Hipsulaisen Helmeilyt: Oikea änkyrä kuvattavaksi\nTänään en ehtinyt päivänvalolla kuvata eilis illan tekelettä, kun työt veivät koko hienon päivän. Tai no aamun vei iki-ihana "ystäväni" migreeni. Huoh, kunpa se ei yllättäisi noin, että herään siihen ihanaan jyskytykseen. Pakko oli väkisin syödä yksi leipä, ettei ihan tyhjään mahaan tarvi lääkkeitä alkaa nappailemaan. Onnistuin sitten estämään pahenemisen ja vielä ennen töihin lähtöä lääkettä lisää, apteekin kautta töihin (tukilääkkeeks panadolia) ja heti kaksi panadolia nassuun. Pikkuhiljaa se sitten siittä hölläsi, kun ehdin vielä noin puoli tuntia istuskella ennen töiden alkua. Meillä on apteekki ihan työpaikan naapurissa, mutta (en tiedä miksi) siellä on yleensä todella hidasta toimintaa, joten varasin sinne aikaakin reilusti. Tässä tapauksessa se oli hyvä juttu. Ja siis kyllä, mikäli päiväsaikaan migreeni uhkailee, tunnen sen hyvissä ajoin ja lääkkeet tehoavat jo ennen jyskytyksen alkamista. Kun siitä selvittiin, jipii, kaikki lääkkeet sitten aiheutti ikävän tunteen vatsaan. Sitten juotiinkin vicsyä, muumi limpparia ja mustikkakeittoa... ja siitäkin selvittiin. Eli elävien kirjoissa ollaan taas.\nSitten kotiuduttuani ja syötyäni, istahdin sohvan kulmaan katsomaan mailin ja selaamaan pikaisesti blogit. Maija päätti, että nyt on sylittely hetki. Maija siis ensin istuskeli rapsuteltavana, mutta sitten päätti pistää pötkölleen ja tietysti taas erittäin rentoon tapaansa. En ymmärrä kuinka se pysyi tuossa käsinojalla, mutta pysyi kuitenkin.\nHyvin olisi voinut lattiallekkin tuosta luiskahtaa. Mutta siinä sitä vain oltiin. Tässä kuvassa näkyy tuo alempi takatassu silleen mielenkiintoisesti, että se on se leikattu ja kipristää nuo varpaat aina makuulla ollessaan tuolleen jännästi siitä tassusta. Ja tuo hännän pää, siinä on tuollanen ohuen ohut tupsu päässä, on aika hassun näkönen.\nSitten tämä eilisen tuotos, joka olisi päivänvalossakin hankala kuvata, mutta etenkin näin lamppujen kanssa leikkiessä. Ja kun on malliltaan sellainen, että ei tasaisella pinnalla asetu laisinkaan, ainakaan hyvin. Kaulassa siis tosi hieno, mutta kuvaaminen oikein vaikeeta. Pistän heti useamman otoksen, niin ehkäpä saatte jotain käsitystä.\nKuten huomaatte, tasaisella kääntyy ja vääntyy miten haluaa. Ja kun yrittää suoristaa, niin toinen osa kääntyy... jne. Tässä viimeisessä kuvassa näkyy hyvin helmen väri. Helmet on siis helmiäislasihelmiä ja kieputteltu ja linkitetty, lisäksi valmista papuketjua ja sileä paksuhko salpalukko.\nSitten näissä kuvissa yritin kehitellä mahdollisuutta kuvata, että näkyisi miltä se oikeasti näyttää kunnolla, mutta eipä sekään onnistunut. Pitänee huomenna kunnon päivänvalossa pistää mies kameran taakse ja koru kaulaan... tuskimpa suostuu toiste päin. Ja näissä otoksissa sitten olette nähneet vilaukselta ihanan lötkön kotiasuni... älkää siitä piitatko, kiitos!\nJa kun mulla on ilmeisesti on fiksaatio koko setteihin tai vähintään pitää olla samaa sarjaa korvikset. Korvikset siis.\nTämmöistä siis tällä erää.\nKirjuutellut Kati klo 22.59\nTunnisteet: kaulakoru, korvikset, Maija\nTanja 10. lokakuuta 2011 klo 0.38\nKivan näköinen koru, nuo kieputukset ovat upeita.\nKati 10. lokakuuta 2011 klo 16.34\nKyllä niitä saikin harjoitella, että tuli itseä tyydyttäviä kappaleita. =) Vielä pitäis jaksaa purkaa ne pieleen menneet, että saa helmet käyttöön. Ehkä sitten myöhemmin, kun nyt muuta projektia menossa. Itsekkin olen tähän koruun tyytyväinen.\nmustakissa 10. lokakuuta 2011 klo 18.38\nOi mitä ihanuuksia oletkaan taas tehnyt! Ja kyllä on kisulla lokoinen asento:D\newiina 10. lokakuuta 2011 klo 21.30\nnoi korut on ihania,ihania ihania! :>


Voimaa iive!: Hyvän kunnon metsästys\nHyvän kunnon metsästys\nEdelliseen postaukseen saamieni positiivisten ja kannustavien kommenttien vahvistamana on nyt virallisesti päätetty jättää laihdutusmoodi syyskuun alusta taka-alalle ja siirtyä kehittämään aivan jotain muuta. Miehenkin mielestä se olisi tässä tilanteessa paras idea ja niin kuin hän sanoi, että helppohan siitä on tiputtaa taas laihdutus-moodiin jos rupeaa ahdistamaan / tuntumaan pahalle.\nYksi suurimmista syistä tähän on se, että alan tosiaan olla siinä mukavassa olotilassa, jossa en pidä itseäni enää läskinä. Toinen suuri syy on se, että loppusyksy on minulle aina vaikeaa aikaa, joten laihdutus veisi vireystasoa vieläkin alemmas.\nViime syksyyn verraten, unettomuus-asiat ovat onneksi nyt hyvässä hoidossa, joten siitäkin saan toivottavasti paljon puhtia.\nJa puhtia sitä tarvitaankin jos halutaan selvitä alavireisestä kaudesta, uusien asioiden opiskelusta, työstä, perheestä ja no, kaiken arkirumban pyörittämisestä.\nIhminen on kuulemma hyvässä kunnossa silloin kun arkiset asiat sujuvat vaivatta ja tätä hyvää kuntoa lähdetään nyt entistäkin enemmän metsästämään. Sillä vaikka nyt arkiset asiat sujuvat jo vaivatta niin haluan että ne sujuvat vielä vaivattomammin. Myös työ on edelleen aikamoisen kuormittava tekijä, joten parempi kunto ei siinäkään ole haitaksi.\nEilisen ja tämän päivän aikana tuli lukaistua Liikkujan ravitsemus - teoriasta käytäntöön kirja (Borg, Fogelholm, Hiilloskorpi). Ajattelin että se olisi kevyt alku tuleville opiskeluille. Hmm... ensimmäisen luvun jälkeen täytyi tsekata kirjan speksejä uudelleen, ei ollut ihan kevyintä lukemista sitten. Takakannen viimeinen kappale kertoo näin:\n"Liikkujan ravitsemus on tarkoitettu ensisijaisesti ammattilaisten oppikirjaksi: ammattikorkeakouluun, yliopiston peruskursseille ja ammattivalmentajatutkintoihin. Se tarjoaa lisäksi kaikille aiheesta kiinnostuneille hyödyllistä ja kattavaa tietoa, jonka avulla voi laatia sovelluksia itselleen, asiakkailleen ja valmennettavilleen"\nTäytyy kyllä sanoa, että ilman hyvää perustietoa ihmiskehon toiminnasta Lähihoitajakoulutuksen myötä, olisi varmaankin puolet kirjan teksteistä mennyt aivan yli hilseen. Pienoisen tankkaamisen jälkeen alkoivat harmaat aivosolut taas toimia ja oppikirjamaista tekstiä pystyi lukemaan kohtalaisen vaivattomasti.\nEilen flunssa tuntui paranevan ja kävin kävelemässä kirjaimellisesti Mettässä. Ja ei ollut mitään helppoa kuljeskelua se vaan hirveetä pusikkoa, ryteikköä, kiviä, kuoppia ja hakkuista jäänyttä jätettä. Kanttarelleja olin etsimässä, mutta löysin vaivaiset kaksi. Sen sijaan törmäsin aukeaan, joka oli täynnä kypsiä puolukoita joten poimin sienivasun täyteen niitä.\nTänäänkin käytiin jo puolukassa n.5 litraa poimimassa. Tässä paikassa oli hieman raaempaa tavaraa, mutta jestas kuinka paljon! Tuntiin keräsi helposti tuon 5 litraa, vahti samalla yhtä irrallaan olevaa lasta ja koiraa :D Viime talvena puolukat olivat ainoita jotka loppuivat kesken. Jos tänä syksynä kerään ainakin sen 20 litraa niin ei lopu :D Tosin osasta täytyy tehdä varmaankin survosta jääkaappiin, sillä eihän meidän pakkaseen enää mahdu...\nPuolukka on ylivoimaisesti kaikkein paras suomalainen marja. Se on hyvää ihan sellaisenaan, hillona, puurossa, jogurtissa, rahkassa ja erilaisten suolaisten ruokien kanssa. Tykkään laittaa puolukkaa myös mm. erilaisten raasteiden ja salaattien joukkoon. Onneksi tytär on yhtä innokas puolukan syöjä kuin minäkin (ja ilman sokeria vedetään), mies ei niin hirveästi välitä.\nPuolukkaporeenkin tekemistä voisi harkita jos oikein paljon sattuisi marjoja löytymään. Se juoma on ehkä maailman parasta mehua!\nIhanaa ja aktiivista viikkoa kaikille!\nLähettänyt iive klo 14.52\nTunnisteet: Herkut, Kirjat, Laihdutus, Liikunta, Luonto, Marjastus, Perhe, Työ\nHepa 20. elokuuta 2012 klo 19.16\nIhanaa lukea näin energistä ja positiivisuutta ladattua tekstiä. TYKKÄÄN!\niive 20. elokuuta 2012 klo 19.49\nMääki tykkään :D\nSulla on kyllä ilmeisesti ollut vieläkin parempi viikonloppu kui mulla :D\nKeuhkoihin muuttanut flunssa\nLenkkiturvaa, huumaa ja musiikkia


1 - 20 .......... 61 - 80 81 - 100 101 - 120 121 - 140 141 - 160 161 - 180 181 - 200 201 - 220 .......... 481 - 488\nHovioikeus kumosi yhden asianajajalle annetun huomautuksen Hovioikeus totesi, että A:n ilmoituksen mukaan hän ei ollut työnantajansa vaatimuksesta voinut käyttää automaattista poissaoloviestiä, vaan työnantaja oli toimiston käytännön mukaisesti ilmoittanut voivansa vastata A:n puolesta tämän sähköpostiviesteihin. A oli voinut luottaa siihen, että toimistossa yhteydenpito hänen asiakkaisiinsa hoidetaan kerrotulla tavalla. Näissä olosuhteissa A:n laiminlyönniksi ei voitu katsoa sitä, että työnantaja ei ollut vastannut asiakkaan yhteydenottoon viipymättä tai että hän ei ollut ilmoittanut A:n asiakkaalle, milloin A palaa lomalta ja vastaa hänen yhteydenottoonsa. A oli heti lomalta palattuaan ollut yhteydessä asiakkaaseensa. Aihetta huomautuksen antamiseen ei siten kohdan 1 vuoksi ollut. (Vailla lainvoimaa 4.6.2018)\nHovioikeus ei muuttanut Asianajajaliiton hallituksen päätöstä asianajajan poistamisesta asianajajaluettelosta ja Asianajajaliitosta erottamisesta Esitetyn selvityksen mukaan A:n toimiston henkilökuntaan kuuluva oli vastaanottanut 13.9.2017 saantitodistuksella maksuvaatimuksen sisältämän kirjeen, mutta hän ei ollut toimittanut tietoa sairauslomalla olleelle A:lle eikä tietoa ollut myöskään merkitty asianajotoimiston määräaikakalenteriin. Tapaohjeista ilmenee, että asianajaja vastaa toimistonsa järjestämisestä siten, että hänen poissaolonsa esimerkiksi sairauden vuoksi ei vaikeuta toimiston normaalien rutiinien hoitamista. Näin ollen sillä seikalla, oliko A ollut maksujen eräpäivinä töissä vai sairauslomalla, ei asian arvioimisen kannalta ollut lähtökohtaisesti merkitystä. Maksukehotukset ja maksuvaatimus uhkineen oli toimitettu liiton sääntöjen mukaisesti A:n toimistoon. A:n kohdalla kysymys oli useammasta kuin yhdestä maksusta, jotka Asianajajaliiton lausuman mukaan häntä oli kehotettu suorittamaan useamman kerran. Maksut olivat erääntyneet eri aikoina pitkähkön ajanjakson kuluessa ja yksi niistä huomattavasti ennen kuin A oli sairastunut. Kysymyksessä oli ollut yhdistyksen sääntöihin perustuvan jäsenmaksun laiminlyönti, jonka seuraukset on ilmoitettu yhdistyksen säännöissä. Näissä olosuhteissa hallituksen päätöstä ei ollut pidettävä kohtuuttomana. Päätöstä ei ollut pidettävä myöskään ilmeisen virheellisenä tai ihmis- ja perusoikeuksien vastaisena. (Vailla lainvoimaa 31.5.2018)\nHovioikeuden kolme ratkaisua asianajajien valvonta-asioissa A:n valitukseensa oheistamasta sähköpostiviestistä ilmeni hänen vastanneen kysymyksessä olevaan tiedusteluun sähköpostitse 30.5.2016 kello 13.56 eli puolitoista tuntia sen jälkeen kun hän oli mainitun lupauksensa antanut. Asiassa ei näin ollen osoitettu A:n toimineen hyvän asianajajatavan vastaisesti. Valvontalautakunnan ratkaisu, jolla A:n oli katsottu menetelleen hyvän asianajotavan vastaisesti, oli siten kumottava. Toisessa tapauksessa hovioikeus katsoi, että valvontalautakunta oli ratkaisustaan ilmenevillä perusteilla voinut tutkia kysymyksessä olevan sähköpostiviestin ja harkintavaltansa puitteissa katsoa A:n menetelleen hyvän asianajajatavan vastaisesti. Valvontalautakunta oli määrännyt A:lle seuraamuksena huomautuksen, joka oli vähäisin mahdollinen seuraamus. Valvontalautakunnan ratkaisua ei voitu pitää kohtuuttomana tai ilmeisen virheellisenä. Hovioikeus katsoi, että ihmis- ja perusoikeuksien asettamat vaatimukset olivat täyttyneet valvonta-asian käsittelyssä. Aihetta valvontalautakunnan ratkaisun muuttamiseen ei ollut. Kolmannessa tapauksessa hovioikeus katsoi, että valvontalautakunta oli ratkaisustaan ilmenevillä perusteilla voinut harkintavaltansa puitteissa katsoa A:n menetelleen hyvän asianajajatavan vastaisesti. A:n menettely oli ollut toistuvaa ja siten omiaan alentamaan asianajajakunnan arvoa. Tähän nähden seuraamusta ei voitu pitää kohtuuttomana tai ilmeisen virheellisenä. Hovioikeus katsoi, että ihmis- ja perusoikeuksien asettamat vaatimukset olivat täyttyneet valvonta-asian käsittelyssä. Aihetta valvontalautakunnan ratkaisun muuttamiseen ei ollut. (Vailla lainvoimaa 24.4.2018)\nMenetettyä määräaikaa muutoksen hakemista varten ei palautettu - asiamiehen laiminlyönti ei käynyt perusteeksi Oikeuskäytännössä on otettu erityisen tiukka linja lainoppineiden asiamiesten erehdyksiin ja unohduksiin. Yleisimmin menetetty määräaika on palautettu, kun prosessitoimen laiminlyönti on johtunut tuomioistuimesta tai muusta viranomaisesta. (Vailla lainvoimaa 18.4.2018)\nHovioikeuden päätös velkaantuneen asianajajan erottamisesta Asianajajaliitosta HO hyväksyi Suomen Asianajajaliiton hallituksen johtopäätöksen siitä, että AA oli velkaantumisensa sekä velkojen pitkäkestoisen välinpitämättömän hoitotavan johdosta kokonaisuutena arvioiden sopimaton harjoittamaan asianajajan tointa. (Vailla lainvoimaa 16.3.2018)\nAsianajajalle voitiin antaa huomautus liian alhaisesta varallisuusvastuuvakuutuksen määrästä A:n varallisuusvastuuvakuutus oli määrältään 170 000 euroa asianajotoimiston tarkastushetkellä 14.9.2016, vaikka vakuutusmäärän olisi tullut olla 1.1.2016 alkaen 200 000 euroa. Vakuutusyhtiön toiminta, muiden vakuutuksen ottaneiden asianajajien toiminta tai se, että asianajaja oli korjannut tilanteen heti asian käytyä ilmi, ei antanut aihetta arvioida asiaa toisin. (Vailla lainvoimaa 1.3.2018)\nHovioikeuden päätös asiamiehen esteellisyydestä ja esiintymisoikeuden epäämisestä - vastapuolijääviys, toimistojääviys, rinnakkain vireillä olevat asiat Pohjanmaan KO:ssa on vireillä kaksi riita-asiaa (L 16 /3675 ja L 16/9375). KO on antanut asianajajan esteellisyyttä koskevan ratkaisun ja esiintymiskiellon asiassa L 16/3675. Asianajaja vaati, että HO kumoaa KO:n päätöksen hänen asettamisestaan esiintymiskieltoon KO:ssa käsiteltävänä olevassa asiassa L 16/3675. Asiassa oli HO:ssa kysymys miten OK 15 luvun 3 §:n 3 momenttia on sovellettava näissä rinnakkain vireillä olevissa asioissa. KO:n päätöksen lopputulosta ei muutettu. (Erimielinen KKO ei muuttanut HO:n päätöksen lopputulosta. KKO:2020:21)\nAdvokaatti 1/2018 julkaistu – perhe- ja jäämistöoikeus kaipaa lainsäätäjän kättä Perheoikeuden lainsäädäntö on pääosin peräisin ajalta, jolloin avioliitot päättyivät kuolemaan ja perinnöt olivat pieniä. Nyt uusperhekuviot ja kansainväliset parisuhteet mutkistavat avioeroja, perinnönjakoja ja arjesta selviämistä.\n– Avioliittolaki on peräisin 1920-luvulta ja perintölainsäädäntö 1960-luvulta. Lakeihin on tehty paljon muutoksia, mutta onko lainsäädäntö pysynyt mukana, kun kyse on nykyään suurten omaisuusmassojen siirtymisestä, pohtii Advokaatin haastattelussa Helsingin yliopiston yliopistonlehtori OTT Pekka Tuunainen.\nAsianajajapäivä 2018 – osa materiaalista saatavilla verkosta Suomen Asianajajaliiton järjestämää Asianajajapäivää vietettiin perjantaina 12. tammikuuta Kalastajatorpalla. Tapahtuman teemana oli Asianajaja2025. Päivän aiheita olivat muun muassa uusperheiden oikeudelliset ongelmat ja tekoäly asianajotoimistoissa. Päivän puhujia olivat oikeusministeri Antti Häkkänen, tekoälytutkija Maria Ritola, Helsingin piispa Teemu Laajasalo, OP Ryhmän tuleva pääjohtaja Timo Ritakallio, Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun työelämäprofessori Pekka Mattila ja Finlaysonin toimitusjohtaja Jukka Kurttila muiden muassa sekä tietysti lukuisa määrä asianajajia. Osa päivän luentomateriaalista on vapaasti saatavilla liiton Asianajajapäivä-verkkosivustolta 22. tammikuuta 2018 saakka. Asianajajaliiton vuotuinen päätapahtuma järjestettiin nyt 50. kertaa. Paikalla oli hieman yli 1.500 osallistujaa.\nAsianajajaliitto tuomitsee seksuaalisen häirinnän ja selvittää parhaillaan ilmiön laajuutta toimialallaan Suomen Asianajajaliitto tuomitsee voimakkaasti seksuaalisen häirinnän ja haluaa kitkeä sen toimialaltaan. Liitto kerää parhaillaan kyselyllä tietoa ilmiön laajuudesta. Liitto julkisee tulokset niiden valmistuttua. Ruotsin asianajajaliitto on tehnyt vastaavan kyselyn marraskuussa Ruotsissa.\nHovioikeus: Yleinen tuomioistuin ei ollut toimivaltainen osakassopimuksen allekirjoittaneen asianajajan työsuhteen purkamista koskevassa asiassa Kantaja oli toiminut vastaajayhtiössä asianajajana ja osakkaana 1.9.2009 lukien. Hän oli ollut työsuhteessa vastaajayhtiöön. Vastaajayhtiön hallituksessa oli tehty päätös kantajan työsuhteen purkamisesta. Työsuhde oli purettu 30.3.2015. Asiassa oli ollut riitaista se, oliko kantajan työsuhteen päättäminen vastaajayhtiössä ollut sellainen sopimuksessa ilmaistusta oikeussuhteesta johtuva riitakysymys, että sen osalta voidaan sopia riidan ratkaiseminen tapahtuvaksi välimiesmenettelyssä. HO katsoi, että työsuhteen päättämistä koskevan asian käsittelyyn oli sovellettava osakassopimuksen välimiesmenettelyä koskevaa ehtoa ja asia oli siten käsiteltävä yleisen tuomioistuimen sijasta välimiesmenettelyssä. Aihetta KO:n lopputuloksen muuttamiseen ei ollut. (Vailla lainvoimaa 24.11.2017)\nAdvokaatin 5/2017 aiheina muun muassa asianajajatutkimus ja lupalakimiesten valvonta Advokaatti 5/2017 on julkaistu.\nAsianajajatutkimus: Asianajajat ikääntyvät maakunnissa – toimiala jakaantunut jyrkästi isoihin ja pieniin toimistoihin Tuore Asianajajatutkimus kertoo toimialan voimakkaasta keskittymisestä pääkaupunkiseudulle sekä jakautumisesta erittäin suuriin ja hyvin pieniin toimistoihin. Ammattikunta ikääntyy maakunnissa vauhdilla. Suomen noin 2.100 asianajajasta 23 prosenttia on yli 60-vuotiaita. Pääkaupunkiseudulla heidän osuutensa on kuitenkin vain 16 prosenttia. Sen sijaan esimerkiksi Kymessä, Päijät-Hämeessä ja Mikkelissä asianajajista yli 60-vuotiaita on 38–48 prosenttia. Tämä käy ilmi 26. lokakuuta julkaistusta Asianajajaliiton asianajotoimistoille tekemästä kyselytutkimuksesta.\nHovioikeuden päätös asianajajan esteellisyydestä Asiassa esiin tulleet seikat (mm. asianosaisasetelma jutuissa ja se, että molemmissa asioissa oli kyse lähisuhdeväkivaltaa koskevista pahoinpitelyistä), toimeksiantosuhteiden läheisyys ja osittainen päällekkäisyys huomioon ottaen asianajajan katsottiin esteelliseksi toimimaan B:n avustajana asioissa siitä huolimatta, että C ja B olivat asian hyväksyneet. KO:n päätöstä ei pääkäsittelyä pitämättä muutettu. (Vailla lainvoimaa 10.10.2017)\nHuomautusta ei voitu pitää riittävänä seuraamuksena pesänjakajana toimineelle asianajajalle - tapaohjeiden vastaista menettelyä voitiin pitää toistuvana ja kuolinpesälle oli aiheutunut merkittäviä kuluja HO katsoi, että valvontalautakunta oli voinut harkintavaltansa puitteissa katsoa AA:n menetelleen hyvän asianajajatavan vastaisesti. Valvontalautakunta oli määrännyt AA:lle varoituksen, mitä ei voitu pitää kohtuuttomana. Aihetta valvontalautakunnan ratkaisun muuttamiseen ei ollut. (Vailla lainvoimaa 6.10.2017)


Kuluttaja: 600 euron pesukone jätti pyykin likaiseksi - Asuminen - Ilta-Sanomat\nJulkaistu: 23.10.2013 11:38\nKuluttaja-lehden testi paljastaa uusista pesukoneista selvän puutteen.\nKuluttaja-lehtihttp://www.kuluttaja.fi/tuote/valinta.aspx?ID=5d18c568-265b-49d5-b618-70bd9252104f&referer=%2f testasi yhdeksän edestä täytettävää pesukonetta hintaluokasta 500-1800 euroa.\nTestin hämmentävin paljastus oli, että 599 euroa maksava Whirlpoolin pesukone jätti kirjopyykin likaiseksi.\n”Iso miinus siitä, että jätti kirjopyykin likaiseksi. Surkea hienopyykin huuhtelu”, lehti kirjoittaa arviossaan ”Huono pesutulos” –lätkän kanssa. Kiitosta kone saa siitä, että se pesee pyykin nopeasti ja vettä säästäen.\nTestin voittajaksi nousi kaksi kalleinta konetta: 1795 euron Siemens ja 1695 euron Miele.\nErikoista on, että Kuluttajan mukaan yksikään testin koneista ei huuhdellut vaatteita kunnolla. Ei vaikka testi tehtiin keskieurooppalaisella kovalla vedellä. Huolestuttavalta kuulostaa, että lehden mukaan huuhtelutulokset olisivat todennäköisesti Suomessa jääneet vieläkin surkeammaksi.\nHuonosta huuhtelusta voi koitua haittaa etenkin, jos pesty pyykki ärsyttää ihoa. Kuluttajan haastattelema Työtehoseura TTS:n tutkija Tarja Marjomaahttp://www.is.fi/haku/?search-term=tarja+marjomaa sanoi, että pesuohjelman lisäksi voi valita pari-kolmekin lisähuuhtelua.\nEnsimmäistä kertaa omaan kotiin: Muistilista nuorelle muuttajalle 17:18\n5 vinkkiä, joilla nappaat asunnon ennen muita – ”Halvimmillaan huone 200 eurolla” 2.7. 9:36


Trendivärit 2018 valloittavat upean miljoonakohteen | Finahem blogi\nTrendivärit 2018 valloittavat upean miljoonakohteen\n13.6.2018 5.49 4.7.2018 20.00 sisustussisustussuunnittelijasisustussuunnittelusisustustrendistailaus finahem finahem\nTämä oli taas niitä hetkiä, jolloin koin kuinka todella rakastan työtäni sisustussuunnittelijana! On kerrassaan upeaa ja etuoikeutettua tehdä työtä, josta todella nauttii ja motivoituu ja jonka parissa kokee päivittäin niitä ihania "wow" -hetkiä.\nJokin aika sitten sain uuden sisustussuunnittelukohteen, joka oli kerrassaan mykistävä. Upea miljoonaluokan luksustalo meren rannassa Porvoon saaristossa. Pihaan ajaessani maisemat saivat haukkomaan henkeä, kun meri kimalsi toisella puolen ja jylhä, valkoinen rakennus nousi korkeana betonireunuksisen ajotien päässä. Pihapiiri oli uskomaton, huoliteltu ja sitä rytmitti useat oleskelutilat ja huolella valitut kasvirykelmät. Henki salpautui entisestään, kun omistaja kierrätti minua ympäri kotiaan, joka oli täynnä ikkunoita, valoa, upeita arkkitehtuurisia ratkaisuja ja yksityiskohtia. Rakennuksesta huomasi, että se oli suunniteltu huolella ja tiiviissä yhteistyössä asiakkaan kanssa, sillä se palveli täydellisesti asiakkaan tarpeita. Arkkitehti oli todella onnistunut työssään.\nTätä upeaa rakennusta kiertäessäni mietin kuinka onnellinen ja onnekas olen, kun pääsen hetkeksi osaksi asiakkaalle pyhintä, hänen kotiaan. Työni puolesta saan vierailla toinen toistaan upeammissa kohteissa ja pääsen viemään asiakkaan askeleen lähemmäs hänen unelmakotiaan.\nTässä kohteessa asiakkaan toivomuksena oli värimaailman uudistaminen. Seinät olivat kauttaaltaan valkoiset ja tila kaipasi rytmitystä väreillä. Valo ja lasi olivat hallitsevat elementit kodissa, josta avautui upeat maisemat sekä merelle että jylhään metsään. Luonto oli vahvasti läsnä ja se tulvi läpi koko asunnon. Halusin tuoda uudella värimaailmalla ympäröivän luonnon tilaan, jotta siitä tulisi yhtenäinen jatke ympäristönsä kanssa.\nPäätin ottaa värimaailmaan sävyjä niin metsästä, merestä kuin kalliostakin. Asiakas oli käyttänyt runsaasti myös Corten -terästä pihapiirissään mm. näyttävissä rakennelmissa, joihin oli sijoitettu kauniisti kasvustoa. Corten toistaa kauniisti terracotan sävyjä, joten päätin tuoda myös niitä uuteen väripalettiin.\nMurretut sävyt olivat omiaan kohteeseen, sillä seinäpinnat olivat suuria ja halusin pitää tilan rauhallisena ja rauhoittavana. Sellaisena, jossa sielu lepää ympäröivän luonnon keskellä. Lähdin rakentamaan värimaailmaa alla olevan Tikkurilan trendivärikartan pohjalta.\nVärimaailmaan valikoitui seuraavia sävyjä Tikkurilan värikartasta.\nNäistä väreistä sain rakennettua yhtänäisen ja harmonisen kokonaisuuden, joka toistaa upeasti ympäröivää luontoa sekä asiakkaan silmää miellyttävää värimaailmaa. Sävy V484 (ajopuu) toistaa hiekan sävyjä ja sitä käytettiin suuremmilla seinäpinnoilla. Sävy M499 (mantteli) toistaa tilan keittiönkaapiston sävyjä ja ympäröivää kalliota ja se sopi loistavasti rytmittämään tilaa ja yhdistämään keittiön muuhun kokonaisuuteen. Dramaattinen Y500 (Tyrsky) sävyn käyttäminen sai inspiraation yöllisestä, tyrskyävästä, raivoavasta merestä. Metsä tuli mukaan elementtinä trendisävyssä V447 (Serpentiini) ja sitä käytettiin mm. makuuhuoneissa. Corten -teräs kuvaustui vuoden 2018 Tikkurilan trendiväriksi valitussa sävyssä N405 (Ruukku). Sitä käytettiin tehosteena pienemmillä pinnoilla. Se sopi loistavasti myös vanhoihin, aitoihin, puna-, ja oranssisävyisiin mattoihin, joita oli tilassa runsaasti. Lisäksi lämpimät, puiset kaapit toistivat Ruukun sövyjä kauniisti.\nKohteen värisuunnitelma on nyt valmis ja olen siihen todella tyytyväinen. Samoin on myös asiakas. Itse maalausprojekti käynnistyy piakkoin ja en malta odottaa miltä kohde näyttää, kun sävyt pääsevät elämään seinillä. Valokuvaan lopputuloksen kunhan maalausprojekti valmistuu ja lisään materiaalin myös tänne blogiin.\nUpea kohde. Tyytyväinen asiakas. Jälleen kerran rakastun työhöni uudelleen.\nKuvia FinaHemin suunnittelu- ja stailauskohteista löydät osoitteesta https://www.finahem.fi


Jeesuksen nimi ja pyhä perhe | Temaatikko\nPosted on joulukuu 30, 2011\nVuodenvaihde on tärkeä kirkollinen juhla, vaikkei erityisemmin huomiota nykyisin herätäkään. Jo ennen vuodenvaihteen nykyistä ajoitusta kristityt muistivat joulun oktaavina Jeesuksen nimeä (oktaavi tarkoittaa kahdeksantena päivänä vietettävää jälkijuhlaa). Uuden vuoden aattona joulusta on kulunut kahdeksan päivää, jolloin Jeesus juutalaisen tavan mukaan ympärileikattiin ja hänelle annettiin nimi.\nPyhän evankeliumi on kirkkovuoden lyhimpiä. Vain yhden jakeen mittainen virke on kuitenkin sisällön puolesta painava:\nKun oli tullut kahdeksas päivä ja lapsi oli ympärileikattava, hän sai nimen Jeesus, jonka enkeli oli ilmoittanut ennen kuin hän sikisi äitinsä kohdussa. (Luuk. 2:21)\nLuukkaan mukaan enkeli ilmoitti Jeesuksen syntymän lisäksi myös lapselle annettavan nimen. Samalla tavoin kirjoittaa myös Matteus, vaikkakin sillä erotuksella, että hänen mukaansa nimenanto oli Joosefin tehtävä (Matt. 1:21). Jeesus eli kreikaksi Iesous on kreikankielinen muoto heprealaisesta nimestä Jehoshua (Joosua), joka tarkoittaa ’Herra pelastaa’. Varhaisen kirkon teologeilla ei mennyt kauaa nimien välisen yhteyden huomaamiseen.\nKansanmiehet Jeesus ja Joosua\nJoosuan kirjaa kommentoineet kirkkoisät panivat merkille, että lopulta kansan vei perille luvattuun maahan Mooseksen seuraaja Joosua. Matka Egyptin orjuudesta luvattuun määränpäähän alkoi Mooseksen johdolla. Matkalla Jumala antoi kansalleen lakinsa Siinain vuorella. Luvattuun maahan päästiin lopulta yhden sukupolven kuluttua, laintaulut saanut Mooses itsekin sai vain katsella maata kaukaa ennen kuolemaansa. Mooseksen laulu (5. Moos. 32), joka kuuluu ortodoksisessa perinteessä psalmien rinnalla laulettaviin oodeihin, sijoittuu tähän tilanteeseen.\nJeesuksen ja Joosuan yhteys lienee ollut selvä jo melko varhaisesta vaiheesta, kuten Matteuksenkin tarjoama selitys antaa ymmärtää. Jeesus ”pelastaa kansansa sen synneistä”. Myöhemmin Apostolien teoissa myös Luukas yhdistää Jeesuksen nimen pelastukseen. ”Mitään muuta nimeä, joka meidät pelastaisi, ei ole ihmisille annettu koko taivaankannen alla” (Ap.t. 4:12).\nJotta kansan voi pelastaa, se täytyy ensin koota ja yhdistää. Vatikaanin toisen konsiilin isät opettivatkin viisaasti vuonna 1964:\nJumala ei kuitenkaan halunnut pyhittää ja pelastaa ihmisiä yksitellen, ilman minkäänlaista keskinäistä yhteyttä, vaan hän halusi tehdä heistä kansan, joka tuntisi hänet totuudessa ja palvelisi häntä pyhyydessä. Sen tähden hän valitsi Israelin kansan omaksi kansakseen, jonka kanssa hän solmi liiton ja jota hän asteittain opetti ilmoittaen itsensä ja tahtonsa suunnitelman sen historiassa ja pyhittäen sen itselleen. Tämä kaikki tapahtui kuitenkin valmisteluna ja vertauskuvana sille uudelle ja täydelliselle liitolle, joka solmittaisiin Kristuksessa, ja sille täydellisemmälle ilmoitukselle, jonka antaisi itse lihaksi tullut Jumalan Sana. (Lumen gentium, II, 9)\nIsraelin kansa esitetään yllä esikuvaksi siitä, mikä myöhemmin oli tuleva. Ajatus kirkosta uutena Israelina oli toki paljon vanhempi, mutta muistutus kirkosta (Jumalan) kansana on tarpeellinen yksilöllisyyttä korostavassa ajassa. Kansa ei ole tässä käytössä ahdas nationalistinen roturyhmä vaan universaali joukko: ”Uuteen Jumalan kansaan ovat kaikki ihmiset kutsutut” (ibid. II, 13).\nKansojen pyhä perhe\nJoulun oktaavia edeltävä päivä on katolisessa perinteessä Pyhän Perheen juhla, harmillisesti tämä tapa ei ole periytynyt luterilaiseen kirkkovuoteen. Yllä lainattu konstituutio Lumen gentium päättyy Jeesuksen äitiä Neitsyt Mariaa käsittelevään lukuun, jonka lopussa lausutaan juhlallisesti:\nPyhälle kirkolliskokoukselle tuottaa suurta iloa ja lohdutusta se tosiseikka, että myöskään erossa olevien veljiemme joukosta ei puutu niitä, jotka osoittavat Herran ja Vapahtajan äidille hänelle kuuluvaa kunnioitusta. Näiden joukossa ovat erikoisesti idän kristityt, jotka hartaasti ja palavasti yhtyvät ainaisen Neitsyen ja Jumalansynnyttäjän kunnioittamiseen. Kääntykööt kaikki uskovat maailmassa hellittämättä anomuksineen Jumalan ja ihmisten äidin puoleen, jotta hän, joka oli mukana alkukirkon rukouksissa, nytkin taivaassa korotettuna yli kaikkien autuaitten ja enkeleitten rukoilisi kaikkien pyhien yhteydessä puolestamme Poikaansa, kunnes kaikki kansojen perheet, yhtä hyvin ne, jotka kantavat kristityn kunnianimeä kuin ne, jotka eivät vielä tunne Vapahtajaa, rauhassa ja yksimielisyydessä kootaan onnellisesti yhdeksi ainoaksi Jumalan kansaksi pyhän ja jakamattoman Kolminaisuuden kunniaksi. (Ibid. VII, 69)\nPiispat näkivät Marian olevan avainasemassa ”kansojen perheen” yhdistämisessä. Vaikka Marian asemaan ja kunnioitukseen liittyykin ekumeenisia ongelmia, on Jeesuksen äidissä myös yhdistävä puolensa, sillä kristikunnan enemmistön lisäksi myös muslimit ja Koraani pitävät häntä korkeassa arvossa. Voisiko Nasaretin Pyhä Perhe olla (esi)merkki yhteydestä, sisaruudesta ja veljeydestä, kaikille kirkoille kansoille?\nTemaatikko toivottaa kaikille lukijoille hyvää uutta vuotta jo tänään Pyhän Perheen päivänä!\nAvainsanat: kansat, uusi vuosi\n← Pastoraalinen miljöö ja Pinokkion syntymä\nTemaatikko: 2011 in review →\nOne Response “Jeesuksen nimi ja pyhä perhe” →\n[…] Jeesuksen nimi ja pyhä perhe […]


Parvekeverhot hinta – Portaiden teko rinteeseen\nMittausohje – katso alta m- hinta sisältää: -5kpl ommeltua paneliverhoa, alapainot ommellussa käännöksessä, tarranauha (pehmeä tarra) -5kpl siirtovaunua . Hinta on kyllä korkeampi kuin kaihtimien, mutta kannattaa miettiä tätä. Haluaisin parvekkeelle verhot näkösuojaksi.\nMillään firmoilla ei ollut mitään hintoja esillä? Sälekaihtimet, markiisit ja parvekeverhot nopeasti ja edullisesti netistä, kotimaiselta valmistajalta. Parvekeverhot omalla mitalla – myös osamaksulla.\nOlemme valinneet laajan valikoiman tuotteita, jotka kantavat aina edullista hintaa.\nLumon auringonsuojaverhot Lumon auringonsuojaverhot ovat hyvä ratkaisu liiallisen lämmön ja näkyvyyden hallintaan parvekkeella ja terassilla. Tokmanni) myy niitä ja hinta määräytyy tietysti koon mukaan. Apollo parvekeverhot ja parvekekaihtimet pitävät parvekkeen viileänä – estämättä näkymää ulos. Olemmekin odottaneet parvekeverhojen asennusta kuin kuuta nousevaa.\nHinta on kilpailukykyinen, toimitus hoitui sovitusti ja asentajat olivat . Ulkona on ihanaa, mutta joskus esimerkiksi auringonvalo, tuuli ja uteliaat naapurit on mukava pitää kodin ulkopuolella. Erilaisten verhojen ja kaihtimien avulla . Sijainti: Pirkanmaa – Nokia, Nokia Keskus. Sunsystems ikkunaverho Ikkunaverho on ylös rullautuva maisemaverho, jossa on erikoisuutena läpinäkyvästä muovista valmistetut .\nTarkan verhojen hinnan omalle parvekkeelle tai terassille saa helpoiten ottamalla . Tutustu runsaaseen valikoimaan säle- ja rullaverhoja, parvekeverhoja, screenkaihtimia, pystylamelliverhoja, markiiseja, verho-tankoja, erilaisia kiskoja . Lukkoset – lukitukset, avaimet, kaihtimet, sälekaihtimet, sisustuskaihtimet, rullaverhot, parvekeverhot, parvekekaihtimet, varaosat. Hinta 4€) IHANIN -screenrullaverhot soveltuvat mm. Velaton hinta: 10€ (Myyntihinta 10€ + Velkaosuus € ). On varmasti muitakin hyviä leseja hinta laatusuhteessa.\nParvekelasit-Terassilasit-Peililiukuovet-Parvekeverhot-Kaihtimet. Sunorekin säle- ja rullaverhoista alennus voimassaolevista hinnoista. Edullisesti sälekaihtimet, rullaverhot, parvekeverhot, parvekematot, eteismatot, . Parvekeverhot Screenverhot ovat tehokas aurinkosuoja lasitetulle. Konsultaatio parvekeverhojen hankintaan – verhomatto. Palvelemme asiakkaitamme ammattitaidolla vaalien suomalaista osaamista.\nOma tuotemerkkimme Sole on suunniteltu ja valmistettu . Lumonin laseihin olisi saanut myös sellaisia itse asennettavia vekkikaihtimia, mutta noiden hinta on jopa mikrosälekaihtimiin verrattuna kallis. Terassilla on Lumonin parvekeverhot, lattialla puulaudoitus ja katossa infrapunalämmittimet. Sibeliuksenkatu 131Hämeenlinna Kartalla puh.


Matkaoppaiden päivät luetut – Availa – Ilmiöiden matkassa\nKirjoittanut Anna Availa on 3.8.2012 5.1.2014\nMatkaterveiset voi maalata vaikka kiveen kuten Hortassa Faialin saareilla. Kuva Availan matka-albumi.\nPainettujen matkaoppaiden päivät ovat luetut. Tämän vuoden kesäreissuni oli patikkamatka Azoreille (aikaisemmissa postauksissa vinkkejä). Ennen reissua googlasin kovaa – luin blogeja, katselin kuvia ja bookkailin hotelleja ja lentoja. Halusin mukaani myös yhden painetun matkaoppaan, jonka sain tilattua Amazonin kautta. Suomeksi ei ikävä kyllä ole sellaista saatavissa.\nPainettu matkaopas on hyvä tiiliskivi pitää mukana. Pitkällä lennolla siitä saa aimo annoksen sivistystä ennen kuin koneen pyörät tavoittaa uuden maankamaran. Sen avulla pääsin mukavasti alkuun, kun suunnistin hotellille ja etsin ensimmäisen ruokapaikan. Vaikka oppaani olikin viime vuonna päivitetty, siinä luonnollisesti oli vanhentuneita tietoja – ravintoloita oli suljettu, tiet olivat muuttuneet ja kartat sinne päin. Nettisuosituksiin tottuneena yhden ihmisen tipsit eivät oikein vakuuttaneet.\nNetistä löysin roppakaupalla vinkkejä, tietoja ja kuvia, mutta tieto oli tietysti hajallaan. Tarvitsen siis sähköisen matkaoppaan, jossa yhdistyy painetun oppaan perusteellisuus, mutta sähköisen ajantasaisuus, yhteisöllinen sisällöntuotto ja käteväkäyttöisyys. Erilaiset suosittelupalvelut (kuten tripadvisor, tietty englanniksi) ovat kepeitä ja kaupallisia; Wikitravel taas suppea ja kuivahko.\nrealistiset kuvaukset kohteista, ei vain hehkutusta eikä matkakertomusjaarituksia\ntekstin päivitysmahdollisuus wikimäisesti\nmonipuolinen linkitys karttapalveluihin ja esimerkiksi Wikipediaan\nladattava, toimii myös offlinena, iPadiin solahtavana kiitos\nnäyttävät kuva, linkit Flickriin\nlinkkikirjasto, jossa vinkit kohteesta kertovaan kaunokirjallisuuteen ja elokuviin.\nEikä tämän ilmaista tarvitse olla. Maksoinhan printtioppastanikin, ja siitä että se lennätettiin Suomeen.\nEdellinen artikkeli Azorit-vinkit 4: Huikeimmat maisemat\nSeuraava artikkeli Illallinen tulivuorisaarella


Mies kuorsasi liikaa – nainen otti avioeron – Stara\nMies kuorsasi liikaa – nainen otti avioeron\nViihdeuutiset 17.8.2013, 15:00 · Terhi Piiroinen\nYleensä pariskunnilla täytyy olla painavat syyt, jotta heidän avioliittonsa päätyy eroon. Joskus päätöstä pohditaan jopa vuosien ajan, ja nyt eräs kiinalainen nainen sai tarpeekseen aviomiehestään. Mies nimittäin kuorsasi liikaa.\nAviomiehestään eron ottanut nainen väittää, että hänen miehensä voimakasääninen kuorsaaminen on saanut naisen jopa sairastumaan, sillä vaimo on menettänyt unettomien öiden takia rutkasti painoaan. China.org-sivusto kertoo, että nainen ei ole nukkunut rauhallisia yöunia naimisiinmenonsa jälkeen.\nTuomari hyväksyi kuorsaamisen eron syyksi ja mies määrättiin maksamaan entiselle vaimolleen korvauksia reilut 600 euroa. Kuorsaaminen ei suinkaan ole ainoa omituinen avioeron syy. Kerroimme taannoin naisesta, joka otti eron miehestään tämän liian pienen peniksen takia.


Itsepuolustuslajien kattojärjestöt - Sivu 2 - Potku.net\nViesti Lasse Candé » maalis 30, 2016, 21.05\nNoinhan se, Tyttö, tietenkin on. Otin tuon vertailumeiningin itse mukaan, vaikka hequ tosiaankin sanoi ettei siitä ole kyse.\nViesti Tyttö » maalis 30, 2016, 21.11\nOlemme miettineet seurassamme samaa asiaa sekä harjoittelijan että seuran näkökulmasta. Toki pyrimme esim. ilmoittautumistilaisuudessa esittäytymään, kertomaan ohjaajiemme kokemuksen ja taustat, seuramme iän, koon, historiikin, kattojärjestön ja kehityksen. Harjoituksia voi myös kokeilla muutaman kerran ennen kuin tekee päätöksen jatkamisesta. Mutta tämähän vaatii sen, että potentiaalinen harjoittelija on tullut ilmoittautumistilaisuuteen tai ensimmäisiin harjoituksiin saakka. Hyvillä nettisivuilla voi toki edesauttaa ennakkotiedon saantia ja mielikuvan muodostumista (meillä onneksi uudistuneet sivut tulossa lähiaikoina - vihdoin!!!). Uskon, että ammattitaito tai sen puute selviää kyllä ajan kanssa, mutta harjoittelijan näkökulmasta ainakaan jälkimmäinen vaihtoehto ei ole toivottava.\nViesti Tyttö » maalis 30, 2016, 21.18\nhequ kirjoitti: Näyttää kuitenkin siltä, että ohjaaja joka nuo käymäni treenit veti, näyttää olevan tuolla KMG:n listalla, joten sikäli tilanne näyttäisi tuon kyseisen seuran kohdalla ihan hyvältä. Ja mikä ehkä vielä tärkeämpää, niin koin, että se opettaja tuolla treeneissä oli tosi hyvä ja asiansa osaava. Ehkä mä vaan jatkan treenaamista tossa seurassa ja katon parin kuukauden päästä miltä se homma maistuu.\nMielestäni tuo on tärkeää, että olet itse kokenut ohjaajan olleen hyvä ja asiansa osaava (toki mielestäni on myös hieno juttu, että ohjaajan nimi löytyy tuolta itseään jatkokouluttavien ohjaajien listalta). Joten kannatan ajatustasi harjoittelun jatkamisesta ja tilanteen arvioinnista jonkin ajan päästä.\nViesti Andy » kesä 29, 2017, 23.49\nHieman yllättävää että Krav Maga Networkin harrastajia ei ole vastaajissa yhtäkään.\nViesti Bobi » marras 5, 2017, 23.11\nJostain syystä tälläinen viestiketju oli jäänyt itseltäni täysin huomaamatta. Vaikkei juuri viimeaikoina ole tullut viestejä niin laita ostoskoriin itsekin jotain.\nCombat Hapkidoakin tuossa sivuttiin niin vastataan siihen, eli kattojärjestö on ICHF - International Combat Hapkido Federation. ICHF on Korean Hapkidoliiton (HanminJok Hapkido Association) hyväksymä järjestö. Combat Hapkido Sai oman virallisen asemansa (Kwan), 27.3.1999\nLajin perustaja Suurmestari John Pellegrini on perustanut seuraavat järjestöt\nFounder / President “International Combat Hapkido Federation”\nFounder “Independent TaeKwonDo Association”\nFounder / President of the “International Police Defensive Tactics Institute”\nFounder / President of the “Military Combatives Association”\nFounder / President of the “World Martial Arts Alliance”


LuoMuKanteleet Latviassa: Kanteletta latvialaisille, koklea suomalaisille | Kantele.net\nLuoMuKanteleet Latviassa: Kanteletta latvialaisille, koklea suomalaisille\nLuoteis-Helsingin musiikkiopiston LuoMuKanteleet ajoi pääsiäiseksi konserttimatkalle Latviaan. Maarit Aarvalan vetämä yhtye soitti 20 lapsen ja nuoren kokoonpanolla Limbazin pikkukaupungissa järjestetyillä koklen sukulaissoitinten festivaaleilla. Yhtyeessä oli mukana myös Esko Sara kitaran ja mandoliinin kera.\nLuoMuKanteleet Limbazin evankelis-luterilaisessa kirkossa. Kuva: Tero Pajukallio\nYhtye esiintyi neljä kertaa isolla kokoonpanolla. Lisäksi Laura Ikonen keräsi jylhällä soinnillaan aplodit soolosoittajien osuudessa.\nNuorille kanteleensoittajille tärkeä matka\nNuorille soittajille reissu on merkittävä kokemus. LuoMuKanteleet keräsi festivaalin pääkonsertissa raikuvat aplodit.\nVarsinkin nuorille soittajille oli huippuyllätys, kun latvialaisyleisö heittäytyi laulamaan Helsingissä varta vasten treenattua Latvialaista laulua. Svengaavimpien biisien tahtiin lähdettiin taputtamaan tahtia. Yleisö oli aivan erilaista kuin Suomessa.\n– Ekaa kertaa meille vihellettiin ja hurrattiin, tiivistää Jaakko Turja, 13. Samalla päästiin esittämään omia taitoja ja kuulemaan muita.\n– On kiva tulla soittamaan pitkän matkan päähän ja tulla näyttämään, millainen sukulaissoitin kantele on, sanoo Viljami Kjellberg, 10.\n– Oli kiva kuulla muiden soittoa, kun normaalisti sitä ei kuule juuri missään, sanoo Outi Pajukallio, 15.\nKoklen sointi on todella erilainen kuin kanteleen. Se oli nuorten korvissa kuin harppu.\nTai cembalo. Koklella saa aikaa ihan eri juttuja kuin kanteleella, lisää Pinja Hokkanen, 16.\nPääsiäismunia ja sammakoita\nSoittojen lomassa järjestäjät vetivät bändin mukaan latvialaiseen pääsiäisenviettoon: pääsiäistaioilla soittajille taattiin kauneus ja hyvä onni. Mukaan saatiin itse värjätyt kananmunat.\nMaaseudun majapaikka oli yllätys. Lampien keskelle oli rakennettu mökkikylä, jossa aamut ja illat ihmeteltiin sammakoita ja haikaroita ja runsaita aterioita. Bonuksena tuli tilava aamiaishuone, johon mahtui 22 soittajaa treenaamaan. Akustiikka oli erinomainen, kommentoi Esko Sara.\nMajapaikan pihamaat vilisivät sammakoita, joita nuori väki tutkiskeli. Pian julistettiin sammakkovalokuvien ja –piirrosten kilpailu. Voisiko keikkapäivän päätteeksi keksiä rentouttavampaa hommaa kuin sammakoiden kuvaaminen?\nNuorille kasvaville soittajille on tärkeää, että ruokaa, lepoa ja rentoutumista on riittävästi. Latvian-matkan perusvitsi oli ”joko syödään” huutelut, kun soittojen välissä ryhmää kiidätettiin ruokapöydästä toiseen. Ja lopulta kanteleyhtye pääsi myös Jurmalan vesipuistoon ja pikakäynnille Riikaan.\nTapahtumaa halutaan kierrättää eri maissa\nKoklefestivaalin johtaja Anita Vizina-Nielsen. Kuva: Tero Pajukallio\nLatvian Limbazin kokle-festivaalit järjestettiin pääsiäisenä ensimmäistä kertaa. Festivaalin johtaja Anita Vizina-Nielsen sanoo, että ajatus koklensukuisten soittimien festivaalista on muhinut jo 11 vuotta. Käytännön järjestelyt polkaistiin vauhtiin viime syksynä.\nVizina-Nielsenin mielessä on jo idea, että festivaali saisi jatkoa ja siitä voisi tulla eri maissa vuoron perään kiertävä tapahtuma. Seuraava koklensukuisten soitinten festivaali saatetaan pitää Virossa tai Liettuassa, kenties joskus Suomessakin.\nEnsimmäiseen tapahtumaan Limbaziin saatiin 11 ryhmää Latviasta, Liettuasta, Virosta ja Suomesta. Norjan ja Venäjän ryhmät eivät päässeet paikalle pääsiäisenvieton vuoksi.\nLatviassa koklen ympärille rakennettua festivaalia tarvitaan erityisesti, sillä instrumentin asema on varsin heikko. Soittajia ja säveltäjiä on harvassa ja soittimia on vaikea saada. Vizina-Nielsen kertoo, että soitinrakennus on tällä hetkellä vain yhden mestarin ja hänen oppipoikansa varassa.\nFestivaalin yksi tehtävä olikin yrittää tuoda soitinta ja soittajia julkisuuteen ja saada myös nuoret innostumaan koklesta.\nMatkalle talkootyöllä ja pitkäjännitteisyydellä\nPitkäjännitteisyys ja talkootyö vievät LuoMuKanteleita konserttimatkoille kauas Helsingistä. Vaikka sitkeästi harjoittelevat soittajat ovat Luoteis-Helsingin musiikkiopiston oppilaita, kanteleyhtyeen taustalla on yhdistys, jossa puurretaan ympäri vuoden.\nYhdistys saa varansa omien levyjen myynnistä, konserteista ja kahvituksista, arpajaisista ja joulukukkamyynnistä. Latvian-matkalle haettiin ja saatiin lisäksi Nuoren Kulttuurin matka-apurahaa.\nKäytännössä soittajien vanhemmat tekevät merkittävän määrän talkootyötä, jotta toimintaan saadaan riittävästi varoja.\n– Konserttimatkojen omakustanteen osuus pyritään pitämään mahdollisimman pienenä, jotta kellään soittajalla ei olisi liian suurta kynnystä päästä mukaan, kertoo LuoMuKanteleiden vetäjä Maarit Aarvala.\nLatvian Limbazin lisäksi konserttimatkoja on tehty tällä vuosituhannella Riikaan, Saksan Hampuriin ja Lyypekkiin, Yhdysvaltojen Maineen, Tornioon ja Raaheen sekä Ylivieskaan ja Kalajoelle.\nKonserttimatkat ovat kohottaneet sekä soittajien että vanhempien yhteishenkeä, mikä vaikuttaa myös soittoon ja järjestelyiden onnistumiseen.\n– Konserteissa isompien soittajien esimerkki siirtyy pienemmille, sanoo Aarvala.\nMatkojen aikataulu ja ohjelma on suunniteltu varsin tarkasti ja tehtävät huoltajille on mietitty etukäteen, sillä yli 20 soittajan ja huoltajan porukka on iso ryhmä liikuteltavaksi.\nLatvian-matkalla alettiin jo pohtia, minne LuoMuKanteleet seuraavan soittomatkansa tekee. Samalla kehiteltiin uusia konsteja, jotta kanteleiden, pöytien, penkkien ja nuottitelineiden roudaus bussista sujuisi tiukoissakin aikatauluissa yhä nopeammin.\nEdellinen Ritva Koistinen ja Kronos-kvartetti yhteistyössä\nSeuraava Kanteleen sivuilta, osa 2 : Kantele-lehti lamavuosina


Crowne Plaza Resort-Hilton Head Island Hilton Head Island, hotellisi null. Tarjouksella rajattu aika!\n« Takaisin Crowne Plaza Resort-Hilton Head Island\nKatso lisää kuvia Tarkista hotellin Crowne Plaza Resort-Hilton Head Island hinta ja varaustilanne: Saapuminen :\nCrowne Plaza Resort-Hilton Head Island - Kuvaus\n130 Shipyard Drive, etelä-Hilton Head Island. Matka autolla kaupungin keskustaan vie vain 15 minuuttia.Hotellissa on 340 huonetta tyypistä Room kategoriaan Room. Crowne Plaza Resort-Hilton Head Island -hotellin edullisin huonehinta on 127 euroa.Crowne Plaza Resort-Hilton Head Island (Hilton Head Island) tarjoaa kaikki ne palvelut, joita voi odottaa tässä kaupungissa sijaitsevalta neljä tähteä-kategorian hotellilta - mm. Ravintola, Huonepalvelu, Baari, 24h vastaanotto, Tenniskenttä, sanomalehdet, Business-keskus, Pesula, Ilmainen pysäköinti, Ilmastointi. Hotelli on luksus-tyylinen.Matka lentokentälle (Savannah / Hilton Head) kestää autolla noin 89 minuuttia (etäisyys lentokentästä on 44 km ).Hotellissa on sauna, jossa voit virkistäytyä. Hotelli on osa Crowne Plaza Hotels & Resorts-ketjua.Golfkentän lähellä on mukava lisä hotellin palveluihin. Hotelli tarjoaa käyttöösi laajakaista-Internetin.Muuta hyödyllistä tietoa:Hotellissa on ilmainen pysäköinti.\nCrowne Plaza Resort-Hilton Head Island: tyypit:\nCrowne Plaza Resort-Hilton Head Island: mukavuudet ja palvelut\nMieheni ja 2 pientä lasta jäi tästä ryhmän kokouksen hotellissa.\nPyöristä polut ovat kaikkialla. Vuokrasimme polkupyörää $ 8/hour ja todella nauttinut siitä.\nmatto parvekkeelle oli kulunut ja sieltä ylös lattialta. Kerron kaikki Tiedän kuka Hitlon Head, ei yöpyä Crowne Plaza.They mainostaa kuin ammenity, kahvia huoneessa. Olen asunut muita Crowne Plaza HotelsLue lisää and verrattuna tämä on Motel 6.Piilota teksti\nHenkilökunta / palvelua: ystävällinen, tehokas ja päteviä. Business Center: 2 tietokonetta, joissa on nopea Internet, jonka olen tehnyt paljon käyttö-vierailun aikana. Business Center: 2 tietokonetta, joissa on nopea Internet, jonka olen tehnyt paljon käytön aikana olen stay.While Olen varma, että on "parempi" Resorts saarella, CP osoittautunut hyvin meidän tarpeisiin ja erinomainen value.Staff / palvelua: ystävällinen, tehokas ja päteviä. O melu läheisiltä huonetta.\nPerusteet ovat upeita, ja sijainti aivan rannalla oli juuri wanted.The Crowne Plaza Resort on ihana paikka yöpyä, mutta se kesti 3 yrittää meille saada hiljainen huone. Ensimmäinen huone, että he antoivatLue lisää meille oli näkymä katolla kaikilla tuottama melu-laitteiden, että katolle. Ensimmäinen huone, että he antoivat meille oli näkymä katolla kaikilla tuottama melu-laitteiden, että katolle.Piilota teksti\nLocation is amazing! Beachfront on telakka, hyvin lähellä telakan golf, jne.\nMe varasimme hotellin kautta Hotwire ja sai erittäin hyvää vauhtia.\nEtäisyys keskustasta autolla on 15 minuuttia, ja hotellin sijainti on 30 Shipyard Dr., etelä-Hilton Head Island, mikä sopii loistavasti kaupungin ja sen ympäristön tutkimiseen.Hotelli (Hilton Head Isl\nSijaintina on 1012 William Hilton Pkwy, etelä-Hilton Head Island, ja etäisyys keskustasta autolla vain 15 minuuttia.Perhe-tyylinen Brigantine Quarters Villas kuuluu kolme tähteä-kategoriaan, ja se on 325 m -\nSijaintina on Vridelni 79/3, länsi-Karlovy Vary, ja etäisyys keskustasta autolla vain 15087 minuuttia.Design-tyylinen Boutique Spa Hotel Aqua Marina-hotelli on varustettu kaikilla mukavuuksilla, joihi\nHotellin sijaintina on 1 North Forest Beach Drive, kaakkois-Hilton Head Island. Matka autolla kaupungin keskustaan vie vain 15 minuuttia.Kolme tähteä -kategoriaan kuuluvan bisnes-tyylisen hotellin sij\nTuristikeskus-tyylinen Forest Beach by ResortQuest kuuluu kolme tähteä-kategoriaan, ja se on varustettu kaikilla mukavuuksilla: n.a..Sijaintina on Forest Beach, etelä-Hilton Head Island, ja etäisyys k\nTarkista hotellin Crowne Plaza Resort-Hilton Head Island hinta ja varaustilanne: Saapuminen :


Uudellemaalle kaivataan lisää koirien uimarantoja | Yle Uutiset | yle.fi\nUudellemaalle kaivataan lisää koirien uimarantoja\nPääkaupunkiseudulla koirille tarkoitettuja uimarantoja on jonkin verran, mutta muualla Uudellamaalla niitä on vain muutamassa kunnassa. Tavallisille uimarannoille koiria ei järjestyslain mukaan saa viedä.\n20.7.2011 klo 16.53päivitetty 27.7.2011 klo 15.31\nHellepäivänä myös koirien uimarannat täyttyvät innokkaista uimareista. Esimerkiksi Espoossa Toppelundin uimarannalla aurinko houkutteli veteen kymmeniä hännänheiluttajia.\nEspoolainen Helena Laurikainen käyttää kahta koiraansa rannalla uimassa lähes päivittäin.\n- Kyllä ne selvästi kaipaavat uimista tosi kuumina päivinä. Nämä minunkaan koirat eivät varsinaisesti ole uivia koiria, mutta kun me tulemme tänne, niin ne menevät heti tuonne veteen kahlaamaan ja vilvoittelemaan.\nOmat uimapaikat harvassa\nPääkaupunkiseudun ympäristössä ainoastaan Porvoosta, Sipoosta ja Hyvinkäältä löytyy karvajaloille oma polskintapaikka. Tavallisille uimarannoille koirilla ei järjestyslain mukaan ole asiaa, joten paikkakunnilla, joissa ei koirien omaa uimarantaa ole, on vaihtoehdot melko vähissä, kertoo Suomen Kennellitton viestintäpäällikkö Kaija Unhola.\n- Metsälammilla ja jossain joen rannassa voi koiria uittaa, mutta siinä säätelee sitten taas metsästyslaki koiran omistajaa eli koiraa ei saa päästää vapaaksi ollenkaan lintujen pesimäaikana tietyillä alueilla ja yksityisen maanomistajan alueella taas pitää olla maanomistajan lupa siihen uittamiseen.\nMetsälammet voivat olla koirille myös vaarallisia uintipaikkoja, koska niiden roskaisuutta ei valvota. Lisäksi koiranomistajat saavat usein syrjäisemmilläkin uintipaikoilla vihaisia katseita osakseen, vaikkei varsinaista koirien uintikieltomerkkiä olisikaan.\n- Esimerkiksi, kun me olemme olleet Hangossa, missä koirille ei ole omia uimarantoja, niin olemme yrittäneet mennä vähän sivummalle uimaan, niin silti ihmiset tulevat välillä sanomaan, että lähtekää pois, kertoo Kauniaisista Espooseen koiraansa uittamaan tullut Nea Luukko.\nLisää uimarantoja kaivataan\nSuomen Kennellitto on kymmenen vuoden ajan yrittänyt motivoida kuntia osoittamaan koirille omia harrastuspaikkoja, muun muassa uimarantoja. Espoon uimaranta onkin yksi työn tuloksista. Viime vuosina innokkuus on kuitenkin muun muassa tiukentuneen taloustilanteen vuoksi hiipunut.\n- Halukkuutta on kyllä, mutta niiden sopivien paikkojen osoittaminen on hankalaa, koska siellä on muutakin harrastustoimintaa, muun muassa veneilyä eli niitä haluajia on niin monta, että se asettaa tämän koiraharrastuksen aikamoiseen kilpailutilanteeseen, sanoo viestintäpäällikkö Kaija Unhola.\nOmien uimarantojen kysyntä ja tarve kuitenkin kasvaa Unholan mukaan jatkuvasti.\n- Koirien määrä on lisääntynyt Suomessa koko ajan, se on yli 600 000 ja omistajia on siis paljon ja he kaipaavat harrastuspaikkoja. Ja kyllähän se koiran uimataito on yksi sellainen perusasia ja näin kesähelteillä se on hyvä viilennyskeino ja koiran on hyvä uida jo pelkästään liikunnan takia.\nLähteet: YLE Helsinki / Hanna Myllys\nkoirauimarannatkoiraeläimetkotieläimetuintiKoirille sallitut uimarannatSuomen kennellittoUimalajitjärjestyslakiEspoo


Tyttöjen nuorten vaiheet\nKun nuorten tyttöjen siirtymäikä päättyy\nAikuisuus on monimutkainen ja monivaiheinen prosessi. Nuorisokriisi erottuu muiden taustalla vaikeimmaksi. Tällä hetkellä muodostuu seksuaalinen järjestelmä. Tyttö tulee tyttö, hänen ruumiinsa valmistautuu päätoimintoon – äitiys.\nTyttöjen puberteeri alkaa aikaisemmin kuin nuorilla miehillä, kestää hieman kauemmin ja yleensä kulkee rauhallisemmin\nHormonaalisten ongelmien yksittäiset kouristukset ovat mahdollisia, joten vanhempien on tärkeää tuntea vain siirtymäkauden päättymisen lisäksi myös sen päävaiheet:\nPre-puberteeri alkaa melko aikaisin. 8-11-vuotiaana näkyy näkymättömiä muutoksia vauvan kehossa. Kehon kasvu kiihtyy, rintarauhaset turpoavat ja hiukset näkyvät kehossa.\n11-14-vuotiaana alkaa ensimmäiset kuukautiset – menarche, ja tätä pidetään murrosiän alussa. Luiden ja lihasten voimakas kasvu on voimakasta. Seksuhormonit aktivoivat talirauhasten erittymisen, aknen ja epämiellyttävän hajuhaavan. Tämä on vaikein aika nuoren naisen elämässä, se kestää 17-16 vuotta. Vanhempien on tärkeää olla erittäin herkkä ja huomaavainen.\nTyttöllä on 15-18 -vuotiailla vakaa kuukautiskierto. Iho puhdistetaan akne, ja keho tulee naisellisia käyrät. Tämä tarkoittaa sitä, että murrosikä on ohi. Kuitenkin luuston kehittyminen ja muodostuminen kestää jopa 20-22 vuotta.\nJokaisen murrosiän vaiheessa on erityispiirteitä. Älä yritä kiihdyttää tai päinvastoin hidastaa luonnollisia prosesseja.\nKuinka monta vuotta on merkkejä siitä, että siirtymäkausi päättyy\nIkääntymisen odotetaan paitsi vanhempien lisäksi myös teini-ikäisten itsensä. Epästabiili mielentila ja erityiset sairaudet aiheuttavat konkreettista epämukavuutta. Aikakehystä on vaikea määrittää, ne ovat liian epäselviä ja riippuvat useista ulkoisista ja sisäisistä tekijöistä.\nTyttöjen murroskauden päättymisen merkkejä:\näkillinen kasvu ja painonnousu\ntäysin muotoillut rinnat\nkäsivarsiin, käsiin, jalkoihin tai jalkoihin, hiirien alla ja lihaksessa on hiuksia\nkuva menettää kulmansa, pyörii\nensimmäiset merkit libidoista ilmestyvät\nvakauttaa henkistä tilaa\nNäiden oireiden alkamisaika vaihtelee, mutta yleensä se on samansuuntainen kuin kouluun siirtyminen\nPoikia, murrosikä on paljon aktiivisempi, mutta samaan aikaan on lyhyempi ajassa. Alku voi kestää 13-14 vuotta. Tällä hetkellä alkaa tulevan ihmisen koko kehon aktiivinen hormonaalinen uudelleenjärjestely. Lisääntymisjärjestelmä alkaa kypsyä, luut ja lihakset venytetään, kivekset kypsyvät ja alkavat toimia.\nNuorten miesten murhenäytön merkkejä:\nKasvu ja paino vakautuvat\nmuodostivat hiukset keholle ja kasvolle\nterävät mielialan vaihtelut pysähtyvät\nseksuaalinen järjestelmä täysin kypsyy\nNuorilla miehillä loppu voi tulla sekä koulun lopussa että ensimmäisen lukion kurssilla\nVaikean teini-ajan loppu on tärkeä vaihe tytön ja pojan elämässä. Vanhempien on tärkeää tukea lapsia kaikissa kasvatusvaiheissa, osoittaa viisautta ja myötätuntoa.\nOn myös mielenkiintoista lukea: kuinka monta vuotta voit käyttää tamponeja.\n« कौन सा नाम आपके चरित्र के अनुरूप है? टेस्ट » Kaunis syntymäpäivä tervehdys miehelle\nPuis-je me brosser les dents avec du sel sans nuire à l’émail?\nאיך להיפטר מזיכרונות העבר שמפריעים לחיים\nNastya Kalmanovich: Honnêtement à propos du visage en plastique\nगर्मी से खिलने वॉलपेपर बनाया गया\nΜπορώ να κοιμηθώ στην πλάτη μου και πώς μπορώ να κοιμηθώ μαζί τους;


1 DIALOGISUUS TYÖNOHJAAJAN OSAAMISENA Pekka Holm Tämä kirjoitelma perustuu pääosin omiin kokemuksiini siitä, miten erityisesti perheterapian piirissä heränneitä ajatuksia keskustelun merkityksellisyydestä voidaan kuljettaa työnohjauskontekstiin. Erityisen kiitoksen tämän kirjoitelman tausta-ajatuksista saavat ystäväni Birgitta Alakare, Kauko Haarakangas ja Jaakko Seikkula. Seuraavissa kappaleissa en tarkasti erittele lähteitä vaan aina kun koen, että lainaan toisen ihmisen puhumaa tai kirjoittamaa, viittaan häneen nimellä ja mahdollisesti ko. julkaistuun lähteeseen. Tarkoituksenani on kuvata subjektiivisesti ja lyhyesti sekä ilmeisesti paljon ohittaen, joitakin keskeisiä ajatuksia siitä, miten työnohjaajana voin edistää dialogisen suhteen ja keskustelun syntymistä työnohjauksessa. Taustatarinana on sosiaalisen konstruktionismin perusolettamus, jonka mukaan keskusteluissa ihmiset jatkuvasti yhdessä rakentavat omaa todellisuuttaan, eivätkä vain kuvaile, puhu tai suunnittele sitä (kts. esim. Berger ja Luckmann: Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen). Esimerkiksi, jos työnohjauksessa ihmiset kertovat työelämäänsä liittyvästä ongelmasta, he samalla ymmärtävät ja elävät sitä siten kuten kertovat. Tai jos ihmiset kuvailevat hoitosuhteen työnohjauksessa jotakuta asiakastaan ja hänen elämäntilannettaan, niin samalla he myös tekevät siitä itselleen sellaista. Edellä kuvatun kaltainen todellisuuden sosiaalinen rakentaminen, ymmärtäminen, muuttaminen tai vahvistaminen edellyttää dialogista suhdetta ja dialogista keskustelua. Eli jotta voidaan yhdessä ymmärtää, jakaa tai etsiä vaihtoehtoisia ymmärryksiä tai toimintatapoja, tulee ihmisten olla dialogisessa suhteessa toisiinsa ja toistensa puheisiin sekä sanoihin, vai? Dialogisessa suhteessa toisen oleminen ja puhe vaikuttaa toiseen ja päinvastoin eli ihmiset ovat vastavuoroisessa suhteessa toisiinsa ja toistensa sanoihin. Birgitta Alakare ja Kauko Haarakangas ovat luennoissaan pohtineet dialogisuuden taitoa perheterapeutin työskentelyssä. Dialogisuuden taito, voidaan mielestäni tässä yhteydessä muuttaa kysymykseksi: miten minun työnohjaajana kannattaa olla, ajatella ja toimia, jotta dialogia toteutuisi työnohjauksessa? Tätä edellistä kysymystä yritän seuraavissa neljässä luvussa omakohtaisesti pohdiskella.\n2 2 1. Yhteisen keskustelukontekstin luominen Miten minusta työnohjaajana välittyy se, että olen ihmisten puolella? En aina tiedä vastausta, mutta pidän sitä äärimmäisen tärkeänä kysymyksenä työnohjaajan dialogisuuden taidoissa. Oletan, että se, miten ihmiset konstruoivat itselleen työnohjaustilanteen ja minut työnohjaajana vaikuttaa siihen, miten he itse ovat ja toimivat ko. tilanteessa sekä siihen, mitä ajatuksia ja tunteita heissä herää. Toivoisin, että omissa työnohjauksissani ihmiset voisivat olla juuri sellaisia kuin ovat, joka toivottavasti synnyttäisi turvallisuutta tilaan ja hetkeen. Turvallisuus kai taasen parhaimmillaan mahdollistaisi sen, että ihmiset uskaltaisivat keskustella vaikeistakin asioista. Uskon, että tämän kaltaista turvallisuutta edistää se, että olen työnohjaajana myös itse sellainen kuin siinä kontekstissa olen ettei minun tarvitsisi leikkiä viisaampaa kuin olen tai piiloutua jonkin tekniikan taakse tms. Uskon myös siihen, että aika ajoin minun tulee työnohjaajana olla suhteissa asiakkaisiin niin, että suustani pääsee henkilökohtaisia ääniä ja sanoja. Minun on vaikea kuvitella, että työnohjauksessa ihmiset lähtisivät omakohtaisesti reflektoimaan itseään ja työtään, jollen minäkin sitä olisi ja tekisi. Edellinen ei tarkoita sitä, että minun pitäisi välttämättä jakaa omaan elämääni liittyviä asioita työnohjaajana, vaan sitä, että kuulijat ymmärtävät minun olevan läsnä myös ihmisenä eikä vain työnohjaajana. Venäläiseen kirjallisuuden tutkijaan Mihail Bahtiniin viitataan usein, kun pohditaan dialogisuutta vuorovaikutuksessa. Bahtin lainasi musiikkitieteistä polyfonisuuden käsitettä, joka työnohjaukseen sovellettuna voisi tarkoittaa ainakin seuraavaa kahta asiaa: Ensinnäkin sitä, että työnohjaajana olen ja toimin niin, että yritän mahdollistaa sen, että kaikkien osanottajien äänet ja sanat ovat yhtä arvokkaita sekä yhtä totta. Toiseksi yritän luoda tilaa sille, että ihmiset voisivat kukin osallistua omalla tavallaan työnohjaukseen ei ole olemassa oikeata tapaa istua, puhua tai olla hiljaa, vai? Ja etten minä työnohjaajana määrittelisi, luokittelisi tai arvottaisi, mitä yksittäisen ihmisen tai ryhmän oleminen/käyttäytyminen on tai merkitsee. Edellä kuvatut asiat edellyttävät käsittääkseni sitä, että työnohjauksessa ei ole kiire - vaan kuten monet ovat kirjoittaneet: dialogisessa suhteessa tulisi olla tilaa sekä ulkoiselle että sisäiselle dialogille (kts. esim. Haarakangas: Hoitokokouksen äänet). Tällainen kiireettömyys parhaimmillaan mahdollistaa sen, että ihmiset kuuntelevat rauhassa toisiaan ja itseään.\n3 3 2. Keskustelussa oleminen Dialogisuuden toteutumisessa mielestäni keskeisintä on kuuntelu. Bahtinin ajatuksia mukaellen minun työnohjaajana tulisi kuunnella erityisesti sitä, mitä toiset ihmiset haluavat sanoa eikä niinkään sitä, mitä itse haluan tietää. Kuuntelun lopputuloksesi en hae sitä, että minä työnohjaajana ymmärtäisin tai tietäisin vaan, että asiakkaat ymmärtäisivät itseään ja työtään. Totta kai tämä kuitenkin usein johtaa yhdessä ymmärtämiseen sekä jakamisen kokemukseen. Eli Bahtinia seuraten voisi esimerkiksi yksilötyönohjausta kuvata seuraavasti: ymmärtääkseen itseään ja työtään, ihminen tarvitsee toisen ihmisen, jonka kanssa hän vastailee omiin kysymyksiinsä ja määrittelee itse itsensä ja työnsä. Olen itse kuvannut dialogista kuuntelua cocktailina, jossa on kolme osaa kuulemista (1,2,3) ja yksi osa puhetta (4). Edellinen suomennettuna tarkoittaa, että kuuntelen huolella 1) asiakkaiden sanoja ja 2) omaa sisäistä dialogia sekä sitä, että 3) onko oma 4) puheeni kytkyssä asiakkaiden sanoihin. Dialogisessa suhteessa työnohjaajana voin olla aktiivinen kuuntelija; Jaakko Seikkula on useaan otteeseen korostanut, että puhumalla kuulet. Bahtinin mukaan sanat kaipaavat sanoja. Kun ihmiset työnohjauksessa kertovat kokemuksistaan ja puhuvat omia sanojaan, minun osani työnohjaajana on toistaa, tarttua ja kytkeytyä juuri heidän omiin sanoihinsa, jolloin he olettamukseni mukaan kokevat kaikkein parhaiten tulleensa kuulluiksi. Edesmennyt amerikkalainen terapeutti Harry Goolishian muistutti aina, että kuuntele sitä, mitä ihmiset sanovat, älä sitä mitä luulet heidän tarkoittavan. Jaakko Seikkulan olen kuullut kuvaavan edellistä virkettä seuraavasti: kuuleminen tarkoittaa sitä, ettei anna toisen sanomalle merkitystä omista lähtökohdistaan käsin. Tämä ei käsittääkseni tarkoita sitä, etteikö meidän tulisi yrittää kuunnella ihmisten ajatuksia tai sydäntä vaan, että tie toisen ihmisen ajatuksiin tai sydämeen kulkee kysymällä lisää heidän omista sanoistaan. Tarkoituksenmukaista on kai työnohjaajana avittaa ihmisiä itse ensin tunnistamaan, tiedostamaan ja löytämään erilaisia ymmärryksiä. Työnohjaajana minun ei siis tarvitse tietää ihmisten kokemuksia paremmin kuin he itse tai nopeammin kuin he itse, kuten Goolishianin työtoveri Harlene Anderson eräässä luentomonisteessaan kuvailee dialogista keskustelua. Edellä kirjoitettua voisi kuvata myös niin, että mielestäni minulle työnohjaajana on äärimmäisen tärkeätä erottaa (helpommin sanottu kuin tehty) sisäinen ja ulkoinen dialogi. Eli työnohjaajana minun olisi hyvä ajatella, että omien ymmärrystapojeni ulkopuolella on mil-\n4 4 joonia ihan yhtä mielekkäitä tapoja ymmärtää ja jäsentää työelämään liittyviä kysymyksiä kuin omani. Joten se, mitä oma sisäinen dialogini minulle kertoo, ei välttämättä ole sama kuin, mitä muiden ihmisten sisäiset dialogit heille ovat. Itse yritänkin aina ensin seurata ihmisten ulkoista dialogia ja kysyn sitten vasta omista oletuksistani, jos se tuntuu sopivalta ajalta ja paikalta kuten Tom Andersen on minua opettanut. Ja kun työnohjaajana kysyn omista oletuksistani, yritän kysyä niin, että se on yksi vaihtoehto kymmenien joukossa ja usein huomaan itsekin jo kysymyksissäni tarjoavani kahta tai useampaa vaihtoehtoa. Toivon myös, että minulla olisi varaa jopa vaihtaa omia oletuksiani keskustelun kuluessa. Edellisillä sanoilla yritän korostaa sitä, että juuri työnohjaajan sanat ja lauseet (jotka siis toivottavasti ovat kytkyssä aikaisemmin sanottuihin sanoihin) tulee ottaa yhdessä keskusteltavaksi eikä vain tarjota niitä ihmisille tyyliin että; ottakaa tai jättäkää totuuteni. Työnohjaajana pyrin osallistumaan keskusteluun silläkin lailla aktiivisesti, että ihmiset puhuisivat heille tärkeistä jutuista, jottei keskustelu menisi vain käytävärupatteluksi (vrt. Alakare ja Haarakangas). Toisaalta työnohjaajana koen yhdeksi tehtäväkseni yrittää huolehtia myös siitä, ettei keskustelusta kehkeytyisi vain väittelyä, kuka on oikeassa tai vain syyttelyä kenen on vika tms. Yhteenvetona edellisistä ajatuksista voisin vielä todeta, että dialoginen keskustelu edellyttää minulta työnohjaajana sitä, että luovun rivien välistä lukemisesta tai ymmärtämisestä. Sen sijaan yritän keskittyä kuuntelemaan ihmisten omia sanoja ja mahdollisesti kysymään niistä avoimesti lisää. 3. Prosessissa oleminen ja toimiminen Lähtöoletuksenani tässä luvussa on se, että ihmiset, työpaikat ja tilanteet ovat erilaisia ja dialogisessa suhteessa niiden ymmärtäminen on myös aina paikallista siihen kontekstiin ja hetkeen liittyviä. Dialogisessa työnohjaussuhteessa en pyri omistamaan todellisuutta tai etsimään objektiivista näkökulmaa (jota en usko kyllä koskaan löytyvänikään) vaan pikemminkin uskon, että nyt on mahdollisuus yhdessä ymmärtää vanhalla tavalla ja/tai löytää uusia tapoja ymmärtää. Oman subjektiivisuuden tunnistaminen avaa mahdollisuuden kuunnella niin itseä kuin toisia neutraalisti luoden samalla tilaa muiden ihmisten omille kokemuksille, vai? Neutraalisuus sanalla viittaan siihen, että työnohjaajana a) tunnistan omat tarinani ja otan vastuun niistä ymmärtäen, että b) muilla ihmisillä on erilaisia tarinoita samasta asiasta/ilmiöstä, sekä c) osaan kysyä omista tarinoistani ja jopa d) luopua ja vaihtaa\n5 5 omia tarinoitani. Olen jo pitkään ajatellut, että objektiivisuus ja tietäminen ovat muutoksen, kasvun ja kehityksen pahimpia esteitä. Sen sijaan tila subjektiivisuudelle ja vaihtoehtoiset ymmärrykset mahdollistavat muutoksen, oppimisen ja kehityksen. Edellä mainitut viisaudet olen alkujaan kuullut eräältä merkittävimmältä opettajaltani italialaiselta Gianfranco Cecchiniltä. Toisaalta mummoni opetti minulle jo kauan aikaa sitten, että niin kauan opit, kun olet valmis muuttamaan omia mielipiteitäsi. Näin ollen oletan, että työnohjausprosessissa ollaan aina tekemisissä epävarmuuden sietämisen kanssa. Hyvä ystäväni Jan-Christer Wahlbeck on usein todennut, että liiallinen varmuus tappaa herkkyyden. Eli jos työnohjaajana alan liian nopeasti tietää tai jopa etukäteen yritän hallita tai omistaa keskustelua, herkkyyteni kuulla ja jakaa toisten ihmisten kokemuksia heikkenee. Mihail Bahtin kirjoitti, että itsessä heräävä vastaus lopettaa kuulemisen. Työnohjausprosessi on siis elävä vuorovaikutustilanne ja kyse on useimmiten enemmän jakamisesta kuin lopputulokseen pääsemisestä. Toivon, että epävarmuus ylläpitää myös minun sensitiivisyyttäni. Vaikka dialogissa usein korostetaan puhetta, se on myös emotionaalinen suhde, jossa minun mielestäni (josta myös mm. kasvatustieteilijä Burbules on kirjoittanut) tulisi olla välittämistä, huolenpitoa ja arvostusta. Olen usein viisastellut, että niin kauan kuin ihmisten kokemukset liikuttavat minua, olen oikealla alalla. Työnohjaus on mielestäni edelleen myös myötätunto-konteksti. Olen huomannut, että kun olen työnohjaajana jakanut ihmisten ahdistaviakin kokemuksia työelämässä, olen ehkä voinut myös vähän helpottaa heidän työtään. Epävarmuuden ja ahdistuksen sietäminen tai kestäminen ei siis ole minulle arvo sinänsä. Kokemukseni mukaan yhdessä vaikeita asioita kohdaten ja jakaen voidaan työnohjauksessa hyvinkin luovalla tavalla löytää vaihtoehtoisia tapoja ajatella tai löytää uusia ymmärryksiä siitä, mikä auttaisi kestämään hankalia tilanteita tai suhteita. Edellä kirjoitettu edellyttää sitä, että oma puhe- ja toimintakykyni säilyvät, vaikka ihmisten kertomukset minua syvästi koskettaisivatkin. Olenkin jo vuosien ajan pohtinut, että onko ammatillinen läheisyys paljon tärkeämpää kuin ammatillinen etäisyys. Tai sitten tärkeintä on niiden jatkuva intensiivinen samanaikaisuus, kuten Jan-Christer Wahlbeckin kanssa eräässä workshopissa yhdessä keskustelimme. Prosessissa olemista helpottaa itseni kannalta se, että luotan prosessiin, ihmisiin ja kumppanuuteen. Pidän ihmisiä produktiivisina ja työyhteisöjä progressiivisina. Oletan, että ongelmien patologisuutta tai kehämäisyyttä ylläpitävät meidän ihmisten kapeat ja normatiiviset tarinat todellisuudesta sekä liian yleisiä lainalaisuuksia noudattelevat ratkaisumallit tai\n6 6 etenemisjärjestykset. Valitettavasti joskus tuntuu, että me työnohjaajatkin välillä ylläpidämme ongelmia tai olemme selkeästi osana ongelmaa ylläpitävässä systeemissä. Esimerkiksi, jos työyhteisössä tavoitellaan avoimempaa keskustelukulttuuria, niin me suostumme tai jopa itse ehdotamme, että esimiehen ei sitten tarvitse osallistua samaan työnohjausryhmään kuin muut vaan hänelle järjestetään yksilöohjaus. Toivoisin, että itse osaisin seurata sitä todellisuutta, joka juuri siinä hetkessä työnohjaustilanteessa kehkeytyy. Tämä edellyttää sitä, että työnohjaajana minulla on kyky tunnistaa omat keskivertotarinanani todellisuudesta. Siitä huolimatta minun täytyy tunnustaa, että aika ajoin edelleen yritän mahduttaa ihmisiä ja heidän kokemuksiaan omaan todellisuuteni, jota sitten yritän myydä takaisin ihmisille. Toivottavasti kuitenkin yhä useammin itse myös huomaan tämän, jolloin se ei kahlitsisi asiakkaiden pohdiskelua. Tästä tuleekin mieleeni, että edellyttääkö avoin dialogia työnohjaajalta aikalailla rohkeutta ja läpinäkyvyyttä? Olen yrittänyt viime vuosina harjoitella sitä, että osaisin työnohjaajana pitää keskustelussa mukana samanaikaisesti jopa toisilleen ristiriitaisia ajatuksia (kts. esim. Seikkula). Omaksi ilokseni olenkin huomannut, etten enää pelkää ristiriitoja tai erimielisyyksiä (tai ainakaan niin paljon?) vaan luotan enemmän ihmisiin ja dialogiaan. Ja kyllähän valtaosa työelämään liittyvistä ongelmista (niitä vähättelemättä) muuttuu tai vaihtaa muotoaan tai menettää merkityksensä ja jotkut ongelmat kaiketi ratkaistaankin, vai? 4. Rajojen tunnistaminen Viimeisessä luvussa haluan muistuttaa lukijaa vielä siitä, että dialogia on merkityksellinen ja arvokas asia ihmisten välisessä vuorovaikutuksessa. Juhlavasti sanottuna dialogia on ihmisen olemassaolon edellytys, sillä jos kukaan ei minua tai sanojani kuulisi, niin olisiko minua olemassa? Tätä ajatusta mm. Martin Buber pohtii kirjassaan Sinä ja Minä. Valitettavasti olen kuitenkin huomannut, että vaikka dialogisuus on itselleni tärkeää, sitä on vaikeaa toteuttaa käytännössä. Huomaan aivan liian usein ihastuvani omiin oivalluksiini, jolloin ehkä toisten ihmisten kuuleminen täysin unohtuu. Yhtä usein uteliaisuuteni ei tahdo riittää vaan liian nopeasti muka ymmärrän, mistä on kyse. Lohduttaakseni lukijaa (ja itseäni) voin kyllä senkin todeta, että dialogisuuden taitoa työnohjaajan työskentelyssä voi oppia edellytyksenä on kyky ja rohkeus itsereflektoida omaa olemista ja toimintaa. Ja uskoakseni itsereflektointi (omien ajattelu- ja toimintatapojen sekä merkitysantojen tietoinen\n7 7 tarkastelu) on tehokkaampaa, kun se tapahtuu dialogisessa suhteessa muiden ihmisten kanssa. Dialogisuuden toteutumista edistää myös se, että työnohjaajana tunnistan, mihin voin vaikuttaa ja mihin en. Tätä kirjoittaessani ajattelen, että voin vaikuttaa esimerkiksi siihen, miten kuuntelen ja miten puhun työnohjaustilanteessa. Toisaalta on paljon asioita, joihin en voi vaikuttaa ja jotka on työnohjaussuhteessa tärkeä tunnistaa ja tiedostaa. Kehotankin itseäni työnohjaajana keskittymään siihen, mihin voin vaikuttaa, jotta pysyisin itse subjektina. Ja samalla analogisesti voin ehkä auttaa muita ihmisiä pohtimaan, mihin he voivat omassa työelämässään vaikuttaa, jotta he pysyisivät subjekteina. Edellinen ei tarkoita sitä, että työelämään tai muutenkaan elämään liittyvät kysymykset olisivat minulle merkityksettömiä tai minusta työnohjaajana olisi tullut välinpitämätön. Mutta esimerkiksi työssä jaksamista kannattaisi mielestäni lähestyä mieluummin niin, että pohdittaisiin yhdessä enemmän sitä, miten tehdä omasta työstä sellaista, että sitä jaksaa -kuin, että tutkittaisiin työssä jaksamista mystisenä intrapsyykkisenä ilmiönä, vai? Haluan erityisesti korostaa sitä, että selviytyäkseni työnohjaajan vaativasta tehtävästä ja kyetäkseni dialogiseen suhteeseen ja keskusteluun ihmisten kanssa, minun tulee olla dialogisessa suhteessa elämääni. Uskon, että voidakseni olla muille avuksi työnohjaajana, tarvitsen muita ihmisiä, joiden kanssa voin yhdessä jakaa elämääni sekä työtäni. Onneksi minulla on monia ihmissuhteita, joissa koen tulevani kuulluksi. Näin ollen minun ei tarvitse hakea elämälleni merkitystä työnohjaajana vaan voin ymmärtää ketä ja mitä varten työnohjaukset ovat. Kyky tunnistaa omia rajoja ja mahdollisuuksia vaikuttaa toisten ihmisten työelämään, ei ole kuitenkaan kutistanut uskoani toivon merkitykseen. Ajattelen vahvasti, että työnohjaajana minun on hyvä muistuttaa itseäni ja muita paitsi rajoista myös mahdollisuuksista. Uskon, että parhaimmillaan dialogisessa työnohjaussuhteessa ihmiset voivat yhdessä rakentaa sellaista tulevaisuutta, jota heidän on helpompi kohdata eli sellaista tulevaisuutta, jossa heillä on useampia vaihtoehtoisia tapoja olla, ajatella ja toimia työelämässä. Lähteitä: Andersen, Tom (toim.) (1991) The reflecting team: Dialogues about the dialogues. New York: Norton.\n8 8 Anderson, Harlene (1997) Conversation,language and possibilities. New York: Basic Books. Anderson, Harlene & Goolishian, Harry (1987a) Language systems and therapy: An evolving idea. Psychotherapy, 24(3S), Bahtin, Mihail (1991) Dostojevskin poetiikan ongelmia. Orient Express. Berger, Peter & Luckmann, Thomas (1966) (1994) Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen. Helsinki: Gaudeamus. Buber, Martin (1993) Minä ja Sinä. Juva: WSOY. Cecchin, Gianfranco et al. (1994) The Cypernetics of Prejudice in the Practice of Psychotherapy. London: Karnak Books. Gergen, Kenneth J (1973) Social psychology as history. Journal of Personality and Social Psychology, 26, (huom. artikkelista löytyy suomennos psykologia lehdestä joskus 1980 luvulta) Haarakangas, Kauko (1997) Hoitokokouksen äänet. Dialoginen analyysi perhekeskeisen psykiatrisen hoitoprosessin hoitokokouskeskusteluista työryhmän toiminnan näkökulmasta. Jyväskylä Studies in Education Jyväskylän yliopisto. Haarakangas, Kauko & Seikkula, Jaakko (toim.) (1999) Psykoosi uuteen hoitokäytäntöön. Helsinki: Kirjayhtymä. Seikkula, Jaakko (1994) Sosiaaliset verkostot. Ammattiauttajan voimavara kriiseissä. Helsinki: Kirjayhtymä. Shotter, John (1993a) Conversational realities: Constructing life through language. London: Sage Shotter, John & Gergen, Kenneth (Eds.) (1989) Text of identity. London: Sage. JÄLKIHUOMIOITA LIITTYEN DIALOGISEEN TYÖNOHJAUSKESKUSTELUUN Luettuani tänään viisi vuotta sitten kirjoittamani artikkelin tuli mieleeni täydentää aikaisempia pohdintojani vielä seuraavilla näkökulmilla. Näkökulmien syntyyn ovat vaikuttaneet monet ihmiset, joista seuraavassa mainitsen vain muutamia.\n9 9 1. Lähtökohtana dialoginen ihmiskäsitys Olen entistä tukevammin ottanut kaiken toimintani perustaksi dialogisen ihmiskäsityksen. Minusta työnohjaajana minun tulee tunnistaa, minkälaiseen ihmiskäsitykseen ja maailmankuvaan toimintani perustuu. Välillä koen, että länsimaissa ajattelemme liian mekaanisesti ihmisestä - että ihmisen sisäinen tai ulkoinen rakenne ohjaisi toimintaamme, kokemuksiamme ja sitä miten annamme merkityksiä. Itse uskon, että me olemme relationaalisia ja kontekstuaalisia sekä eläviä olentoja, kuten psykologi John Shotter asian on ilmaissut. Ihmisen ajatukset, tunteet, merkitykset ja toiminta eivät ole sisäisen maailman tuotosta vaan syntyvät ja ovat aina suhteissa havaintoihin, ympäristöön ja asiayhteyteen sekä muihin ihmisiin. Elävinä olentoina me emme voi olla reagoimatta toisiimme. Dialogisuuden omaksuminen on johtanut myös siihen, etten enää usko, että inhimillisellä prosessilla, kuten työnohjaus olisi jokin etukäteen määriteltävissä oleva luonne. En usko myöskään sitä, että ihmiset tai työelämän tapahtumat aina noudattaisivat jotain kaavaa tai mallia. Kirjallisuustutkijan Mihail Bahtinin sanoin: keskeistä ihmisenä olemisessa on määrittelemättömyys. Edellinen ei tarkoita sitä, etteikö työnohjauksessa olisi edelleen mielekästä yhdessä ymmärtää, mitä se on ja mihin työnohjauksella pyritään vaan päinvastoin yhdessä ymmärtäminen ja toimiminen korostuvat. 2. Elävänä pysyminen Dialogisuus edellyttää mielestäni sitä, että työnohjaajana todella resonoin sitä, mitä asiakkaat sanovat ja ovat. Ihmisiä tulee kohdata elävänä, sillä silloin he saavat kokemuksen, että heidän juttunsa ovat merkityksellisiä ja tärkeitä. Jotta asiakas saa kokemuksen, että häntä halutaan kuunnella, edellyttää se minulta työnohjaajana jatkuvaa reagointia asiakkaan kertomukseen. Edesmennyt sosiaalipsykiatri Tom Andersen usein muistutti, että jos asiakas liikuttuu/liikkuu, niin myös työntekijän tulee liikuttua/liikkua. Asiakkaan on hyvä saada myös ymmärrystä siitä, että minulle on arvokasta ja merkityksellistä, jos voin olla avuksi tai hyödyksi. Työnohjaajan elävyys ja refleksiivisyys kannustavat myös asiakkaita spontaanimpaan sekä luovempaan työskentelyyn, jolloin dialogisessa suhteessa voi todella jotain uuttakin syntyä (ajatuksia, näkökulmia, ideoita, jne.).\n10 10 3. Vastaamisen merkitys Sanoin vajaa vuosi sitten 6-vuotiaalle pojallemme Otolle, että kyllä sitä saa itkeä, jos sattuu johon Otto totesi, ettei hän siksi itke, että sattuu vaan siksi, että joku auttaisi. Oletan, että me kaikki tarvitsemme vastaamista omalle olemassaololle ja toiminnalle sekä puheelle. John Shotterin mukaan emme elävinä olentoina voi irrottautua tästä ns. vastaamisprosessista. Sosiologi Anthony Giddens on puolestaan kuvannut koko elämää loputtomaksi refleksiiviseksi prosessiksi. Vastaamisprosessiakaan ei voi täysin hallita, mutta työnohjaajana voin yrittää vaikuttaa siihen, kun pysyn spontaanina ja refleksiivisenä sekä kykenen samanaikaisesti itsereflektiivisyyteen. Työnohjaajana kysymysteni ja kommenttieni tulisikin olla vastauksia aikaisemmin sanottuun. Kielen avulla voimme työnohjauksissa tietoisesti tarkastella vastaamistapojamme sekä omia ajattelu- ja toimintatapojamme. Näin työnohjauksessa mahdollistuu reflektiivinen prosessi, joka on tiedostamisen ja kehittymisen edellytys. Psykologi Jarl Wahlströmin mukaan reflektiivisyyden ideana on ensisijaisesti tehdä tilaa työnohjaajalle liikkua omissa merkitysjärjestelmissään. Tom Andersen sanoisi, että silloin käymme dialogiaa käymistämme dialogeista. 4. Tässä hetkessä oleminen Lainaan Daniel N. Sterniltä käsitteen present moment, josta myös Mihail Bahtin omalla tavallaan kirjoitti, että kaikki tapahtuu tässä ja nyt sekä vain kerran. Työnohjaajana pyrin koko ajan pysymään tässä hetkessä, sillä sitä me elämme ja siihen voimme yhdessä vaikuttaa. Työnohjauksissahan ihmiset usein kertovat ja kuvailevat työelämäänsä liittyviä tapahtumia. Työnohjaajana yritän ohjata keskustelua tähän hetkeen esimerkiksi seuraavanlaisilla vastauksilla/kysymyksillä: miten me nyt tästä keskustelisimme tai mitä kaikkea te nyt siitä ajattelette tai miten minä voisin nyt olla tässä avuksi tai mitä te itse nyt tässä siitä, mitä juuri äsken kerroitte. Myötätuntokin voi todentua vain tässä hetkessä. En työnohjaajana koskaan voi ymmärtää sitä, mitä asiakkaat kertovat vaikka viikko sitten tapahtuneen mutta voin elää ja jakaa sitä, mitä he juuri nyt tässä sanovat. Pysyn työnohjaajana paljon paremmin subjektina ja toimijana, kun keskityn tähän hetkeen. Tässä hetkessä pysymisestä on seurannut se, ettei minun tarvitse työnohjaajana enää käydä jälkipuinteja itseni kanssa. Olen myös huomannut, että dialogisuus työnohjauksessa ei vie voimiani vaan inspiroi elämääni.


Uusi käyttäjä - Microsoft Community\nOlen tehnyt uuden käyttäjän ja se on tämä kyllä.\nEnnen tätä minulla oli toinen käyttäjä, ja siihen olen ostanut kaikenlaisia Map Packkejä, lisäosia Gta Iv:seen ja Arcade pelejä molemmat käyttäjät ovat tehty samalla boksilla.\nOnko mitenkää mahdollista että saan ne map packit ja Arcade pelit tälle käyttäjälle?\nNo siis jos en oo ihan väärin ymmärtäny ni ne map packit ja arcadepelit on siellä boxin muistissa. Ei siihen pitäs kait profiilin vaihto vaikuttaa et saako niitä pelata.\nIn reply to Arvi Ryhmy's post on June 8, 2011\nSe väittää kyllä että minun pitäisi ostaa noi..\nToimii vain tuo Geometry..2 Arcade peli mut muut Gta iv lisäosat ja Map Packit eivät toimi?\nIn reply to Nilwx's post on June 8, 2011\nSit kun menen sinne missä on ne tiedostot tai lukee, kun minun entinen on ToTal JaFFa acconti, niitten lisäosien alapuolella lukee ToTal JaFFa, Ellei se meinaa mitää..\nOnkos tuo entinen acco vielä toiminnassa? Mietin vaan et onko sillä uudella profiililla täydet oikeudet siellä. Ku siellähä on jotai niitä asetuksia kuka saa pelata ja kuka ei. Voi olla kaukaa haettuu. Tai sit se vaan ostattaa ne uudelleen. En ois kyl sitä uskonu ku ne lisäosat ja muut tosiaan on siellä Boxin muistissa.\nIn reply to Arvi Ryhmy's post on June 10, 2011\nSiis kyl sen pitäis olla toiminnassa paitsi Live loppu, Isovelikin hakkaa siinä viel NHL 11, ja uskoisin et on täydet oikeudet mutta mistä niitä vois säätää ja kattoo onko?\nFrendillä on Broidi, sen Broidi on ostellut kaikkee paskaa siihen boksille, molemmat käyttäjät on boksilla mutta toimii kaikki ihan okei.\nToinen juttu mitä havaitsin multa löytyy 2Peliohjainta laitan toiseen ToTal JaFFa ja toiseen Unbranded.. silloin ne kaikki toimii.\nOnko mitään mahdollista että ilman 2peliohjainta toimii ne kaikki Map Packit jne..\nIn reply to Nilwx's post on June 10, 2011\nNe oli jossai siellä konsolin asetuksissa missä voi säätää ikärajat ja muut sinne. En muista nyt tarkkaan enkä oo just boxilla ni en pääse kattoo. voi olla et siun uudelle profiilille on asetettu jotkut ikärajat sinne mitä pelejä saa pelata. Ja GTA on ainaki vissiin K-18. No tää on vaan villi veikaus. Ja tuon ohjaimen ei pitäs vaikuttaa tuohon asiaan. Ku se on automaattisesti ykkösohjain millä sie koneen käynnistät. Kunhan availen boxia ni voin kattoo ne asetukset ja laitella tänne.\nToivottavasti näistä selityksistä saa ees jotai selvää.\nSun pitäs onnistua siirtämään niiden License sun toiselle käyttäjälle , joka onnistuis sillee et jos vaihat boxia , mutta käytät silti samaa käyttäjää, silloin pitäis laittaa license ainakin täältä, mutta en usko että on enää mahdollista laittaa toiselta käyttäjältä toiselle käyttäjälle licenset sun muut tiedot, koska ne on sen sun vanhan käyttäjän Download historyssa. Ja ne licenset muuten saa ainoostaan mun mielest sille käyttäjälle jolla ne addonit on ladattu, niin ladattua licensien kanssa täältä Xbox.com sivuilta, ja se toimii niin että pitää olla boxi yhteydessä koneeseen samalla, joten itse Xbox.com sivu laittaa lataamaan ne uudelleen licensien kera, mutta koska ne on sun vanhall käyttäjäl, et voi mun mielestä pelata niitä ellei ole licenseä. ei tarvi lukee kaikkee ,kunha kommentoin :D\nVoiko akullista ohjainta ladata verkkovirrassa vai onko se pakko ladata xboxin kautta?\nIn reply to BornToBeLate's post on September 15, 2011\nBelkinillä o ratkasu.. ainakin kouvolan prismasta löyty sellanen sähköpistokkeeseen tuleva USB laturi jos siis on se play and charge kitti.. e tiiä että kannattaako akkuparistoja sillä ladata ;D hintaa tais aparaatilla olla 30€,, löytynee muualtaki ku pyydät USB laturia jonka voi laittaa pistorasiaan kiinni ;D


Simplicitas: Riittää jo!\nAivoni ovat käyneet viime päivinä lähes ylikierroksilla, niin mielenkiintoista luettavaa oli John Naishin kirja Riittää jo. Irti maailmasta, jossa kaikkea on ihan liikaa (Atena Kustannus 2009).\nKirjasta voisi kirjoittaa vaikka kuinka paljon, mutta kannattaa lukea itse. Naish esittelee riittävyyden filosofian meille, joilla on jo kaikkea mitä elämiseen ja onnellisuuteen tarvitsemme. Tässä filosofiassa aika, tila ja itsemääräämisoikeus ovat tärkeämpää kuin joutava krääsä.\nSe osa kirjasta, joka on eniten kuormittanut ajatuksiani onkin se vaikein pähkinä purtavaksi. Kun koko (länsimainen) yhteiskuntamme perustuu kasvuun ja sitä kautta koko ajan lisääntyvään tavaroiden tuottamiseen, mutta toisaalta tiedämme, että maapallomme ei tällaistä menoa enää kestä, miten löytyy tie eteenpäin?\n"Miten kävisi yksinomaan kasvuun perustuvalle taloudellemme, jos me kaikki omaksuisimme yhtäkkiä riittävyyden filosofian? Romahtaisiko maailmantalous? Tämä kysymys taitaa olla merkittävä talouspoliittinen norsu ekologisessa posliinikaupassa", Naish kirjoittaa.\nJa siinäpä sitä sitten riittääkin pohtimista.\nLähettänyt Serenitas klo 14.32\nTunnisteet: ahneus, kuluttaminen, yhteiskunta\nHeikki 27. helmikuuta 2009 klo 15.37\nMoikka. Minäkin nappasin tuon kirjan AMKO:n kirjastosta, mutta en ole vielä lukenut. Toinen eepos sieltä on Jussi T. Kosken "Arkiähky. Taudinkuvaa & ajankuvaa". Rentoa tekstiä. Jakselehan.\nSerenitas 27. helmikuuta 2009 klo 18.23\nHei Heikki, Jussi T. on mulla vielä lukulistalla, tuossa Naishissakin on vähäksi aikaa sulateltavaa. Jaksuja sinnekin!\nAnonyymi 28. helmikuuta 2009 klo 19.13\nMeillekin riitti ORAVANPYÖRÄELÄMÄ,josta hyppäsimme asumaan Pallastuntunturin maisemiin.\nKirja tuntuu olevan kuin elämästämme, vaikka en ole sitä lukenut enempää, mutta allaolevat kokemukset ovat omiamme,\nYKSINKERTAISEN ELÄMÄN TIENVIITTOJA\nMATKALLA ORAVANPYÖRÄSTÄ PALLASTUNTURIEN HILJAISUUTEEN\n1. Ota selvää ennen eläneiltä\n- asumisesta ilman sähköä\n- peseytymisestä ilman juoksevaa vettä\n- ruokatarvikkeiden säilytyksestä ilman jääkaappeja\n- parantumisesta ilman lääkkeitä\n- kulkemisesta ilman autoja\n- viihtymisestä ilman huvituksia\n2. Pohdi olisiko mahdollista\n- asua viileämmässä\n- työskennellä ilman sähköisiä laitteita\n- hoitaa kotia ja kehoa ilman myrkkyjä\n- syödä yksinkertaisempaa ruokaa\n- huolehtia itse omista jätteistä\n- suosia hyötyliikuntaa\n- löytää ilmaisia ilonaiheita\n3. Laske faktoja kuinka paljon\n- puuta tarvitaan paperinkulutukseeni\n- sähköä säästyy kotini lämpötiloja pienentämällä\n- öljyä kuluu päivittäiseen matkustamiseeni\n- myrkkyjä tarvitsen itseni ja kotini hoitamiseen\n- rahaa tuhlaan turhuuteen\n- jätettä jätän muiden hoidettavaksi\n- aikaa voin säästää maalaisjärkeä käyttämällä\n4. Etsikää yhdessä uusia mahdollisuuksia\n- löytää energiansäästökeinoja\n- kierrättää tarpeetonta\n- keventää jätekuormaa\n- työskennellä yhdessä\n- vaihdella omistamaamme\n- yhdistää osaamistamme\n- iloita yhdessä\n5. Toteuta muutos omassa elämässä\n- vähentämällä asumisneliöitä\n- tyhjentämällä koti ylimääräisestä tavarasta\n- luopumalla turhasta matkustamisesta\n- hiljentämällä koti sähkölaitteista\n- ymmärtämällä jätteen merkitys luonnonkiertokulussa\n- kyseenalaistamalla aikatauluja\n- järkeistämällä työtapoja\n6. Nauti yksinkertaisuudesta\n- ystävyys on lahjaa\n- talkootyö on elämäntapaa\n- omin käsin tekeminen on terapiaa\n- työnteko on liikuntaa\n- yksinkertaisuus on vapautta\n- arkinen elämä on iloa\nSerenitas 1. maaliskuuta 2009 klo 10.20\nHei Pallasarktia, kiitos todella hyvästä kommentista, jossa kuuluu kokemuksen ääni. Jokainen noista ranskalaisista viivoista olisi oman postauksensa arvoinen!\nRahasta! 1. maaliskuuta 2009 klo 19.24\nMinäkin eläisin mieluiten vain sisältöjä tuottamalla, sekaantumatta tavarantuotantoon. Mutta kun sisällöstä ei haluta nykyään maksaa mitään, täytyy keksiä jotain muuta...\nPohojan Akka 5. maaliskuuta 2009 klo 9.07\nOnkos anonyymilla lapsia? Mitenkäs niiden koulunkäynti? Lapset monimutkaistavat kyllä aika monta asiaa. En missään tapauksessa, en kuna kuunaan valkeana olisi valmis luopumaan modernin lääketieteen keinojen käyttämisestä (lääkkeistä ja muista myrkyistä), jos se tarkoittaisi lapseni terveyden vaarantamista. Ennen ei kaikki ollut paremmin! Ei pidä ihannoida ihan kaikkea.\nSerenitas 5. maaliskuuta 2009 klo 9.48\nTässä törmätäänkin siihen yksilöllisyyden tarpeeseen, mikä on hyvä yhdelle on on mahdoton toiselle. Nostan hattua askeetikoille, mutta minusta ei siihen olisi, monestakin syystä. Kaikki siis tyylillään, ja pienin askelin.


Ammattitaitoinen LVI-asentaja, LVI-Kilpimaa Oy\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1280409\nLVI-Kilpimaa Oy on perheyritys, joka on erikoistunut vesi- ja viemärihuoltoon, sekä viemäreiden saneeraamiseen sujutusmenetelmillä. Olemme sukitusmenetelmässä alan pioneeri Suomessa yli 15 vuoden kokemuksella. Yritys on perustettu 1979. Toimipisteet on Oulussa, Keminmaalla, Rovaniemellä, Savonlinna, Järvenpää ja Espoo. Toimialueena on koko Suomi ja Pohjois-Ruotsi.\nEtsimme asiakasyrityksellemme LVI Kilpimaalle ammattitaitoista ja kokenutta LVI-asentajaa vakituiseen ja kokoaikaiseen työsuhteeseen. Työskentely tapahtuu pääsääntöisesti Rovaniemellä, mutta tarvittaessa myös Kemi-Tornion ja Oulun alueella. www.kilpimaa.com.\nValitulla henkilöllä tulee olla alan tutkinto ja ainakin viisi vuotta työkokemusta vastaavista työtehtävistä. Edellytämme kykyä työskennellä omatoimisesti sekä halua oppia ja kehittyä työtehtävissä. Arvostamme korkeaa työmoraalia, joustavuutta, ripeää työotetta sekä hyvää ongelmanratkaisu- ja päättelykykyä. Tehtävässä menestyminen edellyttää asiakaspalveluhenkisyyttä ja sujuvaa suomen kielen taitoa. Sinulla tulee olla voimassa olevat työturva- ja tulityökortti. Lisäksi työtehtävä edellyttää B-ajokorttia.


Sisäministeriö lakkauttaa 11 poliisiasemaa – näistä kunnista - MTVuutiset.fi\nJulkaistu 20.06.2016 13:06\nSisäministeriö lakkauttaa 11 poliisiasemaa.\nLakkautettavat ovat Mäntyharjun, Siilinjärven, Parikkalan, Mäntsälän, Hangon, Euran, Kaarinan, Haukiputaan, Limingan, Lempäälän ja Ylöjärven poliisiasemat. Päätös tehtiin Poliisihallituksen esityksen pohjalta.\nLakkautettavat asemat on päätöksen mukaan valittu niin, ettei lakkautusten pitäisi johtaa merkittävään turvallisuustason laskuun tai palvelujen etääntymiseen liian kauas. Hangon ja Parikkalan asemat muutetaan toimipisteiksi, joihin poliisi voi tukeutua säilyttääkseen toimintakyvyn alueilla.\nEsityksessä ehdotettiin myös Huittisten, Ilomantsin, Mänttä-Vilppulan, Juvan ja Outokummun asemien lakkautusta, mutta sisäministeriö päätti säilyttää ne.\nLakkautuksilla saavutetaan arviolta noin 745 000 euron vuotuiset säästöt.


Lars ”Lasse” Fredrik Jansson (8. lokakuuta 1926 Helsinki – 31. heinäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen sarjakuvataiteilija ja kirjailija. Hänet muistetaan parhaiten maailmanlaajuiseen suosioon kohonneen Muumipeikko-sarjakuvan toisena tekijänä sisarensa Tove Janssonin ohella. Tove siirsi ensin sarjan käsikirjoittamisen ja lopulta myös piirtämisen veljelleen Larsille, joka teki sitä yksin vuosina 1959–1975. Lars Jansson kirjoitti myös jännityskirjoja ja auttoi Tovea muumien julkisuuskuvasta huolehtimisessa.\nLars Jansson oli nuorin kuvanveistäjä Viktor Janssonin ja graafikko Signe Hammarsten-Janssonin kolmesta lapsesta. Muiden Janssonin sisarusten tavoin Lars lähti jo nuorena taiteilijan uralle. Hän julkaisi 15-vuotiaana ensimmäisen kirjansa, nuortenromaanin Skatten på Tortuga (1941), ja vuosina 1941–1952 ilmestyi kaikkiaan seitsemän hänen kirjoittamaansa kaunokirjallista teosta. Hän hallitsi englannin kielen erinomaisesti, ja hyödynsi taitoaan kääntämällä ruotsiksi brittiläisiä salapoliisiromaaneja sekä kirjoittamalla englanninkielisen liikekirjeenvaihdon oppikirjan. Taitonsa Jansson oli hankkinut lukemalla nuoresta lähtien englanninkielistä kirjallisuutta.\nVuosina 1952–1956 Jansson oli mukana Aerofoto-yhtiössä, jonka hän oli perustanut valokuvaajaveljensä Per Olov Janssonin ja lentäjä Börje Hielmin kanssa. Aerofoto kauppasi ihmisille heidän taloistaan ja kotiseuduistaan otettuja ilmakuvia, ja se oli Suomen ensimmäinen ilmakuvausta harjoittanut yksityinen yhtiö. Hielm ohjasi lentokonetta, Per Olov Jansson valokuvasi ja Lars Jansson myi valokuvia pääkaupunkiseudulla; maaseudulla kuvia kauppasi palkattu myyntimies.\nKun Tove Jansson ryhtyi 1954 piirtämään Muumipeikko-sarjakuvaa englantilaiselle kustantajalle, Lars Jansson oli alusta lähtien hänen yhteistyökumppaninsa. Kolme ensimmäistä vuotta hän käänsi sisarensa ruotsinkieliset puhekuplat englanniksi, ja vuodesta 1957 hän avusti tätä myös sarjakuvan käsikirjoittamisessa. Vuonna 1959 Tove Jansson lopetti Muumipeikon piirtämisen ja Lars astui hänen tilalleen. Äiti Signe Hammarsten-Jansson yllytti Larsin jatkamaan sisarensa uraa, sillä muuten brittiläinen kustantaja olisi voinut hankkia sarjalle ulkopuolisen piirtäjän. Hän ei omien sanojensa mukaan ollut piirtänyt aiemmin viivaakaan, mutta harjoiteltuaan kuukauden intensiivisesti Muumien piirtämistä ensimmäinen hänen piirtämänsä sarjakuvastrippi ilmestyi tammikuussa 1960. Sarjakuvakäsikirjoittajana Larsia on sanottu jopa Tovea paremmaksi.\nLars Jansson käsikirjoitti ja piirsi Muumipeikko-sarjakuvaa viisitoista vuotta, vuoteen 1975, ja teki kaikkiaan 52 pitkää sarjakuvatarinaa. Tuona aikana häneltä ilmestyi vain yksi kirja, Lontooseen sijoittunut jännitysromaani Viisituhatta puntaa (Fem tusen pund, 1967). Se sai ylistävät arvostelut ja muodostui hänen kirjailijanuransa huipennukseksi. Kirjan pohjalta tehtiin myöhemmin Jukka Sipilän ohjaama TV-elokuva Tuomas Murasen rikos (1994), pääosassa Olavi Ahonen.\nLars Jansson osallistui tuottaja Dennis Livsonin kanssa Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan ideointiin ja vastasi sen taiteellisesta valvonnasta. Sarjaa seuranneen 1990-luvun ”muumibuumin” aikana hän valvoi myös uusien muumisarjakuvien laatua. Tätä työtä on jatkanut sittemmin hänen tyttärensä Sophia Jansson.\nJanssonia esittää Wilhelm Enckell hänen siskostaan, Tovesta kertovassa elokuvassa Tove, joka sai ensi-iltansa 2. lokakuuta 2020.\nLuettelo Lars Janssonin piirtämistä muumisarjakuvista on artikkelissa Muumipeikko (sarjakuva).\nSkatten på Tortuga (1941)\n...och ändå gryr dagen (1946)\nLearn to write modern English Business Letters (1948)\nJag är min egen oro (1950)\nVästvart med Gyllene Hinden (1950)\nLjuva hem... (1951)\nEn ring för mycket (1952)\nFem tusen pund (suom. Viisituhatta puntaa, 1967)\nTolvanen, Juhani: Muumisisarukset Tove ja Lars Jansson: Muumipeikko-sarjakuvan tarina. WSOY 2000. ISBN 951-0-23633-0.\nTolvanen, Juhani: Vaitelias taitaja vaali Muumien laatua. (Lars Janssonin muistokirjoitus.) Helsingin Sanomat 1.8.2000. Artikkelin maksullinen verkkoversio.\nJansson, Lars hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)\nWorldCat (VIAF): 8498230\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Lars_Jansson&oldid=19428292”\nSivua on viimeksi muutettu 20. joulukuuta 2020 kello 15.56.


Pioni ja Parakiitti: Jotkut asiat eivät muutu koskaan\nPerjantain myöhäisilta on viikon parasta aikaa. Silloin laitan musiikin soimaan ja tartun kyniin ja penseleihin.\nUseimmiten ajatukseni ovat jossain syvällisessä ja monimutkaisessa, mutta musiikki, jota kuuntelen on hyvin tavallista poppia. Se ei sovi oikeastaan yhtään visuaaliseen tyyliini. Musiikin tehtävänä on luoda ympärilleni jonkinlainen suojakilpi, vakuuttaa minulle, että kyllä, pystyn siirtämään ajatukseni kuviksi paperille. Näin on ollut jo kymmeniä vuosia.\nJa jos puhutaan ajasta yli 20 vuotta sitten ...\nNämä kaksi vanhaa maalaustani ovat kotini seinällä ja katson niitä joka päivä. Se, mitä tein tuolloin on aika pitkälle samaa, mitä teen nytkin: kuuntelen huonoa musiikkia ja saavutan jonkinasteisen flow-tilan. Tuolloin olin juuri löytänyt kubismin ja muutaman uuden värisävyn. Nämä maalaukset muistuttavay minua, kuinka ihminen pysyy aina samana, vaikka vuodet vierisivätkin. Tulee uusia ajatuksia, löytyy uusia värejä ja muotoja, mutta oma identiteetti säilyy.\nPosted by Päivi Eerola at 3:08 PM\nLabels: kollaasit, maalaukset\nMaahiska April 14, 2012 at 1:46 AM\nMusiikki täälläkin siivittää kuvien syntyä... olen koostanut vanhoista teemoista uusia korupohjiksi... saapi nähdä mitä syntyy :)\nFlow vei eilen yömyöhään tätä eukkoa, aivan kuin ennenvanhaan.\nTykkään myös noista sinun vanhoista. Ilmaisuvoimaa!\nPäivi Eerola April 14, 2012 at 12:19 PM\nKiitos, Maahiska! Luomisen iloa!


TALIKA LIPOCILS ripsiseerumi - arviointi\nTalika Lipocils ripsiseerumi on yksi niistä seerumeista joissa on ripsiväriin verrattavissa oleva harjas jolla seerumi levitetään (sen sijaan, että olisi tyypillinen sivellin). Tästä syystä, se laitetaan kuin laittaisit ripsiväriä. Ainoa ero tässä on ripsiväriin se, että on kirkasta. Tämä on toki vaivattomampaa, mutta harjalla on hankala saada ainetta suoraa ripsen tyveen saakka, johon aine olisi siis tarkoitus saada. Tästä syystä on hankala nähdä kuinka hyvin aine vaikuttaa.\nEnsimmäiset efektit hoidosta näkyvät suunnilleen kahden kuukauden päästä hoidon aloittamisesta.\nNäitä voivat olla vahvistuminen ja kosteustasapainon muutos ripsissä. Talika Lipocils vaikuttaa siis ripsien yleiseen kuntoon. Tämä ei kuitenkaan vaikuta niin paljoa pituuteen, paksuuteen, väriin tai tuuheuteen. Jos luet tuotesisältöä, huomaat, että ainesosat ovat sellaisia jotka vaikuttavat lähinnä ripsien yleiseen kuntoon.\nTalika ripsiseerumi on sinisessä pullossa jossa on hopeinen korkki. Tuotetta myydään kahdessa eri koossa; 4,2ml sekä 10ml. Varmistaaksesi, että ripsiseerumi pysyy tuoreena, noudata seuraavia asioita; Pidä korkki aina erittäin tiukasti kiinni kun se ei ole käytössä. Tämä estää ilman pääsemisen tekemisiin tuotteen kanssa, sekä pulloon ei pääse ylimääräisiä roskia. Muista myös aina puhdistaa sivellin, joko veden ja saippuan kanssa tai meikinpoistoaineen kanssa, vähintään kerran parissa viikossa.\nTalika Lipocils sisältää muutamia luonnonaineisosia. Näitä ovat mm. nokkonen, allantoiini, omenauute sekä muut kasvit ja kasviuutteet. Nämä ainesosat tukevat ripsiesi hyvinvointia sekä ehkäisevät luomien ärsytystä ja kutinaa.\nKosteuttaa ja ravitsee ripsiä\nHuolehtii myös ympärysihosta\nVetää ripset klimppiin\nTagi: ripsihoitoaine, talika lipocils, talika lipocils arvostelut, talika lipocils käyttö, talika lipocils miten se toimii, talika lipocils ripsien hoitoaine, talika lipocils ripsiseerumi, talika lipocils seerumi, talika lipocils sisältö, talika lipocils vaikutukset\n← L’OREAL ripsiseerumi\nLATISSE ripsiseerumi →


Nuo omenasorbetit olivat kyllä huikeita! Tekisi mieli kokeilla, kun kotimaisia omppuja on vielä saatavilla, mutta kun pakastin on niin tupaten täynnä, ettei jätskikonekulho mahdu sinne!\nOli kyllä hauska ja maukas ilta, kiitos itsellesikin loistavasta seurasta!\n23. lokakuuta 2012 klo 22.36\nJos laitat kokeilun tekeytymään, voin kipittää mielelläni paikalle koemaistajaksi!!! Ja onnea Blog Award -voitosta, jes!! Oikeaan osoitteeseen meni <3


06 kesäkuun, 2013\nMonia eurooppalaisia mietityttää, onko valuuttaliitto vielä pelastettavissa vai olisiko nykymuotoiselle eurojärjestelmälle vaihtoehtoja. Suomen Perusta -ajatuspaja on osallistuu tähän Euroopan tulevaisuutta käsittelevään keskusteluun kokoamalla yhteen kymmenen merkittävän suomalaisen vaikuttajan ajatukset Suomen vaihtoehdoista Euroopan unionin ja eurojärjestelmän suhteen.\nKirjassa julkaistaan monia Piksussakin esillä olleita pohdintoja. Piksu toimituksen Henri Myllyniemi on yksi kirjan kirjoittajista ja taustahahmoista.\nKirja oli minulle iloinen lukukokemus. Kirjan artikkelit ovat vahvasti kantaa ottavia ja terävästi perustellut, asialliset ja faktoihin perustuvat mielipiteet, ovat hauskaa luettavaa. Kirjoittajat ovat todellakin pistäneet itsensä likoon ja sen huomaa. Teksti on innostunutta ja innostus tarttuu helposti myös lukijaan.\nHyvän kerronnan ohella "Euro vai ei?" kirjasta löytyy eurojärjestelmän kehittymiseen liittyvät faktat asiayhteyksiinsä ankkuroituna.\nKun aiheena on keskustelu eurojärjestelmän vaihtoehdoista niin ymmärtää hyvin, että ratkaisut sisältävät järjestelmän vahvaa kritiikkiä. Eurojärjestelmä ei ole toiminut kitkattomasti ja sitä on paikattu toimilla, jotka tarpeetomasti murentavat valtiollista suvereniteettia. "Euro vai ei?" punnitsee haittoja ja saavutettuja etuja ja etsii vaihtoehtoisia toimintatapoja.\n"Eurokriittiset voimat kasvavat jopa Saksaa myöden […]. Suomelle parhainta olisikin siirtyä käyttämään kansallista valuuttaa" /Henri Myllyniemi\n"Euro voi selvitä, mikäli Saksa suostuu jakamaan kriisimaiden kustannuksella saamansa hyödyn tulonsiirtoina takaisin kriisimaille" /Henri Myllyniemi\nKirjan voi ladata PDF tiedostona.\nKesäisiä markkinamietteitä S&P 500 ja GDX