Paulin J. Hountondji (1942–) on Beninistä kotoisin oleva filosofi, ajattelija ja poliitikko. Hän on kirjoittanut pääasiassa ranskaksi afrikkalaisen filosofian luonteesta. Hountondjin ajattelun taustalla vaikuttavat erityisesti Louis Althusser (1918–1990) sekä Jacques Derrida (1930–2004). Juuri näiden filosofien ajattelu nouseekin esiin hänen teoksessaan African Philosophy: Myth and Reality (1983; Sur la philosophie africaine, 1976) . Tässä artikkelissa pureudutaan teoksen kautta siihen katkokseen, jonka eurooppalainen kolonisaatio on saanut aikaan afrikkalaisessa ajattelussa. Näin voidaan lopulta käsitellä kysymystä siitä, onko filosofia vain länsimainen käsite. Ongelmana on siis länsimaisen filosofian tai ajattelun tunkeutuminen afrikkalaiseen traditioon ja se, kuinka tämä vaikuttaa afrikkalaiseen kulttuuriin ja sen identiteetin muotoutumiseen.\nKokoelmallisuus muodostaa Hountondjin teoksen heikkouden, mutta toisaalta myös sen vahvuuden: se on laadittu erikseen julkaistuista artikkeleista. Hountondjin ajattelu on muotoutunut hitaasti diskurssissa, johon hän on ottanut osaa juuri artikkelien muodossa. Lopulta tällainen ajattelun historiallisesti rakentunut diskurssi on julkaistu kyseisen teoksen muodossa. Artikkelit ovat ilmestyneet alkujaan vuosien 1969–1973 välillä, paitsi teoksen päättävä jälkikirjoitus on ilmeisesti julkaistu kirjan mukana vuonna 1976. Teosta lukiessa nousee myös toinen tärkeä asia esille: se on suunnattu enemmän afrikkalaiselle kuin länsimaalaiselle yleisölle. Tämä palvelee mielenkiintoisella tavalla kirjassa esitettyjä filosofisia näkökohtia ja kritiikkiä, ja saa erityisesti länsimaisen lukijan miettimään kohdallista tapaa suhtautua teokseen.\nHountondjin metodi on pääosin hermeneuttinen, hän palaa luvuiksi jaotelluissa artikkeleissaan samoihin lähteisiin ja samoihin kysymyksiin kerta toisensa jälkeen. Artikkelit osoittavat myös hienoista muuntautumista. Ensimmäisessä artikkelissa hän esittää, että filosofisen diskurssin on oltava poliittisesti kytkeytynyttä, mutta esimerkiksi loppupuolen pohdinta, joka liittyy afrikkalaisen ajattelijan Kwame Nkrumahin (1909–1972) tuotannon pohjalta kehiteltyyn niin kutsuttuun ”nkrumahismiin”, taas kiistä tämän. Näin muodostuu paralleeli Hountondjin käsittelemän Nkrumahin teoksen Consciencism: Philosophy and Ideology for De-Colonisation (1970) kanssa: Hountondji kritisoi teoksesta esitettyjä tulkintoja, joissa pyritään hyödyntämään teosta ”yhtenäisen ideologian” tai filosofian luonnissa. Tällaisen ohjeen antaa Hountondji siis myös oman teoksensa lukijalle. Samainen ohje voi olla hyvä muistaa myös tätä artikkelia lukiessa.\nEnnen Hountondjin teokseen syventymistä on paikallaan tarkastella lyhyesti Afrikan kulttuurihistoriaa, erityisesti suhteessa siihen, minkälainen on ollut ”länsimaalaisen” tai ”eurooppalaisen” ja ”afrikkalaisen” kulttuurin vuorovaikutus. Esimerkiksi Chris Harmanin mukaan Afrikassa vallitsivat muinoin tyystin omanlaisensa agraarikulttuuriset taidot. Esimerkiksi rautaa sulatettiin Afrikassa samaan aikaan kun se levisi Eurooppaan, mutta tekniikka oli erilaista. Bantun kieltä puhuvat kansat Länsi-Afrikassa omaksuivat nämä metodit vuosien 2000 eaa. ja 500 jaa. välillä. Liikkuvuus Afrikan ja Euroopan välillä oli näihin aikoihin lähes olematonta, joten on oletettavaa, että tekniikoiden kehittyminen on ollut itsenäistä. Länsi-Afrikan alueelta käytiin kauppaa toisen suuren afrikkalaisen kulttuurin kanssa, Egyptin. Saharan kautta liikuttiin myös Maghrebiin: näitä teitä länteen kulkeutui arabiankielisiä kirjoituksia sekä Islamin uskonto.\nHarman esittää Länsi-Afrikan ja Egyptin kehittyneen kuitenkin varsin erillään, mikä takasi omanlaisensa sivilisaatiot sekä toisistaan erottuvat kulttuurit. Kaupankäynti oli kuitenkin suhteellisen vilkasta, joten kulttuurista vaihtoa lienee tapahtunut. Harman korostaa Zimbabwen merkitystä kukoistavana sivilisaationa, kunnes kullan arvon romahdettua 1400-luvulla maa heikkeni merkittävästi. Hän huomauttaa myös Afrikan monista ongelmista, joista luultavasti suurin on ollut maantieteellinen: pohjoisessa sijaitsee laaja Sahara, jota on vaikea ylittää. Meri, johon törmää Afrikasta katsottuna lähes jokaisessa ilmansuunnassa, on ollut pitkään este. Tähän verrattuna Eurooppa taas on pystynyt kommunikoimaan läpi historiansa idän kanssa.\nEurooppalainen kulttuuri ja afrikkalainen kulttuuri ovat historiansa saatossa olleet kuitenkin monenlaisessa vuorovaikutussuhteessa. Aki Huhtisen mukaan Hountondji olettaa Egyptin kulttuurin periytyneen lähes sellaisenaan kreikkalaiseen kulttuuriin. Kyseessä voi pitkälti olla se myyttinen pohja, jonka päälle ja jota vastaan ensin esisokraatikot ja sitten Sokrates sekä Platon filosofoivat. Lansana Keita taas on jakanut Afrikan kulttuurihistorian kolmeen kauteen: 1) klassiseen kauteen, eli Egyptin kukoistuksen kauteen, jolloin maa koostui lähes kokonaan afrikkalaisesta väestöstä; 2) keskiväliin, jolloin Islam alkoi vaikuttaa Pohjois- ja Keski-Afrikan kirjallisuuteen; 3) uuteen aikaan, jota luonnehtii kolonialismi ja sen heikentävä vaikutus Afrikan perinteeseen. Vaikka jaottelu on yksinkertaistava, antaa se silti jonkinlaisen kuvan Afrikan tärkeistä käännekohdista.\nHistorian saatossa kristinuskolla on tietysti ollut valtava merkitys Afrikan kulttuuriin. Aluksi kristinusko levisi mantereelle pääosin lähetyssaarnaajien toimesta. Muutamat suuret kulttuuriset romahdukset, kuten esimerkiksi edellä mainittu Zimbabwen kohtalo, helpottivat kristinuskon tunkeutumista Afrikkaan. Kristinuskoa on pitkään leimannut erottelu uskovan ja pakanan välillä, jolloin afrikkalaiset ”outoine” kulttimenoineen ja eurooppalaisesta näkökulmasta poikkeavine uskomuksineen oli helppo nähdä pakanoina.\nRasistinen elementti on toki sisältynyt jo kauan kristinuskoon ja länsimaiseen kulttuuriin, mutta nähdäkseni vasta 1600-luvulta alkaen, uuden tieteellisen kehityksen sekä 1700-luvun valistuksen myötä, on tämä piirre muodostunut perustavammaksi. Kristinuskossa ”afrikkalaiset pakanat” nähtiin vääräuskoisina, mutta kuitenkin pelastettavissa olevina ja juuri tästä syystä ennen muuta ihmisinä. Toki valistuksen periaatteet sisälsivät ”valistamisen”, joka Immanuel Kantin mukaan oli jokaisen yksilön oma tehtävä, mutta sangen usein tämä typistyi siihen, että vallankahvassa olevat pyrkivät ”valistamaan villejä”. Merkillepantavaa onkin, että monet tunnetut valistusfilosofit ovat ylenkatsoneet ei-eurooppalaista kulttuuria ja ajattelua. Esimerkiksi G. W. F. Hegel piti afrikkalaista kulttuuria ja sen henkistä elämää suorastaan eurooppalaisen antiteesinä. Lopulta länsimaisesta perspektiivistä katsottuna biologia ja erityisesti tietynlainen käsitys evoluutiosta näyttivät osoittavan, kuinka valkoinen rotu oli ”johtava” muihin nähden. Luonnollisessa hierarkiassa tiettyjen ihmisryhmien alisteisuus oli synnynnäistä ja siten ”luonnollista”. Tällaisen ajattelun sementoituminen eurooppalaiseen tietoisuuteen takasi sille, mikä käsitettiin ”toiseksi” ”ensimmäiseen” nähden alempiarvoisen sijan. Tällöin afrikkalainen ei koskaan voinut olla länsimaalaisen silmissä samanarvoinen, ihminen.\nHountondji ja ”afrikkalainen filosofia”\nTeoksen African Philosophy: Myth and Reality yhtenä suurena teemana on yhtenäisen ”afrikkalainen filosofia” -käsityksen purkaminen. Hountondji rajaa afrikkalaisen filosofian tarkoittamaan kokoelmaa tekstejä, joiden tekijöinä ovat afrikkalaiset ja joita tekijät kutsuvat filosofiaksi. Seuraavaksi hän argumentoi Placide Tempelsin (1906–1977) teokseen Bantu Philosophy (La philosophie bantoue, 1946) keskittyen, että filosofinen diskurssi tulisi vapauttaa poliittisuudesta. Tempels oli lähetyssaarnaaja, joka halusi yhdistää kristinuskon ja afrikkalaisen ajattelun, painottaen edellistä. Hountondji huomauttaa, että vaikka teos on avannut tietä muille kirjoittajille, Tempels keskittyy kirjoittamaan vain eurooppalaiselle yleisölle. Hän esittelee myös Tempelsin tulkintoja bantujen ”metafysiikasta”, ja lopulta ajatusta yhtenäisestä bantufilosofiasta, jonka kaikki bantut jakavat. Tässä ajatuksessa kulminoituu yksi Hountondjin suurista kritiikeistä: etnofilosofia on suurelta osin pyrkinyt etsimään yhtä laajaa afrikkalaista filosofiaa ja erityisesti sellaista, joka olisi ollut olemassa ”jo ennalta”. Juuri tällainen pyrkimys johtaa Hountondjin mukaan afrikkalaisen filosofian harhaan.\nMyös toinen filosofinen ajattelija, Alexis Kagame (1912–1981), saa osansa kritiikistä. Hänkin postuloi yhtenäisen bantufilosofian, joka kuitenkin eroaa sisällöllisesti Tempelsin vastaavasta. Kagamelle bantufilosofia näyttäytyy ”yhtenäisenä” myyttinä tai ideana, joka on periaatteessa konstruoitu, mutta lopulta – kuten Tempelsin tapauksessa – pyyhkii pimentoon poliittisten ja sosiaalisten ongelmien vyyhdin. Tällainen diskurssi täytyy Hountondjin mukaan puhdistaa ja sille täytyy valaa uusi teoreettinen pohja, joka ei kuitenkaan ole irrallinen poliittisesta suuntautumisesta. Hountondjin tiivistää, että kolonisaation ajan afrikkalainen filosofia on rakennettu täysin Eurooppaa varten, ja itse ajatus yhtenäisestä afrikkalaisesta filosofiasta on länsimaalainen.\nHountondji esittelee myös kolmannen hahmon, Aimé Césairen (1913–2008), joka kritisoi bantufilosofian poliittista käyttöä. Césaire ei ole kuitenkaan tunkeutunut sen genealogiaan tarpeeksi kriittisesti. Hountondjin mukaan koko etnofilosofia pitäisi suodattaa Césairen käyttämän, mutta laajemman kritiikin läpi. Vaikka Césaire pyrki raivaamaan jotain autenttista kaikesta poliittisesti latautuneesta etnofilosofiasta, hänen heikkoutensa oli lopulta sama kuin Kagamen ja Tempelsin: hänkin ajatteli, että afrikkalaisen ajattelun taustalta on löydettävissä jokin yhtenäinen ”filosofia”.\nHountondjin mukaan yksi väärinluetuista ajattelijoista on edellä mainittu Nkrumah. On tosin huomattava, että suuri osa Nkrumahin tuotannosta ei ole tämän itsensä tekemää. Näistä kirjoituksista on kaikesta huolimatta koottu yhtenäinen oppi, nkrumahismi. Tällä yhtenäisen opin lukemisella tai konstruoimisella on Hountondjin mielestä oikeistolainen agenda, jonka tarkoituksena on hävittää sosialistinen ulottuvuus Nkrumahin teoksista. Tällaisen ”väärintulkinnan” sijaan Hountondjin tarkoitus on tuoda esille Nkrumahin oma tavoite ”jatkuvasta itsekritiikistä ja ideologisesta analyysistä”. Tämän Hountondji tuo esille osoittamalla Nkrumahin mainitun Consciencism-teoksen vanhaan ja uudempaan painokseen sisältyviä eroja, jotka liittyvät perustavanlaatuisiin kysymyksiin, kuten esimerkiksi traditionaalisen afrikkalaisen yhteiskunnan luokkajakoisuuteen ja väkivaltaiseen vallankumoukseen. Näin Hountondji tuo myös esille, kuinka teos säilyttää illuusion, jonka mukaan olisi olemassa yhtenäinen ja ideologisista kiistoista vapaa Afrikka, ja että tällainen olisi vieläpä tavoittelemisen arvoinen asia. Juuri tällaisen ”metafyysisen illuusion” voittaminen johtaisi Hountondjin mukaan poliittisen ja filosofisen debatin vapautukseen.\nHountondjin mukaan afrikkalainen ajattelu on siis vain jatkanut sitä tulkintaa, jonka eurooppalainen ajattelu on tehnyt afrikkalaisesta kulttuurista ideologisesti värittynein termein. Tällöin Afrikka on jäänyt – ehkä jopa tyytynyt – sivupolkumaiseen asemaan eurooppalaisen ajattelun ”suuressa virrassa”. Kaikki ajattelu, joka voisi olla originaalia, on joutunut kohtaamaan eurooppalaisen muotin, johon se on pakotettu. Eurooppalaisessa ajattelussa on lähdetty oletuksesta, että ei-läntisiin, primitiivisiin sivilisaatioihin sisältyy jonkinlainen mystinen myytti yhtenäisyydestä: yhtenäinen uskomusten järjestelmä.\nSamoin etnofilosofia ja antropologia olettivat, että primitiiviset ja kehittyneet yhteiskunnat olisivat automaattisesti erilaisia. Hountondji tuo nopeasti esille etnofilosofian epätieteellisyyden: tieteessä ei postuloida mitään, mitä voisi verrata oletetun inhimillisen yhteisön yksimielisyyteen. Etnofilosofia ei siis ole millään tavalla yhtenäistä, sillä etnofilosofinen teksti ja siitä eroava teksti eivät tuota synteesiä, siis yhtenäistä järjestelmää: ne eivät ole siis verrattavissa. Tällainen myytti kollektiivisesta afrikkalaisesta filosofiasta toimii siis vain savuverhona, jonka kulloinenkin ajattelija voi valjastaa oman filosofiansa palvelukseen.\nNiinpä voi todeta, että eurooppalaisten ajattelijoiden tavoite tehdä Afrikan filosofiasta yksi yhtenäinen systeemi liittyy pitkälti kulloisenkin kirjoittajan omaan historialliseen tilanteeseen. Esimerkiksi juuri Tempels pyrki tasoittamaan tietä kristinuskolle. Kyseisessä historiallisessa tilanteessa teos onnistuikin löytämään laajan lukijakunnan.\nTodellinen ja väärä pluralismi\nHountondjin teoksen yksi tärkeimmistä osuuksista on luku True and false pluralism. Kyseinen luku kartoittaa yksinkertaisesti, mutta onnistuneesti käsitteiden ”kulttuuri” ja ”sivilisaatio” monimutkaista suhdetta. Hountondji jakaa Euroopassa vallinneen suhteen ei-eurooppalaisuuteen kahteen historialliseen jaksoon: ensin vallitsi ajatus Euroopan ylivertaisuudesta, mutta nykypäivänä on tällainen lähtökohta muuttunut ajatukseksi eurooppalaisesta kulttuurista ainoastaan yhtenä tapana tulkita luontoa ja ihmisten välisiä suhteita. Lopulta tällainen ajatus on jopa kääntynyt jonkinlaisen pelastuksen etsimiseksi ei-eurooppalaisesta toiseudesta. Antropologi Claude Lévi-Strauss (1908–2009) näki traditionaaliset yhteiskunnat eurooppalaisia autenttisempina, kun taas Straussin edeltäjät antropologit Edward Tylor (1832–1917), Lewis Henry Morgan (1818–1881) ja Lucien Lévy-Bruhl (1857–1939) ajattelivat, ettei ole olemassa ei-eurooppalaista kulttuuria. Heille traditionaaliset yhteiskunnat olivat ikään kuin alkeellisia eurooppalaisia yhteiskuntia. Tämä voi olla taustalla siinä lännelle tyypillisessä mahdollisuudessa, että muut kulttuurit esiintyvät jonkinlaisena pelastuksena lännen omalta teknologiselta ylimäärältä ja standardisoinnilta. Hountondjin mukaan myös monet afrikkalaiset nationalistit omaksuivat tällaisen näkökannan (”negritude”): esimerkiksi Césaire piti tummaihoisten ei-teknologiaa hyveenä ja hänen mukaansa Euroopalla ei ollut mitään annettavaa muulle maailmalle.\nAntropologiassa kulttuuri yksinkertaistetaan usein kokonaisuudeksi ja tätä kokonaisuutta verrataan toisiin kokonaisuuksiin: Afrikka ja Eurooppa ovat molemmat sivilisaatioita, mutta sivilisaatio itsessään on nähtävä ainoastaan vastakkaisten kulttuuristen ainesten törmäyskenttänä. Afrikkaa tai Eurooppaa ei pidä nähdä suljettuna systeeminä, vaan avoimena ja keskeneräisenä historiana, joka muodostuu samanlaisen debatin kautta, joka sitä on edeltänytkin. Ainoana yhdistävänä tekijän Afrikan kulttuurien välillä on manner. Hountondjin mukaan kansallisvaltiossa kulturalismi ottaa taaksepäin katsovan kulttuurisen nationalismin muodokseen ja piilottaa ja peittää todellisia ongelmia.\nHountondji mukaan nykpäivänä ei ole järkevää olettaa autenttisen traditionaalisen yhteiskunnan olemassaoloa, eikä näin ollen tällaista eroa voida tarjota lännelle. Afrikan on kohdattava itsensä ja oma pluralisminsa, joka on aina jo ollut olemassa. Eurooppa on järsinyt Afrikan loppuun ja hylännyt sen omaan kulttuuriseen muukalaisuuteensa ja nationalismiinsa. Hountondjin mukaan on tajuttava, että pluralismi on jo osa jokaista yhteiskuntaa. Afrikkalaisten on otettava vapaa suhde omaan traditioonsa, kulttuureihinsa ja muiden maiden kulttuureihin. Tällaisessa kehityksessä voisi Hountondjin mukaan yliopistoilla olla ratkaiseva rooli: juuri niiden tehtäväksi muodostuisi afrikkalaisen ideologian omaksuminen, muttei kuitenkaan niin, että se hajoaisi partikulaarisuuteen. Tästä hän ottaa esimerkiksi historian opetuksen: ei tulisi opettaa Afrikan historiaa vaan historiaa yleensä, mutta esimerkiksi afrikkalaisella kielellä. Lisäksi opetuksessa tulisi ylipäätään käyttää afrikkalaisia kieliä, eikä englantia tai ranskaa. Kaiken kaikkiaan on tärkeää elää ”afrikkalaisuutta” eikä opetella sitä.\nEräitä tapoja lähestyä kysymystä ”mitä on filosofia”\nHountondji kysyy kirjassaan, muuttaako adjektiivi, esimerkiksi ”afrikkalainen”, substantiivin ”filosofia” sisältöä. Hänen itsensä mukaan termin ”filosofia” sisällön vaihtelut viittaavat kuitenkin yhteen ja samaan ”sisällön kysymisen” metodiin eli siis filosofiaan. Hountondji huomioi määritellessään afrikkalaista filosofiaa, kuinka kysymyksessä on ennen kaikkea kirjallisuus, jonka ovat tuottaneet afrikkalaiset ja joka koskee filosofiaa. Näiden seikkojen lisäksi on huomioitava empiirinen fakta: maantieteellinen paikka. Lisäksi hänen mukaansa afrikkalaisten ajattelijoiden kirjoitukset, jotka koskevat länsimaalaista filosofiaa, kuuluvat afrikkalaiseen filosofiaan.\nErotuksena edellisistä määritelmistä etnofilosofia on ”esifilosofiaa”, joka erehtyy luulemaan itseään metafilosofiaksi. Hountondji yhdistää filosofian ja metafilosofian, sillä filosofia on aina historiallista itsereflektiota. Tällainen historiallisuus merkitsee Hountondjille käsitteistöä ja termistöä, joita on käytettävä hyväksi, ja ehkä lopulta ylitettäväkin. Juuri tästä ”ylittämisestä” voikin hänen mukaansa kummuta uusi autenttinen afrikkalainen filosofia. Filosofiaan sisältyy siis omanlaisensa tapa kysellä ja havaita: yksilöinä otamme osaa filosofiseen debattiin, joka paljastaa totuutta, joka ei kuitenkaan ole ”vain yksin minun omaisuuttani”.\nHountondjin mukaan ajattelua on kuitenkin vaikea aloittaa tyhjästä, joten Afrikan filosofian paikka on enemmänkin edellä, uutena ja avoimena dialogina sekä debattina. Tällaisessa debatissa yksilöiden ajatukset kohtaavat ja synnyttävät molemminpuolista kritiikkiä, joka parhaassa mahdollisessa tapauksessa tapahtuu afrikkalaisten kesken. Niinpä Hountondjin mukaan afrikkalaisten on osallistuttava eurooppalaisiin tieteisiin omalla panoksellaan, vapaasti ja itsenäisesti. Ilman tällaista osallistumista heillä ei ole minkäänlaista mittapuuta, mihin verrata omaa tieteellistä tuotantoaan. Hountondji rinnastaakin hyvin vahvasti tieteen ja filosofian, tai voisi kai sanoa, että hän pitää filosofiaa tieteenä. Hän lainaakin Althusseria, jonka mukaan filosofian vallankumoukset ovat kytköksissä tieteen vallankumouksiin.\nTällainen filosofinen tai tieteellinen debatti on aina historiallista ja sitä kantaa kirjoitettu sana. Hountondji esitteleekin yhden kokonaisen luvun verran filosofiaan liittyneitä vallankumouksia. Näiden ja kyseiseen lukuun sisältyvän argumentoinnin myötä hänen tarkoituksensa on esittää, että filosofiset systeemit ovat vain yksittäisiä teorioita, mutta kuitenkin osia filosofian alati kehittyvässä historiassa ja debatissa. Vaikka monet teoriat esittivät itsensä lopullisena filosofiana, on filosofia kuitenkin avoimella lopulla varustettu tarina. Hountondji ei kuitenkaan hylkää ”lopullisen systeemin tarvetta” suoralta kädeltä, vaan näkee sen tarpeellisena ja ehkä jopa inhimilliseen ajatteluun luonnollisesti kuuluvana seikkana. Hänen mukaansa historia osoittaa yllätyksellisyyttä, jota ei voi redusoida pois. Lopulta filosofia on Hountondjille rakenteellisesti ”itse historia”.\nHountondji nostaa esille myös kysymyksen tieteellisestä ja ei-tieteellisestä kirjallisuudesta: millainen on filosofian rooli, ja miten meidän tulisi suhtautua suulliseen perimätietoon ja myytteihin, joissa kuitenkin piilee filosofinen lataus. Tosin toisaalla Hountondjin korostaa, että se mikä sopii tieteeseen, sopii myös filosofiaan. Hountondji huomauttaa, ettei kaikki kirjallisuus ole kuitenkaan filosofiaa, eivätkä kaikki ajattelijat ole filosofeja. Esimerkiksi antropologi Marcel Griaulen (1898–1956) esittelemä sokea mystikko ja ajattelija Ogotemmêli on enemmänkin kansanrunoilija, joka edustaa myyttistä perinnettä. Hountondjin mukaan tieteellisen kirjallisuuden erottaa taiteellisesta kirjallisuudesta vahva kytkös historiallisuuteen.\nLopulta Hountondji esittää, että on kaksi asiaa, joita tieteellinen diskurssi tarvitsee: 1) on oltava kirjoitettua tiedettä ja 2) on oltava tieteellistä materiaalia, jota käyttää resurssina diskurssissa. Näiden lisäksi kysymys koskee vielä sitä, liitetäänkö afrikkalaiseen filosofiaan – joka on siis Hountondjille afrikkalaisten tekemään filosofista kirjallisuutta – suullinen perimätieto? Tätä hän perustelee Derridan käsityksillä kirjallisuudesta laajassa merkityksessä. Derridan mukaan on mahdollista ajatella suullista perimätietoakin osana kirjoitettua historiaa. Lopulta kysymykseksi nousee kirjoittamisen tarkoitus: onko kyseessä ”muistaminen” vai ”luova työ”? Suullinen perinne näyttäytyy kuitenkin usein dogmaattisena ja järkähtämättömänä, ja unohtaminen syö sitä alituisesti. Tällainen ”kirjallisuus” ei siten omaa filosofiselle diskurssille tyypillistä itsereflektiivistä luonnetta. Lopulta, Nkrumahin Consciencism-teosta tulkitessaan, Hountondji tulee siihen lopputulokseen, että metafyysinen diskurssi pitää irrottaa poliittisesta diskurssista. Poliittiset päätökset seisovat omillaan eikä tähän tarvita metafysiikan diskurssia.\nTässä nousee esille Houtondjin teoksen ehkä suurin ongelma: poliittisen ja metafyysisen diskurssin erottelun tarve. On mahdollista myös esittää kysymys metafysiikan tarpeellisuudesta ylipäätään, mikäli metafysiikka on tiukasti erotettava muusta todellisuudesta – esimerkiksi juuri politiikasta. Tietenkin jonkinlaisen valmiin ja sementoituneen metafyysisen näkökulman ottaminen apriori lähtökohdaksi politiikassa on epäilyttävää, mutta tällaisen lähtökohdan tiedostaminen ei silti poistane metafyysisen diskurssin osuutta poliittisessa diskurssissa.\nEivätkö nimittäin politiikkaa aina ohjaa jotkin ideaalit ja metafyysiset suunnat: eikö politiikka ole muutakin kuin välitöntä praktista toimintaa? Toimintaa varten tarvitaan myös teoreettisuutta, eli Edmund Husserlia (1859–1938) mukaillen transsendentaaleja ideaaleja, jotka muodostavat merkityksellistä toiminnan horisonttia ja lopulta mahdollistavat toiminnan maailmassa. Voisi jopa väittää, että jonkinlaisen metafyysisen muotoilun pitäminen esillä ja selvillä auttaa myös tunnistamaan poliittisen argumentoinnin ”piilotettua ideologiaa”.\nMuitakin ongelmia teoksessa on. Esimerkiksi Nkrumahin ajattelua esitellessään Hountondji kompastuu klassiseen ajatukseen ”oikeasta ja väärästä luennasta”. Myös Hountondjin pohdinnat ”afrikkalaisesta filosofiasta” ylipäätään voi nähdä ongelmallisina. Onko esimerkiksi Hountondjin asenne ylimielinen hänen kysyessään oikeutusta sille, että afrikkalaista ajattelua luonnehditaan ”afrikkalaiseksi filosofiaksi”? Eikö filosofia ole ainoastaan yleistermi tietynlaiselle rationaaliselle ajattelulle: kritiikille ja näihin liittyvälle diskurssille. Entä mistä syystä afrikkalaista ajattelua tulisi ylipäätään kutsua filosofiaksi? Toisaalta voisi kysyä, onko filosofisesta diskurssista löydettävissä joitakin yleisiä ja universaaleja aspekteja, esimerkiksi ajatus kuolemasta? Vai johtuuko kenties tietyn ”universalismin” löytyminen siitä, että eurooppalainen ajattelu on oikeastaan levittäytynyt kaikkialle?\nLopuksi – Hountondjin teoksen pohjalta kummunneita ajatuksia\nPuolalaisen sittemmin Iso-Britanniassa asuneen kirjailijan Joseph Conradin (1857–1924) teoksen Pimeyden Sydän (alkup. 1902) voi tulkita monella tapaa. Tätä teosta, jossa päähenkilö Charles Marlow esittää kertomuksen matkastaan ”pimeyden sydämeen”, voi pitää rasistisena ja nihilistisenä, mutta sen voi myös nähdä suurena kritiikkinä imperialismia ja ajan ajattelua kohtaan. Hountondjin kirjan pohjalta Conradin teos näyttäytyy kuitenkin nähdäkseni uudessa valossa. Voisi ajatella, että Marlowin viidakossa tapaama Kurtz on suurelta osin saavuttanut jonkinasteisen tasapainon afrikkalaisten kanssa ja juuri tätä Eurooppa pelkää. Kurtz on siis tuomittava ja hävitettävä nopeasti, sillä eurooppalainen imperialismi pelkää ”menettävän otteensa”, mutta mistä? Luultavasti valta-asemastaan maailman pelastajana: siis suurena valistajana joka kertoo ”muille kansoille” kuinka näiden tulee elää. Juuri Kurtz on kuitenkin löytänyt ja saavuttanut paikan, jossa ”toiseus” ei näyttäydy enää eriarvoisena, vaan toisena ihmisenä.\nVai onko näin sittenkään? Kantaessaan kuolevaa Kurtzia kohti laivaa, Marlow näkee tämän elävän ”henkisesti tyhjänä” ja kuitenkin jollain tavalla irrallaan, omassa ideaalimaailmassaan. Voidaan siis ajatella, että Kurtz ei olekaan saavuttanut yhtenäisyyttä suhteessa Afrikkaan, vaan kyse on enemmänkin – ja ehkä lopulta – juuri siitä, mitä Hountondjikin kritisoi: Kurtz on pyrkinyt löytämään jonkinlaisen pelastuksen toiseuden parista. Tällaisesta pyrkimyksestä ei ole löydettävissä enää ulospääsyä – edessä on vain kauhua ja kauhua.\nOn mielenkiintoista, että Euroopan ikeestä vapautuminen on kuin valistuksen perinteen ottamista tosissaan: afrikkalaiset pyrkivät ”henkiseen itsenäisyyteen” Euroopan holhouksen alta. Tästä ikeestä vapautuminen ei merkinnyt vain poliittista itsenäisyyttä, vaan myös oman ihmisyyden voittamista takaisin. Aivan kuin Eurooppa olisi kääntänyt valistuksen ideaalit päälaelleen, tahallaan tai tahattomasti. Euroopan sivilisaatio on saattanut itse toteuttaa näitä ”ideaaleja” onnistuneestikin, omalla alueellaan, mutta ne eivät ole juurikaan koskeneet ei-eurooppalaisia. Käsite ”filosofia” on näin ollen ehkä itse aiheuttanut oman kuolemansa, erityisesti pyrkiessään (valistuksen perinteitä noudattaen) purkamaan filosofisesta diskurssista kaiken ”irrationaalisen”. Tarkoitukseni ei ole esittää, että niin sanottu traditionaalinen yhteiskunta olisi irrationaalinen, vaan että filosofia – ja laajemmin tieteellinen rationaalisuus – on konstruoinut tästä sellaisen. Juuri tämä on Hountondjin argumentin ydin. Rationaalisen diskurssin kasvaessa ja vahvistuessa länsimaisessa kulttuuripiirissä nähdään kaikki tästä diskurssista poikkeava kasvavassa määrin ei-rationaalisena, toisena ja diskurssiin kuulumattomana. Siksi Hountondji on luultavasti oikeassa myös siinä, että traditionaaliset yhteiskunnat eivät voi tarjota enää – jos ovat koskaan voineetkaan – lännelle ”toiseuden” mallia.\nJuuri tästä syystä voidaan kuitenkin ”toiseuden” kautta esittää kritiikkiä Eurooppaa kohtaan. Tällöin molemmat voivat kehittyä ja katsoa itseään, ja huomata laajempia ongelmia. Toisaalta tätä ei missään nimessä pitäisi ajatella vain hyödyn näkökulmasta, vaan kuten Jean-Luc Nancy (1940–) asian muotoilee: yhteisön tehtävä on nähdä itsensä päämääränään, sillä ei ole mitään ulkoisia funktioita. Myös Nancyn käsite ”singulaarinen pluraliteetti” sopii yhteisöihin: maailma on rakentunut singulaarisista yksilöistä, jotka kuuluvat singulaarisiin yhteisöihin ja lopulta johonkin, jota voi ehkäpä kutsua ”ihmiskunnaksi”.\nConrad, Joseph (2002) Heart of Darkness. Hesperus Press, Lontoo, Englanti.\nHarman, Chris (2008) A People’s History of the World. Verso, New York.\nHountondji, Paulin J. (1983) African Philosophy – myth and reality (Sur la philosophie africaine, 1976). Hutchinson & Co., London.\nHountondji, Paulin J. (2001) ”Afrikkalainen filosofia, myytti ja todellisuus”. Teoksessa E. Puoskari ja R. Simola (toim.) Afrikkalaisen filosofian antologia. Gaudeamus, Helsinki, 97–117.\nHuhtinen, Aki (1991) Mitä filosofiaa Afrikassa?. Teoksessa Juha Varto (toim.) Toinen järjestys – katsaus Afrikan filosofiaan. Filosofisia Tutkimuksia Tampereen Yliopistosta, vol XX, Tampere, 21-32.\nHusserl, Edmund (2012) Eurooppalaisten tieteiden kriisi ja transsendentaalinen fenomenologia (Kisis der europäischen Wissenschaften und die transzendentale Phänomenologie: Eine Einleitung in die phänomenologische Philosophie, 1936.) Suom. Markku Lehtinen. Gaudeamus, Helsinki.\nKant, Immanuel (2007) ”Vastaus kysymykseen: Mitä on valistus?” (1784). Teoksessa Juha Koivisto, Markku Mäki ja Timo Uusitupa (toim.) Mitä on valistus? Vastapaino, Tampere, 85–94.\nKurki, Janne (2005) Yhteisöttömien yhteisö, Apeiron Kirjat, 2005.\nNancy, Jean-Luc (2000) Being singular plural (Être singulier pluriel, 1996). Stanford University Press, Stanford.\nOlen käyttänyt Hountondjin teoksen luvun African philosophy, myth and reality (Hountondji 1983, 55–71) englanninnosta ja suomennosta (Hountondji 2001, 97–118). Olen merkinnyt viitteisiin ensin englanninkielisen laitoksen sivunumerot ja suluissa suomenkielisen käännöksen sivunumerot.↵\nArtikkelissa eurooppalainen ja länsimaalainen – erityisesti juuri kulttuurin yhteydessä – tarkoittavat jotakuinkin samaa.↵\nKs. alla luku ”Houtoundji ja ’Afrikkalainen filosofia’”.↵\nHarman 2008, 137–139.↵\nVrt. Huhtinen 1991. Tosin vastakritiikkinä voi esittää, että kumpikaan taho ei esitä juuri mitään todisteita tämän väitteen puolesta.↵\nEsimerkiksi Juha Varto käy läpi tällaisia suuntia teoksessaan Ajattelemisen alku ja loppu: kreikkalaista eetosta etsimässä (2008), kuten myös Jean-Pierre Vernant teoksessaan Kreikkalaisen ajattelun alkuperä (1962/2009).↵\nHuhtinen 1991, 29–30.↵\nHountondji 1983, 11.↵\nJuuri tästä syystä voidaankin argumentoida termin ”luonnollinen” käyttöä vastaan – erityisesti sen epämääräisyyden takia.↵\nHountondjin tavasta problematisoida länsimaisen ajattelun tapaa nähdä esimerkiksi afrikkalaisessa ”toiseudessa” jonkinlainen ”pelastus” ks. luku ”Todellinen ja väärä pluralismi”.↵\nHountondji 1983, 33.↵\nHountondji 1983, 34. Myöhemmin Hountondji esittelee pitkän listan kirkonmiehiä, joiden tarkoituksena on ollut kartoittaa afrikkalaisen ajattelun pohjaa, johon istuttaa kristinusko (mt., 58–59; Hountondji 2001, 100–101).↵\nEtnofilosofia tarkoittaa Hountondjille periaatteessa länsimaalaisten antropologien, filosofien ja teologien harjoittamaa tulkintaa afrikkalaisesta ajattelusta.↵\nHountondji 1983, 35–38.↵\nHountondji 1983, 41. Kagamen mukaan Euroopan ja Afrikan filosofioissa on dynaaminen ja staattinen aspekti, kun taas Tempelsin mukaan eurooppalainen on staattista ja afrikkalainen dynaamista.↵\nHountondji 1983, 43–45.↵\nHountondji 1983, 57–58 (Hountondji 2001, 100).↵\nHountondji 1983, 60 (Hountondji 2001, 103).↵\nHountondji 1983, 131–134.↵\nHountondji 1983, 135–139.↵\nHountondji 1983, 154.↵\nHountondji 1983, 155.↵\nTyytyminen viittaa tässä kohdin Hountondjin kritiikkiin suurta osaa afrikkalaista ajattelua kohtaan, joka hänen mukaansa on lähinnä hyväksynyt alempiarvoisen paikkansa länsimaiseen ajatteluun nähden.↵\nHountondji 1983, 52. (Hountondji 2001, 103–104.)↵\nEsimerkkinä Hountondji käyttää Tempelsin ja Kagamen tulkintoja bantuajattelun ”voimista”, jotka eroavat, mutta näitä ei voi verrata toisiinsa eikä oikeastaan mihinkään muuhunkaan.↵\nHountondji 1983, 61–62 (Hountondji 2001, 104–105). Huomautuksena: Hountondji ei näe etnofilosofiaa täysin negatiivisena asiana, sillä se on esimerkiksi synnyttänyt laajan määrän kirjallisuutta.↵\nHountondji 1983, 156–159.↵\nHountondji 1983, 160–162.↵\nHountondji 1983, 163–168.↵\nHountondji 1983, 56 (Hountondji 2001, 98).↵\nHountondji 1983, 63–66 (Hountondji 2001, 106–109).↵\nHountondji 1983, 63 (Hountondji 2001, 106).↵\nHountondji 1983, 71–72.↵\nHountondji 1983, 53–54.↵\nHountondji 1983, 172.↵\nHountondji 1983, 84–107. Länsimaisen filosofian historian vallankumousten kuvailu tapahtuu näiden sivujen välillä.↵\nHountondji 1983, 73–74.↵\nHountondji 1983, 84.↵\nHountondji 1983, 66–67 (Hountondji 2001, 110).↵\nHountondji 1983, 75.↵\nHountondji 1983, 81.↵\nNähdäkseni tällainen väite on erittäin kyseenalainen. Voidaan nimittäin ajatella, että suurin osa – ehkä jopa kaikki – taideteoksista nojaavat historiaan, siis toisiin teoksiin. Historia on välttämättä sidoksissa taideteosten sisältöön ja sitä paitsi näyttää, että Hountondji erottelee taiteessa muodon ja sisällön, mitä voi pitää ontuvana tapana tulkita taidetta. Hountondji jopa esittelee teoksia, jotka olisivat voineet ilmestyä ”aivan eri järjestyksessä”.↵\nHountondji 1983, 105–107.↵\nHountondji 1983, 153–155.↵\nHountondjin teoksen yksi luku (111–129) käsittelee 1800-luvulla Saksassa opiskellutta ja opettanutta afrikkalaista filosofia, Anton-Wilhelm Amoa. Luvussa käydään seikkaperäisesti läpi Amon ajattelun historiaa ja hänen elämänvaiheitaan. Luvun tarkoituksena on kuitenkin osoittaa kuinka Hountondjin mielestä Amon ajattelu ei sisällä mitään afrikkalaista, vaan on läpeensä länsimaalaista filosofiaa. Toisaalta, Hountondji kysyy, mitä tällainen afrikkalaisuus kyseisissä teksteissä edes olisi? Tällainen vieläpä nostaa vanhan ongelman pöydälle: vastakkainasettelun Euroopan ja Afrikan filosofian välillä.↵\nKatso esim. Husserl 2012.↵\nToisaalta saattaa olla, että Hountondji tarkoittaakin ”metafysiikalla” pikemminkin juuri edellä mainittua annettua metafyysistä oletusta ja kritiikitöntä suhtautumista siihen.Tällaisen tunnustaminen ja tästä vapautuminen kritiikin avulla johtaisivat poliittisen debatin sekä filosofisen debatin vapautumiseen Vrt. Hountondji 1983, 153–155.↵\nTällaisen tulkinnan lukkoon lyömisessä on kuitenkin ongelmansa; esimerkiksi Marlow’n kohtaa Kurtzin ikään kuin jonkin koko imperialismia inkarnoivan hengen. Vrt. “I saw him open his mouth wide. . . as though he had wanted to swallow all the air, all the earth, all the men before him.” (Conrad 2002, 68.)↵\nEsim. ”…he was hollow at core” (Conrad 2002, 66), sekä “…he was not much heavier than a child” (76).↵\nKantille valistus on ”ihmisen pääsemistä ulos hänen itsensä aiheuttamasta alaikäisyyden tilasta”. Tällainen alaikäisyys taasen on hänen mukaansa ”kyvyttömyyttä käyttää omaa järkeään ilman toisen johdatusta”. Ks. Kant 1784/2007.↵\nHountondji 1983, 23–24.↵\nNancy 2000; ks. myös Kurki 2005.↵\nKategoria Artikkeli ja asiasanat afrikan historia, Afrikka, afrikkalainen ajattelu, afrikkalainen filosofia, afrikkalainen kulttuuri, antropologia, arkistohaamu, Césaire, ei-eurooppalainen, etnofilosofia, eurooppa, Hountondji, Kagame, kulttuuri, Nkrumah, pluralismi. Lisää kirjanmerkkeihin pysyvä linkki.


Me purkamme Mikhailov-minihallin rakentamisen kaneille - Eläimet - 2020\nPieni maatila kaneille tekee sen itse\nKysy häneltä pupuja, eikä hän koskaan lopu! 70-luvulla venäläinen akateemikko Igor Mikhailov kehitti uuden järjestelmän kanien kasvatukseen. Se oli radikaalisti erilainen kuin aikaisemmin, ja se koostui itsenäisyydestä. Myöhemmin tätä menetelmää kutsuttiin lyhenteeksi "MIAKRO" neljän sanan ensimmäisten kirjainten jälkeen:\nItse asiassa tämä kone, joka itsenäisesti huolehtii eläimistä.\nIhmisen osallistuminen prosessiin on vähäistä. Olosuhteet ovat todella spartalaisia: ympäri vuoden kaneja (ja jopa lapsia!) Elää kadulla jatkuvasti tuuletetuissa häkissä. Erikoissuunnittelu pohjassa - hän kerää ja poistaa jätettä. Eli eläinten ei tarvitse hengittää ammoniakkia ja muita myrkyllisiä aineita.\nSelvittää täysin uuden sukupolven korvat. Niitä kutsutaan pääsääntöisesti "kiihdyttimiksi", siis yleisnimeksi "kiihdytetty kanin jalostus". He eroavat täysin heidän sukulaisistaan - vanhoista. Niillä on erinomainen koskemattomuus, kestävyys, paksumpi takki ja ennätyspaino. Koska he joutuvat karsimaan rasvaa talvella, he joutuvat kertymään rasvasta.\nMikhailov panostaa kanin geneettiseen puolustusmekanismiin, joka atrofioi "rikkaasta" elämästä. Muuten, luonto on asettanut ihmisessä jotain vastaavaa! Ei jokainen meistä, sivilisaation kallisarvo, kykenee selviytymään luonnossa.\nKanit sopeutuvat kaikkeen nopeammin. Mikhailov-menetelmän mukaan vauvojen kolme ensimmäistä kuukautta eivät poistu äidistä. He ruokkivat maitoa, lämmittävät lämpöä ja valmistautuvat itsenäisyyteen. Tänä aikana he ovat jo saamassa painoaan 4-6 kiloon.\nIhmisten puute ja heidän huolestumisensa aiheuttavat ei-kausiluonteisia, vaan ympäri vuoden jälkeläisiä.\nMikhailov-menetelmä ja hänen pienet maatilansa kaneille sisältyvät kaikkiin maatalouden yliopistojen ja oppilaitosten oppikirjoihin.\nHän on suosittu ammatillisten kanin kasvattajien keskuudessa. Nyt sitä käytetään menestyksekkäästi paitsi pienissä yrityksissä, myös suurissa talonpoikaistiloissa ja yhteisyrityksissä. Joten mikä on Mikhailovin mini-tilan salaisuus?\nTilan säästäminen: pienviljelyssä ei tarvita suuria alueita. Ellei tietysti ole valtava maatila\nKanit kasvavat nopeasti, mikä antaa suuren painonnousun\nKasvu eksponentiaalisesti. 5 kaneja 25 kuukaudessa antaa 25 kuutiota\nRuoka ja vesi ovat erillisissä syöttölaitteissa ja juomareissa, aina puhtaat ja palvelevat eläinten tarpeisiin.\nKanit elävät erikseen, joten niiden lukumäärää on helppo hallita.\nUlosteet eivät viipy häkissä, vaan virtaavat alas erityisellä viemärillä. Tämän seurauksena ei ole lainkaan epäpuhtauksia eikä infektioita.\nKiihdyttää kaneja käytännöllisesti katsoen sairaiksi, koska niiden liha on pehmeämpi ja pehmeämpi.\nOn mahdollista eristää sairaita eläimiä, se vähentää epidemian puhkeamisen mahdollisuutta.\nSyöttölaitteiden kätevän sijainnin vuoksi ennaltaehkäiseviä ja terapeuttisia toimenpiteitä ei ole vaikea toteuttaa.\nAlla olevassa kuvassa on esitetty Mikhailovin mukainen solumalli ja toinen todiste siitä, että kaikki nerokas on yksinkertainen. Eläimet ovat verkosta pakotetuissa paikoissa. Seinä, sellaisenaan, ei. Vain yksi vaneri-asuntojen seinämä on pohjoispuolella. Se suojaa kylmältä tuulelta. Eteläinen puoli on auki, se on yleensä ruudukko. Hänen vuoksi talo on hyvin tuuletettu eikä sulkeudu valolta ja ilmalta. Vuoteet on myös erotettu toisistaan ruudukon riveillä ja peitetty vähärasvaisella katolla. Koko rakenne muistuttaa monikerroksista asuinrakennusta.\nKunkin kanin ”tasainen” pinta-ala on 1,4 neliömetriä, se on suunniteltu 25 henkilölle. Talossa on kolme kerrosta. Eared elää yläkerrassa. Alakerrassa on ruokasali, jossa on syöttölaitteet ja juomat. Osa lattiasta kaninpunaisista ruusukimppuista, jotta luonnollisesti päästäisi eroon fikalyistä.\nOlohuoneen alla - neljä telineitä. Ne yhdistävät rakenteen ja antavat sille vakauden. Telineiden välissä on alin taso - tämä on pentueen vetäytyminen.\nTämän suunnittelun ansiosta osastojen hoito kestää noin 20 minuuttia viikossa.\nJotkut kasvattajat eivät ymmärrä, mikä on viisto katto. Ja tämä on innovaatio itsestään - toistaa villin kanin minkin muotoa.\nKani-kattohuoneiston kokonaispinta-ala lasketaan jokaisen eläimen mukavuuden mukaan, mutta etusija annetaan siitoseläimille. Hänen mukaansa rakennuksen oikeellisuus näkyy. Jos kani tuo jälkeläisiä, niin ne kaikki on järjestetty. Mitat on laskettava sekä yksilöiden lukumäärän ja tilan koko.\nMinihuoneistoa ei ole vaikea rakentaa käyttäen Mikhailovin piirustuksia. Tärkeintä on halu, materiaalit ja vähimmäis puusepäntyökalut.\nTeknologian noudattaminen on vaikeampaa ja laskea itsenäisesti mittasuhteet, jotka perustuvat tarvittavien eläinten määrään. Jokaiselle on helpompi ostaa valmis häkki. Älä ajattele mitään. Vaikka kokeneet karjankasvattajat, he eivät koskaan lopeta vain myymälän vaihtoehtoja ja jatkuvasti parantavat ja täydentävät suunnittelua omin käsin, eivät ainoastaan kanin tarpeisiin, vaan myös heidän mukavuutensa vuoksi.\nJos siis päätit kokeilla itseäsi rakentamisessa, tarvitsemme:\n2 arkkia vaneria\nsinkitty rauta kattoarkki\n8 neliömetriä. metriä ruberoidia\nkaksi metriä kiinteää ABS: tä ja 1 - pehmeää\nMinirakennuksen rakentaminen alkaa jalusta. Että hänen pitäisi pitää kaikki irtotavarana olevat makuuhuoneet ja muut huoneet. siksi jalustan kehyksen on oltava laadukkaita ja kestäviä materiaaleja.\nMahdollinen ja metalliversio.\nTäällä luodaan suorakulmainen reikä, joka yhdistää säiliön ja pistorasian pentueeseen. Tämä tekee solut itsepuhdistuviksi. Siten ei ole välttämätöntä jälleen kerran häiritä eläintä poistuakseen häkistä. Loppujen lopuksi sama Igor Mikhailov osoittautui tieteellisesti todistetuksi, että henkilön silmissä näkyvä kani tuntuu suunnilleen samanlaiselta kuin lionin silmissä.\nKaivos on verhoiltu puukuitulevyillä ja eristetty lisäksi pakkasenkestävällä ja ruostumattomalla materiaalilla.\nMuiden osastojen verhoiluun sopii edullinen nippu-aita, kuitulevy ja vaneri.\nKävely- ja pesitilat\nSolun alempi taso on jalustassa. Sen runko - 4 telinettä, joiden poikkileikkaus on 20 * 100 millimetriä.\nItäpuolelta verhoiltu verho. On tarpeen tehdä pieni ikkuna (noin 25 mm). Tämä kolmikerroksisen kanin taso on jaettu useisiin huoneisiin. Ne ovat turvapaikka ja ansa, joka on aina hyödyllinen esimerkiksi uudelleensijoittamiseen ja fyysiseen tutkimukseen.\nTämä on todellinen refectory! Täällä voit syödä ruokaa ja juoda vettä. Syöttölaite, Mikhailovin teorian mukaan, on parempi käyttää bunkkerisäiliötä, ja juoma-astia on kanisteri. Pohja - aukon koko 200 * 200 mm. Se johtaa kaivettuun miinaan.\nTeline (poikkileikkaus 20x45 mm) lattian tulee olla teline, osa 20 * 45 mm. Aita on sijoitettu telineeseen runkolevyn ja syöttösekoittimen päälle.\nLattia tehdään 45 asteen kulmassa niin, että satunnaisessa hyppyissä olevat kanit eivät vahingoita itseään. Nyt siitä, että jyrsijät haluavat terävöittää hampaita. Kiskojen suojaamiseksi käärimme ne metalliliuskoilla.\nTämän huoneen ovi on taitettava, jotta hänellä olisi pääsy imettävään pupuun ja hänen vauvoihinsa. Sitten voit aina tarvittaessa auttaa eläimiä. Tässä osastossa tulisi olla kiinteä lattia, joka on 9 cm pohjan alapuolella.\nSiten lämpö säilyy, ja sokeat kanit eivät voi indeksoida pois äitinsä puolelta. Seinän ulkopuolella on myös parempi lämmittää.\nJuomakuppi kiinnittyy kävelyhuoneen seinään. Se on automaattinen, ja se on kulho, jossa on viisi litran kanisteria. Tällöin nämä ovat alkuainepölynimureita, joita on helppo valmistaa. Tee vain 1 * 1 senttimetrin mittainen reikä liikenneruuhkassa. Tästä johtuen vain pieni määrä nestettä virtaa juomasäiliöön. Kun juot paineesta johtuen astia täytetään vähitellen.\nJuomatilan koko on suoraan verrannollinen säiliön ja kulhon kokoon.. Ovi kootaan kartongista tai vanerista, vain portin sisäänkäynti pesätilaan on oltava metallia. Jälleen jyrsijän luonnollisen puolueellisuuden vuoksi.\nPuhutaan nyt juoman muuttumisesta talvella. Tätä varten kulho asetetaan "kävelyyn" ei ole täysin. Osa siitä on piilossa kaneista. Tässä on sähköpotti. Valmiiden laitteiden laite toimii automaattisesti 8 asteen lämpötilassa plus-merkillä ja sen alapuolella. Ja 12 astetta nollan yläpuolella järjestelmä sammuu automaattisesti.\nNormaalissa kanin kasvatuksessa on tavallista ruokkia eläimiä 3 kertaa päivässä. Ajan säästämiseksi jotkut asiantuntijat ovat vähentäneet syöttöä 2 kertaa päivässä. Luonnossa luonnonvarainen kani ruokkii 40–80 kertaa. MIAKRO-maatila sallii syödä niin paljon kuin haluat.\nYksinkertainen syöttö: rehuseos\nSekoitinsyöttölaite sijaitsee juomakanavan lähellä, lattian välisessä reiässä. Sen alle tulisi olla liukuva hylly, kuten vanhan Neuvostoliiton jääkaapin pakastimen alla. Siellä on jauhoja ja murusia. Me ympäröimme syöttölaitteen matalalla varrella, jotta eläimet eivät hajota ruokaa kiireessä tai pelissä.\nSyöttösekoittimen ulkopuolella se muistuttaa kiilaa. Sen yläosa nojaa takaisin, jolloin voit täyttää syötteen. Tässä osastossa on seula. Sen kautta jäännökset ja ylijäämät jauhona muodostuvat käyttötarkoitukseen. Ainoastaan puhtaita rakeita syötetään annosteluikkunaan (sen koko on 100 * 100 mm).\nKierrätyskone on puhdistettava säännöllisesti. Jotta ei luoda suotuisaa ympäristöä haitallisille viruksille ja bakteereille!\nSen pitäisi olla molemmissa asuinalueissa. Koostuu ovirengasta, jossa on ruudukko. Henkilön pääsypuolella on kiilamainen taitettava bunkkeri. Se asettaa heinää ja juuria.\nJos painat yläkantta, se työntää syöttöä verkkoon.\nNämä ovat yleensä kaksi vaihtoehtoa:\nkohdun tai ylimääräisen\nperus tai jigging\nEnsimmäisessä - alempi taso toistuu täysin. Ero on vain korkeus ja pituus. Koko lattia koostuu kahdesta osasta, joissa on säädetyt kanit. Ylempi taso on 25 senttimetriä pidempi kuin alempi. Siksi oikealle muodostuu pieni parveke.\nToisessa tapauksessa ei tarvita kaksitasoista pohjaa. Liuskat, joiden poikkileikkaus on 20 * 80 mm, asetetaan kohtisuoraan alemman tason kanssa, mikä lisää koko rakenteen jäykkyyttä. Eteläinen seinä on verkko-ovi. Ja jokaisessa osassa on vain ovi ja syöttölaitteet, aivan kuten alla.\nOn vaikeaa laatia selkeä ohje siitä, miten mini-maatila tehdään omin käsin, koska jotkin materiaalit ovat keskenään vaihdettavissa. Niinpä heidän kanssaan työskentelyn ominaisuudet ja menetelmät ovat erilaisia. Jo tällä hetkellä on olemassa kymmeniä muutoksia, jotka perustuvat Mihailovin jo tuttuun tekniikkaan.\nOn tärkeää tietää ja ymmärtää selvästi, mitä tarvitaan, jotta voisit sovittaa sinut ja pysyä algoritmissa..\nTeemme liiketoimintasuunnitelman. Päätämme, kuinka monta eläintä olet valmis työskentelemään.\nPyörää ei tarvitse keksiä uudelleen. Otamme valmiit piirustukset suunnitelluille rotille.\nMeidät määritetään materiaalien kanssa. Voit valita kehyksen kokeiluversiosta puun. Sitten, kun maistuu, voit tehdä minihuoneen omilla käsillään metallikehyksellä.\nNoudatamme tekniikkaa ja kuvausta. Keskitytään siihen, mikä sopii eläimille.\nOtamme vain laadukkaita materiaaleja. Korvatun matkustajien turvallisuus riippuu rakenteen vahvuudesta.\nRakennustöiden lopussa tarkistamme kaikki osastot ja ovet. Niiden pitäisi toimia kuin kellotyö.\nJoka tapauksessa, heidän työnsä laatu, näet pysyvän rodun.\nKatso video siitä, miten voit tehdä mini-maatilan kaniineille käyttäen Mikhailov-menetelmää omin käsin.\nTällaisten eläinten suojelemiseksi mini-maatila voidaan asentaa aidan varrella, jotkut kasvattajat vakuuttavat itsensä ja tekevät suuren autokatoksen koko monimutkaisesta.\nToinen paras paikka on talon eteläpuolella. Niinpä eläimet voidaan suojata tarpeettomilta luonnoksilta.\nMini-maatilat, joissa on kaikki lisämekanismit ja -elementit, on nyt rakennettu ja myyty aktiivisesti. Niiden hinta vaihtelee materiaalien ja täytön mukaan. Halvin ja yksinkertaisin - puinen - sen hinta on noin puolitoista tuhatta ruplaa. Metalli ja muovi - 4000 tuhatta. Maksaa paljon rahaa ja varusteita tilalle. Esimerkiksi 4 osion syöttölaatikon hinta on 26 tuhatta ruplaa. Sama hinta emoliuokselle. Joidenkin yritysten koko minikompleksi voidaan tilata 50 tuhatta ruplaa.\nTässä ovat vain likimääräinen hinta yksittäisille yksittäisille osille:\nrehujen syöttölaitteiden hinta 1450 ruplaa\nsennitsa 1000 ruplaa\nkiertävä laatikko 900 ruplaa\nsähkölämmitin 750 ruplaa\nAuto Drink 2050 ruplaa\nlämpöanturi 2000 ruplaa\nkattohinta 2000 ruplaa\nItse viljelijöiden mukaan kani liiketoiminta - kallis tapahtuma. Ja vielä enemmän, jos kasvatat eläimiä Igor Mikhailovin järjestelmän mukaan. Minihuoneen ostaminen tai rakentaminen ei riitä, se on myös tarpeen täyttää. Yhden siitoskanjan hinta on 2000 - 2500 ruplaa. Asiantuntijoiden mukaan kustannukset voidaan täysin periä puolentoista vuoden kuluttua.\nMikhailovin mini-maatilat puhuvat myös siitä, että nykyään keksintöä käytetään kaikkialla maailmassa. Kuuluisimmat maatilat sijaitsevat Venäjällä, naapurimaissa, Yhdysvalloissa ja Italiassa.\nKaikki olemassa olevat miniformit voidaan luokitella ehdollisesti vain neljään tyyppiin:\nkeskitila (yksityisissä kotitalouksissa),\nKaksi ensimmäistä tilojen tyyppiä ei käytetä kanien ympärivuotiseen ylläpitoon (jalostukseen), viimeinen luettelossa on tyypillistä maatalouden teollisuuslaitoksille ja suurille tiloille.\nTeollisuuden tilojen rakentamiseen tarvitaan suuria investointeja, suurten alueiden ja henkilöstön läsnäoloa.\nKotitalouksien pienviljelylaitokset, toisin kuin suuret, ovat taloudellisia - ne eivät vaadi suuria kustannuksia rakentamisen aikana, yhden työntekijän (2-3 kertaa viikossa) huollettavaksi riittävän suuri kaninpopulaatio. Ja kotimaisten valmistajien tarjoamien mallien valinta on varsin laaja.\nMini-maatila Mikhailov lämmitys\nKuitenkin hankkiminen maatilojen (rakentaminen "avaimet käteen") valmistajilta on olemassa riski saada rakenteita, jotka on valmistettu huonolaatuisista materiaaleista, jotka voivat johtaa paitsi sairauksiin myös kanin karjan kuolemaan. ”Tehdas” -tilojen hintojen järjestys ylittää usein kanin kasvattajan henkilökohtaisen budjetin arvon.\nVaihtoehto on selvä: mini-maatila kaniinille tehdään käsin. Nykyään professori I. Mikhailovin ehdottama maatilan rakentaminen on suosituinta kanin kasvattajien keskuudessa. Teknologian huolellisen noudattamisen perusteella piirustuksissa esitetyt komposiittiosien mitat, kodeille kodin asettaminen on täysin mahdollista omin käsin.\nKaniittitila - melko monimutkainen rakenne. Sen valmistaminen omin käsin edellyttää työpiirustusten saatavuutta, kaikkien solmujen ja yhteyksien huolellista yksityiskohtaisuutta. Paras ratkaisu tällaisten teknisten asiakirjojen valinnassa tulee olemaan kanieläinten kasvatukseen erikoistuneiden erikoisalueiden vierailu. Avoimen pääsyn yhteydessä on piirustuksia erilaisista muutoksista valmistetuista pienviljelylaitoksista, jotka on sovitettu paitsi tiettyjen rotujen kanien kasvatukseen myös tietyissä ilmastovyöhykkeissä.\nKaikilla minimuureilla on mallit:\njalustan, johon pääkenno sijaitsee kävelykammion, syöttökanavan ja juoman kanssa,\nylempi taso kohdun ja otsadny-osaston kanssa.\nNäiden osien lisäksi jalostus kanit on varustettu bunkkerisyöttölaitteilla. Niiden läsnäolo lisää eläinten itsemääräämisoikeutta - rehua ladataan enintään kerran 5–7 päivässä ilman terveys- ja hygieniavaatimuksia.\nKun rakennetaan omakotitalo, jossa on oma käsi, on tarpeen säätää vesilämmitysjärjestelmästä juomakuljetuksessa, joka mahdollistaa kanien pitämisen negatiivisissa lämpötiloissa pääomarakenteen ulkopuolella - ulkona.\nPakollinen rakennetulle pienviljelyrakentajalle on ptetobornik.\nTilan rakentamisessa käytetyt materiaalit ja työkalut\nVähimmäisluettelo rakennusmateriaaleista, joita tarvitaan minihuoneen rakentamiseen omin käsin, sisältää:\npuutavara (levyt ja puu),\nkattomateriaali (liuskekivi, kattomateriaali),\nKaikki kaneiden puupinnat käsitellään antiseptisillä (sienilääkkeillä).\nPalkkia suositellaan käytettäväksi yleisimpiä kokoja - 20x40 tai 30x 40 mm. Kun ostat vähintään 2 metrin pituisen puun, saavutetaan huomattavia taloudellisia säästöjä.\nRakentamiseen tarvitaan hakasaha (palapeli), porakone (ruuvimeisseli), vasara, pihdit, metallileikkurit (palapelin puuttuessa).\nTilan sijoittaminen tontille tai yksityisten tilojen pihalle on tarpeen ottaa huomioon joitakin terveysvaatimuksia. MIni-maatilan tulisi olla niin kaukana asuintiloista, että vältettäisiin hajujen tunkeutuminen kaneista asuntoon. Takana oleva (kiinteä) osa sijaitsee pohjoisessa, etuosassa, ovilla, syöttökaivolla ja juomalla - etelään.\nPitäisikö minun keksiä?\nJokainen kanin kasvattaja on halukas rakentamaan pienen tilan, joka on ainutlaatuinen suunnittelussaan ja joka täyttäisi kaikki uusimmat eläinjalostusmenetelmät. Kokeneet kasvattajat suosittelevat jo mainitun I. Mikhailovin, kaniikan kasvatuskiihdytyksen tekijän ja N. Zolotukhinin, yksi kokeneimmista kotieläintuottajista, kokemuksen tutkimista.\nEnsimmäisen informaation minihallinnosta on saatavilla riittävä määrä - lähes kaikki kokeneet kasvattajat käyttävät käytännön työssä tämän tiedemiehen ideoita ja käyttävät pienviljelmien rakentamisessa perusrakenteellisia ratkaisuja, joita Mikhailov ehdotti.\nMikhailovin mini-maatila on yksinkertainen ja kätevä ratkaisu.\nErityisesti yksi tällaisista liuoksista oli kartio kanin ulosteiden keräämiseksi, mikä jätti pois jätteiden pudottamisen rehuksi tai vedeksi. Muita Mihailovin tilan positiivisia piirteitä ovat rakenteen ja sen asennuksen yksinkertaisuus, pitkä käyttöikä, joka on 15 vuotta, ja joka on meidän aikamme kannalta tärkeä, minirakennuksen valmistukseen liittyvien kustannusten optimaalinen suhde tuotoksen laatuun ja määrään. tuotteet - liha, turkis, alas.\nMikhailovin pienviljelylaitoksen käyttämä pieni pinta-ala (noin 1,4 neliömetriä) soveltuu käytettäväksi rajoitetun koon kasvattajien kesämökeissä ja yksityisissä tiloissa.\nN. Zolotukhinin suunnitteleman mini-maatilan suunnittelusta on vähemmän tietoa, mutta Mikhailovin aivopuolen nykyaikaistamisen tulokset antoivat kanin kasvattajalle mahdollisuuden sijoittaa enemmän eläimiä edellä mainittuun alueeseen.\nYhdistetyn lattianpäällysteen (pohja - litteä liuskekivi, lisämateriaali - metalliverkko) ansiosta Zolotukhin onnistui moninkertaistamaan solujen määrän, joka oli altistunut lisäkerroksille samalla puolitoista neliömetriä.\nNäin ollen maan johtavien asiantuntijoiden kehittelemien teoreettisten ja käytännöllisten menetelmien avulla ei ole vaikeaa, että aloittelijakani kasvattajalla on mahdollisuus rakentaa minihuone omilla käsillään.\nKokeneelle kanin kasvattajalle ei ole erityisen vaikeaa, että mini-maatila itseään kokoaa korviin. Aloittelijoille tässä kentässä häkin kokoaminen omin käsin voi olla todellinen ongelma. Tässä tapauksessa sinun tulee noudattaa tarkasti alla olevaa algoritmia ja työskennellä perusteellisesti läpi jokaisen vaiheen.\nYksityiskohtaisen piirustuksen laatiminen tulevasta pienviljelmästä antaa sinulle mahdollisuuden saada selkeä käsitys tulevasta työstä sekä valita materiaalin määrä tarkasti.\nSe on koottu paperilla tai erityisessä tietokoneohjelmassa. Lisäksi yksityiskohtien selvittämiseksi kani kuvaa poikittaista, pitkittäistä ja vaakasuoraa osaa. Jos talo on kaksitasoinen, kunkin kerroksen vaakasuora osa on esitetty erikseen.\nPiirustuksessa kehitetään huolellisesti seuraavat vivahteet:\ntärkeimpien rakenneosien risteykset,\nsyöttölaitteiden ja juomien selkeä sijainti,\novien sijainti (pää- ja tarvittaessa emäliuoksessa), t\ntulevan rakenteen ja sen yksittäisten elementtien tarkat mitat.\nLaske tarvittavien materiaalien määrä tarkan piirustuksen perusteella. Voit rakentaa tavallisen kanin minifarmin, jota tarvitset:\nMateriaalit kanin rakentamiseen\npitkät puupalkit (optimaalinen osa on 30x40 mm),\nkäytettävissä oleva kattoainemateriaali\nniitit, naulat tai ruuvit.\nVaroitus! Myös puurakenteiden käsittelyyn tarvitaan erityisiä sienilääkkeitä ja maaliöljyä.\nNäiden materiaalien käsittely edellyttää seuraavaa työkalua:\nOn myös suositeltavaa valmistaa etukäteen paikka, jossa kokoonpano suoritetaan. Sen pitäisi olla tarpeeksi tilava, jotta se olisi mukava työskennellä.\nMistä sijoittaa kanin maatila?\nVähemmän tärkeää kuin rakentaa häkkejä kaneille on sen oikea sijoitus. Tämän muotoilun tulee olla lämmin kylmällä säällä, helppo puhdistaa, eikä myöskään aiheuta haittoja läheisille.\nEdellä esitetyn perusteella kaniineille tarkoitettu mini-maatila sijaitsee tietyllä etäisyydellä kaikista asuintiloista. Vähimmäisetäisyyden tulisi olla sellainen, että vuokralaiset eivät haju lantaa.\nLuonnon estämiseksi talo on asennettu pohjoiseen kiinteällä seinällä. Tässä tapauksessa hilan etuseinä sijaitsee etelässä. Tällainen järjestely tarjoaa myös eläviä olentoja, joilla on suurin auringonvalo päivän aikana.\nSuuren määrän soluja läsnä ollessa ne on järjestetty kahteen riviin etuseinien kesken toisiinsa. Samalla rivien välillä on riittävästi tilaa, jotta aikuisille olisi kätevää kulkea laitteita.\nRabbit mini farm tekee sen itse: askel askeleelta ohjeet\nPiirustusten kehittämisen ja materiaalin valinnan jälkeen siirrytään välittömästi rakennusten rakentamiseen. Kaikki työt tehdään seuraavissa vaiheissa:\nTee jalusta baarista. Lujuuden vuoksi pystysuorat palkit pituuden keskellä ja yläosassa on liitetty levyihin.\nJalustan keskellä on erityinen hylly lannan säiliön alle. Sen yläpuolelle on asennettu käänteisen pyramidin muotoinen sinkitty suppilo. Siinä ulosteet sulautuvat ämpäriin tai läpivientiin.\nJalusta asettaa tulevan solun kehyksen. Se koostuu kahdesta lohkon suorakulmiosta, jotka on yhdistetty pystysuoriin palkkeihin.\nSisällä tehdään kiskojen lattia, asenna kohdun osasto, kiinteät syöttölaitteet, juomat.\nSheathe aluksella takaisin, kauempana sivuseinät. Sen jälkeen siirry etureunan seinän ja ovien kokoonpanoon.\nLopulta kaikki peitetty maalilla, eristetyllä ja asennetulla katolla.\nOn tärkeää! Valmiissa tuotteessa ei saa olla teräviä kulmia, laudoissa olevia ulkonemia ja ulkonevia nauloja. Tällaiset väärinkäytökset vahingon välttämiseksi välittömästi korjataan.\nErityistä huomiota kiinnitetään kanin seiniin. Levyjen väliset aukot on peitetty ruberoidilla, jotta vedot estetään. Haluttaessa se voidaan korvata galvanoidulla teräksellä.\nViimeinen vaihe on lopullisen solun oikea järjestely. Ensinnäkin valmiissa hyllyssä on kapasiteetti lannan keräämiseksi. Se on sijoitettava niin, että sitä voidaan tarvittaessa muuttaa helposti.\nLisäksi sisäpuolella asennetaan syöttökourut ja juomakupit. Paras vaihtoehto on bunkkeriyksikkö. Kun sitä käytetään, syöttö siirtyy soluun vain, kun edellinen erä päättyy. Tällöin ruoka ei saa likaa ja lantaa, ja se täydentää varastoa 1-2 kertaa viikossa.\nJuomat käyttävät myös automaattista. Ne eivät edellytä säännöllistä tarkastusta ja antavat eläimille jatkuvan puhtaan veden saatavuuden. Tarvittaessa tällaiset rakenteet täydentävät lämmitystä, mikä estää kosteuden jäätymisen.\nKanojen kasvatuksen lähestymistapa on erittäin mielenkiintoinen. Viime vuosisadan 70-luvulla hän kehitti ainutlaatuisen kani-pienviljelyn, jonka pääpiirre oli eläinten lähes täydellinen autonomia. Nykyään näitä soluja käyttävät sekä ammattimaiset kasvattajat että pienet tilat.\nOn syytä huomata, että tämän talon suuri suosio kaniineille perustuu laajaan luetteloon rakenteen eduista. Tärkeimmät ovat:\nkaneiden kasvua ja lisääntymisnopeutta on merkittävästi t\nhäkki vie vähemmän tilaa kuin yksittäinen eläin,\nmini-maatila on lähes täysin itsenäinen, mikä vähentää hoitoon\nruoka ja vesi eivät likaudu eläinten ulosteiden kanssa,\nmuotoilu yksinkertaistaa huomattavasti ennaltaehkäiseviä ja parantavia menettelyjä.\nTämän rakennuksen mitat ovat yksilöllisiä. Ne riippuvat kanin populaation koosta ja koostumuksesta. Alueen laskennassa tärkein kriteeri on naisten hedelmällisyys. Jos kani johtaa jälkeläisiä, niin kanin mitat ovat optimaalisia, jos se on vedetty pois, on mahdollista, että siinä ei ole tarpeeksi tilaa ja häkkiä on laajennettava.\nRabbit I. M Mikhailova\nOn melko yksinkertaista koota kani-valmistaja IM Mikhailov kotiin. Tämän työn ensimmäinen vaihe on sopivien materiaalien valinta. Seuraava on tarpeen:\nkestävä puupalkki - 4 kpl.\n(mieluiten tammi) - 4 kpl.\nMDF-levy - 3 m\nvaneri - 2 arkkia,\nElementtien liittämiseksi ota kynnet ja ruuvit. Työkalu valitaan valitun materiaalin mukaisesti.\nMihailovin mini-maatila tekee sen itse\nKaikki asennustyöt sopivat tähän algoritmiin:\nBaarista ja laudoista kannattaa tukea. Täällä ne kootaan myös kolmikulmaiseen kuitulevyn akseliin lannan keräämiseksi.\nPuun ja levyn ensimmäisen kerroksen asetetun kehyksen päälle.\nRungon rungon alareunassa on lattiat lattialla, joiden väliin jää pieni pituus.\nLattian kanssa tehdyn työn päätyttyä koko kerroksen tila on jaettu ruokailu-, kävely- ja pesimishuoneisiin.\nPesitilaa täydentää erillinen saranoitu ovi. Hän sallii kanin hallinnan nuorten kanssa noin.\nYksinkertaisuuden vuoksi kanin sivuille asennetaan bunkkerisyöttölaitteet ja juomakulho, jolloin katto on leveämpi, jotta se estää kosteuden pääsyn syöttöön.\nKaton materiaali asetetaan rungon päälle ja asennetaan kattoon.\nHaluttaessa kattopäällystemateriaali ja seinärakenteet.\nSuunnittelun päätyttyä kaikki purkut, ulkonevat kynnet ja metalliset elementit poistetaan rakenteesta. Kaikki pinnat on maalattu parempaan säilytykseen. Lattian lohkoilla voit täyttää sinkityn liuskan, jotta eläimiä ei ravisteta.\nKaniineille tarkoitetut pienviljelylaitokset yksinkertaistavat suuresti tällaisten eläinten hoitoa. Lisäksi niiden suunnittelulla on myönteinen vaikutus eläinten kasvuun ja myös nopeampaan lisääntymiseen. Näiden etujen takia tällaisen suunnitelman lopputuotteet ovat varsin kalliita myymälöissä. Mutta jos haluat, voit koota haluamasi pienviljely omin käsin.\nKaneille tarkoitettu minifarm ei eroa toisistaan suunnittelun piirteinä. Perustana on Mikhailov-maatila, joka on porrastettu rakenne, jossa on eri ikäisiä kanoja, syöttölaitteita ja juomareita. Tällainen maatila voidaan tehdä käsin. Kaniineilla on todennäköisesti eroja ulkoisissa parametreissa ja koossa. Ulkoiset ominaisuudet ja niiden käyttötavat jaetaan:\nMaatilan tyypin valinta riippuu tilasi koosta, missä se sijaitsee. Tällä hetkellä on monia yrityksiä ja puusepäntyöpajoja, jotka myyvät pienviljelylaitoksia kaneille. Mutta usein nämä organisaatiot tekevät tuotteita, jotka eivät ole korkealaatuisia materiaaleja, jotka johtavat edelleen kaneiden sairauteen ja kuolemaan. Oikean lähestymistavan ja piirustusten opiskelun avulla voit tehdä oman asunnon lemmikkillesi.\nTärkeimmät komponentit ja komponentit:\nVila ilmaiseksi. Häkki, jossa on tilavuuden juoma-astia ja syöttökanava.\nYlempi taso. Edustaa kahta osastoa - kohdun ja jiggingin.\nMuiden solujen ja taimitarhojen mini-maatilan erottuva piirre on sen autonomia ja lisääntynyt toimivuus. Kaneille tarkoitettu minifarm on varustettu bunkkerisyöttölaitteilla, joiden vuoksi rehun hygieenistä tilaa ei häiritä ja ruokaa voidaan täydentää kerran viikossa. Suuret vesisäiliöt, joihin lämmitysjärjestelmä on suunniteltu. Näin voit pitää kanit talvella auki. Erityistä lannan vastaanotinta ja lannan säiliötä käytetään keräämään kanin erittymistuotteita ja eivät saastuta häkkejä.\nKaikki nämä indikaattorit osoittavat, että kaneille tarkoitetut pienviljat ovat hyvin käytännöllisiä ja niitä voivat käyttää ne kanin kasvattajat, jotka voivat vierailla lemmikkinsä kanssa 1-2 kertaa viikossa. Hyvät elinolot johtavat siihen, että kaneilla esiintyvät sairaudet ovat vastaavasti vähemmän hedelmällisyyttä.\nKaksi pitkäsiimaista kanin viljelylaitosta koostuvat:\n1 katon. 2-kehyksen ylempi taso. 3-juurinen manger jigging. 4-juomakuppi. 5-ovinen takaluukku. 6-ovinen juurisyöttölaite. 7 Kaivettu kaivos. 8-bunkkerisyöttölaitteet. 9-Manger. 10-Gate Nesting. 11-Raman alempi taso. 12-ritilä. 13-bunkkerisyöttö 14-säiliön lanta. 15. emäliuos. 16-ovinen queen-solu. 17 Kaivettu kaivos. 18-kehysjalusta. 19 taittopenkki. 20-laatikko työkaluja varten.\nMitä materiaaleja tarvitaan pienviljelmän valmistamiseksi?\nTilan tuotanto edellyttää yleisimpiä materiaaleja:\nlevyt ja puutavara,\nmaali ja kynnet.\nTärkein yksityiskohta on, että kaikki puumateriaalit on käsiteltävä erityisillä sienilääkkeillä. Ne ehkäisevät homeen ja sienien esiintymistä, mikä vähentää kanien sairauden riskiä. Syöttökanavat ja juomat voidaan valmistaa käsin.\nMenetelmä I.N. Mikhailova\nIgor Nikolaevich Mikhailov on venäläinen tutkija, joka kehitti ja rakensi ensin kanin kanin. Pitkän tutkimuksen aikana hän sai kaniineiden jalostusmenetelmän. Kokeidensa avulla hän osoitti, miten hänen mini-maatilansa kaneille voi vaikuttaa merkittävästi hänen lemmikkiensa kehitykseen ja kasvuun. Osoitetaan, että keksintönsä avulla voit antaa eläimille puhdistuksen ja hoidon enintään yhden tunnin viikossa.\nMitkä ovat kiihtyvyysmenetelmän ominaisuudet?\nYksi tärkeimmistä piirteistä on, että kiihtyvyys on mahdotonta ilman pienviljelylaitosta. Tekniikan hienous on siinä, että nuoret eläimet (kanit) ruokkivat rintamaitoa jopa kolme kuukautta (3 viikon sijasta). Siirry näiden ehtojen jälkeen tavalliseen syötteeseen. Tämäntyyppinen ruokinta parantaa kanien immuniteettia ja vastaa sairauksien riskejä nollaan. Kun äiti maitoa kulutetaan pitkään, nuoret kasvavat nopeasti (4-6 kg ruokinta-aikana).\nMinirakennuksen suunnittelu poistaa ulosteiden ja eläintuotteiden kertymisen. Bunkkerisyöttölaitteet ja isot juomat käyttävät niiden käytön aikana elintarvikkeiden saastumista tai ulosteiden nauttimista juoma- tai syöttölaitteeseen. Tällä on positiivinen vaikutus tilan terveydentilaan. Tämän seurauksena kaninliha on hellävarainen, ei sisällä kolesterolia, ulosteiden haju ei ole kuultavissa.\nSolut Mikhailovin menetelmän mukaisesti\nKaikilla näillä positiivisilla indikaattoreilla on suora vaikutus kanien nahkojen laatuun. Käytettäessä I.N. Mikhailov-eläinten turkki nimeltä micraxel.\nTämän turkiksen erottuva piirre on sukkien laatu (micraxel on taattu kuluvan 20 vuoden ajan ilman villihäviötä). Asiantuntijat rinnastavat tämän turkiksen muiden kuuluisien eläinten turkiin (minkki, chinchilla, arktinen kettu).\nNiinpä turkikset ja muut korkealaatuiset ja kalliit turkistuotteet on ommeltu siitä.\nKiihtyvyysmenetelmien taloudelliset hyödyt\nTerve kaniiri on menestys kaikille kanin kasvattajille ja merkittävä taloudellinen hyöty. Mini-maatilan käyttäminen kaneille on tyypillisiä etuja:\nsuunnittelun yksinkertaisuus (voit koota sen itse),\npinta-ala on 1,4 m 2. Voidaan asentaa mihin tahansa\nmaatilan elämä 10–15 vuotta,\nVuoden aikana yksi kanitilaa antaa 100 kg terveellistä lihaa ja noin 40 mikraxel-nahkaa, joilla on korkea laatu, lujuus ja kaunis turkis. Ja tämä kaikki, että kuoppaan tulisi lähestyä vain kerran viikossa.\nMikhailovin pienviljan rakentaminen, rakentaminen, yksityiskohtainen analyysi\nKukin häkki, jonka pinta-ala on 1,4 neliömetriä, voi majoittua jopa 25 henkilölle. Maatila sijaitsee tavallisesti vuodejärjestelmässä, so. rakenteet, jotka muistuttavat kattoa, jossa yksi- tai kaksikerroksiset solut sijaitsevat peräkkäin katos. Tämä suojaa eläimiä sateelta ja ylikuumenemiselta auringossa.\nSiellä voidaan sijoittaa noin 70 solua, joista puolet sisältävät naisia, ja loput - tuottajat ja nuoret. Useimmiten maatilalla on 2 riviä saman katon alla, jotka ovat jopa 8 neliömetriä, mukaan lukien lähestymis- ja sisäänkäynnit.\nPiirretty minifarm Mikhailov\nTärkeää: tällaisen tilan tavanomainen käyttöaika on 15-20 vuotta.\nSuunnittelu koostuu kolmesta tasosta - ylhäältä, alhaalta ja rungosta. Ylemmässä osastossa on jalkaosa, alempi juomakulho ja syöttölaite. Ylemmässä kerroksessa on irrotettavat osiot. Ne voidaan poistaa yhdistämällä kaksi segmenttiä, esimerkiksi kun naaras tuodaan tuottajaan.\nYlempi taso on valmistettu kahdesta versiosta: pää- ja tukikohdasta. Jälkimmäinen vaihtoehto muistuttaa alemman tason, sillä ainoa ero on se, että se on pienempi ja pidempi kuin se. Нижний ярус разделяется комбикормушкой и поилкой на разные по величине секции.\nosia kanien ylläpitämiseksi (kuningatar, nuorten eläinten ja miesten kävelymatka). Emäliuoksen puolella on virtalähde lämmitykseen,\njuomakulho - jossa on pistorasia veden lämmitykseen, ruokintaan,\nkaivoksen jätteen poistamiseksi\nJuomasäiliö, rehuseos, syöttölaite ja raa'at\nJuomakulho on järjestetty siten, että jätteet ja jätteet eivät pääse siihen. Se on käännetty kymmenen litran kanisteri, johon on asetettu vettä. Aallon kapealla pohjalla on pieni reikä, josta nestettä kaadetaan juoma-astiaan. Lisäksi osa ruokalajista on piilotettu, joten voit laittaa sinne automaattisen sähkölämmittimen. Lämmin kausi on sammutettu. Kanisteri vaihtuu yleensä kerran viikossa. Vanerin osasto on valmistettu vanerista ja siinä on ulkoinen ovi säiliön vaihtamiseen. Juomakuppi on erotettu kompleksin pesäosastosta ohuella metallilevyllä.\nKombikormushku - osasto rakeistetulle rehulle - on kartiomainen muoto ja ulkovaippa. Sisältä - tämä on eräänlainen siivilä, jonka kautta vain hyvin pienet hiukkaset voivat pudota irrotettavaan, puhdistettuun jalustaan. Kanit saavat ruokaa pienen sisäikkunan läpi, jossa on ikkunalaudan, joka suojaa tätä osaa osasta syötävistä pelleteistä. On tarpeen täyttää tällainen syöttölaite muutaman päivän välein.\nKarkeaa rehua sisältävä syöttölaite toimitetaan sisäpuolelta heinän ja juurikasvien kanssa. Se ripustetaan laitteen ulkopuolelle ja täytetään ylhäältä ovesta. On suositeltavaa, että tämä osa rakenteesta on tarpeeksi raskas, jolloin sen avulla voidaan syöttää syöttöä jatkuvasti verkon läpi.\nKatso video: Tehdään ekologisia pesuaineita. VLOGI (Lokakuu 2020).\nCopyright 2020 \_ Eläinten online-lehti \_ Pieni maatila kaneille tekee sen itse


klo 9:52 | 16.2.2018\nTässä "päättelyssä" on sellainen virhe, että ihmisellä, neandertalilaisellakaan, olisi jokin "äly geenistä" siitä riippumatta, mitä ja millä tavalla ohjatusti hän tekee.\nMiksi ekat lainausmerkit?\nPäättelit päättelyni virheellisesti. En tarkoittanut, että yksilöllä olisi tietoisuus perimätasonsa tapahtumista. (Päättelinkö minäkin väärin sinun päättelysi?)\nNeandertalilainenhan ei ollut "tyhmä": ne olivat esimerkiksi erittäin taitavia tulenkäsitteljöitä, jotka eivät polttaneet ympäristöä holtittomasti kuten nykyisminen siihen aikaan ja myöhemminkin, ja ne osasivat tehdä jopa koivuntuohitervasta lujaa muovia, joka on säilynyt kivikirveiden liitoksissa näihin päiviin asti.\nTiedät heistä enemmän kuin minä.\nEn ole kuitenkaan pitänyt heitä täysin elukkoina, vaan Homo sapiensin kaltaisina - ovathan he pystyneet lisääntymään heidän kanssaan.\nklo 18:42 | 18.2.2018\nBut genetic assimilation does not depend on genes alone. Waddington's explanation of the continued appearance of abnormal flies in the 'assimilated' strains in the absence of the environmental stimulus involved his idea of canalized pathways of development, or chreodes. He attributed to these an autonomy that remained unexplained: 'Developmental processes have some structural stability, so that once you have got a developmental process going in a certain direction it tends to go there independently of changes in the environment.\nRupert Sheldrake, The Precence of the Past, s. 206\nklo 15:10 | 21.2.2018\nSiitä, että äly ei ole kulttuurista riippumattomana biologisen evoluution kohteena. Ihmisellä ei ole älyä ilman kulttuuria.\nAika myöhään ihmisellä' on ruvennut olemaan mistään perimisestäkään tietoisuutta. Ja vaikka ihminen on havainnut maatalousyhteiskunnassa perimää kasveissa ja eläimissä, hän ei ole yhdistänyt sitä ihanheti itseensä, vaan pitänyt itseään jonkinlaisena "jumalolentona".\nJoo. Epäilen, että suurimmat erot ovat olleet niissä kulttuueissa ja niiden rakentumisperiaatteissa. Neandertalilaisella näyttäisi olleen myös kummallisia aukkoja tiedoissa, esimerkiksi juuri vesillä liikkumisen suhteen, vaikka alkeellisemmat lajit ovat osanneet. Se voi tietysti johjtua kylmästä ilmanalastakin.\nklo 15:24 | 21.2.2018\nVeikkaan että koirasta on ollu enempi hyötyä kuin keihäästä.\nklo 15:44 | 21.2.2018\nHeti tulee uutta noista merenkulkuasioista:\nUusi teoria: Nykyihmisen edeltäjä Homo erectus taisi merenkulun ja osasi puhua\nTutkijan mukaan merellä liikkuminen edellytti puhekykyä.\n20.2.2018 klo 21:04päivitetty 21.2.2018 klo 08:22\nIhmisen historian palapeliin on viime vuosien tutkimuksessa ilmestynyt useita uusia paloja. Viime vuonna julkaistun tutkimuksen mukaan nykyihmisen sisarlajin, Homo naledin, kerrottiin saattaneen elää osin samaan aikaan kuin esivanhempamme.\nTätä käsitystä tukee toinen tuore tutkimus, jonka mukaan Marokosta löytyneet luunkappaleet, hampaat ja työkalut kuuluivat noin 300 000 vuotta sitten eläneille oman lajimme edustajille.\nUusin kiinnostava teoria liittyy nykyihmistä edeltäneeseen Homo erectukseen eli pystyihmiseen. Vanhimmat Homo erectus-fossiilit ovat noin 1,9 miljoonan vuoden ikäisiä. Lajin viimeinen edustaja saattoi olla floresinihminen, joka eli Indonesiaan kuuluvalla Floresin saarella vielä 50 000 vuotta sitten.\nKaikki tutkijat eivät pidä floresinihmistä Homo erectuksen jälkeläisenä, mutta yhdysvaltalaisen Bentleyn yliopiston professori Daniel Everett uskoo, että näin on. Everettin tutkimuksesta kertoo The Guardian-lehti.\nEverettin mukaan floresinihmiset todistavat, että Homo erectus kykeni liikkumaan valtamerillä. Päästäkseen Floresin saarelle heidän piti ylittää merialueita, joilla virtaukset ovat hyvin voimakkaita.\nHänen mukaansa näillä ihmisillä piti olla aluksia ja kyky siirtää jopa parikymmentä yksilöä saarelta toiselle. Everettin mukaan Homo erectus saavutti myös Kreetan ja useilta muita saaria.\nMerellä liikkuminen edellytti myös toista taitoa: kykyä puhua.\nHomo erectus tarvitsi kieltä merellä liikkuessaan. He eivät voineet vain ajelehtia tukin varassa, koska silloin voimakkaat virrat olisivat vieneet heidät avomerelle, perusteli Everett näkemystään Austinissa Yhdysvalloissa järjestetyssä tiedekokouksessa.\nHänen mukaansa näiden ihmisten piti kyetä melomaan, ja meloessa piti osata sanoa "melo tuosta" tai "älä melo". Tarvittiin kommunikaatiota, murahtelu ei riittänyt, hän korosti.\nVastoin vakiintuneita käsityksiä\nProfessori Everettiin käsitykset eivät edusta tutkimuksen valtavirtaa. Paljon yleisemmin on ajateltu, että vasta oma lajimme Homo sapiens oppi puhumaan.\nEverett myöntää, ettei Homo erectus kyennyt tuottamaan yhtä monipuolisia äänteitä kuin nykyihminen. Heiltä muun muassa puuttui tärkeä geeni FOXP2, joka liittyy puhekykyyn. Geeni oli nykyihmisen lisäksi vain neandertalinihmisellä. Neandertalienkaan puhekyvystä ei ole täyttä varmuutta.\nEverettin käsitys on, että kieli edellyttää vähimmillään kahta äännettä, ja Homo erectuksella oli niitä ehkä jopa enemmän. Hän vertaa Homo erectuksen kieltä T-malli Fordiin, johon verrattuna nykyihmisen kieli on Tesla. T-Ford oli Everettin mukaan kuitenkin oikea kieli.\nEverettin esittämä ajatus on kiistanalainen, eivätkä kaikki suinkaan hyväksy sitä. Esimerkiksi ihmisen historiaa esittelevän osaston johtaja Chris Stringer Lontoon Luonnonhistoriallisesta museosta katsoo, että Homo erectuksen merenkäyntikyvyistä – saati kielestä – ei ole juurikaan näyttöä.\nEsimerkiksi tsunamien mukanaan kuljettamat kasvillisuuslautat ovat hyvin voineet viedä heitä saarelta toiselle, Stringer sanoo The Guardianissa.


Tänään on 14 Joulu 2018, 08:19\nLähetetty: 03 Helmi 2009, 21:50\nMinulla on sellainen käsitys, että parisuhteen katkaisemista harvoin kukaan suosittelee.\nTuosta kysymyksestäsi uskon ajateltavan näin: Mikään teko tai tekemättä jättäminen ei vie kadotukseen ja epäuskoon sinänsä. Nämä parisuhdeasiat eivät ole mitään liukuhihnapäätöksiä. Voimia sinulle, toivottavasti sinun ei tarvitse yksiksesi pohtia näitä, vaan on ystäviä lähellä.\nNiin, heti ei helvettiin taida tästä elämästä joutua kukaan, jos jonkun erreyksen tekee.\nLähetetty: 03 Helmi 2009, 22:18\nBonon käsitykset eivät ole linjassa uskovaisten yhteinen näkemyksen kanssa.\nMinun käsittääkseni nimen omaan tämä uskon vapauden käsittäminen, kun on Jeesuksen nimessä ja veressä saarnattu synnit anteeksi, on alku ja lähtökohta. Ja näin se on, että Jumalan lapset ovat vapaita, ja Jumalan poika on näin ostanut meidät vapaaksi synnin orjuudesta. Vapaudessa on siis kysymys nimenomaan siitä - pääsemisestä synnin orjuudesta Jumalan lapsen vapauteen. Se ei tarkoita vapautta synnin tekoon. Ei luonnollinenkaan orja tahdo takaisin orjaksi, jos hän on ko. tilastansa vapaaksi päässyt.\nRaamatusta löytyy useampia yksiselitteisiä kohtia - joita on tälle foorumille lainattu - joista käy ilmi Jumalan viha epäuskoisen puolison valintaa kohtaan. On myös monia käytännön näkökulmia, jotka puoltavat uskovaisen puolison ottamista, mutta varsinainen syy epäuskoisten puolisoiden naimisesta pidättäytymiseen on se, että se asia on Jumalan edessä synti.\nTähän sopii Jumalan pojan neuvo: mene ja älä enää silleen syntiä tee. Ei ole lupa tehdä tahallaan vastoin Jumalan tahtoa. Kapinamieli vie ennenpitkää uskon pois, mutta kapinamielen tuntoonkaan ei tarvitse jäädä, vaan siihen on anteeksiantamuksen lääke jolla napinatkin saa pestyä tunnolta pois.\nElämän tie on ahdas, ja Jumalan lapsen osaan kuuluu ristin kantaminen. Tien ahtauden vuoksi monet ovat siitä eksyneet. Eihän tahdo pikkupoikakiaan emmekä muut uskovaiset siltä kaidalta tieltä poijjes langeta, kun niin suuren armon olemme osaksemme saaneet, että miljardien ihmisten joukosta olemme saaneet kutsun tähän pikku laumaan, jonka osallisuudessa pääsemme kerran iankaikkisiin häihin, joiden rinnalla kalpenevat parhaimmallakin tavalla organisoidut ajalliset häät.\nAhtaudesta puhutaan myös lauluissa:\nOn ahdas täällä olla / Keedarin majassa. / Ah, tule, rakas Jeesus, / mua kotiin noutamaan.\nKyll' olen musta, nurja / ja täynnä pahuutta, / viel' tyytymätön, kurja / Herrani armossa.\nJeesuksen kallis veri / kuitenkin minut on / puhtaaksi puhdistanut / saastasta turmion.\nSiionin vuorta kuulkaa, / korkeinta kaikista. / Vain sieltä voiton ääni / kaikuupi ihana.\n(SL 153; 1,3,4,10)\nLähetetty: 03 Helmi 2009, 22:32\nEn täysin ymmärrä, mitä Nuusku tarkoittaa. Hänen vastaukseensa voin nimittäin puolestani sanoa aamenen.\nYmmärsin (mahdollisesti väärin?), että nimimerkki Pikkupoika on parisuhteessaan jo vakiintunut, en sitä, että hän "maailman morsiamia" katselisi. Sellaiselle uskovaiset mielellään suosittelevat avioliittoa.\nItse ihmettelen näitä keskusteluja, jossa yleisesti perätään "oikeuksia" hankkia aviopuoliso mistä haluaa, suurimmalla osalla vanhoillislestadiolaisista ei tulisi varmaan mieleenkään kuvitella muuta kuin samalla tavalla uskovaa puolisoa. Pikkupojan kysymystä / kommentointia en sisällytä tähän. Tämä kaikki on minun mutuani toki vain.\nOlen lisäksi tietoinen, että täällä on aiheesta taannoin keskusteltu.\nLähetetty: 03 Helmi 2009, 22:57\nSamoin ajattelin minäkin.\nMuistelisin, että jostain varmaankin vuoden vanhasta viestistä sai käsityksen, että Pikkupoika asuu avoliitossa.\nYmmärtääkseni tällaisessa tilanteessa, kun toinen on saanut parannuksen armon, niin halu on lopettaa "huoraparisuhteen".\nAvoliittoa ei siis lopeteta katkaisemalla välejä siihen, joka ei ole saanut uskon lahjaa, vaan parannuksen ihanan armon saanut haluaa varmasti korjata tilanteen menemällä naimisiin, kuten Jumala on liiton tarkoittanutkin sinetöitäväksi.\nHelppoa ei varmasti ole, jos puoliso ei ole uskova, mutta ei häntä tuossa tilanteessa enää saa hyljätäkään.\nPikkupoika. Jos tilanne on edes tuohonsuuntaan, kuten muistelisin sen olleen, niin ymmärtääkseni raamatun mukaisesti toimittuna menet naisesi kanssa naimisiin, lopettaaksesi huoruudessa asumisen.\nKorjatkaa toki, jos olen väärässä. En ole mikään opettaja.\nPS: Kysy oman paikkakuntasi puhujilta mitä pitäisi tehdä. En haluaisi harhaankaan sinua johtaa...\nLähetetty: 03 Helmi 2009, 22:58\nPikkupoika selittikin kysymyksensä syyn, samoin sen että hänellä on pitkähkö seurustelu, mutta ei vielä parisuhde. Olin vähällä kirjoittaa hänen kyselleen uskomisen asiasta kahden vuoden ajan, niin piti palata katsomaan pikkupojan viestistä, pitääkö muistikuvani paikkansa. Kaksi ja puoli vuottahan siitä jo onkin aikaa kulunut, muistini ei siis pahoin pettänyt.\nMuuten pikkupoika on kirjoitellut lyhyesti ja asiallisesti. Ensin uskomme ulkopuolelta kysellen, loppuvaiheessa sisälle autetun tilaa tunnustaen. Voin kertoa pikkupojan olleen yksi miellyttävistä palstamme keskustelijoista. Aktiivisuutta ei ole ollut kovin paljoa, mutta tavallisimmin viestinsä ovat saaneet ainakin minut hyvälle tuulelle. Monestakin syystä haluan toivoa pikkupojalle onnea ja menestystä elämään ja oikeita, Jumakan sanan mukaisia ratkaisuja. Lopuksi haluan rohkaista kotiseudun uskovaisten puheille tässäkin kysytyssä asiassa. He tietävät tilanteen meitä palstajermuja paremmin.\nLähetetty: 04 Helmi 2009, 08:01\nMinulla ei ole paljon varaa tähän sanoa mitään, veljet tässä tietävät paljon paremmin.\nOn kuitenkin niin antoisaa kun nyt on oma "tyttöystävä", vaikka kaukana, niin joka päivä, monasti jopa kymmeniä viestejä ja välistä puhelinyhteyksiä. Parempi näinkin kuin ilman vaimoa kokonaan. Olen myös valmis muuttamaan, jos tarve vaatii...\nLähetetty: 04 Helmi 2009, 18:46\nTärkeää on myös huomata, että Jumala antoi noille omille lapsilleen voiman toimia niin ja antoi myös varjeluksensa heille , he kuitenkin olisivat toimineet samoin, vaikka Jumala ei olisi antantunut varjelustaan siinä tilanteessa.\nNäin on ja tässä oli vieläpä kahdenlaista varjelusta, ajallista ja ajatonta.\nAjallisia asioita Jumala siunaa sen mukaan kuin näkee hyväksi sekä oman että myös muiden ihmisten ajattoman tilanteen kannalta. Saman tärkeysjärjestyksen soisi olevan ihmisilläkin. Ajatonta varjelusta on se, että Jumala varjelee lapsenaan, mikä taasen tarkoittaa muiden muassa sitä, että asiat pysyvät samassa tärkeysjärjestyksessä kuin Jumalan mielessä.\nEdellä on annettu kahta mielestäni erinomaista mutta erilaista neuvoa, mutta ne ovat aika lailla eri tilanteisiin. Ja kuten Taavettikin jo haasteli, ei taida meillä muilla nettihenkilöillä olla kovin tarkkaa käsitystä tilanteestasi. Kannattaa kysellä uskovaisilta siellä ympärillä. Puhujilla on varmaankin enemmän viisautta jakaa, mutta jos täältä netistä on tarttunut jonkinlaista auktoriteettikammoa heitä kohtaan, niin varmaan toinen varmahko vaihtoehto on kysellä harmaantuneilta uskovaisilta.\nLähetetty: 04 Helmi 2009, 23:34\nPyydä tyttöystävääsi seuroihin ja menkää yhdessä. Se olisi paras vaihtoehto-\nLähetetty: 13 Helmi 2009, 18:32\nViimeksi muokannut pikkupoika päivämäärä 30 Joulu 2011, 03:02, muokattu yhteensä 1 kerran\nLähetetty: 13 Helmi 2009, 22:32\nhän ei ole varma vielä...\nSiis eikö hän lähde? Oletko pyytänyt?\nLähetetty: 23 Helmi 2009, 21:07\nMiten minulla on sellainen kuva, että ne jotka innokkaimmin kieltävät seurustelun ei uskovan kanssa ovatkin jo naimisissa joko uskovan tai epäuskoisen kanssa Heidän on varmasti vaikea ymmärtää niitä vaikeuksia joita sinkuilla on. Eihän se uskovan puolison löytäminen mikään selvä asia ole. Jos haluaisi vielä saada lapsia ja ikämittari tikittää niin... Minusta uskova puoliso on todella hieno asia mutta joskus elämä menee niin, että rakastuukin epäuskoisen kanssa. Minusta silloin täytyy hyväksyä se että jokainen vastaa itse valinnoistaan. Kuka meistä olisi täydellinen teoissaan ja puheissaan? Kuka on synnitön? Monesti on parempi korostaa armoa ja tukea ihmisiä jotka tukea tarvitsevat.\nJokatapauksessa varmasti on paljon uskovia naimisissa epäuskoisten kanssa eikä heillä sen kanssa mitään ylipääsemättömiä ongelmia ole. Niin ja saahan epäuskoisen kanssa naimisiin menonkin anteeksi.\nLähetetty: 23 Helmi 2009, 21:18\nKun tekee rohkeasti syntiä ajatellen, että saahan sen anteeksi, ei ole lainkaan varmaa, antaako Jumala enää sellaiselle väärälle rohkealle katumisen ja parannuksen armoa.\nJos timoteus ei vielä tiedä, uskovaisia varoitetaan monissa kymmenissä Raamatun paikoissa avioitumasta epäuskoisen kanssa. Ne sekauskoiset avioparit ovat enimmäkseen sellaisia,joista toinen on saanut parannuksen armon avioitumisen jälkeen, tai joissa toinen on luopunut eli eksynyt uskosta lavealle tielle.\nLähetetty: 23 Helmi 2009, 22:28\nMiten minulla on sellainen kuva, että ne jotka innokkaimmin kieltävät seurustelun ei uskovan kanssa ovatkin jo naimisissa joko uskovan tai epäuskoisen kanssa Heidän on varmasti vaikea ymmärtää niitä vaikeuksia joita sinkuilla on.\nTässä sinulle yksi esimerkki kuvaasi vastaan ja olen hyvin varma että monet tuntemani yksineläjät ovat tässä suhteessa samanlaisia kanssani. Ne ovat niitä samoja, jotka ovat sydämestä tuttuja.\nEihän se uskovan puolison löytäminen mikään selvä asia ole. Jos haluaisi vielä saada lapsia ja ikämittari tikittää niin...\nMinullakin on suhteellisen usein kova hoppu ja kiire. Se kiire on tosin aivan muuta kuin mainitsemasi kiire, ja uskonpa vielä että se on aivan terveellinenkin kiire tämä kiireeni. Useilla ei ole kuin yksi lyhyt elämä, joten kyllä minä hiukan ymmärrän, miksi on niin kiire saada kaikkea ihania ajan antimia, niin hyviä kuin pahojakin.\nMinusta uskova puoliso on todella hieno asia mutta joskus elämä menee niin, että rakastuukin epäuskoisen kanssa.\nTuo onkin minulle melko vieras juttu, enkä siitä voi paljon sanoa, sillä tuolla tavalla minulle ei ole käynyt onneksi koskaan sen jälkeen kun olen tärkeysjärjestystäni elämässä korjannut. Puhutaan tosin ennemmin jonkin sortin ihastumisista kuin rakastumisista. Haluan vain sanoa, että omalla kohdallani on käynyt niin onnellisesti, että epäuskoiset eivät ole enää tässä suhteessa kiinnostaneet minkään vertaa.\nLähetetty: 24 Helmi 2009, 12:26\nSehän on hienoa mato, että muut eivät edes kiinnosta. Ovatko muutkin vl:t noin kyvykkäitä ajattelussaan? Voiko rakastumista tai tunne-elämää oikeasti kontroloida?\nJeesus sana elämän, tule meidän keskellemme. Soisit tules syttyvän, sytytä siis sydämemme.\nLähetetty: 24 Helmi 2009, 12:50\nKyse ei ole lainkaan ihmisen kyvykkyydestä eikä ihmisen omasta voimasta. Päin vastoin kysymys uskovaisen omien voimien vähäisyydestä, ja siitä että sellaisen vähävoimaisen on Jumala saanut täyttää voimallaan.\nOmasta kokemuksestani voin vastata viimeiseen kysymykseen, että muutaman kerran olen joutunut kontrolloimaan tunne-elämääni. Syyt ovat olleet eri kerroilla erilaisia, mutta ainakin kahdesti olen joutunut tietoisesti sammuttamaan sisimmässäni hiipivää rakastumisen tunnetta, kun on selvinnyt ettei kohde ole kanssani samalla tavalla uskomassa. Ensimmäisessä tapauksessa pyysin seuroihin, mutta hän ei lähtenyt. Toisten osalta minulla ei ole tarkempaa tietoa, mutta tiedän Jumalan olevan heikoissa vahva näissäkin asioissa.\nLähetetty: 24 Helmi 2009, 20:02\nEn puhuisi mistään kontrollista, vaan olen ajatellut, että ko. mahdollisuus vain on niin pelottava/kammottava, että sillä on oma vaikutuksensa hillitsemään monenlaisia haaveita. Toivon, että tämä mietelmäni lopputulos on todella totta, eikä se vain olekaan sitä, että en ole sattunut sellaisiin tilanteisiin, joissa olisi saattanut kiinnittyä epäuskoiseen. Niistä tilanteista toivon säästyväni kokonaan, koska en todellakaan tiedä, miten silloin selviäisin hengissä.\nHuomaa vielä ellet jo huomannut, että olen nyt puhunut nimenomaan suhteista, en epämääräisemmästä himosta. Siitä on aina kiusaa liiaksi asti, ja luulen etten ole aivan yksin.\nLähetetty: 02 Maalis 2009, 23:10\nAiheeseen liittynee myös tämä, mitä Juhani Raattamaa kirjoitti 18.5.1880:\n"Lihan jälkeen se on, että tehdä naimisia uskottomain kanssa, mutta synnit niille on täälläkin anteeksi todistettu Herran nimessä, kun jälkeen naimisen itkevät onnettomuuttansa."\nLähetetty: 07 Tammi 2013, 15:06\nHepr.11:ssa Paavali antaa hyvän todistuksen Simsonista:\n(Juutalaiset ajattelevat, että Simson "käännytti" puolisonsa ennen häitä.)\n(Tulee mieleen tuosta leijonasta, että kun epäuskoiselle, vaikka sitten Samarialaiselle, saarnataan synnit anteeksi, muuttuu se kuin leijona lampaaksi, ja sen jälkeen hunajaa ovat uskovaisen puheet, kuin kiitosta Jumalalle. Kun kaanan häissä viini oli se evankeliumi (Lutheria lainatakseni), ja sitä jaettiin, ja jotka eivät tietäneet sen alkuperää, maistoivat sen kyllä hyväksi - mutta myös hunaja oli hyvää, mutta olisiko Simsonin vanhemmat sitä maistaneet, jos olisivat tienneet alkuperän?)\nLähetetty: 09 Helmi 2013, 01:15\nMiksi uskovainen puoliso...\nMenin naimisiin epäuskoisena. Nyt olen saanut palata Jumalan valtakuntaan ja voi mikä suru on seurannut siitä, että mieheni ei halua uskoa... Sitä kuitenkin rukoilee, että hänkin vielä saisi ymmärtää uskomisen asian.\nSaisipa kodissa saarnata toinen toisillemme evankeliumia.\nVälillä puolison sanat ja teot aiheuttavat mielipahaa. Välillä minusta tuntuu, että joudun valitsemaan haluanko miellyttää miestäni vai Jumalaa.\nOn erittäin tärkeää, että puoliso on uskomassa.


Case: Magneettisieppari astianpalautuslaitteistoon - High Metal\nAjankohtaista | 21.4.2022\nMagneetit apuna astianpalautuslaitteistoissa? Kyllä vain! Magneettisiepparia käytetään suuremmissa astioidenpesuosastoissa poimimaan likaiset aterimet tarjottimilta pesua varten, ilman että niihin tarvitsee koskea käsin. Voimakas magneetti nostaa aterimet tarjottimelta hihnakuljetinta vasten ja kuljettaa aterimet magneetin vaikutusalueelta sivuun, jolloin ne irtoavat hihnasta ja putoavat aterinpesukoneen syöttölinjalle. 🧲\nSisäänrakennettu demagnetointi taas poistaa magneettisuuden välineistä, jolloin ne eivät tartu toisiinsa. Tällä varmistetaan pestyjen aterimien yksittäinen tunnistaminen aterinlajittelijassa. 🍴\n”Suurkeittiöiden astioiden pesussa henkilöstökulujen osuus kokonaiskustannuksista on merkittävä. Automatisoimalla lajittelua saadaan raskaita ja monotonisia työvaiheita vähennettyä. Magneettisiepparin avulla tuhansien ruokailuvälineiden päivittäinen käsittely astianpesuosastolla helpottuu. Lisäksi magneettisiepparin avulla sekä aterimien mekaaninen kuluminen että käsittelystä syntyvä melu on vähäisempää”, High Metalin kuljetinjärjestelmien asiantuntija Paul Lahtinen summaa laitteiston hyötyjä.\nOheiselta videolta näet, miten magneettisieppari toimii käytännössä. Muista vain käyttää magnetoituvia aterimia, jotta magneetti tarttuu niihin.


Euroopan tulevaisuus: pahin kriisi hellittää? - Eurooppatiedotus\nEuroopan tulevaisuus: pahin kriisi hellittää?\nEtusivu› Ajankohtaista›Uutinen›Euroopan tulevaisuus: pahin kriisi hellittää?\nValtioneuvoston kanslia, ulkoasiainministeriön Eurooppatiedotus ja Helsingin yliopisto järjestivät keskustelutilaisuuden Euroopan tulevaisuudesta tiistaina 13.3.2012 Helsingin yliopistossa.\nTilaisuudessa kuultiin pääministeri Jyrki Kataisen sekä Euroopan keskuspankin entisen pääjohtajan Jean-Claude Trichet’n puheenvuorot. Tilaisuuden avasi Helsingin yliopiston rehtori Thomas Wilhelmsson. Englanninkielisen keskustelun moderaattorina toimi Ulkopoliittisen instituutin johtaja Teija Tiilikainen.\nLuottamus ja kasvu avaimia ulos kriisistä\nSekä viime vuoden lokakuuhun saakka Euroopan keskuspankin johtajana toiminut Jean-Claude Trichet että pääministeri Jyrki Katainen olivat puheissaan varovaisen toiveikkaita talouskriisin suhteen. Trichet totesi, että EU:ssa voimaan tulleet uudet talouskuria lisäävät säännöt vievät Eurooppaa pikku hiljaa oikeaan suuntaan. Tämä edellyttää sitä, että säännöistä todella pidetään kiinni. Uudet säännöt lisäävät markkinoiden luottamusta.\nEuroopan tulevaisuutta puntaroivat pääministeri Jyrki Katainen ja Euroopan keskuspankin entisen pääjohtajan Jean-Claude Trichet Ulkopoliittisen instituutin johtajan Teija Tiilikaisen johdatuksella. Kuva: valtioneuvosto\n– Euroopalla on nykyisin jopa enemmän syitä yhdentymiseen kuin EU:n historian alkuvuosina, maailmansodan jälkeen, Trichet totesi. Vain yhteistyöllä Euroopalla pärjää globaalissa kilpailussa nousevien talousalueiden kanssa.\nPääministeri Kataisen mukaan Irlanti on tällä hetkellä hyvä esimerkki siitä, miten poliittinen tahto toteuttaa kovia tekoja vie vähitellen maan ulos pahimmasta talouskriisistä. Myös Kreikalla on Kataisen mukaan mahdollisuus selvitä, mikäli se todella toteuttaa lupaamansa erittäin kovat uudistustoimet.\nPääministerin mukaan sisämarkkinoiden kehittäminen on avainasemassa kasvun luomisessa Eurooppaan. Komission rooli tässä on tärkeä. Esimerkiksi digitaalisten sisämarkkinoiden luomisella olisi Kataisen mukaan kiire, jotta Eurooppa ei jäisi jälkeen globaaleista kilpakumppaneistaan. Suomellekin tärkeälle peliteollisuudelle Eurooppa on haastava markkina-alue. Yritysten tulisi voida helpommin laajentaa toimintaansa muihin EU-maihin.\nTavoitteena kaikille reilu EU\nKeskustelutilaisuuden moderaattori, Ulkopoliittisen Instituutin johtaja Teija Tiilikainen kysyi puhujilta, miten Euroopan unioni aikoo pitää kansalaisensa mukana yhä tiiviimmässä poliittisessa yhteistyössä. Pääministeri Kataisen mukaan se on mahdollista vain, mikäli ihmiset voivat pitää unionia reiluna järjestelmänä. Kansalaisten pitäisi voida luottaa siihen, että säännöt ovat samat kaikille.\nTrichet taas korosti Euroopan parlamentin roolia kansalaisten ja yhteisöllisyyden äänitorvena. Hänen mielestään kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin yhteistyötä pitäisi tiivistää entisestään.\nEuroopan tulevaisuus –keskustelutilaisuuksia on tähän mennessä järjestetty viisi, eri puolilla Suomea. Sarja saa jatkoa kevään aikana.\nEuroopan tulevaisuus -tilaisuudet valtioneuvoston kanslian verkkosivuilla.


Aikuisopiskelu, Ammattiin opiskelu\nKuvataiteen syventävät opinnot ovat loppusuoralla ja on aika tehdä pieni yhteenveto koulutuksesta. Lyhyesti sanottuna: opetus on ollut antoisaa. Pääosin maalasimme akryyliväreillä. Jonkin verran käytimme vesiväriä ja tussia. Aluksi akryylivärien käyttö tuntui hankalalta, sillä olen pääosin maalannut vain öljy- ja vesiväreillä. Outoa oli akryylin nopea kuivuminen, mutta vähitellen siihen tottui ja maalaaminen alkoi luonnistua. Graafikko Laura… Jatka lukemista\n– Leila Toffer-Kares\nkansanopisto, kuvataide, Pekka Halosen akatemia, Tuusula\nKeijunsiipiä ja värikokeiluja\nSyysloma tuli tarpeeseen, sillä sen verran työntäyteinen syksy kuvataiteen parissa on ollut. Lomaa edeltävät pari viikkoa olemme jatkaneet rintakuvan muotoilua elävästä mallista ja elävän mallin kokovartalo-hiilipiirrosta. Näiden töiden lisäksi akryylimaalauksen opettelu jatkui materiaalikokeiluin. Testasimme millaista jälkeä syntyy ”litimärälle” pohjalle ohuella värillä maalaamalla tai kostutettuja värejä käyttämällä. Kaksi maalausta teimme kuiville pohjille ilman värien ohennusta. Toiseen… Jatka lukemista\nPastellitöitä, piirustusta ja akryylimaalausta\nArvelin viime kirjoituksessani, että tarvikeluetteloon merkittyä peiliä käytetään omakuvan piirtämiseen. Olin oikeassa, mutta sitä en keksinyt, että kuva synnytetään vasemmalla kädellä. Vasemman käden piirroksen jälkeen piirsimme kuvan myös oikealla kädellä. Yllättävää oli, että vasemman käden piirustuksiin oli tarttunut enemmän olennaista henkilön persoonallisuudesta kuin oikean käden. Taidegraafikko Laura Pohjosen opetusmetodiin kuului muun ohella pari retkeä…. Jatka lukemista\nkansanopisto, kuvataide, Pekka Halosen akatemia\nMietteitä Kuvataiteen syventävältä linjalta\nKaksi ensimmäistä viikkoa Tuusulassa, Pekka Halosen akatemian kansanopistossa Kuvataiteen syventävällä linjalla, hurahti ohi vikkelästi. Opiskelijoita on 11, ikähaarukka noin 30 vuodesta eläkeikään saakka. Joukossamme on ihmisiä muun muassa taide-, vakuutus-, terveydenhuolto- ja opetusaloilta sekä kuntasektorilta. Yhdistävän linkkinä toimii tietenkin kiinnostus taiteeseen ja sen tekemiseen. Useimmat ovat harrastaneet kuvataiteita jo vuosia jopa vuosikymmeniä tai toimineet työkseen… Jatka lukemista\natto-aineet floristi valmistuminen Järvenpää matkailupalvelujen tuottaja Nurmijärvi kemian osasto floristiikka kukka- ja puutarhakauppa Kerava Tuusula virtuaalipanimo työssäoppiminen lähihoitaja WorldSkills EuroSkills ammattitaitokilpailut kukkasidonta laborantti Mäntsälä opiskelijatarina keuda ruoka merkonomi oppisopimus Japani opiskelija kilpailutoiminta aikuisopiskelu kansainvälisyys ammatillinen koulutus tarjoilija opiskelu blogi kokki hoitotyö Taitaja Saaren kartano kirjasto prosessinhoitaja SAKUstars joulu yrittäjyys sähköasentaja eläintenhoitaja


Yleisohjeet - Tangomarkkinat\nSaapuminen ja ilmoittautuminen kauppiaaksi\nSaapuminen tapahtuu aina markkinakauppiaille tarkoitetun infopisteen kautta (sijaitsee Tangokadun pääportilla). Ilmoittautumisen yhteydessä tarkastamme paikkamaksun, markkinapaikkatiedot ja -palvelut sekä annamme ohjeet kulkuluvista ja henkilökuntarannekkeiden noudosta. Sopimukseen kuuluu markkinapaikan koosta riippuen vähintään 2 ranneketta / markkinapaikka. Lisärannekkeet 35 € / kpl. Rannekkeella sisäänpääsy Tangokadulle. Tangokadun ulkopuolella olevat myyjät eivät tarvitse ranneketta toimiakseen markkinakauppiaana.\nInfopisteestä opastus markkinapaikalle. Paikalla tarkastamme sijainnin, tilatut palvelut ja tukipalvelut. Sijoittaudu osoitetulle paikalle, älä käytä muuta tilaa kuin varauksesi yhteydessä on sovittu. Järjestäjänä pidätämme oikeuden välttämättömiin paikkamuutoksiin /-tarkastuksiin.\nRakentamis- ja purkuajat\nTangotorin ja sitä ympäröivän alueen rakentaminen alkaa keskiviikkona 11.7. klo 12 alkaen. Alue avataan yleisölle klo 17.\nTangokatualueen rakentaminen alkaa keskiviikkona 11.7. klo 09 alkaen. Alue avataan yleisölle klo 19.\nMarkkinapaikkojen on oltava valmiina ja yleisölle avoinna aina alueen aukioloaikoina.\nMarkkinapaikkoja voi alkaa purkamaan sunnuntaina 15.7. klo 03 alkaen. Sähköt katkaistaan klo 04, ellei toisin sovita. Markkinapaikat tulee olla purettuina sunnuntaina 15.7. klo 12 mennessä.\nTangokatu: ke 19.00-01.00, to 12.00-02.00, pe 12-03, la 12.00-03.00.\nTangotorialue: ke 17.00-01.00, to 11.00-02.00, pe 11.00-03.00, la 11.00-03.00.\nMarkkinapaikkojen täydennys ja huolto tapahtuu pääsääntöisesti aamuisin ennen alueen avaamista. Muina aikoina ajoneuvot pidetään poissa alueelta ja markkinapaikalta.\nMarkkinakauppiaille on varattu oma pysäköintialue. Seinäjoen kaupungin katualueilla pysäköinti tapahtuu Seinäjoen kaupungin ilmoittamin ehdoin ja kustannuksin.\nOvien eteen pysäköiminen on kiellettyä (paloviranomaisten käskystä) ja pysäköintiä tarkkaillaan pysäköinninvalvojan toimesta. Pysäköinti markkinakauppiaille tarkoitetulla P-alueella on sallittua vain erillisellä pysäköintiluvalla, jonka saa ilmoittautumisen yhteydessä.\nMarkkinapaikkojen läheisyyteen on varattu roska-astioita päivittäin kertyvälle roskalle. Kierrätysperiaatteen mukaisesti kauppias vie pois alueelta mukanaan tuomansa pakkausjätteen.\nAsuntoauto, -vaunu tai muuta majoitusta varten on markkinakauppiaille varattu erillinen parkkialue. Paikkavaraus tehdään markkinapaikkailmoituksen yhteydessä.\nTutustu viranomaisten asettamiin ohjeisiin\nSeinäjoen Tangomarkkinat Oy / Timo Ristimäki\ntimo.ristimaki@tangomarkkinat.fi / 06 420 1111


Game Tennis ässä Online. Pelaa ilmaiseksi\nGame Tennis ässä\nPelaa peliä Tennis ässä Online:\nPelin kuvaus Tennis ässä\nParas flash tennis, jonka olen vain onnistunut näkemään, näkee tehty kestämään. . Pelaa peliä Tennis ässä verkossa.\nTekniset ominaisuudet peli Tennis ässä\nGame Tennis ässä seuraavasti: 12.04.2011\nPelit kuten peli Tennis ässä\nLataa peli Tennis ässä\nUpota peli Tennis ässä sivustollesi:\nJos haluat lisätä pelin Tennis ässä sivustoon, kopioi koodi ja liitä html-koodi sivustosi. Lisäksi, jos pidät pelistä Tennis ässä , kopioi ja lähetä linkki ystävällesi tai kaikille ystävillesi, jakaa peli maailmassa!\nKun peli Tennis ässä , soitti myös peli:


Red Carpet -tunnustuspalkinnot elokuva-alalle myönnetään toisen kerran - Red Carpet Film Festival : Red Carpet Film Festival\nRed Carpet -elokuvafestivaalilla Hyvinkäällä 30.8.–2.9.2018 myönnetään jälleen tunnustuksia elokuva-alan toimijoille. Tänä vuonna palkinnonsaajat valitsee viisihenkinen jury, jonka muodostavat ohjaaja Hanna Maylett, käsikirjoittaja Pekko Pesonen, tuottaja Jussi Rantamäki sekä näyttelijät Laura Birn ja Outi Mäenpää. Palkinnonsaajat julkistetaan Red Carpet Gaalassa Hotel Sveitsissä torstaina 30.8.2018.\nKyseessä ei ole kilpailu, vaan esiin halutaan nostaa suomalaisia elokuvantekijöitä ja elokuvatekoja.\nRed Carpet -elokuvafestivaali järjestetään nyt toisen kerran 30.8.–2.9.2018. Ohjelmisto julkistetaan 24.4.2018. Tapahtuman pääyhteistyökumppani on Hyvinkään Sveitsi.\nTuottaja Jussi Rantamäki tunnetaan etenkin elokuvasta Hymyilevä mies (2016), joka palkittiin mm. Cannesin elokuvajuhlien arvostetulla Un Certain Regard -palkinnolla. Rantamäki sai Hymyilevästä miehestä myös elokuvataiteen valtionpalkinnon yhdessä ohjaaja Juho Kuosmasen ja kuvaaja J-P Passin kanssa. Rantamäki on ollut tuottamassa myös mm. elokuvia Lauri Mäntyvaaran tuuheet ripset(2017) ja Taulukauppiaat (2010).