HopotiKopoti: Hevoset karkuteillä\nBlogi hieman laahaa ajasta jäljessä, sillä kirjoittaja on kiireinen kesälomalainen! ;)\nTosiaan viikko sitten keskiviikkona satuin ajamaan keskellä päivää työautolla meidän kodin ohi. Katsoin jo aukean toiselta laidalta, että mikä ihmeen valkoinen möykky meidän pihatiellä on? Ajoin vähän edemmäs, eikai se vaan ole Popi?!? Ei muuta kuin auton nokka pihatielle ja mutkan takana oli kuin olikin Popi ja Jippu tyytyväisinä ojaruohoja syömässä. Kerkesin sammuttaa auton ja tulla ulos, kun Jose tuli talomme takaa jyrkkää rinnettä alas ja näytti aivan poissa tolaltaan olevalta. Ensimmäinen ajatus oli minulla ihmetyksen jälkeen se, että millä ihmeellä saan nämä kaikki kiinni ja mistä aita on rikki ja miksi? Ja missä on Esteri, kun muut kerran jo löytyivät?\nPäätin aloittaa helpoimmasta, eli kävelin muinamiehinä ponin luokse ja tartuin otsaharjaan (en käytä hevosilla tarhassa riimuja ollenkaan). Popi käveli rauhallisesti perässäni ja suureksi yllätykseksi Jose ja Jippu seurasivat meitä jonossa. Tallin ovella olin aivan varma, että nyt suomenhevoset tajuavat jutun juonen ja kirmaavat iloisesti teille tietämättömille, vaan ei! Ne tulivat kiltisti talliin ponin perässä ja saatuani Popin karsinaan, kävin sulkemassa tallin ulko-oven ja ohjasin Josen tyttärineen oikeisiin karsinoihin. Jose oli jotenkin huojentuneen oloinen; "huh onneksi sä tulit pelastamaan meidät, kun oltiin eksytty". Esteri löytyikin sitten tarhasta, jossa se huuteli hädissään, kun oli jäänyt yksin. Otin sen myös talliin.\nSitten tarkastelemaan tuhoja. Aita oli tallin kulmalta tuhannen säpäleinä, tolpat olivat kaikki onneksi ehjiä, mutta yksi oli kokonaan noussut maasta ja viereiset löysiä, ylälanka oli paikoillaan, siksi Esteri oli siis jäänyt tarhaan. Herkkäluonteisena se ei ole ilmeisesti uskaltanut sujahtaa aidan alta. Kaksi alempaa lankaa olivat keskellä aitausta poikkinaisina. Tein hieman salapoliisityötä ja maasta löytyneiden jälkien perusteella saatoin päätellä jonkun käyneen aidan vieressä piehtaroimassa ja ilmeisesti joutuneen pyöriessään aidan sekaan, kun aidan väärällä puolella oli isot kuopat maassa, josta kaviot ovat potkaisseet vauhtia hevosen noustessa ylös. Ja tämä kaikki on luultavasti tapahtunut Joselle. Ei olisi ensimmäinen kerta. Se ei vaan tunnu oppivan, ettei aidan viereen kannata mennä piehtaroimaan.\nLuulen, että ensin on aidan ali mennyt Popi ja Jippu perässä nurmikon houkuttelemina ja sitten Jose hädissään, kun toiset lähti. Jonkin aikaa pihassa oli juostu kavion jäljistä päätellen ja käyty joka nurkalla ihmettelemässä. Minun kukkapenkissäkin oli parit kavion jäljet, mutta kukkia ei oltu onneksi maisteltu! Hevoset olivat onneksi myös ehjiä moisen juoksentelun jäljiltä. Loppu hyvin kaikki hyvin, näin päättyi hevosten ensimmäinen karkureissu tällä tontilla. Minä jatkoin matkaani ja illalla korjailimme aitoja ja hevoset pääsivät taas ulos. Kirjoituksen kuvat ovat otettu 13.5. minilaitumesta. Kun näin hevoset karanneina, ei ensimmäisenä ollut mielessä kaivaa kameraa esiin...\nRaapustanut Laura klo 09:23\nKuvia ja aidantekoa.\nHippoksen tamma- ja varsanäyttely, Perniö 16.5.\nTästä se kesä alkaa - hevoset minilaitumella.\nHeppojen kuulumisia ja vähän omiakin!\nHyvää vappua. Vai oliko se niin hyvä?


Tirkistelijä ullakolla *** | Teevee | Iltalehti.fi\nTeema klo 21.45 NOBURO TANAKA (1976)\nKun kerran iso Nitsuku-yhtiö päätti 1971 lähteä tekemään seksiä ja väkivaltaa yhdistävää pinku eiga -sarjaa lähinnä ohjaaja Tanakan varassa, se tiesi, ettei käsikirjoituksia sen laatuvaatimuksilla ollut paljon.\nNiin vääjäämättä päädyttiin aikanaan Edgar Allan Poeta ja RL Stevensonia ihailleeseen kirjailija Rampo Edogawaan eli oikealta nimeltään Taro Hiraihin (1894-1965), jota pidetään japanilaisen dekkarin luojana sankarinaan etsivä Kogoro Akechi.\nMutta läpi koko Edogawan tuotannon oli mukana toinenkin juonne: yhdistelmä seksi ja väkivalta eli intohimorikos. Ja yksi niistä otettiin saman tien Tanakan ns showa-trilogian kakkososaksi (ensimmäinen osa oli viime viikon Abe Sadan tarina); kaikissa pääosassa oli Tanakan suosikkitähti Junko Miyashita.\nSaburo Goudalla (Renji Ishibashi) on täysihoitola, jonka vintiltä hän vakoilee vieraita tai oikeastaan näiden tekemisiä. Vieraat ovat harvoin tavallisia pulliaisia, vaan erilaisten perversioiden harrastajia.\nMutta kun perijätär Minako Sayanomiya (Miyashita) tappaa intohimorikoksena rakastajansa, Saburo sekoaa itse: hulluus kasvaa miehen uskoessa löytäneensä jonkinlaisen sielunsisaren samalla, kun poliisi tutkii ensimmäistä kuolemaa.\nJa jotta Tanaka ei jättäisi omaa surrealismiaan, huipennukseen kasvaa Edogawan vuoden 1925 romaanista intohimon hetkinä vielä Tokion suuri maanjäristys vuoden 1923 syyskuun ensimmäisenä - 100 000 kuollutta varmasti, 40 000 kadonnutta.


Pääkallo kultadeco 40x37x8.5 cm 4Living – Maceakauppa.fi\nPääkallo kultadeco 40x37x8.5 cm 4Living\nKoristepääkallo kultaisilla yksityiskohdilla. Tyylikäs pääkallo voidaan ripustaa seinälle roikkumaan.\nPääkallo kultadeco 40x37x8.5 cm 4Living määrä\nTuotetunnus (SKU): 6410413074583 Osastot: Kodin sisustus, Koti, Sisustusesineet Brand: 4Living\nEläimen pääkallo on hieno koriste-esine. Kultaisilla yksityiskohdilla koristeltu pääkallo on todellinen katseenvangitsija. Pääkalolla on pitkät mustat sarvet. Pääkallo voidaan ripustaa seinälle, asettaa näkyville hyllyn tai kaapin päälle.\nPääkallo on yksityiskohtainen ja valmistettu kestävästä polyresiinistä. Näyttävä sisustuselementti sopii erinomaisesti mökille ja kotiin. Koristepääkallo on erikoinen ja huomiota herättävä. Härän pääkalloa muistuttava koriste on upea sisustuselementti.\nTuotteen mitat: 37,00 x 8,50 x 40,00\nTuotteen paino: 1,00 kg\n40 × 37 × 8.5 cm\nKirjoita ensimmäinen arvio tuotteelle “Pääkallo kultadeco 40x37x8.5 cm 4Living” Peruuta vastaus


31 March 2016 in my style, opiskelu, outfit, thoughts, yliopisto\nAPUAAA! Nyt on yhteishaku tehty.... Ei muuta kuin lukemaan oikein urakalla! Mulla on tällä hetkellä kyl vähän ristiriitaiset tunteet siitä, että haluanko mä oikeesti nyt jo kouluun? Mulle välivuosi oli alunperin ehdoton ei, mutta tässä muutaman kuukauden sisällä oon oikeastaan tottunut tähän työelämään ja tykkään siitä. Vai oonkohan mä niin epävarma kouluun pääsystä, että alan lohduttamaan itseäni sillä, että toinen välivuosi olisi ihan suunniteltu juttu?\nEn ollut myöskään ihan varma, että onko Helsinki se paikka, jossa viihdyn, mutta taidan mä sitteskin viihtyä. En halua enää edes hakea minnekään muualle opiskelemaan, sillä en halua kokea uudestaan muuttamista ja kotiutumista uuteen paikkaan. Viihdyn täällä just nyt. Mieli kyllä vaihtelee silloin tällöin... ehkä en sittenkään tiedä mitä haluan? Oon aina kuvitellu tämän hetken elämässä olevan se vaikein ja niin se taitaa ollakin. Pitää tehdä niin hemmetin vaikeita ja isoja päätöksiä, jotka vaikuttavat todennäköisesti koko loppuelämään... Ajattelin nyt kuitenkin ihan tosissani mennä pääsykokeisiin ja yrittää kaikkeni! Haen samaan paikkaan kuin viime vuonna eli Helsingin yliopistoon, opiskelemaan Venäjää. Katsotaan miten käy, mutta nyt on saatava sitä lukumotivaatiota jostain!!!!! Ja jos joku lukee samaan paikkaan, niin ois toki kiva kuulla myös lukukokemuksia!\nMistä te saatte voimaa ja motivaatiota lukemiseen?\nfaux fur zara || shirt h&m || scarf kappahl || jeans bik bok || shoes dinsko || bag zara || watch* daniel wellington\nEeva March 31, 2016 at 12:53 PM\nJust oikeeseen aikaan tuli tää postaus! Mulla sama mietintä koulujen kanssa ja parhaillaan yritän saada luettua mutta puhelin eksyy kokoajan käteen ja ulkona aurinkoinen ilma houkuttelee ulos... Vaikka tiedän että tärkein homma ois nyt lukea :-S\nElizaveta March 31, 2016 at 1:21 PM\nihanaa kuulla, et en oo ainoo kenellä lukeminen ei oikein suju, kun ympärillä on vaikka mitä houkuttelevia asioita! Mutta toivottavasti me molemmat kuitenkin löydetään vielä jostain sitä lukumotivaatiota! :)\nAnonymous March 31, 2016 at 1:09 PM\nHain viime vuonna myöskin opiskelee venäjää Helsingin yliopistoon (taidettiin olla jopa samassa salissa tekemässä koetta haha :'D) ja pääsin sisään. Vieläkin on elävästi muistissa miten luin koko kevään alkaen sieltä tammikuusta... Nyt tosin ei taida olla sitä kammottavaa pääsykoekirjaa mikä viime vuonna oli joten jee! Kai voisin neuvona sanoa, että jos löytyy halua ja tosissaan tekee mieli päästä opiskelee just tota niin kyllä sitä motivaatiota sitten löytyy :) Tsemppiä tosi paljon pääsykokeisiin ja kannattaa aina mennä kokeilee vaikkei ehkä oo vielä varma mitä haluaa! Удачи! :D\nElizaveta March 31, 2016 at 1:17 PM\nWautsi! Olit yks niistä 13(?) tyypistä joka pääsi siitä hirveästä kokeesta läpi! :o Ei vitsi mä niin haluaisin kysyy sulta 92478219 kysymystä siitä koulusta! :D ja joo, ei oo sitä hirveää pääsykoekirjaa mut sit taas se ''master i margarita'' -kirja mikä pitää lukea on aika vaikee.... pelottaa jo nyt!:D\nAnonymous March 31, 2016 at 1:20 PM\n"Oon aina kuvitellu tämän hetken elämässä olevan se vaikein ja niin se taitaa ollakin. Pitää tehdä niin hemmetin vaikeita ja isoja päätöksiä, jotka vaikuttavat todennäköisesti koko loppuelämään".\nTämä lause on kuin omasta suustani tällä hetkellä. Lukio käytynä, nyt ammattikoulussa. Poliisikoulu haaveena, mutta kolmeen eri AMK menossa myös hakemus.. Unelma on olla poliisi, mutta se mitä teen ennen kouluun valituksi tulemista (pyrin POLAMK:iin koko ajan) on täysin avoinna. Vaihdanko ammattikoulusta AMK jos saan paikan? Haluanko opiskella todella aloja joille AMK pyrin, esim. sosionomi? Haluaisinko viettää sittenkin välivuoden, mutta pyrkiä kuitenkin poliisikouluun? Huh, toivottavasti osaan ratkaista nämä asiat järkevästi tulevaisuuttani ajatellen.\nTsemppiä lukemiseen ja pääsykokeisiin!\nElizaveta March 31, 2016 at 1:24 PM\nplääh... muaki kiinnostaa loppuen lopuks vaikka mikä ammatti tai oikeastaan voisin tehdä mitä vaan tulevaisuudessa! On vaan liian paljon vaihtoehtoja!:( Toivottavasti teet kuitenkin oikean päätöksen, mihin sit ikinä päädytkin. Tsemppiä sulle kans!:)<3\nAnniina March 31, 2016 at 3:43 PM\nKielipainotteista menoa myös täällä, sillä Suomen kieleen laitoin hakupaperit. Välivuosi myös mulla takana, mutta en tiedä oonko nyt ihan 100% varma tästä valinnasta. O.o Hirveen montaa välivuotta en kuitenkaan haluaisi pitää... Motivaatiota tuo lähinnä se, että opiskelupaikan saaminen on hyvä syy muutta pois :D Asun siis pienellä paikkakunnalla, ja vaihtelu virkistäisi. Usein työpäivän jälkeen se motivaatio ei kuitenkaan oo ihan huipussaan :"D Tsemppiä sulle lukemiseen! <3\nKiia Innanmaa March 31, 2016 at 3:59 PM\nIhana asu!! Ja tsemppiä lukemisen kanssa :) Mun pitäis kanssa nyt hakea, muttakun en oo vielä päättänyt että minne ja missä järjestyksessä :D\nAnonymous March 31, 2016 at 6:22 PM\nAjattelin itsekin lukiossa ollessani, että välivuosi on ehdoton no-no. Hain keväällä opiskelemaan ja sain koulupaikan lähes tulkoon pelkillä arvosanoilla, mutta en sitten kuitenkaan halunnut ottaa sitä vastaan. Ekan välivuoden jälkeen hain taas opiskelemaan, mutta kävin lähinnä katsomassa pääsykokeen, sillä motivaatiota lukemiseen ei hirveästi ollut. Nyt, parin välivuoden jälkeen, olen varma alasta, jota haluan opiskella ja täynnä motivaatiota ja intoa pakertaa tämä kevät kirjojen parissa. Ehkä se toinen välivuosi sais sun inspiraation opintoja kohtaan heräämään? Varsinkin, mikä jottei, jos sulla on töitä tiedossa. Nyt, kun toi ensikertalaisuuskiintiö on voimassa, kannattaa miettiä tosissaan, mikä on se oma ala. Moni kaveri koki paineita päästä opiskelemaan niin pian kuin mahdollista, ja nyt muutama on todennut, että väärä ala tuli valittua ja uuteen kouluun on vaikea päästä... Tsemppiä päätökseen! kannattaa kuitenkin hakea ja kattoa, miten menee ja mikä se fiilis on sit myöhemmin :)\njennakaroliina March 31, 2016 at 10:08 PM\nTsemppiä lukukoitokseen! Täällä myös toinen joka lähetti oman yhteishaun. :) Mulla vaan 1 välivuosi venyi viiteen välivuoteen kun työt vei mukanaan :D nyt jännittää myös täällä miten saan kunnolla valmistauduttua pääsykokeisiin koska tuosta edellisestä opiskelusta on ehkäpä jo liian kauan aikaa :DD pitää vaan pitää se päämäärä silmissä ja miettiä että tämän kun jaksaa pakertaa ja lukea niin se palkitaan ja pääsee tekemään ja oppimaan juuri sitä mistä tykkää :)\nAnonymous April 2, 2016 at 10:32 AM\nIsoja päätöksiä on aina vaikea tehdä ja se ei tuu muuttuu iän myötä! Mutta muista, että vaikka valitsisit väärin, voit aina muuttaa suuntaa. Jos pääset kouluun ja et pidä siitä, lähet vaa menee tai jos Helsinki rupee tuntuu ikävältä, jätät kaupungin. Usein luullaan, että isojen päätöksien tekeminen lyö lukkoon miltei koko tulevaisuuden! Oo rohkea, kokeile ja erehdy! Se on sitä oppimista ja kokemusten keräilyä. Ihmismieli on erehtyväinen - ja muuttuvainen. Joten ota välillä myös chillii, kyl kaikki loppujen lopuks menee oikeeeseen suuntaan omalla painollaan :)\nhei mikä kamera sulla olikaan se uus nyt ja mikä objektiivi vai oliko kameran mukana tullut? :-)\nElizaveta April 3, 2016 at 10:42 PM\ncanon 6D ja sit 50mm objektiivi ja samyangin 2.8/14mm objektiivi :)\nElisa April 4, 2016 at 4:35 PM\nPakko kommentoida ekaa kertaa, jostain ihme kautta löysin sun blogin ja seuraan blogiasi koska olen itsekin alunperin Salosta :D\nTotean tuosta "en halua muuttaa muualle asumaan" sen, että opiskeluaika menee todella nopeasti ja se, missä opiskelet ei ole niin tärkeä kuin se että mihin päädyt opiskelujen jälkeen. Aina voi muuttaa takaisin sinne mistä alunperin lähti tai minne haluaa. Opiskelin Turun AMK:n Salon toimipisteessä ja tradenomiopintojen jälkeen päätin lähteä ulkomaille ja päädyin Itävaltaan tekemään KTM tutkinnon :D Ja tänne muutosta tulee syyskuussa 6 vuotta, ja voin todeta että uudessa paikassa ne opiskeluvuodet menevät todellakin nopeasti.\nRoosa April 6, 2016 at 1:37 PM\nHalleluja että satuin lukemaan tän!! Olin nimittäin unohtanut muuttaa mun yhteishakupäätöstä, soittelin eilen opon kanssa ja sain uuden käsityksen tosta pakkohausta, ja nyt jätän toisen pakkohaun pois, kun tiiän minne haluan päästä. Hakuhan sulkeutuu reilu tunnin päästä.. :D Mulla on myös yksi välivuosi takana, ja tismalleen samat fiilikset etten tiiä oonko vielä valmis opiskelemaan..mutta haluisin kokea elämässä etenemistä😅 Ja unelma-ala ollut jo pitkään tiedossa, joten koitan motivaatiota tsempata lukemisen suhteen, sehän se vaikein osio tässä on. Tsemppiä sullekin!\nLiida R. April 16, 2016 at 10:58 PM\nPakko kommentoida, haen itsekin opiskelemaan venäjää Helsinkiin (ja Tampereelle)! Olen joskus sun blogia vilkuillut ja muistan viime vuonna lukeneeni, että olit käynyt venäjän pääsykokeissa, muttet päässyt sisälle. Tänään lukiessani pääsykokeisiin tulikin yhtäkkiä mieleen, että haitkohan tänä vuonna lukemaan venäjää :) Kirjoitin venäjän nyt keväällä ja luin tosiaan venäjän yo-kokeeseen reilun kuukauden (enemmän kuin mihinkään muuhun yo-kokeeseen... hups), joten kaikki kielioppiasiat ja sanasto on onneksi vielä aika tuoreena mielessä. Vähän pelottaa, ettei osaamiseni riitä, kun mulla on tosiaan "vain" se B3-tason venäjä ja vaikka ymmärränkin venäjää jo melko hyvin, oma tuottaminen on vähän haasteellista. Venäjän alustavista tuli vahva E, että se ainakin vähän kannustaa. Suomen kielen heitin kolmanneksi ja neljänneksi, mutta venäjä olisi se, mikä oikeasti kiinnostaa ja haluaisin kielen lisäksi tutustua enemmän Venäjän kulttuuriin, kirjallisuuteen ja historiaan. Mullakin on lukumotivaatio vähän kadoksissa, vaikka en haluaisikaan pitää välivuotta. En ole päässyt siihen samaan "flow-tilaan", jossa olin lukiessani venäjän yo-kokeisiin: saatoin viettää kevyesti kirjastossa kahdeksan tuntia viisi kertaa viikossa opiskellen :D Eli saa nyt nähdä miten käy! Tsemppiä sulle! Ни пуха ни пера! :)\nElizaveta April 16, 2016 at 11:06 PM\nhaen tänä vuonna taas helsinkiin opiskelee sitä venäjää ja ei oo lukeminen edistyny yhtää... suuututtaa ihan sikana ku en saa otettua itteään niskasta kiinni enkä myöskään halua toista välivuotta. Kiitos ja tsemppiä sulle kans! :) <3\nAnonymous April 4, 2018 at 2:10 PM\nOlit sitten hakemassa opiskelemaan teakkiin tai lääkikseen, niin kannattaa tsekata tää kirjoitus:


ROADINGER Vahvistinr�kki ja kuljetuslaatikko PR-2. 12U, le - Discoland\nROADINGER Vahvistinr�kki ja ku... Discoland verkkokauppa - Valikoimassa on yli 12 000 tuotetta.\ntarvikkeet (2637 kpl) -> kuljetuslaatikot & räkit -> vahvistinräkit\nROADINGER tno: 202559\nVahvistinräkki ja kuljetuslaatikko PR-2. 12U, leveys 19 tuumaa eli 483mm ja syvyys 47cm. Monikäyttöinen PRO-luokan tuote.\n- Profile rails with 12 U mounting facility for 483 mm units (19"), e.g. PA amplifiers, power packs, additional equipment\nOutside dimensions (WxDxH):\t550 x 680 x 600 mm


mikä on bitcoinin tulevaisuus suomalaisilla kasinoilla?\nVirtuaalivaluutat – mikä on bitcoinin tulevaisuus suomalaisilla kasinoilla?\nVirtuaalivaluutaksi, tai kryptovaluutaksi, nimitetyt virtuaaliset rahayksiköt ovat olleet runsaasti uutisotsikoissa viime vuosina. Olemme saaneet kuulla kurssin nousun myötä äkkirikastuneista sekä myös paljon rahaa menettäneistä virtuaalivaluuttojen omistajista. Totuus on kuitenkin se, että kaikenlaiset kryptografiaan perustuvat digitaaliset rahayksiköt ovat tulleet jäädäkseen. Niiden suosion kasvuun on vaikuttanut erityisesti kävijämäärien raju nousu. Samalla niiden muodot ovat kehittyneet. Bitcoin syntyi vuonna 2009, ja sitä seurasivat sadat niin sanotut ”altcoinit”, eli vaihtoehtovaluutat. Tänä päivänä myös pankit hyödyntävät kryptovaluuttoja, joista tunnetuin esimerkki on Ripple-yhtiön luoma XRP-valuutta. Lisäksi monet valtiot tekevät suunnittelutöitä omalle virtuaalivaluutalleen, kuten Ruotsi ja Viro. Venezuela on ehtinyt jo julkaisemaan ensimmäisen valtiollisen valuutan.\nMaailmanlaajuisen ilmiön saapuminen online kasinoille oli vain ajan kysymys, ja nykyään jo monet nettisivustot tarjoavat pelaamista kryptovaluutoilla muiden maksuvälineiden rinnalla. Tosin tällä hetkellä eurooppalainen lainsäädäntö ei salli virtuaalivaluuttojen käyttöä laajemmin, joten virtuaalivaluuttaa hyödyntävät nettikasinot ovat joutuneet turvautumaan Euroopan ulkopuolisiin, säännöiltään vapaimpiin pelilisensseihin, kuten Curacaon lisenssiin. Niin sanotut bitcoin-kasinot ovat tästä huolimatta suuntautuneet suomalaisille tarjoten suomenkielisen sivuston, ja mahdollisesti jopa suomenkielistä asiakaspalvelua. Viime vuosina bitcoinin ja muiden virtuaalivaluuttojen arvonnousu melkeinpä pysähtyi, joka on hidastanut niiden kysyntää, vaikka nykyään valuuttoja voi ostaa helpommin kuin koskaan.\nKysymyksemme onkin, mikä on kryptovaluuttojen tulevaisuus suomalaisilla kasinoilla?\nBitcoinin käyttäminen kasinoilla\nBitcoin-kasinot tunnistaa yleensä siitä, että niiden etusivun alareunasta löytyy bitcoinin tai muiden virtuaalivaluuttojen tunnukset. Maksuvälineiden listassa on kuitenkin mainittu tarkempi lista kaikista kryptovaluutoista, joita sivusto hyväksyy, sekä niiden talletuksen ala- ja ylärajoista. Kryptorahaa voidaan hyödyntää kaikenlaisessa rahapelaamisessa niin kasinopeleissä kuin vedonlyönnissäkin. Lisäksi virtuaalivaluuttoja hyväksyvät kasinot tarjoavat myös tervetuliaistarjouksia virtuaalivaluuttoja käyttäville asiakkailleen samaan perinteiseen tapaan kuin muillekin. Niin ikään joiltain sivustoilta voi löytyä mahdollisuus kääntää virtuaalirahoja euroiksi ja päinvastoin.\nYleensä apuja kryptovaluutan käyttöön löytyykin suoraan sivustolta joko suomeksi tai englanniksi, minkä lisäksi kasinoiden asiakaspalvelu ovat varma paikka saada vastaus kaikkiin virtuaalivaluuttoja koskeviin kysymyksiin. Kaikin puolin kryptorahan käyttäminen ei eroa paljoakaan eurojen käytöstä.\nVirtuaalivaluuttojen höydyt ja haitat\nVirtuaalivaluuttojen käyttäminen on erittäin turvallista, sillä lohkoketjujen rakenne on tehty erittäin vaikeasti hakkeroitavaksi – turvatoimenpiteet ovat jopa parempia kuin pankeissa. Lisäksi bitcoinin haltijat ovat nimettömiä, sillä kyseessä on täysin anonyymi valuutta, vaikkakin lohkoketju on julkinen. Ennen rahansiirtoa kasinolle pelaajalla pitää olla hallussaan bitcoin-lompakko, jonne hän on jo ostanut valmiiksi virtuaalivaluuttoja. Talletukset lompakosta kasinon pelitilille tapahtuvat hetkessä, samoin kun nostot.\nHuonoina puolina ovat virtuaalivaluuttojen arvon heilahtelu. Niiden rahallinen arvo voi muuttua hyvin nopeasti paremmaksi, mutta myös notkahtaa huonompaan suuntaan. Lisäksi bitcoin-kasinot toimivat tällä hetkellä melkeinpä pelkästään Curacaon lisenssillä, jonka johdosta pelaajat joutuvat maksamaan voitoistaan veroja.\nBitcoinin tulevaisuus kasinoilla – muodostuuko kryptovaluutasta iso ilmiö?\nViime vuosina bitcoin-kasinoita on julkaistu vauhdilla, mutta ne eivät ole enää merkittävä kasinotrendi maailmalla. Yhä edelleen kryptovaluuttoja käyttäviä ihmisiä on liian pieni määrä, jotta siitä voisi muodostua merkittävä asiakasryhmä kasinomaailmassa. Suurin osa virtuaalivaluuttoja ostavista tekee sen sijoitusmielessä, jolloin valuuttojen käyttäminen kasinopelaamiseen on erittäin vähäistä.\nVirtuaalivaluutoilla maksamisen on korvannut suuremmalle yleisölle suunnattu ilmiö: kasinot ilman rekisteröintiä. Tällä hetkellä uudet kasinot ovatkin melkeinpä pelkästään kasinoita ilman tiliä, joilla voi pelata pelkästään verkkopankkitunnuksilla. Kryptovaluuttojen kasvamisen suurin haaste onkin sen yhä edelleen pieni omistajapiiri – Suomessa uskotaan olevan vain 100 000 kryptovaluutan omistajaa. Käyttöä rajoittavat lainsäädännöt ja vähäiset mahdollisuudet hyödyntää sitä esimerkiksi nettiostoksien tekoon.


FC Lahden hyökkäyspäähän nigerialaisvahvistus Ukrainasta | Urheilu | Etelä-Suomen Sanomat\nEtusivu » Urheilu 24.2.2021 13:46\nFC Lahden hyökkäyspäähän nigerialaisvahvistus Ukrainasta\nNigerialaishyökkääjä Chinedu Geoffrey siirtyy lainalle FC Lahteen Ukrainan pääsarjaseura Olimpik Donetskista. Kauden mittaiseen lainasopimukseen sisältyy osto-optio. Geoffrey on 23-vuotias ja 192-senttinen hyökkäyspään kohdepelaaja.\nGeoffrey saapui Eurooppaan kuutisen vuotta sitten ja on pelannut muun muassa Tshekissä, Pohjois-Kyproksella ja Albaniassa.\n– Minusta tuntuu todella, todella hyvältä tulla FC Lahteen. Odotan innolla, että pääsen osaksi Lahti-perhettä, tapaan joukkuekaverini ja muut seuran henkilöt. Vahvuuteni kentällä ovat nopeuteni ja voima. Olen erittäin nälkäinen tekemään maaleja ja teen kaiken sydämestäni. Tuon Lahteen voittaja-mentaliteettia ja maaleja, paljon maaleja, Geoffrey sanoo seuran tiedotteessa.\nFC Lahden päävalmentaja Ilir Zeneli pitää Geoffreya mielenkiintoisena ja potentiaalisena pelaajana. Zeneli analysoi uutta hyökkääjäänsä hyväksi kohdepelaajaksi. Zenelin mukaan nigerialainen sopii Lahden pelityyliin hyvin. Päävalmentaja odottaa, että Geoffrey voisi nostaa Lahdessa tasoaan entisestään ja lunastaa koko potentiaalinsa.\nFC Lahti hankki keskikentälle espanjalaisväriä


Rautujärvellä – Kauppasuomi\nArtikkeli elo 26, 2015 Teksti ja kuvat: Tapio Pelkonen\nLuotimme kaikuluotaimen näyttävän meille otollisimmat kalapaikat\nVillin jalokalan väsytys on kokemus, jonka takia samoille korkeuksille haluaa palata joka vuosi uudestaan.\nAamulla oli aikainen herätys. Edellinen ilta oli venynyt keskiyölle tavaroita pakatessa. Koko edellisen päivän olin kävellyt tavallista kevyemmin vuoden kohokohdan kynnyksellä.\nTänään lähtisimme kuukausia kestäneen odotuksen jälkeen jokavuotiselle kalareissulle Lappiin.\nMuusta emme olleet kaveriporukassa puhuneetkaan viimeisten viikkojen aikana. Tavallisesti puheet seuraavasta kalareissusta alkavat jo edellisen reissun paluumatkalla, mutta kesän mittaan palo oli kasvanut täyteen mittaansa.\nTänä vuonna suuntasimme Ruotsin Lappiin, Kiirunaan Roston alueelle, kuuluisan Rostojärven koillispuolella olevalle Vuolimus Ravdujärvelle ja sen lähivesille.\nOlimme valmistautuneet reissuun perehtymällä kohteen vesistöön Google Mapsin satelliittikuvien avulla, joista näki hyvin mm. järvien pohjan muodot.\nKohde oli meille entuudestaan tuntematon. Muutaman matkakertomuksen olimme seudusta lukeneet, mutta muuten olimme tietämättömiä siitä, mikä meitä odotti perillä.\nKoska usein tutuillakaan kalavesillä ei tiedä kuin vuosien kokemuksella, mitä pohjanmuotoja ja kaloja vedenpinta allensa kätkee, hankimme reissuun kaveriksi mobiilin kaikuluotaimen, Deeper Fishfinderin.\nLuotain oli kovamuovinen, tennispallon kokoinen kaikuluotain, joka erosi perinteisistä kaikuluotaimista sillä, että sitä pystyi heittämään virvelillä ottipaikoille. Sadan gramman paino ei ollut liikaa perinteiselle markettivirvelillekään, vaan sen sai leikariin kiinnitettynä heitettyä sivulta tarvittaessa pidemmällekin kuin mukana olleet painavimmat lusikkauistimet.\nSaavuimme leiripaikalle yltyvän pohjoistuulen saattelemana. Kalastajien keskuudessa juuri pohjoistuulta pidetään kaloille samana kuin suomalaiselle räntäsadetta juhannuksena. Tuuli kuin tuuli kuljettaa ravinteita ruokaileville kaloille, joten emme halunneet antaa vanhan uskomuksen haitata reissun alkua, vaan suuntasimme järvelle kaikuluotain ja parikymmentä grammaiset lusikkauistimet leikareissa roikkuen.\nLuotimme kaikuluotaimen näyttävän meille otollisimmat kalapaikat. Olin varautunut reissuun hankkimalla juoksijoiden suosiman puhelimen pidikkeen, jonka sai kiinnitettyä käsivarren ympärille helpottamaan virvelin käyttöä.\nIlmaiseksi ladattu sovellus toimi kaikuluotaimen käyttöjärjestelmänä näyttäen graafisesti sen, mitä pinnan alla oli. Kaikuluotain käynnistyi veteen päästyään, ja yhteys puhelimeen toimi bluetoothin välityksellä.\nOptimistina olin säätänyt asetuksista niin, että se näyttäisi vain keskikokoiset ja sitä isommat kalat.\nEnsimmäisistä heitoista lähtien saatoin kertoa vedenrajassa seisoville kavereille, mihin kannatti heittää. Näin säästimme vaivan perata vesistö vanhalla viuhkatyylillä, jossa heittoalue katetaan laidasta laitaan veden eri kerroksia koluten. Tiesimme entuudestaan, että järvessä enemmistönä oleva rautu oli vaikea saaliskala ja että syönti ajoittui usein pieneen aikaväliin.\nTuuli ei hellittänyt. Ensimmäisenä iltana saimme lähinnä nauttia korvia huumaavasta täydellisestä hiljaisuudesta ja etäällä siintävästä vuorijonon reunasta, jota peitti vielä osittainen lumivaippa.\nSeuraavana päivänä suuntasimme kaverin kanssa kelluntarenkailla järven selälle. Olin kiinnittänyt kaikuluotaimen taittuvalla jatkovarrella kelluntarenkaan etureunaan kiinni. Saatoin räpylöidessä koko ajan seurata puhelimen näytöltä, mitä pinnan alla tapahtui.\nEtäämmällä olevalle kaverille päivitin tietoja kalojen liikkeistä, jolloin molemmat tiesimme, mistä kohtaa kalastaa. Kuten aiemmillakin kerroilla oli käynyt, auringon vieno pilkahdus pilvien takaa teki ihmeitään järvellä ja kalat aktivoituivat. Pienellä yksikoukkuisella vaapulla karkuutin yhden, mutta vähän etäämmällä kalastaneella kaverilla oli vapa mutkalla. Lähdin kelluntarenkaalla kohti ja seurasin samalla saaliskalan vääjäämätöntä kulkua kohti kaverin pinnan alla pitämää haavia. Saaliskala oli hieno punavatsainen rautu, joka kirvoitti kummankin kalastajan kasvoille leveän hymyn.\nOlimme korkealla , 730 metriä merenpinnan yläpuolella. Jalokaloista rautu, harjus ja taimen viihtyvät matalammassakin ilmanpaineessa ja ruokalistalle saimme kaikkia. Villin jalokalan väsytys on kokemus, jonka takia samoille korkeuksille haluaa palata joka vuosi uudestaan. Hyvä seura ja luonnon rauha tekevät ressuista ikimuistoiset. Aiheesta lisää: www.fisse.fi\n”Kaikuluotain käynnistyi veteen päästyään. Yhteys puhelimeen toimi bluetoothin välityksellä.”\nKannettava, langaton kaikuluotain\nDeeper Fishfinder on ensimmäinen, kannettava langaton kaikuluotain. Se on suunniteltu niin harrastelijoille kuin ammattilaisillekin. Deeper toimii merellä, joella ja järvellä, suolaisessa ja makeassa vedessä, kesällä ja talvella.\nSe on yhteensopiva yli 7500 eri iPhone-, iPad- ja Android-laitteiden kanssa.\n* Ilmainen sovellus.\n* Kaksoiskeila-anturi (15 ja 55 astetta).\n* Akun kesto 4-6 tuntia.\n* Kantomatka 50 m, syvyysmittaus 40 m.\n* Soveltuu siiman päähän, veneeseen jatkovarrella kiinnitettynä ja pilkkiavantoon laitettuna.\n* Tallentaa puhelimelle pohjanmuodot ja syvyydet myöhempää tarkastelua varten: veneeseen kiinnitettynä sovellus muodostaa vesistöstä kartan.\nRautu on jokaisen Lapin kävijän toivelistalla.


Todellisuuspakoa ompeluhuoneessa: 2012\nLähettänyt Iris klo 14:58 Ei kommentteja:\nIhanat Elina ja Maiju ovat lähteneet maailmalle edustamaan meitä kaikkia! Olen tietenkin seurannut silmä kovana kaikkia mahdollisia some-kanavia joita pitkin tietoa tihkuu, ja ajattelin jakaa kanssanne parhaat mestat jotta muutkin voivat seurata!\nTwitterin puolella kannata seurata @cosplay_summit :in ja @Lumis_mirage :n twiittejä. Edellinen on WCS:n oma virallinen tötteri, ja jälkimmäinen Saksan järjestäjän ja vuoden '09 ja '11 edustajan, superihanan Iriksen tötsäke. Iris tuuttaa koko ajan kuvia ja tietoa, aina kun vain saa wi-fistä kiinni.\nNäiden lisäksi kannattaa seurata hashtageja #wcs2012 ja #wcs, jälkimmäisen puolella tosin voi tulla paljon kaikenlaisiin muihin world championshipeihin liittyviä juttuja. Mutta kyllä sieltä cosplaytakin välillä tulee!\nFacebookissa joukkueiden omat fb-sivut sekä World Cosplay Summitin sivu päivittyvät aina pikkuhiljaa, pistä vaikka hakuun WCS Team -maa- 2012, niin yleensä löytyy se maa mitä haluat katsella. USA on ollut suht aktiivinen myös parin viimeisen päivän aikana, joten sieltä voi jotain tihkua.\nTähän mennessä tapahtunutta: Suomen joukkue saapuivat perjantaina Nagoyaan, jossa he tapasivat lentokentällä Frankfurtista lentäneet Saksan, Tanskan ja Espanjan. Päivä taisi mennä pääasiassa muiden joukkueiden moikkailuun ja tutustumiseen, ja illalla yhteisiin syöminkeihin. Nyt lauantaina alkoi tositoimet, ja koko valtava 20:n joukkueen konkkaronkka matkasi Nagoyan lentokentälle eli Centrairille, jossa oli pieni lavaesiintyminen ja poseeraussessiot (näistä huimasti kuvia Saksan Iriksen Twitterissä!). Elinalla ja Maijulla oli päällään Utena-pukunsa, muuten!\nAlkuillasta oli vuorossa jo yllättävän aikaisessa vaiheessa suoritettu esiintymisjärjestyksen arvonta itse championship-kisaa varten. Yleensä tämä on tullut edes vähän myöhemmin viikolla, mutta nyt hoidettiin näköjään heti pois alta. Tiukassa arvonnassa Suomella kävi vähän köpsösti, ja esiintymisnumeroksi tuli 1. Suomi siis kipaisee lavalle heti ekana, eli ainakaan ei tarvitse jännittää omaa vuoroa kamalan kauan!\nTänä vuonna championship-finaalista osa näytetään suorana televisiossa (aiemmin kisa on näytetty vasta jälkikäteen), ja viisi joukkuetta saavat kunnian olla livelähetyksessä. Tämän kunnian saivat ilmeisesti esivalitut Ranska, Thaimaa, Italia, Brasilia ja Japani, eli viime vuosien voittajat sekä kärjen ulkopuolella, mutta sen tuntumassa vuosikaudet roikkunut Thaimaa.\nJuuri tällä hetkellä urheat kisaajamme taitavat olla tervetuliaisjuhlissa, joten mitään uutta ei kuulu (koska kaikilla lienee kova ruokatankkaus päällä). Paras aika päivityksille on aamusta, sieltä klo 3 Suomen aikaa alkaen tänne iltapäivälle asti. Taitaa ainakin itselläni olla edessä hyvin aikaansaamattomat aamut seuraavan viikon ajan, kun pitää ajan koko ajan kyttäillä...\nEDIT: Ja CFT:n blogissa myös viralliset kuulumiset! Seuratkaa sitä! http://blog.cft.fi !\nLähettänyt Iris klo 14:34 2 kommenttia:\nLähettänyt Iris klo 17:19 2 kommenttia:\nEn olisi muuten pari vuotta sitten uskonut cosplayaavani joskus Sheryliä, ja vielä vähemmän kahdesti. Cowboy-Sheryliä nyt on tullut pukuiltua jo useampaan otteeseen (koska mukavin puku omg), mutta kesällä tulee uusi Sheruru-puku! Koska en koskaan voi valita niitä pukuja joista on oikeasti kuvia eikä vain figuureja, tällä kertaa olen tekemässä GIRASAMA-versiota, joka on kai vain yhdessä mainoskuvassa? Figuuri siitä jälleen on, joten tiedän taas millaiset alusvaatteet puvun kanssa pitäisi olla (mutta ei. Ei.), mutta koska figujen tekijät eivät aina kaikkea saa kohdalleen, pitää taas tihrustella ja arvailla.\nEpäonnisen tästä projektista tekee alku. Ajattelin että tilaanpa hyvissä ajoin tukkajuttuja, jotta ehdin ährätä niitä ennen kuin aloitan Bainasin. Universumi kuitenkin sanoi LOL NOPE. Tilasin kertakäyttöisiä syömäpuikkoja hiushaarukoita varten, mutta sainkin...\nBBQ party y'all! Nämähän eivät todellakaan ole 10 paria syömäpuikkoja, vaan yhteensä 300 kpl grillitikkuja. Olin hyvin hämmentynyt nämä saadessani (enkä vähiten siksi, etten muistanut mitä olin tilannut...), sillä minulla on kaksi vastaavan kokoista nippua grillitikkuja jo entisestään (toinen askarteluun, toinen grillivartaita varten). Myyjälle kyllä kiitos siitä, että vastaus yhteydenottooni oli hyvin pikainen (taisi mennä tunti tai puolitoista), ja sain syömäpuikot reilussa viikossa. Ja sain pitää grillitikut, joten kesällä taidetaankin sitten syödä mökillä paljon vartaita. Seuraavien kymmenen kesän ajan, varmaankin...\nTulihan ne oikeatkin tuotteet sitten, ja olivat juuri täydelliset tarkoituksiini.\nEbayta tuli selattua myös tukkakukkia etsiessä. Ebay kuitenkin petti minut, sillä en löytänyt tarpeeksi isoja/halpoja kukkia, ja päädyin ostamaan muovikrysanteemeja Tiimarin hylkiökorista. Daaliat olisivat ehkä olleet oikeamman näköisiä, mutta edes Plantagenissa ei ollut sellaisia, jotka olisin kelpuuttanut. Sieltä tosin täytynee käydä ostamassa pienet kukat, koska ne uupuvat vielä.\nOikeansinisiä kukkia ei tietenkään ollut, joten päädyin sitten käyttämään napillisen verran sinistä vesiväriä kukan värjäämiseen. Pitänee vielä ruiskauttaa lakkaa päälle, jotta koko komeus ei valu pitkin peruukkia. Se tosin olisi huvittava toisinto viime Nekoconista, jossa valutin omat hiusvärini Sherylin paidalle, koska pääni hikosi niin järkyttävästi Musiikkikeskuksen nahkeassa trooppisessa ilmastossa. (Kuvassa tosiaan keskeneräinen kukka, oikeastihan siitä tuli kokonaan sininen. Pidin tuossa vaiheessa vain taukoa ja leikin kameralla väristä sinisine näppineni.) Kimonoa ei tarvitse kaavoittaa, mutta kankaat pitäisi varmaan ostaakin. Kauhistelen vain sitä kankaan määrää, sillä pelkkiin kimonoihin menee 8 metriä kangasta... Hrrh. Peruukki sentään on jo valkattu ja Ebayn watch listillä odottamassa sitä, että raaskin luopua sellaisesta määrästä rahaa. Pitkät peruukit, niin kalliita! Varsinkin kun oikeastaan tarvitsee kaksi että saa ylimääräistä kuitua... Miksi hitossa irtokuitua on niin hankala saada nykyään?! Ebay-ongelmani sentään ratkesivat. Mokoma kiukuttelee vain Bainasin peruukin kanssa, eikä korttini, sillä sain ostettua kullanväristä vinonauhaa ilman mitään ongelmia. Onneksi Arttu antaa minun käyttää omaa Paypaliaan, joten josko sen peruukin saisi tällä viikolla tilaukseen... Kyllähän tää kevät nyt tästä. Arttukin aktivoitui, ja kärtti saada tehdä Bainasin vyönsoljet ja asehommat. Kyllähän se passaa, tämä ei ole kisapuku joten tehköön, säästynpä itse siltä räpläilyltä ja voin keskittyä kaikkeen kivempaan. Kuten vinonauhan ompelemiseen käsin! Jee, jälleen se aika vuodesta! Linnut laulaa ja minun sormeni vuotavat verta, jee!\nLähettänyt Iris klo 19:27 Ei kommentteja:\nTunnisteet: animecon, bainas, sheruruu~, tampere kuplii\nMaaliskuussa alkoi Leiji Matsumoton uusin sarja Ozma, joka tietenkin heti kiinnitti huomioni koska Matsumoto asdf, hurr purr, grr, tuitui. Innokkaana intoilijana kävin tietty heti katsastamassa sarjan nettisivut, ja selasin hahmot läpi. Ihanaa Matsumoto-settiä, ja niin tunnistettavia hahmotyyppejä. Heti, sillä sekunnilla, kun näin Bainasin, arvasin että tulisin tykkäämään siitä. Niinhän siinä sitten kävikin, että heti ekan jakson jälkeen olin ihan myyty. (Ja kiukuttaa kun en ole ehtinyt keskittyä sen verran että olisin voinut katsoa ekaa jaksoa pidemmälle. Huoh. Pakko korjata pian tämä.)\nPäätös Bainasin cosplayaamisesta oli kyllä jo tehty aiemmin, osittain siksikin että Moretsu Piratesista ei taida minulle herua mitään mutta iih avaruuspiraatteja, ja Bainas on aika lähellä! Mimmi kuitenkin osoitti heti ekassa jaksossa olevansa tehty teräspalleista, ja olen heikkona vahvoihin naishahmoihin (niinku esimerkiksi näihin).\nPerus Matsumotomimmi. Laiha luikku, ihan tismalleen punatukkainen Emeraldas. Aina vaan paranee. Päätin että tässähän olisi kiva puku Tampere Kupliiseen, koska vaikka kolttu on lyhyt, se on suht peittävä, ja viitta lämmittää entisestään, joten lällislää, Suomen kevät, minä voitan!\nPäätin aloittaa mekosta, koska se vaikutti helpoimmalta, ja kivalta pieneltä pääsiäisprojektilta. Olihan se, koska sain tehtyä sitä aika pitkälle! Kankaaksi valikoitui tuttu ja turvallinen Mallorca, vaikka olen monesti jo vannonut oksentavani jos joudun siihen vielä koskemaan. Huoh. Värit vaan sattuivat kivasti kohdalleen. Aikomus tosin oli käyttää nurjaa puolta, koska en halunnut kiiltoa, mutta sitten sähläsin ja ompelinkin vanhasta tottumuksesta saumat niin että se kiiltävä puoli jäi oikeaksi puoleksi. Ehheh.\nLol tää ei nyt vaan näytä hyvältä missään muualla kuin mun päällä, ja naamani on traagisempi kuin pääsiäinen itse.\nKaavat oli näpsäkkä homma, jonka tein jo aikoja sitten. Paitsi hihat. Horgh, hihat. Päädyin sitten piirtämään kahden kappaleen hihan ihan alusta alkaen, koska minulla ei ollut omien mittojeni peruskaavaa siihen. Tuli kyllä aika jees, joten ei mennyt hukkaan se aika ollenkaan! Jotenkin tykästyin ajatukseen kahden kappaleen hihasta, vaikka olisihan sen voinut tehdä normihihallakin. Lopputulos on ehkä himpasti istuvampi, varsinkin kun kavensin niitä jonkin verran.\nVuorikangasta en halunnut ostaa, koska onhan noita kankaita tuolla ompeluhuoneen kaapissa ja sängyn alla ja sängyllä ja tuoleilla. Kankaita läpikäydessä tuli kuitenkin valitettua kankaiden vähyyttä, mikä sai Artun vähän kohottelemaan kulmiaan. Ongelmaksi muodostui liian vähäiset metrimäärät niitä suosikkivaihtoehtojani, mutta lopulta löysin kasan vanhoja teatteriverhoja, jotka hamstrasin mukaani kesätyöpaikalta muutama vuosi sitten. Tällä kertaa vuoriksi ei kelvannut mikään railakas pinkki, koska vuori saattaa vilahtaa helmasta, joten tummansininen oli nyt myös pakonalainen valinta. Vaikka kangas oli teatteriverhona, se ei ole raskasta, ainakaan liian. Sain sillä juuri sopivan verran myös tukea mekolle, paremmin kuin pelkällä liruvuorikankaalla.\nKoska olen Irtsa ja vihaan vuoria, en vuorittanut hihaa. Koska se ei sitä kaivannut, enkä minä halunnut. Sen sijaan ompelin muun vuorin tällee jänskästi, jotta risaiset reunat eivät kurki hihastakaan. Kukapa niitä nyt kurkkisi, lähinnä halusin tuntea itseni ihan semipäteväksi ompelijaksi. Dur.\nVielä olisi edessä kultaisen vinonauhan sekä peruukin tilaaminen. Alkaa vähän jänskättää koska aikaa ei ole rajattomasti, mutta jostain syystä en saa maksettua mitään Ebay-ostoksiani jonkun tahon kiukuttelun takia, ja Paypal ei vastaa viesteihini. Kaikki vihaa minua, nyyh. Onneksi varasuunnitelmiakin on.\nJahka saan mitattua kangasmenekkiä ja pohdittua edes vähän kaavoja, aloitan sen viitan. Siitä tulee varmaan ihan kamalaa, mutta josko se onnistuisi edes suht nopsasti, että saisin Desupuvun käyntiin. Sinne ois sit Okamia! Sekin suht simppeli, ja onneksi toukokuussa on paremmin aikaa kun ei tarvitse ravata luennoilla.\nLähettänyt Iris klo 18:00 Ei kommentteja:\nTunnisteet: bainas, hamstraus, okami, ompelu, rakas päiväkirja, tampere kuplii\nLähettänyt Iris klo 20:58 Ei kommentteja:\nEpäonnen avaruushutsu, eli kuinka tuitui Sheruruu~...\nTeräspallin kovaa settiä, eli kevään ensimmäinen p...


Kulttuuria, kirjoja ja kahvia kaikenikäisille – Turun Kirjakahvila\nKulttuuria, kirjoja ja kahvia kaikenikäisille\nArtikkeli, Turun Sanomat, 15.11.2006, Rebekka Härkönen\nBrinkkalan sisäpihan vanha puuovi narahtaa iloisesti, kun väkeä kulkee sisään ja ulos 25-vuotisjuhliaan viettävään Osuuskunta Kirjakahvilaan. Kahvilapöydän tunnelmallisen kynttilän valossa rupattelevat ystävykset Sari Nurmilaakso ja Saija Huhtiniemi.\n– Tämä on ensimmäinen kerta, kun vierailemme tässä kahvilassa. Tosi kiva paikka, taidan ottaa uudeksi vakiopaikakseni, sanoo turkulainen Nurmilaakso ihastuneena.\nOsuuskunta Kirjakahvilassa vietetään tänä vuonna 25-vuotisjuhlia. Nykyisellä paikallaan kahvila on toiminut kahdeksan vuotta. Saija Huhtiniemi (vas.) ja Sari Nurmilaakso harmittelevat, etteivät ole eksyneet syrjäisellä Brinkkalan sisäpihalla sijaitsevaan Kirjakahvilaan aikaisemmin.\nTukholmasta alkuperäiseen kotikaupunkiinsa vierailulle pyrähtänyt Huhtiniemi ihmettelee, miksei ole käynyt Kirjakahvilassa aikaisemmin.\n– Ehkä tämä on sen verran syrjässä, ettei tänne sattumalta eksy, hän arvailee.\n– Eikä paikkaa mainosteta oikein muualla kuin yliopistolla. Itse kuulin kahvilasta juuri yliopistokaverieni kautta. Ajattelin, että kyseessä on lähinnä joku akateemisten älykköjen kohtauspaikka, Nurmilaakso naurahtaa.\nYstävykset kehuvat kahvilan kotoisaa tunnelmaa ja sopivalla voimakkuudella soivaa taustamusiikkia. Myös kahvilan kulttuuri-illat kiinnostavat heitä, vaikka he eivät tarjontaan ole ehtineetkään tutustua.\n– Olisi kiva, jos tällainen paikka tarjoaisi tavallisille ihmisille kosketuksen muutoin tavoittamattomiin tyyppeihin, kuten taiteilijoihin. Heli Laaksonen olisi esimerkiksi kiva tavata, Nurmilaakso miettii.\nMyös seminaarit kiinnostaisivat. Vaikka kelpaa kahvila mainiosti ihan kahvilanakin ilman ihmeellisiä erikoistoimintoja.\nMutta jätetään ystävykset rupattelemaan ja siirrytään keittiön puolelle, jossa toiminnanvastaava Hanna Kaikko valmistelee teetä kirjakahvilan juhlavuoden puitteissa vietettävää teemaviikkoa varten.\n– Teeviikolla tarjoamme asiakkaille joka päivä erilaisen teekokonaisuuden herkkupaloineen, Kaikko kertoo.\n– Kaikki herkut valmistetaan omassa keittiössä. Pyrimme mahdollisuuksien mukaan käyttämään luomu- ja reilun kaupan tuotteita. Myös vegaanit on huomioitu.\nKirjakahvilan toiminta jakautuu kolmeen eri osa-alueeseen. Kahvilatoiminnalla kerätään varoja kulttuuriohjelman pyörittämiseen ja lisäksi kahvilassa toimii kirjakauppa Kirjala.\n– Kirjalan toiminnalla tuetaan paljon pienkustantamojen ja omakustanteiden myyntiä. Kirjoja löytyy kaikenikäisille, Kaikko sanoo.\n– Kirjakahvila on alusta saakka pyörinyt lähinnä vapaaehtoistyövoimalla. Tällä hetkellä toiminnassa on mukana aktiivisesti noin 25 henkilöä. Ja lisää kaivataan jatkuvasti.\nKirjakahvila perustettiin vuonna 1981. Sijainti on vaihtunut monta kertaa, nykyisessä paikassaan kahvila on toiminut kahdeksan vuotta. Kahvilan alkuperäinen idea oli lähinnä yliopisto-opiskelijoille tarkoitettu kohtaamispaikka, jossa on myytävänä vaikeasti saatavaa tutkimus- ja kaunokirjallisuutta.\nHanna Kaikko iloitsee siitä, että Kirjakahvilan asiakaskunta on monipuolistunut aikojen saatossa. Väkeä käy koululaisista eläkeläisiin.


Ohjattu sivulta Kassilaiset\nKassiittiaika Babyloniassa [muokkaa]\nNoin 1530 eaa. heettiläisen kuninkaan Murshili I:n joukot ryöstivät Babylonin. Heettiläiset veivät temppelistä Mardukin ja hänen jumalvaimonsa patsaat, jotka heitettiin jokeen Eufrat-jokeen Khanassa, muutamia kymmeniä kilometrejä Babylonista luoteeseen.\nMurshilin ryöstöretken jälkeen he ottivat maassa vallan. Noin 25 vuotta pyhänhäväistyksen jälkeen kassiittikuningas Agum haki jumalien patsaat Eufratista. Agum väitti olleensa kassiittien, akkadilaisten, Babylonian, Padanin, Alman ja gutilaisten kuningas. Jo aiemmin irtautunut sumerilaisvaltainen Babylonian eteläosa Merimaa pysyi itsenäisenä. Mitannilla ja Egyptillä oli näihin aikoihin sotia, ja Babylonia eli melko rauhassa lukuun ottamatta pohjoisen Assyrian uhkaa. Agumin seuraaja Burnaburias I noin 1480 sopi Assyrian kanssa rajariidan. Kassiitit etenivät vähitellen Merimaahan, ja Burnaburiashin veli ja toinen seuraajista, Ulanburiash hyökkäsi Merimaahan, kun tämän kuningas Eagamil oli sotaretkellä idässä Elamissa. Ulanburias sai näin Babylonian yhdistettyä, ja hänen jälkeensä nousi merkittävä kuningas Karaindash noin 1415. Hän teki Mitannin vasallina olleen Assyrian kanssa uuden rajasopimuksen, ja siirsi prinsessansa Egyptin Thutmosis IV:n haaremiin.\nKaraindash rakennutti Urukiin Ishtarin temppelin, jonka pohjakaava muistuttaa Pohjois-Mesopotamian temppelirakennusta noin 3000 eaa. Kassiittijumalille ei temppeleitä rakennettu, esimerkiksi auringonjumala Shuriashille, kuun jumala Shipakille, säänjumala Kharbelle ja niin edelleen. Kassiittidynastia jäljitteli Merimaan ruhtinaiden tapaa käyttää sumerin kieltä. Kadashman-Kharbe II oli seuraava kuningas, joka ei saanut Egyptin prinsessaa maahan vastapalvelukseksi, vaikka faarao lähetti Babyloniaan kauniita lahjoja. Kurigalzu I noin 1390 rakennutti suuren pääkaupungin Dur-Kurigalzun. Näihin aikoihin Egyptissä hallitsi Amenofis III, ja Babylonia ei suostunut syyrialaisten ruhtinaiden Egyptin vastaiseen liittoon. Burnaburiash II:n Amenofis IV eli Ehknaton teki sopimuksen Assyrian kanssa, joka oli Babylonian vihollinen. Burnaburiash II pyrki heti sopimukseen Assyrian kanssa, ja Babylonian prinssi ja Assyrian prinsessa avioituivat. Hän ei antanut turvapaikkaa Assyrian vihollisen Mitannin prinssille Mattiwazalle, ja lähetti toisen tyttärensä puolisoksi Egyptin viholliselle, heettiläisten kuninkaalle Shuppiluliumalle. Noin kymmenen vuoden päästä Babylonian ja Assyrian vanhat riidat silti heräsivät.\nBabylonian kuningas noussut Karakindash oli aviolitossa Assur-Uballit I:n tyttären Muballitsheruan kanssa. Karakindash suhtautui Assyraan ystävällisesti, mikä herätti kassiittiaatelissa vihaa, ja kuningas murhattiin. Murhaaja Nazibugas julistautui Babylonian kuninkaaksi, ja Assyria hyökkäsi pohjoisesta, voitti Nazibygasin ja tappoi tämän. Kurigalzu II asetettiin kuninkaaksi, ja rauha palasi Assub-Uballitin hallitessa Assyriaa. Kun tämä kuoli, syttyi sota Assyrian ja Babylonian välille, mutta se päättyi tasapeliin, tehtiin uusi sopimus ja raja vedettiin uudestaan. Elamin kuningas Hurpatilla hyökäsi maahan ja eteni miltei Babyloniin asti. Babylonialaiset voittivat elamilaiset ja Kurigalzu II:n joukot ajoivat takaa vetäytyviä elamilaisia heidän pääkaupunkiinsa Susaan asti. Nazimaruttash 1313-1288 valloitti idässä Lorestaninkin. Tämän kuninkaan ajalla ilmestyivät vanhimmat rajakivet, kudurrut, joille merkittiin maan lahjoituksia feodaaliherroille.\nAssyrialaisajan alku [muokkaa]\nPohjoisessa Assyria alkoi nousta, ja valtasi lopulta entisen Mitannin, jota nyt sanottiin Hanigalbatiksi. Niinpä Kadashmanturgun 1287-1271 johtama Babylonia solmi liiton Assyrian vihollisten heettiläisten kanssa, joita johti Hattushili III. Pian Tukulti-Ninurta I hyökkäsi Babyloniaan, ja voitti kassitit kahdella sotaretkellä, vallaten ja ryöstäen Babylonin, ja kuljettaen Marduk-jumalan kuvan maasta pois riemusaatossa Assuriin. Pian Tukulti-Ninurta murhattiin kotimaassaan, ja Assyria ajautui pahaan aseelliseen kamppailuun valtaistuimesta. Babylon saattoi irtautua Assyriasta. Elamilaiset tunkeutuivat Isiniin ja Nippuriin, ja Adadshumussur nosti Babylonian taas vahvaksi kuningaskunnaksi. Tukulti-Ninurtan heikko seuraaja tuli Assyrian vasalliksi. Assyrialaiset Enlilkudrussurin johdolla eivät voittaneet kassiitteja. Babylonian Melishipak 1183-1169 hallitsi rauhassa, ja sijoitti aatelistoa Tigrisin eteläpuolisille maille suojaksi Elamia vastaan. Elam oli siellä voimistumassa uudestaan. Elam hyökkäsikin maahan kuninkaansa Kutirnahunten johdolla, ja viimeinen kassiittikuningas Enlilnadinakhe vietiin vankina Elamiin. Seuraava Elamin hallitsija Shilhakinshusinak 1155-1135 eaa. ryösteli Babyloniaa ja tunkeutui Assyraankin asti Kirkukiin.\n↑ Ihmisen tarina, Suuri maailmanhistoria, osa 1, s. 390-. Marin kaupungin historia. Kirjayhtymä, 1971.\n↑ Ihmisen tarina, Suuri maailmanhistoria, osa 1, s. 410-. Marin kaupungin historia. Kirjayhtymä, 1971.\nHaettu osoitteesta http://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Kassiitit&oldid=13199743\tLuokat: Muinaiset kansatBabyloniaPiilotettu luokka: Korjattavat 2012\tNavigointivalikko\nSivua on viimeksi muutettu 20. huhtikuuta 2013 kello 18.10.


Booty Tooch: Tulevaisuuden ammattini\nTästä asiasta oli juttu "vain seiskassa", mutta toivottavasti ei haittaa että kirjoitan asiasta myös omassa blogissani.\nEli olen löytänyt kutsumukseni, joka ei myöskään aiheuta hammasten narskuttelua verojen suhteen.\nTuleva ammattinimikkeeni on siis Neiti Presidentti.\nLuin nimittäin "vain seiskassa"- jutusta että Presidentit (aivan niin Suomen presidenttejä näyttää olevan kaikki aiemmatkin pressat) saavat palkkaa huimia summia kun pressakausi on ohi ja kun eläkkeelle pääsee niin tilille tulee verovapaata eläkettä.\nSori vaan mutta meikäläinen ei tätä sulata.\nNormi työntekijä joutuu maksamaan eläkemaksua ja sitten kun mummoiässä alkaa saada sitä eläkettä itselleen, niin valtio ottaa siitä itselleen vielä kerran veroa, vaikka palkastaan on jokainen joskus senkin jo maksanut. Minun aivosolujeni määrä ei riitä ymmärtämään Suomen käytäntöä yhtään missään asiassa.\nJa sitten kun minusta joskus tulevaisuudessa tulee pressa, niin muutan heti ensimmäiseksi Suomen monarkiaksi. Siinä on sitä jotakin. Rinsessoja ja Rinssejä ja heidän glamour- elämäänsä seuraa mielellään, vaikka Suomi neito olisikin kaulaansa myöten ongelmissa.\nLähettänyt Pauliina Ropponen klo 7.11


Kommentti: Sammaloituneet niityt\nRuotsin valtakunnalle oli 1700-luvulla ominaista ylempien yhteiskuntaluokkien isänmaallinen innostus talousasioihin. Tämä oli kansainvälinen ilmiö, joka johti Länsi-Euroopassa taloudellista toimintaa koskevan kirjallisuuden julkaisemiseen sekä kasvatti voimakkaasti kiinnostusta taloutta käytännössä ehkä hyödyttäviin keksintöihin, uusiin menetelmiin, havaintoihin ja kokemuksiin. Monissa maissa perustettiin tieteellisiä seuroja, joiden tavoitteena oli käytännön talouselämän parantaminen. Ruotsissa tällaisia olivat 1739 perustettu Kuninkaallinen tiedeakatemia sekä 1766 perustettu Isänmaallinen seura (Patriotiska Sällskapet).\nSaadakseen kootuksi kirjoituksia hyödyllisistä aiheista tiedeakatemia oli aluksi luottanut yleisön innostukseen; alkuaan kirjoituksista ei jaettu palkintoja. Lahjoitusten turvin akatemia alkoi 1760-luvun alussa julistaa kirjoituskilpailuja talouden ja lääketieteen alalta valituista aiheista ja myöntää parhaista kirjoituksista palkintoja. Ensimmäiset, helmikuussa 1761 vastattaviksi annetut kysymykset koskivat parasta tapaa sammalen hävittämiseen niityiltä sekä kihdin syitä ja parannuskeinoja. Sammaloituneita niittyjä koskevaan kysymykseen oli vuoden 1762 alkuun mennessä saapunut 18 vastausta, lääketieteelliseen kysymykseen kuusi. Kuusi parasta sammaloituneita niittyjä koskevaa kirjoitusta annettiin painettaviksi, ja Lars Salvius julkaisi ne 1762 yhtenä niteenä, joka sai otsikon Svar på frågan om bästa sättet at upodla mosslupna ängar (Vastaus kysymykseen, miten sammaloituneet niityt voidaan parhaiten saada viljelyskäyttöön). Anders Chydenius oli kirjoittanut yhden kolmesta parhaasta vastauksesta, mutta hänen kirjoituksensa oli kuitenkin saapunut perille myöhästyneenä, eikä sitä siis voitu ottaa huomioon päätettäessä ensimmäisestä palkinnosta. Ensimmäinen palkinto, kymmenen dukaatin painoinen kultaraha, myönnettiin nimimerkille Idog och Redelig (”Uuttera ja rehti”) eli filosofian maisteri Jakob Stenius nuoremmalle (1732–1809, tunnettiin myös nimellä ”Koski-Jaakko”), joka tuohon aikaan johti Pohjanmaalla käynnistettyä koskienperkausohjelmaa. Chydenius ja Linköpingin lähistöllä sijaitsevan Näsbyn kirkkoherra Hans Hederström, jonka kirjoituksen mottona oli Sparge fimo pingvi tua prata (lat. ”Levitä niityillesi mehevää lantaa”), saivat hopeisen palkintorahan tunnustukseksi kirjoituksistaan.\nNiitty oli yksi tuolloisen maanviljelyn kolmesta pääasiallisesta maankäytön lajista: muut olivat pelto ja takamaat. Sanalla niitty oli tuohon aikaan täsmällisempi merkitys kuin nykyisessä arkikielessä useimmiten – sillä tarkoitettiin ruohikkomaita, jotka oli ensisijaisesti varattu heinän tuottamiseen talvirehuksi. Koska niityt joutuivat vuodesta toiseen luovuttamaan kasviainesta saamatta mainittavaa lannoitusta, ne olivat yleensä varsin laihoja ja huonosti tuottavia maita.\nNiittyjen kunnon huonontuminen näyttää useiden samansuuntaisten viestien mukaan olleen 1700-luvulla paisuva ongelma, josta saatiin valituksia ja huolestuneita kommentteja kaikkialta valtakunnasta. Havaittu ilmiö johtui todennäköisesti niittyjen yltyvästä liikakäytöstä. Sekä Ruotsissa että Suomessa laajennettiin peltoalaa 1700-luvulla voimakkaasti, ja uudisraivaukset supistivat niittyjen alaa. Vaikka uusia niittyjä voitiin raivata vanhoille laidunmaille, lopputuloksena oli kuitenkin niittyjen alan supistuminen sekä suhteessa peltoalaan että absoluuttisesti. Maanviljelijät eivät silti halunneet vähentää karjaansa.\nPerusajatuksena Chydeniuksen kirjoitelmassa on, että sammalet viihtyvät happamalla alustalla ja että tästä syystä on vähennettävä maaperän happamuutta, jos sammalet halutaan hävittää. Tämä voidaan toteuttaa lisäämällä emäksisiä aineita (§ 6) tai niityn sijainnin mukaisesti ojittamalla ja kääntämällä maa (§ 7) veden haihtumisen lisäämiseksi tai jättämällä niityt ajoittain veden alle, jolloin happamuus laimenee ja poistuu veden mukana, kun se lasketaan pois (§ 8). Keinoihin kuuluu myös niityn kiinteä yhdistäminen peltoviljelyyn eli niittymaan kääntäminen, viljan viljely alueella muutamien vuosien ajan ja sen palauttaminen myöhemmin niityksi. Parin vuoden kuluttua vuorottelua jatkettiin kääntämällä niitty taas pelloksi (§ 11).\nAnders Chydeniuksen niittyjen hoitoa koskeva kirjoitus osoittaa sekä kirjoittajan kasvilajien että myös niiden ekologian perusteiden yllättävän hyvää tuntemusta. Enemmän kuin ”kirjaviisauteen” tämä tietopohja perustui selvästi kansan kokemusperäiseen tietämykseen ja paljolti kirjoittajan omiin havaintoihin. Erinomainen esimerkki on Chydeniuksen sivuilla 92–93 verraten seikkaperäisesti kertoma, vuosiin 1737–1746 ajoittuva ja siten juuri Kuusamoon paikallistuva tulvittamiseen eli vesittämiseen perustuva niitynhoito. Kyseessä on Koillismaalle ominaisten paise- ja valuntaniittyjen aikaansaaminen patoamalla suon läpi kulkeva puro tai johtamalla vesi suolle valuntaojia pitkin.\nChydeniuksen akateemisiin opintoihin ei luultavasti juurikaan sisältynyt eläin- tai kasvioppia, vaan niiden tuntemuksen hän oli pääosin hankkinut nuoruudessaan Koillismaalla. Carl von Linnén teoksista Species plantarum (1753) ilmestyi samoihin aikoihin, kun Chydenius päätti opintonsa Turun akatemiassa. Vaikka Linnén Flora suecica (1. painos 1745) oli käytettävissä Chydeniuksen opintojen alkuvaiheessa, on todennäköisempää, että Flora lapponica (1737), joka kertoo Linnén vuonna 1732 tekemästä Lapin matkasta (jolta hän palasi Pohjanmaan kautta) on ollut Chydeniuksen tärkein kasviteos niin nuoruudessa kuin vielä 1761 hänen laatiessaan niittykirjoitusta. Tähän viittaavat myös hänen siinä mainitsemansa kaksi latinankielistä nimeä, jotka eivät ole binaarisia vaan ”vanhanaikaisesti” moniosaisia, ns. fraasinimiä. Kasvilajien kaksiosaisen tieteellisen nimeämistavan Linné oli ottanut käyttöön Species plantarumissa. Siinä nimetty ainoa rahkasammallaji on Sphagnum palustre, Chydeniuksen 1761 käyttämä nimitys Sphagnum ramis reflexis on peräisin nimenomaan Linnén Flora lapponica -teoksesta. Lehtisammalien osalta mainittakoon, että rahkasammalia lukuun ottamatta niiden tieteellisen nimistön lähtökohtana on vuosi 1801, ei 1753. Ylipäänsä voitaneen arvioida, että lehtisammalien luokittelussa vasta 1800-luvun puolivälissä päästiin suunnilleen putkilokasvien Linnén aikaiselle luokittelutasolle.\nChydeniuksen havainto, että sammal viihtyy happamalla maaperällä ja sen hävittämiseksi on siis vähennettävä maaperän happamuutta, pitää täysin paikkansa ja oli terävä oivallus omana aikanaan. Opiskeluvuosinaan Uppsalassa Chydenius oli hankkinut tietämystä kemiasta. Hänen suosittelemansa keinot emäksisten aiheiden lisäämiseen olivat kuitenkin epäilemättä kalliita tuon ajan tavalliselle maanviljelijälle. Niityn peittäminen kuusenhavuilla, menetelmä jota Chydenius kummastuttavasti suosittelee, oli luultavasti halvempi, mutta keino näyttää epäilyttävältä tai jopa suunnitellun tarkoituksen vastaiselta. Yleensähän kuusen neulaset lisäävät maan happamuutta eivätkä suinkaan vähennä sitä. Chydeniuksen ehdottama menettely saattoi pohjautua hänen Kuusamossa saamiinsa kokemuksiin, siellähän maa- ja kallioperä ovat laajoilla alueilla emäksisiä. Niinpä tulvaniityille ja soille valuvan veden emäksisyys saattoi siellä voittaa lahoavien havujen happamuuden.\nTuskin pitää paikkaansa sekään, että happoa muodostavat aineet voitaisiin saada haihtumaan maaperän kuivaamisella. Vesi toki saadaan haihtumaan, mutta veteen liuenneina olleet suolat jäävät maahan. Niittyjen ojittaminen oli lisäksi ajan mittaan pikemminkin haitallista rehunurmelle, jonka kasvua maaperän kosteus edistää.\nNiittyjen jättäminen veden alle tiettyinä vuodenaikoina osoittautui hyväksi keinoksi, ehkä ennen muuta siitä syystä, että vesi toi mukanaan siihen liuenneita ravinteita sekä ravinteikasta liejua, mutta menetelmä edellytti patojen rakentelua ja soveltui käytettäväksi vain tietynlaisissa paikoissa. Menetelmä, jonka Chydenius siis tunsi hyvin lapsuusvuosiltaan, vaati melkoisia kustannuksia, ja valtakunnan läntisessä puoliskossa sitä käytettiin jossakin määrin Skoonen herraskartanoiden mailla 1800-luvulla ja jonkin verran Norlannissa.\nViimeistä Chydeniuksen ehdottomista keinoista, rehunurmien liittämistä peltoviljelyn yhteyteen, käytettiin 1760-luvulla Englannissa ja ehkä yllättävästi myös Ruotsin Bergslagenissa. Säännöllisempi vilja- ja rehukasvien vuoroviljely sen sijaan toteutui vasta maatalouden vallankumouksen yhteydessä ja yleistyi erityisesti 1800-luvulla niin Ruotsissa kuin Suomessakin.\nPainettuina ilmestyneet kuusi kilpakirjoitusta, joihin Chydeniuksen kirjoitelma kuului, saivat jonkin verran kansainvälistä huomiota, kun ne käännettiin saksaksi, ja Daniel Gottfried Schreber julkaisi ne 1765 Hallessa kokoomateoksessa Neue Cameralschriften. Uuden painoksen kirjasta Svar på frågan om bästa sättet at upodla mosslupna ängar julkaisi silloin jo edesmenneen Lars Salviuksen kirjapaino 1773.\nCJG ja PI\nHögberg, Staffan, Kungl. Patriotiska sällskapets historia. Med särskild hänsyn till den gustavianska tidens agrara reformsträvanden, Stockholm 1961.\nJuhlin-Dannfelt, Herman,Kungl. Landtbruksakademien 1813–1912 samt svenska landthushållningen under nittonde århundradet, Stockholm 1913.\nVastaus Kuninkaallisen tiedeakatemian 1761 esittämään kysymykseen sammaloitumisesta\nAlkuperäinen dokumentti: Anders Chydeniuksen painettu kilpakirjoitus ”Svar På samma Fråga” joka sisältyy […]


Inkoon kunta tarjoaa arkipalveluita yli 70-vuotiaille\nKoronavirusepidemian aiheuttamasta poikkeustilanteesta johtuen, Inkoon kunta tarjoaa yli 70-vuotiaille apua esimerkiksi kauppa- ja postiasioiden sekä valtakirjalla apteekkiasioiden hoitamiseksi (kyseiset henkilöt kuuluvat riskiryhmään ja heidän tulisi pysyä karanteenia vastaavissa olosuhteissa 13.4.2020 asti).\nTämä on harkinnanvarainen palvelu tarkoitettu niille yli 70-vuotialle jotka ovat eniten avun tarpeessa.\nAsioita hoitavat Inkoon kunnan työntekijät Annika Wide ja Kirsi Pennanen-Kyttälä (esittävät tarvittaessa henkilökorttinsa). Palvelu on ilmainen mutta auttajat tarvitsevat käteistä ostoksia varten ja ostoslistan noin viikon tarpeiksi.\nPalvelua tarvitsevat voivat ottaa yhteyttä Annika Wideen, puh. 050 3148832, arkisin mieluiten klo 10 ja 12 välillä!\nKyseinen palvelu on käytettävissä 13.4.2020 asti.


Loppuuko maailmasta suklaa? Ilmastonmuutos vaikeuttaa tulevaisuudessa kaakaon tuotantoa\n02.01.2018 klo 20:52\nTieteilijät kehittelevät jo kuumeisesti keinoja, joiden avulla suklaata pystytään tuottamaan myös tulevaisuudessa.\nSuklaata saadaan kaakaopuun pavuista. MOST PHOTOS\nSuklaasta saattaa olla huutava pula vuonna 2050. Ilmastonmuutos nimittäin vaikeuttaa kaakaon viljelyä, sillä kaakaopuut kestävät huonosti kuumia lämpötiloja. Jos kaakaota ei saada, ei saada myöskään suklaata.\nMaailman suurimpia kaakaontuottajamaita ovat Norsunluurannikko ja Ghana. Nämä maat tuottavat puolet maailman suklaasta, ja näissä maissa lämpötila on ilmastonmuutoksen vuoksi nousemassa reilut 2 astetta vuoteen 2050 mennessä.\nIlmastonmuutoksen yhteydestä kaakaontuotantoon on puhuttu viime vuosina useita kertoja. Business Insider kertoo, että tieteilijät etsivätkin jo nyt keinoja, joiden avulla kaakaon tuotantoa voitaisiin jatkaa vielä vuosikymmenten päästä.\nYksi vaihtoehto on tulevaisuudessa kehitellä suklaalta maistuva korvike. Toinen vaihtoehto on kehittää kaakaokasvien dna:ta niin, että puut kestävät korkeatkin lämpötilat. Myös uusia kaakaonviljelysmaita tarvitaan, joten tieltä joudutaan luultavasti raivaamaan lisää sademetsiä.\nKaakaontuotannossa työolosuhteet on jo nyt eettisesti arveluttavia. Viljelyssä käytetään lapsityövoimaa, ja työolosuhteet ovat epäinhimillisiä.\nMerenpinnan nousu, suolaantuminen, kuivuusjaksot, hirmumyrskyt... - Ilmastonmuutos riepottelee Vietnamia


ThriveDX hankkii koulutusalustan tarjoajan Lucy Securityn - SomaSale\nKyberturvallisuuden koulutusyritys ThriveDX Digital Skills Training Ltd. ilmoitti tänään ostaneensa tietoturvakoulutusalustan tarjoajan Lucy Security AG:n julkistamattomaan hintaan.\nVuonna 2015 perustettu Lucy tarjoaa ohjelmistoja, joiden avulla yritykset voivat ottaa hyökkääjän roolin ja paljastaa ja korjata teknisen infrastruktuurinsa ja henkilöstönsä heikkouksia. Alusta tarjoaa yli 300 mukautettavaa koulutusmoduulia, jotka tukevat 130 kieltä.\nLucyn koulutus voi olla paikan päällä tai ohjelmiston kautta palveluna, ja se voidaan integroida jaettavien sisältöobjektien viitemalleihin, kertakirjautumiseen ja kevyisiin hakemiston käyttöprotokolliin. Sen tietotekninen tietoturvatietoisuus ja tietojenkalastelu esitetään muuttavan perustajiensa eettisen hakkerointikokemuksen kattavaksi koulutusohjelmistoksi, joka tarjoaa 360° näkymän organisaation IT-tietoturvahaavoittuvuuksista ihmisen näkökulmasta.\nYhtiö sanoo tukevansa miljoonia käyttäjiä ja satoja yritysasiakkaita maailmanlaajuisesti, mukaan lukien Fortune 500 -yritykset. Lucy on saanut useita alan palkintoja, mukaan lukien Frost & Sullivan 2021 Global Competitive Strategy Leadership Award ja Cybersecurity Excellence Awards 2021 parhaasta tietojenkalastelun estämisestä ja parhaasta tietoturvakoulutusalustasta.\n“Lucyn tekniikka, tiimi ja asiakkaat ovat hämmästyttävä lisä ThriveDX:n päästä päähän yritysten kyberturvallisuuskoulutukseen”, ThriveDX:n toimitusjohtaja Roy Zur sanoi lausunnossaan.\nYritysosto on ThriveDX:n kolmas viime aikoina, ja yritys on aiemmin ostanut Cybint Solutionsin 50 miljoonalla dollarilla plus Kontra Securityn. Lucy liittyy ThriveDX SaaS -divisioonaan.\n“Yhdistämällä turvallisuustietoisuustarjontamme muihin koulutusratkaisuihin voimme tarjota tarvittavat resurssit, tuotteet ja palvelut yhteisen tavoitteemme saavuttamiseksi”, sanoi Lucy Securityn perustaja Oliver Muenchow.\nEi tiedetä, keräsikö Lucy Security rahoitusta ennen hankintaansa.\nVuonna 1997 perustettu ThriveDX, joka tunnettiin aiemmin nimellä HackerU, on kerännyt 110 miljoonaa dollaria sekä riskipääoma- että velkarahoituksena. Sijoittajia ovat Prytek ja Liquidity.\nKuva: Lucy Security\nOsoita tukesi missiollemme liittymällä Cube Clubiin ja Cube Event -yhteisöömme. Liity yhteisöön, johon kuuluvat Amazon Web Services ja Amazon.comin toimitusjohtaja Andy Jassy, Dell Technologiesin perustaja ja toimitusjohtaja Michael Dell, Intelin toimitusjohtaja Pat Gelsinger ja monet muut huippuhenkilöt ja asiantuntijat.\nCategories koulutus Tags Duncan Riley, SiliconANGLE, ThriveDX hankkii koulutusalustan tarjoajan Lucy Securityn Post navigation


Intialainen miljardööri ihastui kempeleläiseen yhtiöön – 571 miljoonan euron ostotarjous sinkosi PKC:n osakekurssin 50 prosentin nousuun - Päivän lehti 21.1.2017 | HS.fi\nIntialainen miljardööri ihastui kempeleläiseen yhtiöön – 571 miljoonan euron ostotarjous sinkosi PKC:n osakekurssin 50 prosentin nousuun\nPKC:n osake kallistui intialaisyhtiö Mothersonin ostotarjouksen jälkeen noin 50 prosenttia. Jos kauppa toteutuu, Helsingin pörssi menettää suurehkon yhtiön.\nIntialainen miljardööri ihastui kempeleläiseen yhtiöön – 571 miljoonan euron ostotarjous sinkosi PKC:n osakeku\nPKC valmistaa sähkönjakelujärjestelmiä muun muassa kuorma-autoihin ja juniin. (KUVA: PKC)\nJulkaistu: 20.1.2017 10:25 , Päivitetty: 20.1.2017 15:14\nIntialainen Motherson Sumi Systems haluaa ostaa kempeleläisen pörssiyhtiön PKC:n 571 miljoonalla eurolla. PKC valmistaa johdinsarjoja ja komponentteja ajoneuvovalmistajien käyttöön. Suomalaisyhtiön osake ponkaisi heti Helsingin pörssin avauduttua rajuun, noin 50 prosentin nousuun.


Vieraskynä: Onko tuleva työkaverini tekoäly? - Kumu Communications\n01 marras Vieraskynä: Onko tuleva työkaverini tekoäly?\nPosted at 14:58h in Uncategorized\tby\tElina\nKun mietin työkaveria, mietin ihmistä, joka työskentelee samassa työyhteisössä yhteisten tavoitteiden eteen. Ihmistä, jonka kanssa voi jutella työasioista ja välillä vähän muistakin, riippuen tietysti kuinka läheiseksi työkaverin kokee. Työkaverilta voi kysyä ja vastaanottaa apua sekä hänen kanssaan voi hyvässä hengessä pallotella ajatuksia ja ideoita. Työkaverin kanssa voi jakaa työtaakkaa ja hörppiä taukokahvit. Mutta voisiko tulevaisuudessa tekoäly olla viestinnän asiantuntijan työkaveri?\nTekoäly voi auttaa viestinnän tekijää monien asioiden kanssa. Se voi jo nyt esimerkiksi hakea tietoa suurista määristä materiaaleja ja huomata virheitä verkkosivuissa. Sen kanssa voi keskustella ja se tarvittaessa kuuntelee ja painaa muistiinsa jokaisen kuulemansa sanan. Työyhteisössä se voidaan asemoida edistämään yhteistä tavoitetta osoittamalla sille sopivia tehtäviä.\nTekoäly ei poista viestinnän tehtäviä – helpottaa kyllä\nOn vaikeaa edes hahmottaa, miten monilla tavoilla tekoäly voisikaan tulevaisuudessa auttaa. Kahvitauolle se tuskin tulee, mutta muuten se täyttää aika monta työkaverin kriteeriä. Yhteen tärkeään tehtävään tekoälykään ei kuitenkaan pysty – olemaan ihminen.\nMielestäni on tärkeää, että tekoälyä ei nähdä negatiivisena asiana, niin kuin monet teknologiset kehitykset on yleensä nähty. Tekoäly ei tule viemään viestinnän tekijöiden tehtäviä, mutta se tulee ehdottomasti helpottamaan niitä. Me viestijät erottaudumme tekoälystä tietysti ihmisyydellämme, mutta erityisesti vuorovaikutusosaamisellamme.\nVaikka tekoäly voi osata vastata ja kysyä, ei se voi oppia korvaamaan ihmisyyden tuomaa osaa vuorovaikutukseen. Sen sijaan että miettisimme sitä, mitä kaikkea tekoäly tulee tulevaisuudessa osaamaan, on aika kääntää katse siihen, mitä me nykypäivän ja tulevaisuuden viestijät osaamme.\nMiten uuteen työkaveriin pitäisi suhtautua?\nKone ei voi olla ihminen eikä ihminen voi olla kone. Annetaan silti tekoälylle mahdollisuus auttaa meitä, antaa aikaa asiantuntijuuteen ja tulla omalla tavallaan viestinnän tekijän työkaveriksi, nyt tai tulevaisuudessa. Joten kun tekoäly saapuu työpaikallesi, ota oppia siitä ja mukaudu tilanteeseen. Muutoskyvyssä tuskin pystymme tekoälyä päihittämään, joten miksemme ottaisi työkaverista mallia?\nTämän tekstin kirjoittaja ei ole tekoälyn asiantuntija, vaan tulevaisuuden viestinnän tekijä. Ja mitä todennäköisimmin myös tekoälyn tuleva työkaveri.\nai, reettorit, tekoäly, työelämä, viestintä


Kaksoissolan blogi: Last Wars 90\nJa pitkän tauon jälkeen.... Luku 90! Käännös tehty Fanta-chanin käännöksen pohjalta.\nKarhut pakenevat. Muutamat koirista jahtaavat niitä hetken, mutta taistelukuntoisia koiria on niin vähän, että ne luovuttavat pian ja kerääntyvät haavoittuneiden luo.\nOrion tahtoo jatkaa taistelua Monsoonin kanssa, mutta Akame kieltää sitä lähtemästä. Myös Sirius tahtoo taistelun loppuvan ja ehdottaa Orionille, että he tekisivät uuden suunntelman. Orion raivostuu.\nOrion sanoo, että kaikki on Siriuksen syytä. Orion syyttää Siriusta Monsoonin kanssa neuvottelusta ja sirpin ottamisesta, kun kaikki muut taistelivat pysyäkseen hengissä.\n"Tapa tai tule tapetuksi. Aoitko vain hylätä ystäväsi ja katsoa, kun heidät syödään?!"\nSirius yrittää puolustella itseään, kun toinen koira alkaa raivota.Toshimitsu seisoo Tsukikagen ruumiin luona. Se tahtoo tietää, kenen puolella Sirius luulee olevansa.\nTesshin katkaisee riidan. Koirat eivät voita mitään sillä, että riitelevät keskenään.\nDaisukee tutkii kuolleen karhun ruumista. Karhun tunnistaa helposti Akakabuton jälkeläiseksi.\nHaavoittuneita koiria on paljon eivätkä Daisuke ja Hidetoshi voi huolehtia niistä kaikista yksin. Daisuke soittaa kylälle ja pyytää apua.\nPian Daisuke huomaa myös Weedin pennut. Se kutsuu niitä luokseen ja Rigel sekä Sirius juoksevat riemuissaan Daisuksen luokse tunnistaessaan tämän.\nDaisuke ihmettelee, missä Bella on ja kutsuu Orionia, joka ei kuitenkaan reagoi kutsuun.\nSamassa Unsai lyyhistyy maahan. Sen voimat ovat viimein pettäneet.\nKarhut jatkavat pakoaan ja ihmettelevät, missä Monsoon on. Ne päättävät mennä Paratiisiin odottamaan.\nIhmisten ilmestyminen on ajanut Monsoonin paniikkiin ja se juoksee metsään...\nJa kohtaa siellä haavoittuneet Ouun soturit...\nOdotus oli pitkä, mutta tämä oli poikkeuksellisen hyvä luku. Siriuksen ja Orionin riita oli riipaiseva. Tässä tilanteessa ymmärtää kaikkia: Sirius tahtoo yhä rauhaa, mutta muut ovat menettäneet läheisiä ystäviään eivätkä voi hyväksyä sitä. Pidin erityisesti tuosta, miten väsyneesti Sirius sulki silmänsä, kun useammatkin koirat laumassa alkoivat syytellä sitä.\nMonsoon... pakenee aika lujaa vauhtia. Ymmärrän ihmispelon, mutta sitä toivoisi pahikselta hieman enemmän rohkeutta tällaisessa tilanteessa...\nOlen nyt muuten melko toiveikas siitä, että Siriukselle jää arvet poskeen. Haavat erottuvat taas voimakkaasti ja Siriusta on oikeasti tosi hankala erottaa Weedistä, jos sillä ei ole arpia... Tavallaan toivoisin, että Sasukekin saisi pari arpea, vaikka se tekisi hahmosta ehkä hivenen liian koviksen näköisen. Toivottavasti Kyoshirokin saisi uusia arpia.\nUusia lukuja tuleekin sitten melko nopealla tahdilla, koska niitä on nyt useampi "varastossa".\nLähettänyt Uru klo 12.38.00\nTemet1n 2. toukokuuta 2017 klo 13.15\nMitäköhän sirkus ajatteli kun se huokaisi alas päin kun muut sen kaverukset ovat tyytymättömiä sen ajattelu tapaan, Jaa kyllä minäkin vähän ajattelin että monsoon olisi ollut hieman rohkeampi ja kohdata ihmiset kuten hänen isänsä teki aikoinaan tässähän ajattelee selvästi että Monsoon ei olekaan yhtä pelottava miltä se mangan alku aikoina oli eli monsoon eroaa akakabutonista hyvin selvästi, voi ei nyt haavoittuneet ouun soturit joutuvat kohtaamaan monsoonin mitenkähän tässä nyt käy varmaan aika surulliselta varmaan nyt joku varmasti kuolee ja se on varmasti kurotora se ei oli kyllä mikään yllätys kun kurotora on niin monet kerrat uhannut sitä että on hänen vuoronsa kuolla ja luulen että nyt tässä käy niin.\nUru 2. toukokuuta 2017 klo 22.20\nVarmaan vähän epätoivoinen olo, kun kenenkään ratkaisua ei mielletä toimivaksi: Sirius tahtoo antaa anteeksi, toiset kostaa toveriensa kuoleman.\nMonsoonin ihmispelko on tosiaan jopa hieman koomista. Oletin aluksi, että se olisi paennut vain lähistölle (kuten heti sarjan alussa), mutta pitkällehän sitä paettiin lopulta...\nOlli Kunttu 2. toukokuuta 2017 klo 15.22\nPakko myöntää, että Siriuksen ajattelu-tapa on minustakin vähän liian pehmoa. Kyllä sen ymmärtäisi jos kyseessä olisi joku koira, mutta karhun kaltaisen pedon kohdalla pitää toimia ihan toisin. Nytkö sitten tulee Unsain tarina päätökseensä? Toivottavasti ei. Se kun muistuttaa niin paljon iäkästä Smithiä. Mutta jos Akakabuto näkisi Monsoonin luikkivan ihmisiä karkuun, Monsoon saisi kyllä kuulla kunniansa, ja samoin muut Akakabuton jälkeläiset. :D\nYamashita 2. toukokuuta 2017 klo 21.05\nUru 2. toukokuuta 2017 klo 22.18\nPoistin tästä välistä kommentin. Lukuja on tosiaan ilmestynyt jo 95-96 asti, joten vältellään spoilereita tulevista luvuista kommenteissa.\nUru 2. toukokuuta 2017 klo 22.21\nMinä tavallaan ymmärrän Siriuksen asenteen, koska se on kuitenkin pari kertaa jo saanut kontaktia Monsooniin ihan juttelemalla...\nAkakabuto istuu pilven reunalla ja iskee kämmentä otsaan. "Ei näin, poikani."\nTeemu Virtanen 2. toukokuuta 2017 klo 16.04\nToivottavasti ei unsai kuolisi olen alkanut pitää unsaista ja hänen viisaista sanoista ja totta jos akakabuto nyt näkisi miten pelkureita hänen jälkeläisensä ovat hän tekisi kyllä epäröimättä esimerkin miten käy jos ei totella määräyksiä.\nUru 2. toukokuuta 2017 klo 22.22\nMonsoon vain heitti alaisensa koirien keskelle, Akakabuto tempaisi vastaavassa tilanteessa pään irti...\nOlli Kunttu 2. toukokuuta 2017 klo 20.16\nVeikkaan tosin että Monsoon olisi varmaan Akakabuton suosikki-poika eikä kokisi kovaa selkä-saunaa. Lisäksi luulenpa että Akakabuto kävisi Hidetoshin, tai jopa Daisuken kimppuun siltä istumalta.\n+ Monsoon on noin saman kokoinen kuin Akakabuto, joten Akakabuto tarvitsisi kyllä kaiken arvovaltansa saadakseen poikansa kuriin.\nTeemu Virtanen 3. toukokuuta 2017 klo 0.22\nMonsoon eroaa akakabutonista sillä että monsoon ei ole pelottava kuin sen isänsä oli jopa ouun soturit pelkäsivät ennen vanhaan kun kävivät akakabutonin kimppuun mutta kun nyt ouun soturit ovat nähneet monsooniin ja alkannet hyökätä sen kimppuun ilman että pelkäisivät he uskaltauvat ottamaan riskejä mutta akakabutonin kanssa silloin ouun soturit eivät uskaltautuneet ottamaan riskejä että sillä tavoin monsoon eroaa akakabutonista monilla eri tapaa vai onko jollain vielä parempia ideoita kertokaa ihmeessä vain.\nOlli Kunttu 3. toukokuuta 2017 klo 0.26\nNyt voi hyvinkin olla, että Monsoon vetäytyy vähäksi aikaa etsimään lisää karhuja armeijaansa, eli sellaisia tappajia, kuin Harppuunakarhu, Kesagake, Mosa ja Madara.\nTemet1n 3. toukokuuta 2017 klo 8.19\nToivottavasti sellaisia karhuja tarvittaisiin vielä Madarahaa,Mosambikin,Kesagake ja harpuunakarhu olivat hienoja mutta aika hurjia karhuja silloin hopeanuolen aikaan muistan kun ensimmäisen kerran katsoin hopeanuolta kun olin vasta 9 vuotias siihen aikaan minä pelkäsin niitä ja tuntui että en uskaltanut mennä uloskaan leikkimään piti pyytää aina vanhempiani mukaan seuraksi mutta sitten kun aloin katsoa hopeanuolta aina useammin niin pelkonikin alkoi hävitä enkä pelkää niitä karhuja enää ollenkaan paitsi kyllä minä vielä vähän saan aina kylmiä väreitä kun akakabuto aina tulee siinä isona karhuna jakson toiseksi viimeisessä osassa.\nOlli Kunttu 4. toukokuuta 2017 klo 8.54\nIhan rehellisesti sanoen, kyllä minäkin lapsena vähän pelkäsin katsoa Hopeanuolta, siis silloin kun se oli vielä vain VHS-versio. Sen ykkös-osaa minä siis pelkäsin, varsinkin sitä kohtaa jossa Akakabuto "tappaa" Rikin, ja sitä jossa se Akakabuton pentu hyökkää vuoristo-mökkiin. Nykyään niiden katsominen ei tunnu missään.\nUru 4. toukokuuta 2017 klo 16.45\nMinulla on tuttuja, jotka on ihan traumatisoituna ensimmäisistä jaksoista. Niissä on monet kohtaukset ihan kauhuelokuva-tyylillä tehtyjä.\nTemet1n 3. toukokuuta 2017 klo 8.21\nSori tuli kirjoitus virhe noissa karhujen nimissä piti sanoa madara ja mosa.\nUru 3. toukokuuta 2017 klo 22.51\nKarhuarmeija oli itselläkin toiveissa~\nAnonyymi 6. toukokuuta 2017 klo 12.30\nSiriuksen "verenvuodatus-seis-voidaan-neuvotella" olisi ehkä voinut toimia, mutta enpähän jaksa uskoa, että tästä tilanteesta päästään eteenpäin pelkästään keskustelemalla, kun sekä karhut että koirat ovat saaneet turpiinsa kunnolla. Eipä ihme, kun muut koirat raivostuu Siriukselle, kun se edelleen jaksaa uskoa asenteeseensa. Sinällään ajatus olisi hieno, että tilanteesta päästäisiin irti ilman verenvuodatusta, ei Siriuksen asenteet sinällään huonot ole, mutta tulipa vain liian myöhään, eikä Sirius edelleen usko, että nyt voisi kokeilla muutakin kuin pelkästään rauhanpiipun polttamista, kun Siriuskin on saanut todisteita siitä, miten karhut vain silpoo koiria.\nJotenkin oli vain suloisen tuntuinen kohtaus, missä Daisuke kutsuu Weedin pentuja ja koiratkin tunnistaa Daisuken :) Tullaankohan kylillä nyt pitämään kokous karhuista, kun nyt ilmeisesti hoksattiin, että Akakabuton jälkeläisiä on metsässä ja ehkä ajatellaan, että niistä voi tulla samanlainen ongelma kuin Akakabutosta aikoinaan.\nJotenkin tuntuu surulliselta, jos Unsai kuolee, mutta näytti pahalta. Akamesta ei ilmeisesti mainittu, sehän viimeksi lysähti maahan ja hengitys rahisi siihen malliin, että viimeisä henkosia vedetään?\nJäi kyllä jännään paikkaan, pentele, toivottavasti ei tule lisää ruumiita... ainakaan heti.\nAjattelin kyllä sivuston avatessani, että näänkö mä oikein, vai onko tullut uusia lukuja? :D Oon tottunut jo viimeisen parin vuoden aikana siihen, että tähän tarinaan pääsi hyvin kiinni verrattuna GDWO:hon :) Ymmärrän niitä, jotka ovat sitä mieltä, että lukujen julkaisu, edes osittain, tympii, koska sittenhän ei tavallaan ole mitään odotettavissa, jos suomijulkaisua tästä tehdään, koska juonen tuntee edes joten kuten. Mutta itseäni ei nämä haittaa, suomijulkaisun kimppuun käyn kuin sika limppuun, jos tätä suomennetaan, koska haluan lukea tätä omalla äidinkielelläni ja nähdä omin silmin joka ikisen ruudun ja todeta itse joka ikisen tapahtuman :) Lisäksi on jännä todeta, millaisin fiiliksin suomijulkaisua aikanaan sitten lukee, kun varmaan muistaa, miten etenkin joillekin luvuille odotti jännityksellä jatkoa :)\nUru 8. toukokuuta 2017 klo 9.43\nNäinpä. Nyt kummallakin porukalla on tuoreita kalavelkoja maksettavana ja koirien puolella Orion ajaa voimakkaasti kostoa. Saa tietysti nähdä, mikä on Ginin ja Weedin kanta tässä asiassa.\nItsekin pidin jälleennäkemisestä. Orion tosin vain murjotti reunamilla...\nIlahduin itsekin, kun lukuja alkoi taas nettiin valua. =D Arvelin jo, että pitää seurata tarinaa vain pokkarien kanssa ja niiden ilmestymiseen menee aina se 2-3 kuukautta.\nItsekin mietin tätä, mutta LW on minusta paljon mielenkiintoisempi kuin Orion ja spoilereilta on käytännössä mahdoton välttyä, koska kyllä ne viimeistään pokkarien ilmestyessä nettiin vuotaisivat. Suomijulkaisua odotellessa. =D


Pudasjärven Osuuspankin satavuotisjuhlan kunniaksi perustettu Sadasta toiselle -juhlarahasto jakoi tiistaina avustuksia paikallisille toimijoille.\nOsuuspankin edustajista, kirkkoherrasta, kaupunginjohtajasta sekä Pudasjärven yrittäjien edustajasta koostuva, kuusihenkinen raati arvioi hakemukset, ja lopullisen valinnan avustuksen myöntämisestä teki Pudasjärven Osuuspankin hallitus.\nAvustuksia myönnettiin tällä kertaa kolmelle toimijalle yhteensä 6 550 euron arvosta. Suurimman potin nappasi Pudasjärven nuorisoseura, 3 500 euroa, nuorisoseurantalo Koskenhovin kunnostustöitä varten. Nuorisoseurantaloon on tarkoitus tehdä lattialämpöremonttia ja pintoja uusitaan. Rahoitusta urakkaan on haettu myös muualta.\nPudasjärven ampujat saivat 2 000 euroa ampumasimulaattorin hankintaan. Simulaattorilla halutaan madaltaa etenkin nuorten kynnystä lähteä toimintaan mukaan. Simulaattori on itse asiassa jo hankittu, ja se on ollut keväällä Kurenalan koululla käytössäkin. Simulaattorilla kävi kevään aikana ampumassa noin 20–30 eri henkilöä.\nPärjänsuon ja Yli-Livon nuoret saivat 1 050 euroa oman kylän jääkiekkotoiminnan kehittämiseen. Rahaa kuluu niin uusiin kypäriin kuin jääkiekkokaukalon rakentamiseen. Kaukaloksi saadaan Kuusankosken entinen kaukalo, ja sekin on tarkoitus pystyttää heinäkuun alkupuolella talkoovoimin.\nProjektissa on mukana noin viitisenkymmentä ihmistä, ja lisäksi vetoapua on saatu yrityksiltä ja Pärjänsuon metsästysseuralta. Ensi keväänä toimijat aikovat hakea kaupungin toimintatukiavustusta.\nLahjoitukset jakanut Osuuspankin vasta aloittanut toimitusjohtaja Pertti Purola sanoi olevansa ilahtunut kaikista nyt vireillä olevista projekteista.\n– On hyvä merkki, että on monenlaista hanketta meneillään Pudasjärvellä. Se on merkki elinvoimaisuudesta, Purola sanoi.\nSadasta toiselle -juhlarahastosta myönnetään avustuksia hankkeisiin, jotka tukevat henkistä ja taloudellista hyvinvointia Pudasjärven Osuuspankin toimialueella.\nYhteistyöllä kohti uutta lukukautta - Kuusamon, Posion, Pudasjärven, Ranuan ja Taivalkosken opistot julkaisivat ensi lukukauden ohjelmistonsa\nPakasteravut eivät Nevanperälle kelpaa – kokenut ravustaja tietää, mihin merrat laitetaan\n"Surullisella mielellä seuraan kehitystä" – mistä saadaan uusia menestyjiä?


Kelvenne 2016 – totuus helpoista retkistä – Tuus-Melojat\nKelvenne 2016 – totuus helpoista retkistä\n21.6.2016 /in Retkikertomuksia /by Kari Nykänen\nSeuran helpot melontaretket suunnitellaan kevään aikana. Retkikohde, matkan pituus ja ajatus melontavauhdista määrittelevät sen mitä voidaan sanoa helpoksi. Retken helppouteen vaikuttaa sitten muutama muukin asia, joka selviää joko paikan päällä – tai fiksu retkeilijä saa osviittaa tulevasta tutkimalla sääennustetta.\nSeuran helppo retki Kelventeelle melottiin, ja kirottiin, pe 17.– su 19. kesäkuuta 2016. Kelvenne sijaitsee Päijänteen kansallispuistossa. Kelvenne on erikoinen jääkauden jälkeen syntynyt pitkulainen saari. Sääennuste näytti todella surkeaa ilmaa, mutta kun Kelvenne oli kalenteriin merkitty niin sinne sitten piti mennä.\nVaikka retki olisikin helppo, siihen kannattaa valmistautua etukäteen, eikä niinkuin minä tein. Torstai-iltana piti suunnitella viikonlopun menyy, ja tehdä sitä varten ruokaostokset. Illalla piti myös kerätä kokoon melonta- ja retkikamat. Hyvä valmistautuminen vie yllättävän paljon aikaa. Minulla on vanhastaan muistilista (ja seuran nettisivuillakin on sellainen), jota on sitten helppo käyttää suunnittelun pohjana. Kun kerran viime tippaan jätin niin kiirehän siinä pakkaamisessa tuli. Sama kiire jatkui perjantaina, kun työpäivän päätteeksi piti hoitaa pari pikkujuttua, selviytyä kehä I:n ruuhkista ja parista kolarista nelostiellä. Muu seurakunta ystävällisesti odotti myöhässä tullutta Padasjoen laivarannassa. Kiireessä sitten survoin kamani kajakkiin jotta päästiin liikkeelle.\nMatkan alku oli kuin suoraan aurinkomatkojen matkaesitteestä. Päijänne oli tyyni ja ilta aurinkoinen. Yhdeksän kilometrin iltataival sujui ripeästi ja pian olimme hyvin syöneinä yöpuulla Kelventeen pohjoispuolella Isohiedalla. Vain kiiltomato jäi majakaksi loistamaan rantahietikolla.\nPerjantain ja lauantain välisenä yönä sitten satoi reippaasti. Aamiaisen sai sentään syödä kuivana, mutta liikkeelle lähdettiin reilun sateen saattelemana. Sateen määrästä kertoo kai jotain sekin, että juuri ennen lähtöä seisottiin kuivapuvuissa sateensuojassa. Leiri jätettiin niille sijoilleen, ajatuksena kun oli kiertää Kelvenne ja palata samaan paikkaan. Sade huuhteli aurinkorasvat Pian kasvoilta heti alkumatkasta. Lämpötilan puolesta kuivapuvut olivat liikaa, mutta kun vettä tuli kuin esterin peräkammarista, niin kuivapuku oli hyvä ratkaisu kunnollista suojaa varten.\nMelojat eivät ole sokerista, joten ei se sade vesillä juurikaan haittaa. Järvipelastus kävi kuitenkin aluksellaan porukan tarkastamassa, jotta tosissaanko olette tänään melomaan lähteneet. Alkumatkassa tuulikaan ei juuri haitannut, kunnes sitten päästiin kiertämään Kelventeen eteläinen kärki. Kaakosta puhaltava tuuli nostatti aallokon, joka oli tosi ¤#”¤%”mainen meloa sivuttain. Hinttolanhiekalle ei selvitty kuivana vaan kuitenkin kaatumatta.\nMeloessakin on tärkeä huolehtia riittävästä nesteytyksestä ja ravinnosta. Aurinkoinen ja suojainen taukopaikka tekee rantaruokailustakin juhlahetken. Meillä semmoista ei ollut. Jotta totuudesta ei liikaa hairahduta, myönnettäköön että kyllä se aurinkokin lauantaina paistoi. Tosin kiistelimme siitä, oliko paistetta täydet kolme minuuttia vai olisiko jäänyt reilustikin vajaaksi. Kerrankin voi todeta, että onneksi polttopuut olivat loppuneet. Mahduimme koko porukalla syömään Hinttolanhiekan halkoliiteriin, jonka harvat hirsiseinät antoivat meille riittävästi tuulensuojaa ruokailun ajaksi.\nMyötätuuliosuudet ovat mukavia, ainakin suurimman osan mielestä. Kelventeen itäpuolta laskettelimme mukavaa vauhtia ja koukkasimme välillä Koukunlahden suojaiseen laguuniin hämmästelemään Päijänteellä seilaavien veneiden suurta kokoa.\nKahdenkymmenen kilometrin melonnan jälkeen saavuimme hyvissä ajoin takaisin tukikohtaan, joten meille jäi mukavasti aikaa iltaohjelmalle. Joku jäi leiriin huilaamaan, toiset lähtivät päämäärättömästi vaeltamaan saaren kapoisia polkuja, kun taas Paavo ja Irina hölkkäilivät iltalämpöisiksi lähes puolimaratonin.\nIltaruokailu nuotion lämmössä on melontaretkien parasta antia. Sami söi avonuotiolla paistettua Saarioisten äidin leipomaa pitsaa, minä kokkailin wokkia sweet & sour, kun joku muu söi kuivamuonaa – jokainen oman mieltymystensä mukaan. Edellisenä iltana koko Sorsan perhe kävi meihin tutustumassa, mutta nyt vanhemmat olivat kahdestaan lähteneet lauantai-iltaa viettämään. Voi olla parempikin niin, sillä laskeskeltiin että niitä sorsanpoikasia olisi riittänyt koko porukalle syötäväksi.\nKostea ilta leirinuotiolla sujuu kun on sateelta hyvin suojaavat vaatteet ja mieltä lämmittävää juomaa. Astioita tiskatessa on kuitenkin hyvä muistaa, että vaelluskengät eivät ole ranta-aaltoihin sopivat kahluusaappaat. Jos vedenpitävään kenkään menee vettä niin siellä se myös pysyy. No, Hanna oli sitten crockseissa loppuillan.\nTuus-melojat yhdistää Keski-Uudellamaalla asuvaa kansaa. Tuusulan tilanne puhuttu erityisesti, sillä pitihän kunnalle valita uusi pormestari. Yksissä tuumin löysimme tehtävään parhaiten sopivan henkilön, joka myös melojien puolia tulee pitämään. Pidettäköön nimi salassa niin ei vuoda julkisuuteen ennen aikojaan.\nKoska melojat koostuvat yleensä kaikkien alojen asiantuntijoista, kehittelimme iltanuotiolla myös olkapäävaivoista kärsivälle melojakollegalle uuden kyberkäden. Kyseessä oleva henkilö ei ollut matkassa, koska ei olkapäällään voinut meloa, saattoi tosin olla myös muita vähäpätöisempiäkin syitä poissaoloon. Kyberkädestä tuli niin hyvä, että viikonlopun mittaan se aiheutti jopa hiukan kateutta. Sillä olisi helposti hoitanut yhdellä kädellä ja puolikkaalla melalla ne tuulen ja aallokon meille tuomat vastoinkäymiset.\nSunnuntaiksi tuuli puhalsi lännestä – tiedossa oli paluumatka vastatuuleen. Edessä oli kaksi melontaosuutta, joille sattui avoin ja aallokkoinen selkä ylitettäväksi. Seurakunta oli harvinaisen hiljainen ja jokainen tyytyi yksinään kiroamaan seuran “helppoja” retkiä. Tauon pidimme Vähä-Haukkasalossa. Hitaasti mutta varmasti puskimme läpi aaltojen ja halki tuulen, kunnes Padasjoen laivasataman lähestyessä manner antoi suojaa ja helpotti viimeisiä melan vetoja. Matkaa oli viikonlopun aikana taitettu vajaat 40 kilometriä.\nPakkasimme kajakit ja varusteet autoihin ja mietimme seuraavia retkiä. Kukaan ei vielä näiden kokemusten perusteella kokenut olevansa valmis melontaseuramme vaativalle retkelle, saatikka aallokkoretkelle. Pidettiin hyvänä ratkaisuna, että seura järjestää vain helppoja retkiä.\nAurinkomatka (kuva: Pia Myllymäki)\nJärvipelastusseuran meripelastusalus kävi tarkastamassa jotta kaikki kunnossa (kuva: Hanna Määttä)\nSaarioisten äidin leipomaa pitsaa (kuva: Kari Nykänen)\nKelventeen kapea rantapolku (kuva: Kari Nykänen)\nPuuliiteri antoi suojaa tuulelta lounaan ajaksi (kuva: Kari Nykänen)\nSadetta tuli mukavasti kun lähdettiin melomaan (kuva: Hanna Määttä)\nSorsan perhe tuli tutustumaan (kuva: Pia Myllymäki)\nAaltoja (kuva: Pia Myllymäki)\nKiiltomato loisti yön hämärässä (kuva: Kari Nykänen)\nhttps://tuusmelojat.fi/wp-content/uploads/2016/06/kelvenne2.jpg 321 845 Kari Nykänen https://tuusmelojat.fi/wp-content/uploads/2015/03/tuusme_logo_marg2.png Kari Nykänen2016-06-21 10:55:192016-06-22 12:02:13Kelvenne 2016 - totuus helpoista retkistä\nETYK1 Kelvenne 17. – 19.6.2016 Puistoblues lauantaina 2.7. Vanhankylänniemessä


Misokeittoa ja kasvissushia - Korianteri\nMisokeittoa ja kasvissushia\nLiisa toukokuu 8, 2013 alkuruoka, japanilainen, kasvisruoka, sushi\nGREEN SUSHI. KASVISSUSHI.\nSiinäpä päivän teema. Kun tili on tyhjänä ja kokkailussa on rajana ainoastaan kaappien sisältö niin tuloksena syntyy yllättävä illallinen. Mitä kotimme kaapeista löytyy (lähes) aina? Sushiriisiä. Lähes poikkeuksetta. Sushiriisiä meiltä löytyy siitä syystä, että ostamme sitä kerralla aina noin 10 kg. Koska se on huomattavasti edullisempaa kuin ne pienet pakkaukset, joita tavallisten kauppojen hyllyiltä löytyy.\nSushiriisin valmistuksen pettämätön ohje löytyy jälleen kerran täältä!\nKoska tosiaan vain kaappimme olivat mielikuvitukseni rajana, niin kenellekkään ei varmasti tule yllätyksenä, että tuloksena syntyi sushia kasviksista. Eihän meillä muuta olekkaan kaapissa kuin pupunruokaa! Alkuruokana väänsin misokeiton viimeisistä aineksista. Marinoin misokeitossa sieniä ja palsternakkoja, joita käytin myös sushin täytteenä. Muuten maistoin sitä sipulilla ja sellerillä. NAM.\nMitä tarvitset misokeittoon?\n1 tl dashipuruja\n2,5 rkl misotahnaa\nselleriä, herkkusieniä, sipulia, palsternakkaa ja kukkakaalia\nPilko kasvikset. Lisää ne veteen dashipurujen kera. Keitä noin 5 min. Lisää misotahna ja ota lämpö hellalta pois. Sekoita ja anna hengailla ja maustua rauhassa. Helppoa! Jos marinoit esim. sieniä susheja varten, kuten minä, niin suosittelen misokeiton hengailua noin puolisen tuntia. Voit lämmittää uudelleen tarjoiltaessa vaikkapa mikrossa.\nTuorekurkku, herkkusieni ja kiinankaali sushit\nMisomaustetut herkkusieni kiinankaali sushit\nVillit artisokka sushit\nAika hurjia kokeiluja vai mitä? Toisinaan sitä täytyy olla keittiössä hullu tiedemies. Ja eihän sitä tiedä mikä on hyvää tai huonoa ennen kuin kokeilee? Artisokkasushit olivat yllättävän hyviä. Eivät ollenkaan niiin villejä kuin alunperin odotin. Ja sitten hieman visuaalista iloa:\nUusi tulokas: Artisokkasushi\nTallinnan tuliaisia: Iki Ginger-olut. Todella herkullinen sushien kera!


3h, k, s, Simeonintie 2, Sulkavanniitty, Siilinjärvi - Kiinteistömaailma\n65m²3h, k, s\n102 532,60 €Myyntihinta\n65 m²Simeonintie 2, Sulkavanniitty, Siilinjärvi\nKodikas keittiö josta käynti takapihan terassille\nLvis remontoitu kylpyhuone\nVaraa yksityisesittely 044 2798910 ! Välitämme poikkeuksellisista olosuhteista joten emme pidä yleisesittelyjä vaan esittelemme teille kodin yksityisesti. Ennen yksityisesittelyä pyrimme poissulkemaan riskitekijät. Kiinteistömaailmalla on kaiken kattava sähköinen palvelu asuntokaupan eri vaiheista. Aina sähköisestä myyntisopimuksesta – Diaskauppaan. Tästä yhtiöstä on pidetty hyvää huolta - sen näkee jo heti pihaan ajettaessa. Puuverhoilut ovat moitteetomassa kunnossa, huoneistojen väliaidat hohtavat uutuuttaan ja pihat ovat hyvin hoidetut, ei uskoisi että yhtiö on rakennettu vuonna 1988. Täällä sijaitsee myös tämä kodikas ja lämminhenkinen pikkukolmio. Kylpyhuone ja sauna on uusittu 2015 käyttövesiputkistoremontin yhteydessä ja erillinen wc tuo sujuvuutta arkeen. Erillisestä keittiöstä on käynti takapihan kauniille terassille. Mitä mainioin koti pienelle perheelle tai pariskunnalle! Rauhallinen sijainti. Ota yhteyttä niin kerromme sinulle asunnosta lisää, p. 044 2798910\nSijaintiSimeonintie 2, 71800 Siilinjärvi\nAutopaikkaSähköpistokepaikka nro 11\nKeittiöJääkaappi, astianpesukone, kaapistot, sähköliesi, liesituuletin. Tasot laminaattia. Keiittiöstä kulku takaterassille.\nSaniteettitilatKylpyhuone: suihku, suihkuverho,allaskaappi, peilikaappi, korkea kylpyhuonekaappi,lattialämmitys, pesukoneliitäntä, sähkösauna. Erillinen wc: allaskaappi, peilikaappi, pieni kaappi seinällä.\nMakuuhuone2 makuuhuonetta. Päämakuuhuoneessa seinähyllyt\nMuuta kauppaan kuuluvaaKiinteät valaisimet, verhokiskot ja tangot, sälekaihtimet\nMyyntihinta102 532,60 €\nVelkaosuus4 467,40 €\nYhtiövastike yhteensä256,39 €/kk\nVesimaksuVesiennakko 22€/hlö/kk. Om vesimittari.\nTaloyhtiön nimiAs Oy Sulkametsä\nTontin pinta-ala4664 m²\nTontin vuokra1107 €/vuosi\nTontin vuokrasopimus päättyy26.03.2047\nKiinteistön hoidosta vastaaLumityöt ulkoistettu. Kesäajan pihatyöt hoitaa osakkaat vuoroviikoin.\nTaloyhtiössä onUrheiluvälinevarasto, kuivaushuone\nRakennukseen tehdyt korjaukset2002: talo ulkomaalattu, 2003: lämmönvaihdin uusittu ja yläpohjan lisälämmöneristys, 2006: pihan lämpökanaalin putket uusittu, 2012: ilmanvaihtohormit nuohottu ja ilmavirtaukset säädetty, 2012: talojen katot pesty, 2014: talojen päätyjen ulkoverhouspanelointeja uusittu ja maalattu, 2014: rappusia korjattu, sekä sadevesikaivoja ja pihatie kunnostettu, 2015: käyttövesiputkistot sekä patteritermostaatit ja venttiilit uusittu, 2018: kahdeksan (8) kylpyhuonetta remontoitu ja lisätty lattialämmitys, neljä (4) kylpyhuonetta on remontoitu jo aikaisemmin, 2016: lasten keinu uusittu sekä roskakatoksen ovi, 2017: salaojat huuhdeltu ja tarkastettu ja todettu toimiviksi, 2018: rännikaivojen asennus ja pihan muotoilu hulevesien ohjaamiseksi sadevesikaivoihin sekä c-talon edessä oleva viemäriputki ja tarkastukaivot uusittu. Pihavalaistusta lisätty ja istutettu asuntojen eteen timanttituija.\nTiedossa olevat korjaukset2019: väliaitojen uusiminen käynnissä, 2020: rännien ja räystäskourujen uusiminen, 2021: talojen maalaus, 2022-2023: ei korjattavaa tällä hetkellä\nOstajalle aiheutuvat kustannuksetPiha-aitojen uusimisesta aiheutuvat kulut tämän huoneiston osalta on 1760€ (sisältyy yhtiölainaan joka on yhteensä 4 467,40€). 3v. laina tai kertamaksu.\nKoulutAhmon koulu (n. 2,1 km)\nPäiväkotiLeppäkaarteen päiväkoti (n. 1,6 km)\nLiikenneyhteydetJulkinen liikenne/ Vilkku (n. 0,1 km)\nRuokakaupatSiilinjärven palvelut (n. 3,5 km)


Asiantuntija: Saamelaiskäräjälain uudistuksen kaatuminen ei estä korjaamasta saamelaismääritelmää | Yle Uutiset | yle.fi\n25.9.2018 klo 13:36\nKansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien professori Martin Scheinin.Martial Trezzini / EPA\nSaamelaiskäräjien maanantainen päätös hylätä saamelaiskäräjälakiesitys ei tarkoita, että lain uudistaminen täytyisi kokonaan keskeyttää, näkee kansainvälisen oikeuden ja ihmisoikeuksien professori Martin Scheinin.\nScheininin mielestä saamelaiskäräjälain uudistamista valmistellut työryhmä teki hyvän pohjatyön, jota kannattaa jatkaa. Vaikka saamelaiskäräjälain perinpohjainen uudistaminen jäi tälläkin kertaa haaveeksi, on valtiolla hänen mukaansa edelleen mahdollisuus korjata lain varmasti kaikkien aikojen kiistellyin pykälä, saamelaismääritelmä.\n– Työtä ei tarvitse aloittaa alusta. Saamelaiskäräjälain muutosta valmistellut työryhmähän löysi muotoilun kiistellylle 3§:lle, joka koskee Saamelaiskäräjien vaaliluetteloa. Ainekset tilanteen korjaamiselle ovat olemassa, koska työryhmän ehdotus pykäläksi on saamelaisten hyväksymä.\n3§ Oikeus tulla merkityksi vaaliluetteloon\nOikeus tulla merkityksi vaaliluetteloon on henkilöllä, joka pitää itseään saamelaisena, edellyttäen, että:\n1) henkilö itse tai ainakin yksi hänen vanhemmistaan, isovanhemmistaan tai isoisovanhemmistaan on oppinut saamen kielen ensimmäisenä kielenään; tai\n2) ainakin toinen hänen vanhemmistaan on merkitty tai on ollut merkittynä äänioikeutetuksi saamelaisvaltuuskunnan tai saamelaiskäräjien vaaleissa.\nVaaliluetteloon merkitsemisen edellytyksenä on myös, että tässä laissa säädetyt ikää, kansalaisuutta ja väestökirjanpitoa koskevat äänioikeuden muut vaatimukset täyttyvät.\nNykyisen saamelaismääritelmän sijasta uudessa laissa olisi säädetty henkilön oikeudesta äänestää saamelaiskäräjävaaleissa, eli toisin sanoen oikeudesta tulla merkityksi Saamelaiskäräjien vaaliluetteloon – ei siitä, ketä on pidettävä saamelaisena. Äänioikeus olisi ollut kieliperustainen. Näin ollen tällä hetkellä voimassaolevan saamelaismääritelmän niin kutsuttu lappalaispykälä olisi jäänyt pois.\nScheinin uskoo, että jos ensi vuoden saamelaiskäräjävaaleissa noudatetaan nykyisen lain saamelaismääritelmää, tietää se liikaa töitä Saamelaiskäräjille.\n– Suomen hallituksen ja suomalaisten poliitikkojen tulisi nyt kuunnella saamelaisia ja pikaisesti, lähikuukausien aikana korjata saamelaiskäräjälaki edes tuon yhden pykälän osalta. Sillä tavoin saataisiin turvattua, että vuoden 2019 saamelaiskäräjävaalit voidaan käydä uuden säännöksen pohjalta.\n– Se taas toisi kauan kaivatun vaalirauhan saamelaiskäräjävaaleihin. Saamelaiskäräjät välttyisi vaaliluetteloon liittyvältä valituskierteeltä, joka uuvuttaa kaikkia ja syö hirvittävästi resursseja, Scheinin huomauttaa.\n"Opetus Suomen valtiolle"\nMartin Scheinin ihmettelee, miksi Suomen hallitus yritti sisällyttää kolmanteen pykälään siirtymäajan, jota Saamelaiskäräjät ei hyväksynyt. Lakiesityksen mukaan uusi laki olisi tullut voimaan marraskuussa 2018, mutta sen 3§ vasta tammikuussa 2020.\n– Hallitus yritti runnoa läpi ratkaisun, jossa kysymys siitä, ketä Suomi pitää saamelaisena olisi periaatteessa ratkaistu Saamen kansan hyväksymällä tavalla, mutta vuoden 2019 saamelaiskäräjävaalien vaaliluettelo olisi kuitenkin määräytynyt nykylain mukaan vastoin työryhmän saamaa toimeksiantoa ja saamelaisten selvästi ilmaisemaa tahtoa.\nScheininin mielestä suomalaisten päättäjien tulisi oikeasti kuunnella saamelaisia.\n– Isompi opetus tässä on se, että päättäjien pitäisi todella oppia, että ei riitä että saamelaisia kuullaan, heitä pitää myös kuunnella. Saamelaiskäräjien äänestyksen tulos osoittaa, mitä seuraa kun Suomi ei kunnioita saamelaisten itsemääräämisoikeutta vaan itsepintaisesti haluaa pakottaa heidät valitsemaan suomalaisten asettamien huonojen vaihtoehtojen väliltä. Saamelaisia kuultiin vaan ei kuunneltu, Scheinin pohtii.\nYle Sápmi on yrittänyt tavoittaa oikeusministeriä kommentoimaan asiaa.\nValtioneuvosto ei käsittele saamelaiskäräjälain uudistusta\nValtioneuvoston oli määrä käsitellä saamelaiskäräjälakiesitystä yleisistunnossaan torstaina. Koska saamelaiskäräjät kuitenkin päätyi hylkäämään lakiesityksen, ei valtioneuvostokaan edistä sitä.\n– Saamelaiskäräjälain uudistaminen pysähtyi tähän. Asiasta sovittiin näin Saamelaiskäräjien kanssa vuosi sitten, ennen kuin lain uudistustyö alkoi, kommentoi oikeusministeriön neuvotteleva virkamies Yrsa Nyman.


Pinaattia! | Illuusioita\nPosted by Kirsi-Maria under arkihelmiä, ruokailuja\nVoisin varmaankin kirjoittaa innostani oman hyötypuutarhan sadosta koti- ja puutarhablogiinikin, mutta kun tästä on tulossa ruokapostaus, se sopii ihan yhtä hyvin tännekin. Kahden blogin välimaastossa liikutaan siis nyt.\nLaitoin siskon avustuksella toukokuun lopussa kahteen kasvatuslaatikkoon tai -kehikkoon hiukan kasvimaata. Hyötypuutarhassani ei kasva mitään kovin paljon, vain vähän asioita, joista arvelen olevan iloa keittiössä – ja on tähän asti ollutkin. Eilen korjasin satoa pinaatista, joka oli kasvanut lämpiminä sadepäivinä aivan ryöpyten. Se oli juuri alkamassa kukkimistaan, joten sadonkorjuun hetki mitä suurimmassa määrin käsillä.\nKeräsin pinaatit, riivin niistä lehdet ja hämmästelin miten runsaasti kukkivasta penkistä jäikin lopulta vain melko vähän käyttötavaraa. Olisiko varretkin voinut käyttää? Joka tapauksessa keitin vettä ja ryöppäsin pinaatinlehtiä kahdessa erässä. Ryöppääminen tarkoittaa minun sanastossani sitä, että keitin lehtiä runsaassa vedessä pari-kolme minuuttia, ja huuhdoin sen jälkeen ne siivilässä runsaassa kylmässä vedessä, jotta lehdet jäähtyivät heti. Kumosin tässä vaiheessa märäksi klimpiksi muuttuneet lehdet leikkuulaudalle ja pilkoin niitä hiukan. En hienontanut niitä sauvasekottimella kuten jotkut tekevät, sillä pidän siitä, että pinaatti on melko isoina paloina pienen murskan sijaan. Koko satsista tuli kolme annosta: kaksi meni pakasteeseen ja yhden laitoin saman tien pinaattilettutaikinaan, josta paistoin samana iltana muurinpohjalettupannulla pinaattilettuja.\nLettupannun tuoksu houkutteli Papunkin seurustelemaan ihmistensä kanssa. Naapureita ei näkynyt norkoilemassa, vaikka epäilemättä tuoksu levisi laajemmallekin.\nPäivälliseksi söimme pinaattiletttuja herukkahillon ja salaattien kanssa terassilla istuskellen ja kumpikin omaa kirjaansa lukien. Täydellinen kesäilta.\nYksi vastaus to “Pinaattia!”\nColm Tóibín: Nora Webster | Illuusioita Says:\nheinäkuu 23, 2016 at 8:59 pm\n[…] ei ole tuntunut olevan. (Miten ihmeessä olen aimmin ehtinyt lukea paljon nykyistä enemmän?) Pinaattiletuista kirjoittaessani Nora Webster sentään vilahtaa […]\nheinäkuu 16, 2016 at 9:04 pm