Herkkusuun lautasella Ruokablogi: Kevätsipulibhajjit kurkkuraitalla\nMahtavaa sormiruokaa oluen tai drinkkien kera, kivoja mausteisia tapaksia intialaisella tavalla. Bhajit ovat gluteenittomia ja laktoosittomia vegaaneillekin sopivaa pikkupurtavaa.\nBhajji on intialaista uppopaistettua hyvin suosittua katuruokaa ja sormiruokaa. Bhajjit valmistetaan gran tai besanjauhoista jotka ovat kahviherneistä jauhettuja jauhoja joissa ei ole gluteenia ja ne sopivat myös karppaajille hyvin matalan hiilihydraattipitoisuutensa takia.\nVehnäjauhot olen näissä menestyksekkäästi vuosine mittaan korvannut maissi tai riisijauhoilla, joten keliaakikotkin voivat syödä näitä saamatta mitään oireita kun bhajjit eivät sisällä gluteenia. Alkuperäisessä reseptissäni näihin bhajeihin myös käytettiin olutta nesteenä, mutta sen voi hyvin korvata myös vedellä samasta syystä. Vesi voi olla tavallista kraanavettä mutta suosittelisin kuitenkin kuplivaa mineraalivettä jotta taikina saa samanlaisen koostumuksen kuin oluella ja sen hiilihapolla.\nBhajeissa on runsaasti sipulia, ja mausteita, ja näiden on tarkoitus olla mausteisia muttei tulisia, joten jos haluat tulisia bhajeja lisää cayennepippurin osaa. Cayennenpippurin sijaan tähän voi myös käyttää tuoretta tai kuivattua chiliä oman makunsa mukaan.\nBhajjit öljyssä kypsymässä\nÖljynä Intiassa käytettäisiin maapähkinäöljyä joten jos sinulla ei ole sitä sen voi korvata kookosrasvalla tai jolloin neutraalimman makuisella öljyllä kuten esimerkiksi rypsiöljyllä, auringonkukkaöljyllä tai viinirypäleensiemenöljyllä muttei kuitenkaan oliiviöljyllä jolla on liian voimakas oma maku. Tässä on tarkoitus saada pinnalta rapea ja sisältä kypsynyt ja hieman pehmeäksi jäänyt bhajji.\nBhajjit tarjoillaan kurkkuraitan kera ja raita on intialainen jogurttikastike jonka tarkoitus on sammuttaa ruoan pahinta tulisuutta, ja tässä se on vain kiva pieni lisä koska nämä bhajjit eivät ole liialti tulisia, niissä on vain pikkuriikkisen potkua. Löydät sen reseptin kirjoituksestani tandoorikana jossa se on jo kerran esiintynyt lisukkeena ja tässä raastoin kurkun jogurtin sekaan ja jos haluat annoksesta vegaanin käytä vegaania jogurttia tai kookoskermaa raitakastikkeeseen.\nKurkkuraitaa kevätsipulibhajjin kera\nLisää sormiruokana tarjottavaa on esimerkiksi sikuria artisokkamajoneesilla ja Crudites chiliaïolilla. Näiden lisäksi löydät lisää pientä sormiruokaa blogista tunnisteilla sormiruoka, tapakset tai naposteltavaa. Tällä reseptillä saat noin reilun tusinan jopa parisen kymmentä bhajjia josta riittää neljästä kuudelle jollei muuta naposteltava tarjoilla.\n90 g gran tai besanjauhoja\n2 tl riisijauhoja\n½ tl cajennpippuria tai kuivattua chiliä\n½ tl Nigellan siemeniä\n180 g kevätsipulia\n3-4 rkl tuoreita korianterinlehtiä\nValmista kurkkuraita ohjeen mukaan. Huuhtele kevätsipuli ja korianteri huolellisesti ja anna niiden kuivahtaa. Jauha korianteri, jeera, suola morttelissa. Leikkaa sipuli karkeasti melko isoiksi paloiksi ja silppua korianteri karkeasti. Siivilöi jauhetut mausteet isoon kulhoon, lisää sekä jauhetut mausteet, Nigellan siemenet, korianterin silppu ja leikattu sipuli kulhoon. Siivilöi kulhoon näiden päälle granjauhot sekä riisijauhot. Sekoita kaikki kunnolla ja lisää olutta tai vettä ohuena norona koko ajan sekoittaen taikinaa. Jatka sekoittamista kunnes olet saanut tasaisen ja sileän juoksevan taikinan. Huomaa että jauhoista riippuen kaikkia jauhoja ei välttämättä tarvitse käyttää. Lämmitä keitinöljy paksupohjaisessa padassa 165 asteiseksi. Öljy ei saa olla liian kuumaa jotta sipuli ja granjauhot kypsyisivät läpikotaisesti ja bhajjin pinta ei pala liian tummaksi. Tiputtele isolla ruokalusikalla sopivan suupalan kokoisia bhajeja kiehuvaan öljyyn. Keitä bhajjit pienissä erissä noin neljästä viiteen minuuttiin kunnes ne ovat kauniin kullan ruskeita ja rapeita. Nosta bhajjit reikäkauhalla talouspaperille hetkeksi valumaan liiat rasvat ja jatka keittämällä uusi erä bhajeja. Tarjoile bhajjit lämpiminä raitan kanssa sormiruokana tai tapaksena.\nTunnisteet: gluteeniton, intiasta, jogurtti, munaton, sormiruoka, tapakset, vegaani


Pöytäselailuteline, A4, pystysuora, max. 10 paneelia, harmaa | AJ Tuotteet\nPöytäselailuteline, A4, pystysuora, max. 10 paneelia, harmaa\nValitse Määrä paneelit!\nTeräslevystä valmistettu pöytäselailuteline 10, 20 tai 30 A4-paneelille. Paneelit myydään erikseen.\nA4-paneeleille tarkoitettu pöytäselailuteline takaa tietojen helpon saatavuuden millä tahansa työpaikalla. Se soveltuu niin toimistoon, varastoon ja tuotantolinjalle kuin hotelliin vastaanottotiskille, näyttelytilaan ja supermarkettiin. Lujatekoinen ja käytännöllinen teline soveltuu myös vaativampaan työympäristöön. Se voidaan sijoittaa pöydälle, joten sitä on helppo liikuttaa. Selailutelinettä voidaan käyttää sekä henkilökohtaisena työvälineenä että tiedon jakamiseen.\nMäärä paneelit: 10 , 20 , 30\nKansiovaihtoehdot: A4 pystyssä\nPaino: 2,67 kg , 2,98 kg , 3,1 kg\nTilaa 6-12 avaimelle\nReikälevy, 870x480 mm


Juho Piirainen – Wikipedia\nJohan Fredrik (Juho) Piirainen (12. huhtikuuta 1879 Kuopio – 22. joulukuuta 1917 Kokkola) oli suomalainen insinööri ja tehtailija joka murhattiin Kokkolassa joulukuussa 1917. \nPiirainen oli muuttanut Kokkolaan Oulusta ja toimi Hakalahdessa sijainneen Kokkolan venemoottoritehtaan teknillisenä johtajana. Hän oli osallistunut aktivistien toimintaan Kokkolassa jo vuonna 1905 ja kuulunut jäsenenä Voimaliittoon. Marraskuussa 1917 hän oli järjestämässä S/S Equityn Saksasta tuomien aseiden vastaanottoa Kokkolassa yhdessä Astley Rodénin ja Gunnar Staudingerin kanssa.\nKokkolassa valmistauduttiin marras-joulukuun aikana 1917 tuleviin tapahtumiin hankkimalla ja varastoimalla aseita joita punaiset saivat venäläiseltä sotaväeltä ja suojeluskunnat taas Saksasta tulleen aselaiva Equityn mukana. Marraskuun suurlakon aikana kaupungissa oli tappelunnujakoita ja punaiset tekivät tarkastuksia paikallisten porvareiden koteihin etsien aseita. Poliisin tehtävät olivat kaupungissa siirtyneet punakaartin työväenmiliisille. \n22. joulukuuta 1917 Kokkolan nykyisellä Mannerheimin aukiolla järjestettiin isot joulumarkkinat joiden yhteydessä valkoiset järjestivät Kokkolan raatihuoneen edustalla punaista miliisiä vastaan suunnatun protestikokouksen. Kokkolan punakaarti oli muutamaa päivää aiemmin vaatinut kaupunginvaltuustoa lakkauttamaan virallisesti entisen poliisilaitoksen ja myöntämään määrärahan sen korvaavalle miliisille. Valtuuston porvarijäsenet eivät tähän suostuneet ja miliisi aloitti sen vuoksi lakon. Kiihkeätunnelmaisen protestikokouksen aikana osapuolet syyttivät toisiaan kiihoituksesta ja tappolistojen tekemisestä vastapuolen edustajista. Myös Piirainen pit puheen protestikokouksessa arvostellen miliisin toimia. Edellisenä yönä lakossa olleet miliisit olivat vanginneet parikymmentä kaduilla partioinutta talonomistajaa ja sulkeneet heidät Kokkolan raatihuoneen kellarissa olevaan putkaan. Kokous päättyi käsirysyyn kun putkaan suljettuja yritettiin väkivalloin vapauttaa ja paikalle tullut venäläinen ratsuväenosasto lopetti markkinat ja kaupunkiin julistettiin ulkonaliikkumiskielto.\nPiirainen ammuttiin myöhemmin saman päivän iltana kello 22 aikaan Mannerheimin aukiolla hänen ollessaan palaamassa kotiinsa. Polkupyöräänsä taluttanut Piirainen ammuttiin kun hän oli lukemassa pylvääseen kiinnitettyä ilmoitusta. Ampujan henkilöllisyys ei koskaan selvinnyt ja lehdet uutisoivat asiasta sen mukaan mikä sopi lehden omaan poliittiseen kantaan syyttäen siitä joko punaisia, venäläisiä sotilaita tai porvareiden lavastusta. Yleisemmin arvellaan että Piiraisen ampui joku jyrkän linjan punaisten kannattaja. Valkoiset nimittivät Piiraista myöhemmin suojeluskuntahistorioissaan "vapaussodan ensimmäiseksi uhriksi"\nKokkolaan saapunut Vaasan läänin kuvernööri sai tapaninpäivänä kaupunginvaltuuston ja työväenyhdistyksen edustajat tekemään sopimuksen järjestyksenpidosta ja kaupunkiin palkattiin 22 uutta miliisiä, joille kuvenööri lupasi lakkolaisten vaatiman vaaditun palkankorotuksen.\nPiirainen haudattiin Ouluun.\nJanne Könönen : Punaisen leijonan maa – Suomen hullu joulukuu 1917. Otava 2017 ISBN 9789511298281\n↑ a b Suomen sotasurmat 1914-1922\n↑ a b c d e Kokkolan kuuma joulukuu 1917 - tehtailija Juho Piiraisen murha jäi ikuiseksi arvoitukseksi, KP24 uutiset 11.12.2017\n↑ a b c d Sisällissodan uskomattomat tarinat: naiset aseissa, sankarilapsisotilas ja keikaripunapäällikkö, Forssan Lehti 3.12.2017\n↑ a b c Kokkola.fi : Merestä noussut kaupunki : Venäjän vallanaika : 1900-luvun alun mullistukset : Punaiset ja valkoiset vastakkain\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Juho_Piirainen&oldid=17222816”\nViimeksi muokattu 8. huhtikuuta 2018 kello 12.08


Arman Alizadin tviitin uutisointi meni vinksalleen - Ei oo totta\n2.8.2017 klo 10:47\nViime viikolla Arman Alizad harrasti mustaa ja joidenkin mielestä epäkorrektia huumoria Twitterissä:\nPyydämme @Perusvarma’n kanssa tapahtunutta anteeksi, ei tule toistumaan. https://t.co/hlZHzvUemC\n— Arman Alizad (@armanalizad) 26. heinäkuuta 2017\nErityishuomio: nyt postaukseni aiheena ei ole Armanin vitsin sopivuus, epäsopivuus, hauskuus tai epähauskuus. Siitä on jo keskusteltu Twitterissä tarpeeksi. Kritiikkini aiheena on mukajournalismi, joka syntyi Armanin tviitistä.\nArmanin tviitti uutisoitiin seuraavasti:\nIltalehti: Arman Alizad vitsaili Sompasaunan itsetyydyttäjästä, Twitter-seuraajat tuohtuivat: ”Ahdisteluläppä ei ole hauskaa”\nIltasanomat: Arman Alizad vitsaili seksuaalisesta häirinnästä helsinkiläisessä sekasaunassa – ihmiset raivostuivat: ”Oksettavaa”\nMolemmissa uutisissa pääviesti oli se, että ”seuraajat tuohtuivat” ja ”ihmiset raivostuivat”.\nKatsotaanpa, miten asia oikeasti oli.\nPari huomiota tilastostani:\nLukemat on laskettu kommentoijien määrän mukaan, ei heidän tviittiensä määrän mukaan.\nJaoin kommentoijat karkeasti omalla nimellä keskusteleviin ja anonyymeihin siltä varalta, että joku haluaa tietää suhdeluvun.\nLukumäärissä näkyy suoraan Armanin tviitistä lähtenyt keskustelu. Luvuissa ei siis näy se, jos joku on aloittanut asiasta oman ketjun.\nKatsoin vastaukset niin, etten ollut kirjautuneena Twitteriin. Tuloksissa siis näkyvät nekin tilit, jotka ovat ehkä blokanneet minut. Keskustelussa ei tietenkään näy suojattuja tilejä, mutta ne tuskin näkyvät toimittajillekaan.\nEOS-kommentoijat ovat sellaisia, joista en saanut selvää, ovatko he Armanin tviittiä vastaan vai eivät. Tviitit olivat monitulkintaisia tai tarkoituksellisesti neutraaleja.\nKäytännössä siis uutiset laadittiin sen perusteella, että vihaisia kommentoijia oli alle 30 yksilöä, ja heistäkin kuusi oli anonyymejä tai nimimerkkejä. Tykkääjien tai kehujien määrää ei huomioitu lainkaan.\nTällainen journalismi ei ole journalismia. Se on epäobjektiivista ja klikkihakuista mukauutisointia. Lukijalle annetaan se mielikuva, että ”suurin osa suuttui”, vaikka väite on päin seiniä.\nKuvitellaanpa, että pitopalveluyrittäjä kokkaisi ruoat sadan hengen juhliin. Kuvitellaanpa, että 95 juhlijoista rakastaisi ruokia, mutta viisi inhoaisi syvästi. Silloinhan juhlista voisi otsikoida tämän Arman-uutisoinnin tapaan seuraavasti:\nPitopalveluyrittäjä mokasi pahasti! Osallistujat pöyristyivät: ”Uskomatonta rahan tuhlausta!”\nOlisiko tämä laadukasta ja tasapuolista uutisointia?\nRaportti partioleiriltä. Sisältää myös turnajaiset #partioscout\nLisähuomio: Jos taas katsotaan Armanin tviitin ja suosituimman kritiikkitviitin saamia tykkäyksiä, vaakakupit asettuvat vähemmän vinoon, mutta silti ihmiset ovat enemmän Armanin puolella: lukemat ovat tällä hetkellä 219–157.\nNämä kritiikin tykkäykset eivät tietenkään ole suoraan Armanin generoimia, vaan kritiikin generoimia. Niinpä tästä olisi halutessaan voinut tehdä otsikon: ”Arman Alizadin saama kritiikki sai 157 tykkäystä!”\nRandomtwiittaajaa seuraa yleensä vähemmän tyyppejä kuin @armanalizadia, jonka twiittejä seuraa 223 000 ihmistä. Onko se silloin mikään ihme, jos niitä tykkäyksiäkin tulee randomille vähemmän – no ei.\nSinänsä hommahan ei varsinaisesti ole journalismia vaan lähinnä somekohuista juoruamista juorulehtien tapaan. Se alkaa yleensä jollakin sellaisella kuin ”sosiaalinen media raivostui…”. Sitten se toisinaan jatkuu asiantuntijan analyysillä ja lausunnolla, jolla media yrittää kohottaa ja pitkittää juorun uutisarvoa.\nMutta eikös ne Armani twiitti katsoneet näe sen kritiikkivastauksenkin? Tällöin Armanin seuraajamäärä on mukana. Toki ne seuraajat ovat Armanin kuplassa, eivätkä pahimpia kriitikoita.\nKesäaikaan moinen ”kohu” meni minulta kokonaan ohi joten tämä oli ensimmäinen kerta kun asiaan törmäsin. Twitterin keskusteluista on herkullista leikata teksti ja tehdä päätelmiä kysymättä henkilöiltä. Arman oli aiemmin @titmeister joten olisiko siitäkin voinut nostaa kohun… Kiitos Katleena taas hyvästä tekstistä!\nKiitos jälleen napakasti, selkeästi ja johdonmukaisesti kirjoitetusta blogipostauksesta! ja aihe on tietysti hyvä ja ajankohtainen myös, mutta ennen kaikkea pidin siitä, että asia on esitetty selkeästi!\nKommenttini aiheena ei niinikään ole Armanin vitsin sopivuus, epäsopivuus, hauskuus tai epähauskuus. Mutta täytyy todeta, että erinomainen postaus ja näkökulma aiheesen.\nItse ”kohu” meni itseltänikin kokonaan ohi vaikka muistan nähneeni tuollaisen klikkiotsikon. Näköjään tuollaiselle huuhaa-journalismille on tullut (onneksi) jonkin verran immuuniksi ja klikkiotsikot osaa ignoorata samaan tapaan kuin mainosbannerit.\nPitää mun mielestä huomioida se, että twitterin ”like” ei ole sama kuin Facebookin vastaava. Ainakin itse käytän twitterin likeä siihen, että saan twiitit talteen, jos niissä on esim joku hyvä artikkeli tai haluan sen muuten vaan muistiin, vaikka en siitä varsinaisesti ”tykkäisikään”\nJes, tuo on se alkuperäinen käyttötapa. Nykyään kuitenkin enemmistölle kyse on tykkäämisestä. Perusteluja on kaksi:\n1) Sydämen symboli ohjaa käyttötapaa tykkäykseksi.\n2) Ihmiset käyttävät sydänpainiketta niin moneen paikkaan, että se ei voi olla enää muistiinmerkitsemistä. Jopa pelkistä ”OK”-tviitteistä tykätään.\nToki osa ihmisistä käyttää sydäntä muistiinpanoihin, mutta väitän, että se käyttötapa on enemmän poikkeus kuin sääntö.\nPoistin täältä alatyylisen kommentin, jossa toimittajia haukuttiin kusipäiksi. Tässä blogissa ei solvata ketään.\nEn tykkää yhtään siitä, jos koko ammattikunta leimataan vain siksi, että yksittäinen toimittaja toheltaa.\nTähän on ihan pakko pikkuisen kommentoida. Kysehän ei siis ole yksittäisen toimittajan toheloinnista sen enempää kuin ammattikunnan yleisestä rappiosta. Harhaanjohtava otsikointi – ja valitettavan usein myös harhaanjohtava uutisointi – on iltapäivälehtien tietoisesti harjoittama liiketoimintastrategia.\nSe että IS ja IL kirjoittavat lähes identtisen jutun ei ole millään muotoa sattumaa. Kaava hahmottuu aika nopeasti kun seuraa vaikkapa FB Klikinsäästäjää hetken aikaa. Hesari ja Aamulehti sitten uutisoivat, jos uutisoivat, varsin eri tyyliin. Jostain syystä saman konsernin (ja Sanoman tapauksessa jopa saman toimitilan) eri nurkassa toheloidaan huomattavasti harvemmin.\nKeltaisen lehdistön toiminta oli Suomessa pitkään aika kesyä (ainakin verrattuna vaikkapa britteihin), mutta sitten iski Seiska, naamakirja ja klikkauksiin perustuva mainosrahoitteisuus.\nJoo, kyllä mä myönnän, että keltaisen lehdistön klikkijournalismi on pahentunut. Silti mä jotenkin jaksan uskoa toimittajakunnan ammattiylpeyteen. Saatan olla tämän suhteen harhainen.\nIltapäivälehdet nostavat hämmästyttävän usein samat mitättömät asiat uutisiksi; usein pääotsikkokin on melkein sanasta sanaan sama. Ihmettelen, sopivatko he jotenkin, mitä huomenna julkaistaan, vai miten samankaltaisuus syntyy.\n(En tarkoita tällä, että väittäisin tämän keskustelun aihetta mitättömäksi.)\nMinulta on mennyt usko toimittajien ammattitaitoon jo 80-luvulla.\nKerron omakohtaisen kokemuksen miten asiallisesta jutusta saadaan aikaan sensaatio.\nOlin vähän yli parikymppinen kauneushoitolayrittäjä ja suhtauduin omaan työhöni kosmetologina hyvin vakavasti. Siihen aikaan, kun ei ollut maksullisia seksipuhelimia kosmetologit sai nämäkin asiakkaat niskoilleen ja kosmetologin työtä paheksuttiin muutenkin. Hämeen Sanomien toimittaja soitti minulle ja pyysi saada tehdä juttua työstäni ja miesasiakkaista kauneushoitolassa. Hän oli vanhempi nainen ja kerroin innoissani kaiken osaamisestani. Aloitin anatomiasta ja kerroin ihon olevan ihmisen suurin elin.\nPyysin saada jutun luettavakseni, koska olin jo sen verran maailmasta oppinut. Juttu oli ok ja se tuli lehteen. Seuraavana päivänä Hämeen Sanomien etusivulla oli otsikko ”Miehen suuri elin hoidossa!”\nJutusta oli puuttunut lukiessani tuo otsikko. Sen jälkeen häiriösoittoja tuli kymmenkertainen määrä. Luotto toimittajiin loppui kerralla ja samalla meni luotto meidän maakuntalehteen. No, onneksi opin tuon jo yrittäjyyteni alkumetreillä.\nVoi apua mikä tapaus! Tosi surkea juttu kokonaisuudessaan.\nOlen pitänyt Fingerporilaisen otsikoita liioitteluna parodiana, mutta ehkä ne eivät olekaan.\nOmilla aivoilla ajattelu on sou laaast siison. Nyt on trendikästä heittäytyä tunteella mukaan ja pitää faktoja mielipiteinä.


Valikoima – Merkitty "Peter and May"– Kind Optical\nRoche on klassinen pyöristetyn neliömäinen asetaattikehys.\nDanish Buffet - lämpimän sävyinen vaaleanruskea kehys\nChampagne - kirkas samppanjan sävyinen kehys\nLinssien väli: 21 mm\nHerold on klassinen panto-mallinen pyöreä asetaattikehys.\nTortoise - kilpikonnasävyinen kehys\nDemoiselle Champagne - läpikuultava roosan sävyinen kehys\nBlack - musta kehys\nCandy on trendikäs nousevalinjainen pyöreä asetaattikehys.\nLinssien väli: 19 mm\nPrairie on pirteän pyöreä asetaattikehys.\nJapanese Lacquer - tummanpunainen kehys\nColette on trendikäs monikulmainen asetaattikehys.\nCamo Tortoise - vihertävän ruskea kilpikonnasävyinen kehys


Yhdeksän kymmenestä kunnasta karsastaa Sanna Marinin hallituksen politiikkaa - eikä se ole mikään ihme | Talouselämä\nYhdeksän kymmenestä kunnasta karsastaa Sanna Marinin hallituksen politiikkaa - eikä se ole mikään ihme\n18.5.2020 11:06 päivitetty 18.5.2020 13:03\nKoronatilanne nakertaa kuntataloutta samalla, kun hallitus jatkaa kunnille uusia tehtäviä aiheuttavien hankkeiden viemistä eteenpäin. Kunnat eivät ole tyytyväisiä, kirjoittaa toimittaja Riikka Aaltonen.\n93 prosenttia kunnista pitää hoitajamitoituksen nostamista sekä hoitotakuun kiristämistä tarpeettomana nykyisessä tilanteessa, kertoo Kuntaliiton raportti. Oppivelvollisuuden pidentämiseen kunnat eivät suhtaudu sen suopeammin, sitä pitää tarpeettomana 91 prosenttia kunnista.\nKonsultit hätiin kuntien koronakriisissä: lääkkeeksi lisää kuntaliitoksia ja pysyvä etäopetus?\nKuntaliiton pääekonomisti varoittaa: Korona ajaa kriisiin suuriakin kuntia ja kaupunkeja


Autopukki 25 tonnia – Maceakauppa.fi\nAutopukki 25 tonnia\nLaadukas autopukki matalalla varrella.\nTuotetunnus (SKU): 692253984046 Osastot: Korikorjaus ja peltisepän työkalut, Koripukit, tuet ja telineet, Korjaamokoneet, työkalut ja tarvikkeet Avainsanat tuotteelle autopukki, autopukki 25t, pukki, pukki 25t Brand: Torin\nVankkarakenteinen autopukki 25 tonnin kantavuudella. Tukeva huoltopukki helpottaa työntekoa. Tämä pukki sopii erinomaisesti raskaiden rahtien ja autojen tukemiseen ja kannatteluun. Tuote sopii ammattikäyttöön.\nMiniminosto 415 mm\nMaksimi nosto 640 mm\n45.5 × 39.5 × 39 cm\nKirjoita ensimmäinen arvio tuotteelle “Autopukki 25 tonnia” Peruuta vastaus


Mitresahan kaliiperi: mallikatsaus joukko | Arkkitehtuuri, rakentaminen ja sisustus.\nMitresahan kaliiperi: mallikatsaus joukko\n06.08.2019 Category: Työkalu\nYksityisissä taloustavaroissa, huonekalujen kokoonpanossa ja rakennusliiketoiminta on vakiintunutta Useita malleja Mittersahakaliiperi. Tärkein etu Tämän merkin poikkisahalaitteet ovat yhdistelmä täydet toimintaominaisuudet ja demokraattinen hintoja.\nTämän valmistajan tuotemerkki sähkövalikoima ominaisuudet:\nriittävän korkea työmukavuus;\nresurssin täydellinen kehittäminen minimi – kustannuksilla huolto ja korjaus.\n2 Vertaileva katsaus keskeisiin teknisiin ja toiminnallisiin ominaisuudet\n2.1 Kaliiperi Master PTE-1300 / 210M\n2.2 Kaliiperi Master PTE-1400 / 210M\n2.3 Kaliiperi Master PTE-1500 / 210PRm\n2.4 Kaliberimestari PTE-1750/255-Am\n2.5 Kaliiperi Master PTE-1900 / 255M\n2.6 Kaliiperi Master PTE-2100 / 305PRm\n2.1 Caliber Master PTE-1300 / 210M\n2.2 Caliber Master PTE-1400 / 210M\n2.3 Caliber Master PTE-1500 / 210PRm\n2.4 Caliber Master PTE-1750/255-Am\n2.5 Caliber Master PTE-1900 / 255M\n2.6 Caliber Master PTE-2100 / 305PRm\nSaw line-up Caliber kotimaiseen ja puoliammattilaiseen luokkaan käytetään suorittamaan monenlaisia sahaustöitä puu-, muovi- ja alumiinimateriaalit. Mitre näki kanssa avaus ja erikoislaitteet tarjoavat leikkausten tarkkuuden kun käsitellään pitkiä työkappaleita.\nVertaileva katsaus keskeisiin teknisiin ja toiminnallisiin ominaisuudet\nKotimarkkinoilla Caliber-tuotemerkin merkkituotteet edustavat budjettimalleja, ominaisuudet:\nsuorituskyky ja tarkoitus.\nCaliber Master PTE-1300 / 210M\nKiinassa valmistettu malli, jolla on tehokas 1300 watin asema keskittyi monimutkaisten, diagonaalisten ja nurkan saha puu, muovi ja pehmeä metalleja.\nSähkömoottorin veto-ominaisuudet toteuttavat sahan käytön 210 mm levysuutin käyttötilassa 5000 rev / min.\nSuoraan ja vinoon suuntaan leikkaussyvyys on – 60 mm ja leveys vastaavasti 120 ja 84 mm.\nKevyt instrumentti, joka painaa 8,3 kg alkaen 5000 ruplasta yhtä tuottavasti toimivat työpöydällä ja ulkokäyttö.\nmukava pito luistamattomalla pinnoitteella;\npöydän lisävakaus, kun työskentelet pitkien kanssa materiaalia.\nLiikkuvuus ja liikkumisen ja kuljetuksen ongelmien puute edistää pienikokoisia mittoja.\nCaliber Master PTE-1400 / 210M\nSeuraavan mallivalikoiman hiirisaha näki Kaliiberin Ohjattu toiminto eroaa aiemmasta kehityksestä, nousi 1400 wattiin voimansiirto. Sahanterän halkaisija on 210 mm, leikkaussyvyys 45-90 asteen kulmassa on 32 – 55 mm, leveys 80 ja 120 mm.\nkaksinkertaisen eristyksen parempi luotettavuus ja turvallisuus;\ntyökulman tarkkaan säätämiseen pyöröpöytä on täydennetty asteikko;\nterän suojuksen vahvistettu muotoilu.\nKiinassa valmistetun tuotteen myyntihinta on 4800-5100 ruplaa.\nCaliber Master PTE-1500 / 210PRm\nAlkuperäisen budjetin malli alkaen 6000 ruplaa – sillä on kaikki tarvittavat välineet suorien, vinojen ja puun, alumiinin ja muovin aihioiden sivuleikkaukset.\n1 500 watin kollektorisähkösaha ominaista:\nsahan pään kaksipuolinen kallistus;\nkyky liikkua vaakatasossa;\nsäädettävän leikkauksen syvyys 45/90 ° – 36 ja 62 mm kulmassa.\nleikkausleveys välillä 210 – 310 mm.\nTyökalu käyttää alhaisen melun etuja kierteinen voimansiirto.\nCaliber Master PTE-1750/255-Am\nTämän 13,6 kg painavan mallin toiminnallisuus maksaa 5800 ruplaa, laajeni lisäämällä sähkökäytön tehoa arvoon 1750 wattia ja tavallisen sahanterätyypin käyttö halkaisijaltaan 255 mm. Leikkuusyvyys – 70 mm, leveys – 85 ja 120.\nTehokas työkalujen jäähdytysjärjestelmä mahdollistaa usean jatkaa jatkuvan työn kestoa ilman työntekijän kustannuksia aikaa. Esiasetettu pöydän sijainti minimaalisessa ajassa säädettävissä informatiivisella asteikolla.\nCaliber Master PTE-1900 / 255M\nSuunnittelun ja teknisten laitteiden tason mukaan saha on samantyyppinen edellinen malli. Parannettu uuden tuotemerkin suorituskyky kehitys toteutettiin asentamalla 1900 watin moottori.\nSisäänvedettävien pysäytysten läsnäolo tarjoaa kyvyn työskennellä pitkä puu, polymeerilevyt ja alumiini profiili. Työkalun paino nousi hintaan 14 kg perustettu tasolle 5700-5800 ruplaa.\nCaliber Master PTE-2100 / 305PRm\nPäättää katsauksen yhdeksi luokkansa sahasarjoista PTE-2100 / 305PRm. Malli on varustettu 2100 watilla – sähkömoottori, jolla on vähän melua vaihdevähennys ja – 305 mm korkea suorituskykyinen sahanterä.\nSäädettävä leikkuusyvyys, vastaavasti 50 ja 100 mm 220 ja 310 mm. Poistojärjestelmää on parannettu huomattavasti pöly kankaan pölynkeräimellä, vasteiden vahvuus kasvaa.\nBudjetin arvo ei vaikuttanut välineen laatuun, melkein koko sahalaitteiden mallisarja Kalibrointimerkit toiminnallisten pääominaisuuksien mukaan eivät ole huonompi kuin ulkomaiset kollegansa.\nVahvistus on enimmäkseen positiivista arviota. omistajien ja kuluttajien kysynnän vakaus.\nLyhyessä luettelossa puutteista – pehmeän aloituksen puute, vaihdettavan tuotteen laadulle on perusteltuja vaatimuksia laitteet.\nHalpa ja helppo hallita tästä 1400 watin saha brändillä on selkeä kotitaloustoiminto. Työhön rakennuspuulla suosituin malli. Moottorin työntövoima selviää halkaisijaltaan 216 mm: n sahanlevyn kiihdytyksestä – suurin nopeus. Takuun jälkeen aion suunnitella varusta instrumentti taustavalolla ja lasermerkeillä. Nicholas\nUusi leikkaus Caliber tyytyväinen vastapuolen ja laaja valikoima asetuksia. Käytön alussa vaihde lämpeni, mikä ei ole tyypillistä kierrevaihteille. Vika on poistettu usean välilevyn rasvan jälkeen Litol. Alex


Onko seksuaalinen hyväksikäyttö asianomistajarikos? - Minilex\nOnko seksuaalinen hyväksikäyttö asianomistajarikos?\nSeksuaalinen hyväksikäyttö on rikoslaissa rangaistavaksi säädetty teko. Seksuaalisessa hyväksikäytössä henkilö taivuttaa toisen sukupuoliyhteyteen tai muuhun seksuaalista itsemääräämisoikeutta olennaisesti loukkaavaan seksuaaliseen tekoon tai alistumaan sellaisen kohteeksi, asemaansa hyväksikäyttäen. Asianomistajarikos tarkoittaa sitä, että asianomistajalla on oikeus syytteen nostamiseen. Tällöin yleinen syyttäjä ei voi nostaa syytettä ilman asianomistajan myötävaikutusta.\nMikäli seksuaalinen hyväksikäyttö kohdistuu alle 18 vuotta nuorempaan henkilöön, voi virallinen syyttäjä nostaa aina syytteen omasta aloitteestaan. Ainoastaan tilanteessa, jossa seksuaalinen hyväksikäyttö kohdistuu henkilöön, joka on tekijästä erityisen riippuvainen ja tekijä käyttää törkeästi väärin tätä riippuvuussuhdetta, on kyseessä asianomistajarikos. Tällöinkin teon on kohdistuttava 18-vuotta täyttäneeseen, jotta kyseessä olisi asianomistajarikos. Yleinen syyttäjä voi kuitenkin tässäkin tilanteessa nostaa syytteen ilman asianomistajan lupaa, jos yleinen etu vaatii syytteen nostamista. Seksuaalisesta hyväksi käytöstä voidaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään 4 vuodeksi. Myös yritys on rangaistavaa.\nKysymykseen siitä, onko seksuaalinen hyväksikäyttö asinomistajarikos, ei siis voida antaa yksiselitteistä vastausta. Koska vastaus kysymykseen on hyvin tapauskohtaista, kannattaa soittaa lakipuhelimeen, josta saa lisätietoja.


Ihmeiden aika ei ole näemmä loppunut. Kummisetä muista joulukortilla (mitä ei ole varmaan ikinä ennen tehnyt) ja tuli joulupostia hellittelynimien kera myös V:ltä. Lahjoista suurimman osan sain etukäteen ja toiveiden täyttymisen lisäks löytyi myös mukavia yllätyksiä-kuten useampikin palapeli sekä 25:n vuoden elämänkerrallinen työvihko. Ihme on myös se, että vuosien tauon jälkeen ollaan kokoonnutaan kaikki äitin puolen sisarukset saman katon alle aterioimaan-nyt kun mäkin muutin suunnitelmani enkä aattoa vietä isällä kuten alkuperäinen suunnitelma (vuosien jälkeen) oli.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 22.12.13 Ei kommentteja:\nJotenkin olen taas siinä tilanteessa, että ihastumista on ilmassu ja sen kohde käy parhaillaan huoltajuuskiistaa jälkikasvustaan. Edellinen vastaava oli kesällä, Kroatian reissun tiimoilta... Tälle ensimmäiselle, kesäiselle, asiaa ystävänä ihmettelin ja vaikka ehkä alitajunta oli koittanut mulle sanoa samaa, vastaus...pysäytti. "...tai sit oireilet eroperheen lapsena ja haet alitajuisesti isähahmoa. Janoat isän hyväksyntää ja rakkautta...".\nNiin...Kenties...Mutta miksi? Iskä on olemassa, osana mun elämää. Nähdään säännöllisesti ja soitellaankin välissä. Rakkautta kotoa ei ole puuttunut-vaikka se ehkä enemmän näkyykin tekoina kuin sanoina kuuluu. Porukoiden erosta on about 18 vuotta eli elämä eroperheen lapsena on mulle arkipäivää. On aina ollu-eli ei kai mun nyt pitäis mitenkään oireilla?...\nParisen viikkoo sit oma kone lähti korjaukseen, tai siis oikeastaan yhdelle tutulle katsottavaksi onko mitään enään tehtävissä. Tuomio oli se mitä arvelinkin eli uusi emolevy ja akku tarvis hankkia-mikä taas tulee vaihtamisineen uuden koneen hintaiseks. Tänä aamulla korjaajalle viestitinkin, että läppärillä saa heittää vesilintua. Elän siis edelleen ilman nettiä-tällä hetkellä Minkkimiehellä koneella.\nTosiaan siis reissuun tuli taas lähdettyä. Torstaina alko nelipäiväset pikkujoulut Pirkanmaalla mistä tosin jo perjantaina lähdettiin Käpälämäkeen pienemmällä porukalla. Ei vaan ollu mun ja Ketun mesta ne pikkujoulut, kumpaakin sattu pahasti niin fyysisesti kun henkisesti... Käpälämäessä oli hyvä poppoo, harmi vaan että aikaa oli vaan yheks yöks. Seuraavan yön (la-su) olin uuden...hmmm...ihastuksen luona ja sieltä sunnuntaina taas etiäpäin. Uuteen paikkaan, maalle, jämähdin useammaksikin yöksi ennen kun eilen tulin Minkkimiehelle.\nMinkkimiehen lähellä olo tuntuu jotenkin väärältä ja kotiudunkin suunniteltua aiemmin. Tiedä sitten missä välissä tapahtui ja mitä, mutta meidän orastava suhde on kuollu. Mua ei jostain syystä edes harmita.... Haluun vaan kotiin ja eroon korvatulehduksesta.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 11.12.13 Ei kommentteja:\nKoko maailma roikkuu harteillasi\nJoskus Forssa oli mulle...koti. Paikka johon sai vaikka vaan viikonlopuksikin tulla hengähtämään, kun toisaalla meinas kaatua asiat niskaan. Nyt se on jotenkin kääntyny toisin päin-ja siks ehkä helppo ajatella että jatkossa kävisikin harvemmin iskää moikkaan. En tiiä mistä pelot on tullu, ikinä ei oo mitään sattunu, mutta tosiaan jo keskellä kirkastakin päivää pelottaa liikkua yksin. Jotenkin...autio paikka. Rauhallisuuden jotenkin sisäistettyä jostain nurkan takaa pöristelee mopojengi keulien.\nLinkkuassalta kävellessä jäin seuraan sivusta, kun jokusen vuoden ikäinen muksu roikku pakittavan auton ovenkahvassa ja huuteli hädissään. Sai oven auki, useastikin, kun auto pysähty mutta aina autoa ajanut veti sen takaisin kiinni. Tilanne ratkes pari minuuttia myöhemmin siihen että ajanut nousi autosta ja nosti rimpuilevan muksun takapihalle ennen kun kaasutti meneen. Jos alkua ei olis nähny, ois tilannetta ulkopuolisena voinu epäillä kaappaukseks.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 29.11.13 Ei kommentteja:\nÄrrähän siis on iskän naikkonen kenen kaa ei olla oikein tultu koskaan toimeen. Nyt aloin oikein vittuileen aiheesta. Siivosin kasaan ne vähät tavarat mitä Forssaan muuton yhteydessä jäi (jokunen vaihtovaate, pari kirjaa jne.) ja huomenna lasti kulkeutunee syöpäyhdistyksen kirpputorille. Eipähän tarvi enään valittaa, että ne täällä jotain tilaa vie. Päätin myös summa summarun että ens vuonna tuun iskälle, kun kutsutaan enkä säännöllisesti kerran kuukaudessa kuten tähän asti. Ei mun ja Ärrän sitten tarvi ärsyyntyä niin paljon toistemme olemassaolosta.\nJoka kerta kun oon käyny, on ruokapöydässä käyty keskustelua miks en varsinaisesti oo päivääkään tehny kesätöitä (rippileireillä isostelu ei kuulemma oo oikeeta työtä...) ja usein vääntöä sukupuolisesta tasa-arvosta. Rouvake vetää herneitä nenään kun en syö allergioiltani sen tekemiä ruokia tai jos jääkaapista on kadonnu ykskin hänen jogurtti tms. Kymmenen jälkeen saattaa vierashuoneen suljetun oven toiselta puolelta kuulua, että valot pois-vaikka hyvin vähän valojuova näkyy oven alta. Eikä todellakaan ainakaan "aikuisten" makkariin asti. Oon kuulemma liikaa koneella, tulee kauhee sähkölasku. Jne jne jne, en ees jaksa muistaa kaikkee (turhaa) nipottamista.\nPiulta tuli viime yönä (taas) astetta synkempiä viestejä. Kaverin itsemurha-aikeet huolestuttaa-mutta samalla horjuttaa mun vasta tasapainottunutta mielentilaa. Kunnossa pysyminen vaatii ruokaa, ulkoilua ja lepoa-josta jälkimmäinen kärsii huolesta eniten. Ristiriitaista, kun itseään ei haluais satuttaa mutta ei myöskään aamulla saada uutista ettei rakasta ystävää enään oo.\nViime syksynä entinen luokkakaveri teki itsemurhan enkä oikeastaan vieläkään oo saanu/oo osannu käsitellä asiaa. Kyseessä oli ensimmäinen uusista luokkakavereista Lahden koulussa-ja silti tuntuu että kyseinen ihminen oli loppuen lopuks muille läheisempi... Ja nyt tapahtuneesta on about vuosi, mitä sitä enään muisteleen. Vaikka eihän niin pitäis aatella.\nIho-oireita ollu jo kuukausia, syitä vaan arvailtu. Rasvaan päivittäin, useastikin. Terkka käski rasvata kortisonilla, mutta ei se sen paremmin auta kun tavallinen kosteusvoide. Enkä uskalla laittaa kortisonia naamaan, kumminkin onnistun sohaseen sitä silmään tms. Atooppinen iho. Tiedän. Haluaisin vaan löytää sen lääkärin, joka tietäis myös.\nP.S. Eikä edes ole vielä se pahin aika vuodesta... Varmaankin siinä vaiheessa (loppukin) iho rapisee päältä...\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 28.11.13 Ei kommentteja:\nFlashback viime talveen\nLuin talvilomalla Eve Hietamiehen kirjat Yösyöttö ja Tarhapäivä. Realistista tarinointia siitä mitä on, kun isänä jää kaksistaan vastasyntyneen pojan kaa.\nIrinaa oli uuden levyn tiimoilta haastateltu SuomiPopilla ja kerto kyseisen kappaleen (Mitä kesken jäi) syntyneen erään bändin sisäisen keskustelun pohjalta. Keskustelusta jossa mietittiin millaista olis jos toinen kuolee nuorena ja jää ite kaiken kanssa yksin. Vähän niin Antti jää Paavon kaa kirjoissa, erona vain ettei hullu (ex)vaimo kuole vaan lähtee synnäriltä uuden miehen matkaan.\nEi siihen perjantaiaamuun enempää tarvittu että mut sai itkeen.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 27.11.13 Ei kommentteja:\nHuono omatunto ja mustasukkaisuutta\nEilen illalla havahduin ajatteleen yhtä parisuhteeseen olennaisesti liittyvää asiaa ja nyt oonkin kokenu siitä huonoa omaatuntoa-vaikka toinen, Minkkimies, ei ole moksiskaan. Me ei (vielä) seurustella mutta jonkin sortin vakavuutta on liikkeellä ja keskustelua käyty yhteisestä tulevaisuudesta. Suoraan on keskusteltu mm. fiiliksistä mitä mä koen, kun Minkkimiehen luona vierailee toinen nainen. Asiasta kerrottiin jo ennen kun me vakavoiduttiin, joten lupasin että asia on ok. Olivathan he sopineet tapaamisenkin jo aiemminkin kuin me. Eilen illalla yhtäkkiä havahduin siihen, että keskustelu on toiminu vaan toisinpäin. Mulle ei oo tullu mieleenkään kertoa miesvieraistani. Heti illalla kumminkin asian nostin esille enkä kyllä yllättyny vastauksesta että kaikki ok, eihän me olla suhteessa. Ei olla ei, mutta silti...\nEn tiedä missä on vika, onko mitään vikaa, mutta vaikka kuinka Minkkimiehestä tykkään ja yhteinen(kin) tulevaisuus näyttää hyvältä, iskee epäilys tuleeko tästä sittenkään mitään. Mitä jos... Pitäis oppia luottaan, mutta helpommin sanottu kun tehty.\nJonkun toisen elämää\nOon nähny ensiaskelia, kuullu ensimmäisiä sanoja. Nähnyt pieniä kyyneliä valuvan poskilla ja kuullut riemukkaita kiljahduksia. Tuntenut sen tyyneyden pienen nukahdettua tyytyväisenä syliin sekä herännyt kiireettömästi toisen jokelteluun. Oon seurannut sivusta kun lapsi juoksee vanhempansa syliin, kuunnellut sivusta rakkauden osoituksia. Seurannut sivusta tilanteita jotka saa liikutuksen kyyneleet virtaamaan. Seurannut sivusta, kun toinen kasvaa kohti julmaa maailmaa (enkä voi olla sitä pehmentämässä).\nToivottavasti joku päivä syliin nukahtaa oma pieni. Toivottavasti joku päivä äiti-huuto kohdistuu mulle. Jonain päivänä ei tarvis enään seurata sivusta. Sais rakastaa.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 25.11.13 Ei kommentteja:\nIhan sama (eli esitä tarkentava kysymys)\nJoskus (esiteini-iässä) mun vakiovastaus lähes joka asiaan tais olla `ihan sama´. En ymmärtäny mikä siinä siskon mielestä oli niin ärsyttävää. Nyt oon alkanu ymmärtään, se on äärimmäisen rasittavaa kun kysymyksen esitettyä saa vastaukseks `ihan sama´. Ei se nyt vaan ole ihan sama laitetaanko leivän päälle juustoa, kurkkua vai molempia. Ei ole ihan sama mikä elokuva katsotaan tai koska nähdään. Jossain määrin moisesta tulee aika mitätön olo...\nOikeastaan sen jälkeen kun palasin pohjanmaalta, kaikki on menny suoraan sanottuna päin helvettiä. Rahavaikeuksista oonkin jo kirjoitellut, ei niistä tällä erää taas sen enempää. Univaikeudet on palannu, saatan nukkua 3-4 tuntia yössä ja keikkua pitkät päivät ilman päiväunia. Väsy ei (välttämättä) ole, mutta unohtelen asioita jne. Iho-oireet on tehny myös comebackin, reissussa ehdinkin saada ihottumat jo katoaan. Terkka konsultoin asiasta, syytä ei oo tiedossa ja ohjeistus kuului kuten ennen reissua; päivittäinen rasvaus kortisonilla.\nOikeastaan viime viikon viimeiset arkipäivät oli oikein vitutus maximus. Onnistuin hajottaan puhelimeni ja varapuhelin ei suostunu edes meneen päälle. Ostin ennakkoon junaliput, väärille päiville. Läppärin näytön taustavalo alkoi räpsyyn miten sattuu, hajoaa ilmeisesti sekin kapistus käsiin. Äippä myi autonsa joten perjantaina oli tiedossa n.7 km kävelymatka sen luo juna-asemalta enkä tietenkään muistanu ladata iPodia ennen lähtöö.\nJa mä tuhlaan, tuhlaan, tuhlaan kaikki pois...\nKotona, siis äipän luona, vielä asuessa sain ehkä jokusen (miljoona) kertaa kuulla holtittomasta rahankäytöstäni. Siinä vaiheessa vakuutin, että kyllä mä tuun omassa kodissani pärjään ihan hyvin. Eihän kotona asuessa tarvinu mitään maksaa, joten kotitöistä ansaitut rahat yms. oli kaikki ylimääräistä. Oltiin tosin yritetty sopia, että jos oon rahojen eteen jotain tehny, saan käyttää ne just mihin haluun...\nReilun pari vuotta oon nyt asunu omillani, enemmän ja vähemmän rahoissa. Kiitos opintolainan, on aikoja jollon tilin saldo on jotain kolme-nelinumeroista ennen pilkkua. Äkkiä vaan sekin menee. Yleensä siis kolmen kuukauden lainat parissa viikossa, muka-tarpeellisiin ostoksiin, ja sitten loppujaksosta puretaan kynsiä ja mietiään mitä tuli taas tehtyä.\nOon yrittäny tehä budjettia (ja tosissani pysyä siinä!) mutta aina jossain kohti lipsahtaa. Yleensä siinä ei ees mee kovin kauaa... Jotenkin ihmeen tuurilla oon kumminkin onnistunu välttään pahemmat velkakierteet ja ulosotot-vaikka just laskin että tälläkin hetkellä maksamattomia laskuja on n.280 euron edestä ja seuraavan kerran rahaa tulee joskus parin viikon päästä... Tulee ja menee.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 19.11.13 Ei kommentteja:\nJannalta osuvaa materiaalia...\nPäätin vaihtelun vuoks kokeilla jotain uutta keittiössä ja löysin pinaatti-fetapastan ohjeen. Lopputulos näytti siltä, että joku olis kuta kuinkin oksentanut makaroonien päälle ja jääkaappiin pyörimään jäi joitakin mulle vieraampia raaka-aineita (purjoa, pinaattia,...). Helppous/nopeus ja maku kumminkin oli ratkaisevassa asemassa, suosittelen kokeilemaan!\nKeitä pasta pakkauksen ohjeen mukaan. Halkaise ja huuhtele purjo. Suikaloi ohuiksi ja hienonna valkosipulinkynsi. Kuullota sipulit öljyssä. Lisää joukkoon pinaatti ja kerma. Keitä muutama minuutti. Ripottele puolet pilkotusta fetasta kastikkeen joukkoon. Annostele pasta lautasille ja lusikoi kastiketta päälle. Murenna päälle loppu fetajuusto.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 17.11.13 Ei kommentteja:\nMeniköhän taas liiallisuuksiin...\nAamupäivällä vahvistui joulun vietto iskällä. Olin puhunu jo kummallekkin osapuolelle asiasta enkä muistanut... Kenties nyt siis yksi stressi vähemmän-ja ens yönä saa nukuttua enemmänkin kun 3h...\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 16.11.13 Ei kommentteja:\nPerjantaiehtoona tosiaan suuntasin myöhäissyyslomareissulta (Pohjanmaalta) kotiin. Verkkokauppa ei halunnu myydä mulle ennakkoon ns.tavallista lippua vaan jouduin maksaan parikymppiä enempi Ekstra-luokasta. Junaan päästyä ei kyllä enään harmittanut. Päivän lehdet, pehmeämpi tyyny, enempi jalkatilaa. Ilmainen kahvi ei ehkä vastannut mun mieltymyksiä, mutta ainakin se piti hereillä. Keksejäkin oli, teen tai kahvin kylkeen. Nam!\nEipä ollu pahemmin tuota ruuhkaakaan... :D\nOon oikeastaan aina tykänny matkustaa junalla ja nautinkin siitä normaalisti vähintään kaks kertaa kuukaudessa viettääkseni viikonlopun äitillä. "Tavallinen" junaluokka kelpaa jatkossakin, mutta ehdottomasti palaan vielä joskus nauttimaan pienestä Ekstrasta :)\nIkävä lokakuu...-vaikka se menikin jo\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 15.11.13 Ei kommentteja:\nOon oikeastaan aina vihannu hyvästejä. Jotkut yrittää aina lohduttaa, että kyseessä ei oo hyvästit vaan heipat, kyllä me vielä tavataan. Mulle on kumminkin aina hyvästit, kun ei tiedä KOSKA tavataan seuraavan kerran...\nTänään on eräiden hyvästien aika. Pari viikkoa jatkunut reissu Pohjanmaalla on loppusuoralla ja on pakko palata kotiin. Pala nousee kurkkuun jo ajatuksesta ettei tiedä koska taas tavataan. Onko meillä yhteistä tulevaisuutta?...\nMinä ja minä ja minä ja minä...\nLempinimi ja nickit: Jensku tai Nennu. Nickit mm. SePerinteinen, pikkunennuli, WeAreAnonymous\nPerheeni: Vanhemmat, kaks isoveljee ja isosiskoo. Asun omillani\nNykyinen/unelmien kulta: Kultaa ei ainakaan vielä oo. Luonne on ulkonäköä tärkeämpi ja arvostan niiden kliseisien (rehellisyyden, avoimuuden, luotettavuuden,..) asioiden lisäksi keskustelutaitoja.\nPituus: Jotain reilu 165cm\nPaino: About 65kg\nLempiaineeni: Ilmaisutaito yms. taideaineet\nMinusta tulee isona: Nuoriso- ja vapaa-ajanohjaaja sekä toivon mukaan konduktööri\nHarrastukseni: Blogin pitäminen, valokuvaaminen, satunnaisliikunta, lukeminen\nParhaat tv-sarjat: Lost, Roswell, House\nParhaat elokuvat: Lilo & Stitch, Silent Hill\nViimeisin lukemani kirja: Esko-Pekka Tiitinen: Jäljen jättävät sanat\nParhaat biisit: Taivas itkee hiljaa, Ilman sinua, Täyteen, Poikajumala, Kaksi kauneinta\nLempiruoka: Äidin tekemät keitot\nSuosikkiyhtyeet: Haloo Helsinki, Elokuu\nSuosikkilaulajat: MG, Jenni Vartiainen, Lauri Tähkä, Heli Kajo, Laura Närhi\nTykkään: Lämmöstä, auringosta, läheisyydestä, kiireettömyydestä...\nEn pidä: Kylmästä, kaljasta, valehtelusta, romanttisista komedioista,...\nSuurin haaveeni: Muuttaa semimaalle, hankkia kani ja olla onnellisessa parisuhteessa. Lapset ois kans kivoja.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 13.11.13 Ei kommentteja:\n...ja rakkaat veljet\nJ:n kanssa meillä on 15 vuotta ikäeroo ja kuten M-siskonkin kohdalla, ollaan oikeestaan lähennytty vasta lapsien myötä. Varsinkin tässä ihan viime vuosien aikana, kun oon nuorimmaisen kummitäti. J saa mut itkeen jo pelkästään kysymällä mitä kuuluu, siinä on ihminen jolle voi puhua myös kaikesta. Harvoin tosin on aikaa kahdenkeskisille jutusteluille, mutta ne on sitten sitäkin arvokkaampia. J:n luona kyläillessä on hauskinta seurata satunnaista kinastelua siitä olenko mä vieras vai en. Eikä mikään tietenkään oo niin ihanaa kun touhuilla lasten kanssa.\nM-veli oli tavallaan vaikein kaikista, ikäeroa löytyy about 16 vuotta. Satunnaisesti saman ruokapöydän ääressä sitä tulee mietittyä kuka on tuo mies ketä ne sanoo mun veljeks. M-veljellä on kaks esiteini-iässä olevaa lasta joiden kautta myös ehkä enempi ollaan yhteyksissä. M-veli on eräällä autokorjaamolla töissä ja siellä mun pienenä pyöriessä on heränny uteliaisuus nelirenkaisia kohtaan, kenties musta vielä joskus tulee esim. mekaanikko. M-veljen kanssa parasta...on harvat kruisailut hetket. Ne kun ihan vähän vaan pelleillään liikenteessä, mutt pystyy luottamaan siihen että auto on koko ajan täydellisesti hallinnassa.\nOon alkanu näkeen taas tosi omituisia unia. Tai...oikeastaan ne on ihan loogisia, selitettävissä, ja se tekeekin niistä kummallisia. Pitkähkö mummola-aiheinen uni loppui aamulla siihen, että olin autovahtina muiden käydessä hautausmaalla. Pakettiauto lähti liikkuun vaikka oli käsijarrut yms. eikä auttanu muu kun yrittää ratista pitää auto edes tiellä. Monen mutkan kautta matka lopulta tyssäs liukkaan ja mutkikkaan tien jälkeen abc:n pihalla olevaan lampputolppaan. Kummitäti oli jossain kohti päässy hyppään kyytiin, alkushokin jälkeen soitti muille tapahtuneesta. Mä pyysin luvan painua autosta ulos...\nKaikissa kamaluudessa kaikelle löytyy selitys. Mua jäi vaivaan kun en isänpäivänä vieraillut mummolassa enkä oo aikoihin kummitädinkään luokse päässyt. Tai oikeastaan saanu aikaseks mennä... Autokoulussa pimeänajo suoritettiin simulaattorilla eikä pakettiautolla lähdetty kertaakaan tunnille-vaikka B-kortti oikeuttaa myös sellaisella ajamisen. Jossain määrin pakenen vastuuta ja klassisesti pelkään että läheisilleni sattuu jotain. Kenties jotain mihin mä oon syyllinen.\nKunnon lehmä auttaa aina!\nKetun kanssa sanonta johtaa juurensa eräästä syksyisestä päivästä, kun suunnitelmat ei mennykkään niin kun piti. Kuljettiin paikallisen kotieläinpihan ohi ja muumuu sai huomattavasti jo ihan pelkällä olemuksellaan mielet paremmiksi.\nEilen kattelen toisaalla seurassa leffaa, joka veti vakavaksi. Vaikka oli nähny ko.elokuvan jo aiemmin, kuta kuinkin tiesin mitä tapahtuu, osui aihe arkaan paikkaan. En saanu muotoiltua fiiliksiä sanoiks, ääneen sanottua voitaisko sittenkin kattoo jotain muuta.\nEn tiedä mistä seuralainen aavisti, mutta ehdotti jätskittelyä. Joo! Kummasti piristi eikä leffakaan ollut niin synkkä enään. Ketulle asiaa aamulla ihmettelin ja päädyimme tulokseen että jätski on kotoisin lehmästä-ja kunnon lehmä auttaa aina :D\nMulle menolippu ooo-oooonnn....\nMyöhäissyysloma reissu venyi suunnitelmista, kun edellisessäkin postauksessa mainittu ihanuus alkoi eilen harmitella etten jää pidemmäksi aikaa. Ite olin miettiny mielessäni ihan samaa, mutta en näin varhaisessa vaiheessa uskaltanu aukasta suutani. Toisen nostettua asia esille, aloin ihan tosissani miettii vaihtoehtoja-ja eihän se pidemmäksi aikaa jääminen oo mahdoton ajatus. Domino/Valopilkku-käynnit on ainoot ohjelmat kotikylällä-ja jossain määrinhän joka päiväinen keskusteluseura on parempi vaihtoehto kun kerran pari viikossa tunnin juttelutuokiot. Kaikista lisukkeista puhumattakaan ;)\nMokoma heitti eiliseen ruokaan Koskenlaskijaa! Ei tuo mainos ihan perätön ole... :P\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 11.11.13 Ei kommentteja:\nTuli sitten jossain määrin unohdettua eilinen isänpäivä... Parisen viikkoo kyllä oon jo tienny että tuun oleen reissussa ko.pyhän enkä pääsee iskää tai pappaa katsomaa, kortit kumminkin ajattelin lähettää. Se jäi kun ei ollu varaa. Äippä oli jo lauantaina käyny isäänsä katsomassa, piti lähettää sen mukana terveisiä mutta muistin asian siihen aikaan perjantaina että en enään kehdannut viestiä äipälle laittaa. Seuraavan kerran muistin asian eilen nukkumaan mennessäää. Höh! Iskälle tuli laitettua mälsä tekstari, paapalle ei mitään... Kenties saan perustella huonomuistisuuttani sillä että moiset juhlapäivät on turhia. Eikö jokainen päivä oo isänpäivä-ihan niin kuin äitienpäiväkin, viattomien lasten päivä, ystävänpäivä,...\nKovankin kuoren alla on pehmeä isä :)\nEilen illalla suunnittelin tätä postausta ja yhtäkkiä tajusin/muistin että vieressä istuvalla seuralaisella ei enään ole (elossa) isää. Asiasta oli ollu aiemmin puhetta ja sanoin että voidaan kyllä käydä hautausmaalla, jos siltä tuntuu. Tai voi käydä yksin, kyllä mä sen aikaa osaan itseäni viihdyttää. Ei kumminkaan ollu tarvetta. Ehdotin aiheen vaihtoa kun tajusin hölpöttäväni isänpäivästä ja toinen sanoi ettei haittaa. Itteeni mua alko haittaa ja muutenkin itkuinen ilta sai lisää kyyneliä. Oli parempi siinä vaiheessa kömpiä sänkyyn...\nI miss you honey...\nOon ehkä joskus saattanu jotain bloginkin puolella mainita rakkaasta kummitytön. Kummin muru täyttää parin viikon päästä neljä, mihin nää vuodet vierii... Minen tykkää yhtään! En ehdi/saa/pysty osallistumaan kummitettavani elämään niin paljon kun haluaisin. Silti rakastan pikkuista niin paljon että ehkä jopa pelkään mitä äidinrakkaus aikanaan tulee oleen. Jo puhuessa/kirjoittaessa iskee niin kova ikävä että itku tulee.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 10.11.13 Ei kommentteja:\nIhmisillä on erilaisia nukahtaiskeinoja sillon kun uni ei meinaa tulla. Mulla näitä on useampikin, ja moni jo lapsuudesta tuttuja.\nYritän ajatella vaaleansinistä, sitä miltä taivas näyttää pilvettömänä. Sininen väri todistetusti rauhoittaa.\nLasken hitaasti sataan ja sadasta takaisin nollaan. Yleensä kyllästyn (tai nukahdan) paluumatkalla siinä 70-60 kulmilla.\nSärkylääke. Vaikka varsinaisia särkyjä tai flunssaoireita ei olis, lapsuudesta saakka on nukahtanu viimeistään särkylääkkeen ottamiseen.\nMietin miten turvallinen paikka on missä mä nukun. Näenkö ovelle ja/tai jos joku päättää tulla kiväärin kanssa ammuskelemaan ikkunalle, osuuko muhun.\nPelottelen itseni pysymään paikallani. Nukun usein kyljelläni joten kuvittelen jonkun mahtimiehen vartioimaan selkäni takana olevaa kuviteltua käytävää. Jos liikahdan tai äännähdän, mut ammutaan.\nNuorempana myöskään mikään raaja ei saanut roikkua sängyn reunan yli tai näkyä peiton alta. Muuten tuli alligaattori tms. ja söi sen pois.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 8.11.13 Ei kommentteja:\nLukiovuotena (2009-2010) Jonnan koti muodostui mulle tavallaan toiseks kodiks. Taidettiin vähintään viikottain vierailla toistemme luona, sen päälle että nähtiin arkipäivisin koulussa(kin). Jonnalle sai mennä lyhyelläkin varoitusajalla ja eräs ovi oli aina auki eli sisään pääsi suoraan. Pitkiä koulupäiviä nollattiin jauhamalla tuntikausia kulloisistakin ihastuksista, ahmimalla Liddlin suklaakeksejä ja aamuyöhön jatkuvilla leffamaratooneilla. Kotoa lähtiessä sanoin aina mihin menin eikä sitä osattu ihmetellä vaikka vasta seuraavana päivänä olisin kotiin palaillu... Monet kerrat oon itkeny kuinka tää kaikki on jääny pois mun muutettua Hämeenlinnan kautta Lahteen ja Jonnan lähdettyä opiskelujen perässä Vantaalle.\nSyyskuussa satuttiin kotikulmille yhtä aikaa ja hetken kaikki oli kuten ennen. Likat uppoutu kattomaan O.C:ta niin että perheen äipän piti tulla varoittelemaan ettei pitsa unohdu uuniin. Mun kotona asia ois ollu omalla vastuulla, todennäköisesti palanutta pitsaa järsiessä olisin saanu kuulla ihmetyksiä miten ikinä pärjään omillani... Kymmenen nurkilla suunnistin takaisin iskälle omaan sänkyyn-ja Jonnan porukat ihmetteli miten mä siihen aikaan jo lähden.\nSeuraavaa vastaavaa kertaa saa odottaa taas ties kuinka kauan... I miss you Jonna! < 3\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 7.11.13 Ei kommentteja:\nEn oikeastaan koskaan oo tykänny lla huomion keskipisteenä mutta jollain tasolla kaipaan seuraa. Niin kun varmaan kaikki meistä. Tiedostaen omat tämän hetkiset voimavarani, hakeudun sosiaalisiin tilanteisiin sillon kun tiedän jaksavani en eli en väkisin rasita itseäni. Nyt lähiaikoina oon kumminkin kiinnittäny huomioo hämmentävään asiaan...\nViikonloppuna Piu ja Däni oli kylässä ja siinä jutellessa iski...jokin. Paha olo. Ahdistus. En saanut uusille ihmisille aukastua suutani joten tyynyä halien vuodatin kyyneleitä. Sain Däniltä halinkin, mutta ei se paljon lievittäny sisällä olevaa möykkyä...\nTällä viikolla lähdin reissuun ja huomasin samoja "oireita". Ensimmäinen ilta kylässä meni hyvin, mutta toisena oli otettava sohvalla tyyny halittavaks. Möykyn poistavaa itkua ei näkynyt, ei kuulunut...\nOonko mä aiheuttanu itelleni jonkun sosiaalisten tilanteiden pelon-tai siis onko se voimistunut näin pahasti? Kummassakin yllämainitussa tilanteessa mun seurana oli pariskunta, ilmeneekö mun mahdollinen mustasukkaisuus tuolla tavoin? Vai!.... Voisko kaikki johtua pois jättämistäni masennuslääkkeistä?\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 6.11.13 Ei kommentteja:\nTyöpöydän siivous osa 12489586579234829584\nEtte varmaan koskaan oo nähny yhtä kaunista Michael Jacksonia (-09)\nSiinähän se kevät meni. Ja kesä. Ja syksy...\nNote to life; jos neulepaidasta roikkuu lanka, älä repäise sitä pois...\nColors is my life\nPaljon värei ja mieluummin pinkkii... Siideripissis replay..\nJoskus oon pitkä pituisekseni :P\nHurjaakin hurjempi Halloween mihin en sitten lopulta edes osallistunut...\nUusi (ja toistaiseksi ainoa) pikkumusta\nVanhoja blogitekstejä tossa jokunen viikko sitten selaillessa, huomasin vanhan ruokapäiväkirjamerkinnän. Siitä se ajatus sitten lähti, ei loppuen lopuks oo kovin haastavaa kirjata viikon ajan syömisiä ylös. En kiinnittäny mitenkään erityisesti huomioo mitä söin/en syöny mitenkään erityisesti ja nyt jälkikäteen tähän tummensin herkut yms. mitkä olis voinu jättää pois.\n2 lasia vettä\n3 lasia maitoa\n2 annosta perunamuusia\nReissumies Oivariinilla, palvikinkulla ja paprikalla\nn.2 dl persikkakermarahkaa\n4 lasia vettä\n2 kourallista suklaarusinoita\n1,5 Reissumiestä Oivariinillä, juustolla ja palvikinkulla\npari hörppyä Smurffilimua\n2 karjalanpiirakkaa Oivariinilla ja juustolla\nreilu lasillinen maitoa\nReissumies Oivariinilla, juustolla ja palvikinkulla\n2,5 Reissumiestä Oivariinilla, juustolla ja palvikinkulla\n4 lasia appelsiinitäysmehua\npari kourallista suklaarusinoita\n4,5 riviä Domino-suklaata\nruisleipä Oivariinilla, palvikinkulla ja tomaatilla\nn.8 lasia vettä\nruisleipä Oivariinilla ja tomaatilla\n2 palaa Domino-suklaata\n2 lautasellista makaroonimössöä ketsupilla (ja tomaattilohkoilla)\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 4.11.13 2 kommenttia:\nÄlä sure kulta pikkuinen...\nVoi Luoja kun on olevinaan piiiiiiitkä viikonloppu. Perjantaina mulla oli pyykkipäivä, sain pestyä kaikki vaatteet vaikkakin matot jäi pesemättä ja jouduin jättään Laikun perheen Halloween-juhlat väliin. En toki torstai-iltana askarrellutkaan robottiasuani kun kolmatta tuntia... Oli ollu puhetta, että lähetään perjantaiehtoona Camsun kaa viihteelle mutt ei sit napannutkaan. Camsu tuli tähän istuun iltaan ja Piu soitteli, jos ne ois kans poikakaverinsa kaa poikennu. Camsun poikakaveri suostu hakeen sen vasta puolen yön jälkeen ja koska Piun kaa oli pitkin iltaa soiteltu niiden kyläilystä, valvoin johonkin kolmeen ennen kun menin nukkuun.\nEilen aamulla uni sitten maistuikin, muutaman kerran tuli käännettyä kylkee ja nukahdettua uudestaan ennen kun jakso nousta. Noustua virtaa sit ihmeesti löytykin ja jatkoin perjantaina hyvään alkuun saamaani siivousta. Listasin reissuun pakattavia tavaroita ja...sellaista. Juniorin kanssa oli ollu puhetta että mentäis kätevä-tekevä-lukeva-messuille ja se ois halunnu mut johonkin parkour-juttuunkin illalla. Sanoin ettei molempia samana päivänä ja valkoinen valhe päiväunista lipsahti kun piti parkouriin lähteä. Piun kaa oli soiteltu, olivat tulossa kylään pahoitellen edellisen illan peruuntumista. Uuden ihmisen meni parkourin edelle... Tällä kertaa sana piti ja pariskunta tulikin pitään seuraa-ja yöksihän ne jäivät kun Piu onnistuneesti alkuillasta sammu mun sänkyyn.\nAamuvirkut herätti mutkin tänään joskun kahdeksan jälkeen ja aikamme pyörittyä toimettomana päädyttiin kattoon Vettä elefanteille. Leffan jälkeen saattelin kaverit kotimatkalle ja lähdin Juniorin kaa messuille. Parisen tuntia vierähti ja nyt, kello kolme sunnuntaina, mietin mitä hittoa teen. Tuntuu että pyykkäyksestäkin on jo vuosi aikaa ja ei kun vaan viikonloppu jatkuu ja jatkuu...\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 3.11.13 Ei kommentteja:\nNeulansilmä vasempaan ja sataa oikeaan...\nMä saatan keskittyä päiväkausia johonkin tiettyyn juttuun, välittämättä ulkopuolisesta maailmasta. Katon levy-/kausikaupalla Lostia, teen palapeliä tai "hakkaan" jotain fb-peliä. Jostain touko-kesäkuusta oon pelannu facessa Criminal Casea-se on yllättävän pitkään pysyny suosiossa. On toki jäänyt myös alkuhuuman jälkeen vähemmälle... Tässä pari päivää sit löysin Extreme Road Trip 2:n, facessa myös. On tullu hitusen noita kilometrejä autolle jo tässä lyhyessä ajassa...\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 1.11.13 Ei kommentteja:\nViikonlopun vietin syksyisissä tunnelmissa Forssassa. Suunnitelmat ehti taas useammankin kerran muuttua matkan varrella. Loppuen lopuks käytettiin Jonnan kaa lauantaipäivä läheisellä lammella kuvatessa, ajellessa vanhoja kotikulmia läpi sekä kattomalla urakalla O.C:ta. Ihanaa laatuaikaa, sitä sitä tavallista yhdessäoloa mihin nykyään meillä on aivan liian vähän aikaa. Ja liikaa välimatkaa...\nIskä oli hommannut itselleen taas töitäkin, joten viikonlopun aikana nähtiin sen kaa ehkä yhteensä kolme tuntia. "Hieno" iskäviikonloppu... Ärräpää jaksoi taas muistutella tulevan kesän kesätöistä, joka ikinen kyläilykerta käydään sama keskustelu ja oonkin alkanu oppiin iskän taktiikan. Ollaan kun ei olisi :P\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 30.9.13 Ei kommentteja:\nSuojassa aitojen sisällä\nTänään mulla alkoi kuuden viikon mittainen työssäoppimisjakso. Etukäteen jännitti, ihan vaan jo senkin takia että mulla ei tässä kuuteen viikkoon varsinaisesti oo ollu mitään sitovia aikatauluja. Ei oo tarvinnu herätä kukonlaulun aikaan ja jaksaa ihmisten parissa, jos se on tuntunu pahalta. Aamulla seittemän aikoihin kumminkin nousin suhteellisen hyvillä mielin, puoli kaheksalta taisin jo malttamattomana poukkoilla pitkin kämppää ajatuksenani vaan "Joko saa mennä, joko saa mennä".\nKorkeat aidat kiertää koko varuskunta-aluetta ja sitten vielä pk:n pihassa on omat aitansa. Ite en aitoihin edes kiinnittäny huomioo-kunnes astuin työpäivän jälkeen niiden ulkopuolelle. Kiinnitin katseeni heti mustiin pilviin-vaikka päiväkodin pihasta lähtiessä aurinko tuntui paistavan. Ajattelin olla reipas ja käydä samaan syssyyn kaupoilla, siis sen sijaan että olisin saman tien tullu kotiin koneelle rypemään. Kävin toki kaupassa, mutta jo mennessä alkoi kiukuttaa. Oli nälkä ja ahdisti. Miten muutamassa tunnissa pystyikin unohtamaan ulkopuolisen maailman-ja miksi aitojen sisäpuolelle ei voi jäädä lopullisesti...\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 23.9.13 Ei kommentteja:\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 22.9.13 Ei kommentteja:\nTarpeellista ja hiukan ehkä tarpeetontakin\nPari postausta taaksepäin kerroin laivareissusta ja kuvassa näkyi ostoksia. Mitäänhän sillä reissulla ei pitäny ostaa... :P Niin on käyny vähän muutenkin elämässä tässä lähiaikoina. Toisaalta oon suonu sen anteeks, synttärirahat oli varmasti tarkoitettu käyttöön ja kaikkea tarpeellista on tullu ostettua. Kuten uudet farkut, kun liian rankalla kädellä sittenkin heitin niitä vaatekaapista aikoinaan pois. Tilauksessa on myös essu, oikeastaan koko itsenään asumisen ajan on ärsyttäny kun varsinkin leipomispuuhissa kaikkii menee vaatteille :D Jauhoista lähtien... Jonkin verran asioita on tullu ostettua tosin sillä pelkällä koska tahdon-periaatteella. Kuten Erinin cd (mikä muuten sekin tais puuttua reissuostos kuvasta...), kynsilakkoja, korkeavyötäröiset shortsit, karkkia,... Pitäähän sitä nyt elämästä nauttia, pienistä asioista. Aina välillä.\nYks uusista yöpaidoista\nSe riittää. :)\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 21.9.13 Ei kommentteja:\nIlta-Sanomat sen kertoi\nAikaisemmin oon ainakin kirjoitellut siitä mitä lempiväri kertoo luonteesta. Vaikka tuollaiset ovat osittain hömppääkin, tulee niitä aina katseltua. Tänään silmiin osu IS:n sivuilta kahviaiheinen tulkinta.\nMä juon lähinnä kahvia maidolla, lattea siis. Tulkinnan mukaan "Lattea juovat tai maitoa kahviinsa lisäävät ovat todennäköisimmin valmiita menemään pitkälle auttaakseen muita. He ovat mukavuudenhakuisia ja anteliaita, mutta samalla taipuvaisia venyttämään itseään vähän liikaakin." Hyvinhän tuo pitää paikkansa, välillä tulee laitettua itsensä riskirajoille ihan vaan sen takia että haluan olla mieliksi muille. Auttaa muita ja kenties unohtaa sillä tavalla omat ongelmat.\nEnempi tai vähempi paha tapa, mutta Ässä on opettanut juomaan kahvin myös mustana. Ja mustana se menee niinä päivinä kun ei esim. jaksa tuota muutaman kymmenen metrin matkaa kävellä Nesteelle maitoo ostamaan. Tai vaikka maitoo oliskin, välillä kahvi on parempaa ihan itsekseen-ilman lisukkeita. "Mustana kahvinsa juovat ovat ”puritaaneja”, jotka haluavat pitää asiat yksinkertaisina. He ovat kärsivällisiä, mutta myös vakiintuneita tapoihinsa ja vastustavat muutoksia. Hiljaisuus ja synkistely on yleistä."\nEi huano merireissu\nViime sunnuntaina lähettiin äitin ja isosiskon kaa käymään Virossa. Mä olin aina ennen laivaillu vaan iskän ja Ärräpään kanssa joten vähän jänskätti. Iskä tunnetusti antaa mennä ja tehdä mitä haluun-eikä se esim. viime syksynä ollu moksiskaan kun en omaan hyttiin yöksi löytäny. Äitin kanssa on tiukempaa, mutta keskusteltiin asiasta (onneks) jo etukäteen. Melkein arvattavissa oli, että tämä seurue odottaa porukassa pysymistä-eikä se niin kamalaa ollu kun eka ajattelin :D\nOikeastaan reissu oli aika kiva. Sunnuntai-iltana katottiin porukalla hytissä Tanssii tähtien kaa. Hyvät naurut saatiin kun siskon kaa lueskeltiin taxfree-luetteloa ja huomattiin Niiskuneidin olevan viroksi Piripiiga. Yhdessä kaikki saatiin ärsyyntyä laivan sotkuisuuteen edellisyön Radio Rock-risteilijöiden jäljiltä ja kenties hiukan toisiimmekin... Kyllä kyseisessä seurassa voisi toisenkin kerran risteilemään lähteä-seuraava kerta kumminkin on about kuukauden päästä vanhemmassa tutussa seurassa. Eli siis iskän ja Ärräpään seurassa. Saas nähdä mitä siitäkin taas tulee...\nReissuostokset. Kohtuullinen määrä karkkia tosin jäi kuvasta pois, samoin uudet kuulokkeet.\nSyystä jota en enään edes muista, mietin aikoinaan lähdenkö ollenkaan Kroatian reissuun. Seurueesta kaksi oli täysin uusia tuttavuuksia ja V:n olin tavannu kaks kertaa ennen lähtöä. Taisin siis lipsauttaa vanhemmille pienen valkoisen valheen siitä, että tunnen matkaseurani... Jostain mun silmien eteen nousi kuva jossa istuin V:n kanssa rannalla riippumatossa, auringonlaskua ihaillen ja sitä unelmaa mä sit lopulta lähdin toteuttamaan.\nRiippumattoja/-mattoa rannoilta ei löytyny, mutta auringonlaskuja tuli ihailtua. V:n syliinkin pääsin, tosin itkiessäni lapsellisesti joidenkin mahdollisuuksien menettämistä. V oli tukena kun mä tarvin sitä, sillonkin kun oltiin kaukana kotoa.\nVirallisen/varsinaisen kesäloman loppupuolella eteen singahti toinenkin "vahva" unelma, ns. sydänmunkkiunelma. Eli haluan joskus jälkikasvulleni jättää valmiiksi välipalaksi sydänmunkin "Äiti rakastaa sinua"-lappusen kera.\nSitähän mä en vielä tiedä tuleeko lapset oleen biologisia vai esim. sijoitettuja, mutta yhtä rakkaita kaikki. Yritän saada tulevan kodin ilmapiiristä sellaisen, että jokainen pystyy avoimesti puhuun tunteistaan-ja tuollaiset lappuviestit olis vaan muistutus välittämisestä.\nKirjoitellut Se_perinteinen klo 18.9.13 Ei kommentteja:


Arkeen ja juhlaan sopivat luonnonmukaisista raaka-aineista valmistetut huulimeikit saavat hymysi hehkumaan! Tutustu valikoimamme laadukkaisiin huulipuniin.\nKorosta huuliasi huulipunalla\nHuoliteltu huulimeikki viimeistelee tyylin ja antaa kasvoille lisää väriä sekä ilmettä. Meiltä löydät laajan valikoiman luonnonkosmetiikan huulipunia klassikkosävyissä. Tummista sävyistä saat näyttävän juhlameikin ja neutraalimmat sävyt sopivat erinomaisesti arkeen.\nValikoimastamme löydät luonnolliset ranskalaisen ALL TIGERS -luonnonkosmetiikkasarjan nestemäiset, vegaaniset ja suudelman kestävät huulipunat. Runsaspigmenttinen huulipunasarja on maskeeraajien ylistämä. Koostumus on mattapunan ja kiiltopunan välimuoto, joka ei kuivata huulia. Brändi lahjoittaa osan myyntituloista luonnonsuojelulle sekä uhanalaisten tiikerien suojeluun.\nRMS Beauty -brändin luonnonmukaisissa ja runsaspigmenttisissä huulipunissa on kosteuttava sekä antioksidanttinen koostumus. Meikkiartistina lukuisille kuuluisille brändeille työskennellyt Rose-Marie Swift kehitteli tuotesarjan huomattuaan, kuinka paljon synteettisestä kosmetiikasta kulkeutuu haitallisia metalleja kehoon. Hän halusi luoda täysin luonnollisen ja turvallisen meikkituotesarjan, jonka tuotteisiin on lisätty vain hieman mineraalipigmenttejä.


"Sähkövärikynä" muistelee - Memoirs of the "Electriccrayonset"\nTimo Pääkön blogi bändeistään vuosien varrelta.\nNyt kun viidenkympin kilometripylväs alkaa lähestyä, on mukava alkaa kaivella arkistoja ja muistella vanhoja bändejä uran varrelta. Mietin, mikä olisi paras lähtökohta ja aloituspiste, kronologinen, vaiko joku muu järjestys? Ajattelin kuitenkin aloittaa ”Penniless People Of Bulgariasta”, koska arkistoista löytyy runsaasti materiaalia muisteluiden tueksi, ja kyseinen orkesteri on vieläkin koossa, ja tämä ”esi-historia” saattaa kiinnostaa jotakuta.\n”PENNILESS PEOPLE OF BULGARIA”\nSulattorokkarin uusi bändi\nTarina alkaa keväisenä lauantai-iltapäivänä vuonna 1988.Ajelen kotiin aamuvuorosta Outokumpu Oyn Harjavallan Tehtaiden sulatosta. Soittomiehellä on vähän tyhjä olo, kun ei ole bändiä. Olin jonkin aikaa sitten ottanut pitkät Kinsky-yhtyeestä, ja nyt veri veti taas kämpälle ja uudenlainen amerikkalais-australialainen kitararock oli jo jonkun aikaa soinut levarissani. Alisaaren Jussi Nakkilasta oli taas kerran manipuloinut musiikkimakuani soittamalla uusia, mielenkiintoisia yhtyeitä, kuten REMiä, Replacementsia ja Hoodoo Gurusia, muutamia mainitakseni … ja olinkin kyllä varsin innoissani esim. Replacementsin ”Pleased To Meet Me” LP:stä.\nJa niinpä sitten juolahtaa mieleeni piipahtaa Jussin luona Nakkilassa, ja kysäistä, josko mies lähtisi basistiksi kitararock – bändiin …\nVaan eipä ollut Juha silloin kotosalla, siispä kerroin aikeistani Pekalle, Jussin nuoremmalle veljelle, joka tunnettiin paikkakunnalla sangen lahjakkaana kitaristina. Pekka tarjoutui heti bändiin, vaikkapa basistiksi ja niinpä asiaa alettiin kehitellä.Rumpalin pallille mietittiin Heinosen Seppoa Porin Mäntyluodosta, joka oli ollut Gora-yhtyeen viimeinen rumpali. Basson varteen Pekka ei lopuksi kuitenkaan päätynyt, vaan ehdotti kaveriaan Kimmo Kurittua.\nEnsimmäiset treenit pidettiin jossain Pihlavan/Enäjärven metsissä sijainneessa kämpässä, jonne Sepolla oli käyttö-oikeus. Muistaakseni treenit samalla jäivät Sepon viimeisiksi tässä bändissä, jostakin syystä.\n”Niin kuin isää olisi lyönyt…”\nKaukaa ei tarvinnut uutta rumpalia hakea, vaan pikku epäröinnin jälkeen päätettiin kokeilla Lassea, Pekan ja Jussin vielä nuorempaa veljeä, joka oli paukutellut kotona jo jonkin aikaa. Käytimme taas Mäntyluodon kämppää ja niiden treenien saldo oli Lassen kiinnitys bändiin ja närkästynyt puhelu ja korvauspyyntö kämpän rumpusetin omistaneelta kaverilta! Lasse oli näet hakannut yhden pelleistä aivan riekaleiksi … ja kovaahan poika hakkasi, niin kuin ”isää olisi lyönyt”, vaikkei tainnut olla vielä kahdeksaatoista vuottakaan täyttänyt!\nOmia biisejä alettiin heti alkuun väsätä, ja ekoissa treeneissä oli ainakin sellaisia kuin ”All Around Man” ( vanha bluesklassikko rokiksi väännettynä ) sekä Kinskynkin suomenkielellä veivaama ”Shooting Star”.\nLähtöpassit tuli Meri-Porin kämpiltä ja uusi rotanloukku löytyi purkutuomiotalosta jostakin Itäpuistosta Porin keskustasta .Myöhemmin paikallista ja valtakunnallistakin mainetta nauttineet näyttelijät Matti Laitinen ja Matti Hakulinen treenasivat oman bändinsä kanssa samassa paikassa.\nJotenkin muistelen, ettei soitto oikein tahtonut alkuun kulkea ja syystäkin treenattiin varsin paljon. Bändin nimeksi Pekka ehdotti ”The Big White Telephonesia” ja itse taisin ehdottaa ”Lucky Thirteeniä” tai ”Stepmothersia”.Tuolla Pekan nimellä kuitenkin sitten mentiin ainakin jonkun aikaa, koska ensimmäisen demokasetin kannessa se lukeekin.\nAlettiin tehdä Pekan kanssa yhdessä biisejä ja kyllä niitä sitten syntyikin. Varhaisilta demoilta löytyy sellaisia julkaisemattomia ”helmiä”, kuin esim ”Classified Information” ja ”Someday somehow I ll make it up to you”. Usein jommalla kummalla oli yksi osa valmiina, johon toinen sitten keksi lisää ja sitten oli kummallakin omia biisejä. Omistin tuohon aikaan Fostexin 250 neliraitanauhurin ja sillä laitteella sitten ensimmäiset alkeelliset demonauhat väännettiin. Istuttiin meidän olohuoneessa miksaamassa ja yhtäkkiä Pekka sanoi, että ”mä laitan tähän nimeks Penniless People Of Bulgaria”. En tiedä vieläkään miksi, eikä se tainnut silloinkaan tuntua kovin hyvältä nimeltä, mutta huomiotahan se herätti …\nSitten otimme osaa Porin Nuorisokeskussa järjestettyyn bändikisaan ja satuimmekin voittamaan.Palkintona taisi olla muutama satanen rahaa ja keikka jonnekin Helsingin nurkille. Se keikka ei sen suurempia poikinut, mutta vihdoin alkoi tuntua, että ”tästä voi tulla jotakin”. Moni oli tullut sanomaan bändin näyttävän ja kuulostavan yhtä hyvältä.\nTarkkaan en muista milloin siirryimme Nakkilaan Mikko Peren pihamökkiin harjoittelemaan, mutta lisää demoja tehtiin, tahkottiin joitain keikkoja ja kerättiin rahaa studioon menoa varten.\nTaidettiin sitten elää myöhäissyksyä -88 tai alkutalvea -89 kun vihdoin mentiin Ulvilaan Lars Broholmin omistamalle Laser Studiolle kunnollista demonauhaa äänittämään. Jo edesmennyt Matti Mänttä toimi äänittäjänä, ja hyvää jälkeähän nauhalle saatiin. Jotkut kappaleet toimivat jopa karvan verran paremmin demolla kuin niiden myöhäisemmät levytetyt versiot. Tässä vaiheessa bändissä oli hyvä henki päällä ja oltiin valmiita vaikka mihin.\n”Nyt sulla on SE bändi…”\nEn muista lähetinkö demoa muualle kuin Epelle Poko Recordsiin , mutta kuitenkin soitto perään varmisti Pokon mielenkiinnon. Kommentti taisi olla, että ”nyt sulla on SE bändi” … Epehän oli jo vuosia sitten ollut kiinnostunut Health A1 – orkesteristani ja luvannut tehdä sopimuksen kunhan SE bändi löytyisi …\nJa niinhän se sitten oli löytynyt vihdoin viimein, vuosien ja vuosien yrittämisen, turhautumisten ja vastoinkäymisten jälkeen. Palaset vaan loksahtivat yhteen …\nSovittiin näyttökeikasta Tampereelle, olisikohan se ollut silloinen Oskarin Hovi ja sinne nuori orkesterimme suuntasi itsevarmuutta uhkuen. Hyvät, energiset keikat alkoivat olla jo rutiinia siihen aikaan tiuhan treenaamisen tuloksena ja rajun keikan heitimme Tampereellakin. Epekin oli mielissään keikasta ja niinpä levynteosta sovittiin.\nJonkun ajan kuluttua menimmekin sitten Pokon konttoriin neuvottelemaan ja Epe muistaakseni sanoi olevansa hyvillään bändin nimestä ja sovittiin, että tehtäisiin viiden biisin Mini LP. Samalla reissulla Epe´s Music Shopista tarttui käsiin Stray Catsien ”Blast Off” comeback-albumi, jolla olikin sitten tietyt seuraukset tulevaisuudessa.\nKesällä sitten mentiin tekemään levyä Sundqvistin Mikan MSL Studiolle, joka siihen aikaan sijaitsi Lempäälässä Mikan omakotitalossa. Kolmen päivän sessio sujui mainiosti ja nauhalle tarttui energistä kitararokkia viiden kappaleen verran. Kannet kuvattiin niinikään kesällä, ja missäpä muuallakaan kuin Porin Yyterissä. Kitarabändeillä tuntui olevan muodissa jonkinlainen villin lännen romantiikka ( vrt. esim. The Johnnys ) ja niinpä kansissa onkin hiukan tuollaista ”Hirttämättömät” fiilistä lehmänkallokoruineen kaikkineen. Ja olihan levyn avausraidaksi Epe valinnut ”ehdottomasti” Pekan uuden lännesankaribiisin ”Rain Of Blood”, joten hyvin pitkälti mentiin esikuvien tyyliin.\n”Penniless People of Bulgaria” ( FORMULA 14 ) Mini LP:n julkaisu taisi olla joskus elo-syyskuussa ja kautta linjan vastaanotto oli hyvä. Levy-arvostelut olivat kaikki positiivisia ja myynti 800 kpl:n paikkeilla, mikä oli varsin hyvä mini-lp:ksi ( vrt tämän päivän myyntiluvut marginaalibändeillä ). Yleisesti ottaen kaikki tuntuivat pitävän bändistä ja keikoillakin kävi porukkaa. ”Rain of Blood” taisi olla jopa pienoinen radiohitti.\nMini-LP:n menestys kantoi sen talven ja kevättalvella Poko halusi julkaista singlen. Tie vei jälleen MSL Studiolle, jossa äänittäjänhommia aloitteli Yö-yhtyeen alkuperäiskitaristi Jani Viitanen, jonka kanssa meillä heti synkkasi hyvin. Janin johdolla tehtiinkin sitten kaksi uutta kappaletta: ”My Life Is Goin Down” ja ”I Knew I Had To Go” ( PIS-271). Single ei kuitenkaan ollut erityisen onnistunut vaan jokseenkin hajanaisen tuntuinen.\nKeikkamyyjäksi oli löytynyt Seppo Kahilaisen DEX-Viihde Pihtiputaalta, ja kohtalaisesti keikkoja tuntui olevankin. Joskus yksin ja toisinaan lämmittelimme 22-Pistepirkkoa tai Neljää Ruusua. Palkkiot tosin eivät tainneet päätä huimata.\nKesäksi alettiin kaavailla pitkäsoittolevyä ja tuottajaksi haluttiin niinikään Viitasen Jani. Levyä varten demottiin lähes koko sen aikuinen repertuaari. Mini LP:n menestys taisi tuoda vähän paineitakin tulevasta levystä ja jotenkin koko hommaan alkoi tulla sellainen ”too much, too soon”-leima. Rivit alkoivat rakoilla. Alkoi tulla kinaa biiseistä, johtajuudesta ja sen sellaisesta. Tyypillisiä nuorten alfa-urosten välisiä ongelmia. Ei puhallettu yhteen hiileen ja sitten ilmeni vähän sellaisia ikäkausierimielisyyksiäkin. Olivathan muut jäsenet usean vuoden nuorempia kuin minä, jolla oli jo perhettä ja jälkikasvuakin.\nKuitenkin keväällä iskeydyimme pariksi viikoksi taas Lempäälään LP:n äänityksiin, mutta jotenkin noita sessioita leimasivat paikoitellen vähän sellaiset huonot vibat. Oli ehkä sellaista yliyrittämistäkin. Urakka tuntui aika kovalta, mutta hauskojakin hetkiä tulee mieleen, kuten Safkan vierailu Fever-biisissä soittamassa Hammond-urkuja ja päivittäinen Kinder-munien syönti lelujen keräilemisineen.\nKesä kului festarikeikoilla ja olipa bändi hommannut oman keikka-autonkin, josta oli sitten muodostuva varsinainen riippakivi ja murheenkryyni. ”Sunshine Show” ( PÄLP-112 ) sai ilmestyttyään hiukan ristiriitaisen vastaanoton. Moni kriitikko tykkäsi, toisten mielestä levy oli tasapaksu ja haukkuipa joku sen aivan ryttyynkin. Yleensä kirjoittajilla oli tapana vääntää vitsiä bändin nimestä tyyliin ”pennittömyys vetää Nakkilan bulgaarit vakaviksi”. Myynti taisi olla kohtalaisen vaatimatonta, painos lienee ollut 2000 kpl vinyylinä ja se julkaistiin myös CD-levynä. Jotenkin levystä välittyy vähän sellainen huono fiilis, muutamista pirteistäkin biiseistä huolimatta. On helppo nähdä levyn vajavaisuudet näin jälkikäteen. Temmot ovat kovia ja sävellajit paikoitellen lauluäänelle sopimattomia. Ehkä lisäksi oli tarve uusiutua väkisin melko suoraviivaisen mini-LP:n jälkeen.\n”Pakka sekaisin ja telkkariin…”\nNyt alkoi bändillä olla vähän konseptit sekaisin. Uutta kelvollista materiaalia ei tahtonut syntyä, keikkoja kuitenkin tehtiin jonkun verran ja positiivisena yllätyksenä tuli pyyntö esiintyä Heli Nevakaren ohjelmassa TV2:ssa. Tampereen Tohlopin studiolla koimme kuitenkin karvaan pettymyksen, koska toimittaja halusi meidän nauhoittavan LP:n omasta mielestämme ehkä heikoimman raidan ”Not an Angel”. Videosta tuli aika koominen, bändi pyörii siinä ylös alas niin kuin rullat hedelmäpelissä ja sangen pitkästä haastattelusta näytettiin ainoastaan yksi lause. Kuulemma piti saada joulu-aiheisia biisejä ohjelmaan.\nUusimmat demomme kuultuaan, ilmoitti Pokon sikariporras, että ”eivät halua bändin kehittyvän tähän suuntaan”, joten huutavassa hukassa oltiin. Arki siis iski päälle loistavan alun jälkeen.\nOlin kuitenkin alkanut veivata kitaralla sellaista pientä New Model Army -vaikutteista sointukuviota. Kertosäettä ei vain tahtonut syntyä, kunnes sitten eräänä päivänä se vain putkahti päähäni. Demosin biisin lähes valmiiksi, toin kämpälle ja teimme bändi-demon. Poko ilmoitti heti, että tästä tulisi seuraava singlemme ja taas matkustimme Mika Sundqvistin luo. Tällä kertaa teimme levyn Mikan valvonnassa ja onnistuimme saamaan nauhalle varsin kelpo tuotokset. ”Winterland” oli A-puolen nimi ja B-puoleksi tuli niin ikään meikäläisen biisi ”Shotgun”. Soitto kulkee ja tuotanto on tiukkaa jyräävine kitaroineen. B-puolella hulluteltiin, puhuttiin ”venäjää” ja naureskeltiin …PIS-297 sai hauskan sinisen kannen ja mainoksen Rumbaan, muttei kuitenkaan räjäyttänyt pottia.\nOlin jo jonkun aikaa ollut kovin innoissani Stray Catsista ja rock-a-billystä yleensä ja olinpa perustanut sivuprojektiksi ”Max & The Crooners” nimisen billy-bändin yhtä hääkeikkaa varten.\nSamalla kiinnostukseni PPOB:an alkoi hiipua kaikkinaisten tappelujen ja turhautumisen vuoksi Viimeisen keikkani PPOB:n riveissä soitin Raumalla ja keikalta on jäänyt mieleen coverina soitettu Damnedin ”New Rose”. Sitten tein selväksi, että tässä muodossa ei enää jatkettaisi ja niinpä mietittiinkin eri vaihtoehtoja. Loppujen lopuksi ilmoitin häipyväni Max & The Croonersiin, enkä toki ”tainnut saada kenkää”, niin kuin Pokon historiikissa virheellisesti Epe muistelee. Tosiasiassa Epen kakkosmies Petteri Palkoaho ilmaisi levy-yhtiön edelleen tarjoavan tukeaan, jos jatkaisin bändissä. Kuitenkin sydän sanoi, että Crooners oli sillä hetkellä lähempänä ja olihan MyWay Recordsin Hakki jo osoittanut huomattavaa kiinnostusta levynkin tekoon. Siihen loppui kuitenkin minun ja myöskin muun bändin ura Poko tallissa. Ehkä oli typerää lähteä, mutta on vaikea tehdä vastoin sydämen tahtoa.\nMielestäni näitä nykyisen ”Pennilessin” varhaisia vaiheita voi kuitenkin muistella ylpeydellä. Olimmehan me silloisen median mielestä vuosien 1989-90 lupaavimpia suomalaisia indieyhtyeitä ja jälkeen jäi muutama varsin tyylikäs äänite. Kaikella kunniotuksella bändin nykyversiolle ja onnea seuraaville kahdellekymmenelle vuodelle!\nLähettänyt Love Messengers klo 8.47\nTunnisteet: formula 14, keish kurittu, kimmo kurittu, lasse alisaari, pekka alisaari, penniless people of bulgaria, poko rekords, sunshine show, timo pääkkö\nGORA : ”Revitty Harso” HORUSCD-122\nSähkövärikynä muistelee Nyt kun viidenkym...


arkilove : 'Ei saa valittaa'\nLähettänyt Miru klo 5.16\nSJ | myttyrällä 6. elokuuta 2014 klo 10.58\nIhan bonusta on tuo pyykin kuivaminen. Kun uusi kone on valmis voi suurin piirtein toiset pyykit viikata kaappiin!\nMiru 7. elokuuta 2014 klo 0.08\nKyllä! Kotiäiti kiittää! :)\nAnu T - Arjen timantteja 7. elokuuta 2014 klo 6.11\nEi valiteta ei ;) Tänä aamuna tuntui lähes vilpoiselta kun lämpöä oli "vain" 25 astetta. Miten mulla on mennyt tuo Ice Edition ihan ohi, apua. Olen ehkä kiiruhtanut ostoksilla silmät vain tiukasti sangriapussiini suunnattuina. Täytyy korjata erehdys.\nMiru 7. elokuuta 2014 klo 13.17\nSuosittelen maistamaan, tosi raikas ja hyvänmakuinen jäiden kanssa nautittava juoma! Alkossa näyttää olevan tilaustuotteena.. (Näitä tarttui meille mukaan Viron reissulta :P )


Frida last edited by @meera\n@meera Multa löytyis tämmöinen tamma, on tosin trakehner\nMoi, mullakin on puoliverisia ollut aina ja tulee aina olemaan, jotenkin tää keskustelu on vaan mennyt ohi. Joten tägään nyt itseni tänne messiin, niin ei jatkossa mene enää ohi mitään!\nPs. Jos jollain ois kivoja kenttäheposia myydä nii ostaisin kaks! @Nikki Sai mut ostamaan yhden, ja en mä vaan yhellä halua kisata, joten tarvitaan kaksi kaveria CIC4-tasolle. (Katotaan ku vuoden päästä mulla on talli täynnä kenttäpuokkeja, huups…) Kaikki muut kantakirjat paitsi hann, kwpn ja fwb käy!\nmeera last edited by @Sonja\nKenttäpuokkeja pitäis itekin hommata! Miten oon edes unohtanu koko lajin\nMitä mä teen mun kasvattajaliitteen kans? Eka meinasin et se olis BB, mutta ei tunnu hyvältä. Miltä kuulostaa vaikka Bloomsbury Art of War / Art of War Bury? Näin esimerkkinä. Kiinnostais kovasti kuulla, että minkälaisista liitteistä porukka tykkää! Oon miettiny jos en laittais liitettä ollenkaan, mutta olis kiva, kun mun kasvatit tunnistettaisiin.\nSit mulla kävi mielessä myös liittää nimet fobioihin. Traumatophobia, Chromophobia, Nyctophobia…\n@meera Mä sanosin et Bloomsbury tai pelkkä Blooms. Buryä ei äänestä, ku niitä on nii monta. Hemsbury, Foxbury, Showbury.\n@meera @Nikki äänestän kanssa Bloomsia! Todella kivankuuloinen ja kaunis etu-/takaliite olisi\nBlooms on kyllä kovin kiva! Ja se kyllä sopii kaikkeen. Mitä mieltä ootte siitä vaihtoehdosta, että kasvatinostaja saa valita, tuleeko kasvattajaliitettä vaiko ei?\n@meera kannatan että saa valita. Itellä jää tietyt kasvattajat kierrettyä kun ei vaan liite nappaa. Itellä on kans käytössä Routaruusussa valinnanvapaus, ja puokeilla ei oo liitettä ollenkaan (en oo kuudes vuodes keksiny sellaista mikä miellyttäis…)\n@Sonja Radiatingista saa käydä katselemassa kenttäbrandenburgeista varsaa\nleahiiii last edited by leahiiii @Sonja\n@sonja ei nyt oo tarjota suoraa yhdistelmää, mutta meiltä saa myös kenttää kisaavia Rinaa (xx) ja Claraa (ish) käyttää Eddyä (xx) voi myös käyttää, tosin ei itse tule kilpailemaan kenttää.\n// sattuisko muuten jollain on yllämainitulle Claralle tarjota ykspolvista xx- tai ish-oria ? varsa jäis mulle Lestaan kisataan KERJit jos orin omistaja haluaa.\n@leahiiii Hei mistä lähtien sulla on ollu kenttää kisaavii?? Ja mulla on Sierras parit xx:t, saa kisaa mitä haluu.\n@nikki siitä lähtien ku oon hankkinu lestaan ishii ja äxäxää joilla on kenttäparentsit XD\nMiks puokkitallin nimen keksiminen on niin vaikeaa? Haluaisko joku auttaa? Ei suomenkielistä, mielellään joku luontoon/eläimiin liittyvä nimi. Oma pää lyö täysin tyhjää…\n@Sonja Täältä löytyy irish sport horseja, brandenburgeja ja yksi trakehner, jotka ovat kaikki tarjolla jalostukseen\n@meera Äänestän Bloomsburya ja Bloomsia! Mulle ei oo niinkään väliä, saako kasvatteja ilman liitettä mutta musta nää ois molemmat kivoja vaihtoehtoja\n@leahiiii mulla olisi tarjota Ranea varsalle ei mitään vaatimuksia.\n@Luna-Laakso Googlaa luontonimiä, tyylii beautiful nature words tms.\nMillä painotuksilla harrastatte puoliverisiä? Myyntilistoilla, kun on yleensä vain yhden lajin kisaajia.\nItselläni (muutama hassu swb & hannover) kisaa este- ja kouluratsastuksessa, sekä yksi on niiden lisäksi kenttätaituri. Matkaratsastuskisat kuuluvat myös kaikille, ovat sellainen kiva lisä tarinointiin.\nAmy ♞ Puoliveriharrastajat last edited by Amy @Viveka\n@Viveka mulla on este-, koulu- ja kenttäpainotteisia sekä sekotuksia on semmosia jotka kisaa esteitä ja koulua, kenttää ja esteitä tai kenttää ja koulua\n@Viveka Mulla on talleissa erilaisia puokkeja. Sierrassa erj, krj ja kerj, projektissa 1 krj ja vvj, projektissa 2 krj, ja Winterissä kerj (pari kisaa myös krj)\nSylvi last edited by @Viveka\n@viveka mulla on estepuokkeja. Ne on aina ollut mun intohimo ja en oikeen saa kii koulupuokeista tai kenttäpuokeista kisaavat vain ja ainoastaan esteitä, koska se tuntuu realistisimmalta.\nMulla on talli täynnä koulupuoliverisiä Mulla on aina välillä ollut estepuoliverisiä, mut jostain syystä into aina hiipuu ja myyn hevoset eteenpäin.\nHaaveilisin tosin valjakkopuoliverisistä, ehkä joskus vielä löydän itseni pienen valjakkoprojektin parista.


Sinisen talon aarteet: Viikonloppu ja ystävät\nTiedätkö, hassua. Mulla oli ristisidevamma, jonka sain kaatuessani kans mäessä. Se oli kyllä jo 1992 syksyllä. Kävin vaikka kuin monella lääkärillä tuloksetta. Mutta jalka vaan ei parantunut. Niksahteli pois paikoiltaan vähän väliä kipeästi. Onneksi lopulta päädyin urheiluortopedille, joka saman tien tiesi että ristiside katkennut ja leikkaukseen mars. Jännä juttu tässä, miten sitä ei huomata! Et nimittäin ole edes eka, jolta kuulin saman. Onkohan siinä jotain maagista, ettei sellaista diagnoosia osata tehdä..\nAika jännä kuulla, että muillakin on samanlaisia juttuja! Ihmettelen tosiaankin samaa.. Miten ei edes rinnelääkäri osannut todeta tuota kuulemma niin tyypillistä lasketteluvammaa? Outoa. Siskoni vietti mm. omat häänsä uutena vuonna tuolla niksahtelevalla polvella!!\n3. kesäkuuta 2008 klo 10.12\nTeillä on riittänyt huisketta. Ja mahtavaa, että Antti on oppinut pyöräilyn ilman apuja =) Täytyy tuoda tytsy ottamaan mallia kesällä. Sen verran on jo rohkeutta, että tuulispäänä polkee menemään ettei peräs tahdo pysyä.\n3. kesäkuuta 2008 klo 20.05\nMoikka Maissi, kiva kuulla paljon uutisia. Teillä onkin ohjelmaa ja touhua :) Ihana tuo pelargonia, minullakin hankintalistalla sellainen vaaleanpunainen. Ikuinen hempeilijä kun olen ja siis vaaleanpunaisen vankkumaton kannattaja!\n3. kesäkuuta 2008 klo 22.10\nMoi Tiia; joo, yllättävää kyllä Antti oppi tuon pyöräilyn jalon taidon. Kääntyessä toki laittaa vielä helposti jalkoja maahan, mutta muuten ihan jo hyvin.\nMerja! Minä olen myös tuon vaaleanpunaisen vankkumaton kannattaja, edelleen! Ostamissani pelargonioissa on pinkki keskusta ja muuten ovat vaaleanpunaisia, eivätkä nekään ole ollenkaan hassumman näköisiä!\n4. kesäkuuta 2008 klo 14.24


Työaikalaki uudistuu 1.1.2020 – Tyosuojelu.fistä löydät joulukuussa keskeisimmät muutokset selvennyksineen - Tyosuojelu.fi - Työsuojeluhallinto\nnull Työaikalaki uudistuu 1.1.2020 – Tyosuojelu.fistä löydät joulukuussa keskeisimmät muutokset selvennyksineen\nUusi työaikalaki (872/2019) astuu voimaan 1.1.2020. Keskeisimmät muutokset liittyvät lain soveltamisalaan, työajan käsitteeseen, työajan enimmäismäärän seurantaan, joustotyöaikaan ja työaikapankkiin. Varsinkin asiantuntijatyön joustomahdollisuudet lisääntyvät.\nTyosuojelu.fi-verkkopalvelusta löydät joulukuun aikana päivitettyä tietoa uuden työaikalain säännöksistä ja tulkinnoista. Tarkentavaa tietoa saat myös työsuojeluviranomaisten valtakunnallisesta puhelinneuvonnasta.\nAlla kuvataan pääpiirteissään lain merkittävimmät muutokset.\nHuomio kokonaistyöajan seurantaan\nTyöaikalakia sovelletaan jatkossakin laajasti työ- ja virkasuhdetyöhön. Lain ulkopuolelle rajautuvat tehtävät, joissa työntekijällä on työaika-autonomia eli hän voi itse päättää työajastaan. Tällöin työaikaa ei määritellä ennalta eikä sen käyttöä valvota. Lisäksi laissa on lista työtehtävistä, jotka voivat rajautua sen soveltamisen ulkopuolelle, jos työaika-autonomian edellytykset täyttyvät.\nYlitöiden enimmäismäärien seurannasta siirrytään kohti kokonaistyöajan seurantaa. Uuden lain tultua voimaan työnantajalla on velvollisuus varmistua, että työaika tasoittuu enintään 48 tuntiin viikossa neljän kuukauden seurantajaksolla. Jakson pituudesta voidaan sopia toisin työehtosopimuksella. Laskennassa otetaan huomioon kaikki työaikalain mukainen työ: säännöllinen työ sekä lisä-, yli- ja hätätyöt. Neljän kuukauden jakson määrittely tuo työnantajalle lisävelvoitteen työajan seurantaan ja on tärkeää, että työajanseurantaa tekevät henkilöt ovat tietoisia tasoittumisvaatimuksesta.\nJoustotyöaikakin vaatii työajanseurantaa\nJoustotyöaika on uusi työaikamuoto, jossa työntekijä voi itsenäisesti päättää työajan sijoittelusta ja työntekopaikasta vähintään puolet ajasta. Työaikamuoto perustuu sopimukseen ja soveltuu vain aloille, joissa työtä voidaan tehdä pääsääntöisesti työntekijän päättämänä aikana.\nTyöntekijä raportoi työaikatietonsa työnantajalle työaikakirjanpidon perustaksi, mutta myös joustotyöajassa työaikaseuranta kuuluu työnantajalle. Työnantajan tehtävänä on lisäksi varmistaa, että työaikalain mukainen viikkolepo toteutuu eikä säännöllinen työaika ylitä 40 tuntia viikossa neljän kuukauden seurantajaksolla.\nLakiin mahdollisuus sopia työaikapankista\nTyöaikapankkeja on käytetty joillakin toimialoilla työehtosopimusperusteisesti jo nykylain aikaan. Työaikapankin käyttöönotto on edellyttänyt työnantajan järjestäytymistä, koska pankki on aina vaatinut paikallista sopimista. Uuteen lakiin sisältyvä työaikapankki on työ- ja vapaa-ajan yhteensovitusjärjestelmä, jolla työaikaa, ansaittuja vapaita tai vapaa-ajaksi muutettuja rahamääräisiä etuuksia voidaan säästää ja yhdistää toisiinsa. Lakiperusteinen työaikapankki on rinnakkainen työehtoperusteiselle työaikapankille ja otettaessa käyttöön uutta pankkia on vanha pankki syytä lopettaa, ettei sekaannuksia synny.\nPankin perustamisesta on sovittava työyhteisötasolla joko luottamusmiehen kanssa tai muutoin. Kyse ei siis ole työnantajan ja työntekijän keskinäisestä järjestelystä. Laissa säädetään pankin perustamisen muotomääräyksistä ja sopimuskumppaneista. Pankin käytössä on hyvä ottaa huomioon myös työajan enimmäismäärän seuranta ja siitä aiheutuvat velvoitteet.


Kaupunkikonserniin kuuluvat strategiset tytäryhtiöt Länsirannikon Koulutus Oy, Pori Energia Oy, Porin Linjat Oy, Porin Satama Oy, Porin Toimitilat Oy, Porin YH-Asunnot Oy, Prizztech Oy ja Satakunnan ammattikorkeakoulu Oy ovat konserniohjeen mukaisesti raportoineet toiminnastaan ajanjaksolta 1.1.-31.3.2020 sähköisillä Eemeli-lomakkeilla. Liitteenä on Eemeli-raporttien lisäksi niiden yhtiöiden täydentävät raportit, jotka ovat sellaisen antaneet.\nYhtiöt ennustavat pääasiassa tilikaudelta 2020 lähellä nollaa olevaa tai negatiivista tulosta. Ainoa selkeä poikkeus on Pori Energia, jonka tulosennuste on lähes 6 miljoonaa euroa. Toisaalta Porin Linjat ennustaa noin 1 miljoonan euron tappioita. Yhtiöihin vaikuttaa hyvin eri tavoin vallitseva koronaviruksen aiheuttama tilanne.\nTavoitteiden toteutumisen osalta vain Länsirannikon Koulutus, Porin Toimitilat ja Prizztech ennustavat pääsevänsä kaikkiin tavoitteisiinsa. Muiden yhtiöiden osalta vain puolet tai vähemmän tavoitteista ennustetaan toteutuvan kuluvan tilikauden aikana.\nKokonaisuutena tilanne on hyvin epävarma ja ennusteet tarkentuvat sekä tavoitteiden että yhtiöiden tulosten osalta tilikauden aikana, kunhan paremmin nähdään millaisia vaikutuksia koronaviruspandemialla on ja kuinka pitkään erilaiset rajoitustoimet jatkuvat.\nLänsirannikon Koulutus Oy: Diana Bergroth-Lampinen (palvelussuhdejäävi, Länsirannikon Koulutus Oy) ja Juha Vasama (palvelussuhdejäävi, Länsirannikon Koulutus Oy) poistuivat kokouksesta asiakohdan käsittelyn ja päätöksenteon ajaksi.\nPuheenjohtajana tämän asiakohdan osalta toimi Anne Liinamaa ja hänen sijaansa pöytäkirjan tarkastajana toimi Mari Kaunistola.\nPori Energia Oy: Tommi Salokangas (yhteisöjäävi, Pori Energia Oy, hallituksen jäsen) poistui kokouksesta asiakohdan käsittelyn ja päätöksenteon ajaksi.\nPorin Linjat Oy: Oili Heino (yhteisöjäävi, Porin Linjat Oy, hallituksen puheenjohtaja) poistui kokouksesta asiakohdan käsittelyn ja päätöksenteon ajaksi.\nPorin YH-Asunnot Oy: Esa J. Wahlman (yhteisöjäävi, Porin YH-asunnot Oy, hallituksen puheenjohtaja) ja Petri Huru (yhteisöjäävi, Porin YH-asunnot Oy, hallituksen jäsen) poistuivat kokouksesta asiakohdan käsittelyn ja päätöksenteon ajaksi.\nSatakunnan ammattikorkeakoulu Oy: Raisa Ranta (yhteisöjäävi, hallituksen jäsen poistui kokouksesta asiakohdan käsittelyn ja päätöksenteon ajaksi.\nStrategisten yhtiöiden raportit 31.3.2020.pdf (pdf, 643 kt)\nWinnova Toiminnan erityispiirteet kuluvana vuonna.pdf (pdf, 7 kt)\nPori Energia olennaiset tapahtumat 2020 03.pdf (pdf, 69 kt)\nOsavuosiraportti Prizztech Oy 31.3.2020 - Final.pdf (pdf, 93 kt)\nSAMK Osavuosiraportti 1-3 2020 luvut.pdf (pdf, 26 kt)


Perintä Moldovassa | Bierens Debt Recovery Lawyers\nOnko yrityksellänne moldovialainen asiakas, joka ei maksaa laskuaan? Moldovan kaupankäyntikulttuuri ja määräykset eroavat tavallisista käytännöistä, mikä usein vaikeuttaa saatavianne takaisinperinnän. Meidän perintä asianajajilla on kattava kokemus ja asiantuntemus, suostutella velallisenne maksamaan. Toimeksiantonne saavuttuaan teemme kaikkemme suorittaakseen velkanne takaisinperinnän ilman viivettä. Bierensin yli 60 vuoden kokemuksen ansiosta pystymme kotiuttamaan saatavianne ulkomailta tehokkaasti.\nEhdotuksia, kun moldovialainen asiakas ei maksaa:\nMeidän kansainvälisillä perintä asianajajilla on kattava kokemus Moldovan lainsäädännöistä, määräyksistä, kaupallisesta tavasta ja kulttuurista. Näin pystymme kommunikoimaan velallisen kanssa paremmin ja kehottamaan heitä maksamaan nopeammin.\nSaatavien perintä Moldovasta on kanssamme tehokasta ja edullista. Pystymme avustamaan teitä vapaaehtoisen sekä oikeudellisen perinnän kanssa, joka säästää teidän aikaa ja rahaa.\nVelkojen takaisinperintäprosessi Moldovassa\nKun on kyse velkojen takaisinperinnästä Moldovassa, perintäprosessi jakautuu kahteen vaiheeseen – vapaaehtoinen perintä ja oikeudellinen perintä. Vapaaehtoisen perinnän aikana, takaisinperintä aloitetaan ilman oikeudellista väliintuloa ja oikeudellisen perinnän aikana oikeustoimet otetaan käyttöön. Koska olemme perintä lakifirma, pystymme avustamaan teitä molemmissa vaiheissa, joka säästää teidän aikaa ja rahaa. Useimmat erääntyneet saatavat Moldovassa peritään ilman oikeudellista väliintuloa.


Lässig Posliinikulho, Garden Boys | Lastentarvike.fi\nEtusivu/Ruokailu/Mukit ja lautaset/Lässig Posliinikulho, Garden Boys\nLässig Posliinikulho, Garden Boys\nLässigin hurmaavat posliiniastiat ovat ihanteellisia lapsen ruokailuhetkiin. Tämä posliinikulho on varustettu silikonirenkaalla, joka varmistaa että kulho pysyy paikallaan lapsen ruokaillessa. Silikonirengas on irrotettava. Posliinikulho on kestävä, eikä siihen tartu makuja tai hajuja ruoasta. Lässig posliinikulhon voi pestä astianpesukoneessa, ja se on myös mikronkestävä. Yhdistä Lässig posliinimukin ja -lautasen kanssa!\nTuotteen mitat: 12x12x5cm\nLässig Posliinimuki, Garden Boys


Anne Nyman: Kaupantäti ei unohda – Missä myyjien tulospalkkio? – Kansan Uutiset\nAnne Nyman: Kaupantäti ei unohda – Missä myyjien tulospalkkio?\nAnne Nyman 6.6.2021 10.00\nOlipa kerran pörssiyhtiö, jolla meni hyvin. Pörssiyhtiö palkitsi myös työntekijöitään, aivan kaikkia muita henkilöstöryhmiä paitsi myyjiä, tulospalkkiolla.\nRaskaana koronakeväänä 2020 meidät myyjätkin mainittiin julkisuudessa yhteiskuntavarmuuden kannalta kriittisenä alana. Citymarket-ketju palkitsi myyjät kassilla, jossa oli muovinen juomapullo, aurinkovoide ja pussillinen keksejä. Osa meistä koki tämän pilkantekona, ja jotkut jättivät ”palkintokassinsa” hakematta.\nAstuin julkisuuteen palkitsemisasiasta (löytyy yhä Ylen sivuilta). Keskolaiset pääluottamusmiehet ja Keskon ammattiosasto peräänkuuluttivat samoin tasavertaista kohtelua. Tämän jälkeen Kesko päätti maksaa myyjille tsemppirahaa, joka oli kokoaikaiselle maksimissaan 200 euroa brutto, osa-aikaiselle kymppejä. Eihän se samalta tunnu, kuin jos työnantaja olisi spontaanisti halunnut kiittää ja osoittaa arvostustaan. Otin rahan kuitenkin kiitollisena vastaan. Tulipa silläkin joku lasku hoidettua.\nKeskon Code of Conductissa (eettinen ohjeisto, toimintaohjeisto) sanotaan: ”Kohtelemme toisiamme yhdenvertaisesti. Keskossa sitoudumme työntekijöiden yhdenvertaiseen ja oikeudenmukaiseen kohteluun kaikissa henkilöstöasioissa…Yhdenvertaisuus, syrjimättömyys ja oikeudenmukaisuus ovat keskeisiä periaatteita Keskon henkilöstövalinnoissa, palkkauksessa, työssä etenemisessä ja muissa henkilöstöasioissa.” Onkin lievästi sanottuna erikoista, että Orwellin Eläinten vallankumousta mukaillen toiset ilmeisesti ovat yhdenvertaisempia kuin toiset.\nKaupan työntekijät ovat valtaosin matalapalkkaisia, osa-aikaisia naisia, joille tulospalkkio merkitsisi todella paljon.\nKesko ilmoitti juuri, että ensimmäisen kvartaalin tulos 2021 on historian paras Q1. Odotan mielenkiinnolla, saavatko kaikki henkilöstöryhmät tulospalkkion ensimmäistä kertaa koskaan.\nTuula Kärki 8.10.2020 15.35\nKU:n arkistosta: Myyjät joutuvat sossun luukulle: Suurin ongelma liian vähäiset työtunnit\nTuula Kärki 4.4.2021 14.00\nSTT–Viivi Salminen 28.1.2021 13.42


Lopotin Toimelan pihaunelmia: Pääsiäinen laskeutuu Toimelaan\nKruunu Vuokko 17. huhtikuuta 2014 klo 17.35\nLasten tekemät pääsiäiskoristeet ovatkin tosi ihania ja helyttäviä.\nAurinkoista ja rentouttavaa pääsiäistä.\nTuulevi 18. huhtikuuta 2014 klo 0.38\nKiitos kommentista ja mukavia pyhiä sinullekin.\nGitta 17. huhtikuuta 2014 klo 19.51\nKivoja koristeita. Hyvää pääsiäistä\nTuulevi 18. huhtikuuta 2014 klo 0.39\nSatu 17. huhtikuuta 2014 klo 20.11\nMukavaa Pääsiäisenaikaa sinulle! Toivotaan hyviä ilmoja, että päästäisiin vähän pihallekin :)\nTuulevi 18. huhtikuuta 2014 klo 0.40\nTotisesti toivotaan ja eiköhän toiveemme näyttäisi toteutuvan.\nEeviregina 17. huhtikuuta 2014 klo 22.59\nMeidän kissat ei välittänny mitään ohrasta! Onpa siinä minulle nyt raeruohoa.\nKivat nuo huovutetut munat. Edellisessä postauksessa kasvi on mun mielestä maksaruohoa. Meillä kasvaa samanlaista. Hyvää pääsiäisenaikaa!\nTuulevi 18. huhtikuuta 2014 klo 0.41\nTykkään myös huovutetuista munista kovasti. Mitä tulee edellisen postauksen kuviin, niin se pieni keltainen on mielestäni maksaruohoa. Alemman kuvan kasvi, jolle en tiedä nimeä, on korkeaa ja aivan erilaista, ei minun mielestäni maksaruohoa. Hyviä pyhiä sinullekin ja kiitos kommentista.\nTuulevi 22. huhtikuuta 2014 klo 22.01\nAnteeksi Eeviregina, taisit olla oikeassa väittäessäsi kasviani maksaruohoksi. Tulin tutkineeksi maksaruohoja netistä ja niitähän löytyi vaikka minkälaisia. Tämä omani, korkea ja vaaleanpunainen, saattaisi kuvien perusteella olla komeamaksaruoho, vai mitä tuumitte? Kuva on siis edellisessä postauksessa.