvat taudit Nuoret tuottajat tutustuivat Valioon Uutispaloja Taina tuli taloon Voimavarariihi muutoksen tueksi Maitoparta: Työtä tutkimuksen eteen Sorkanhoitotelineessä voi myös kiikkua, näyttää Onni Nykänen. Vuokko ja Lauri Tanskasen karja viettää kesän laitumella. Pikkuvasikat otetaan sisään kovan sateen uhatessa. Kuva: Nikon Kuvapalvelu Kansi Risto Mykkänen ja Eero Rytkönen lähdössä huoltokeikalle. Kuva: Eeva-Kaisa Pulkka Kuva: Leena Pakarinen Raisioagron luomurehut tehdään vastedes Liperin Myllyssä. Julkaisija Osuuskunta ItäMaito Toimituskunta Päätoimittaja Ilpo Lukkarinen, toimituksen sihteeri Taina Voutilainen, Jarno Kämäräinen, Riitta Pasanen, Kari Piironen, Arja Rissanen Tuotanto Raila Aaltonen, raila. Ulkoasu ja taitto Päivi Liikamaa, Paino Suomen Painotuote Oy, Seuraava ItäMaito-tiedotuslehti ilmestyy viikolla 45. ItäMaito 2 ItäMaito 1 / 2012\n3 Pääkirjoitus Tulevaisuuden ala ItäMaidon kolmas toimintavuosi on hyvässä vauhdissa. Meitä Suomen suurimman maito-osuuskunnan tuottajia on noin Viime vuoden maitomäärä, 537 miljoonaa litraa, tuotettiin navetoissa, joissa oli keskimäärin 27,5 lehmää. Maidosta 62 prosenttia tuli tiloilta, joiden kiintiö oli alle litraa. Aivan aiheeton on siis vähättelevä asenne omaa tuotantoa kohtaan, johon joskus törmää pienemmillä tiloilla. Jokainen tuotettu maitolitra on osuuskunnalle yhtä tärkeä. Osuustoiminnan keskeinen periaate, omistajajäsenten yhdenvertaisuus, on kantanut pitkälle suomalaisen maaseudun murroksissa ja se kantaa eteenkin päin. Suurempia huolenaiheita on, miten korvataan tuotannosta poistuvien parsipaikkojen jättämä aukko maitomäärissä. Viime vuonna tuotannosta luopui 175 itäsuomalaista maidontuottajaa. Ainakaan vielä eivät investoijat pysty tätä aukkoa täysin korvaamaan. Ilman investointejakin apu löytyisi keskituotoksen nostamisesta. Lehmien jalostus on mennyt vauhdilla eteenpäin ja antaa tähän hyvät mahdollisuudet. Valtakunnallinen meijerimaidon keskituotos oli viime vuonna litraa. Suunnatkaamme siis katseemme lehmien ruokintaan, terveydenhoitoon ja ympäristöolosuhteisiin. Tässä hankkeiden luvatussa maassa ja ammattitaitoisen neuvonnan avulla tietoa on kyllä saatavilla, kun vain jaksamme sitä arkisen aherruksen keskellä hakea ja vielä käytännössä toteuttaakin. Maidontuotanto on tulevaisuuden ala Itä-Suomen maataloudessa ja tuo ratkaisevan osuuden alueemme maataloustulosta. Voimme jokainen omalta osaltamme luoda positiivista mielikuvaa alasta ja innostaa nuoria jatkamaan monipuolista ja haasteellista työtämme. EU:n ja kansallisen tuki- ja tuotannonohjauspolitiikan tärkein tehtävä on turvata alan tulevaisuus myös maitoisan Suomen alueella. Oman osuuskunnan tulee hoitaa osansa kustannustehokkaasti. Korkea maidon tilityshinta, kilpailukykyiset palvelut ja maidontuotannon edellytysten tukeminen alueellamme ovat niitä asioita, joita voimme odottaa osuuskunnaltamme. Onneksi emme ole tässä työssä yksin. Myös suomalaisten maidontuottajien omistaman Valion perustehtävä on turvata maidontuotannon säilyminen Suomessa. Ei ole yhdentekevää, kuinka Valio menestyy maamme ja maailman maitomarkkinoilla. Käytännössä tuottajien saama tilityshinta on Valion maidostaan markkinoilta saama tuotto. Valion pitkälle viety tuotekehitys on taannut meille Euroopan korkeimpiin kuuluvan tilityshinnan markkinamyllerryksistä huolimatta. Suomalaisen tuottajan paras ystävä on suomalainen kuluttaja. Kaupan hyllyn äärellä ratkaistaan iso osa toimeentulostamme. Positiivisten mielikuvien synnyttämisessä vanhat konstit ovat joskus parhaita. Tämän lehden yhtenä teemana on laiduntaminen. Turhan usein kaupunkilaiskesävieraat kertovat laiduntavien lehmien vähentyneen maalaismaisemasta. Sen lisäksi, että laiduntaminen lisää lehmiemme hyvinvointia, se on mitä parhain tapa kertoa suomalaisen laadukkaan maidon ja maitotuotteen alkuperästä. Kohotetaan yhteinen maitomalja keväälle ja äideille näin äitienpäivän aikaan! Mirja Koutonen Osuuskunta ItäMaito Edustajiston varapuheenjohtaja Rautavaara ItäMaito 1 /\n4 Setälässä tuotetaan kultamitalimaitoa Juankoskelaiset Anne ja Matti Setälä vastaanottivat huhtikuussa Walter Ehrströmin kultaisen mitalin tunnustuksena hyvälaatuisen maidon tuottamisesta. Maidon laatu on ollut E-luokassa yhtäjaksoisesti 25 vuotta. Teksti ja kuvat Arja Rissanen Tuotantoneuvoja ItäMaito Anne ja Matti Setälän aikaansaannosta on saavutuksesta vajaa kolmannes eli viimeiset seitsemän vuotta. Pohjatyön ovat tehneet Matin vanhemmat, Kaarina ja Heikki Setälä. Sellaista maitoa on pyritty tuottamaan, jota itsekin juo ja lapsilleen voi antaa. Pyrimme tekemään työt niin hyvin kuin osaamme ja miettimään, miten te- Tietokoneelta tulevat raportit korostuvat automaattilypsyssä. Niitä pitää seurata ja tulkita useamman kerran vuorokaudessa. 4 ItäMaito 1 / 2012\n5 Walter Ehrström - mitalit Setälän kolme sukupolvea skoolaamassa hyvän maidon puolesta: Anne ja Matti lastensa Nikon, Teemun ja Tonin kanssa sekä isovanhemmat Kaarina ja Heikki. kemistään voisi vielä parantaa, korostavat Setälät. Mitään erityisiä ponnisteluja he eivät koe mitalin eteen tehneensä. Hyvälaatuisen maidon tuottaminen on ollut heille itsestäänselvä asia. Tietysti pitää muistaa puhtaus, huolellisuus, tarkkuus ja hyvälaatuinen säilörehu, luettelevat Kaarina ja Heikki asioita, joihin he kiinnittivät huomiota ollessaan remmissä päätoimisena. Anne ja Matti jatkavat samoilla linjoilla. Kaikkeen pitää kuitenkin aina varautua. Koneiden rikkoutuminen voi tuottaa yllätyksen. Se on aikoinaan koettu myös Setälässä, kun automaattipesuri teki yli 25 vuotta sitten omat kepposensa laadulle. Kyllähän navetta on haastava ympäristö kaikelle mahdolliselle. Siellä on eläimiä, jotka liikkuvat, lisäksi sähköä, kosteutta ja likaa siinäpä yhtälö, jossa voi tapahtua mitä vaan, jatkaa Matti. la satsataan eläinaineksen kehittämiseen. Lypsynopeuden merkitys korostuu automaattilypsyssä, joten se on ollut yksi viime aikojen painopistealue. Setälät panostavat myös hyvään tiinehtyvyyteen, ja tästä tulokset puhuvat puolestaan. Terveet ja hyvinvoivat lehmät tuottavat myös hyvää maitoa. Ruokinta kohdalleen Setälän tilan lehmät saavat tuoretta maittavaa säilörehua toistakymmentä kertaa vuorokaudessa. Väkirehu ja puolitiiviste tarjoillaan kioskeista. Säilörehun laatuun on panostettava, onhan se lehmien päärehu, ja ruokintaa on seurattava jatkuvasti. Ruokinnan mittareita pitää osata tulkita, kertoo ruokinnasta päävastuullisena oleva Matti. Hänen mielestään on hyvä, jos lehmät ovat hyvällä, terveellä tasolla nälkäisiä. Silloin kierto toimii parhaiten myös lypsyjen suhteen. Aperuokintaa he miettivät tarkoin, mutta päätyivät kuitenkin erillisruokintaan. Lehmien sorkat pidetään kunnossa hoidattamalla ne 2 3 kertaa vuodessa. Luottolomittaja on korvaamaton apu Annen ja Matin ympärillä on ollut osaavia henkilöitä tukena. Matin vanhemmat auttavat mielellään niin navetalla kuin lasten hoidossakin. Kesäaikaan lähinnä peltotöissä on ollut apuna ulkopuolista tilapäistyövoimaa. Vuodesta 2006 lähtien tilalla on ollut sama lomittaja, jolle voi huoletta jättää työt ja vastuun. Maidon laatu on pysynyt yhtä hyvänä ja seuranta on ollut tarkkaa myös lomien aikana. Muistutukset ja infot navetan päivittäisistä asioista pelaavat molemmin puolin. Ei tarvitse miettiä ja pelätä, uskaltaako lähteä lomalle, kiittävät Anne ja Matti. Äitiyslomien aikaiset lomituksetkin ovat sujuneet kivuttomasti. Sanotaan, ettei kukaan ihminen ole korvaamaton, mutta kyllä tässä sanoisin, että meidän lomittajamme on, jatkaa Matti ajatuksiaan. E-luokan maito on Setälän perheelle iso asia. He ovat tyytyväisiä työnsä saamasta arvostuksesta, joka näkyi mitalien jaon juhlallisissa puitteissa Smolnassa. Navetta jokaisen sukupolven aikana Kaarina ja Heikki lypsivät ja hoitivat lehmät parsinavetassa, jonka he aikoinaan rakensivat entisen parsinavetan tilalle. Kun Anne ja Matti ottivat tilan haltuunsa, lehmiä oli 36. Aika pian he alkoivat suunnitella pihattoa, ja se valmistui vuonna Oman haasteensa laadun hallintaan toi siirtyminen automaattilypsyyn. Kyllähän se alkuun jännitti, kuinka tulee onnistumaan, muistelee Anne. Rutiinit pitää olla toisenlaiset kuin normilypsyssä, erilaisia asioita täytyy seurata ja tarkkailla kuin aikaisemmin. Robotti tekee niin kuin se ohjeistetaan toimimaan. Navetalla pitää käydä yhtä ahkeraan kuin aiemminkin, Matti lisää. Samaan aikaan mennään navetalle nyt kuin parsinavetan aikana. Robotin kanssa pitää olla tarkempi kuin normilypsyssä. Esimerkiksi antibioottihoitoa aloitettaessa pitää tieto merkata heti tietojärjestelmään, mieluummin vielä ennen sitä, ettei vahinkoa pääse tulemaan. Toivossa elettiin, että laatu kestää ja näin on onneksi myös toteutunut. Meillä on ollut solulaskuri käytössä heti alusta alkaen, se on ollut hyvä apu ja siihen on voinut luottaa, kertoo Anne. Navetassa on noin 70 lehmää, puolet ayrshirea ja puolet holsteinrotuisia. Tilal- Osuuskunta ItäMaidon kultamitalipalkitut Kyllikki, Johannes, Jukka ja Paula Hiljanen, Maaninka Pirjo Huttunen ja Heikki Ruuskanen, Maaninka Eija ja Jyri Karjalainen, Juva Liisa Karjalainen, Kajaani Juha-Pekka Karttunen, Polvijärvi Matti ja Anne Kemppainen, Hyrynsalmi Vesa Kolari, Leppävirta Ari ja Arja Kortelainen, Sonkajärvi Asko Petteri ja Riitta Kähkönen, Kuhmo Kuva: Arja Rissanen Mty Lohilahti, Kuopio Seija ja Pekka Pekonen, Rantasalmi Liisa Rissanen, Maaninka Riitta ja Timo Rissanen, Leppävirta Matti ja Anne Setälä, Juankoski Sikalanharjun tila, Leppävirta Sari ja Jouni Sikanen, Joroinen Tuomo Sormunen, Polvijärvi Leena ja Kalevi Toivonen, Kitee Hannu ja Marja-Leena Voutilainen, Liperi ItäMaito 1 /\n6 Huollon ammattilaiset Maidon kylmäketjun takuumies Tilasäiliöpalvelu on yksi Osuuskunta ItäMaidon ydintoiminnoista. Kaikkien tuottajien maitojen kylmänä pysyminen on tärkeää, joten tilasäiliöpalveluun panostetaan. Teksti ja kuvat Eeva-Kaisa Pulkka Juha Pohjola on ollut töissä samalla Valion Lapinlahden tontilla 34 vuotta, ennen tilasäiliöpalvelua juustolan kunnossapitotehtävissä. I tämaidon tuottajat voivat valita vuokra-, leasing- tai omistussäiliön. Leasing on uusi vaihtoehto tilasäiliön hankkimiseksi, kertoo tilasäiliöpalvelun esimies Juha Pohjola. Leasing-sopimuksen voi tehdä 60, 84 tai 120 kuukauden ajaksi, jonka jälkeen säiliön voi lunastaa omakseen. Viime vuonna sopimuksia tehtiin neljästä tilasäiliöstä. Vuosittain ItäMaidon alueella tehdään tilasäiliön vaihtoa. Viime vuonna uusia säiliöitä ostettiin 34 ja niiden keskikoko oli litraa. Kysytyimpiä ovat tällä hetkellä litran säiliöt. Ulkosiiloja on muutama tila kysellyt, mutta vielä niitä ei ole käytössä. Toimittajilta on pyydetty tarjouksia ja tutkimme vaihtoehtoja, Pohjola kertoo. Vuokrasäiliön vuokra on 0,35 senttiä ja pesurin 0,405 senttiä tuottajan toimittamaa maitolitraa kohti. Vuokraan kuuluvat tilasäiliöiden vaihdot, korjaukset ja ennakkohuollot sekä pääoman poisto. ItäMaidolla on vapaana noin 300 tilasäiliötä, joista osa on koko ajan myytävänä. Osa aivan pienimmistä, muutaman sadan litran säiliöistä pidetään hätävarana tiloille, joilla nopean maitomäärän kasvun johdosta tilasäiliö ei tahdo riittää. Säiliöiden lisäksi osuuskunta vuokraa myös pesuveden lämmitys- ja lämmön talteenottojärjestelmiä. Lämmön talteenottojärjestelmän vuokra on 0,03 senttiä ja pesuveden lämmittimen 0,02 senttiä toimitettua maitolitraa kohti. Pesuveden lämmitysjärjestelmän laittaminen tilasäiliöön säästää nopeasti hintansa, sillä se lämmittää vettä vain tarpeeseensa ja vesi on joka pesukerta sopivan kuumaa. Esimerkiksi ison varaajan lämmittäminen vie energiaa enemmän ja vain osa vedestä käytetään, Pohjola sanoo. Uusi järjestelmä tuo helpotusta huoltoihin Reilun vuoden tilasäiliöpalvelun esimiehenä toiminut Pohjola toi mukanaan Valiolla jo pitempään toiminnassa olleen kunnossapitojärjestelmän. Järjestelmästä löytyvät jokaisen tilan tilasäiliön tiedot ja niille tehdyt huollot, korjaukset ja käytetyt varaosat. Tuottajan soittaessa huoltomiehet näkevät järjestelmästä, millainen säiliö tilalla on ja mitä sille on aiemmin tehty, eikä tilan tarvitse niitä itse muistella, Pohjola kertoo. Tietojen perusteella huoltomiehet osaavat ottaa mukaan oikean varaosan jo valmiiksi. Järjestelmä päivittyy koko ajan, kun huoltomiehet kirjaavat sinne kaikki käyntinsä, tehdyt työt ja käytetyt varaosat. Samalla kertyy tilastoa siitä, mitä korjauksia tehdään eniten. Tämän tiedon pohjalta Pohjola esittää laitetoimittajille kehityskohteita. Meillä oli juuri palaveri ja nyt pystyin näyttämään paperilta, mitkä kohdat säiliöissä kaipaisivat kehittämistä. Pohjola kiittelee huoltomiesten suhtautumista kunnossapitojärjestelmän käyttöönottoon. He ovat ymmärtäneet nopeasti, että järjestelmä helpottaa heidän työtään. Jatkossa järjestelmään on tarkoitus ottaa myös kuvat kaikista tilasäiliöistä, mikä sekin auttaa huoltomiestä näkemään, millainen säiliö ja millaisilla varusteilla tilalla on. ItäMaidon tilasäiliöiden päämerkki on Wedholms. Sitä Pohjola suosittelee myös omistussäiliön hankkiville tiloille. Niihin säiliöihin meillä on kattava varaosavarasto ja huoltomiehillä paras osaaminen, hän perustelee. Huoltopaketit tilojen säiliöille Vuokrasäiliöissä huollot ja korjaukset kuuluvat vuokraan. Omistus- ja leasing-säiliöiden huoltoihin ja korjauksiin ItäMaito tarjoaa ennakkohuoltopakettia 140 eurol- 6 ItäMaito 1 / 2012\n7 Juha Pohjolalle kuuluvat tilasäiliöiden lisäksi maitoautohuollon esimiestehtävät sekä ItäMaidon kiinteistöjen isännöitsijän tehtävät. la, mikä sisältää käyntimaksun ja kahden tunnin työt. Käytetyistä varaosista laskutetaan erikseen. Huolloissa ja korjauksissa käyntimaksu on 55 euroa ja tuntiveloitus 42,50 euroa sekä käytettyjen varaosien hinta. ItäMaidon alueella on kuusi huoltomiestä, kolme pohjoisella ja kolme eteläisellä alueella. Molemmilla alueilla on iltapäivystys klo sekä kiertävä viikonloppupäivystys klo Tuona aikana eteläisen alueen huoltomiehen tavoittaa numerosta ja pohjoisen alueen Ellei puheluun voida vastata, voi tuottaja jättää viestin vastaajaan ja huoltomies soittaa takaisin. Iltaisin tilanteet pyritään ratkaisemaan puhelinneuvonnalla. Päivystysaikana käytetään maalaisjärkeä, mitä lähdetään korjaamaan heti ja mikä voi odottaa arkea. Usein riittää puhelinneuvonta, Pohjola sanoo. Koska alue on laaja ja töitä paljon, on Itä- Maidolla muutama yhteistyökumppani, joita voidaan käyttää akuuteissa tapauksissa. Ennakkohuolto pitää kulut kurissa zkunnossapitojärjestelmän myötä tilasäiliöhuoltoa pyritään kehittämään enemmän ennakkohuollon suuntaan. Tilasäiliöissä on osia, jotka vaativat määräaikaiset huollot ja näiden huoltojen tekemiseen tilasäiliöpalvelu panostaa aiempaa enemmän. Ennen huoltotarpeet ovat olleet huoltomiesten vihkoissa, mutta nyt järjestelmän avulla pyrimme tekemään siitä järjestelmällisempää ja suunnitelmallisempaa, Pohjola kertoo. Tarkoituksena on, että järjestelmä antaa huoltomiehelle viikoittain listan ennakkohuoltoa tarvitsevista säiliöistä. Listan perusteella huoltomies ottaa yhteyttä tilalle ja sopii huoltoajan. Ennakkohuollolla säiliöstä on tarkoitus tehdä kuin uusi joka kerta, joten korjaustyöt vähenevät. Huoltomiesten ajotunnit vähenevät, kun palokuntatyötä saadaan vähemmäksi, Pohjola uskoo. Toimiva säiliö on tuottajan etu ja me saamme toiminnasta kustannustehokkaampaa. ItäMaito 1 /\n8 Ennätysjoukkueen valmentaja zjuha Pohjolan toinen elämä löytyy jäältä. Mies meni ringettekaukalon laidalle vanhimman tyttärensä mukana 24 vuotta sitten ja on siellä yhä. Päivääkään en vaihtaisi pois. Pohjolasta tuli pian joukkueen huoltaja ja C-tyttöjen valmentaja. Ringettetyttöjen perustaessa itse edustusjoukkueen 1989, tuli Pohjolasta sen valmentaja. Vuonna 1994 Lapinlahden Luistin -89 nousi liigaan. Naisten valmentaminen on valmentanut myös valmentajaa, Pohjola naurahtaa. Vuosien mittaan valmennettavana on ollut kymmeniä nuoria naisia ympäri Ylä-Savoa ja kuusi kanadalaistakin joukkueessa on vieraillut. Pohjola pitää tärkeänä, että ympäristökunnista on ollut mahdollista päästä peliuralla eteenpäin kotiseudulla. LL-89 ei ole pelkästään lapinlahtelaisten joukkue. LL-89 on liigan pohjoisin joukkue, Naisten valmentaminen on valmentanut myös valmentajaa mutta pitkissä pelimatkoissa on hyvätkin puolensa. Joukkueesta tulee tiivis perheyhteisö, koska olemme paljon yhdessä, Pohjola sanoo ja uskoo sen olleen myös osatekijänä menestyksessä. Joukkue on kerännyt SM-liigasta viisi kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin. Tämä vuosi oli menestyksessään historiallinen: LL-89 voitti ensimmäisenä suomalaisena joukkueena seurajoukkueiden maailmanmestaruuden, SM-liigassa se voitti kaikki ottelunsa tehden kauden aikana liigan historian maaliennätyksen ja voittaen maaliskuussa Suomen mestaruuden. Vaikka joukkue on saavuttanut lähes kaiken, yksi tavoite on vielä jäljellä. Tyttäreni sanoi, että olisi mukava voittaa liiga kotiyleisön edessä. Se meiltä vielä puuttuu, Pohjola toivoo. Ringette nielee liki kaiken vapaaajan, vain maanantai-ilta on Pohjolan kalenterissa tyhjä. Edustusjoukkueen lisäksi hän valmentaa aluesarjan joukkuetta. Toisaalta pitkä kokemus auttaa. Kun on vuosia tehnyt, ei aivan kaikkia asioita tarvitse enää pähkäillä, mitä ja miten treenataan, Pohjola sanoo. Ringettestä on tullut elämäntapa. Teksti Eeva-Kaisa Pulkka Kuva Juha Pohjolan albumi Juha Pohjolan valmentama naisten ringettejoukkue LL89 voitti tänä vuonna seurajoukkueiden sekä maailman että Suomen mestaruuden. 8 ItäMaito 1 / 2012\n9 Huollon ammattilaiset Huoltoauton ratin takana oleva Risto Mykkänen on Eero Rytkösen oppipoikana tilasäiliöhuollossa. Oppisopimuksella hänestä tulee asentaja puolessatoista vuodessa. Työssä oppimalla uusia asentajia Tilasäiliöasentajan työ on sen verran erikoisalaa ja monipuolista osaamista vaativaa, ettei valmiita tekijöitä helposti löydy. ItäMaito onkin päätynyt kouluttamaan tarvitsemansa asentajat oppisopimuksin. Teksti ja kuva Eeva-Kaisa Pulkka Risto Mykkänen on ollut oppisopimuskoulutuksessa tilasäiliöasentajaksi viime syksystä lähtien. Olin ensin kesätöissä tilasäiliöpalvelussa ja Juha Pohjola alkoi sitten houkutella ja puhua oppisopimuskoulutuksesta, Mykkänen kertoo. Aiempana koulutuksena hänellä on CNC-koneistajan tutkinto. Tilasäiliöpalvelun esimies Juha Pohjola huomasi eläköityvän asentajan paikalle uutta työntekijää etsiessään, että sopivia tekijöitä on harvassa. Tilasäiliöasentajana toimiminen vaatii sekä kylmäkoneasentajan että sähköasentajan luvat, eikä metallialan tai putkiasentajan taidoista olisi haittaa. Puolentoista vuoden rupeama Ratkaisuksi Pohjola keksi oppisopimus- koulutuksen. Nyt Mykkäsen lisäksi opissa on Erno Korhonen. Mykkänen työllistyy valmistumisensa jälkeen pääasiassa huoltohallilla ja Korhonen jatkaa kesällä eläköityvän asentajan töitä. Oppisopimuskoulutus kestää puolitoista vuotta, asentajan paperit Mykkänen saa näyttökokeet läpäistyään ensi joulun aikaan. Koulukseen kuuluu työssä oppimisen lisäksi sähköopintoja Iisalmessa ja kylmäkoneasentajan lähiopintoja Lahdessa. Tilasäiliöpalvelussa Mykkänen työskentelee sekä huoltohallissa Lapinlahdella että eri asentajien mukana tiloilla. Hän on ollut tyytyväinen koulutukseen ja uskoo oppivansa alan paremmin oppisopimuskoulutuksessa. Kyllä tämä on monipuolisempaa työtä kuin entinen metallimiehen työ, joka oli enimmäkseen koneen äärellä istumis- ItäMaito 1 /\n10 Huollon ammattilaiset ta, Mykkänen sanoo. Häntä on miellyttänyt mahdollisuus vaikuttaa omaan työpäivään sekä erilaisten tilojen työhön tuoma vaihtelevuus. Monipuolista ja vapaata työtä ItäMaidon luoteisosissa tilasäiliöitä huoltava Eero Rytkönen päätyi alalle hieman sattumalta. Kiuruvedellä vapautui huoltomiehen paikka ja siinä aloitin, Rytkönen kertoo. Hänellä on sekä kylmäkoneasentajan että metallimiehen koulutus. Rytkönen on Mykkästä ohjatessaan pyrkinyt opettamaan ne asiat, jotka itse on joutunut työn alkuvaiheessa erityisesti opettelemaan. Tilasäiliöhuolto on kuitenkin kylmäkonehuollon erikoisala, joten Monissa töissä toisesta tekijästä on suuri apu. monen asian oppii parhaiten käytännössä. Ääneenhän sitä pitää selvittää, mitä tehdään ja porukalla on katsottu mitä ja miten tehdään, Rytkönen kommentoi ohjattavan vaikutusta töihinsä. Monissa töissä toisesta tekijästä on myös suuri apu, sillä esimerkiksi tilasäiliöiden vaihdoissa riittää töitä ja isojen säiliöiden siirroissa voimaakin tarvitaan. Työ on monipuolista, vapaata, joskus kiireistä, Rytkönen kuvailee. Ilta- ja viikonloppupäivystyksiä hän ei ole kokenut hankaliksi. Iltapäivystyksissä riittää yleensä puhelinneuvonta, joka kolmannen viikonlopun päivystysvuorolla lähtöjä tulee jonkin verran. Eivät ne vapaa-aikaa rajoita, koska päivystyksissä vuorotellaan ja niihin on jo tottunut, hän sanoo. Alueet ovat asentajilla melko laajat ja välimatkat pitkiä. Ajotuntien määrään on toiveissa saada helpotusta ennakkohuoltojen avulla, jolloin alueen laidasta toiseen ajettavat palokuntalähdöt vähenevät. Moottoripyörällä maailmalle zrunsaat kilometrit työaikana eivät ole vieneet Eero Rytköseltä ajamisen iloa. Vapaa-ajalla mies tosin vaihtaa menopelin moottoripyörään ja kyytiin nousevat vaimo taakse ja tytär sivuvaunuun. Viime kesänä perhe ajeli halki Euroopan, laivalla Saksaan, Saksan halki Itävaltaan ja Alppien yli Italiaan. Garda- ja Comojärvien maisemista Italiassa pyörä käännettiin takaisin pohjoista kohti. Paluumatkalla Rytköset ajoivat Sveitsin ja Itävallan kautta ja Saksassa eri reittiä kuin mennessä. Ajelimme pienien kylien kautta ja pidimme päivämatkat kohtuullisen lyhyinä. Majoituksia emme varanneet etukäteen, sillä yösijan löytää helposti liki joka kylästä, Rytkönen kertoo. Kuusivuotias tytär viiihtyi matkalla hyvin, katsellen maisemia kuomullisesta sivuvaunusta. Yhteydenpito perheen kesken onnistui ajaessa kypäräpuhelinten kautta. Ja monessa huvipuistossa pysähdyttiin, Rytkönen naurahtaa. Edellisenä kesänä Rytköset tekivät harjoitusmatkan pohjoismaissa. Ajoimme ensin Osloon ja sieltä laivalla Tanskaan, missä kiertelimme. Takaisin ajoimme Ruotsin rannikkoa pitkin, Rytkönen kertoo. Teksti Eeva-Kaisa Pulkka Kuva Eero Rytkösen albumi Eero Rytkönen Riikka-tyttären kanssa Gardajärven maisemissa. 10 ItäMaito 1 / 2012\n11 Arvoisa ItäMaito-myymälän asiakas Ostojen keskittäminen kannattaa! ItäMaito palkitsee uskollisia asiakkaitaan ostohyvityksellä ja ostoksia keskittämällä pääset helposti korkeampiin ostohyvityksiin. Ostohyvityksesi kertyy kaikista ItäMaito-myymälöistä tehdyistä ostoista, kaikilla maksutavoilla; maitotili, käteinen, pankkikortti ja lasku. Helposti lisää ostohyvitystä! Tilatessasi yhteistyökumppaneittemme rehuja sekä lannoitteita edustajilta tai suoraan tehtaalta, pyydä laskutus ItäMaidon kautta, koska saat niistä lisäksi aina ostohyvityksen, joka on jopa 1,25%, eikä se vaikuta rehujen hintaan! Ostohyvitysrajat ,5 % 0,75 % ,0 % 1,25 % 1,1 % yli Ostohyvitys kertyy kaikista 2012 vuoden aikana toimitetuista tuotteista, jotka on laskutettu välisenä aikana. Ostohyvitysrajat lasketaan verottomista ostohinnoista. Ostohyvitykset maksetaan maidontuottaja-asiakkaille joulukuun 2012 maitotilissä ja laskutusasiakkaille pankkiin. Lähetämme vuoden mittaan asiakaskohtaisen tiedotteen ostojen kertymisestä. Tervetuloa ostoksille myymälöihimme! Tutustu myymälöihimme myös osoitteessa\n12 Uusia lisäarvotuotteita markkinoille ja kustannukset tiukasti kurissa. Näin Rauno Hiltunen kuvaa Valion viimeaikaisen menestyksen avaimet. Vahvuuksia ovat brändien lisäksi perinteikäs maito-osaaminen ja läheinen suhde asiakkaisiin sekä hyvälaatuinen raaka-aine. Taina Voutilainen Palveluassistentti, ItäMaito Maidosta löytyy koko ajan uutta Valio Tuoretuotteet ja Markkinointi -liiketoiminta-alueen johtaja Rauno Hiltunen on työskennellyt Valiolla koko 27-vuotisen työuransa. Nuori joensuulainen kauppatieteiden maisteri tuli yritykseen alun perin markkinoinnin pariin, mutta kokemusta on karttunut myös mm. yrityssuunnittelusta ja ulkomaantoiminnoista. Nykyisessä tehtävässään ja johtoryhmän jäsenenä hän on toiminut vuoden 2011 alusta. Hiltusen johtama liiketoimintaalue kattaa tuoretuotemeijerit ja -brändit sekä niiden markkinoinnin. Lisäksi vastuualueeseen kuuluvat Valio-brändi ja digimarkkinointi johtoryhmässä ja Valiotasolla. En osaa edes laskea, montako toimenkuvaa minulla on ehtinyt olla. Jatkuva muutos ja alan nopea kehittyminen pitävät motivaatiota yllä, Hiltunen sanoo. Innostuneesti hän puhuukin valoisassa, keväiseen maisemaan avautuvassa työhuoneessaan Valion tuoretuotteista ja niiden markkinoinnista. Tuoteuutuudet tuovat menestystä Viime vuosi meni Valiolla hyvin, toteaa Hiltunen. Markkinoille saatiin hyviä uutuuksia, joiden lippulaiva, toista vuotta sitten kauppoihin ilmestynyt Valio Olo, on Rauno Hiltusen mielestä johdon työnjako Valiossa on selkeä. Luottamusjohto ja hallitus tekevät strategiset päätökset ja määrittävät toiminnan suunnan. Johtoryhmä vastaa operatiivisesta toiminnasta. jo ruoansulatusjugurttien markkinajohtaja. Toinen merkittävä viime vuoden brändi oli Valio Plus-tuotteet. Onnistumisen taustalla hän näkee monia tekijöitä: maitotuotteiden myynnin painopiste on siirtynyt lisäarvotuotteisiin ja kustannukset on saatu pidettyä kurissa. Yleinen taloudellinen tilanne vaikuttaa toimintaan, yllätyksiä voi tulla ja nopeatkin muutokset markkinoilla ovat mahdollisia. Tuonti vaikuttaa markkinoihin välittömästi. Kuvat: Valio Oy Tuoretuotteista 90 prosenttia myydään Suomessa, ja niiden merkitys suomalaisille kuluttajille on suuri. Loput 10 prosenttia menee Venäjälle ja Ruotsiin. Ruotsin valiolainen tytäryhtiö myy pääasiassa tuoretuotteita ja rasvoja. Samalla menestysstrategialla jatketaan tänäkin vuonna: vuoden alkupuoliskolla on markkinoille jälleen tulossa uusia tuotteita ja onnistumisia halutaan. Tulevaisuuden menestymisen avaimina Rauno Hiltunen näkee tuoteuutuudet ja Valion omat vahvat tuotemerkit. Tuotteiden kilpailukyvystä huolehditaan jatkossakin siten, että niiden vahvuudet pidetään selkeinä kuluttajien mielissä ja tuotteet helposti kuluttajien saatavissa. Avainasemassa ovat tuotekehitys, brändit ja jakelu. Oma jakeluverkosto on tärkeää säilyttää, koska tuoretuotteissa ei voi hukata aikaa, vaan ne toimitetaan välittömästi kauppaan ja suurkeittiöihin. Kilpailijoiden toimia seurataan aina tarkasti, sanoo Hiltunen. Monet kilpailijat toimivat hyvin globaalisti, mutta Valio on selvästi suuntautunut lähimarkkinoille. Tuotepuolella meidän ei tarvitse ottaa oppia kilpailijoilta, koska Valion oma tuotekehitys on niin vahvaa. Sen varaan rakennetaan myös tulevaisuudessa, eikä toimita muiden ehdoilla. 12 ItäMaito 1 / 2012\n13 Vahvuutta Aalto-yhteistyöstä Yksi Valion tärkeistä prosesseista on tuotemarkkinointiprosessi, jossa maidosta kehitetään yhä uusia tuotteita. Rauno Hiltunen muistuttaa, että lähtökohta tuoretuotteissa on raaka-aine eli hyvälaatuinen maito. Maidosta saa niin paljon ja siitä löytyy koko ajan uutta, toteaa Hiltunen. Tuotekehitys on jännää ja kaikista maidon komponenteista pystytään kehittämään tuotteita. Esimerkkeinä hän mainitsee kalsiumin ja muut maidon mineraalit, jotka jo kauan ovat olleet positiivinen asia. Viime aikoina maitoproteiinin ravitsemukselliset hyvät ominaisuudet ovat nousseet esille: sekä liikkuvilla ihmisillä että vanhenevalla väestöllä proteiinit ovat tärkeitä kunnon ylläpitämisessä. Maidon rasvakaan ei enää ole niin huono asia kuin muutamia vuosikymmeniä sitten. Valiolla on aina ollut yhteistyötä alan opiskelijoiden kanssa, mutta markkinointipuolen yhteistyö on uutta. Tiivistä, monipuolista ja molempia osapuolia hyödyttävää yhteistyötä Valio tekee Aalto-yliopiston ja erityisesti sen kauppakorkeakoulun kanssa. Yhteistyösopimus laadittiin vuosi sitten, Hiltunen kertoo. Tutkimusyhteistyötä tehdään mainonnan vaikuttavuudesta ja väitöskirjatutkimuksia mm. markkinoinnin parhaista käytännöistä. Lisäksi jaetaan tutkijoiden ja valiolaisten käytännön toimijoiden tietoa ja selvitetään, miten eri asioita voidaan tehdä paremmin. Opetuksellisessa yhteistyössä opiskelijat tekevät ryhmätöitä Valio-casejen pohjalta. Hiltusen mielestä koko maitoketjun yhteistyö prosessina toimii hyvin huomioiden, miten paljon maitoa liikutellaan ja millaisten vaiheiden läpi maito lopulta päätyy kuluttajien jääkaappiin. Systeemi on valtava ja sitä kehitetään koko ajan iskukykyisemmäksi. Kukaan muu ei siihen pysty, toteaa Hiltunen. Valiolla on yli sadan vuoden historia, jonka varaan on hyvä rakentaa. Kaksi tärkeää merkkiä zz Rauno Hiltunen on myös Ruokatieto Yhdistys ry:n hallituksen jäsen. Ruokatieto on suomalaisen ruokakulttuurin edistämisorganisaatio ja Joutsenmerkin hallinnoija. Merkin viestintä on muuttumassa ja sen yhteyteen tulee teksti Ruokaa omasta maasta. Hiltusen mukaan Valio-merkillä on itse asiassa sama sisältö kuin Joutsenmerkillä, molemmat takaavat tuotteen kotimaisen alkuperän. Valio haluaa kuitenkin edelleen käyttää myös Hyvää Suomesta -merkkiä, koska ruuan alkuperä on nykykuluttajille tärkeä. Edelläkävijän ratkaisut kannattavaan tuotantoon YHTEISTYÖSSÄ MEIJEREIDEN KANSSA VASIKKA-MASTER-JUOMA-AUTOMAATTI mölytön vieroitus vasikkakohtainen, optimaalinen juomamäärä koko juottojakson ajan päivittäisten juomamäärien seuranta voidaan käyttää maitoa, jauheita ja huuhteita kustannussäästöt terveet vasikat Tunnistaa Emerkillä tai pantatunnistimella KIVENNÄISPIIKA kivennäisten tarjoiluun Tilavuus 50 kg Vapaaseen kivennäisten jakoon laitumelle, kokoomatilaan ja käytäville. KivennäisPiian avulla karja saa riittävän määrän oikeita mineraaleja nuolukiviin verrattuna. Oivallisen pohjarakenteen ansiosta KivennäisPiika palaa aina pystyasentoon Muotoilu suojaa kivennäisen sateelta Voidaan ankkuroida ketjulla 1 kpl n. 50 eläintä kohti Valmistettu HDPE-muovista Paino 39 kg MYYNTI: MEIJEREIDEN TUOTTAJAPALVELUT ItäMaito 1 / (06)\n14 Lehmien kesäloma Lypsäminen on lehmän työtä ja suurin osa tästä työstä tehdään navetassa. Kesä suo lehmille vaihtelua laiduntamisen muodossa. Auvo Sairanen Tutkija MTT Maaninka Meille ihmisille loma suo ansaitun katkon arkiseen aherrukseen. Sinällään loma ei ole meille ehdoton vaatimus elintoimintojen ylläpitämiseen. Sama pätee lehmien laiduntamiseen. Lehmät tulevat toimeen pelkällä sisäruokinnalla, mutta keväällä ulos lasketuista lehmistä näkee, miten vapaa tila antaa lisäriemua arjen puurtamiseen. Laiduntaminen ei ole ainoastaan yksi tapa ruokkia lehmiä. Laiduntava lehmä on myös elävän maalaismaiseman käyntikortti. Laitumella märehtivä lehmälauma kiinnittää etenkin kesälomaa viettävän kaupunkilaisen huomiota. Valokuvauksellisia kohteita ei saa nuhjuisista sisätiloista vaan vehreässä ympäristössä olevista puhtaista eläimistä. Laidun on oleellinen osa suomalaisen maidontuotannon imagoa. Tuottajanäkökulmasta ajateltuna maitotuotteiden markkinointi ja tuotannon imagon ylläpito tuntuvat kovin etäisiltä seikoilta. Ehkä riittää, että naapurin laidunlehmät tai meijerin mainostoimisto huolehtii imagon rakentamisesta ja maitotuotteiden eteenpäin myynnistä. Kokonaisuus on kuitenkin osasten summa, ja jokainen ulos laskettu lehmä lasketaan mukaan tähän kokonaisuuteen. Laidunlaumaa katsellut kesälomalainen vie mukanaan kaupunkiin mielikuvan maidontuotannosta. Mainostoimisto tarvitsee tuekseen reaalielämää ja näitä mielikuvia ylläpidettäväksi. 14 ItäMaito 1 / 2012\n15 Kuva: Soile Tiainen Laitumella rehua hamuava tai levollisena märehtivä karja on silmänilona paitsi omistajalleen, myös ohikulkeville ihmisille. Hyvinvoinnista lisäarvoa Maidontuottajan kannattaa pitää mielessä, että samalla tavalla kuin lehmä pärjää ilman laidunrehua, myös kuluttaja pärjää ilman maitoa. Meidän kaikkien täytyy huolehtia siitä, että suomalaisen maidon hyvä maine ei ole vain mielikuvaa. Lehmien hoidon tulee täyttää kaikki maalaisjärkiset vaatimukset. Miksi sitten laidunlehmät ovat katoamassa maisemista? Karjakoon kasvu on liiketaloudellinen edellytys maidontuotannon jatkumiselle pitkässä juoksussa. Navettainvestoinnin jälkeen lehmien katsotaan pärjäävän uudessa pihatossa mainiosti säilörehuruokinnalla. Suurentuneen karjan siirto- ja aitaustyöt koetaan liian työläiksi. Laiduntamisesta luovutaan, koska sille ei nähdä lisäarvoa oman tilan rajojen sisällä toimiessa. Hyvinvointinäkökulma kuitenkin puoltaa laiduntamista. Lukuisissa tutkimuksissa laiduntavien lehmien hyvinvointi on joko arvioitu samaksi tai paremmaksi kuin sisäruokittujen lehmien hyvinvointi. Laitumella on omat miinuspuolensa, mutta edut voittavat haitat. Kesän lämpöstressi on yksi hyvinvointitekijä. Kuumuus vähentää maitotuotosta ja heikentää tiinehtyvyyttä. Sääolosuhteille emme voi mitään. Lehmien olopaikan vaihtaminen on management-tekijä, jolle taas voimme tehdä paljonkin. Hellekaudella lehmät on hyvä pitää päivisin varjossa sisällä ja öisin viileällä laitumella. Yöaikaan navetta pääsee tuultumaan ja seuraavana hellepäivä on taas miellyttävämpi viettää sisätiloissa. Syyskoleat yöt taas on miellyttävämpi viettää sisällä ja päivät nautitaan lämmittävästä syysauringosta. Kokeile osa-aikalaidunnusta Edellä kuvattu rytmitys yö- ja päivälaitumen välillä kuluu osa-aikalaiduntamiseen. Osa-aikalaidun sopii Suomen olosuhteisiin täyslaiduntamista paremmin. Lämpörytmityksen lisäksi laidunalan mitoitus on osa-aikalaitumella helppo toteuttaa. Pääsääntö on, että osa-aikalaidunnuksessa lehmää kohti tarvitaan alle 0,5 aaria uutta laidunta vuorokaudessa. Viidenkymmenen lehmän karjassa tämä ala on alle neljäsosahehtaari. Alkukesällä kahden Laidunnus viikon laidunkierrolla tarvittava kokonaisala on siten alle 3,5 hehtaaria 50 lehmälle. Navetan yhteydessä on hyvin usein muutama hehtaari peltoa, joten peltoala harvoin on laiduntamisen este. Miksi osa-aikalaiduntajat pärjäävät näin pienellä peltoalalla? Osa-aikalaidun on oikeastaan sisäruokinnan yksi muoto. Edes korkeatuottoinen lehmä ei tarvitse 24 tuntia syöntiaikaa ravinnontarpeensa tyydyttämiseen. Kanadalaisen tutkimuksen mukaan seosrehuruokinta riitti tyydyttämään yli 40 kiloa lypsävän lehmän koko ravinnontarpeen pelkästään päiväkaudella annettuna. Lehmät laskettiin yöksi ulos, mutta ne eivät juuri syöneet laidunrehua päiväannoksensa lisäksi. Laitumelta edullista rehua Osa-aikalaidun kannattaa toteuttaa siten, että sisällä rehunsaantia rajoitetaan. Silloin lehmät syövät myös laidunrehua, ja koko vuorokautta ajatellen rehunsaanti on täysin vapaata. Oikealla peltoalan ja lisäruokinnan mitoituksella laitumesta saadaan myös tuotannollista hyötyä. Laiduntava lehmä ei ole pelkästään maidontuotannon mannekiini, vaan edullista rehua maidoksi muuttava tuotantoyksikkö. Laidunta ei voi ajatella ainoastaan yhdeksi rehuksi muiden joukossa. Näin kesän alkua odotellessa kannattaa uhrata muutama ajatus kokonaisuudelle. Onko maidontuotannon mielikuvilla merkitystä, tuoko laidun vaihtelua talven rutiineihin, olisivatko lehmät kenties tyytyväisiä päästessään välillä ulos, miten pienellä laidunalalla lehmät oikeasti pärjäävät? Jospa tänä kesänä antaisimme lehmille vähän lomaa! Laidunalueen syöttökerta Kierron aloitus Ala lehmää kohti, a/pv - kokoaikalaidun 1 1 1,2 1,2 1,2 - osa-aikalaidun eli päivä- tai yölaidun 0,5 0,5 0,6 0,6 0,6 Syöttökierroksen kesto, pv Syöttökierroksen pinta-ala kokoaikalaitumella, a/lehmä Laidunkiertoon tulevat lisälohkot Raiheinä Pikalaidun Lähde: Auvo Sairanen, MTT Maaninka Säilörehun odelma Laitumet syötetään tyhjiksi Laidunkierron toteutusesimerkki kokoaikalaitumella. Päivälaitumella ja yölaitumella oletetaan, että säilörehun saanti on hieman rajoitettua, kun lehmät ovat sisällä. ItäMaito 1 /\n16 Tuisku kukkulan kuningattarena. Laitumella lehmät saavat elää vaistojensa ja nokkimisjärjestyksensä mukaan. Hyvä olo saattaa tuottaa lisää maitoakin. Kesäinen laiduntaminen on polvijärveläisten Vuokko ja Lauri Tanskasen maitotilalla yhtä luonnollinen asia kuin jokapäiväinen lypsy. Laidunkaudesta tykkäävät niin isäntäväki kuin lehmätkin, ja maitoakin heruu enemmän. Laitumelta terveyttä karjalle Teksti Vesa Martikainen Kuvat Soile Tiainen Laidunkausi alussa. Höytiäisen rantamailla laidunkausi alkaa yleensä toukokuun puolivälissä. Puhdasta vettä pitää olla saatavilla paikan päällä. I han hullulta tuntuisi, jos lehmät eivät käyskentelisi kesällä laitumella, emäntä Vuokko Tanskanen naurahtaa ja kurkkaa ikkunasta tulevan kesän laidunlohkoja. Isäntä Lauri Tanskanen lisää sohvalta, että sen mitä hän muistaa, niin lehmät ovat olleet kesäisin ulkona. Tanskaset ovat tuottaneet maitoa Laurin kotitilalla Ruvaslahdella jo yli 30 vuotta. Tanskasten tila on luomukotieläintila, ja luomuehtojen mukaan eläinten on päästävä pikkuvasikoita myöten laitumelle. Painavin syy on kuitenkin eläinten hyvinvointi, joka tuo mukanaan muutkin laiduntamisen ilot ja hyödyt. Tuntuu hyvältä kun tietää, että eläimet saavat olla vapaasti. Ajattelen, että ovat varmaan paljon onnellisempia näin, Vuokko pohtii. Neljäsosa ravinnontarpeesta Tanskasten navetassa ammuu 37 pääasiassa ayshire-lehmää, ja nuori karja mukaan lukien eläimiä on 65. Vuonna 1961 rakennettua parsinavettaa on laajennettu kahdesti, viimeksi 2000-luvulla. Peltoa Konttiniemen tilalla on 77 hehtaaria, josta nurmella 50 hehtaaria. Laidunalaa on noin 14 hehtaaria. Lehmät, hiehot ja pikkuvasikat laiduntavat omissa lohkoissaan, ja joka aamuksi on aidattu tuo- 16 ItäMaito 1 / 2012\n17 Laidunnus re ruokamaa. Lehmät saavat noin 25 prosenttia ravinnontarpeestaan laitumelta, Vuokko laskee. Muuten karjaa ruokitaan säilörehulla, kaura-vehnä-herne -seoksella sekä rypsi-härkäpapu -seoksella. Tanskaset eivät tarjoa laitumelle säilörehua muuten kuin hiehoille loppusyksystä. Navettaan paluun totutteluvaiheessa syksyllä lehmät saavat iltalypsyn yhteydessä säilörehua. Jos säilörehua on paljon, lehmät ovat kesälläkin öitä sisällä ja säilörehulla. Aikaisin laitumelle Laidunkausi kestää toukokuusta jopa aina lokakuulle asti, kelien mukaan. Laitumille tehdään puhdistusniitto silppurilla kerran kesässä, yleensä ensimmäisen tai toisen syöttökerran jälkeen. Samat lohkot syötetään 3 4 kertaa, ja aitojen alusille riittää yleensä yksi niitto siimaleikkurilla. Lopusta huolehtivat eläimet. Laiduntaminen kannattaa aloittaa, kun kasvusto on noin kymmensenttistä ja ravintorikasta, sillä se menee muuten nopeasti vanhaksi. Nuoren kasvuston aikaan navetassa on tarjolla kuivaheinää kuidun saantiin. Paras syöttökorkeus on noin senttiä. Silloin eläin syö parhaiten, ja nurmen kasvuvaihe on sopiva rehun ja kuidun saantiin, Vuokko kertoo. Tanskaset käyttävät laitumilla valko- ja alsikeapilaa sekä eri heinälajeja. Jos löytyisi sellaisia apilalajikkeita, jotka kestävät tallaamista, niin se olisi hyvä keino parantaa rehusatoa. Valkoapila kestää laidunnurmessa parhaiten, Vuokko arvioi. Sarvet pois ja sorkat kuntoon Lehmien on päästävä parsinavetassa luomuehtojen mukaisesti talvellakin ainakin kahdesti viikossa ulos jaloittelemaan, mikä helpottaa myös kesän laidunkauden aloitusta. Eläinten jalat ovat voimissaan, ja ne ovat tottuneet liikkumaan ulos ja sisään navettaan sulassa sovussa. Tanskasilla niin keväinen ulospääsy kuin syksyinen paluu sisäoloihin sujuu ilman isompia ongelmia. Lauri Tanskanen neuvoo, että jos eläimiä ei ole talvella käytetty ulkona, tulee totutteluaidan olla ensimmäisenä päivänä selvästi näkyvä, kunnes lehmien silmät tottuvat kirkkaaseen ulkovaloon. Tanskasten lehmät on nupoutettu aina. Se ehkäisee vaaroja. Johtajalehmät käyttävät hyvin herkästi sarvia. Jos ne sarvipäisinä laskee ulos, voi tulla aikamoista jälkeä, Vuokko kertoo. Tilalla käy sorkkahoitaja keväällä hyvissä ajoin ennen laidunkauden alkua, ja syksyllä ennen navettaan paluuta. Tila sijaitsee Höytiäisen rannalla, mutta eläimillä ei ole pääsyä järveen. Viljelijät painottavat, että lehmillä on oltava riittävästi puhdasta juomavettä laitumella. Säiliö jossain laitumen laidalla ei riitä, ja isommat kuraojat ja lätäköt pitää aidata. Jos lehmä pääsee juomaan likaista vettä, niin se alkaa näkyä utareterveydessä ja pötsihäiriöinä, Vuokko tietää. Tanskasilla litran vesisäiliö riittää päivän kahden tarpeeseen. He ovat huomanneet, että jotkut lehmät ovat vähän laiskoja kävelemään. Jos juoma-astia on kaukana, lehmä ei kehtaa kävellä sinne asti - tai jos käveleekin, niin ei ainakaan takaisin ruokamaille. Kuva: Vesa Martikainen Lauri Tanskanen ja vasikat ensimmäistä kertaa laitumella. Aitaamista riittää kesän aikana nelisen kilometriä. Laiduntaminen on myös suunniteltava huolella. Lauri ja Vuokko Tanskanen uusivat laitumet 3-4 vuoden välein kierrolla kaksi vuotta viljalla ja kolme nurmella. Maitomäärästä ei tingitä Tanskaset kannustavat muitakin laiduntamaan, mikäli se vain on mahdollista. Hyödyt ovat ilmeiset, vaikka aidat on tehtävä ruuhkaiseen kevätaikaan ja rahaakin kuluu aitatarpeisiin jonkin verran joka vuosi. Hyvät laitumet vaikuttavat positiivisesti maitomäärään. Lehmät saavat syödä vapaasti sen minkä haluavat, ovat paljon parempia jaloistaan ja ketterämpiä, jolloin poikimiset sujuvat paljon paremmin, Vuokko Tanskanen kertoo. Karjan keskituotos on nyt hieman yli kiloa. Vuokko reissasi aikaisemmin myös seminologina lähipitäjissä, mutta nyt hän siementää enää oman karjan. Laitumella näkee kiimat paremmin kuin navetassa, jossa pitää joskus vähän arvaillakin. Vuokko muistuttaa, että laiduntaminen ei saa olla itseisarvo. Rankkasateella Tanskaset pitävät eläimet sisällä, ja taas kovalla helteellä siirrytään laiduntamaan öiseen aikaan. Pitää ajatella myös, mikä on eläimille parasta. ItäMaito 1 /\n18 laitumen kuusi vapautta Kuin lehmä kesällä kuvaa laitumelle villisti häntä pystyssä aitalankoja hipoen kirmaavaa nautaa. Lehmähavaintojen mukaan lehmä toivookin elämäänsä laitumen kuusi vapautta: rehua, vettä, valoa, raitista ilmaa, lepoa ja tilaa, myös navetassa. Kuva: Valio Oy Taina Voutilainen Lehmähavaintoja -kouluttaja ItäMaito Vesi, valo ja raitis ilma ovat halvinta ravintoa lehmälle. Ne ovat suomalaisissa laidunoloissa helposti järjestettävissä. Jos lehmä saisi itse valita elämänolosuhteensa, sen paratiisi olisi ikivihreä, tuore laidun. Laidunparatiisissa raikasta, puhdasta vettä on helposti lehmän saatavilla. Veden virtaus vesilähteessä on riittävä, niin että korkeassakin tuotantovaiheessa oleva lehmä kykenee hörppäämään tarvitsemansa määrän nopeasti, noin 20 litran minuuttinopeudella. Vapaissa oloissa lehmä juo kertaa päivässä 10 litraa kerrallaan. Lehmä on laiska liikkumaan eikä helposti tule uusintayritykselle tyhjäksi toteamansa tai niukan vesilähteen luo. Valoa ei meidän laidunoloistamme puutu: 200 luksin vaatimus täyttyy varmasti. Valomäärän lisääntyminen lisää lehmien syöntiä ja riittävä valo voimistaa kiimaoireita. Siksi hiljaisetkin lehmät saattavat innostua kevään tullen hyppimään kiimaansa. Lehmä haluaisi munasolujen kehittymisen ja irtoamisen edistämiseksi myös selkeän yön, mikä valon määrässä tarkoittaa alle 50 luksin kirkkautta. Niin hämärää meidän keskikesässämme on kuitenkin vain navetan seinien sisällä pienten ikkunoiden takana. Maittavuutta ja tuotoksen turvaamista Ihannelaitumella lehmän ulottuvilla on riittävästi helposti saavutettavaa ruokaa, Makuulle käydessään lehmät asettuvat saaliseläimille tyypillisen muodostelmaan. joka sopii sen tuotantovaiheeseen. Maittavasti laidunruohosta kertyy riittävästi ravintoa ylläpitoon ja maidontuotantoon. Vapaissa oloissa lehmä syö kertaa päivässä minuutin ajan kerrallaan eli yhteensä kuuden tunnin ajan. Jos rehuyhdistelmän kuidun määrä on kohdillaan, lehmä pureskelee yhtä märepalaa kertaa. Laitumen riittävän usein tapahtuva uusiminen, säännölliset puhdistusniitot, rikkakasvien torjunta ja täydennyslannoitukset varmistavat laitumen tuoreuden ja ravitsevuuden. Vapaallakin laidunnuksella yli 30 kiloa lypsävä lehmä tarvitsee lisärehua väkirehun muodossa myös alkukesällä. Luonnonoloissa lehmät poikivat keväällä pimeän talven jälkeen ja hyödyntävät laidunruohoa pääasiallisena ravintonaan korkean maitotuotoksen aikaan. Laitumella lehmä on mielellään kuivissa oloissa. Se haluaa suojaa sekä sateella että paahteella. Näkyvä, lehmän oloa haittaava ja tuotokseen vaikuttava lämpöstressi alkaa lypsävällä lehmällä jo +23 asteen lämmössä. Joskus yölaiduntaminen onkin päivälaiduntamista parempi vaihtoehto. Yleensä meidän kesäsäämme on riittävän lämmin laiduntamiselle. Viime vuosina helle on ollut riesana aiheuttamassa lämpöstressiä. Sateisten ja kylmenevien Valo Lehmähavaintotimantti Rehu Lepo Terve lehmä Vesi Tila Ilma Lehmän toivomat laitumen kuusi vapautta. (Lähde: Vetvice/CowSignals) syyssäiden tultua laiduntaminen kannattaa lopettaa ja muistaa ruveta antamaan lisärehua tarpeen mukaan, jotta maitotuotos ei kärsi. Riittävä tila on tärkeä Vanhan sanonnan mukaan maito syntyy maaten. Lehmän tulee päästä makuulle aina halutessaan. Optimaalisissa olosuhteissa lehmä makaa yli puolet vuorokaudesta. Valtaosan makuullaoloajasta se märehtii. Lehmä on alun perin saaliseläin. Siksi se haluaa riittävästi tilaa ympärilleen laitumella liikkuessaan ja maatessaan. Lauma asettuu makaamaan mieluiten niin, että sillä on näkyvyys joka suuntaan ja mahdollisuus paeta vaaran uhatessa. 18 ItäMaito 1 / 2012\n19 Laidunnus Kuva: Nikon kuvapalvelu Hyvissä laidunoloissa lehmän makuulle käynti on vaivatonta eikä ympärillä ole esteitä. Makuulle käydessään ja ylösnoustessaan lehmä keinuu pituussuunnassa edestakaisin ja tarvitsee siihen tilaa. Helppokulkuisessa, kantavassa maastossa lehmä laiduntaa mielellään. Laiduntaminen on vahvistavaa sorkkahoitoa ja ilmaista pedikyyriä. Ojat, epätasaisuudet ja sorkkien alla porkkaantuneet laitumet hankaloittavat lehmän kesäelämää. Kuivina ja kantavina pidetyt kulkuväylät sekä juoma- ja ruokinta-alueet helpottavat lehmien liikkumista. Laitumella liikkuminen vahvistaa lehmän lihaskuntoa kukapa karjanomistaja ei olisi jäänyt toiseksi joutuessaan juoksemaan kilpaa kesän laiduntaneiden eläinten kanssa. Laitumella lehmät rapsuttelevat ja nuoleskelevat itseään, kun alla on pitävä pohja, jossa korvan taustan rapsuttelu kolmella jalalla seisten onnistuu. Ryhmätyötä maitomannekiineina Jos seuraat vapaasti laiduntavaa lehmälaumaa, huomaat lehmien syövän ja käyvän makuulle samaan aikaan. Juoma-altaalla on myös ajoittain tungosta, kun lehmät tulevat juomaan ryhminä. Laumassa on tarkka hierarkia ja johtajalehmät toimivat esimerkkeinä. Tutkimuksien mukaan lehmä pystyy hahmottamaan ja tunnistamaan noin 60 eläimen lauman, mutta sellaisessakin ne hakeutuvat pienempiin, noin kymmenen kaveruksen ryhmiin. Ryhmät muodostuvat esimerkiksi samaan aikaan poikineista tai saman ikäisistä eläimistä. Laidun mahdollistaa sosiaalisen elämän paremmin kuin navetta, jossa tila, rakenteet ja umpikujat rajoittavat liikkumista, kokoontumista ja yhdessäoloa. Tarkkaillessasi lehmälaumaa niiden aktiivisena aikana huomaat niiden lähestyvän, haistelevan, nuolevan, puskevan tai ajavan toisiaan takaa. Näin muodostuu sosiaalinen järjestys ja ryhmäytyminen. Laitumen kuuden vapauden lisäksi lehmät haluavat meidän maitoalalla toimivien ihmisten kanssa toimia mannekiineina itäsuomalaisen maidon puolesta. Hyvin hoidetulla laitumella makaavat ja ruokailevat lehmät ovat tuotantosuunnan parasta mainosta. Liperin Myllyssä valmistetaan nautojen luomurehua kotimaisista raaka-aineista. Kuvassa Mikko Leinonen (vas.), Kari Huikuri ja Ilpo Lukkarinen ItäMaidosta. Liperin Mylly siirtyy rehuissa luomuun Osuuskunta ItäMaito ja Raisioagro Oy ovat solmineet yhteistyösopimuksen luomurehun valmistuksesta ItäMaidon Liperin Myllyssä. Luomurehun tuotanto Liperissä käynnistyy syksyllä z Liperin Mylly siirtyy rehunvalmistuksessa kokonaan luomuun. Luomurehut valmistetaan Raisioagron tuotemerkillä ja ne tulevat myyntiin koko maassa. Raisioagro vastaa raaka-aineiden hankinnasta, luomurehujen tuotekehityksestä sekä markkinoinnista ja jakelusta. ItäMaidon ja Raisoagron yhteistyönä syntyviä luomurehuja on mahdollisuus hankkia myös Valioryhmän hankintaosuuskuntien tuottajamyyntien kautta. Raisoagro laajentaa luomuviljojen ja valkuaiskasvien sopimusviljelyä jo alkavalle satokaudelle. Tavoitteena on lisätä erityisesti luomurypsin, -härkäpavun ja -herneen sopimusmääriä. Luomuviljojen ja valkuaiskasvien viljelyn ja hankinnan kehittämisessä yhteistyökumppani on ProAgria. Valittu linjaus perustuu Liperin Myllyn liiketoimintasuunnitelman rakentamiseen ItäMaidossa. Toiminnan kehittämisellä haetaan myllytoiminnalle tulevaisuuden jatkuvuutta. Luomurehun valmistukseen siirtymisellä ei ole henkilöstövaikutuksia. Liperin Myllyn kapasiteetti sopii hyvin luomurehun valmistukseen. Tavoitteena on valmistaa rehuja kotimaisista raaka-aineista. Yhteistyöllä Raisioagron kanssa parannetaan kotimaisen luomurehun saatavuutta, mikä helpottaa luomukarjatilojen ruokinnan suunnittelua ja rehujen hankintaa. Liperin Myllyn tavanomaisia rehuja valmistetaan Liperissä loppukesään Tämän jälkeen tavanomaisia rehuja tarjotaan Raisioagro-yhteistyön kautta. ItäMaidon Liperin Mylly valmistaa elintarvikejauhoja ja rehuja. Elintarvikejauhoissa luomu on ollut tuotevalikoimassa jo vuosia. Luomutuotevalikoimassa ovat ohrasuurimo, vehnälese sekä erilaiset jauhot. Kaikki myllyn käsittelemä vilja on kotimaista. Liperin myllyn elintarviketuotteita löytyy valtakunnallisesti mm. S-ryhmän liikkeistä. Ilpo Lukkarinen Toimitusjohtaja ItäMaito ItäMaito 1 /\n20 Terveys Terveillä sorkilla jaksaa lypsää Säännöllinen sorkkahoito maksaa itsensä takaisin sekä maitotilissä että lehmien kestävyydessä. Jalkasairaudet kuuluvat yleisimpiin poistosyihin ja varsinkin pihatoissa lehmien sorkkavaivat näkyvät hyvin nopeasti tuotoksessa. Teksti Leena Pakarinen Kuvat Sanna Lohenoja ja Leena Pakarinen Suomen maitopääkaupungissa Kiuruvedellä ja sen lähikunnissa tiedostetaan hyvin sorkkaterveyden merkitys. Sorkkahoitaja Kalervo Nykäsellä ja hänen pojallaan Jani Nykäsellä on ollut jo vuosia omat vakiintuneet asiakastilansa, jotka hoidattavat karjansa useaan kertaan vuodessa. Sorkkahoitosyklit vaihtelevat tilakohtaisesti kolmesta kuuteen kuukauteen ja seuraava käynti sovitaan saman tien. Hoitoja voidaan rytmittää myös lehmien tuotantovaiheen mukaan. Akuutisti kipeytyneille sorkille Nykäset järjestävät hoitoajan mahdollisimman nopeasti vaikka työpäivää venyttämällä. Jos sorkat hoidetaan vain satunnaisesti, vuoden tai parin välein, niitä ei saa kuntoon. Säännöllinen sorkkahoito koko karjalle on hirveän hyvä rutiini, sanoo Kalervo Nykänen. Hän painottaa sorkkaterveyden merkitystä lehmien tuotoksessa. Jalkojaan aristeleva lehmä välttelee liikkumista, vähentää syömistä ja harventaa juontikertojaan. Tuotosmerkitys on valtavan suuri, kymmenen prosenttia tai ylikin. Pihatossa näkyy heti, jos sorkat eivät ole kunnossa. Koska lehmä savannien arkana saaliseläimenä välttää viimeiseen asti kipunsa ilmaisemista, maidontuotanto saattaa alkaa vähentyä jo neljä kuukautta ennen näkyvää ontumista. Kosteus kiusaa sorkkia Kalervo Nykäsen 20-vuotisen sorkkahoitouran aikana karjakoot ovat kasvaneet ja suurimmalla osalla asiakastiloista on pihattonavetat. Se on näkynyt sorkkaterveydessä, sillä kosteus ei tee hyvää sorkille ja tarttuvat sorkkataudit leviävät helposti lannan mukana. Nykänen pitää pihatoissa sorkille parhaana ritiläpalkkilattiaa. Parsinavetassa lehmillä on kuivuuden 20 ItäMaito 1 / 2012


78,5 m² Arolantie 7 B, 04410 Järvenpää Kerrostalo 3h myynnissä - Oikotie 15595945\n159 000 €78,5 m²\nArolantie 7 B, Pöytäalho, Järvenpää3h,k,kph,lasitettu parveke\nTilavapohjainen kolmio maantasalla, ilman rappujen kiipeämisen tuskaa. Taloyhtiössä on tehty runsaasti remontteja. Kylpyhuone on uusittu modernisti v. 2017 linjasaneerauksen yhteydessä (lisätöinä lattialämmitys ja suihkukaappi). Huoneet ovat tilavia ja vaaleasävyisiä, vaatehuone helpottaa säilytystilan tarvetta. Lasitettu parveke sisäpihalle päin. Sijainti mainio lähellä palveluita ja liikenneyhteyksiä.\nKodin ympärillä on asfaltoituja kävelyreittejä eri puolille kaupunkia. Tästä kiva koti omaksi.\nPyydä tähän kotiin oma näyttöaikasi:\nJääkaappi, viileäkaappi, keraaminen liesi, liesituuletin, astianpesukone.\nKylpyhuone, suihkukaappi, peilikaappi, allaskaappi, pesukoneliitäntä, lattialämmitys.\nVaatehuone, kaapistoja , liukuovikaapistoja\nParvekkeen suunta kaakkoon, taloyhtiön pihapiiriin.\nPäätetyt: Hallituksen käsittelemän kunnossapitotarveselvityksen mukaan yhtiön kunnossapitotarve seuraavan viiden vuoden aikana normaalin ylläpidon ja huoltotoimen lisäksi on: ulko-ovien kunnostaminen (lukot, maalaus, kahvat, pellitykset), pihanpuolen ikkunapuitteiden maalaus ja kunnostus, parvekelasien kunnostustarpeen arviointi, elementtisaumojen kuntoarvio. Käynnistettävien toimenpiteiden toteutus ja rahoitus päätetään yhtiökokouksissa erikseen\n2017 Linjasaneeraus: vesijohdot, osittain viemärit ja vielä korjaamattomat kylpyhuoneet. 2016 Vesijohtojen kuntotutkimus. 2012 Savunpoistoluukkujen lisääminen porrashuoneisiin. 2011 Ilmanvaihdon palotekninen puhdistus. 2010 Elementtisaumojen uusiminen. 2009 Lukituksen uusiminen, parvekkeiden peruskorjaus, porrashuoneiden ja kellarikäytävien lattioiden maalaus. 2008 Kuusi kylpyhuonetta peruskorjattu, ikkunapuitteiden kunnostus ja maalaus. 2007 Kuntokartoitus, salaojien rakentaminen B-portaan päätyyn ja sadevesiviemäröinnin rakentaminen, käyttöveden lämmönsiirtimen uusiminen ja vesikaton uusiminen. 2006 Löylyhuoneen kunnostus. 2000 Saunaosaston kunnostus ja itäpäädyn salaojitus.\nPalvelut: Kilometrin säteellä keskustan palvelut, JUST- terveysasema n. 300 m. Kauppoja alle puolen kilometrin säteellä. Koulut: Ala- ja yläkoulu n. 300 m. Lukio ja ammattikoulut n. 1 km.\n133 479,61 €\nRahoitusvastike koostuu LVI- ja kylpyhuonelainasta.\nD2007 Todistuksen antamispäivä 18.12.2012. Viimeinen voimassaolopäivä 17.12.2022.\nRealia Isännöinti Oy / Pentti Parkkinen\nJuna-asema n. 800 m.\nKeittiö: seinät maali, lattiat laminaatti. Olohuone: seinät tapetti, lattiat laminaatti 2020. Makuuhuone 1: seinät tapetti, lattiat laminaatti 2019. Makuuhuone 2: seinät tapetti, lattiat laminaatti. Eteinen: seinät tapetti, lattiat laminaatti.


Kantoorruimte Amstelveen\tKantoorruimte Amstelveen\nEhdotamme seuraavia toimistotiloja kohteessa Amstelveen:\nKatso kaikki toimistotilat kohteessa Amstelveen\nToimistotilat kohteessa Amstelveen Onko työyhteisösi väliaikaisen toimistotilan tarpeessa? Tarvitseeko yrityksesi esimerkiksi, koulutustilaa tai muihin tapahtumiin soveltuvaa ratkaisua? Deskbookers antaa avaimet oikean tilaratkaisun löytämiseen. Voit tehdä varauksesi helposti ja vaivatta palvelumme kautta. Miksi valita Deskbookers?\nDeskbookers on yksi Euroopan nopeimmin kasvavista Startup yrityksistä ja keväästä 2016 alkaen Deskbookers tuo palvelunsa yritysten ja asiakkaiden käyttöön myös Suomessa. Deskbookers on palvelu, joka tuo yhteen tilantarjoajat ja niiden tarpeessa olevat helposti ja tehokkaasti. Kaikki toimistotilat kohteessa Amstelveen


Etusivu - TVERINKARJALAISTEN YSTÄVÄT ry\non valtakunnallinen tverin-karjalaisten ystävyysseura\nja Tverinkarjalaisten Kulttuuriautonomian yhteistyökumppani.\nSeura perustettiin vuonna 1994.\nPuheenjohtajana toimii v. 2020\nLauri Railas Helsingistä.\nJäsenmaksu on 25 euroa/vuosi,\nopiskelijalle 10 euroa/vuosi.\nFI66 5680 0040 2213 98.\nYhdistys vastaa sivujen teksteistä ja kuvista.\nEU:n yleinen tietosuoja-asetus (GDPR) astui voimaan 25.5.2018. Jäsenrekisterissä olevia osoitteita ja muita mahdollisia henkilötietoja säilytetään asetuksen mukaisesti eikä niitä luovuteta Tverinkarjalaisten ystävät ry:n ulkopuolisille tahoille. Tverinkarjalaisten ystävien GDPR:n mukainen rekisteriseloste on luettavissa täältä.\nSeuralla on jonkin verran kirjoja myytävänä ja\nsiksi olemme avanneet kaupan, jonne pääset tästä.\nVeijo Saloheimon Tverin alueelle 1600-luvulla muuttaneesta väestöstä laatimat tietokannat ovat nyt kaikkien käytettävissä.\nTietokantoihin pääset täältä tai yläpalkin Muuttoluettelot-otsikosta.\nTverin Karjalaa käsittelevästä tai tverinkarjalaksi kirjoitetusta kirjallisuudesta on luettelo, jota pääset lukemaan tästä.\nMuutoksia ja peruutuksia\nHallituksen tehtävänjakoon on tullut muutoksia. Kiitollisina aktiivitoimijan Elina Hatakan monen vuoden työstä olemme helpottaneet hänen työtaakkaansa. Jäsensihteeriksi valittiin Leena Joki ja rahastonhoitajaksi Marja Torikka.\nTarkempaa tietoa hallituksen työnjaosta on yhdistys-sivulla.\nKoska Karjalan Liiton kesäjuhlat on peruttu, emme mekään voi olla myymässä kirjoja Tverinkarjalaisten ystävien pöydän takana kesätorilla kesäkuussa. Kirjoja voi ostaa sähköpostitse torikka.marja(at)gmail.com. Myynnissä olevien kirjojen luettelon näet tämän tai tämän linkin kautta.\nKesän matkalle heinäkuussa Tverin Karjalaan ei kannata lähteä Venäjän vaikean koronatilanteen takia, vaikka matkatoimisto Traveller ei ole vielä matkaa peruuttanutkaan. Varmuuttahan ei ole edes siitä, saako turistimatkoja heinäkuussa tehdä.\nIrina Novak kertoo tverinkarjalan oppikirjan teosta\nTverinkarjalan oppikirjan Miun harpaukšet karielan kieleh toisen tekijän, Irina Novakin, haastattelu on julkaistu Oma Suojärvi -lehdessä. Hän kertoo siinä kirjan syntyprosessista. Voit lukea haastattelun tästä.\nJos et ymmärrä Irinan käyttämää kieltä, kannattaa hankkia tuo oppikirja. Se onnistuu parhaiten tilaamalla kirjan sähköpostitse torikka.marja[at]gmail.com.\nKirjan tekijät, Irina Novak ja Irina Komissarova, ovat yhdistyksemme varhaisimpia stipendiaatteja. Olemme näin tukeneet heidän työtään kielen hyväksi. Voimme olla ylpeitä näistä naisista.\nVuosikokouksessa valittiin uudeksi puheenjohtajaksi Lauri Railas, joka oli jo muutaman vuoden toiminut varapuheenjohtajana. Hallitukseen valittiin entisistä jäsenistä Ari Burtsoff, Elina Hatakka, Leena Joki, Ritva Lampivuo, Nicklas Oranen, Susanna Tavi ja Marja Torikka. Eronneiden tilalle valittiin\nPäivi Hytönen ja Henna Massinen.\nKiitämme Sampsa Holopaista ja Leila Välkevirtaa monivuotisesta työstä yhdistyksemme hyväksi.\nPeruuntunut prof. Marjatta Palanderin luento pyritään järjestämään syksyllä joko Helsingissä tai Joensuussa.\n18.3. ja 11.5.2020.\nTverinkarjalaisten ystävät ry:n vuosikokous 15.3.2020\nValitettavasti Marjatta Palanderin ESITELMÄ ON PERUTTU ulkomaanmatkasta johtuvan karanteenin takia. Vuosikokous kuitenkin pidetään. Tervetuloa!\nTänäkin vuonna vuosikokous pidetään Helsingissä ravintola Vltavan Havel-kabinetissa sunnuntaina 15. maaliskuuta klo 15.\nEnnen virallisia kokousasioita professori Marjatta Palander Itä-Suomen yliopistosta kertoo omasta kokemuksestaan, millaista tverinkarjalan kenttätutkimus ja olosuhteet paikan päällä ovat nykyisin. Saamme kuulla myös näytteitä haastateltavien puheesta.\nTulevana kesänä teemme matkan Tveriin, tutustumme Tverin ja Lihoslavlin kaupunkeihin, majoitumme perheissä karjalaisessa Kozlovan kylässä ja osallistumme kulttuurifestivaaliin Oma randa. Oppaanamme on Ljudmila Gromova.\nHinta 695 euroa sisältää junaliput toisessa luokassa, kuljetukset, perhe- ja hotellimajoitukset, lounaan ja illallisen useimpina päivinä, pääsyliput museoihin ym. ja oppaan palvelut. Viisumi ei sisälly hintaan.\n21.1. ja 2.2.2020\nKozelštšanin Jumalanäidin ikoni. Kuva: Marja Torikka.\nTverinkarjalaisten ystävillä on jonkin verran kirjoja myytävänä. Myynnissä niitä on tavallisesti ollut vuosikokouksessa ja Karjalan Liiton kesäjuhlien torilla. Kirjaluettelo on nyt nähtävillä näillä verkkosivuilla, ja ostaminen sujuu parhaiten lähettämällä sähköpostia. Myös vasemmalla sivupalkissa on linkki kauppaan.\nKirjat kansineen näkyvät tämän linkin takana.\nLuettelossa on mukana myös uusi tverinkarjalan oppikirja: Irina Novakin ja Irina Komissarovan laatima kirja Miun harpaukšet karielan kieleh. Koska kirjan painos on pienehkö ja seuralla sitä on vain muutama kappale, kartoitamme samalla, kuinka moni kirjan haluaisi ja onko lisäpainokselle tarvetta.\n10. ja 12.12.2019\nYoutubessa julkaistaan karjalan kieltä koskevia uutisia Karjalan tasavallasta, mutta myös Tverin Karjalasta. Kirjoittamalla hakukenttään tverin karjala, pääsee kuuntelemaan ja katselemaan tverinkarjalaisten tapahtumia. Kirjoittamalla "Miun harpaukšet karielan kieleh", voi kuunnella Irina Novakin haastattelun, jossa hän kertoo juuri ilmestyneestä oppikirjasta.\nSinne pääsee suoraan myös tästä.\nUusi oppikirja valmistunut\nIrina Novakin ja Irina Komissarovan (o.s. Stroganovan) laatima tverinkarjalan oppikirja "Miun harpaukšet karielan kieleh" on valmistunut. Se julkistetaan 9.11.2019 Kozlovan kylässä pidettävässä kolmipäiväisessä ELÄ KARIELAN KIELI! -seminaarissa.\nTietoa tapahtumasta ja tverinkarjalasta Facebookissa Karielan kieli Tverissä -ryhmässä.\nVaativia haasteita Tverinkarjalaisten ystävät ry:lle\nProfessori Janne Saarikivi piti 25-juhlamme juhlapuheen. Puheensa alussa hän kävi läpi historiaa, sitä kuinka Stolbovan rauhan 1617 jälkeen ortodoksikarjalaiset ja Inkerinmaan asukkaat joutuivat lähtemään Keski-Venäjälle, koska luterilainen Ruotsi ei suvainnut muunuskoisia. Tverinkarjalaiset puhuvat yhä kotirannasta, mikä kertoo vieläkin, että lähdettiin Laatokan ja Saimaan rannoilta.\nSaarikivi jatkoi: ”Suomalaiset loivat kansalliseepoksensa karjalaisista runoista, tavallaan lupaa kysymättä. Venäläiset matkailutoimistot valitsevat pyhää Venäjää kuvaamaan Kižin kirkkoja, Solovetskin luostarien kuvia mainitsematta, että niiden rakentajat eivät koskaan olleet slaaveja vaan karjalaisia ja vepsäläisiä. Olematta suomalaisia ja olematta venäläisiä karjalaiset ovat jääneet kahden suuremman ja voimakkaamman kansan katveeseen. Voisin sanoa modernia termiä käyttääkseni, että heidän kulttuuriaan on omittu ilman että kukaan olisi kysynyt karjalaisten mielipidettä.”\nKarjalan kielen tilanne on vaihdellut eri aikoina, mutta nykyään se on vähemmän elinvoimainen kuin moni muu Venäjän vähemmistökieli. Sekä yhdistyksellemme että Tverinkarjalaisten kansalliselle kulttuuriautonomialle riittää valistustyötä, on kerrottava kielen olemassa olosta, on ylläpidettävä ja elvytettävä sitä. On ”ennen kaikkea tietysti luotava henkilökohtaisia ystävyyssuhteita, henkilökohtaisia suhteita Venäjälle ja Tveriin. Se on kaikkein tärkeintä ja vain sitä kautta syntyy se kulttuurinen yhteys.” Hän myös muistutti, ettei tverinkarjala ole yhtään huonompi kuin suomi tai venäjä. Koska puhujia on niin vähän, ”voi oikeasti sanoa, että jokainen puhuja on sitä parempi, sitä tärkeämpi koko maailman kulttuurin säilyttämiselle ja eteenpäin viemiselle”.\nSaarikivi haastoi yhdistyksemme tekemään yhteistyötä myös suomalaisen ja venäläisen tiedeyhteisön kanssa. Helsingin yliopistossahan on tavallaan jatkettu Pertti Virtarannan aloittamaa työtä keräämällä tverinkarjalaisilta kielisosiologista aineistoa, paikannimistöä, murresanastoa ym.\nVarmaan jokainen yhdistyksemme jäsen tunsi ylpeyttä, kun Saarikivi sanoi seuraavat sanat: ”Tämä pieni joukko, joka tänään kokoontuu tässä juhlasalissa, on ihan avainasemassa tässä kehityksessä [kielen elpymisessä]. Meillä on mahdollisuuksia muuttaa tulevaisuutta tverinkarjalaisten suhteen, jos työskentelemme yhdessä ja jos meillä on siihen halua. Tämä on pieni arvostettava huiman tärkeä seura, hyvin tärkeä osa Suomen, Venäjän ja maailman kulttuurisuojelua ja diversiteettiä.”\nMonin sanoin esitettyjen onnitteluiden jälkeen Saarikivi antoi Tverinkarjalaisten ystäville tehtävän seuraaviksi 25 vuodeksi: ”Asettakaamme tänään itsellemme tällainen tavoite seuraavaksi 25 vuodeksi. Luvatkaamme itsellemme, että tuon ajan kuluttua on jossain päin Tverinmaata jälleen lapsia ja nuoria, jotka käyttävät karjalan kieltä; että seuraavat 25 vuotta eivät ole viimeiset vuodet siinä neljän vuosisadan saagassa, joka on Tverin Karjalan historia.” Tverinkarjalaisille vieraillemme hän lausui: ”Haluan sanoa tverinkarjalaisille tänään juhlapäivänä, että vaalikaa omaa kieltä, puhukaa omaa kieltä pystypäin, kantakaa kieli eteenpäin lapsille, kantakaa kieli ja karjalainen kulttuuri uuteen aikaan, niin että 25 vuoden kuluttua, kun tämä seura toivottavasti juhlii taas vuosipäivää, niin voidaan ajatella, että jotain saatiin aikaan.”\nYhdistyksemme 25-vuotista taivalta olimme lokakuun ensimmäisenä lauantaina juhlimassa hotelli Arthurin juhlasalissa. Mukana oli kolme tverinkarjalaista, joista kahdelle – Nikolai Turičeville ja Ljudmila Gromovalle – luovutettiin tasavallan presidentin myöntämät kunniamerkit. Kolmas vieras oli Valentina Turičeva, Nikolain vaimo. Kunniamerkkiä eivät päässeet vastaanottamaan Zinaida Golovkina eikä Zoja Turičeva.\nPuheenjohtaja Ari Burtsoff lausui vieraat tervetulleiksi, jäsensihteeri Elina Hatakka kertoi yhdistyksemme vaiheista ja tarkoituksesta ja suurlähettiläs Markus Lyra jakoi kunniamerkit. Professori Janne Saarikivi piti hienon juhlapuheen, josta kerrotaan enemmän myöhemmin. Juhlaa kevensivät musiikkiesityksin Käenpiiat-kanteletrio sekä Viipurin lauluveikot. Ennen yhdessä laulettua Karjalaisten laulua oli vieraiden vuoro: Nikolai Turičev kiitti ja onnitteli meitä, Karjalan Sivistysseuran puolesta Eeva-Kaisa Linna onnitteli ja antoi upean lahjan. Kunniajäsenemme Martti Malinen muisteli matkojaan ja lauloi tverinkarjalaisten ns. kansallislaulun "Oma randa". Aikaa jäi vielä mukavasti kakkukahveihin, seurustelulle ja muisteluille.\nTässä muutama kuva juhlista ilman selitystä.\nKuvat on ottanut Mauritz Hellström.\nYhdistyksemme on täyttänyt tänä vuonna 25 vuotta. Juhlitaan sitä yhdessä 5.10.2019 klo 15.00\nHelsingissä hotelli Arthurin juhlasalissa, Vuorikatu 19.\nJuhlapuheen pitää Jälkiviisaista tuttu professori Janne Saarikivi. Mukana on myös tverinkarjalaisia, joille presidentti on myöntänyt kunniamerkin.\nLue jäsensihteerimme kutsukirje.\nVanhoja uutisia vuosilta 2019 ja 2018 voi lukea arkistosta.


tammikuuta 2018 / Oman katon alla\nTakana on touhukas ja silti kiva viikonloppu. Sanon 'silti' siitä syystä, että olen melko introvertti ja koen liiallisen touhottamisen helposti kuormittavana. Vaikka olisi kivojakin menemisiä, niin eniten tarvitsen riittävässä määrin väljyyttä ja rauhoittumista. Nyt oli paljon touhuja, mutta myös omia liikuntahetkiä sekä sopivasti palautumista.\n♥ Lauantaina aamupäivällä oli esikoisen säbätreeni ja siinä ohessa oma kuntosalitreenini. Vaikka välillä itse treeni on yhtä tuskaa ja maitohappoja, niin kuitenkin nautin siitä. Teki niin hyvää ja loppupäivän oli energinen olo.\n♥ Siivouksen saaminen aluilleen. Loppuun en ehtinyt, kun oli kaikkea muuta ja kivempaa.\n♥ Kuopus oli kutsuttu kaverisynttäreille, vitsit miten olen iloinen siitä, että kummallakin pojalla on kivoja kavereita.\nKallis ja paha kahvi poitsun peliä seuratessa.\n♥ Lauantaina iltapäivän päätteeksi oli kuopuksen jääkiekkoporukan ensimmäinen peli. Miten paljon hän sitä odottikaan ja oli intopiukkana! Kaiken huippu oli, kun hän onnistui heti ekassa pelissä tekemään maalin. Koko perhe oli polleana hänen puolestaan.\n♥ Lauantai-illan sauna, pakastepizzat ja Putous perheen kesken. Tanhupallo on tietenkin ehdoton suosikki, mutta alan lämmetä myös Mallu-Jasminalle :D\n♥ Pari lasia viiniä, vähän karkkia, somen seilailua ja kirjan laiskaa lukemista. Ah. Menossa on Juha Hurmeen 'Niemi'. Sanoisin, että ihan ok kirja hauskan rennolla otteella. Naurahtelen sen parissa toisinaan, mutta en ole kuitenkaan sulaa vahaa. Kaipaisin juuri sitä fiilistä, että tarina ja kirjailijan ote veisi täysin mukanaan ja voisi vain huokailla ihastuksesta.\nAamiainen naisen tiellä pitää.\n♥ Sunnuntaina esikoisen säbäpelit, joissa hänkin teki maalin ja oli syystäkin iloissaan. Toisin oli sitten jälkimmäisessä pelissä, jossa tuli takkiin ja mieliala sen mukainen...\n♥ Hiihtolenkki, jonka aikana tunsin olevani kuin Maarit Björgen ikään, vaikkakin sport tracker näytti kyllä jotain ihan muuta (ehkä siinä on jotain vikaa?). Fiilis oli kohdillaan ja endorfiinit valloillaan.\n♥ Ilo siitä, että perheessä kaikki tykkäävät liikkua tavalla tai toisella - yhdessä tai erikseen. Lapsia ei (aina) tarvitse pakottaa ulos ja reippailemaan, ja harrastaakin he haluavat omasta tahdostaan.\n♥ Sain n. vuoden kypsyttelyn jälkeen laitettua yhdet tärkeät valokuvat tilaukseen. Enkä pelkästään valokuvia, vaan valokuvakirjan! Totesin, että eihän se niin vaikeaa ollut. Ihastuin sen verran, että tästä lähtien en edes yritä kuvitellakaan tilaavani irtokuvia, vaan yritän vuosittain tilata tärkeimmät kuvat kirjan muodossa. Josko ne kuvat siten pysyisivät tallessa myös paperimuodossa eikä vaan epämääräisesti levynkulmalla (tietokoneella, joka varmaan ennemmin tai myöhemmin poksahtaa).\nHyvää alkanutta viikkoa! Kevättä ja valoa kohti mennään.\nPS. Blogger kenkkuilee ja yrittää änkeä joka mahdolliseen väliin ylimääräistä koodinpätkää, jota ei saa pois kuin html-editorilla muokkaamalla, mitä taas inhoan yli kaiken. Olenko ainoa, jonka blogiin yrittää uida väärää fonttityyliä ja koodia ihan väkisin..??\n35 kommenttia /\nKuten lupasin, niin hyvien asioiden vastapainoksi niitä huonoja. Nimittäin jos vaan hehkuttelee kivoja juttuja, niin ties mikä paholainen iskee silmänsä minuun ja alkaa kateuksissaan heitellä kiviä rattaisiin... Hus pois sellainen.\n1. Ulkona on törkeän liukasta ja loskaista! Ensin sitä skrapaa viikkotolkulla ikkunoita ja kaivaa autoa lumikasoista. Sitten yhtäkkiä liukastelee vesilätäköissä. Mitä se semmoinen oikein on?? (Ai niin, se on talvi.)\n2. Väsyttää ja viluttaa ja haluaisin vain olla talviunilla.\n3. Pitäisi tarttua imuriin, vaikka mieluiten tarttuisin kirjaan ja peitonkulmaan.\n1. Usein olen marmattava pessimisti. Vähän sellainen pikkumyy, paitsi että enimmäkseen jupisen sisäisesti.\n2. Vaivun helposti synkeyteen ja ahdistukseen, varsinkin väsyneenä ja stressaantuneena.\n3. Kärsin ajoittain huomattavaa vajausta itsetunnon ja omanarvontunnon saralla. Tunnen itseni kovin helposti paljon vähäpätöisemmäksi kuin muut.\n1. Minulla on typerä krooninen sairaus, joka on nakertanut a) niveliäni ja b) kukkaroani kohta jo kolme vuosikymmentä. Kuka muka haluaisi vuosittain pistää lääkkeisiin Kelan lääkekatollisen verran rahaa (yli 600e) sekä korvaamattomia lääkkeitä siihen päälle sadan-kahdensadan euron edestä?\n2. Olen syntynyt väärille leveysasteille, sillä oikeasti kuuluisin eteläisen Euroopan lämpimille viiniviljelmille.\n3. "Oi luojani, ota minut jo pois täältää..."(Kuuluiko tämä nyt tähän katagoriaan?)\n1. Tänäkään vuonna en pysty lunastamaan kuopukselle annettua lupausta, että joskus vielä hänkin pääsee ulkomaille. Enkä kyllä pääse itsekään.\n2. Auto pitäisi käyttää halvatun kalliissa remontissa. Kirosana.\n3. Vielä tänäkään vuonna ilmeisesti ei ole mahdollista karata muihin aurinkokuntiin.\n1. Kotikutoinen ja epätrendikäs.\n2. En yleensä keksi mielenkiintoisia/järkeviä postausaiheita.\n3. Tämä postaus varmaan karkoittaa kaikki loputkin lukijat :D\nEn erikseen haasta ketään, mutta napatkaa mukaansa ken tahtoo vaikka vähän marmattaa ;)\n25 kommenttia /\nEi ihan strömssöötä, Haasteet & arvonnat & tunnustukset\nMeidän elämää -Anu heitti minulle tämän kivan haasteen, kiitos siitä :)\nMyönnän, että näitä oli vaikea keksiä. On nimittäin päiviä, jolloin talvimyteri puhaltaa vasten kasvoja, meinaa ajaa toisen auton perään (joka tekee yllättävän äkkijarrutuksen, murrr) ja muutenkin tekee vain mieli marmattaa. Mutta sainpas puristettua lähes positiivisia juttuja!\nKuvat ovat vanhoja, mutta niissä on elämän hyvyysjuttuja.\n1. On jo keskiviikko, eli ylihuomenna on perjantai!\n2. Jääkaapissa on vielä ruokaa, joten tänään ei tarvitse laukkoa ruokaostoksille.\n3. Töissä homma kulkee kuin junan vessa (paitsi että välillä koko juna on myöhässä, sitä astuu *****kasaan tai roiskii jaloilleen). Oliko tää nyt positiivinen, eh..?\n1. Olen teeskentelemätön. En pelaa ihmissuhdepelejä ja pysyn kaukana ihmisistä, jotka niin tekevät. Jos pidän ihmisestä, niin se on aitoa. En pyri kenenkään piireihin esim. statuksen tai hyötymisen toivossa.\n2. Pyrin olemaan hienotunteinen, vaikka joskus minäkin epäonnistun.\n3. Olen varsin keskinkertainen, mikä on oikeastaan ihan jees juttu. Onhan?\n1. Minulla on monta perusasiaa kunnossa: perhe, työ, ystäviä ja olen melkein terve.\n2. Lapsilla menee koulussa ja harrastuksissa mukavasti.\n3. Ollaan menossa kesää kohti.\nHirveän vaikea miettiä, koska en omista kristallipalloa, mutta sanotaan nyt vaikka...\n1. Töiden suhteen edessä on varmasti monta uutta haastetta.\n2. Kevät ja kesä on vielä edessä.\n3. Nuorin lapsi täyttää jo 10 vuotta, mikä on toisaalta todella haikeaa, mutta toisaalta ihanaa. Lapset kasvavat ja kehittyvät <3\n1. Yhteisöllisyys ja ihanat seuraajat. Monet teistä tuntuvat jo ihan kuin ystäviltä, kun olette niin pitkään olleet mukana <3\n2. Saan huseerata ja tehdä mitä lystään. Tai olla tekemättä. Pistää vaikka pillit pussiin, eikä kenelläkään ole siihen mitään sanomista. (En pistä kuitenkaan.)\n3. Tämä on jollain lailla terapeuttista ja antaa väylän ilmaista itseään yhdeltä kantilta.\nJos ette jo ole saaneet haastetta ja haluatte ottaa kopin, niin:\n1. muotikoordinaattori-Taru / Sutkautuksia\n2. ihqu P / This too shall pass\n3. ihan helmi nainen / Elämän aallokossa\nLupaan tälle postaukselle myös vastaparin. Ihan vain koska hyvä/paha, jin/jang, elämän tasapaino ja koska ihmisellä on oikeus valittaa (nimim. Aina Inkeri Ankeisen kaksoissisko).\nSeuraavassa postauksessa "Kolme huonoa". Tiedän - tuskin maltatte odottaa... ;)\n19 kommenttia /\nVaikken olekaan oikein talvi-ihminen, niin täytyy myöntää, että viimeiset pari viikkoa olen nauttinut suuresti. Kaunis valkoinen maisema ja pakkaset ovat tarjoilleet parasta talvifiilistä. Olen löytänyt jälleen mm. hiihtämisen riemun (ja tuskan) sekä ulkoillut enemmän kuin aikoihin.\nViikonloppuna olimme jälleen maalla ja parhaat hetket olivat hiihtoladulla keskellä hiljaista metsää. Yhdellä reitillä tuli vastaan paljonkin hyväntuulisia hiihtäjiä, mutta toisella ladulla olimme ainoat nautiskelijat. Oli niin hengästyttävän kaunista, että välillä oli pakko vain pysähtyä ja katsella. Sekä kuunnella hiljaisuutta - jos nyt esikoisen pälätys taukosi hetkeksi ;)\nAamuisin autoa skrapaillessa ja penkinlämmittintä kuluttaessa kuitenkin kaipaan kesää ja sen helppoutta. Toivon, että pian tulisi taas lämpö ja aurinko - ja että tänä vuonna tulisi ihan kunnon kesä, eikä mikään halju +13 sateinen muka-kesä.\nVielä kuitenkin mielelläni nauttisin näistä talven parhaista puolista ja toivon, ettei ainakaan tule sitä kamalaa loskaista ankeutta enää hetkeen. Loppuviikosta on luvattu lauhtuvaa, mutta säänhaltijoille nyt sellainen napakka toive, että saadaanhan vielä hiihtokelejä ainakin lasten talvilomaan saakka. Jookos?\nMaalla, Mieli ja terveys, Sporttia\nViikon #leukateväät ja #arkisportit\nMarikan Kinttupoluilla on meneillään kiva #leuhkateväät -haaste. Minulla tuppaa usein lyömään ajatuksissa tyhjää, kun pitäisi keksiä töihin jotain syömistä. Toimistotalosta löytyy kyllä ruokala, mutta useimmiten otan mukaan oman eväät.\nAika usein turvaudun valmiisiin ratkaisuihin, ellei sitten kotoa satu jäämään edellisen päivän jämiä tai jotain muuta kotikutoista. Lounaseväiden lisäksi yritän pitää työpaikan jääkaapissa jugurttia/rahkaa sekä työpöydän kulmalla jotain hedelmää. Ja sitten on työpaikan keksikaappi, jota hyödynnän makeannälkään ihan liian usein.\nTämän viikon eväät ja sportit olivat...\nEväs: kaupan valmis kanasalaatti sekä 2 kpl edelliseltä illalta jääneitä kasvispasteijoita. Lisäksi popsin parit mandariinit (ja ehkä pari Fasupalaa).\nSportti: Illalla olisi tehnyt mieli ulos reippailemaan, mutta oli pakko tarttua imuriin. Siivosin koko huushollin ja siinä lomassa tein kehonpainoliikkeitä (punnerruksia, kyykkyjä, vatsapyörää).\nEväs: Lounastin työpaikkaruokalassa, kun en aamulla jaksanut kurvata kaupan kautta. Söin kanapastaa, kasvisnuudelia ja salaattia. Jälkkäriksi otin vispipuuroa, joka oli niin hyvää, että olisi tehnyt mieli syödä koko saavillinen.\nSportti: Iski hirveä pms/alemmuuskompleksi/elämäntuska, ja olisi huvittanut lähinnä mennä peiton alle, kaverina kilo suklaata. Sen sijaan mies raahasi minut hiihtämään. Pms-raivo vaihtui pitovoiteen puutteesta aiheutuneeseen vitutusraivoon. Hiki tuli, kun rimpuloi 45 minuuttia lipsuvilla suksilla! Jos olisi ollut yhtään käsivoimia jäljellä, olisin ehkä motannut miestä (vaikka oikeasti se oli aika kiltti, kun raahasi minut pihalle ja jaksoi kuunnella nonstop-jupinaani).\nKasvava nainen tarvitsee paljon ruokaa.\nEväs: Saarioisten kirjolohikeitto sekä näkkäri. Ja aika monta Fasupalaa (koska oli kamala kiire ja stressi).\nSportti: En (muka) ehtinyt/jaksanut/viitsinyt lähteä salille kaiken arkisälän keskellä. Reippailin kuitenkin parin kilometrin matkan marketille reppu selässä. Palasin parit maitopurkit, leivät ja jugurtit lisäpainona. Less is more (than anything).\nEväs: Pari palaa kauraleipää, välissä kalkkunaa, salaattia ja kurkkua. Lisäksi Elovenan hedelmä-viljapirtelö tai joku semmoinen. Ja niitä Fasupaloja keksikaapista...\nSportti: Taaskaan en ehtinyt punttikselle, koska piti reuhata kasaan viikonlopun mökkikamppeita ja ruokia. Iltasella reippailin korttelin ympäri, joka sitten pitenikin 40 minuutin lenkiksi.\nEväs: Edellisen päivän kotona kokattua pahaa kanapastaa. Välipaloina mandariinia.\nSportti: Ei sporttia, jos ei lasketa verenpaineen nostatuksia siirryttäessä kotoa mökille. Viikonloppuna sen sijaan hiihtelin kirpakassa pakkaskelissä ja hikoilin senkin edestä.\nPian taas uuteen viikkoon ja uusiin eväisiin... Jokohan pääsisin sinne kuntosalille?\nRuoka ja reseptit, Sporttia, Työrintamalta\nOlen aina kuvitellut pukeutuvani sillä lailla tavallisesti, suhtkoht siististi ja näyttäväni melko näpsäkältä. Kunnes silmäni aukesivat:\nMinä ja kaksoissiskoni. (kuva Mtv3)\nVaikka sielunelämäni onkin varsin samanlaatuinen kuin Aina Inkeri Ankeisella, niin silti - en halua näyttää ankealta keski-ikäiseltä tädiltä!!!\nEilen suuntasin Vihreän Vanhanrouvani (=autoni) paikallisen kauppakeskuksen parkkiin ja päätin tehdä tälle ankeiselle ulkonäölle jotain. Olin jo etukäteen bongannut erään vaateketjun valikoimista pari kivaa paitaa, jotka potentiaalisesti olisivat jotain muuta kuin tätä ankeus-lookia. Mutta eipä tietenkään ollut juuri niitä paitoja siellä. Murr.\nSovitin ajan kuluksi muita paitoja. Ongelmaksi muodostui, ettei kumpikaan löytämästäni (peräti) kahdesta paidasta istunut. Olen joku omituinen välikoko, jolle ei istu mikään muu kuin venyvä trikoopaita tai riittävän joustavat farkut. Toisessa paidassa oli sitäpaitsi trumpettihihat, joita vastustan henkeen ja vereen - ne vaan eivät sovi työssäkäyvälle ja ennen kaikkea ruokaa syövälle naiselle - kokeilkaa sellaista paitaa vaikka keittopäivänä, joopa..\nValikoimissa olisi lisäksi ollut paitoja, jotka olivat muodoltaan laatikoita tai joissa oli röyhelöitä, rusetteja tai liehukkeita. Ensinnäkin, haluaako joku nainen näyttää palikkalaatikolta, kysyn vaan? Toisekseen, onko se yhtään enempää eduksi, jos näyttää lahjapaketilta nauhoineen päivineen?\nEn myöskään halua pliseerauksia, en sifonkeja, enkä paljetteja. Ei ei ei. Myöskään mekot tai hameet eivät käy, koska töissä on pohjoisnapailmasto. Jäljelle jäivät trikoopaidat ja napilliset neuletakit, joita minulla jo on, kuten kuvastakin voitte päätellä.\nAnti-muotibloggaaja päättää tähän ja odottelee vaatekauppaan pukimia, jotka soveltuvat meille keski-ikäisille ja ennakkoluuloisille täti-ihmisille - ilman että kuitenkaan näyttäisimme juuri siltä mitä olemme.\nT. Tuula aka. Martta Inkeri Ankeinen\n23 kommenttia /\nLievästi ironista, Naiseudesta, Vaatteet\nTerveisiä pellonreunasta ja metsistä! Viikonloppu oli rentouttava ja etäännytti arjesta niin hyvin kuin nyt viikonloppu suinkin voi rentouttaa. Maaseudun hiljaisuudessa ja hiihtoladulla mieli lepäsi. Ensimmäistä kertaa koko perhe onnistui olemaan samaan aikaan hiihtämässä - vaikkakin kahdella eritasoisella reitillä - ilman yhtäkään itkupotkuraivaria tai kiukuttelua. Ihan mahtavaa!\nVaikka maalle lähtö tietää aina järjetöntä varustelurumbaa - neljän ihmisen hiihtovälineet, ulko- ja sisävaatteet, ruuat ja tsiljoonat muut vehkeet - niin vaivannäkö kannattaa. Maalla rentoutuu ja mieli lepää. Tästä on hyvä ponnistaa uuteen viikkoon.\n- ollut sekä innoissani että vähän kauhuissani uusvanhasta työstä.\n- kokeillut uunijuureksia feta-twistillä. Pinkille kiitos inspiraatiosta!\n- ollut melko reipas ja ottanut esille seuraavan päivän vaatteet jo edellisenä iltana.\n- käynyt kuntosalilla.\n- reippaillut pari iltakävelyä kauppaan pikkuostoksille.\n- todennut, että lupa liikkua vain pikkuisen johtikin kohtuullisen runsaaseen liikkumiseen.\n- ihaillut valkoista talven ihmemaata ja huokaillut ihastuksesta.\n- löytänyt kivenjärkäleitä kuopuksen koulurepusta. Paitsi etteivät ne ole kiviä, vaan dinosauruksen munia. Perheenlisäystä siis odotellessa...\n- tavata huomenna ystäviä (jos kaikki taivaankappaleet ovat suotuisia eikä kenenkään perheeseen tule oksennustautia, influenssaa tahi muuta inhokkia).\n- lähteä maalle.\n- kaivaa esiin sukset ja hiihdellä ympäri ämpäri kuin nuori varsa konsanaan (paitsi etteivät varsat hiihtele enkä minä ole nuori).\nHyvää laskeutumista viikonloppuun!\nBongasin Fabroftysomething- ja Tuulanneli-blogeista kivan haasteen, ja pitihän se napata itsellekin.\n1. Mitkä kirjat hyllyssäsi huutavat luetuksi tulemista?\nJuuri nyt ei oikeastaan mikään, mikä on harmi. Odotan sitä ilontunnetta, että kirjastosta jokin loistokirja hyppää kassiini ja haluaa tulla luetuksi.\n2. Oletko tapojesi orja?\nKyllä, ja ehkä hyvä niin. En ole kovin vaihtelunhaluinen, vaan tyydyn usein tuttuihin ja hyviksi havaittuihin rutiineihin.\n3. Pidätkö siitä, että ihmiset puhuvat suoraan vai kaunistellen?\nMiten sen nyt ottaa. En siedä sitä, että ihmiset läväyttelevät "totuuksia" tai suodattamattomia mielipiteitä päin toisen naamaa. Mutten pidä siitäkään, jos kaunistellaan niin paljon, ettei ulosannista saa mitään irti. Arvostan rehellistä puhetta, mutta hienotunteisesti ja toista kunnioittaen, niin ettei loukkaa ja aiheuta turhaa riitaa.\n4. Missä asenossa nukut?\nVarmaan kaikissa mahdollisissa, sillä pyörin nukkuessani miten sattuu.\n5. Onko sinulla tunnuslausetta?\nOn kaiketi, mutta ei mitään yltiöpositiivisia. Pessimisti ei pety. Tai: vaikeuksien kautta pettymyksiin. Minulla taitaa olla taipumusta sarkastiseen synkeyteen :D\n6. Nimeä asia, joka ärsyttää sinua eniten?\nHitaat liikkeellelähtijät liikennevaloissa, tupakoivat naapurit, korkeat ruuanhinnat, autoverot, juoruilevat ihmiset, välinpitämättömät ihmiset, jukuripäiset lapset, oma laiskuus, selluliitti... Noin alkuunsa ;)\n7. Onko sinulla vanhoja kortteja tai kirjeitä?\nSäästän osan saamistani korteista ja kirjeistä, erityisesti jos sen tekemiseen on nähty vaivaa tai se sisältää jonkin erityisen kivan muiston.\n8. Pahe, josta nautit liikaa luopuaksesi siitä?\nHerkkujen syönti ja viininlipitys. Toisaalta, ovatko ne paheita, vai ihan normaalia elämää?\n9. Mitä sinun tulisi tehdä enemmän?\nNukkua! Olen illankukkuja ja sänkyyn meneminen vaatii aina itsekuria - jota ihan aina ei löydy. Aamuisin sitten väsyttää ihan armottomasti.\n10. Mikä on paras uutinen, jonka olet saanut?\nParhaat uutiset ovat liittyneet lapsiin tai työpaikkojen saamiseen.\n11. Luotatko ihmisiin?\nValikoiden. Joskus olen liian sinisilmäinen ja petyn. Toisinaan taas haraan vastaan, vaikka pitäisi uskaltaa luottaa.\n12. Mitkä ovat lempielokuviasi?\nTuulen viemää, Taru sormusten herrasta -trilogia, Amelie tai joka jouluinen Rakkautta vain.\n13. Kun olit lapsi, miksi halusit tulla isona?\n14. Kummassa asuisit mieluummin: kaupungissa vai maaseudulla?\nMieluiten asuisin maaseudulla lähellä kaupunkia. Nyt asun keskisuurella paikkakunnalla lähellä kaupunkia.\nLapseni. Myös koulumaailma aikoinaan vaikutti paljon omakuvaani. Mutta kaikki elämäni tärkeät ihmiset ovat osaltaan muovanneet minua. Olen geenieni, temperamenttini, kohtaamieni ihmisten, ympäristön ja elämäntapahtumieni summa.\nEn koskaan muista vitsejä, mutta nauran erityisesti tilannekomiikalle ja olen mustan huumorin ystävä. Muiden mielestä huumorini on luultavasti todella huonoa, äkkiväärää ja sarkastisen synkkää. Sanamuunnoksille ja -kömmähdyksille sekä hassuille lehtiotsikoille saatan nauraa vedet silmissä ja maha kippurassa.\n18. Jos saisit kokeilla mitä tahansa ammattia päivän, mitä kokeilisit?\nOlisi mukava kokeilla valokuvaajan ammattia päivän verran. Olisi kaikki hienot vehkeet, studio ja mielellään ammattitaitokin - ai että nauttisin!\nSen, miten ihminen suhtautuu minuun ja itseensä. Onko hän sinut itsensä kanssa ja vaikuttaako hän suvaitsevaiselta vai torjuvalta. Ihminen voi ja saa olla ujo (olen itsekin), mutta jos huomaan torjuntaa tai epäluuloisuutta, pakitan itsekin enkä uskalla tehdä itseäni tykö.\nEi väliä, kunhan on aurinkoa ja lämpöä!\nHaasteet & arvonnat & tunnustukset, Henkilökohtaista\nJoulunpyhät ja uusivuosi sujahtivat ohitse. Oli suklaata, jouluruokia, viinilasillisia. Sohvalla pötköttelyä, pulkkamäkeä, pitkiä aamu-unia. Poikien nahinoita, uusia pleikkapelejä ja aikatauluttomia päiviä. Vuosi vaihtui maalla ja se jos mikä oli ihanaa - hiljaisuus ja luonnon rauha teki hyvää kaiken jouluhässäkän jälkeen. Blogirauhakin teki omalla tavallaan hyvää. Joskus on hyvä kölliä ajatustensa kanssa ilman, että tarvitsee stressata siitä, keksiikö jotain postattavaa vai ei.\nVuoden ensimmäinen arkipäivä tiesi töiden alkamista uusissa ja samalla vanhoissa merkeissä. Paljon kaikkea jännittävää on tiedossa ja se tuntuu vain hyvältä. Vaikka podenkin muutostilanteissa hirmuista epävarmuutta ja pelkoja, niin luulen, että uudet tuulet toisinaan tekevät terää.\nUudenvuoden lupauksia en tänäkään vuonna tehnyt. Sen sijaan toivon vuoden varrelle hyviä asioita, kuten sujuvaa arkea, seesteisyyttä ja terveyttä. Toivon, että perhe-elämä soljuisi vaivattomasti ja löytäisin sopivasti hetkiä lepoon, liikkumiseen ja omiin kivoihin juttuihin.\nIhanaa alkanutta vuotta kaikille ja KIITOS, että olette mukana!


Liikuntaklinikan fysioterapeuttina sekä HYMY-hankkeessa työskentelevä Roosa Nevalainen on työskennellyt ODL:n Liikuntaklinikalla keväästä 2019 asti.\nOma urheilutausta toimi kipinänä liikunta- ja hyvinvointialalle. Muodostelmaluistelua pitkään harrastanut Roosa piti lukion jälkeen hengähdystauon ja suuntasi sen jälkeen Tampereelle Varalan Urheiluopistoon. Opistossa kiinnostus ihmisen anatomiaan ja liikkumiseen kasvoi ja liikunnanohjaajaksi valmistuttuaan Roosa palasi takaisin kotikaupunkiinsa Ouluun opiskelemaan fysioterapeutiksi Oulun ammattikorkeakoulussa.\nJo opintojensa aikana Nevalainen työskenteli liikuntakeskus Hukassa ryhmäliikunnan ohjaajana. Sitä kautta hän tunsi entuudestaan ODL:n toisena fysioterapeuttina toimivan Satu Siirtolan. Kun Satu vinkkasi, että Liikuntaklinikalla olisi tarvetta toiselle fysioterapeutille, ei Roosa epäröinyt hetkeäkään, vaan tarttui tarjoukseen mielellään.\n’’ODL oli tuttu jo ammattikorkeakoulussa suoritetun harjoittelun kautta, joten tuttuun ympäristöön ja mukavien kollegoiden keskuuteen oli kiva palata’’\n’’Kiputilojen kanssa ei kannata jäädä ihmettelemään’’\nRoosa on myös yksi ODL:n HYMY-hankkeen asiantuntijoista. Hankkeen tavoitteena on vahvistaa yrittäjien työkykyä sekä hyvinvointia. Hanke syntyi halusta auttaa yrittäjiä haastavan korona-ajan keskellä. Moniammatillinen tiimi on ollut yrittäjien tukena hankkeen ajan. Roosa kokee saaneensa myös itse paljon eri alojen ammattilaisista koostuvan tiimin kanssa työskentelystä.\n’’Erityisesti into oman osaamisen kehittämiseen on kasvanut! Hankkeen myötä pystyn auttamaan myös yrittäjiä entistä paremmin.’’\nStressaavan Korona-ajan keskellä omasta hyvinvoinnista huolehtiminen voi jäädä kenellä tahansa helposti kaiken muun jalkoihin. Moni on myös innostunut liikkumaan enemmän, minkä vuoksi erilaiset kiputilat saattavat yllättää ja haitata myöhemmin liikkumista.\n’’Kiputilojen kanssa ei kannata jäädä pitkäksi aikaa ihmettelemään, vaan apua kannattaa hakea rohkeasti jo ennen kuin kipu on liian haittaavaa.’’\nAktiivisesta urheilutaustasta huolimatta Roosa on itse säästynyt suuremmilta loukkaantumisilta. Vuosi sitten tehty leikkaus pakotti hänet kuitenkin sairaslomalle ja vähentämään liikkumista. Kokemus avasi silmät.\n’’Kun sain leikkauspäätöksen, soitin ensimmäisenä äidilleni ja itkin, että miten voin olla neljä viikkoa poissa töistä! Kokemus opetti todellakin levon merkityksen ja sen, että välillä täytyy pysähtyä, että jaksaa tehdä taas töitä ja auttaa muita.’’\nLiikuntaklinikalla työskennellessään Roosa on ilokseen huomannut, että asiakkaiden ikähaitari on todella suuri. Erityisesti ikäihmiset ovat innostuneet liikkumaan enemmän ja pitämään itsestään huolta. Kiputilojen hoidossa apua on haettu myös rohkeammin fysioterapeutin vastaanotolta.\n’’Oma terveys ja liikkuminen ei ole todellakaan itsestäänselvyys. Täytyy osata kuunnella omaa kehoa ja muokata tekemistä sen mukaan, mitä keho tarvitsee.’\nKorona ja sen tuomat etätyösuositukset ovat näkyneet myös Roosan asiakkaissa. Osa tuntee voivansa nyt paljon paremmin ja osalla niska- ja hartiaseudun ongelmat ovat lisääntyneet entisestään. Roosa nostaakin esiin kaksi tärkeää vinkkiä kaikille etätyötyötä tekeville.\n’’Tärkeintä on tauottaa istumista. Sen voi tehdä esimerkiksi pitämällä lyhyen taukojumpan tai ihan laittamalla vaikka välissä pyykinpesukoneen päälle. Lisäksi olisi tärkeää, että töitä voisi välillä tehdä seisten. Jopa silityslaudasta voi saada aikaan kätevän seisomatyöpöydän!’’\nKannattaa tehdä kerralla kunnolla, niin ei tarvi toista kertaa tehdä.\nVarmista lihastasapainokartoituksen avulla, että saavutat parhaan mahdollisen suorituksen! Varaa aika fysioterapeutin tekemään kartoitukseen.\nVaraa aika Roosan vastaanotolle helposti verkossa.


Lähihoitaja turvapuhelinpalveluun, Vaasa - MediPower\nOletko lähihoitaja, jolta löytyy hyvät valmiudet reagoida muuttuviin tilanteisiin ja tahdot omalta osaltasi edesauttaa potilaskunnan turvallista itsenäistä asumista? Onko yöpainotteinen työ sinun juttusi? Etsimme nyt asiakasyrityksellemme lähihoitajaa turvapuhelinpalveluun vastaamaan turvapuhelin palvelun piirissä olevien henkilöiden tehokkaasta hoitoon pääsystä ja hälytysilmoitusten käsittelystä ohjeistuksen mukaisesti. Työn aloitus mahdollisimman pian. Kyseessä on vakituinen työsuhde täysillä työtunneilla tai sopimuksen mukaan sijaisuus.\nTuleva työpisteesi sijaitsisi Vaasan hälytyskeskuksessa, jossa ympärilläsi ammattimainen vastaavissa tehtävissä toimiva työtiimi. Kyseessä on toimistotyö 3-vuorossa, jota tehdään ilta- ja yövuoropainotteisesti. Työpäiviesi aikana vastaanotat ja käsittelet hälytyspuheluita sekä välität mahdollisen avuntarpeen eteenpäin kenttätyötä tekevälle taholle. Vaihtelua työpäiviisi syntyy myös hallinnollisten tehtäviä kuten seurannan ja raportoinnin kautta.\nSinun tulisi olla valmistunut Valviran laillistama lähihoitaja, jolta onnistuu puhelinpäivystys sujuvalla suomen- ja ruotsinkielellä. Työtehtävissä sinua ohjaa pitkälti ennalta määritellyt toimintaohjeet, mutta työtehtäväsi vaativat sinulta aktiivista vuorovaikutteista asennetta sekä ongelmanratkaisukykyä. Työsi saattaa vaatia nopeaa reagointia, joten sinulla tulee pysyä langat käsissä hektisissäkin tilanteissa.\nHälytyskeskuksella sinua vastassa on lämminhenkinen ja yhteen hiileen puhalta työtiimi, jonka kanssa jakaa työarki. Työtehtäväsi ovat vaihtelevat ja tuleva työnantajasi on valmis rakentamaan urapolkuasi sekä tarjoaa sinulle jatkokouluttautumismahdollisuudet, joiden avulla edetä urallasi. Sijaisuuden aloituksen yhteydessä saat kattavan perehdytyksen työympäristöön ja -yhteisöön, jolloin myös työntekosi sujuu mielekkäästi. Kyseessä on rekrytointitoimeksianto, jolloin tulet työllistymään suoraan asiakaskohteeseen meidän MediPowerin kautta.\nMikäli kiinnostuit tästä työtehtävästä, jätäthän hakemuksesi nettisivuillamme jo tänään. Vaihtoehtoisesti voit myös laittaa hakemuksesi kätevästi vaikkapa WhatsAppissa tai sähköpostitse. Valittu työntekijä tulee työllistymään suoraan asiakasyrityksen kirjoille.


Mediasta lääkettä taloustaidottomuuteen – Cocomms\nOma taloudenpito tuntuu monelta lähtevän lapasesta. Pelkästään alkuvuonna suomalaiset tehtailivat lähes miljoona uutta maksuhäiriömerkintää.\nTutkija Noemi Oggero on sanonut, että ”talousosaamisen tärkeyttä voi verrata lukemiseen ja kirjoittamiseen – ilman niitä yhteiskunnassa on vaikea menestyä. Oman talouden hallitsemiseksi olisi hyvä tuntea myös sijoittamisen alkeet.\nYhdeksi syyksi taloudenpidon ontumiseen arvellaan rahansaannin helppoutta pikavippifirmoilta. Kulutustottumuksetkin ovat muuttuneet. Verkkokauppa ja uudet maksutavat tekevät ostamisesta ja maksamisesta entistä vaivattomampaa. Puhutaan myös Spotify-elämäntavasta: eri palveluiden kuukausimaksuista kertyy yllättävän iso summa ja kokonaisuuden hahmottaminen voi olla vaikeaa.\nJos vaikka arjen taloudenpidosta vielä selviää kunnialla, seuraava tenkkapoo raha-asioissa tulee vastaan, kun pitäisi keksiä tuottoisa sijoituskohde pahan päivän tai eläkepäivien varalle. Nykyisenä nollakorkojen aikana vanhassa pankkitilisäästämisessä ei todellakaan ole vara parempi.\nTaloustaitoja tarvitaan myös sijoitusneuvojien (lue: myyjien) pakeilla käydessä. Siellä pitää varoa haksahtamasta ylikalliisiin ja liian vaikeaselkoisiin sijoitustuotteisiin, joista taloudellista hyvää saattaa tulla vain niiden tarjoajille.\nPörssisäätiön toimitusjohtaja Sari Lounasmeri ehdottikin, että talous pitäisi ottaa oppiaineeksi kouluissa. Meille jo koulunsa käyneille on onneksi nykyisin tarjolla paljon itseopiskelumateriaaleja. Pörssisäätiön lisäksi niitä tarjoavat muun muassa analyysitalot, nettipankit ja (suuret ulkomaiset) varainhoitajat.\nErityisen ilahduttavaa on, että viime vuosina on perustettu joukko laadukkaita sijoittajasivustoja, jotka kokoavat sijoittamiseen liittyviä uutisia ja markkinakatsauksia tai tekevät omia analyysejä ja mallisalkkuja. Monesti myös talousbloggarit pureutuvat syvällisesti ajankohtaisiin sijoitusteemoihin.\nMyös näiden seuraamisessa tarvitaan paitsi taloustaitoja myös medialukutaitoa, koska joskus taustalla voi olla omia etuja tai subjektiivinen näkemys maailmasta.\nTalousasiat koskevat meitä kaikkia. Siksi onkin ollut surullista katsella talousuutisoinnin kutistumista viime vuosina. Sekä Yle että MTV/Kauppalehti lopettivat erilliset talousuutiset muutama vuosi sitten.\nTämän takia toivomme Talouselämän päätoimittajan Emilia Kullaksen tavoin, että suomalainen media panostaisi laadukkaaseen ja ymmärrettävään talousuutisointiin. Se on erinomainen lääke taloustaidottomuutta vastaan.\nmedialukutaito Sijoittajaviestintä sijoittaminen taloudenpito talous talousosaaminen talousviestintä