18.01.2012 - 09:07\nKansainvälinen siviili-ilmailujärjestö ICAO esittelee maailmanlaajuisen päästökaupparatkaisun vuoden loppuun mennessä.\nIberian liikenne kärsii laajenevasta lakkoilusta\n18.01.2012 - 08:52\nIberian liikenne kärsii lakkoilusta myös tammikuun loppupuolella, kun lentäjäjärjestö SEPLA menee kolmesti päivän mittaiseen lakkoon. Lakkoihin ja työtaistelutoimiin ovat siirtymässä eri syistä myös matkustamohenkilökunta ja maatoimintojen edustajia.\nKokkola-Pietarsaaren lentoliikennealueeseen mittavia parannuksia\n17.01.2012 - 17:20\nFinavia parantaa Kokkola-Pietarsaaren lentoasemansa lentoliikennealueiden toimivuutta. Lentoaseman lentoliikennealueet päällystetään tulevana kesänä uudelleen ja kiitoteiden valojärjestelmiä parannetaan. Hankkeen kustannusarvio on 3 miljoonaa euroa. Finavia tukee hankkeella Kokkola-Pietarsaaren lentoaseman lentotarjontaa ja sen kysynnän mukaista kehittymistä.\nHelsinki-Vantaan valokuvanäyttelyssä aiheena ilmailun muotokuvat\n17.01.2012 - 15:24\nHelsinki-Vantaan lentoaseman T2:ssa avattiin hieman totutusta poikkeava ilmailuaiheinen valokuvanäyttely. Kuvaajina on kuusi suomalaista muotokuvaajaa ja jälki siksi hieman erilaista kuin aiemmin.\n2011 ennätysvuosi Airbusille sekä tilauksissa että toimituksissa\n17.01.2012 - 14:50\nAirbus toimitti 534 liikennelentokonetta 88 asiakkaalle (10 uudelle) ja sai 1 419 nettotilausta vuonna 2011, mikä tekee vuodesta yhtiön historian menestyksekkäimmän. Yhtiön tuotanto kasvoi jo kymmenentenä vuotena peräkkäin.\nEADS:lle vuosi 2011 oli kasvun ja merkittävän parannuksen vuosi\n17.01.2012 - 14:20\nEADS-konsernille 2011 oli kasvun ja merkittävästi parantuneen suorituskyvyn vuosi. Konserni pääsi saamissaan tilauksissa ennätyslukuihin vahvan liikennelentokoneiden ja varsinkin A320neo-koneen hämmästyttävän kysynnän ansiosta sekä Astriumin, Cassidianin ja Eurocopterin vahvan tuloksen ansiosta.\nFinnair code share -yhteistyöhön Bangkok Airwaysin kanssa\n17.01.2012 - 12:36\nFinnair on solminut code share -sopimuksen Bangkok Airwaysin kanssa. Uudet yhteistyölennot tarjoavat entistä paremmat jatkoyhteydet Thaimaan kohteisiin matkustajille, jotka lentävät Finnairin suorilla lennoilla Bangkokiin, Hongkongiin tai Singaporeen.\nSAS ja Singapore Airlines sopivat lisäyhteistyöstä Singaporen-reitillä\n17.01.2012 - 09:56\nSAS ja Singapore Airlines ovat solmineet aiesopimuksen lisäyhteistyöstä lennoilla Skandinaviasta Singaporeen. Aiesopimuksen myötä avataan myös reitti Tukholmasta Singaporeen\nJapanin tuorein halpalentoyhtiö Peach Aviation on aloittamassa operoinnin\n17.01.2012 - 09:40\nJapanin tuorein halpalentoyhtiö Peach Aviation on aloittamassa lennot maaliskuussa 2012 ja yhtiö julkisti jo uusia avattavia reittejä.\n17.01.2012 - 09:14\nLufthansa konserni kuljetti vuonna 2011 yli 106 miljoonaa matkustajaa. Vuodelle 2012 matkustajaliikenteelle suunnitellaan heikkoa kolmen prosentin kasvua ympäristön huonosta taloustilanteesta johtuen.\nRajatarkastusautomaattien käyttö rajussa kasvussa Helsinki-Vantaalla\n17.01.2012 - 00:06\nHelsinki-Vantaan lentoasemalla vuodesta 2008 saakka käytössä olleiden rajatarkastusautomaattien käyttö räjähti kasvuun viime vuonna. Vuonna 2011 yhteensä 289 660 matkustajaa käytti hyväkseen automaattista rajatarkastusta. Pelkästään joulukuussa automaatteja hyödynsi yli 30 000 matkustajaa. Vastaava luku 2010 joulukuussa oli 18 000 matkustajaa.\nHelsinki-Vantaan porttialueelle avattiin uusi kahvila\n17.01.2012 - 00:02\nHelsinki-Vantaan lentoasemalle avattiin 14.1.2012 uusi Hello Cafe. Kahvila sijaitsee terminaali 2. porttialueella, portin 29 tuntumassa. Se palvelee erityisesti matkustajia, mutta myös kaikkia lentoasemalla työskenteleviä.\n14.01.2012 - 21:25\nJet Airliner Crash Data Evaluation Centren tilastojen mukaan Finnair on maailman toiseksi turvallisin lentoyhtiö edellään vain Japanilainen All Nippon Airways.\nSuomen lentomatkustus kasvoi ennätyslukemiin\n14.01.2012 - 21:02\nVuosi 2011 oli Finavian lentoasemilla ennätysvuosi, kun matkustajamäärä nousi yhteensä yli 19 miljoonaan. Kasvua kokonaismatkustajamäärässä edelliseen vuoteen oli 16 %. Suomessa matkustajamäärän lisääntymiseen vaikutti merkittävästi lisääntynyt tarjonta: Aasiaan avattiin uusi suora reitti Singaporeen ja Pohjois-Amerikkaan avattiin uusi suora reitti Chicagoon, ja Norwegian kasvatti merkittävästi reittitarjontaansa. Lisäksi uusia lentoyhtiöitä tuli Suomen markkinoille, kuten American Airlines. Helsinki-Vantaan matkustajamäärän kasvu viime vuonna oli vahvinta muihin Pohjois-Euroopan vaihtokenttiin verrattuna.\nKiinalainen uusi vuosi paljastaa runsaasti laitonta oleskelua Shengen-alueella\nRajavartiolaitos on tavannut Helsinki-Vantaan lentoasemalla tammikuun 2012 alkupuolella useita laittomasti Schengen-alueella oleskelleita aasialaisia henkilöitä lähtevässä rajatarkastuksessa. Tähän on syynä tänä vuonna 23. tammikuuta vietettävä kiinalainen uusivuosi, joka on aasialaisen kulttuurialueen tärkeimpiä juhlapyhiä. Kuluva viikko on erityisen vilkasta aikaa Aasiaan kohdistuvalle matkustamiselle.\nAir France-KLM aloittaa kunnianhimoisen säästöohjelman\n13.01.2012 - 04:59\nAir France-KLM aloittaa suuren ja kunnianhimoisen kolmivuotisen säästöohjelman, joka toteutetaan vuosien 2012-2014 aikana. Säästöohjelman avulla pyritään palauttamaan kilpailukyky kustannussäästöin, lyhyen ja keskipitkien lentojen uudelleen järjestelyllä sekä velkojen nopealla lyhentämisellä.\nVolaris ja Airbus solmivat Meksikon historian suurimman lentokonekaupan\n12.01.2012 - 19:37\nMeksikolainen halpalentoyhtiö Volaris ja Airbus ovat allekirjoittaneet aiesopimuksen 44 ekotehokkaan A320-koneen tilauksesta. Tilaus käsittää 30 A320neo- ja 14 A320-konetta. Tilaus on suurin lentokonekauppa Meksikon historiassa.\nBoeing saavutti tuotannon lisäystavoitteensa 737-linjalla\n12.01.2012 - 08:00\nBoeing on saavuttanut asettamansa tavoitteet Boeing 737-tuotantolinjan nopeuttamisesta ja nyt linjasto pyörii 35 koneen kuukausivauhdilla.\nEmbraerin toimitukset kasvoivat vuonna 2011\n12.01.2012 - 07:50\nEmbraer kasvatti luovutettujen koneiden määrää vuonna 2011 mutta viimeinen neljännes jäi kuitenkin vuoden takaisesta.\nAustrian Airlines hakee satojen miljoonien säästöjä\n11.01.2012 - 17:10\nAustrian Airlines pyrkii katkaisemaan tappiokierteensä uudella 200 miljoonan euron säästöohjelmallaan.


Peda.net > Hollola > Opetus > Ippo-oppimiskokonaisuus > Stepit 3-13 > Step 10: Teksti-Ippo: Tekstin ennakointi ja silmäily lukemaan valmistautuessa > Step 10: Teksti-Ippo: Tekstin ennakointi ja silmäily lukemaan valmistautuessa\nOppimiskerralla tavoitteina on ymmärtää tekstien silmäilyn ja ennakoinnin merkitys lukemisen ja tekstien ymmärtämisessä, harjoitella tunnistamaan eri tekstilajeja sekä uuden tiedon liittämistä vanhaan tietoon.\nOppimiskerralla läpi kuljetettava luonteenvahvuus on innokkuus.\nOsiossa katsotaan innokkuuteen liittyviä videoita ja tarkastellaan lukemiseen liittyviä tutkimustuloksia sekä toteutetaan kysely lukutottumuksiin liittyen. Lisäksi käydään oppilaiden kanssa yhdessä läpi oppimiskerran tavoiteet.\nOsiossa oppilaat esittelevät pieryhmissä oman lempiharrastuksensa seuraavien apukysymysten avulla:\nMitä tiedät harrastuksesta?\nMissä sitä voi harrastaa?\nMitä välineitä harrastuksessa tarvitaan?\nPaljonko harrastaminen maksaa?\nMiten usein pitää harrastaa kehittyäkseen harrastuksessa?\nMikä harrastuksessa olisi mukavinta?\nMikä harrastuksessa olisi mahdollisesti haastavinta?\nMiksi haluaisit harrastaa juuri tätä?\nLisäksi ryhmä keksii yhdessä yhden yhteisen harrastuksen, johon liitetään asioita jokaisen ryhmän jäsenen omasta harrastuksesta. Kaikista harrastuksista voi tehdä kokoavan taulukon tai diagrammin.\nOsion aikana katsotaan Ippo-video lukutekniikoista. Videossa käsitellään tärkeitä asioita, jotka kannattaa huomioida ennen lukemista. Lisäksi tunnistetaan erilaisia tekstilajeja. Video katsotaan kohdasta 0.00 -1.31.\nTiedonhaussa käytetään internetistä valmiiksi tulostettuja tietotekstejä erilaisista harrastuksista sekä tekstityyliltään erilaisia tekstejä.\nSeuraavaksi tehdään erilaisia tehtäviä liittyen uuteen tekstiin tutustumiseen:\nOsion aikana oppilaat rakentavat oman tiedon puun annetuista aiheista. Tiedon puussa on tarkoitus liittää saatua uutta tietoa omaan vanhaan tietoon. Ensin puun runkoon ja oksiin kirjoitetaan jo tiedossa olleet asiat, ja tämän jälkeen uudet opitut asiat kerätään puun ympärille kasvaviin lehtiin.\nOppimispäiväkirjassa pohditaan sitä, millainen on innokas ihminen, miten innokkuus näyttäytyy omassa käyttäytymisessä sekä millaisessa paikassa itse lukee mieluiten. Lisäksi pohditaan omaa muistamista lukemastaan.\nPohdi seuraavaa kertaa varten mikä on sinun lempivaatteesi ja perustele miksi valitsit juuri sen.\nApukysymyksiä keskusteluun (Innokas harrastus)\nLukutehtävä: Kerran vielä\nSilmäilevän lukemisen harjoitus


Hotel Vanha Rauma (Rauma, Suomi) | Expedia.fi\nMajoituspaikan Hotel Vanha Rauma kuvagalleria\nMinibaari, yksilöllisesti sisustettu, ilmainen Wi-Fi, vuodevaatteet\nMajoituspaikan Hotel Vanha Rauma yleiskuvaus\nVanhankirkonkatu 26, Rauma, 26100\nSuosittu kohdeRauman museo3 min kävelymatka\nSuosittu kohdeRauman kauppatori5 min kävelymatka\nSuosittu kohdeRauman merimuseo15 min kävelymatka\nLentokenttäPori (POR)40 min ajomatka\nHotel Vanha Rauma sijaitsee kaupungin keskustassa. Alueen luonnonkauneudesta voi nauttia kohteissa Vanha Rauma ja Sammallahdenmäki, ja Rauman museo, ja Rauman merimuseo on mielenkiintoinen kulttuurikohde.\nVieraile matkaoppaassamme kohteeseen RaumaAvautuu uuteen ikkunaan\nRauman museo - 3 min kävelymatka\nRauman merimuseo - 15 min kävelymatka\nBergströmin uimaranta - 3 min ajomatka\nOtanlahti - 5 min ajomatka\nTurku (TKU) – 78 minuutin ajomatka\nRavintola Kalatori – Ravintola. Tarjottu ruoka: paikallinen keittiö. Avoinna joka päivä.\nTämän savuttoman hotellin palveluihin kuuluu ravintola, baari/aulabaari ja kuivapesulapalvelu. Käytössäsi on ilmainen langaton internetyhteys julkisissa tiloissa, omatoiminen pysäköinti sekä ilmainen buffetaamiainen.Lisäksi majoitusliikkeessä on ilmaiset sanomalehdet ja televisio yleisissä tiloissa. Jokaisessa 21 yksilöllisesti sisustetussa huoneessa on ilmainen Wi-Fi ja minibaarit. Asiakkaiden käytössä on taulutelevisio, josta voit katsella kaapelikanavia, ja muihin mukavuuksiin kuuluvat huonepalvelu ja kahvinkeittimet.\nHotel Vanha Rauma tarjoaa 21 huonetta, joissa on minibaari ja kahvin-/teenkeitin. Jokainen huone on yksilöllisesti sisustettu. 32-tuumainen taulutelevisio, kaapelikanavat.\nKylpyhuoneista löytyy suihku ja hiustenkuivaaja. Tämä hotelli tarjoaa asiakkailleen huonehintaan sisältyvän langattoman internetyhteyden. Siivouspalvelu on saatavilla päivittäin.\nVastaanotto on avoinna päivittäin kello 6.30–22.00 välisenä aikana\nLisä-/varavuoteita on saatavilla 27 EUR:n maksua vastaan per yö\nLisävuode: 27 EUR per yö\nHotel Vanha Rauma Hotel\nHotel Vanha Rauma Rauma\nHotel Vanha Rauma Hotel Rauma\nOnko Hotel Vanha Rauma lemmikkiystävällinen? Onko Hotel Vanha Rauma lemmikkiystävällinen?\nKuinka paljon maksaa yöpyminen majoituspaikassa Hotel Vanha Rauma?Kuinka paljon maksaa yöpyminen majoituspaikassa Hotel Vanha Rauma?\n28.1.2022 löydetyt hinnat majoituspaikassa Hotel Vanha Rauma tulopäivälle 4.2.2022 ovat alkaen 117 € per yö per 2 aikuista, mukaan lukien verot ja maksut. Tämä hinta perustuu viimeisten 24 tunnin aikana löydettyyn alimpaan yöhintaan seuraavien 30 päivän aikana tapahtuville yöpymisille. Hinnat saattavat muuttua. Valitse haluamasi päivät nähdäksesi tarkemmat hinnat.\nKuinka paljon pysäköinti maksaa majoitusliikkeessä Hotel Vanha Rauma? Kuinka paljon pysäköinti maksaa majoitusliikkeessä Hotel Vanha Rauma?\nMihin aikaan majoitusliikkeen Hotel Vanha Rauma sisäänkirjautuminen on? Mihin aikaan majoitusliikkeen Hotel Vanha Rauma sisäänkirjautuminen on?\nSisään voi kirjautua kello 15.00–22.00. Myöhäinen sisäänkirjautuminen on saatavilla rajoitettuina aikoina.\nMihin aikaan majoitusliikkeen Hotel Vanha Rauma uloskirjautuminen on? Mihin aikaan majoitusliikkeen Hotel Vanha Rauma uloskirjautuminen on?\nMissä Hotel Vanha Rauma sijaitsee? Missä Hotel Vanha Rauma sijaitsee?\nVanha Rauma ja Rauman museo sijaitsevat 5 minuutin kävelymatkan päässä tästä hotellista. Rauman kauppatori ja Rauman merimuseo ovat myös 15 minuutin kävelymatkan päässä.\nVoinko peruuttaa varaukseni majoitusliikkeeseen Hotel Vanha Rauma ilmaiseksi ja saada täyden hyvityksen? Voinko peruuttaa varaukseni majoitusliikkeeseen Hotel Vanha Rauma ilmaiseksi ja saada täyden hyvityksen?\nKyllä, Hotel Vanha Rauma tarjoaa ilmaisen peruutuksen tiettyjen huoneiden kohdalla. Tarkista majoitusliikkeen Hotel Vanha Rauma peruutuskäytännöt sivustoltamme saadaksesi lisätietoja mahdollisista vaatimuksista ja poikkeuksista.\nArvosana 5 - Loistava. 35 kautta 165 arvostelua\nArvosana 4 - Hyvä. 102 kautta 165 arvostelua\nArvosana 3 - OK. 24 kautta 165 arvostelua\nArvosana 2 - Huono. 3 kautta 165 arvostelua\nMukava paikka ja ystävällinen henkilökunta. Viihtyvyys voisi olla vieläkin parempi jos huoneiden sisustukseen kiinnitettäisi enemmän huomiota. Ihanalla paikalla ja kesällä varmasti vielä nätimmät näkymät.\nHotellin hinta ei vastannut hotellin laatua. Siisteydessä ja viihtyisyydestä olisi parannettavaa. Aamupala oli perustasoa. Hyvä asia oli se, että lemmikin sai tuoda mukana majoittumaan.\nHirvittävä viemärin haju huoneeseen mennessä eikä sitä saanut kuin hiukan vähenemään juoksuttamalla suihkuun vettä. Pilasi kyllä yöpymiskokemuksen. Olisikohan ollut huone 211. Toisen kerroksen viimeinen.\nMainio sijainti Vanhan Rauman laidalla. Hyvin toimiva funkkishotelli, jossa erinomainen illallisravintola ja aamupala. Suosittelut!\nHotelli MarilynMessilä Campingjukkas placeHostel River PoriScandic SeinäjokiLapland Hotels TampereScandic PoriHotel AmadoScandic VaasaFinlandia Hotel HiittenharjuHoliday Club Kuusamo Tropiikki ApartmentsHotel SorsanpesäScandic MikkeliVilla HellerantaArctic Light HotelRadisson Blu Marina Palace Hotel, TurkuFinnDome- GlampingHoliday Club Kuusamon TropiikkiSolo Sokos Hotel PaviljonkiHotel & Spa Resort JärvisydänLapland Hotels OuluKultaranta ResortHotelli VersoScandic AulankoScandic RosendahlScandic Lahti CityHoliday Club Saariselkä ApartmentsImatran KylpyläScandic LaajavuoriOriginal Sokos Hotel Vaakuna Pori


HIFK kukisti Sveitsin mestarin Raskin maaleilla | Jääkiekko | HS\nHIFK kukisti Sveitsin mestarin Raskin maaleilla\nSuomalaisjoukkueilla kulki tiistai-iltana Mestarien liigan pudotuspeleissä\nHelsingin IFK voitti hallitsevan Sveitsin mestarin Davosin 2–1 Mestarien liigan (CHL) ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Otteluparin ensimmäinen osaottelu pelattiin Helsingissä.HIFK hallitsi alussa kamppailua, joka muuttui lopulta selviytymistaisteluksi. Maalivahti Ville Husso nappasi tukun tärkeitä koppeja, kun Davos painoi ottelun edetessä yhä kovemmin päälle.\nOttelussa 38 kiekkoa torjunut Husso päästi taakseen vain Marc Wieserin 1–1-tasoituksen kolmannessa erässä.Hyökkäyspäässä HIFK:n ratkaisijaksi nousi laitahyökkääjä Joonas Rask, joka viimeisteli kaksi ylivoimamaalia. Hyvässä vireessä oli myös molemmat maalit syöttänyt kapteeni Arttu Luttinen.HIFK sai ottelun alla sekä hyviä että huonoja uutisia. Kiekollinen puolustaja Tommi Taimi palasi lyhyehkön sairausloman jälkeen kaukaloon. Slovakialaishyökkääjä Tomas Zaborsky joutui sen sijaan jättämään ottelun loukkaantumisen vuoksi väliin.Davosin riveissä pelasi suomalaishyökkääjä Perttu Lindgren, joka laukoi kiekon kertaalleen HIFK-maalin tolppaan.Espoon Blues kukisti saksalaisen Adler Mannheimin kotihallissaan 4–1.Bluesin tehopelaaja oli voittomaalin tehnyt kapteeni Kim Hirschovits, joka saalisti ottelussa myös kaksi syöttöpistettä. Ratkaisumaali syntyi Mannheim-puolustuksen harhasyötöstä.Ottelu ratkesi toisessa erässä, kun Blues teki kolme maalia. Hirschovitsin lisäksi Jussi Makkonen osui ylivoimalla ja Markus Poukkula erän lopulla.CHL:ssä oli suomalaisittain hyvä päivä, kun Lukko voitti kotonaan EHC Münchenin ja Tappara vieraissa Vitkovicen. JYPin ja TPS:n välinen ottelu päättyi 2–2-tasapeliin.Otteluparien toiset osaottelut pelataan ensi viikolla.\nHelsingin IFK voitti hallitsevan Sveitsin mestarin Davosin 2–1 Mestarien liigan (CHL) ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Otteluparin ensimmäinen osaottelu pelattiin Helsingissä.HIFK hallitsi alussa kamppailua, joka muuttui lopulta selviytymistaisteluksi. Maalivahti Ville Husso nappasi tukun tärkeitä koppeja, kun Davos painoi ottelun edetessä yhä kovemmin päälle.Ottelussa 38 kiekkoa torjunut Husso päästi taakseen vain Marc Wieserin 1–1-tasoituksen kolmannessa erässä.Hyökkäyspäässä HIFK:n ratkaisijaksi nousi laitahyökkääjä Joonas Rask, joka viimeisteli kaksi ylivoimamaalia. Hyvässä vireessä oli myös molemmat maalit syöttänyt kapteeni Arttu Luttinen.HIFK sai ottelun alla sekä hyviä että huonoja uutisia. Kiekollinen puolustaja Tommi Taimi palasi lyhyehkön sairausloman jälkeen kaukaloon. Slovakialaishyökkääjä Tomas Zaborsky joutui sen sijaan jättämään ottelun loukkaantumisen vuoksi väliin.Davosin riveissä pelasi suomalaishyökkääjä Perttu Lindgren, joka laukoi kiekon kertaalleen HIFK-maalin tolppaan.Espoon Blues kukisti saksalaisen Adler Mannheimin kotihallissaan 4–1.Bluesin tehopelaaja oli voittomaalin tehnyt kapteeni Kim Hirschovits, joka saalisti ottelussa myös kaksi syöttöpistettä. Ratkaisumaali syntyi Mannheim-puolustuksen harhasyötöstä.Ottelu ratkesi toisessa erässä, kun Blues teki kolme maalia. Hirschovitsin lisäksi Jussi Makkonen osui ylivoimalla ja Markus Poukkula erän lopulla.CHL:ssä oli suomalaisittain hyvä päivä, kun Lukko voitti kotonaan EHC Münchenin ja Tappara vieraissa Vitkovicen. JYPin ja TPS:n välinen ottelu päättyi 2–2-tasapeliin.Otteluparien toiset osaottelut pelataan ensi viikolla.


Takatalvesta tasa-arvoon - Maan suola\n24.5.2018 / Yleinen\nKirjoittaja Satu Saarinen, FT, tuomiorovastiJulkaistu 24.5.2018 Kategoriat YleinenAvainsanat Kirkon tasa-arvopalkinto, Satu Saarinen, tasa-arvo\nSatu Saarinen muistuttaa vastauspuheessaan takatalven haastavuudesta ja sukupuolten tasa-arvon tärkeydestä. Kaiken ytimessä on ihmisarvo, jolle suunnan antaa varhaisvuosien kasvatus.\nKirkon tasa-arvopalkinto myönnettiin ensimmäisen kerran 2018 ja sen sai Oulun tuomiorovasti, FT Satu Saarinen. Kytkin-lehti julkaisee Satu Saarisen puheen palkinnonjakotilaisuudessa.\nTahdon kiittää sydämeni pohjasta minulle myönnetystä Kirkon tasa-arvo palkinnosta. Olen liikutettu, olen otettu, ja hyvin nöyrin ja kiitollisin mielin seison tässä. Kiitän paitsi omasta puolestani, niin myös oikeastaan koko Pohjoisen hiippakunnan puolesta, jossa pitkään elettiin tasa-arvon suhteen takamailla. Nämä ovat jo menneitä vuosia ja vuosikymmeniä, eikä niihin tarvitse nyt palata.\nMutta kuten tiedetään – historian lasti voi olla painavana tulevien sukupolvienkin yllä ja se muokkaa tapaa, jolla suhtaudutaan asioihin ja ilmiöihin nykyisyydessä.\nSiksi itse olen kokenut, että kirkon ja seurakuntien töissä ja toimissa kaikkialla tarvitaan eteenpäin menevää, eteenpäin katsovaa ja uudistavaa teologiaa arjessa. Sellaista, joka pyrkii vaikuttamaan paitsi mielipiteisiin ja asenteisiin, myös rakenteisiin. Olen kiitollinen tästä palkinnosta, joka mahdollistaa tasa-arvosta ja tasavertaisuudesta puhumisen ja asioiden esillä pitämisen.\nElämme kevättä, mutta henkisesti on kirkon sisällä viime aikoina puhuttu jopa ”tasa-arvon takatalvesta”.\nMinulla pohjoisen ihmisenä on se kokemus, että ainakin meän perällä takatalvi laittaa ihmiset toimimaan. Koska takatalvi uhkaa kaikkea sitä, mistä on jo ehditty iloita ja mihin on alettu jo tottumaan; takatalvi laittaa ihmiset liikkeelle. Siksi takatalven tullen esiin otetaan järeämmät konstit: hakataan syvemmät purot sulavan lumen mennä, kietaistaan vielä kerran hanskat käteen ja huitaistaan satanut lumi pois, ettei se jäätyisi ja siihen kukaan lankeaisi. Uusi lumi on vanhan surma siinä mielessä, että se saa ihmisen kaipaamaan jo kerran paljastunutta vihreää maata.\ntakatalvi laittaa ihmiset liikkeelle\nSiksi takatalvi myös saa etsimään peittoja ja suojia, jottei mikään oraalla oleva tuhoutuisi.\nAjattelen, että juuri näin pitää toimia niissäkin tilanteissa, kun kaikenlainen tasa-arvo ja tasavertaisuus on vähänkään uhattuna. On alettava lapioimaan ja levennettävä virtoja, ja on tarkattava niitä paikkoja, jotka voisivat tulla kompastuskiviksi ja esteiksi. On varjeltava jo saavutettua yhdenvertaisuutta ja annettava sille kasvutilaa ja aina uusia mahdollisuuksia tehdä uusia oraita.\nJokaisen ihmisen tarve tasa-arvoon\nTasa-arvo on arvo, ja se, miten siihen suhtaudumme, kertoo meidän arvopohjastamme ja syvimmiltään siitä, miten suhtaudumme toiseen ihmiseen ja itseemme. Sille luodaan perusta jo hyvin varhaisissa vaiheissa ihmisen elämää, ja hyvin varhaisista vaiheista asti meidän suhtautumisemme ihmisyyden kokonaisuuteen määrittää meidän toimintaamme.\nAjattelen, että se, mitä pidämme merkityksellisenä, lähtee siitä, minä ja millaisena sinua on pidetty, miten on katsottu, kannustettu ja arvostettu. Miten merkityksellisenä on nähty se, että sinä olet sinä, ja sinä saat olla sellainen kuin olet. Uskon että tarve tulla tasa-arvoisesti ja tasavertaisesti kohdatuksi ja kohdelluksi on yksi syvimpiä tarpeitamme ihmisinä. Siksi täytyy lakkaamatta tehdä työtä sen eteen, että tämä toteutuisi aina ja kaikkialla.\ntarve tulla tasa-arvoisesti ja tasavertaisesti kohdatuksi ja kohdelluksi on yksi syvimpiä tarpeitamme ihmisinä\nEsimerkin ja esikuvien voima on valtava. Omalta osaltani haluan kiittää kahta kirkon johtajaa. Ensin: arkkipiispa Kari Mäkistä. Te olette arkkipiispana näyttäneet sanoin ja teoin sen, mitä on olla ihminen ihmiselle Jumalan maailmassa. Olen saanut kasvaa kirkolliseen johtajuuteen teidän esimerkkinne valossa. Kiitos siitä.\nSamoin piispa Irja Askola – kiitos rohkaisusta ja monien purojen esiin avaamisesta. Varmasti tiellänne on ollut myös takatalven läpi tarpomista. Kiitos, rohkeuden ja periksiantamattomuuden esimerkistä.\nKiitän lämpimästi tästä tunnustuksesta. Tämä kannustaa edelleen tekemään töitä tasa-arvon, tasavertaisuuden ja yhdenvertaisuuden eteen.\nKatso kuvat ja katkelma puheesta tästä linkistä.\nEdellinen Edellinen artikkeli: Kenen ääni kuuluu päätöksenteossa?\nSeuraava Seuraava artikkeli: Tuntemattomat saamelaisnuoret?


Painonseurantaa - Outi Karita\nYleinen | 03.4.2016\nTimmityminen jatkuu vai jatkuuko?\nIhan ensiksi sanottava, että todellakaan se paino ei kerro kaikkea, eikä sitä pitäisi turhan tarkkaan syynätä. Tärkeää on miltä omassa kehossa tuntuu. Peilikuva on hyvä mittari ulkoiselle olemukselle, joskin sitä tulee sokeaksi helposti itselleen ja kehitykselleen/muutokselleen. Kehonkoostumuksen mittaukset kuten mittanauha kertovat sitten enemmänkin. Kuitenkin olen sitä mieltä, että voi sen painonkin seurannan kautta saada osviittaa timmitymisestään.\nMullahan on tässä käynnissä tämä pieni timmitymisprojektini, josta kerroin ylläolevan otsikeen takana olevassa postauksessa. Olotila on tietysti ykkösjuttuna ja olotila on jo hyvä. Kuitenkin haluan hieman timmimmäksi itseäni ja se sallittakoon myös. Peilikuva, valokuvat ja vaaka on mittareinani. ”Ongelmakohtani” jos niin voi sanoa, on alakroppa, vyötärön seutu on ihan hyvässä kuosissa, mutta pientä kiristymistä ylökroppaankin voisi tulla. Eniten kuitenkin kaipaan timmiytymistä alakropan suhteeen.\nKuvat Muutos100 alussa\nSuuria muutoksia ei kuvissa vielä näy, tarkkaan syynäämällä jotain, mutta ei tässä suuria muutoksia vielä ole tapahtunutkaan. Tosin jos tuohon löisi tammikuun alun kuvat niin muutos olisi jo selkeämpi. Tuossahan nyt ei ole kuin kolme viikko eroa kuvissa.\nItselläni on siis tässä myös painotavoite lyötynä ja se on saada paino Muutos100 valmennuksen aikana alle 60. Muutos100 antoi lisäpotkua alkuvuodesta startanneelle timmitymisprojektille, hitaasti, mutta varmasti paino on lähtenyt hivuttautumaan alaspäin ja eihän tässä tosiaan hevosen selässä olla. Muutos100 valmennusta on takana kuitenkin vasta 3 viikkoa.\nEnsimmäisellä viikolla paino ei juurikaan liikahtanut, mutta sillä viikolla sairastelin ja makoilin paljon. Toisella viikolla paino sitten lähti vähän mukavammin alaspäin. Sitten tulikin pääsiäinen ja kahtena päivänä otettiin rennosti herkuttelujen suhteen eikä tällä viikolla sittenpaino ole liikahtanut alaspäin, mutta ei myöskään ylöspäin. Tämä viikko en eka viikko valmennuksen aikana kun sain täyden treeniviikonkin, JES! Tästä homma jatkuu ja suunta on oikea. Juhannukseen asti aikaa tässä vielä on 🙂\nPaino oli Muutos100 alussa 63,5, alkuvuodesta se oli siellä 65 paikkeilla ja nyt…\nOnkos teillä lukijoilla menossa minkäänlaisia timmiytymisprojekteja tässä alkuvuodesta?\nMielenkiintoista seurata sun projektia täällä ja snapchatin puolella myös! 🙂 Itsellä kans jo kolme kuukautta takana pientä dieettiprojektia, mutta nyt huomisesta alkaen kiristellään vielä lisää niin katsotaan mitä saadaan kesään mennessä aikaiseksi. Tsemppiä sullekin, jatka samaan malliin!\nTsemppiä myös sinun projektiisi! 🙂\nTosi kiva kyllä seurata sun timmiytymistä 🙂 Ja tsemppiä projektiin! Itellä on se hetki, kun pitäis yrittää vähän tsillata urheilujen ja syömisten saralla, mutta… Se on vaan tuo kun vihaamani talvi ja ne inhat jäät ovat poistuneet. Kokoajan tekis mieli olla lenkillä tai punttien kanssa pihalla. Samoten ruokavalio siistyityy kuin automaattisesti talven jälkeen. Vähän sivuraiteelta, mutta monesti asiakkaat kysyy multa miten voin elää ilman pullaa ja leipää, kun on tämä gluteeniyliherkkyys. Se on hassu kysymys, koska pulla on vain pulla ja herkku on vain herkku. Kysymys olisi relevantimpi, jos se käsittelisi onnea, rakkautta, terveyttä!\nKiva kuulla Susan ja tosi kiva kun kommentoit usein 🙂\nJos liikunta houkuttaa ja tuntuu hyvältä niin antaa painaa vaan. Liikunnan määrä kuitenkin vaikuttaa miten paljon syödä ja syöminen on aina kivaa ja puhdasta ruokaahan saa aina syödä määrällisesti enemmän 😉\nKyllä sitä tottuu olemaan ilman joitakin syömisiä ja jos on joitakin allergioita / sairauksia tms. niin eihän siinä paljon vaihtoehtoja ole. Toiset ihmettelee aina toisten syömisiä, minäkin joskus omassa päässäni, mutta se on kuitenkin jokaisen oma asia miten itse syö…


oleminen – Liinanblogi\n692 600 kpl\nPauliina Aarva\t25 marraskuun, 2015\nVarpaat juuri ja juuri koskettavat lattiaa, kun keinahtelen keittiöön aamiaiselle. On juhlan tuntua. Valoisaa ja kevyttä. Räntäsade ikkunan takana ei haittaa. Mielessä välähtää eilinen lumi, joka tänään suli pois oranssiksi muuttuneelta lehtikuusen oksalta. Aamuilma imeytyy raikkaasti keuhkoihin. Sieltä ulos virtaa voimaa, elämän energiaa. Aktiopotentiaalini on nyt kohdallaan. Minussa puhuu tänään puhdas oleminen välittömällä tavallaan, ilman pohdintoja ja…\nRead More "Olemisen keveys"


Salaisen diplomatian aika on ohi - PDF\nSalaisen diplomatian aika on ohi\nDownload "Salaisen diplomatian aika on ohi"\n1 Salaisen diplomatian aika on ohi Pääministeri Paavo Lipponen ja presidentti George W. Bush neuvottelivat Washingtonissa joulukuussa 2002, juuri keväällä 2003 alkaneen Irakin sodan alla. Miksi raportti tästä tapaamisesta oli merkitty salaisiksi? Miksi Suomen ulkoministeriö pitää monia muitakin vastaavia asiakirjoja salaisina? Demokratian arvo Demokratian puolesta voidaan esittää välineellisiä perusteluja, joiden mukaan demokratiasta seuraa muita arvostettuja asioita kuten rauhaa, taloudellista tehokkuutta, oikeudenmukaista voimavarojen jakoa tai huolenpitoa ekologisesta ympäristöstä. Toimiakseen välineellisesti demokratian täytyy kuitenkin olla arvo sinänsä. Sitä paitsi demokratia voidaan määritellä vain itseisarvoisten poliittisten perustelujen kautta. Olennaista on siis, miten me perustelemme demokratian itseisarvon. Miksi demokratia on paras tapa järjestää poliittinen elämä? Demokratia on paras tai oikeutetuin tapa järjestää poliittinen yhteiselämä, koska emme voi ilman muuta olettaa kenenkään tietävän asioita muita paremmin. Kaikki poliittiset argumentit, jotka koskevat kansalaisten yhteiselämän järjestämistä ja yhteisten instituutioiden toimintaa, täytyy testata julkisessa keskustelussa ja alistaa demokraattiseen päätöksentekoon. Yksinvaltius, harvainvalta, virka- ja teknovalta, yksipuoluevalta sekä muut eidemokraattiset tavat järjestää yhteiskunnan valtasuhteet olettavat, että jotkut tietävät asiat muita paremmin. Sen takia näillä pysyvästi paremmin tietävillä olisi oikeus päättää asioista muiden kansalaisten tahdosta välittämättä. Mutta mistä he sitten tietävät, että he tietävät asiat muita paremmin? He eivät voi perustella parempaa tietoaan muuten kuin esittämällä julkisia pätevyysväitteitä, jotka väistämättä ovat alttiita kritiikille. Silloin he ovat kuitenkin jo hyväksyneet demokraattisen julkisuusperiaatteen ytimen. Entä jos poliittista yhteisöä hallitsevat ne, jotka uskovat tietävänsä paremmin? Ilman sananvapautta ja tasa-arvoista mahdollisuutta osallistua poliittisen tahdon muodostamiseen tällainen yhteisö on vaarassa ajautua harhaan. Erityisenä uhkana on noidankehä, jossa valta kasaantuu sellaisten toimijoiden tai ryhmien käsiin, joilla on valtaa jo ennestään ja vain siksi, että niillä on valtaa jo ennestään. Epäilijät sivuutetaan, mutta tarvittaessa pakotetaan ruotuun. Lopputuloksena voi olla sortoa harjoittava ja väkivaltainenkin järjestelmä. Nykyaikaisilla organisaatioilla on kyky määrätä ja valvoa ihmisten elämää paljon yksityiskohtaisemmin ja laajemmin kuin koskaan aiemmin ihmiskunnan historiassa, ja myös tuottaa laajamittaisempaa tuhoa kuin koskaan aiemmin. Siksi demokraattinen valvonta ja julkisuusperiaate ovat tärkeämpiä kuin koskaan aiemmin.\n2 Julkisuuden periaate Vuonna 1999 säädetty laki viranomaisten toiminnan julkisuudesta (621/1999) lähtee liikkeelle julkisuusperiaatteesta, jonka mukaan viranomaisten asiakirjat ovat julkisia, jollei tässä tai muussa laissa erikseen toisin säädetä. Tämä periaate on demokraattisen tahdonmuodostuksen välttämätön edellytys. Demokraattisessa järjestelmässä kansalaisille on oikeus kokoontua ja yhdistyä vapaasti sekä ilmaista ja julkaista mielipiteensä asioista, joilla on yleistä merkitystä. Vain julkisuuden ja sananvapauden periaatteet voivat mahdollistaa valtioiden ja myös kansainvälisten organisaatioiden demokraattisen kontrollin luvulla tapahtunut monien valtioiden myös Suomen demokratisaatio oli olennaisesti juuri taistelua julkistamisen periaatteen puolesta monarkkien, tsaarien ja diktaattorien salailupolitiikkaa vastaan. Julkinen mielipide edellyttää, että kansalaiset voivat vapaasti muodostaa järkeilevän yleisön, ja että he myös tekevät niin. Kansalaisilla on siis oikeus kokoontua sekä ilmaista ja julkaista mielipiteensä asioista, joilla on yleistä merkitystä. Valtiollisten elinten toiminnalla on aina yleistä merkitystä. Tämä pätee hallitukseen, ministereihin, ja ministeriöihin, ulkoministeriö mukaan luettuna. Sananvapauden ja demokraattisen julkisuuden toteutumisen ehto on, että viranomaisten asiakirjat ovat julkisia, että kansalaiskeskustelun pohjana on asianmukainen tieto siitä, mitä valtiolliset elimet tekevät ja miksi. Salainen ja julkinen diplomatia Valistuksen aikana syntyi liike salaista diplomatiaa vastaan. Osasyynä oli se, että diplomatia oli aristokraattien ja ruhtinaiden käsissä. Pääperustelu pohjautui kuitenkin julkisuuden periaatteeseen. Tyylipuhtain esimerkki tästä on Kantin argumentti esseissä Mitä on valistus? ja Ikuiseen rauhaan. Kantin mukaan valistukseen ei vaadita mitään muuta kuin vapautta; ja vieläpä vaarattominta kaikesta siitä, mitä vapaus voi merkitä, nimittäin sitä, että kukin käyttää järkeään kaikilta osin julkisesti. Salaista diplomatiaa harjoittaviin aristokraatteihin ja ruhtinaisiin ei voinut luottaa. Ikuisessa rauhassa Kant argumentoi, että jos jonkin kansainvälis-poliittisen suunnitelman menestyksen ehto on, että se pidetään salaisena, suunnitelma on väistämättä epäoikeudenmukainen ja vaaraksi rauhalle luvun historia on osoittanut, ettei Kantin esiin nostama ongelma koskenut vain ruhtinaiden aikaa. Esimerkiksi elokuussa 1939 solmittu natsi-saksan ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimus ja sen salainen lisäpöytäkirja osoittaa, mitä salainen diplomatia voi käytännössä tarkoittaa. Myös vuoden 1961 noottikriisi kertoo osaltaan salaisen diplomatian ongelmista. Neuvostoliitto lähetti 30. lokakuuta 1961 Suomelle nootin, jossa pyydettiin aloittamaan\n3 YYA-sopimuksessa määriteltyjen sotilaallisten konsultaatioiden aloittaminen uhkaavan maailmantilanteen takia. Presidentti Kekkonen ja pääsihteeri Hrutshev kuitenkin sopivat Novosibirskissä, että konsultaatioita ei aloiteta. Oikeisto epäili alusta pitäen, että salainen diplomatia kätki taakseen kokonaan toisenlaisen tarinan. Ehkä Kekkonen oli tilannut nootin, jotta voisi esiintyä sankarillisena valtiomiehenä vuoden 1962 vaaleissa? Kuitenkin olennaisempaa kuin se, oliko Kekkonen lopultakin juonikas konnapoliitikko vai vaarallisissa oloissa toiminut valtiomiessankari (näiden ero voi olla suhteellinen), on asian periaatteellinen puoli. Kekkonen noudatti realistista valtiomiesetiikkaa, joka perustuu vastuun ottamiseen omista teoista ja niiden seurauksista. Ongelma on se, että subjekti ja objekti ovat tällaisessa poliittisen realismin etiikassa yksi ja sama henkilö. Oikea vastuun kantaminen edellyttää julkisesti tiedossa olevia asiantiloja ja standardeja sekä avoimuutta, jotta muut voivat osallistua sen arvioimiseen, onko vastuuta kannettu oikein. Vastuun etiikka ilman julkisuutta on pohjimmiltaan mielivaltaa ja voi johtaa tyranniaan. Salailu voi joskus olla oikeutettua Kant uskoi, että julkisuusperiaate täytyy ulottaa koskemaan myös diplomatiaa ja valtioiden välisiä neuvotteluja ja sopimuksia. Kantin mielestä tämä on paitsi periaatteellisesti oikein niin myös rauhan ehto. Onko Kantin argumentti aina pätevä? Miten arvioisimme Kantin argumenttia 2000-luvun alussa, tilanteessa, jossa kylmä sota ei enää vallitse, ja jossa liberaalidemokratiasta on tullut yleispätevä normi melkein kaikkialla maailmassa? Onko salaiselle diplomatialle enää perusteita? Ongelmana on kollektiivinen väkivalta ja sen välitön uhka. Kun kysymys on turvallisuudesta tässä mielessä, myös salailu vaikuttaa joskus oikeutetulta. Jos tehtävänä on esimerkiksi kerätä tietoja mahdollisista turvallisuusuhkista kansalaisille ja valtiolle, täytyy tietojen alkuperä pitää salassa lähteiden suojaamiseksi. Kun pyritään etsimään ratkaisuja väkivaltaiseen konfliktiin, on eri osapuolten keskustelujen hyvä olla luottamuksellisia, jotta osapuolet voisivat vapautua julkisista sitoumuksistaan ja kokeilla myös sellaisia ratkaisumalleja, joiden avulla koko konfliktin luonne voitaisiin muuttaa. Voi olla myös tilanteita, jossa omien aikomusten ennenaikainen paljastaminen voi olla taloudellisesti vahingollista. Tämäkään ei välttämättä oikeuta salailua. Ainoastaan jos kollektiiviset intressit ovat legitiimeja ja niin merkittäviä, että niiden perusteella voidaan demokratia-normeja rikkoa, voi salailu tulla kyseeseen. Legitiimisyys edellyttää kuitenkin julkisuutta. Kansalaisten täytyy tietää mitä salataan ja miksi, ja hyväksyä salaamisen oikeutuksen julkiset perusteet. Salailu voi koskea siksi vain esimerkiksi yhtä politiikkamuuttujaa muuten avoimessa kentässä (silloinkin institutionaalisilla muutoksilla voidaan usein poistaa tämä tarve).\n4 Joka tapauksessa on siis olemassa tilanteita, joissa salailu voi olla oikeutettua. Tähän liittyy kuitenkin vaikea pulma, joka on läheistä sukua yksin- tai harvainvaltaisuuden perustelemisen ongelman kanssa. Jos valtiokoneistoon luodaan sellaisia osia, jotka ovat julkisuusperiaatteen ulkopuolella, ja jotka itse saavat määritellä ne asiat, joiden kuuluvat tähän alueeseen ja joiden pitää siksi olla salaisia, niin mistä tiedämme, että järjestelmä toimii oikein? Mistä tiedämme, ettemme ole luoneet harvainvaltaista valtiota demokraattisen valtion sisään? Ja mistä tiedämme, ettei harvainvaltainen osa ala määritellä ja päättää kaikkia olennaisia asioita? Määritelmän mukaan emme tiedäkään, jos nämä prosessit ovat salaisia, samoin kuin niiden salailun perusteet. Siksi demokraattiseen valtioon ei voikaan kuulua tällaisten elimien olemassaolo. Salailu pitää aina erikseen perustella tavalla, joka on kansalaisten tai ainakin heidän edustajiensa riitautettavissa milloin tahansa. Niiden, jotka luokittelevat teon salaiseksi, täytyy myös olla vastuussa luokittelustaan. Väärin perustein tehty salailu on vastoin demokraattisen julkisuuden normeja ja siten mahdollisesti rangaistava teko. Lisäksi salailun mahdolliset perustelut täytyy kaikissa olosuhteissa ymmärtää mahdollisimman kapeasti ja rajatusti. Turvallisuusuhkien täytyy olla välittömiä ja akuutteja. Osallistuminen konfliktien välittämiseen tai ratkaisemiseen pitää olla välitöntä ja olennaista tuon konfliktin ratkaisemismahdollisuuksien kannalta. Julkisuuden aiheuttamat mahdolliset taloudelliset menetykset täytyy huolellisesti yksilöidä. Kaikissa muissa tapauksissa julkisuusperiaatteen täytyy soveltua täysimittaisesti myös diplomatiaan eli valtioiden ja kansainvälisten järjestöjen keskusteluihin. Globalisaation vaikutukset demokraattiseen julkisuuteen Yksi syy siihen, miksi julkisuusperiaatetta on alettu soveltaa myös kansainvälisissä suhteissa, on globalisaatio. Valtiot ovat nykyään lakien ja sääntöjen omaksujia pikemminkin kuin niiden tuottajia. Suurin osa kunkin maan lainsäädännöstä valmistellaan poikkikansallisissa verkostoissa, jotka ovat kytkeytyneet kansainvälisiin järjestöihin. Tämä ei koske ainoastaan Euroopan unionin jäsenmaita, vaan melkein kaikkia maita maailmassa. Esimerkiksi kauppajärjestö WTO säätelee yhä yksityiskohtaisemmin yhä laajempaa osaa kansalaisten yhteiselämästä ja yhteisten instituutioiden toiminnasta. WTO ei kuitenkaan ole ainoa laatuaan. Tuhansia lakeja ja säädöksiä tuotetaan mitä erilaisinten verkostojen ja järjestöjen toimesta mitä erilaisimmilla hallinnon aloilla. On herännyt kysymys tulisiko demokratialle asetettuja normeja ja periaatteita, ja erityisesti julkisuusperiaatetta, soveltaa globalisaatioon? Tulisiko kansalaisilla olla oikeus osallistua elämänsä ehtoja muokkaaviin sosiaalisiin prosesseihin silloinkin, kun ne läpäisevät kansallisvaltion rajat tai ovat maailmanlaajuisia, tai ainakin oikeus ja mahdollisuus kontrolloida noita prosesseja?\n5 Myös Suomen valtio on viime aikoina havahtunut tämän kehityksen ongelmiin. Laajalti puhutaan demokratia- ja julkisuusvajeesta. Esimerkkejä tästä ovat ulkoministeriön käynnistämä Helsinki-prosessi, jonka lähtökohtana on, että julkisuus- ja demokratiaperiaatteita täytyy voida soveltaa myös globaaliin hallintaan. Samaten presidentti Halosen johtaman ILO-komission raportti puhuu siitä, että on välttämätöntä soveltaa demokraattisia periaatteita myös globalisaatioon ja kansainvälisiin järjestöihin. Viime aikoina monet keskeiset kansainväliset järjestöt ovat jonkin verran lisänneet avoimuuttaan. Ne julkistavat dokumentaatiotaan aiempaa enemmän ja kattavammin. Johtopäätös: julkisuuslain tulkinta Demokratian ytimessä on siis julkisuusperiaate. Miten meidän sitten pitäisi tulkita lakia viranomaisten toiminnan julkisuudesta ja erityisesti sen soveltamista tässä niin sanotussa Irak-vuodossa? Kysymys on ennen kaikkea lain 24 kohdista 1 ja 2. Ulkoministeriön tulkinnan mukaan Jäätteenmäen julkisuudessa käyttämät asiakirjat olisivat näiden kohtien perusteella olleet ehdottoman salaisia (HS ). Lakia ei kuitenkaan voi tulkita niin, että kaikki luetellun tyyppiset asiakirjat olisivat automaattisesti salaisia. Se tarkoittaisi, että suurin osa Suomen lakien ja säädösten tosiasiallisesti valmistelusta olisi salaista. Yhtälailla jokseenkin kaikki ulko-, kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikka olisi olennaisesti salaista tai ainakin salattavissa. Tällainen tapa soveltaa lakia ei ole yhteensopiva tulkinta julkisuusperiaatteen, sananvapauden tai yleisten demokraattisten periaatteiden kanssa. Se sopii erityisen huonosti yhteen kylmän sodan jälkeisen ajan ja globalisaation vaatimusten kanssa. Demokraattisen valtion yleisten periaatteiden kannalta ainoa järkevä tulkinta onkin, että mainitun tyyppiset asiakirjat voivat olla salaisia vain, jos niin erikseen osoitetaan (ei toisinpäin, kuten kohdassa 1 annetaan ymmärtää). Pelkkä lakiin vetoaminen ei riitä, vaan on nimenomaan kyettävä osoittamaan, miksi tietyissä erityisissä tapauksissa luottamuksellisuus on niin tärkeää, että sen takia voidaan rikkoa demokraattisen yhteiskunnan yleisiä periaatteita. Tällaisia perusteluja ei tietääkseni ole esitetty. Esimerkiksi Irak-muistion tapauksessa julkisuuteen tuotiin Lipposen lupauksia suomalaisten puolesta, eikä suinkaan paljastettu mitään luottamuksellista, jota Yhdysvaltain johto olisi Lipposelle kertonut. Mitään haittaa ei siis aiheutunut Suomen kansainvälisille suhteille, salailun oikeuttavasta haitasta puhumattakaan. Se, että paljastuksilla oli merkitystä kevään 2003 vaalien kulun kannalta vain todistaa, että paljastus oli Suomen kansalaisten mielestä tärkeä ja siten suomalaisen demokratian kannalta merkittävä. Minun tiedossani ei myöskään ole mitään sellaisia perusteluja, jotka olisivat voineet oikeuttaa salaiseksi leimaamisen. Niiden asiakirjojen, jotka Jäätteenmäki toi julkiseen keskusteluun, olisi pitänyt olla alunpitäen julkisia. Tutkinnan kohteena pitäisi nyt olla\n6 näiden asiakirjojen salailu, ei niiden tuominen julkiseen poliittiseen keskusteluun. Ulkoasiainhallinnon käytäntöjä tulisi muuttaa välittömästi, myös taannehtivasti (aiempia salailu-päätöksiä pitäisi perua ja käydä läpi uudelleen). Toisaalta on myös selvää, että laki viranomaisten toiminnan julkisuudesta on muotoiltu kehnosti. Sitä näyttää olevan aivan liian helppo tulkita ja soveltaa tavalla, joka tekee jokseenkin kaikesta salaista, vastoin demokraattista julkisuus-periaatetta. Siksi lakia tulisi välittömästi korjata. Salailun käytäntöjen on aika loppua. Heikki Patomäki Todistajanlausuntoni Helsingin käräjäoikeudessa 5.3. (tapaus Jäätteenmäki-Manninen) oli luonteeltaan vapaamuotoinen. Se kuitenkin pohjautui olennaisilta osiltaan tähän etukäteen valmistelemaani tekstiin. Lyhyt selvitys keskeisistä lähteistä Helsingin Sanomat pyysi kirjallisesti nähtäväksi niitä asiakirjoja, joiden sisällön Martti Manninen oli kertonut Anneli Jäätteenmäelle. Vastauksena oli, että ministeriö katsoo antamassaan kirjallisessa päätöksessä, että syytteessä yksilöidystä 40 asiakirjasta peräti 35 on sellaisia, jotka on ehdottomasti pidettävä salassa. Ministeriö: Jäätteenmäelle vuoti 35 ehdottoman salaista asiakirjaa, HS Keskeisin salainen asiakirja oli kuitenkin julkaistu iltapäivälehdissä jo keväällä 2003, ja Hymy-lehti julkaisi sen omien sanojensa mukaan melkein kokonaisuudessaan helmikuussa Kansalaisilla on oikeus tietää!, Hymy, 2/2004, ss Kirjoitukseni ammentaa soveltuvin osin varhaisen Habermasin julkisuus-tutkimuksesta: Habermas, Jürgen (1992): The Structural Transformation of the Public Sphere: An Inquiry into a Category of Bourgeois Society, engl. kääntänyt T.Burger, Polity: Cambridge. Tekstissä mainitut Kantin esseet löytyvät muun muassa seuraavista julkaisuista: Kant, Immanuel (1995/1784): Vastaus kysymykseen: Mitä on valistus?, suom. T.Kaakkuriniemi, teoksessa J.Koivisto ym. (toim): Mitä on valistus?, Vastapaino: Tampere, ss.76-86; Kant, Immanuel (1983/1795): To Perpetual Peace: A Philosophical Sketch, teoksessa Perpetual Peace and Other Essays, engl. kääntänyt T.Humphrey, Indianapolis: Hackett Publishing Company, ss Max Weberin analyysi politiikasta kutsumuksena ja vastuun etiikasta on julkaistu englanniksi useissa teoksissa, esimerkiksi: Weber, Max (1985/1919): Politics as Vocation, teoksessa W.G.Runciman (toim.) Weber. Selections in Translation, engl. kääntänyt E.Matthews, Cambridge University Press: Cambridge, ss\n7 Hans Morgenthaun tunnettu argumentti julkisia neuvotteluja vastaan perustui erityistilanteen yleistämiseen koskemaan diplomatiaa ylipäänsä. Morgenthau oletti, että vallitsee akuutti konflikti valtioiden välillä. Kansalaismielipiteet vaativat usein propagandistisista periaatteista kiinni pitämistä, mutta valtiomiehet ovat valmiita hieromaan kauppaa ja tekemään kompromisseja (päinvastainen oletus, kuin mitä demokraattisen rauhan teoria tekee). Neuvottelujen tuloksien pitää myös Morgenthaun mielestä olla julkisia. Morgenthau esitti argumenttinsa avoimuuden rajoittamisen puolesta pääteoksessaan: Morgenthau, Hans (1961): Politics Among Nations. The Struggle for Power and Peace, 3.painos, Alfred A.Knopf: New York, ss Yhdysvaltain harjoittaman salaisen tiedustelutoiminnan ja diplomatian ongelmista kylmän sodan kaudella ja sen jälkeen on kirjoittanut erityisesti Blum, William (2003): Killing Hope. US Military & CIA Interventions since World War II, Zed Books: Lontoo. Arvostelijoiden mukaan Yhdysvaltain salaisissa operaatioissa, jotka ovat panneet alulle tai orkestroineet salamurhia, vallankaappauksia, sisällissotia ja kansanmurhia, on kuollut miljoonia ihmisiä toisen maailmansodan jälkeen. Paras tietämäni analyysi vastuun etiikan ongelmista ja toteutumisen julkisista edellytyksistä löytyy kirjasta Warner, Daniel (1991): An Ethic of Responsibility in International Relations, Boulder: Lynne Rienner. Olen itse eritellyt noottikriisi-tulkintoja ja niiden eettis-poliittisia opetuksia artikkelissa Patomäki, Heikki (1993): Kyllä tämä on niin saatanan surkeaa? Tutkielma Suomen luvun poliittista identiteettiä ja intressejä rakentavista Kekkos-tarinoista, Kosmopolis, (23): 2, 1993, ss Globaalin säätelyn kehittymisestä ja sen mekanismien analysista 13 eri hallinnon alalla, katso Braithwaite, John ja Drahos, Peter (2000): Global Business Regulation, Cambridge University Press: Cambridge. Systemaattisesta demokraattisesta vastauksesta globaalihallinnan ongelmiin, katso Patomäki, Heikki ja Teivainen, Teivo (2003): Globaali demokratia, Gaudeamus: Helsinki.


Muusikoiden.net - Keskustelu - IBANEZ AW800ECENT vittuilee\nAihe: IBANEZ AW800ECENT vittuilee\nOstin kyseisen kitaran n. 3 kuukautta sitten. Yhdet treenit soitin ja pelasi hyvin.\nNoh, nyt sitten eilen mentiin treeneihin ja kas kummaa kun ei ääntä tule ulos. Patterin vaihdoin. Liittimet tsekkasin silmämääräisesti. Ei auta. Volumea lujemmalle laittaessa saa kyllä taustahuminaa lujemmalle mutta ääntä ei tule.\nTietääkseni toi b-bandin elektroniikka pitäis olla suht laadukas mutta näin ei sitten ilmeisesti ole. Missä mättää? Oisko mikki sanonut itsensä irti?\n...Tietääkseni toi b-bandin elektroniikka pitäis olla suht laadukas mutta näin ei sitten ilmeisesti ole. Missä mättää? Oisko mikki sanonut itsensä irti?\nTarkistappa että mikiltä etuvahvistimelle menevä johto on kunnolla paikoillaan, se kun on yleensä liittimellä joten voi irrota roudauksessa tai rajummassa rokissa.\nItse olen kohdannut muutamassa Ibanezin paremman akkarin elektroniikassa vikaa.\nYleensä vikapää on ollut se etuaste (joku konkka tms. hajonnut) tai sitten se patteriboxiosa missä on kummatkin sisäänmenot (plukille + xlr). Siinä pari kertaa törmännyt että se on pitänyt vaihtaa että rupeaa XLR-sisäänmeno toimimaan\nItse olettaisin että sauvaparisto ei saa kosketusta, eli patterit löysällä. Eipä noissa ole muita vikoja kaveripiirissä tavattu.\nKitara kävi takuuhuollossa. Sanoivat kuulemma mikrofonin "anturin" olleen rikki.\nLostprophet: Kitara kävi takuuhuollossa. Sanoivat kuulemma mikrofonin "anturin" olleen rikki.\nMaybe they meant piezo? :)\n"Autossahan on siis tämä separaattori!"


Edelleen Grandis on isoksi tila-autoksi tai tilafarmariksi hyvä ajettava. Ohjaus tottelee kuskia mukisematta ja tuntuma on hyvä. Alustakin on sopivan napakka ja samaan aikaan riittävän mukava, mutta mikään unelma auto ei varsinkaan mutkateillä ole. Kirraavissa mutkissa Grandis kallistelee reilusti ja nopeissa liikkeissä auto on kankeantuntuinen. Kokonaisuutena ajettavuus jää kuitenkin plussan puolelle.\nUudistuksen myötä mallistosta löytyy enää vain yksi moottorivaihtoehto eli Volkswagenin kaksilitrainen pumppusuuttimin varustettu turbodiesel.\nMoottori tarjoaa voimaa ja vauhtia yllin kyllin. Liikkeellelähdöissä kytkimen ja kaasunkäytön kanssa saa olla todella tarkkana, jos haluaa päästä liikkeelle ensi yrittämällä. Reilusti kierroksia, niin homma toimii.\nUlkonäköä uudistettiin lisäämällä kattokaiteet ja kromilta näyttävää muovilistaa sinne tänne. Peruspalikat ovat edelleen samat kuin ennen. Ja hyvä niin, sillä Grandis näyttää edelleen varsin modernilta autolta.\nSisätiloissa juuri mikään ei ole muuttunut ja ohjaamosta voi lausua samat sanat kuin ulkomuodoista. Ohjaamossa viihtyy, ajoergonomia on kohdallaan ja auto näyttää edelleen tuoreelta.\nYksi Grandisin ilonaiheista on, että viisipaikkaisena viimeisen penkkirivin istuimia ei tarvitse roudata säilöön, vaan ne taittuvat kätevästi kasaan.\nTavaratila on istuimet kaadettuna ilahduttavan iso ja seitsemänpaikkaisenakin auto tarjoaa kivat 320 litraa tavaratilaa.\nYhden tarjolla olevan voimanlähteen tavoin myös varusteluvaihtoehtoja on vain yksi: Insport Limited. Varusteluun sisältyy mm. automaatti-ilmastointi, kahdeksan turvatyynyä, ESC, radio/cd-soitin sekä vakionopeudensäädin.\nHauskin vakiovaruste on 7-tuumaisella näytöllä varustettu DVD-soitin, jonka avulla takaistuimella valitsee hiljaisuus ja rauha vähän pidemmälläkin matkalla.\nSeitsemänpaikkaisen Grandisin valtti on myös varusteluun ja ominaisuuksiin nähden kilpailukykyinen hinta. Noin 34.000 euroa edellä mainituilla varusteilla ja dieselillä kuulostaa kohtuulliselta.\nMikä: Isomman keskikokoisen perheautoluokan tilafarmari.\nMitat: Pituus 4,785 m, leveys 1,795 m, korkeus 1,670 m, akseliväli 2,830 m, tavaratila 320-1545 l. (VDA). Oma massa 1785 kg.\nMoottori: 2,0-litrainen turbodiesel; teho 136 hv (4.000 rpm), vääntö 310 Nm (1.750 rpm). 6-portainen käsivaihteisto, etuveto.\nKulutus (valmistajan ilmoitus): 8,4/5,6/6,6 l.\nCO2-päästöt: 175 g/km.\nHinta: Perushinta 34.901 euroa.\nKiitämme+ Varustelua+ Tavaratilaa 7-paikkaisena\nMoitimme- Ohutta alavääntöä liikkelle lähdöissä- Ahdasta keskipaikkaa keskirivillä


Tietoja sukunimestä Multisilta\nMultisilta on Suomessa esiintyvä sukunimi.\nMultisiltojen lukumäärä eri vuosina:\nv. 1970 96 max\nSukunimien yleisyyslistalla Multisilta on sijalla 5 402.\nSanan multisilta merkitys on 'maasta rakennettu silta pienen ojan tai puron yli'. Jokin muukin merkitys saattaa tulla kyseeseen.\nMultisiltoja tiedetään asuneen ainakin oheisen kartan mukaisilla paikkakunnilla. Asuinpaikkakartta (violetit merkit) osoittaa kuuden Multisillan asuinpaikan. Paikkatiedot perustuvat vuosina 1939–1955 aikuisiässä kuolleiden ja lisäksi 1952–1958 eläneiden vanhusten tietoihin, eivätkä ne kata kaikkia tämännimisiä.\nSuomen sodissa 1939–1945 kaatui tai muuten menehtyi yksi Multisilta. Lukumäärä kattaa puolustusvoimain palveluksessa olleet mutta ei sotien siviiliuhreja.\nMultisilta (paikannimi) Katuosoitteissa\nMultisilta on Suomessa paitsi sukunimi myös paikannimi. Maassamme on yhteensä 8 sen nimistä paikkaa. Ne näkyvät oheisella kartalla. Paikkojen tyyppi on kylä, kaupunginosa tai kulmakunta; metsäalue; suo sekä talo.\nPaikannimillä ja henkilönnimillä on monesti jokin yhteys. Onko sukunimellä Multisilta jotain tekemistä näiden paikkojen kanssa ei näy tästä. Se tulee tarkistaa muualta.\nSana Multisilta esiintyy katuosoitteissa seuraavasti: Multisillankatu, Multisillantie. Osoitteet on merkitty oheiseen karttaan punaisella.\nVenäjäksi Мултисильта tarkoittaa nimeä Multisilta. Jotkut nimet voidaan kirjoittaa venäjäksi useammallakin eri tavalla.\nEnnen vanhaan, kun oikeinkirjoitus horjui, käytettiin sukunimistä mitä erilaisimpia kirjoitusmuotoja. Muldisilda on esimerkki ”vanhanaikaisesta” kirjoitusasusta. Multisilta olisi voitu kirjoittaa vaikkapa näin. Todelliset vanhat kirjoitusasut selviävät kirkonkirjoista; tämä esimerkki on tietokoneella keksitty.\nSamankaltaisia nimiä kuin Multisilta\nSläktnamnet / Surname Multisilta, Finland.


Osapuolten mukaan uutta järjestelmää käytetään energialaitoksen huoltopäivystyksessä, asiakaspalvelussa, ylläpitotehtävissä ja hätätapauksissa. Jatkuvasti käytettävissä oleva, koko työkentän kattava viestintäratkaisu parantaa henkilökunnan turvallisuutta ja tehostaa laitoksen toimintaa.\nKeskuksesta ja kuudesta tukiasemasta koostuvan verkon kuuluvuusalue kattaa myös sisätilat koko Münchenin alueella. EADS toimittaa myös päätelaitteita, päivystäjän työasemat sekä palvelut.\nEnergialaitos tarjoaa verkkoa myös kolmansille osapuolille.


Jääkiekkoliigan TPS shoppaili ”jääkaappipakastimen” – turkulaisille jo yhdeksäs ulkomaalaisvahvistus - Jääkiekko - Satakunnan Kansa\nJääkiekkoliigan TPS shoppaili ”jääkaappipakastimen” – turkulaisille jo yhdeksäs ulkomaalaisvahvistus\nViime kaudella EBEL-liigassa vääntänyt Alen Bibic (vas.) siirtyy Turkuun. Kuva: imago sport\nJääkiekkoliigaseura TPS on hankkinut riveihinsä puolustaja Alen Bibicin. Turun Palloseuran tuorein hankinta on sekä Serbian että Ruotsin kansalainen. Uudella hankinnalla on kokoa jääkaappipakastimen verran, sillä TPS ilmoittaa puolustajan 195-senttiseksi ja 101-kiloiseksi.\n– Kyseessä on isokokoinen ja fyysinen puolustaja, jonka vahvuudet ovat nimenomaan puolustuspelissä. Bibic tuo meille aikaisemmin hankitun Oliver Bohmin tapaan rutiinia, osaamista sekä turvaa omalle maalinedustalle, taustoittaa TPS:n pelaajakoordinaattori Tomi Kallio seuran tiedotteessa\n28-vuotias Bibic on tahkonnut Ruotsin pääsarjaa 178 ottelua Röglen väreissä. Viime kausi kului monikansallisessa EBEL-liigassa itävaltalaisen Villacherin riveissä.\nJärkälemäinen peruspuolustaja ei ole tehnyt kahteen kauteen maalia.\nBibic on jo yhdeksäs ulkomaalaispelaaja TPS:n ensi kauden joukkueeseen. Ryhmässä on neljä ruotsalaista (Bibic, Bohm, Johan Ivarsson ja Henrik Larsson, kaikki puolustajia), kolme venäläistä (maalivahti Andrei Karejev sekä hyökkääjät Tibur Ibragimov ja Ruslan Ishakov) sekä kaksi amerikkalaista (hyökkääjät Austin Ortega ja Josh Kestner).


Miksi metsästys on ongelmallista? | Animalia\nEläinten oikeudet · Muut eläimet · Metsästys\nMiksi metsästys on ongelmallista?\nMetsästyksen aiheuttamasta eläinten kärsimyksestä ja kuolemasta on perinteisesti keskusteltu Suomessa niukasti. Metsästettyjen eläinten lihan syöminen ei kuitenkaan ole eettinen valinta, sillä jokaisen eläimen elämä on arvokas. Metsästyksen oikeutusta tulisikin tarkastella nykyistä huomattavasti kriittisemmin ja pohtia vakavasti niitä keinoja, joilla ihmisten ja luonnonvaraisten eläinten rauhaisa yhteiselo olisi mahdollista. Metsästys myös häiritsee lajien luonnollista tasapainoa.\nAnimalia suhtautuu metsästykseen kielteisesti. Myös luonnonvaraiset eläimet ovat tuntevia yksilöitä. Ne eivät ole biologista massaa, jota voi käsitellä vain kannan säätelyn näkökulmasta. Jokaisen yksilön oma elämä on sille itselleen ainutkertainen.\nMetsästystä ei voi oikeuttaa sillä perusteella, että eläin on saanut elää vapaana. Vapaus ei korvaa sitä, että tulee tapetuksi kesken elämänsä. Kaikilla on halu elää omassa elinympäristössään ja lajityypillisesti käyttäytyen, usein perheen- ja laumanjäsentensä kanssa.\nTuntevilla eläimillä on lajista ja ihmisen toiminnasta riippumaton itseisarvo. Animalian näkökulmasta ihmisen oikeus harrastaa tai suojella omaisuuttaan ei ole suurempi kuin muiden eläinten oikeus elää.\nNiin kauan kuin metsästys on laillista, tulee välittömästi puuttua eniten haittoja aiheuttaviin ongelmallisiin käytäntöihin.\nTilastoissa näkyvät ja näkymättömät eläimet\nVuonna 2020 Suomessa tapettiin metsästämällä yli 1,7 miljoonaa eläintä. Yksilömääräisesti tapettiin eniten sepelkyyhkyjä: yli 324 00 lintua. Sinisorsia tapettiin yli 195 000 yksilöä ja supikoiria yli 168 000 yksilöä. Hirviä joutui ammutuksi noin 50 000 ja valkohäntäpeuroja noin 70 000 yksilöä. Karhuja tapettiin lähes 350 yksilöä.\nTilastot eivät kuitenkaan kerro koko totuutta. Osa ampumisista epäonnistuu, jolloin haavoittunut eläin pääsee pakenemaan. Metsästäjällä on velvollisuus etsiä ja ampua haavoittunut eläin, mutta aina eläimen jäljittäminen ei onnistu. Erityisesti tätä tapahtuu, kun metsästetään vesilintuja hämärässä. Haavoittuneiden ja löytämättä jääneiden eläinten määristä ei Suomessa ole tutkittua tietoa. Myös salametsästetyt eläimet puuttuvat tilastoista.\nTilastoinnin ulkopuolelle jäävät lisäksi monet rauhoittamattomat eläimet. Tähtäimiin joutuu vuosittain kymmeniä tuhansia räkättirastaita, harmaalokkeja, merilokkeja, harakoita, variksia ja kesykyyhkyjä. Poikkeusluvan turvin näitä lintuja saa ampua myös pesimisaikaan. Tällöin uhrien määrä moninkertaistuu, kun pesiin jää emottomia poikasia kuolemaan. Sama koskee myös minkkejä ja supikoiria, joiden rauhoitusajat poistettiin ja metsästys sallittiin kenelle tahansa. Pentuja jää hyvin todennäköisesti nääntymään hitaasti luontoon, kun emoja tapetaan lisääntymiskauden aikana.\nIhmisten ja muiden eläinten rinnakkaiselo on mahdollista ilman metsästystä\nUsein ajatellaan, että metsästys on välttämätöntä. Ihmisten ja muiden eläinten rinnakkaiselo on kuitenkin mahdollista ilman metsästystä. Suhtautumisen luonnoneläimiin tulisi muuttua, sillä jaamme maapallon lukuisten muiden lajien kanssa.\nIhminen ajaa luonnonvaraiset eläimet ahtaalle pienentämällä niiden elinalueita ja samalla häiriintyy, kun eläimet ilmestyvät ihmisten rakentamaan ympäristöön. Sen sijaan, että luonnoneläinten nähtäisiin olevan ihmisten läheisyydessä aina väärässä paikassa – mikä usein johtaa eläimen tappamiseen – kaivataan myötätuntoisempaa ja sallivampaa asennetta näitä eläimiä kohtaan.\nIhmisen ja luonnonvaraisten eläinten yhteiselo on mahdollista huomioida monin tavoin eläinystävällisemmällä kaupunkisuunnittelulla. Puutarhoja ja pihoja voidaan suunnitella siten, että esimerkiksi peurojen vierailut vihannesmaille estetään aitojen ja lisärakennusten sijoittelulla ja jo suunnitteluvaiheessa. Savupiippujen päälle voi laittaa metalliverkon, joka estää naakkojen pesimisen piippuihin.\nMuita ratkaisuja erilaisiin konfliktitilanteisiin ovat esimerkiksi erilliset lintupellot, puistojen muokkaaminen erikseen ihmistoimintaan ja muille eläimille sallittuihin alueisiin, petojen suojelu ja eläintuotannon vähentäminen. Konflikteja luonnoneläinten kanssa on mahdollista vähentää myös esimerkiksi helpottamalla eläinten liikkumista moottoriteitä halkovilla yli- ja alikulkuväylillä ja pieneläinputkilla sekä nopeusrajoituksia alentamalla.\nMyös suurpetojen kanssa tulisi tappamisen sijaan pyrkiä yhteiseloon. Elinvoimaiset suurpetokannat säätelevät myös hirvieläinten määriä tehokkaasti.\nKeskustelu luonnonvaraisten eläinten kohtelusta keskittyy liian paljon metsästäjien mielipiteisiin. Luonnonvaraisen eläimen tappaminen nähdään usein virheellisesti ainoana toimintavaihtoehtona silloin, kun eläimestä koetaan olevan jotain haittaa tai se on esimerkiksi loukkaantunut.\nLoukkaantuneita luonnonvaraisia eläimiä on monissa tapauksissa mahdollista auttaa tappamisen sijaan. Myös monia luonnoneläinten sairauksia on mahdollista hoitaa, esimerkiksi kettujen kapi on helppohoitoinen sairaus. Luonnoneläinten auttamiseen erikoistuneiden asiantuntijoiden ja verkostojen kehittämiseen tarvitaankin resursseja. Loukkaantuneiden eläinten pelastusyksiköitä ja hoitoon erikoistuneita laitoksia tulee lisätä.\nLain mukaan alle 15-vuotiaat saavat metsästää täysi-ikäisen seurassa. Aseenkäsittelytaidot eivät kuitenkaan voi olla lapsilla samalla tasolla kuin aikuisilla, joten lapsilla ei tulisi olla oikeutta aseenkäsittelyyn ja ampumiseen metsästyksen yhteydessä. On riskinä, että nykyinen menettely aiheuttaa eläimille pitkittynyttä kipua ja stressiä, jos luoti ei osu kuten oli tarkoitettu.\nOsassa kouluista järjestetään retkiä, joiden yhteydessä tutustutaan metsästämiseen. Alakouluikäisten lasten altistaminen tappamisen näkemiselle tai sen ihannoinnille ei ole kestävää. Luontosuhdetta tulee rakentaa lapsille eläinten ja luonnon ymmärtämisen, ei tappamisen ja tuhoamisen, kautta.\nMetsästys ei ole ympäristöystävällistä\nMetsästämällä tapettujen eläinten lihaa syömällä ei voida ratkaista ruuankulutuksen aiheuttamaa ilmastokuormaa. Näiden eläinten liha ei riitä kattamaan koko tämänhetkistä lihankulutusta Suomessa. Metsästämällä tapettujen eläinten lihaa riittäisi Suomessa syötäväksi noin kilo vuodessa henkilöä kohden. Se on vain 2,5 prosenttia suomalaisten vuotuisesta lihankulutuksesta. Metsästys ei siis ole Suomessa realistinen vaihtoehto ruuantuotannolle, vaan pikemminkin harvojen etuoikeutettujen harrastus.\nMetsästys aiheuttaa ilmastopäästöjä erityisesti toimintaan liittyvän liikenteen, pääasiassa yksityisautoilun, kautta. Hirvenmetsästäjät kuluttivat vuonna 2010 polttoaineisiin ja matkustukseen noin 42 miljoona euroa. Kun arvioidaan kaikki metsästykseen liittyvä liikenne, ilmastopäästöjä aiheutuu keskimäärin 15 kg kypsennettyä lihakiloa kohden. Metsästettyjen eläinten lihan ilmastopäästöt ovat näin laskettuna suuremmat kuin broilerin tai sianlihan.\nLyijyhauleissa käytetty lyijy on ympäristöä pilaava myrkky, joka on vaarallinen niin luonnolle kuin ihmisillekin. Suomessa lyijyhaulien käyttö on kielletty vesilintujen metsästyksessä, mutta se ei estä lyijyn päätymistä ympäristöön, sillä kosteikoilla saa metsästää muita lajeja. Ravinnon mukana niellyt lyijyhaulit ja vesistöihin liuennut lyijy ovat yksi tärkeimmistä vesilintujen kuolinsyistä. Myös petolinnut kuolevat usein lyijymyrkytykseen saatuaan lyijyä ravintonsa kautta.\nEU:n jäsenmaat ovat hyväksyneet vuonna 2020 ehdotuksen, jolla kielletään lyijypitoisten haulien käyttö ja hallussapito kosteikkoalueilla. Rajoitus tulee näillä näkymin voimaan vuoden 2023 alkupuolella.\nKansallispuistoissa metsästäminen ja metsästyskilpailut tulisi kieltää\nMetsästys kansallispuistoissa ja suojelualueilla on ongelmallista, sillä kansallispuistot on perustettu ensisijaisesti suojaamaan lajeja ja luonnon monimuotoisuutta. Kansallispuistoissa voi olla samaan aikaan kiellettyä luonnon ja eläinten häiritseminen tai vahingoittaminen, mutta sen sijaan metsästys, eli eläinten ajaminen ja tappaminen, voidaan sallia.\nPohjoisen Suomen kansallispuistoissa metsästys on pääsääntöisesti sallittua paikallisille ihmisille. Myös Etelä-Suomessa kansallispuistoissa voidaan vastaavan viranomaisen tai laitoksen luvalla metsästää. Tapauskohtaisesti voidaan sallia hirvenajo sekä joissakin puistoissa tiettyjä metsästysmuotoja, kuten minkkien ja supikoirien metsästys.\nKansallispuistojen tarkoitus on myös antaa ihmisille mahdollisuus nauttia ja rentoutua luonnossa. Metsästys kansallispuistoissa aiheuttaa vaaratilanteita myös retkeilijöille. Keskustelua on herättänyt esimerkiksi metsästäjän luodista aiheutunut maastopyöräilijän kuolema vuonna 2020 Urho Kekkosen kansallispuistossa Lapissa.\nSuomessa järjestetään metsästyskilpailuja, joissa tavoitteena on tappaa tietyssä ajassa mahdollisimman monta eläintä. Yleensä näissä kilpailuissa tapetaan vieraslajeiksi määriteltyjen lajien yksilöitä, mutta kohteena voi olla myös varislintuja, lokkeja, kettuja ja mäyriä. Metsästyksestä tulee kilpailuissa viihdettä, jossa tavoitteena on ainoastaan mahdollisimman suuri yksilö- ja sitä myöten pistemäärä.\nJokaisella eläimellä on itseisarvo\nHaitalliset vieraslajit määritellään virallisesti uhkaksi, mikäli ne aiheuttavat vahinkoa alkuperäislajeille, ekosysteemeille, viljelykasveille, metsätaloudelle tai muille elinkeinoille. Ne voivat aiheuttaa taloudellista haittaa vaikuttamalla ihmisten, eläinten tai kasvien terveyteen tai kiinteistöjen arvoon. Haitat voivat myös olla sosiaalisia tai esteettisiä. Tällaisia vierasperäisiä lajeja torjutaan koko EU:n alueella. Lisäksi EU:n säädökset antavat valtioille mahdollisuuden määrittää kansallisesti haitallisia vieraslajeja. Uhkien luettelosta nähdään, että vieraslajeja voidaan torjua monin syin: ei siis pelkästään monimuotoisuuden turvaamiseksi.\nMonet vieraslajinisäkkäät päätyvät luontoon ihmisten tekemien istutusten ja muun toiminnan seurauksena. Esimerkiksi turkistarhaajat ovat tuoneet maahan lajeja, jotka ovat jatkaneet elämäänsä luonnossa turkistarhakarkulaisten jälkeläisinä. Olisi johdonmukaista kieltää minkkien ja supikoirien turkistarhaus jo pelkästään vieraslajien luontoon pääsemisen näkökulmasta. Myös kotikissakarkurit ja luonnossa ilman valvontaa kulkevat kissat tappavat lintuja ja muita pikkueläimiä. Vapaana kulkeva kissa on myös itse vaarassa. Ihmisen vastuulla on, että kissat leikataan ja että niitä ulkoilutetaan valjaissa tai ulkotarhassa.\nSuomessa elää monia tulokas- ja vieraslajeja siilistä valkohäntäkauriiseen ja kaniiniin. Tulokaslaji tarkoittaa lajia, joka on tullut nykyiselle alueelleen melko äskettäin itsestään. Mediassa tulokaslajeista puhutaan harvemmin: sanavalinnaksi otetaan vieraslaji, joka korostaa lajin aiheuttamia – myös oletettuja ja pelättyjä – haittoja. Haitoista puhutaan ylimalkaisesti erittelemättä tarkemmin haittojen mittakaavaa tai sitä, kenelle tai mille haittoja oikeastaan aiheutuu.\nJokaisella eläimellä on oikeus elämään lajista riippumatta. Se, että ihminen on toiminnallaan levittänyt eläinlajin alueelle, jolla se ei luontaisesti esiintyisi, ei vie näiden eläinten yksilöarvoa. Tappaminen ei saa olla ainoa eikä ensisijainen vaihtoehto vieraslajienkaan kohdalla.\nMetsästettäviä lajeja ruokitaan tappamisen helpottamiseksi\nSuomen metsiin ja vesistöihin viedään vuosittain tonneittain ruokaa hirvieläimille ja vesilinnuille. Lakimme sallii näiden eläinten ampumisen ruokintapaikkojen välittömässä läheisyydessä, joten ruokintaa ylläpitämällä metsästäjät takaavat itselleen helpon saaliin.\nRuokinta on johtanut esimerkiksi siihen, että sorsia esiintyy voimallisesti tietyissä vesistöissä. Yksilömäärät näillä alueilla kasvavat ja saalista saa aiempaa enemmän ja vähemmällä vaivalla. Samaan aikaan vesilintujen kokonaiskannat ovat kääntyneet laskuun ja ruokintapaikoilta ammutaan myös uhanalaisia lajeja, kuten jouhisorsia ja haapanoita.\nRunsas valkohäntäkauriiden ruokinta talvisin on johtanut lajin voimakkaaseen kasvuun ja leviämiseen eteläisessä Suomessa. Ruokkiminen ei kuitenkaan valkohäntäkauriidenkaan kohdalla ole vilpitöntä eläinten auttamista talvisin, sillä 80 prosenttia vuodessa tapetuista valkohäntäkauriista ammutaan vahtimetsästyksenä ruokintapaikoilta. Kun apuna käytetään vielä riistakameroita, jotka kertovat eläinten saapuneen ruokintapaikalle, ja autotie johtaa lähes perille asti, ei metsästäjiltä vaadita paljonkaan vaivaa kauriiden ampumiseksi.\nKettuja ja lintuja käytetään metsästyskoirien koulutuksessa\nLuolametsästykseen käytettävien koirien koulutuksessa käytetään usein tarhattuja kettuja. Kettu päästetään rakennettuun keinoluolastoon, josta koiran on etsittävä kettu. Lain mukaan koira ei saa päästä fyysisesti koskemaan kettuun, mutta aina tämä ei toteudu. Joka tapauksessa harjoitukset aiheuttavat aina ketulle voimakasta stressiä ja riskin loukkaantumisesta. Kettujen tulee olla tarhakasvatettuja, eli käytännössä ne ovat alunperin lähtöisin turkistarhoilta. Harjoitusten ulkopuolisen ajan ketut elävät yleensä verkkopohjaisissa häkeissä, turkistarhoja vastaavissa olosuhteissa.\nFasaaneja kasvatetaan Suomessa pääasiassa metsästystä ja lintukoirien koulutusta varten. Tiloilla emolintujen munat haudotaan poikasiksi, joita kasvatetaan tarhalla aikuiskokoon saakka. Aikuisina linnut vapautetaan luontoon, missä ne metsästetään. Vapautetuista linnuista noin 40–50 prosenttia päätyy saaliiksi. Kasvatus on yleistynyt viime vuosien aikana. Tarhoilta on löytynyt useita kertoja lintuinfluenssaa. Myös kyyhkysiä kasvatetaan ja käytetään koirien koulutukseen. Lisäksi metsästystarkoituksiin tarhataan ja kasvatetaan ainakin heinäsorsia, peltopyitä ja viiriäisiä.\nTarhatuilla linnuilla on luonnonvaraisiin eläimiin verrattuna heikot lihakset, ja tarhakasvatuksessa lyhentynyt ruoansulatuskanava heikentää istutettujen kanalintujen kykyä käyttää luonnonravintoa hyväkseen. On tutkittu, että suuri osa tarhassa kasvatetuista peltopyistä jää petojen saaliiksi. Luontoon päästettyjen yksilöiden näkökulmasta kasvatus ja luontoon vapauttaminen hetkeksi ennen pedon, koiran tai metsästäjän tappamaksi tulemista on epäeettistä.\nMyös hirvieläimiä, kuten kuusipeuroja, kasvatetaan Suomessa metsästystä varten. Peuralauma vapautetaan halutulle alueelle, jotta saadaan uusi eläinlaji metsästettäväksi. Vastaavan syyn takia valkohäntäkauris on alun perin tullut Suomen luontoon ja levinnyt ruokinnan avulla koko Etelä-Suomen alueelle.\nMetsästyskoirien kohtelussa on paljon ongelmia\nMetsästykseen käytettävien koirien elämänlaadussa on monesti parannettavaa. Maaseudulla on usein tapana pitää metsästyskoiria ulkotarhoissa, joissa niiden sosiaaliset kontaktit ja muut virikkeet jäävät vähäisiksi. Myös ketjussa pitäminen on edelleen tavallista. Läheskään kaikilla metsästykseen käytettävillä koirilla ei ole niin paksua turkkia, että ne pärjäisivät Suomen pakkasissa ilman palelemista. Ulkona pidettävät koirat ovat myös alttiina monille ulkoisille vaaroille.\nVarsinaisen metsästyksen yhteydessä koirat joutuvat usein vaaratilanteisiin. Liikenneonnettomuuksissa kuoleminen on metsästyskoirien yleinen kuolinsyy. Metsästyskoirat voivat loukkaantua myös ottaessaan yhteen ajettavan eläimen, kuten villisian tai supikoiran, kanssa. Luolametsästykseen käytetyt koirat voivat jäädä jumiin luolastoihin, jolloin niiden paikallistaminen ja kaivaminen pois on vaikeaa. Moni metsästyskoira yksinkertaisesti häviää metsästyksen aikana, eikä koiraa enää koskaan löydetä.\nMetsästykseen liittyy paljon piilorikollisuutta\nMetsästystä valvovat Suomessa poliisit, rajavartijat ja Metsähallituksen erävalvojat. Valvonta jää hyvin vähäiseksi erityisesti laajoilla erämaa-alueilla Itä- ja Pohjois-Suomessa.\nSuomessa tutkitaan vuosittain merkittävää määrää metsästysrikoksia. Esimerkiksi vuonna 2020 tutkinnassa oli 149 metsästysrikosta ja 25 törkeää metsästysrikosta. Rikosten määrät nousivat huomattavasti edellisestä vuodesta. Törkeää metsästysrikosta koskeva sääntely on tullut voimaan vuonna 2011. Epäilty eläinsuojelurikos voi myös jäädä kokonaan syyttämättä.\nViranomaisten mukaan metsästysrikollisuuteen liittyy paljon piilorikollisuutta, eli yleisemmin salametsästystä. Viranomaiset arvioivat myös, että metsästysrikosten ilmituloa ja esitutkintaa vaikeuttaa paikallisten asukkaiden ja metsästäjien parissa esiintyvä vaikenemisen kulttuuri. Salametsästyksestä ei siis uskalleta puhua, koska tekijät ja todistajat ovat usein tuttuja keskenään.\nSalametsästys kohdistuu erityisesti hirviin, karhuihin ja susiin. Pahimpina vuosina on arvioitu, että jopa 40 prosenttia koko Suomen susikannasta on joutunut salametsästyksen uhriksi.\nEläinten asemaa parantaisi jo se, että viranomaiset käyttäisivät heille lainsäädännössä säädettyä valtaa. Passiivisuus voitaisiin myös sanktioida esimerkiksi virkarikoksena. Eläinsuojeluasioihin erikoistuneita poliiseja ja syyttäjiä pitää kouluttaa ja tuomioistuimen kokoonpanoon tulee lisätä eläinlääketieteen asiantuntija. Lisäksi tuomioistuimissa pitää kuulla asiantuntijoita. Eläinsuojelurikokset vaativat erikoisosaamista ja tiivistä yhteistyötä.\nTällä hetkellä eläinsuojelurikoksissa tuomioistuimen kokoonpanossa ei ole asiantuntijajäsentä. Todistajan rooli kaatuu yleensä virkaeläinlääkärille. Annettu näyttö ei vakuuta, jos eläimen kärsimystä ei tuoda tarpeeksi ymmärrettävästi esiin. Valvontaeläinlääkäreiden, poliisin ja syyttäjän saumaton yhteistyö on tärkeä osa eläinten suojelua, ja tätä tulisi koko Suomessa parantaa.\nTrofeiden maahantuonti on kiellettävä\nTrofeemetsästys on huvimetsästystä, jonka tarkoituksena on tuoda matkamuistona kotimaahan eläimen pää, talja, sarvet tai jokin muu eläimen osa. Kyse on liiketoiminnasta, jossa villieläimiä tapetaan ja jalostetaan ainoastaan turismia ja luukauppaa varten.\nTrofeemetsästys kiihdyttää lajikatoa ja petoeläinten uhanalaisuutta monissa Afrikan maissa, kuten Tansaniassa, Zimbabwessa ja Sambiassa. Esimerkiksi leijonien määrä on romahtanut Afrikassa. Leijonan lisäksi trofeemetsästyksessä suosittuja lajeja ovat muun muassa norsu, leopardi, sarvikuono sekä puhveli.\nTrofeemetsästyksen ja luonnon monimuotoisuutta heikentävän lajikadon estämiseksi on olennaista, että Suomeen ja koko Eurooppaan saadaan aikaan lakimuutos, joka kieltää metsästysmuistojen maahantuonnin. Suomessa lakimuutos on tärkeä saada osaksi luonnonsuojelulakia.\nMinun elämäni ei ole sinun harrastuksesi\nLuonnossa liikkuminen on terveellistä ja erinomainen harrastus. Sitä voi harrastaa myös väkivallattomasti. Ihmisen oikeus harrastaa ei ole suurempi kuin muiden eläinten oikeus elää. Lahjoita ja tue työtämme kaikkien eläinten oikeuksien puolesta!\nEdistä eläinten oikeuksia. Lahjoita nyt!\nKuvat: Zachery Perry / Unsplash, Getty Images\nKimalainen istuu keltaisessa kukassa.\nTutkimusten perusteella hyönteiset ovat kyvyiltään merkittävästi kehittyneempiä kuin aiemmin on oletettu.


lokakuu | 2018 | palavarakkaus\nKiharran ja puuteroin\n31.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nRasteja, se on melkein täynnä rasteja! (Tämä on siis taulukko, jossa on sarakkeina työstämäni asiakaslehden numeron kaikki jutut eri vaiheineen ja kuvituksineen.)\nKello ei ole kuin kymmenen, ja olen jo tehnyt yhden puhelinhaastattelun. Viimeisen tähän lehteen tarvittavan! Seuraavaksi puran sen nauhurilta, paukutan kasaan ja alan orientoitua pokkarin kirjoittamiseen. Ihan totta. Asiakaslehden numero on nimittäin minun osaltani kohta taputeltu.\nYksi ainut juttu on enää kokonaan auki, ja se on muotoa kysymys – vastaus. Homma on viivästynyt, koska vastaajana on tarkoitus olla uusi rekrytointi, jonka valinta on varmistunut vasta eilen. Siis asiakkaalle. Kun tieto saapuu minulle, roolini on toimittaa sähköpostilla kysymykset ja kevyesti editoida lähetetyt vastaukset. Pikku kakunpala.\nHarvoin työpäivä sujuu niin yläkanttiin kuin eilen. Avasin litteroidun haastattelun koneelta ja kolme tuntia myöhemmin minulla oli valmis kansijuttu, ilman minkäänlaista tuskaa ja vääntöä. On se vaan kaunista, kun kaikki elementit löytävät paikkansa tuuppimatta!\nKiireiseksi uumoilemani ihminen vastasi parin tunnin viiveellä, että juttu on hänestä oikein hyvä ja piste. Tai oikeastaan huutomerkki. Hän ei tosiaan halunnut muuttaa siitä yhtään mitään! Jos hän olisi tässä nyt, niin kädestä kiittäisin ja syvään kumartaisin. Melkein 1200 sanan mittaisessa haastattelussa olisi aika monta potentiaalista paikkaa nihkeälle niuhotukselle, jos sille tielle lähtisi.\nLehdenteon melkein paras vaihe on siis käsillä: saa lähetellä valmiita juttuja ja kuvia taittajalle. Tätä ei voita kuin se, että saa valmiin, kauniin, virheettömän lehden käteensä. (Ja palkan tilille.)\nEilen sähköpostiini myös nasahti lyhyt ja ytimekäs toimeksianto eräältä pomoihmiseltä: yritykselle on päätetty arvot, ja minun pitäisi paketoida ne yhteen tai kahteen kauniiseen lauseeseen. Aikaa loppuviikko.\nIllalla vähän taivuttelin ajatuksia muotoon, tänään jatkuu. Googlasin saman toimialan firmoja vakoillakseni, miten he saman asian kertovat, ja olin hiukan järkyttynyt alkeellisesta tasosta. Hei tyypit, jos oma markkinointiosasto ei osaa, niin on olemassa minun kaltaisiani ihmisiä, jotka sopuhintaan kihartavat, suoristavat, pukevat ja puuteroivat viestinne parahultaiseen muotoon!\n30.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nMinä. En. Ole. Aloittanut. Kansijuttua.\nEilinen työpäivä vain vilahti kaikkeen muuhun. Ensin kirjoitin aamupäivällä pakinaa ja kävin sähköpostien vaihtoa tarkistettavista jutuista, tein niihin muutoksia ja lähetin eteenpäin. Iltapäivällä tein puhelinhaastattelun yhteen puuttuvaan juttuun. Haastateltava on tosi kiireinen tällä viikolla, joten minun oli tuikattava hänelle teksti asap, että hän ehtisi jossain välissä tarkistaa sen. Hakkasin sen siis kasaan, tai yritin – naapurin lapsi oli sairastunut päiväkodissa, ja lähdin kesken päivän puoleksi tunniksi vahtimaan hänen pienempää lastaan, että hän sai haettua potilaan kotiin. Teksti valmistui vasta illalla.\nKolme saraketta juttutaulukossa on edelleen tyhjillään, aineistopäivä on ylihuomenna. Ahdistus kasvaa, kasvaa, vaikka järki sanoo, että kyllä se taas nippuun tulee.\nEnsi kerralla yritän muistaa tämän: aloitan kansijutusta. En ainakaan jätä sitä viimeiseksi, sillä nyt oikeasti kammottaa ajatellakin, missä aikataulussa haastateltava, kahta työtä tekevä pienen lapsen äiti, ehtii lukea läpi niin pitkän jutun ja kommentoida. Ei hänelle voi sanoa, että sinulla on muuten kolme tuntia aikaa reagoida, sitten lähtee juttu taittoon. Tai kai voisi, mutta se ei ole minun tapani tehdä töitä.\nMitä muuta? Minulta loppui lukeminen, koska en ole Lempin jälkeen hakenut kirjastosta kuin lähdekirjoja töitä varten. Piti turvautua omaan kirjahyllyyn. Luin kahtena iltana Joni Skiftesvikin näytelmän Puolitoista pudotusta, joka on tullut meille joskus kauan sitten puolisoni työpaikan kirjaston poistokirjana. (Monellakohan työpaikalla nykyisin on kirjasto?) Se oli hyvä teksti, tietysti. En ole Skiftesvikiltä lukenut ikinä mitään heikkoa.\nEilen illalla aloitin Väinö Linnan Mustan rakkauden. Ensimmäiset sivut eivät oikein saaneet innostumaan. Jos se lähtee vähänkään paremmin vetämään, en jätä kesken, vaan luen vaikka vain ajankuvana (kirja on ilmestynyt vuonna 1948).\nEilen illalla myös asettelin Nanowrimoa ajatellen pinoon muistikirjat, jotka liittyvät romaanintekeleeseeni. Eivät ne näyttäneet niin pelottavilta, kuin olin luullut. Selaillessa löytyi yksi yllättävä helmikin, katkelma, jota olin varmaan ajatellut ihan muuhun käyttöön, mutta nyt se näyttikin selvästi puuttuvalta palalta: linkiltä, joka hitsaa kaksi henkilöhahmoani lopullisesti yhteen.\nPää kiinni ja pysykää kaukana, eli terveiset ihmisvihaajalta\n29.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nNyt sitä sitten pukkaa, kiirettä nimittäin. Perinteisesti paperille viivoittimen avulla laaditun juttutaulukkoni sarakkeista on vielä neljä täysin tyhjillään. Yksi niistä on kansijuttu. Ei naurata. Tänään täytyy hyökätä sen kimppuun, heti kun olen saanut pakinan valmiiksi.\nJa heti kun saan yhden aiemman jutun korjattua. Typeryyksissäni laitoin saatteeseen, että muutoksia saa ehdottaa, ja haastateltavat ovat nyt sitten listanneet meiliin lähes kaiken, minkä tilan puutteen vuoksi jätin jutusta pois… Huu. Ei auta, kuin lisätä jotain pientä näön vuoksi ja pahoitella, että muuta ei mahdu ja sillä hyvä. He ovat jopa keksineet uuden otsikon, miten avuliasta.\nHelsingin Kirjamessuilla tuli käväistyä perjantaina. Aamu-tv:ssä sattui korvaan ohjelmajohtaja Ronja Salmen näkemys: hänen mielestään messuilla on potentiaalia kasvaa. Nyt meiliin oli pukannut tiedottajan viesti, jossa kehuttiin messujen tehneen uuden kävijäennätyksen, yli 85 000 ihmistä.\nKiva, että kirjojen ystäviä riittää, mutta olen silti aika skeptinen. Itse olen jo useamman vuoden vältellyt lauantaita ja sunnuntaita kuin ruttoa, koska tungos on niin kamala. En ole varmasti ainut, jota kaikista ilmansuunnista korviin tulviva melumatto ahdistaa, vaikka myönnänkin olevani meluherkkä ihminen.\nEn ole pitkiin aikoihin törmännyt niin moneen ihmiseen kuin perjantaina. Siis konkreettisesti. Kirjalaareja tutkiessa piti koko ajan väistellä muita ja vähän kun kättään ajatuksissaan liikautti, osui se johonkuhun. Anteeksianteeksi.\nKirjat, jotka useimmille merkitsevät rentoutumista, omaa laatuaikaa, mahdollisuutta rauhoittua ja keskittyä, paeta kiirettä ja stressiä, esitellään tungoksen ja metelin keskellä. Onhan se outoa.\nSe ahdistaa, että kaikkea on liikaa. Kun tajuaa, että jalat ja pää ja aika eivät riitä siihen, että ehtisi tutustua kaikkeen. Tai edes siihen, mikä erityisesti kiinnostaisi. Mahdollisuus on vain murto-osaan, ja tuottaa tuskaa päättää, mikä se osa olisi.\nHirveä sirkus, en ole enää vuosiin mennyt sinne, on minulle muutama tuttu sanonut. Minä olen toistaiseksi mennyt, mutta joka vuosi messujen jälkeen pohdin näitä samoja asioita.\nKauan sitten olin nuori kirjallisuudenopiskelija ja pääsin Turun kirjamessuille sekä töihin että asiakkaaksi. Ne olivat aina syksyn kohokohta. Itse asiassa Turun messut olivat vielä muutama vuosi sitten oikein kivat. Ovatkohan vieläkin?\nOstin lapselle muutaman kirjan, miehelle sarjakuva-albumin, ruokamessujen puolelta pasteijoita ja nyhtökaurapyöryköitä. Tapasin entisen työkaverin ja kirjoittajakollegoita, ne olivat messujen kohokohtia.\nEn istunut kuuntelemaan mitään ohjelmaa, ei vain tuntunut siltä. Aiempien vuosien perusteella epäilin, että haastattelujen anti olisi ohut. Niiden pointti on kai se, että lukijat pääsevät näkemään suosikkikirjailijansa livenä. ”Tuolta se nyt sitten näyttää, tuollainen paita päällä ja –”.\nNo niin. Minusta on tullut kärttyisä keski-ikäinen nainen, josta tungos tekee ihmisvihaajan. Saa metsäläisyyden nostamaan päätään: pysykää kaukana ja olkaa hiljaa, minä yritän tutkia näitä kirjoja nyt!\n25.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nYhdellä jutulla / päivä mennään edelleen. Ja perjantai taitaa kulua kirjamessuilla. Kas näin olen onnistunut hankkimaan itselleni erittäin kiireisen ensi viikon, mutta tämä ei yllätä edes itseäni. Kun on sauma lorvailuun, niin minulta tuo hoituu.\nEn minä itse asiassa ole (suuresti, *köh*) edes lorvaillut, mutta kun ei ole ihan pakkorako, työstä on taas tullut nyhertämistä. Rakastun omiin lauseisiini, en osaa enää erottaa oleellista vähemmän tärkeästä, tiivistäminen on yhtä tuskaa. Ja siinä sivussa sitten luen Hesaria ja Yleä ja väijyn somea ja ajattelen omiani.\nTänään täytyy saada rutistettua itsestä kaksi juttua ulos. Ja heti maanantaina se kansijuttu. Ihan pakkopakko. Taittaja on jo torstaina käsi ojossa.\nSen jälkeen onkin taas Timantti-pokkarin vuoro. Ja Nanowrimon, heh. Odotan sitä pelonsekaisin tuntein. Etupäässä pelkään muistikirjojani, joista minun on määrä ammentaa joka päivä, ottaa sieltä käsittelyyn dialogi, tietokirjoista muistiin laitettuja faktoja tai pätkä henkilön sisäistä puhetta ja muokata valmiiksi tekstiksi.\nMikä pelottaa? Se, että muistikirjoja on monta ja tavaraa niin älyttömän paljon. Pelkään, että yksi kuukausi on sen käsittelyssä kevyttä kauraa. Samaan henkilöön, teemaan tai ajankohtaan liittyviä katkelmia ja asioita on siellä ja täällä. Miten ne löytävät toisensa? Pitääkö ostaa iso setti erivärisiä markkeritusseja?\nHuu, ahdistaa. Jos liikaa, niin minulla on suunnitelma b: romaanintekeleen työstämisen sijaan kirjoitan valmiiksi sen monologinäytelmän, jota pääni on työstänyt alkukesästä (niinkö se oli?) saakka. Se voisi tulla kivuttomammin, jonkinlainen raakaversio ainakin.\nOi jospa sen saisikin pyöräytettyä sellaiseen malliin, että voisin lähikuukausina lähettää sen tyrkylle. En ole lainkaan vakuuttunut siitä, voisiko joku taho kiinnostua, mutta ainakaan he eivät kiinnostu, jos eivät tiedä koko projektin olemassaolosta.\nKömmi ulos tynnyristäsi, Sara Storm. Tai jos et, niin työnnä ainakin tekstisi sieltä esiin.\nPainava mutta ei raskas\n24.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nEilenkin tuli nippuun vain yksi juttu, toinen jäi pahanlaisesti kesken. Levisi käsiin, niin kutsutusti. Ehkä iski myös jonkinlainen rimakauhu. Tässä jutussa oli kohdetta esittelemässä joukko hauskoja, fiksuja, sivistyneitä ihmisiä, ja minä tietenkin haluaisin näyttää heille, miten hyvän jutun osaankaan kirjoittaa.\nEi auttaisi kuitenkaan jäädä nyhräämään yhden sivun mittaisen tekstin kanssa. Jynttään sen kasaan aamupäivän aikana, vaikka mikä olisi, ja sitten pyöräilen kirjastoon hakemaan toiseen juttuun tarvittavan kaukolainani. Siitä tuli eilen saapumisilmoitus.\nNeljässä arkipäivässä minulle saapui kirja 200 kilometrin päästä noudettavaksi 900 metrin päästä neljän euron sopuhintaan. Jälleen kerran olen iloinen veronmaksaja. Ja tietysti kiittelen ripeitä kirjastoammattilaisia kummassakin päässä.\nLuin Lempin loppuun eilen. Hotkaisin. Ja vaikka se oli kaikkea muuta kuin hilpeä kirja, tulin iloiseksi. Vielä kirjoitetaan romaaneja, joiden lukemisesta nautin noin paljon. Jotka ovat painavia olematta raskaita. Joita lukiessani asetun virran vietäväksi, enkä jää maanvyöryn alle. Kiitos kirjasta, Minna Rytisalo.\nLempi vie minua\n23.10.2018 23.10.2018 / Sara Storm\t/ 2 kommenttia\nUusi pokkari ilmestyi. Tämä on nyt se kesällä kirjoitettu Timantti, jonka työnimenä oli Se, josta äitisi varoitti. En uskalla selailla sitä, koska pelkään unohtuvani lukemaan, niin älyttömältä kuin se kuulostaakin.\nToisinaan näen itseni eläkeläisenä: lukemassa aina vain uudestaan itse kirjoittamiani pokkareita. Kai tämän voi ajatella olevan kadehdittavakin ominaisuus – että osaa viihdyttää itseään näin hyvin…\nNyt pitäisi lukemisen sijasta siis kirjoittaa. Ei romanttista viihdettä, mutta viihdyttäviä juttuja asiakaslehteen. Jäin eilen kahden jutun tavoitteesta, mutta sain korjailtua kommentoitavana olleet tekstit ja kirjoitettua luonnoksen yhteen kimuranttiin juttuun, jonka olin ajatellut jättää loppuviikkoon. Siihen tuli kuitenkin melkein yllättäen lisää aineistoa, epämääräisellä aikataululla luvatut haastatteluvastaukset, joten iskin kiinni.\nAihe on tekninen ja monimutkainen ja äkkiä kuultuna maallikolle kovin tylsä. Yritin lähestyä sitä rempseästi ja selkeästi, ja yhdeltä asianosaiselta sain jo kehuja onnistumisesta. Toivottavasti kaksi muuta ovat samaa mieltä. Tai jos eivät, niin ainakin antavat kuulua itsestään jo pian ja kertovat, mitä tahtovat.\nYritän arpoa, ryhdynkö nyt lyhyisiin, helpompiin juttuihin, vai olisiko jo kansijutun aika. Minua on alkanut arveluttaa, ettei aineistosta ehkä löydy jutulle kärkeä eikä ylipäänsä huippukohtia. Haastattelu oli päivän viimeinen keikka. Minä olin väsynyt, myös jo yhden työpäivän tehnyt haastateltava oli väsynyt. Oliko se kahden väsyneen naisen leppoisaa jutustelua, niin kuin nyt tuntuu?\nLuultavasti en tee vielä kansijuttua, vaan niitä muita. Tämä on niin tyypillistä minulle: vieritän hankalia juttuja edelläni kuin myrkkytynnyreitä ja tartun niihin vasta pakon edessä, vaikka olisi paljon viisaampaa vain raivata ne saman tien.\nOttamistani kuvistakin olen — jälleen kerran — pikkuisen huolissani. Ulkokuvien kauneuden siunasi upea sää, mutta kansijuttuun hämärässä kahvilassa otetut sisäkuvat ovat toinen asia. Toivottavasti taittaja ei vaivu niiden kanssa epätoivoon.\nHiukan kyllä lohduttaa se, että haastattelunsa eilen hyväksynyt toimitusjohtaja näki itsestään otetut kuvat ja kysyi niistä yhtä omaan käyttöönsä, koska piti sitä niin onnistuneena. Haa, sokea kana löysi jyvän! Eniten taisi kyllä kyse olla kauniista auringonpaisteesta, järkyttävän hienosta ruskasta ympärillä ja poseeraamaan tottuneesta ihmisestä. Riitti, kun sai sormensa osumaan laukaisimelle.\nOlen aloittanut Minna Rytisalon Lempin, josta olen kuullut paljon kehuja. Ensimmäiset sivut minä pureskelin pitkiä, kiharaisia virkkeitä ja ajattelin pettyneenä, ettei tämä taidakaan olla minun teekupposeni. Sitten en tiedä mitä tapahtui ja tapahtuiko se kirjassa vaiko minussa, mutta yhtäkkiä minua vietiin ja kovaa. Ahmin ja nautin.\nJos Oneironin ihmiset jäivätkin minusta kohteliaan välimatkan päähän, niin Lempin porukka on toista maata. Ensimmäinen kertoja, Viljami, tunki jo tukalan lähelle, ja nyt samaa yrittää Elli, josta vaisto varoittaa vakavasti.\nHuh, Rytisalo on taitava. Äidinkielen opettaja taustaltaan niin kuin Tommi Kinnunenkin, ja jotain samaa heissä on kertojinakin.\nLempissä on virkistävästi vain 234 melko väljästi ladottua sivua. Ei siihen tiiliskiveä tarvita, että saa jotain tärkeää kerrottua.\n22.10.2018 / Sara Storm\nOo, olen aloittanut työpäivän jopa tekemällä töitä: lähetin kaksi juttua asiakaslehden toimitusneuvostolle hyväksyttäväksi. Toinen tuli haastateltavalta takaisin pelkän hyväksynnän ja kiitoksen kera, toiseen tuli muutama muutosehdotus, joista kaksi oli mielestäni aiheellisia ja loput saivartelua.\nNo. Sen verran on onneksi nahka ehtinyt parkkiintua, etten edes kunnolla ärsyyntynyt. Minulla on velvollisuus korjata tekstistä virheet. Muut muutokset teen jos tahdon. Toistaiseksi tahdoin vain yhden niistä. Kaksi jätin toimitusneuvoston päätettäviksi.\nNyt pitäisi pakertaa, oikein ahkerasti. Kaksi lyhyttä juttua taas kasaan ja huomenna kansijuttu.\nMiksi olo on taas tällainen, nuutunut, uupunut ja haluton? Uni muka katkesi jälleen kesken ja päätäkin särkee. Latasin akkuja viikonloppuna parhaani mukaan: perheen kanssa ulkoilulla luonnossa, juoksulenkillä metsäisillä poluilla, pyörälenkillä, johon yhdistin vanhaan linnoituskukkulaan tutustumisen ja sen valokuvaamisen. Tein sen minkä osasin, ja silti ryydyttää. Ei ole reilua ei.\nLuin Oneironin viikonloppuna loppuun. Se oli hieno romaani, jossa riittää pohtimista ja sulateltavaa pitemmäksikin aikaa. Tietynlainen etäisyys, pieni viileä ilmavirta – en tiedä miten sitä kutsuisin — kuitenkin minun ja sen henkilöiden välille jäi. Eivät tulleet aivan iholle saakka, muuttuneet eläviksi. No heh, kuolleitahan he olivatkin!\nLillukanvarsiin takertujan on myös ehkä pakko vielä selailla hienostorouva Ninan osuutta. Ei siksi, että hän olisi ollut hahmoista kiinnostavin, vaan koska hänen elämänsä ja kuolemansa jäivät minulle hämärimmiksi. Selitettiinkö jossain kohtaa, miksi Nina – joka siis ei ollut miljonäärin vaan suorastaan miljardöörin vaimo – lähti metrolla sairaalaan? Mies oli vieraissa, vaimo oli hermostunut, okei. Mutta että silti, metroon…? Tekikö hän itsemurhan? Ei se siltä vaikuttanut, kun hän kuitenkin viimeisinä hetkinään aikoi soittaa lääkärilleen ja oli huolissaan odottamistaan kaksosista.\nMinä olen kaukana miljardööristä, mutta kun olin raskaana ja huolissani vauvasta, ei tullut mieleenkään rytyyttää julkisilla sairaalaan. Siinä vaiheessa, kun maha alkoi toden teolla kasvaa ja lapsi liikkua, niin että sen tunsi, iski ihmisjoukoissa myös sellainen primitiivinen suojeluvietti. Pelkäsin kohti käveleviä ihmisiä, olin ikään kuin koko ajan valmiina nostamaan kädet vatsani suojaksi ja työntämään ihmisiä kauemmas.\nEläytyminen fiktioon tapahtuu omien kokemusten kautta, niin se on.\nNiin että oi Nina, miksi et tilannut taksia? (Hiukkasen huvittaa: valitan saivartelijoista ja olen itse sellainen kaikkein pahinta laatua.)\n19.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nPerjantai ja takana kamalan, hirveän, masentavan tehoton viikko. Ensin maanantai reissussa. Sitten tiistai ja keskiviikko puolilla valoilla. Eilisestä ei viitsisi edes puhua, koska silloin en tehnyt mitään. Lähdin vapaapäivää viettävän puolison kanssa ostosreissulle, jolta oli tarkoitus palata lounaan jälkeen ja sitten tehdä töitä. Ostoksilla pamahti päälle migreeni, ja siinäpä se sitten oli, loppupäivä. Nollasaldo töiden osalta, eikä muissakaan aktiviteeteissa hurraamista.\nTänään on pakko saada aikaan vaikka mitä. Nykäistä, rykäistä, tempaista, ja mitä näitä pontevia verbejä onkaan. Minulla on kaksi kokonaista viikkoa saada asiakaslehden jutut kasaan. Vasta yksi on valmiina. Henkisesti olisi helpottavinta saada vaikka kaksi yhden sivun juttua valmiiksi tänään, niin ensi viikon ajattelu ei ahdistaisi.\n”Siirrän tämän päivän huomiseksi”, sanoi lapseni ja yritti kääntää kylkeä, kun patistelin häntä aamulla ylös sängystä. Minäkin haluaisin siirtää tämän päivän jonnekin ja ottaa tilalle jonkin muun, hauskemman. Menneisyydestä tai tulevaisuudesta. Vielä mieluummin olisin tietysti vaihtanut eilisen särkyineen ja turhautumisineen.\nVaikka kaikki muu jäi tekemättä, tuli sentään luettua. Oneiron on jo jälkimmäisellä puoliskollaan. Nyt tutustutaan sen henkilöihin syvemmin. Eilen lukiessani ajattelin Kingin kehotusta välttää kuin ruttoa tietokirjamaista faktojen luettelointia. Yksi henkilöistä luennoi Swedenborgista. Hetkeksi tuli sellainen olo, että luen Wikipediaa. Se hetki ei ollut ensimmäinen laatuaan.\nMinä en vastusta lainkaan sitä, että romaani kartuttaa lukijansa yleissivistystä. Sitä on vain kovin vaikeaa tehdä niin, ettei se toimisi etäännyttävästi. En haluaisi koko ajan muistaa, että luen kirjaa.\nViikonloppuna haluan juosta vielä kerran ihanien syksyn värien keskellä. Uusimmassa Nyyrikissä on novellini, jossa juoksemisen ilon löytää eläkeikäinen Eini. Siinä sivussa hän löytää pururadalta rakkaudenkin. Niin ei ole käynyt minulle, mutta paljon muuta olen lenkeiltä saanut.\nIhanan Ville Rannan pilakuvassa parin vuoden takaa entisaikojen kirjailija potee kriisiä ja dokaa. Nykyajan kirjailijan kriisi puolestaan on sellainen, että hän kirjoittaa dekkaria (”Jännittävä pommi” jaksaa naurattaa joka kerta). Viinapullon sijaan lattialla ovat lenkkarit.\nMinäkin siis hoidan päätäni mieluummin liikunnalla kuin alkoholilla. Olen urheilun suhteen myöhäisherännäinen. Koko elämäni olen ollut hyötyliikkuja. Olen talutellut koiria, pyöräillyt ja kävellyt pitkiäkin matkoja siirtyessäni paikasta toiseen.\nKuutisen vuotta sitten aloin lenkkeillä säännöllisen epäsäännöllisesti. Välillä on ollut useiden kuukausienkin taukoja. Minä en treenaa puolimaratonia varten, enkä usko sellaista, saati pitempää matkaa, koskaan juoksevanikaan. Pisin lenkkini on tähän mennessä ollut noin 13 kilometriä. Tyypillisesti juoksen 6-10 km. Hitaasti.\nEn ole juoksuharrastukseni aikana laihtunut kiloakaan. En ole lihonutkaan. Uskon ja toivon, että sillä on ollut terveysvaikutuksia, siis muutkin kuin ne, jotka tunnen päässäni. Siltä varalta, että tätä postausta joskus lukee joku, joka harkitsee juoksuharrastusta ilman kestävyysliikuntataustaa, kerron pari asiaa, jotka olisin itse halunnut jo aloittaessani tietää ja tajuta:\nVauhdilla ei ole väliä, kunhan se on tarpeeksi hidas – sellainen, että jaksat juosta enemmän kuin seuraavaan mutkaan. Mikään ei syö motivaatiota pahemmin kuin se, että väsähtää jo muutaman sadan metrin jälkeen.\nKaikenlaiset, kaikenmittaiset ja -vauhtiset pyrähdykset kasvattavat kuntoa. Se on ihan tieteellisesti todettu sen lisäksi, että olen sen itsessäni havainnut. Jos aioit juosta kuusi kilometriä ja jaksoitkin vain kolme, ole silti tyytyväinen.\nSpurttaa itsesi välillä läkähdyksiin, niin että joudut pysähtymään tai kävelemään. Mikään ei ole palkitsevampaa kuin tajuta, että kerta kerralta palaudut kovasta hengästymisestä hiukan nopeammin ja pystyt jatkamaan juoksemista lyhyemmän lepotauon jälkeen.\n18.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nAivojen heräämistä odotellessa, edelleen. Väsyttää, tympii. Sängystä nouseminen on tällä viikolla ollut silkkaa tervanjuontia. En herää virkeänä, vaan kesken outojen unien, sekavana ja nuutuneena.\nEilenkin jatkoin mekaanista työtä, ts. litteroin nauhurilta loput haastattelut ja naputin koneelle muistiinpanot lehtiöstä. Googlasin lisätietoja mm. historiallisesta sanomalehtikirjastosta. (Se on petollinen paikka, sinne unohtuu helposti tuntikausiksi.)\nTilasin kirjastosta yhden kaukolainan. Minä en ollut muistanut tällaisen palvelun olemassaoloakaan, noloa. Olen varmaan viimeksi kaukolainannut kirjan opiskeluaikana. Tarvitsen erään yhdistyksen satavuotishistoriikin ja metsästin sitä alueen kirjastoista ja nettiantikoista hiki päässä. Nyt sitten saan sen lainaksi varsin kohtuullista neljän euron korvausta vastaan. Toivottavasti vain ehdin saada sen käsiini ennen jutun deadlinea.\nEilen illalla avasin pitkästä aikaa muutaman romaaniprojektini katkelman. Huh. Haudutusaikaa on selkeästi ollut tarpeeksi (Stephen Kingin mielestä 6 viikkoa on minimi, jossa pääsee kyllin etäälle), sillä järkytyin taas tekstini kömpelyydestä.\nKaksi ensin lukaistua tuntuivat likipitäen toivottomilta. Sellaisilta, ettei niistä muokkaamallakaan saa yhtään mitään, vaan koko maaperä pitää kaapia pois ja korvata uudella. Tuhlatut tunnit vilisivät silmissäni. Sitten avasin kolmannen katkelman ja helpotuin: se tuntuu edelleen lähestulkoon helmeltä. Karhealta, hiomista vaativalta, mutta kuitenkin. Jos olen osannut kirjoittaa noin hyvää tekstiä tuhat sanaa, niin miksen muka osaisi enemmänkin?\nKynsi minua sydämeen saakka\n17.10.2018 / Sara Storm\t/ Jätä kommentti\nOrvokitkin jaksavat kukkia lokakuussa. Jaksa sinäkin.\nParisuhdemurheita. Työmurheita. Terveysmurheita. Rahamurheita. Tuntuu, että kaikilla läheisilläni on murheitamurheitamurheita. Minä haluaisin auttaa tai edes lohduttaa, mutta kovin heikosti se minulta käy. Minulta ei saa viisaita neuvoja eikä kymppitonnin korotonta lainaa. Voin vain myötäelää (ja tuntea itseni riittämättömäksi).\nPuolen tunnin päästä teen viime viikolla sovitun puhelinhaastattelun aiheesta, josta en tajua juuri mitään. Herättelen aivojani kahvilla ja yritän häätää alakuloa ajattelemalla mukavia asioita: Sitä, miten innoissaan lapsi on kaksista Halloween-juhlista, joihin on saanut kutsun. Miten lämmin ja kaunis syksy edelleen on. Miten minun ydinperheelläni on kaikki nyt hyvin, miten paljon meillä on rakkautta.\nOlen viime öinä nähnyt kummallisia unia, joissa oikeassa elämässä toisilleen tuntemattomat ihmiset – sukulaiseni, työkuvioistani tutuiksi tulleet, elävät ja kuolleet – touhuavat yhdessä outoja, ja minä olen jonkinlainen sivustakatsoja tai lastu elämän laineilla. Tapahtumat eivät ole hallinnassani, enkä saa niihin juuri vaikutettua. Ihmettelen ja kauhistelen ja yritän turhaan.\nSyyttäisinkö Oneironia, jota olen iltaisin lukenut? Siitä on nyt mennyt noin kolmasosa. Aluksi olin hiukan hapan ja epäluuloinen. Vähän pitemmälle päästyäni olin lumoutunut kirjailijan luomasta maailmasta ja henkilöistä. Nyt en ole ihan varma, mitä ajattelen. Avoinna on paljon kiinnostavia kysymyksiä, joten jännitettä siinä mielessä riittää. Kai minä vielä odotan, että jonkun kirjan naisen kohtalo riipaisisi minua aivan erityisesti, kynsisi sydämeen saakka.


Luettuja maailmoja: Suzanne Collins: Matkijanärhi - Nälkäpeli 3\nKatri 27. marraskuuta 2011 klo 21.56\nTämä sarja oli kyllä aika koukuttava, vaikka itseäni kyllä häiritsi Katnissen naiviius välillä. Lisäksi minusta kirjoissa vähän turhan paljon pyöriteltiin samoja ideoita, eikä tunnuttu keksivän uutta.\nLiekö sitten ketään muuta haitannut moinen.\nQ+Black 28. marraskuuta 2011 klo 11.22\nParhaita kirjasarjoja ikinä vaikka onkin ihan erilaista kuin mihin olen tottunut! Maltan tuskin odottaa elokuvaa! Ei olis montaa kuukautta ;)\nKata 28. marraskuuta 2011 klo 20.01\nMua ei se naivius juuri haitannut. Ajattelin sen niinpäin, että Katnisshan on kuitenkin tosi nuori vielä ja kaikki aika on aiemmin mennyt perheen elättämiseen, eli aikaa/ tarvetta muille pohdinnoille ei olisi ollut. Ja kaikki paikalliset tuntuivat olevan yllättävän kilttejä tätä perhettä kohtaan, eli siinä mielessä ikäviä kokemuksia ei ollut.\nKiinnostaa kyllä kans, että millainen leffa tästä saadan aikaan... Paljon pitää juonta karsia, että saavat sen pariin tuntiin puristettua :(


Maikki Harjanne: Vanttu ja vaari, Maikki Harjanne: Vanttu - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nMaikki Harjanne: Vanttu ja vaari, Maikki Harjanne: Vanttu\nKotimaa Julkaistu 01.11.2011 14:27 (Päivitetty 04.11.2011 11:38)\nMaikki Harjanteen Minttu-kirjat olivat omaa lempilukemistani pikkulapsena, joten oli ilo tutustua Harjanteen Vanttu-sarjaan omien lasten kanssa.\nVanttu on pieni poika, jonka arkea lapsen iloineen ja suruineen kirjoissa seurataan. Kuten Minttu-kirjatkin, Vanttu on kuvitettu lapsekkaan sympaattisesti. Itse tarinat ovat pieniä, turvallisia kertomuksia lapselle läheisistä ja tutuista aiheista. Vanttu ja vaari-kirjassa puuhastellaan isoisän kanssa, ja Vanttu-kirjassa puolestaan etsitään kadonnutta unilelua: tuttuja touhuja joka lapselle siis.\nArki, leikki ja tutut pienet elämän ihmeellisyydet ovat juuri sopivaa luettavaa perheen pienimmille. Kirja on samaistuttava ja kertomukset herttaisia. Pienestä lapsesta on mukava katsella kuvia ja kuunnella lyhyitä tarinoita omastakin elämästä tutuista asioista.\nSeikkailunjanoista 6-vuotiasta kömpelöhköt kuvitukset ja pienet tarinat eivät oikein jaksa viihdyttää, mutta 2-vuotias pikkuveli nauttii saadessaan tuudittautua Vantun tuttuun ja turvalliseen seuraan: kuten nostalgiannälkäinen äitikin.\nMauri Kunnas: Kummallisuuksien käsikirja Karjalan prikaati lisää valvontaa varusmiehen kuoleman vuoksi