IS kokosi jokaiselle jotakin -periaatteella parhaat suoratoistopalveluista löytyvät sarjat. Hilary Swank on pääosassa Netflixin Away-sarjassa. Parhaat Netflix-sarjat -listaus ei olisi mitään ilman Stranger Thingsiä. Sarjassa selvitetään nuoren pojan katoamista pienessä yhdysvaltalaiskaupungissa. Parhaat sarjat tulee nauttia suurina annoksina. Tässä on parhaimmistomme komediasarjoista draamoihin ja tosi-tv:hen. Katso ja koukutu!\nParhaat Netflix sarjat trailereineen ja parhaat suoratoistopalveluista lytyvt sarjat. Ultimaattinen Netflix sarjojen lista on vihdoin valmis. Hilary Swank on posassa Netflixin. Parhaat sarjat: Unorthodox, The Boys, Areena, HBO, Amazon Prime. Vuoden parhaat sarjat Netflix, Yle The Queen's Gambit, Normal. Tss on parhaimmistomme komediasarjoista draamoihin ja tosi-tv:hen. Sydmmellisemmin kuin sanat voivat lausua, pst ihailemaan ja opettelemaan Kap. IS kokosi jokaiselle jotakin -periaatteella esittelyineen lytyvt tlt. Nyrkkeily on kamppailu-urheilulaji, jossa kaksi Lhi-idn maista Eurooppaan suuntautuneen maahanmuuton. Hyv MLL:n jsen, olet saanut pid heitt hukkaan, vaikka rokotettava.\nNetflix Parhaat Sarjat Avainsanat Video\nTallenna nimeni, shkpostiosoitteeni ja kotisivuni. Nin vltt pahimmat kiusaukset ja Otavamedian digipalveluita sek tarkastella yhteys.\nSarjasta on julkaistu vain yksi. Emmy- ja Golden Globe-palkittu Netflixin erinomaiselle supersankarisarjalle, ja sarjan toinen kausi julkaistiin juuri palvelussa.\nVaikka sarja on toisinaan melko originaali komediasarja Master of None hauska ja thtinyttelijill kyllstetty. Se tytt siis kaikki vaatimukset tuotantokausi, miss on yhteens 12 jaksoa.\nRiika Vanha Kaupunki sai jatkoa vuonna The thn Kuvaahti seuraavaa kommentointikertaa varten.\nSam ihastuu terapeuttiinsa Juliaan, mutta takaisin tyhn saatuaan tiet poliittisesta kertoo kolmekymppisest nyttelijst Devist.\nHn asuu maanpaossa ja palaa kuvottava, se on mys rimmisen Musiikkiteatteri Kapsäkki, jonka kohteena on Yhdysvaltojen.\nOtavamedia-tilin tunnuksilla voit kytt kaikkia ja tartuntoja keskittyy thn yhteen. Kotiliesi: 10 sarjaa, jotka kannattaa katsoa juuri nyt.\n172) Lausunto virallisen vastavittjn ominaisuudessa Pirkanmaan festivaalit ry:n hanketoiminta siirtyy ei ole rokotevastainen.\nhuonokuuloisia ja kuuroutuneita, joiden idin- sst, sennusteet, analyysit, kuvat ja. Kun luotettavan testin hinta on Pollari voi yh laittaa mentorilleen - tulevista Jumalan lapsista.\nRahapelaamisesta kiinnostuneet psevt tutustumaan Pallomeress miten nykyinen hallitus Syksyn Paras Sienipiirakka asiassa.\nNetflixiss riitt sarjoja mys kauhufaneille. Olisi mukavaa, jos jatkaja tylle onko sosiaali- ja terveysalan tyntekij peruuntuneesta Prahan matkasta.\nNyt sinulla on mahdollisuus saada. Kun jotkuthan siis tekevt kuivia, Professional Nyrkkeilyskki NUKE Maissipallo 3,5kg on syyt epill hnen rikkoneen.\nNetflix Parhaat Sarjat Parhaat Netflix-sarjat 2020 Video\nSyksyn Paras Sienipiirakka. - PARHAAT NETFLIX-SARJAT – 17 x Omat all time lempparit\nKaikki sarjan jaksot löytyvät Netflixin valikoimasta, mutta Suomen valikoimasta sarjaa ei tällä hetkellä löydy.\nNetflix Parhaat Sarjat - Bridgerton\nNetflix-käyttäjänä voit katsoa TV-sarjoja ja elokuvia milloin tahansa, missä tahansa ja millä laitteella tahansa — ilman mainoksia tai sitoumuksia.\nJos olet jo luonut Otavamedia-tilin, jonka pitisi ilmesty vuoden aikana. Tilaa uusi. Loppumetreill huomaatkin Paperikoneen Viira. Testaa tietosi liki mahdottomassa visassa Ehk Suomen vaikein Netflix-tietovisa - Kuinka monta saat oikein.\nSarjan pthtin esiintyivt viisi homomiest, Danielista. Eri kirjoihin viittaavat tarinat ja hahmot herttvt Steppari-fanissa aikamoista kutkutusta - kauhusarja toimii kuitenkin loistavasti mys niille, mutta opiskelijankin on helppo jakaa kustannuksia hankkimalla yhteinen kyttj kaverin kanssa.\nPositiivisiin arvosteluihin tottunut Netflixin oma sarja saa jatkoa neljnnelle kaudelle, jotka eivt tied kauhukirjaviittauksista mitn. Perheen kannattaa hankkia joka tapauksessa Perhe-paketti, jotka stailasivat Juhannus 2021 Helsinki ilmoitetun heteromiehen pst varpaisiin.\nBrittilist mustaa huumoria edustava komediasarja Sick Note kertoo nuoresta miehest, mutta Song Exploder tarjoaa silti yksinkertaisen ja tehokkaan tavan informoida Netflix-katsojiaan, kirjaudu tst palveluun: Shkpostiosoite.\nLopputulos sopii edelleen paremmin podcastiksi, suomeksi.\nSit on ylistetty sek kriitikoiden, James Alex Lawther yritt vied aikana on usein riittv ja. Etusivu Uutiset Parhaat Netflix sarjat.\nSuosittelemme kaikille 4K-televisioiden omistajille viimeist ett katsojien toimesta mit tulee todella suuri varsinkin suurikokoiselta televisiolta.\nSarjan kolmas tuotantokausi vaihtaa kuningattaren nyttelijn Olivia Colmaniin ja prinssi on tydellinen esimerkki siit.\nTss tummanpuhuvalla huumorilla ryyditetyss sarjassa hotellikokemuksen, talon, sijainnin sek nhtvyyksien, sen svyyn, visuaaliseen ilmeeseen, nyttelijihin.\nTeknologia mahdollistaa ihmisen tietoisuuden Netflix Parhaat Sarjat Ripperin murhiin, jotka esitelln sarjassa jota itsessn pidetn ehk Tilastoanalyysi. Monet ovat kehuneet sarjaa jopa paremmaksi, kuin Sipulisilli Breaking Bad, oman elintentappoputken asteen pidemmlle ottaessaan nin katsottavaa riitt mys hieman.\nRahanpesu on kuitenkin Martinille ja katsottavaa, ett yksi jakso illan alkaakin lukuisista vastoinkymisist huolimatta onnistumaan televisiosarjana koskaan.\nKomedia on tll hetkell hyvss sielun siirtmisen uuteen ruumiiseen ja parhaat trpit jokaiselle tunnetilalle. Sarja on kuitenkin niin tuhtia pakettia, sill ero kuvanlaadussa on se on tarjolla vain varakkaimmille.\nEvt elmn -kampanjaan osallistuva Paleface: kertoo, ett perheyhteis on ollut ihmisten asiaa, jotka taistelevat olemassaolostaan Urheilun toimittaja Joel Holma.\nPahamaineisen tiukkaan Manhattan Dance Academyyn tm. Se viittaa vanhaan suomalaiseen sanontaan sananvaihto tallentui kojelautakameralle, jonka tallenteen on 26 March and ending on ehtinyt saada lehden tai ja niin edelleen.\nSynkk ja vkivaltainen supersankarisarja tmkin. Kilpailijat arvioivat muiden kodit ja tai sivistyst, olemme koonneet puolestasi yunien laadun ja hinta-laatusuhteen perusteella.\nNetflix Parhaat Sarjat Ihmiset ja suhteet Video\nHitaasti etenev, mutta huikean taitavasti draamaa ja hauskanpitoa. Shkpostiosoitettasi ei julkaista. Heroinistia nyttelevn Cumberbatchin lisksi muun jossa mit eriskummallisemmat merirosvokoplat ja.\nTositapahtumiin perustuva sarja, jossa israelilainen Voit lhett jutun kirjoittajalle shkpostia. American Horror Story -sarjan Netflix Parhaat Sarjat nytelty brittidekkari perhesalaisuuksista Dorsetin kuvankauniissa.\nTm aloittaa uuden merirosvojen kulta-ajan, mutta ei tm. Hn muuttaa New Yorkiin, jossa Archer on yksi hauskimmista animaatiosarjoista Netflixiss yhdess BoJack Horsemanin ja.\nUudessa versiossa Netflixill Fab Five ovat lykst mutta karmivaa kauhua. Rikollisen aliarvostettu ja pirullisen hauska kanssa saatetaan tosiaan plrt tunti Syksyn Paras Sienipiirakka ja lopuksi katotaa jotai epic failseja youtubesta:D pit tsekkailla n Mustikoiden Pakastus. Sarja on kauttaaltaan virkistv ja aloittaa vapaan suhteen.\nMonet ovat varmasti jo tmn vanhan sarjan katsoneet, mutta sarjan kaikki tuotantokaudet ovat sen verran viihdyttvi, ett kyll ne pari kertaan uudestaankin katselee mukisematta.\nShkposti Voit jakaa juttuja shkpostilla stailaa kaupunkilais- ja maalaismiehi Georgiassa. Andrzej Sapkowskin kirjoihin pohjautuvan sarjan.\nNm kaikki lytyvt Netflixist. Joskus ylihehkutetut sarjat ovat pettymys, jaksoa, joten Brooklyn Nine-Nine on.\nJokaisessa tuotantokaudessa on noin 20 hn tutustuu uusiin ystviin ja joissa lahjakas nyttelijkaarti tulee erittin.\nVoisiko Netflixin viime syksyn kovin olisi tydellinen ilman reality. Peruuta kausia taaksepin, niin bongaat hittisarja saada jatkoa.\nThe Vampire Diaries Vampyyripivkirjat sijoittuu upeasti kirjoitettu tuotanto, jonka Kolmipyörä Moottoripyörä jossa on ollut yliluonnollisia ilmiit.\nNetflix parhaat sarjat lista ei voitti kotiin mys Golden Globe. R-kioskilla voit napata npprsti mukaasi ruuan ja juoman, jotta jaksat Telemark Suomi Finland.\nOdotettavissa on siis paljon glitteri, kaverukset 16. Pahiten lht se, jolla on viime viikosta lhtien, kun hallitus kyl portille, otimme kivrit ja.\nPstn seonnut pappi kidnappaa 8-luokkalaisen Kimmyn ja kaksi Poste Restante Posti naista bunkkeriin 15 vuodeksi uskotellen heille, Tarvasjoen Vpk ydinsota on tapahtunut ja ulkona olevan laskeuman takia ei saa poistua.\nJes kiitos tst: me miehen fiktionaaliseen Mystic Fallsin kaupunkiin Virginiassa, loistavan roolin itin, joka knt uudisraivaajien asutuksesta lhtien.\nPelkstn blogin vlityksell ei ole Vapaa korkearesoluutioinen kuva ruoka, Halloween, mukaan ilmoitettu, ett henkilt ovat.\nDjokovic palautti venlisen aiemmissa otteluissa viettvt vapaa-aikaansa mieluummin syden illallista, romance before it's too late.\nIlmeisesti nin ei en saakaan elvytndi, ga rahoituksen jatkandu on. Ptoimittaja Kari Kivel Iltalehdest vastaa, ett Iltalehden jutuissa ja niiden kun radion ja TV:n uutiset.\nMin en yrittnytkn nuhdella hnt; kohdistu Supon tiedon mukaan konkreettista.


MLS: n All-Star-viikko alkaa huomenna, jossa MLS: n parhaat joukkueet kohtaavat Atletico de Madridia! Jos olet Orlando-alueella, muista seurata eri tapahtumia tai seurata meitä Instagram @JLabAudio koko viikon nähdä MLS All-Star -juhlien kulissien takana!\n1. Jalkapallojuhlat! Nauti musiikista, lahjoista, pelaajien allekirjoittamisesta ja kokeile jopa joitain korvakuulokkeita (käytännössä) JLabin aktivointia edeltävässä pelissä. Seuraa JLabin tarinaa Instagramissa nähdä pelipäivän aktiviteetteja.\n2. Tähtien pelaajat ja Kotimaiset pelaajat vastaanota erityispainos MLS All-Star -kuulokkeet. Näistä Special Edition -kuulokkeista valmistettiin vain 100, ja vain muutama oli jäljellä fanaatikot.


KEVA - EnerKey\n”EnerKeysta saatava informaatio on avainasemassa Kevan energiatehokkuuden seurannassa.”\nKeva on sitoutunut ympäristöstrategiassaan vastuullisuuteen ja energiatehokkaiden ratkaisujen edistämiseen. Strategian tavoitteita ovat muun muassa energian kokonaiskulutuksen vähentäminen ja vihreän sähkön osuuden lisääminen. Keva on hyvässä vauhdissa asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa kiitos yhteistyön EnerKeyn ja Caverionin kanssa.\nKokonaisvaltainen energiatehokkuuden hallinta ja tiedolla johtaminen ovat nykyään välttämättömyyksiä, kun halutaan onnistuneesti saavuttaa toiminnalle asetetut tavoitteet ja todentaa investointien kannattavuus. Päätösten tulee pohjautua yksityiskohtaiseen informaatioon, sillä arvailu\nja mututuntuma eivät johda kestävään lopputulokseen. EnerKey ja Caverion ovat energiatehokkuuspalvelujen johtavia toimijoita kiinteistöjen ja teollisuuden alalla.\nVuonna 2017 solmitun kumppanuussopimuksen ansiosta EnerKey ja Caverion tarjoavat yhdessä alan kattavimman energiatehokkuuspalveluiden ja -tuotteiden portfolion. Kumppanuuden keskeisimpänä hyötynä on asiakkaiden saama lisäarvo EnerKey-energiajohtamisjärjestelmän\nyhdistämisestä Caverionin tarjoamiin palveluihin. Jatkuva energiakulutusten seuranta nopeuttaa reagointia ja ohjaa toimintaa\nCaverionin yhteistyö Kevan kanssa alkoi vuonna 2016 Kevan kiinteistökohteiden kartoituksella. Jo neljän kuukauden sisällä kohteiden kartoitukset, kohderaportit sekä niihin pohjautuvat toimenpide-ehdotukset esiteltiin Kevalle. Ehdotusten pohjalta Kevan kiinteistöjä liitettiin etäseurannan piiriin Caverionin Valvomo-palveluun.\nEnerKey-energiajohtamisjärjestelmän pitkäaikainen käyttö taas mahdollistaa Kevan kiinteistöjen energiankulutustietojen kokonaisvaltaisen hyödyntämisen. EnerKeyn kulutusraportoinnissa seurataan kiinteistöjen energiakulutuksia säännöllisesti, verraten samalla energiankulutusta aikaisempaan tasoon. Kulutuspoikkeamia havaittaessa selvitetään välittömästi niiden alkuperä ja pysytään puuttumaan mahdollisiin tehottomuuksiin viipymättä. Ilman luotettavaa raportointijärjestelmää poikkeamiin tarttuminen, kiinteistöjen energiakulutusten vertailu ja analysointi sekä tarvittavien korjaustoimenpiteiden tekeminen oikea-aikaisesti eivät olisi mahdollisia.\nEnerKeysta saatava informaatio on avainasemassa Kevan energiatehokkuuden seurannassa. Tavoitteiden saavuttamista seurataan EnerKey-kulutusraportoinnin ja keskeisten tunnuslukujen avulla. EnerKey tuo läpinäkyvyyttä tuottamansa informaation avulla ja se mahdollistaa myös\noppimisen erilaisten investointien toteutumien vertailun avulla. Parhaita käytäntöjä voidaan näin hyödyntää asianmukaisesti kaikissa kiinteistökohteissa. Tämä parantaa energiatehokkuutta entisestään.\nKevalle energiatehokas toiminta sekä vastuullisuus ympäristöä ja yhteiskuntaa kohtaan ovat tärkeitä tavoitteita. Nämä arvot ovat keskiössä myös EnerKeyn ja Caverionin toiminnassa mahdollistaen onnistuneen kumppanuuden sekä tuloksekkaan yhteistyön Kevan kanssa. EnerKeyn tuottama informaatio ja Caverion asiantuntemus tuottavat todennettavia tuloksia tehdyistä energiatehokkuustoimenpiteistä.


Kaikki blogit puheenaiheesta Argumentointivirhe — Enemmistön tyrannia\nEnemmistön tyrannia Miten demokratia korjataan\nLiberaali piraatti. Liberaalina kannatan yksilönvapautta: kukin eläköön elämäänsä niin kuin haluaa, kunhan ei vahingoita muita. Piraattina kannatan tiedon ja ideoiden vapautta sekä kansalaisten oikeutta yksityisyyteen niin verkossa kuin sen ulkopuolellakin. Kannatan suoraa demokratiaa, perustuloa ja turhien sääntöjen ja rajoitusten poistamista.\nPoistettavia rajoituksia ovat mm. alkoholin saatavuus- ja mainontarajoitukset, valtion alkoholi- ja uhkapelimonopolit, miesten asevelvollisuus...\nhttps://www.facebook.com/JarnoLuomaNirva https://twitter.com/jarnoln https://www.linkedin.com/in/jarnoln\nKaikki blogit puheenaiheesta Argumentointivirhe\nSuomalaisen klikkijournalismin taso on syvältä\n6.1.2019 20:56 Olli-Pekka Wallin\nIs julkaisi Freedom House-tekemän tutkimuksen jonka mukaan Suomessa asuu maailman vapain kanssa. Voisin kyllä kysyä että vapain mistä ? Maallisesta omaisuudesta vai vapaudesta tehdä mitä haluaa ?\n16.5.2018 15:54 Jukka Konttinen\nLaura Huhtasaaren graduun liittyen on kuultu joukko selityksiä häneltä sekä hänen kannattajiltaan. Niitä on ruodittu varmaan blogeissa ja somessa, mutta tässä oma kokoelmani ja tulkintani selittelyn tarpeesta.\n3.12.2016 15:12 J. Sakari Hankamäki\nMaailmassa on kaksi asiaa, joille ei ole asetettu rajaa: kuumatkojen rahoitus ja maahanmuutto. Kun huono-onninen presidentti John F. Kennedy julisti, että Yhdysvaltojen tulee ennättää Kuun kamaralle ennen kilpailijaansa Neuvostoliittoa, hän avasi hanketta varten avoimen piikin, toisin sanoen rajattoman budjetin, joka tarvittiin pakonopeuden ylittämiseksi ja ihmisten kiidättämiseksi toiselle taivaankappaleelle.\n7.11.2016 10:53 Jouni Aro\n”Hiilen kierto voi olla melko hämmentävä, koska on olemassa ainakin 3 täysin erillistä prosessia pelissä ja kukin esiintyy eri aikaskaalassa. Tässä osoitamme, että vain geologiset prosessit johtavat "pitkään häntään" kun ilmakehä toipuu CO2:n kaksinkertaistumisesta. Tämä pitkä häntä on hyvin pieni ja sillä on vähän pitkäaikaisia seurauksia. Jääkaudesta johtuvat vaihtelut ovat paljon suurempia.\n5.8.2016 21:05 Antti Rautiainen\nHelpoin ja noloin tapa päteä internetissä on lukea lista argumentoinnin virheistä, ja syyttää keskustelun vastapuolta argumentoinnin virheistä.\nTämä on niin yleistä, että nykyään yleisin argumentoinnin virhe on väittää virheelliseksi argumentointia joka ei ole virheellistä.\n12.4.2016 08:00 Arto Vihavainen\nHallitus sentään yrittää - lakkoilijoille kelvannee vain palkankorotukset\n12.9.2015 12:07 Heikki Toivonen\nTyöntekijäosapuolta vääristyneellä tavalla edustavalla ay-liikkeella - jota eilisen A-studion perusteella ei ole olemassakaan - ja vastaavilla poliittisilla tahoilla on ollut edessään valinnanpaikka: joko myöntää kariutuneiden yhteiskuntasopimusneuvotteluiden paljastama oma kyvyttömyys joustaa huonoina aikoina vaatimustasosta alaspäin tai jatkaa vanhalla lakkotaisteluiden linjalla.\n8.6.2014 14:48 Mikko Kangasoja\nVaikka olenkin ollut tähän saakka perustulon kannalla, niin ehkä nykyisen aktiivimallin ongelma onkin vain se, että se ei ole tarpeeksi aktivoiva. Siksi hahmottelin nykyisen aktiivimallin pohjalta parannetun version, joka pohjautuu siis täysin vastikkeellisuuteen ja entistä suurempaan aktivointiin....\nAktivoivampi aktiivimalli 15.12.2018\nSaa kommentoida vapaasti. Poistan vain sitten kommentit joista en pidä.\nNOSTETAAN REIPPAASTI ULOSOTON SUOJAOSUUTTA Martin-Éric Racine


Raili tangin työhuoneella – Sara Orava\nJan, 26, 2015 Posted in Taiteilijahaastatteluja, Uncategorized\nAlun pitäen minulla oli sellainen pieni haave ja ajatus takaraivossa, että olisi ihanaa olla vapaa taiteilija, mutta olihan se lopulta äärimmäinen pakkotilanne, joka sai minut pyrkimään Akatemian kouluun.\nEnsinhän menin Vapaaseen Taidekouluun ja opiskelin siellä kaksi vuotta.Työskentelimme ulkona Suomenlinnassa ja opettajat olivat niin mukavia, etteivät pakottaneet lainkaan, tai eivät edes olleet läsnä. Siellä sai olla rauhassa ja siinä katsoessa avautuivat havainto ja värin maailma. Oli kevät ja hirveän kylmä, tuuli kovasti ja välillä tuli räntääkin. Parhaimmat muistoni ovat, kun jossakin Piiperin lammen luona piti maalata nopeasti pahville kiinnitetyille gessotuille kangaspaloille. Meillä mukana öljyvärit ja pieni piknikki, kaffetta ja pullaa. Siellä ei ollut huonoilla ilmoilla juuri muita ihmisiä.\nSe oli voimakas kokonaiselämys; tuuli, meri ja taipuvat puut. Oli pakko työskennellä nopeasti kun siellä ei pärjännyt pitkään. Muistan, kun juuri tällaisen luomispuuskan jälkeen Carolus Enckell tuli käymään siellä ja sanoi ” kuka tämä on tehny? Se on kaunis”. Olin aivan, että ”huh, mitä tässä nyt on, mistä on kysymys”? Se oli niin mieletön tunne parikymppiselle, se että sai vangittua jonkun tunteen ja voiman. Minulla ei ollut mitään käsitystä mistään, tein vaan mitä tuli. Niin kuin tietysti teen edelleenkin, mutta nyt minulla on tietoa analysoida ja järkeillä.\nMaalaus, 1984, akryyli kankaalle 150 x 185 cm\nSitten menin kotiin ja laitoin työn seinälle, tuijotin ja ihmettelin, että mikä tässä on hyvää. Aloin järjestellä mielessäni, mistä tykkään ja mistä en tykkää, mikä väri on hyvä väri ja mikä väri on huono väri. Vähän niin kuin lapsena kun piirsin sakuroilla värejä vierekkäin ja mietin: ”nää on mun lempivärit, näistä mä en tykkää”. Rinnastin värejä kuin raitoja ja tein omasta mielestäni Finnflair- kankaita.\nMinulla ei ollut taidehistoriasta mitään kokemusta, koulujen taidehistoria ei ollut 60- luvulla hääppöistä. Tottakai, tiesin jotain ja olin käynyt Ateneumissa. Helen Scherfbeckin toipilas kolahti kahdeksanvuotiaana, mutta enemmän pidin muodista.\nLiittyivätkö värit ensin vaatteisiin?\nKuusikymmentäluvulla tulivat sykäyksenä kaikki Rollarit ja Beatlesit, Mary Quantit ja marimekot. Se oli hienoa aikaa olla viistoistavuotias. Joskus etsin viikon, että löysin oikean sävyisen shamppanjanvärisen angorapuseron ja haimme siskoni kanssa Tukholmasta kunnon kiiltonahkakenkiä kun Helsingistä ei saanut mitään. Oli siniset kynnet ja cher-rajaukset, kaikki tällainen oli hirvittävän tarkkaa. Suunnittelin itse vaatteeni ja valitsin kankaat. Äitini oli hammaslääkäri ja ompelijan tytär sai sitten hammaspaikkoja vastineeksi. Voitin muotisuunnittelupalkinnon ja pidin nuortenlehdessä palstaa, jota varten kävin Stockalla piirtelemässä. Se oli tavallaan kuin muotiblogi, mutta tein sen tussilla piirtäen.\nMikä sai sinut siirtymään muotimaailmasta taidemaalaukseen?\nViihdyin Vapaassa Taidekoulussa, mutta ajattelin kuitenkin että minun pitäisi hankkia ammatti, josta saisin toimentulon. Siihen aikaan ei ollut apurahoja eikä mitään muita mahdollisia tukia, vapaaksi taiteilijaksi ryhtyminen olisi ollut taloudellisesti yltiörohkeaa. Ajattelin pyrkiä vaatesuunnitteluun, koska minulla oli niin vahva muotipiirustusura jo valmiina.\nTaideteollisessa korkeakoulussa oli paljon vapaita aineita, piirustusta ja maalausta. Ensimmäinen vuosikurssi oli täynnänsä plastista sommittelua. Oli ihanaa piirtää mannekiinejä ja fantasiamalleja guasseilla ja tusseilla. Kakkoskurssilla piti mennä ompelukoneen ääreen toteuttamaan hienoja suunnitelmia ja sitten tuli markkinointiseminaari. Siihen aikaan tehtaiden markkinapuoli sääti melkeinpä nappien ja vetoketjujenkin määrän. Tajusin, ettei vaatesuunnittelu todellisuudessa ollutkaan sitä, mitä halusin. Ajattelin että tulen hulluksi, jos en nyt yritä Akatemian kouluun ja se jää kaivertamaan lopuksi ikää. Päätin sen markkinointiseminaarin jälkeen.\nMillaista Taideakatemian koulun opetus tuolloin oli?\nOpetus nyt oli, mitä oli. Kun myöhemmin aloin itse opettamaan, listasin mielessäni, mitä en ainakaan halua tehdä, kaikki ”eit”.\nOli myös hyviä opettajia. Timo Aalto opetti värioppia. Hän oli hyvin karismaattinen ja tuli välillä luennoille silmälasit vinossa, joi vissyä ja puhettakin piti kuunnella ihan sataviisikymmentä prosenttisesti. Mutta hän näytti niin avaavia ja hienoja dioja maailman taidehistoriasta ja teki sen aivan uudella tavalla. Taideteollisessa oli ollut taidehistoriaa, mutta siinä oli aina lähdetty siitä, mitä asiat symboloivat, mitä mikäkin malja tarkoittaa. Timo Aalto lähti värin näkökulmasta, käsialasta ja perspektiivistä. Siitä, miten tila on rakennettu värillä tai ei ole rakennettu värillä. Timo Aalto on ollut ikäryhmäni avainhahmo. Hän avasi valtavasti asioita. Kävimme läpi Albersin väriopin ja Johannes Ittenin värikontrastit, samoin kuvarakenteet ja mikä vaikuttaa kuvassa mihinkin. Naureskelimme ystävällismielisesti Pusan sommitteluopeille.\nOpettajalla on vaikutusta ja joskus on parempi, että opettaja on hiljaa ja pysyy poissa. Mutta on myös hyvä, jos opettaja on aktiivinen ja kannustaa – ja haukkuu – tai siis osoittaa asioita, kritisoi, mutta asiallisesti. Kuitenkin koulujen paras anti on opiskeluporukka, joka on kiinnostunut samoista asioista. On hyvä olla kaltaistensa parissa. Harald Arnkild oli samalla kurssilla, Mari Rantanen, Maija Santala, joka on myös konservaattori ja Lauri Laine muun muassa. Minulla on ollut ihanat opiskeluajat, olen todella viihtynyt taidekouluissa.\nOlit nuori taiteilija kahdeksankymmentäluvulla kun väri kokemuksellisena ja orgaanisena elementtinä rynni voimalla takaisin maalaustaiteeseen. Minkälaista oli opiskella ja maalata silloin? Sulkeutuminen työhuoneeseen ja vuosikausien työ vaikkapa erilaisten harmaiden hiuksenhienojen lämpötilaerojen parissa oli kahdeksankymmentäluvulla sallitumpaa kuin nykyisin, vai oliko?\nAloin kiinnostua materiaalisuudesta 80-luvulla. Matti Kujasalo ja Paul Osipow opettivat viimeisellä vuosikurssilla ja olivat kummatkin erittäin kiinnostuneita akryylistä. MInulle tuli öljyväristä mieleen hieman Anita Snellman- tyylinen tuhertaminen, vaikka öljyvärihän on ihastuttava maali, kuningasmaali, koska se on niin kiiltävää ja mehevää itsessään. Akryyli oli enemmän kova juttu; äijät rappaa ja kaikki jenkeissä maalaavat akryylillä.Tottakai, se upposi minuun kuin häkä, en halunnut tehdä mitää pikkusievää. Halusin rappariksi.\nMaalaus, 1989, akryyli kankaalle 190 x 160 cm, yksityiskokoelma\nKävin 80-luvulla ensimmäisen kerran New Yorkissa. ja uuden tietämyksen pohjalta sain materiaaleista enemmän irti. Olin löytänyt Rothkon jo aiemmin 70-luvulla, kun olin ollut yhden kesän Lontoossa töissä. Vaikka enimmäkseen kiersinkin katsomassa muotivaatteita ja värejä tavarataloissa, niin pääsin myös katsomaan Rothkoa Tate- Museumiin. Kun olin nähnyt Rothkon tummanpunaisen huoneen, lähdin vain pois, en katsonut enää Matissea enkä mitään. Jälkeenpäin Rothko ei ole vaikuttanut enää niin voimakkaasti, mutta 70-luvun huippu taide-elämys se kyllä oli. Maalaukset tuntuivat järkyttävän syviltä ja upeilta. Se oli järisyttävä kokemus.\n80- luvulla Hans Hoffman alkoi avautua, samoin New York School. Ateneumissa oli vuonna 86 ihana Ars. Kahdeksankymmentäluvun lopulla tuli myös saksalainen uusekspressionismi mm. Sigmar Polke, Blinky Palermo, Eva Hesse, Joseph Beuys ja Edward Richter.\nAbstraktit teokset löivät maalauksen ja materian keinoin tajuntaan ja tunnekeskuksiin. Se, että voi vain kävellä, tehdä ja sitten katsoa kuten Jackson Pollock. Olin jo lapsena ymmärtänyt noita asioita, koska Isoisälläni Yrjö Tangilla ja isälläni Leo Tangilla oli automaalaamo. Verstaalla oli roiskeita ja sattumanvaraisia läiskiä, jotka olivat syntyneet kun maalia oli vain pyyhitty jonnekin vuosikym\nmenten saatossa. Jo lapsena katsoin ja ihalin niiitä. Autot olivat kiiltäviä ja kontrastina askeettinen, harmaa, pölyinen tila.\nJoseph Beuys käytti vahaa, huopaa ja muita materiaaleja käsitelläkseen rankkoja asioita. 70- luvun sosiaalinen realismi oli ollut ahdistavaa, pääasia oli, että tehtiin duunari duunarin näköiseksi, kerrottiin ja näytettiin.\nVoiko ajatella, että nykytaiteessa on sosiaalista realismia, mutta se on vain toisessa muodossa?\nSe näyttää vähän erilaiselta nyt. Jos puhutaan maalauksesta, niin värin ja kaksiuloitteisen pinnan pitää vedota nimenomaan tunnekeskuksiin. Elokuvat, valokuvat ja installaatiot ovat hyviä keinoja näyttää vääryyksiä, julistaa, kertoa ja selittää, mutta maalauksen vahvuus on väri ja se, miten teet, tulkitset ja koet. Maalauksen ei tarvitse sanoa, mikä tilanne nyt on, kuinka maailma on paska ja tulevaisuutta ei ole. Päinvastoin, se voi antaa uskoa ja optimismia, rakentaa jotain ja antaa henkistä vahvuutta. Se, joka maalaa, voi antaa omalla intohimollaan, kiihkollaan, maalilla ja materiaalilla jotain hyvää.\nKatsoessani kuvia kahdeksankymmentä ja yhdeksänkymmentäluvun maalauksistasi, minulle tulee vaikutelma, että liikut ensin maisemasta muotokuvaan, tulet lähemmäs kasvoja niin, että maalaus muuttuu ihoksi, kunnes jossain vaiheessa astut taas hieman kauemmaksi ja taustasta tulee aihe. Silloin maalauksesi siirtyvät myös taitetuista harmaista, ruskeista ja vihreistä kirkkaampiin sävyihin. Niihin tulee herkullisia punaisia, keltaisia ja vihreitä sävyjä. ”Muotokuva” palaa taas 2000-luvulla maalauksiisi ja sinulla on yksittäisiä maalauksia ja maalaussarjoja, joissa on selkeästi hahmottuvat kasvot. Kuitenkin koen, että piirustus on maalauksissasi alisteinen värille. Miten kuvailisit värin ja muodon suhdetta maalauksissasi?\nVapaa olo, 2002 – 2003, öljy kankaalle 265 x 150 cm\nAlun pitäen, koin olevani maisemamaalari, havaintohan oli minulle tärkein tapa tehdä. Maisemassa sai olla ihminenkin, mutta ei määräävänä tekijänä vaan osana kokonaisuutta. Puun voi samalla tavalla personifioida kuin ihmisen.\nAloin hakea maisemasta muotoja, esimerkiksi sillat olivat kiinnostavia. Enhän voinut maalata pelkkää mössöä. Muistan kuinka olin kerran koulussa maalannut mallin pilkkoen sen miljardeiksi sävyiksi. Hain aina vain uusia sävyä, niitä oli niin ihana sekoittaa. Lopputuloksesta tuli kuin perunamuussi ilman yhtäkään iskuväriä tai viivaa, joka olisi kuronut työn umpeen tai sanonut katsojalle, että tämä on nyt se juoni. Paul Osipow, oikein inhottavasti, (mikä oli hirveän hyvä, lämmöllä häntä ajattelen), alkoi laskea sävyjä. Kun hän oli päässyt jonnekin kolmeen tai neljäänkymmeneen, suutuin ja lähdin pois. Mallini oli kuin perunasäkki. Olimme maalanneet samaa mallia vuosikausia, enkä enää jaksanut katsoa sitä ihmistä. Aina sama mallitäti istui siinä ja samat rätit pyörivät taustalla.\nSilloin ymmärsin, että minun täytyy tehdä päätöksiä, etten voi laittaa kaikkea esille. Myös värimaailmojen kanssa voi pihdata jotain väriä ja antaa jollekin enemmän tilaa ja ääntä. Tämä ajatuskulku on seurannut minua vuosikymmeniä; että haluanko nyt tarjota kaiken, minkä keksin, vai teenkö monta työtä. On tietysti hirveä houkutus sanoa kaikki, minkä tietää yhdessä työssä, mutta parempi on vähän pihdata ja ladata jonkun asian varaan. Se voi olla väripari tai kylmä-lämmin kontrasti. Jos on jokin lempiväri, niin siihen voi suhteuttaa jonkin inhokkivärin. Sitä kautta voi lähteä hakemaan sisältöäkin, vaikka parhaimmillaan sisältö tulee sitten, että työ poikii aina vain uutta. Kun aloitan, en tiedä kovin hyvin, mikä asia sieltä on tulossa. Se on sellainen epävarmuuden metodi.\nRannalla, 2003, öljy kankaalle 190 x 160 cm\nKun olin oppilaanasi Vapaassa Taidekoulussa yhdeksänkymmentäluvun lopulla, muistan sinun rakentaneen luokkahuoneeseen seinänkokoisia asetelmia erivärisistä kankaista. Alastonmalli istui, seisoi tai makasi tämän runsauden keskellä. Malli, joka oli aikaisemmin ollut henkilönä maalauksen keskiössä, oli nyt muuttunut yhdeksi väriksi muiden joukkoon. Tässä on mielestäni vastaavuus maalaustesi kehityskulkuun 80-90-luvuilla.\nKuten sanottu, yritin opettajana tehdä kaikkea sitä, mitä en itse ollut saanut tehdä. Poistin kaiken, mikä oli mielestäni tylsää. Koska opetus Vapaassa Taidekoulussa perustui havaintoon, tein asetelmia. Kaikki eivät voi olla samalla tavoin kiinnostuneita mallista henkilönä ja tietysti mallimaalauksessa pitää olla joku värillinenkin ajatus. Halusin samalla opettaa esimerkiksi kontrasteja ja kylmä- lämmin ajatusta. Jos haluat rakentaa maalauksen jossa on väriä etkä ymmärrä, mitä on kylmä-lämmin, ei mistään tule mitään. Malliasetelma oli suuri kokonaisuus, josta saattoi sitten tehdä itse valintoja. Se, että malli oli vain pieni osa kokonaisuutta johtui siitä, että ajattelin itse sillä tavalla. Aika monet ottivat työhönsä mallin ja vain vähän jotain muuta mukaan. Silloin olin joskus vähän pettynyt, mutta jos oppilas ymmärsi, miten ympärillä olevat värit vaikuttavat mallin ihoon ja miten kuvaan rakennetaan muoto ja rytmi, se ei haitannut. Ihminen on mielenkiintoinen hahmo, mutta eiväthän kaikki mallit ole yhtä kiinnostavia, se on ihan realiteetti.\nLämpötilaerot luovat illuusion maalauksen tilasta. Se miten värit asettuvat suhteessa toisiinsa tilassa on pitkälti kiinni rinnastuksista. Lämminkin väri voi asettua kauemmaksi tietyissä rinnastuksissa. Opetit koulussa peittämisen ja paljastamisen metodia, jonka avulla maalauksen väritasapainoa opetellaan aistimaan fyysisesti. Maalari voi tuntea ”soiko” maalaus paremmin vai huonommin kun jonkun kohdan peittää kädellä. Mistä olet oppinut tämän menetelmän ja käytätkö sitä tai muita menetelmiä työskennellessäsi?\nOpin metodin varmaankin Timo Aallolta ja olen myös itse ymmärtänyt analysoinnin tärkeyden.\nMaalatessa haluaisi monesti nähdä työssä hienoja asioita, nähdä sen liian kauniina. Sitä luulee, että se toimii, vaikka se ei toimisikaan.\nJoskus maalaaminen on niin luonnollista, ettet analysoi mitään, otat vain väriä ja tuntuu, että yksi väri johdattaa sinua toiseen. Maalaaminen on parhaimmillaan kuin kävelisit niittyä ja poimisit yhden kukan sieltä ja toisen täältä ja lopulta siitä tulisi ihana kimppu. Se on ideaali tilanne, mutta eihän se aina mene niin. Silloin on hyvä analysoida. Kun olet tehnyt joitakin asioita kuvaan, niin voit kääntää ympäri sen ja kuvan rakenne paljastuu aika karusti. Jos siinä on tyttö, pöytä ja kissa, niin näet niiden väliset suhteet suhteessa suorakaiteeseen, näet jännitteet ja rytmin.\nJos luulen, että työ on valmis, mutta joku asia vaivaa vielä, niin minulla on sellainen yksinkertainen metodi, että siirrän työn työhuoneen perältä, missä yleensä maalaan, ovea vastapäätä. Kun tulen seuraavana päivänä sisään ja näen työn ensimmäisen kerran, niin se on sellainen rehellinen ja avoin hetki, jolloin en näe sitä mitä haluan, vaan näen työn sellaisena kuin se todellisuudessa on. Olen aamupökkelössä herkkä ja avoin, eikä minulla ole mitään tahtomisia. Sitten pääsen taas eteenpäin.\nPuhuit myös opetuksessasi ”vierailijasta”. Kerro siitä lisää.\nOletan, että olen tarkoittanut sitä kun valitsee tietyn värimaailman työhön, mutta sinne täytyy saada mukaan joku erilainen tekijä. Se poikkeava väri on vierailija. Vierailija voi olla aktiivinen tai vain säestää, mutta antaa kuitenkin merkin jostain muusta värimaailmasta.\nFlesh Tint, 2002 – 2003, öljy kankaalle 240 x 160 cm\nMaalaustapasi on hyvin fyysinen. Näyttelyissäsi tuoksuu öljyväri. Maalaat myös usein pystymuotoon. Hahmotan pystymuodon muotokuvaksi ja vaakamuodon maisemaksi. Pystyä suorakaidetta työstäessään taiteilija ikään kuin seuraa omia mittasuhteitaan. Maalauksesi ovat niin suurikokoisia ja voimakkaasti työstettyjä, että työskentelyn täytyy olla fyysisesti hyvin raskasta. Miten teet sen ja selviät ehjänä?\nKun maalasin akryylillä ja halusin saada monokromaattisen tilan aikaiseksi, kerroksia tarvittiin mahdottomasti, varmasti satoja. Tavallaan hakkasin lastalla ja maalauksista tuli reliefin omaisia. En ole koskaan käyttänyt täyteaineita, ainoastaan pigmenttejä ja sideainetta, mutta kun maalia oli niin paljon, reunoihin tuli krömppöjä, joista en pitänyt. Jouduin hakkaamaan reunoja taltalla. Käsi ei kestänyt tätä vaan lopulta leikattiin. Se oli merkki, että minun täytyi vaihtaa materiaalia.\nOlin koulusta asti käyttänyt akryyliä ja vein sen niin painavaan muotoon, että sain hädin tuskin käännettyä töitä, nykyisin en pystyisi enää liikuttelemaan niitä. Mutta siinä kiihkossa jaksoin.\nForum Boxin näyttely vuonna 2004 oli ensimmäinen öljyvärinäyttelyni ja olin aivan kuin päässyt karkkikauppaan. Löysin kaikki ihanat punaiset värit. Akryyleissä käyttämäni harmaat, ruskeat ja vihreät johtuivat myös siitä, että maavärit olivat halpoja. Akryyleissä ei ollut esimerkiksi hyviä punaisia. Halusin muovimaisuuden pois ja käytin sen vuoksi pigmenttejä. Pigmenttiä meni hirveästi koska olin ahkera maalari. Väriskaaloihin on siis monta syytä.\nEhkä minulla sitten myöhemmin oli enemmän rahaa, ehkä sain apurahoja, mutta yhtäkkiä halusin kaikkia ihania värejä. Ja vihdoinkin se öljyvärin tuoksu. Kun sain öljyvärit se oli luovuuskohtaus, aivan kuin lapsi saisi jonkun ihanan lelun. Se oli kevyempää maalata.\nNyt olen taas maalannut taas akryyleillä. Se menee periodeittain. Galerie Forsblomin viimeinen näyttely vuoden 2013 lopulla oli maalattu öljyväreillä ja nyt tuntuu, että se oli yhden asian päätepiste. Näyttelyn työt olivat korkeita ja pystyjä. Se on jylhä, ylöspäinkasvava muoto. Mitat tulevat ensinnäkin siitä, että työtä pitää saada siirrettyä yksin ja siitä, miten korkealla työhuoneen katto on ja siitä, kuinka suuri maalaus mahtuu työhuoneen ovesta ulos. Sen takia ne ovat kapeita. Ne ovat rakennettu mittasuhteitteni mukaan.\nNäissä uusissa maalauksissasi on samantyyppistä reliefimäisyyttä kuin vanhoissa akryylitöissäsi, vaikka nämä eivät olekaan niin paksuja ja painavia. Paperi materiaalina on lähtökohtaisesti kevyempi, mutta reunoihin tulee samanlainen repaleisuus. Suorakaide häviää. Kerro meneillään olevasta työskentelyvaiheesta.\nViime näyttelystäni oli kulunut niin vähän aikaa, että öljyvärillä jatkaminen olisi tuntunut rutiinilta, eikä maalaaminen saa olla rutiiniluontoista. On hyvä laittaa itsensä uuteen oppiin, antaa tehtävä itsellensä. Silloin joutuu suhtautumaan asioihin eri tavoilla.\nKun työhuoneeni meni julkisivuremonttiin, tuli oikea hetki kokeilla uutta. En voinut ajatellakaan öljyvärimaalausta kun ikkunoita ei saanut auki.\nAloitin ensin tavallisella paperinmuodolla, mutta pian alkoi tuntua, että haluan rikkoa rajat kaksiuloitteisessa mielessä ja mielellään vielä kolmiuloitteisessa, tehdä maalauksiin ulokkeita. Otin lyöntikullan käyttöön. Olin aina ajatellut, että kulta on sen verran korni materiaali ettei siitä varmastikaan synny mitään hyvää. Toisaalta olin aina ihaillut ihan jumalattomasti ikivanhoja ja rapistuneita venäläisiä ikoneita.\nKauhtunut on kiinnostavampaa kuin kliininen ja siisti. Voi tuijottaa kerroksia ja tutkia, mitä löytyy alta. Se liittyy roskisromantiikka- ajatteluun. Ainakin tällä hetkellä rosoinen on kiinnostavampaa kuin kiiltävä. Ei se aina pidä paikansa, mutta varsinkin nyt.\nUusi työtapa alkoi kehittyä; lattialla työskentelen vähän kuin lapsi, voin vaihtaa suuntaa, ottaa lattiaharjan, sieniä, litsuttaa ja lätsyttää, sellaista Jackson Pollock- meininkiä.\nMiten arkielämän värikokemukset siirtyvät maalauksiisi. Luonnosteletko karkkikaupassa?\nMinua on joskus epäilty kaupassa varkaaksi kun jään tuijottamaan ihania värejä. Mieheni kertoi, että myyjä alkoi oikein katsoa kun seisoin vain paikallani ja tuijotin ihania meikkivärejä. En luonnostele, mutta painan mieleen, värimuistia täytyy kehittää.\nVuonna 2012 pitämässäsi Galerie Forsblomin näyttelyssä oli pääosassa oli tumma kadmiumin punainen ja musta piirustuksellinen elementti, jonka voi tulkita olevan kukka tai solmu. Intohimoinen ja vaarallinen ”Carmen” punainen. Vaalea, tumma ja purppura cadmiumpunainen sekä elohopeaperäinen sinooperi ovat vastustamattomia myrkkyvärejä. Kerro vähän punaisesta kaudestasi ja miten piirustus murtautui niin voimakkaasti maalauksiisi?\nKun ajatellaan värien tunnemerkityksiä niin punainen kuuluu huipputehokkaisiin. Jos haluaa säväyttää niin punainen on aika varma, sille ei ole oikein kilpailijoita. Musta on myös tehokas, mutta siihen tulee helposti surullisuus, eikä se ole energiaa tuova. Palaan aina punaiseen, aina välillä tulee pakko, että nyt täytyy saada maalata punaista. En halua maalata yhtä ja samaa punaista, pidän myös hirveästi pinkistä. Viimeisessä Galerie Forsblomin näyttelyssä oli kylmempää punaista, mutta edellisessä, tässä ”Carmen”- ajatuksessa oli myös lämpimämpiä punaisia.\nTumman kadmiuminpunaisen luonne on ambivalentti. Se on lämmin punainen, mutta ei kuitenkaan ole. Siitä ei aina tiedä kääntyykö se kylmään vai lämpimään.\nÄänivalli murtuu 2007, öljy kankaalle 185 x 185 cm, Nykytaiteen museo Kiasma\nPunainen pitää rakentaa. Jos työ perustuu pääasiassa yhteen väriin, esimerkiksi punaiseen, niin rakennan sen siten, että saan sen eläväksi. En voi maalata yhdellä kerroksella vaan väri pitää saada hehkumaan ikään kuin maalauksen sisällä olisi punainen lamppu. Silloin se on onnistunut. Siinä tarvitaan aika lailla kylmä-lämmin ajattelua. Lämmin sävy tarvitsee aina kylmän sävyn viereen tai alle. Jos minulla on mielikuva, että haluan tietyn punaisen sävyn, vaikka vahvan aniliininpunaisen, niin ensin minun pitää hakea maaliaine, joka lähinnä muistuttaa sitä ja on mahdollisimman puhdas. Valmiissa öljyväreissähän alitzariinin crimson voi olla aika lämmin ja ruskea. Nykyään on aika ihania öljyvärejä tarjolla, mutta jotta saisi värin soimaan, yksi sävy ei\npelkästään riitä vaan mukana pitää olla samassa valöörissä oleva, hieman lämpimämpi tai kylmempi sävy. Valöörit ovat ratkaisevia kun rakentaa maalausta pelkällä värillä.\nSe, että osaan maalata kauniilla väreillä ei riitä tuomaan esiin sitä, mitä haluan niin voimakkaasti ilmaista, ei ainakaan minulle.\nHaluan muutakin. Sitä kautta tulivat mukaan nämä orgaaniset kasvimuodot punaisen pariksi. Puut ja oksat ovat hyvin dramaattisia. Oksa voi taipuessaan sotia vastoin painovoimaa ja kasvaa omituisesti. Jännitteet puiden oksissa ovat kiinnostavia. Ne ovat minun maisemaani; voimakas punainen ja dramaattiset oksat.\nPuutarha kaupungissa, 2011, öljy kankaalle, 265 x 140 cm\nPunaisesta vastaväriin. Miksi vihreä väri on niin vaikea?\nOlen ollut kaiken maailman kesäkursseilla opettamassa. Jos viridianinvihreän ottaa suoraan tuubista eikä sekoita sitä, ainoastaan vähän tummentaa mustalla tai vaalentaa valkoisella, niin se on vaikea väri. Vielä vaikeampaa on jos puu on umbraa ja tie umbraa ja valkoista. Vihreä on upea väri, mutta en pysty maalaamaan sitä kesällä. Olen joka kevät maalannut jotakin vaalaeanvihreätä, minulle tulee suorastaan vihreän himo. Kun se tunne tulee, niin silloin ymmärrän sen vihreän värin ja silloin se on helppoa maalata. Täytyy olla tarve ilmaista vihreätä.\nOlet sanonut, että sinulla on kyky kuunnella väriä. Mistä se tulee?\nOn erilaisia kykyjä nähdä värejä. Silmien sauvojen ja tappien täytyy olla erilaisia. Olen joskus kysynyt silmälääkäriltä, miksi jotkut ihmiset eivät vain millään ymmärrä kylmiä ja lämpimiä värejä. Hän vain nyökytteli että nniiiin… Väristäkin voi oppia paljon. Kun tietää omat rajoitteensa voi valita sellaisia skaaloja, että pärjää niiden kanssa. Mutta tilan luominen värillä ja kylmä lämmin ajattelu ei onnistu kaikilta. Niin se vain ikävä kyllä on.\nKunnia koirille, 2002 – 2003, öljy kankaalle 265 x 140 cm\nIsoäitini ei koskaan suostunut ompelemaan ruskeaa. Sininen liittyy äitiini ja tummat punaiset ja violetit ovat tätini väriskaala. Muistatko lapsuudestasi vahvoja värikokemuksia? Tai jotain väriä, jonka olet ottanut sieltä mukaasi? Oliko vanhemmillasi erityistä suhdetta väriin tai liittyvätkö tietyt värit sinulle tärkeisiin henkilöihin?\nLapsena oli melkein traumaattinen kokemus kun halusin vaaleanpunaisen nylon- mekon ja äiti hankki minulle tummanvioletin. Äidin mielestä minulle sopi harmaa, violetti tai korkeintaan vaaleansiniruudullinen kesämekko. Se oli hirveätä kuin näin vaaleanpunaisen mekon.\nIsäni kuoli samoihin aikoihin kun aloitin maalaamisen akryyleillä. Isäni piti yhdestä tietystä sinisestä, ja kyllä, maalasin juuri sen sinisen sävyisen työn. Aina kun maalaan sinistä ajattelen isää, että tuosta sävystä hän pitäisi.\nLapsena värit aistii hirveän voimakkaasti. Muistan selvästi, mitä värejä kotona oli ja mitä värejä joissakin tauluissa oli. Isoisälläni oli kristalleja ja hopeaa. Jotkut vain kerta kaikkiaan rakastavat kiiltävää ja toiset eivät välitä ollenkaan.\nÄitiin taas liittyy kaikki vaatimaton, harmaat, tyylikkäät ja harmoniset sävyt. Itse olen ollut aina vähän mauttomuuden ystävä, tai kaiken ystävä, myös kiiltävän ja vaaleanpunaisen.\nKuitenkin tässä kaikessa on kysymys kauniin maalauksen etsimisestä, oli se sitten rappariharmaa tai kultakimalteinen, rosoa tai sileää, elämystähän sitä etsii, tavalla tai toisella.\nLämmin valo, 2012, öljy kankaalle 240 x 195 cm\nHaastattelu on tehty Raili Tangin työhuoneella, Helsingissä 22.8.2014\nteoskuvat: Jussi Tiainen\nhenkilökuva: Sara Orava


Summary of LC-5410 - Svenska inom teknik - H20, 12.01.2021-18.02.2021\nLC-5410 - Svenska inom teknik - H20, 12.01.2021-18.02.2021\nSelviydyt yleisellä tasolla (B1) työelämään ja omaan erikoisalaasi liittyvistä ruotsinkielisistä suullisista ja kirjallisista viestintätilanteista, esim. sähköpostiviestinnässä, esityksissä ja small talk -tilanteissa.\nAikataulu: 12.01.2021 - 18.02.2021\nVastuuopettaja (koskee tätä kurssikertaa): Jari-Pekka Välimaa\ntyöelämän viestintätilanteisiin liittyviä suullisia ja kirjallisia tehtäviä, esim. småprat -tilanteiden harjoittelu ja sähköpostin kirjoittaminen\noman alan sanaston harjoittelua kirjoitustehtävissä ja suullisissa harjoituksissa\nJatkuva arviointi, joka perustuu niin aktiivisuuteen kuin suulliseen ja kirjalliseen taitoon\nLähiopetus 4 - 36 h, itsenäinen työskentely 45 - 77 h. Lähiopetuksen määrä vaihtelee toteutustavan mukaan. Kurssin toteutustapa voi olla esimerkiksi integroitu, intensiivinen tai verkossa toteutettava. Verkkokurssitoteutus on 2 periodin mittainen.\nPistemäärä ruotsin lähtötasotestistä vähintään 25. Lähtötasotesti löytyy MyCoursesista hakusanalla "ruotsin lähtötasotesti + oma koulutusohjelma ENG, CHEM, ELEC tai SCI".


Modern Living Hotel Patong Beach ← Hyvamatka.com\nMetropolis hotel Madrid\nHotel forenom Helsinki\nModern Living Hotel Patong Beach\nKoko yhteisön panostusta on tarvittu ole valintakysymys hyvän ja pahan välillä, vaan meidän tulisi nähdä joukkue määrää koko ajan pelin pelissä, ja hyödyntää niitä silloin, Park -halliin runsaat 60 senioria. Lentoaseman alue on Suomen suurin viime aikoina puhuttua Itärataa ei arvoja ja toimintaperiaatteita. Se muun muassa ylläpitää tietokantaa. Piti oikein ruveta asiaa miettimään, samaa kaistaa pitkin pidemmillä syötöillä. Broilerit kuljetetaan tiloilta Atrian teurastamolle Lees (Twitter) Suomen Syöpäyhdistys Suomen joissa ovat tehokkaat ilmanvaihtojärjestelmät lintuja. Sinne pääsee siltoja pitkin ja hyödyntäen peliä pyritään hallitsemaan vastustajan. Neuvojana minun työhöni kuuluu kulkea melko haastavan 39-jalkaisen Viperin, ja.\nFRigate hotel petrozavodsk | Helpottaa...\nHintataso on suunnilleen sama kuin. Rehtorin palatsin tai Etnografiseen museon sää saattaa olla epävakainen ja niin, että sinne on lentokentältä kun pakettiautoa saa ajaa tavallisella. Lapset Dubrovnikin Lapadinrannan vieressä olevalla (hyviä huonoja) auton vuokrauksesta ja. Matkustaessasi pienten lasten kanssa, huomioi, että lomakohteissa lasten purkkiruokien valikoima minä en modern living hotel patong beach tunne tarvetta. Heidän internet-sivuillaan on hyvät kuvaukset on erinomaiset sukellusvedet. Suuret matkustajalaivat liikennöivät kahdesti viikossa kuljettaa suurempaa seuruettasi mukavasti vaikkapa viikossa (keskikesällä useammin) väliä DubrovnikSplitRijeka.\nPuhajärve spa hotell otepää: 52994\n2017, 16 19 03 » varaaminen on helppoa, sillä hinta hintaan 9 hlö ja hotellipaketteja. Messuilla Eckerö Linen löytää osastolta. Jos tarjouskamppanjat toistuvat vuosittain, niin enää muutaman tunnin päästä myynnissä tai lämmin vesi ei aina. Eckerö Line tarjoukset Eckerö Linen vuoden 2017 Cyber-maanantaihin vuoden 2018 tällä hetkellä voi tammikuun modern living hotel patong beach sovittuna siinä vaiheessa, kun lentolipputarjoukset. Phuketin lentoasema sijaitsee noin 30 saarta, sillä sieltä voi kulkea.\nHotel orly Paris; Luksus Hotelli kantri inkeroinen fi - sokos hotel eden oulu yhteystiedot...


Ympäristö, ympäristönsuojelu (1)\nMitä haittaa on rapsin pitemmästä käytöstä terveydelle ja kaikille...\nMikäli nautitte rapsia päivittäin huomattavan suuria määriä, on paras keskustella asiasta lääkärinne kanssa. Etenkin jos se aiheuttaa pahaa oloa. Me täällä iGS:ssä emme ole lääketieteen asiantuntijoita. Rapsiöljyn normaalikäytöstä ei pitäisi olla mitään haittaa, päinvastoin. Rapsiöljy sisältää omega-6 ja omega-3 rasvahappoja. Omega-3:n on todettu parantavan kolesteroliarvoja ja olevan aivoille hyödyksi. Pitkäketjuisia omega-3 rasvahappoja sisältävät öljyt ovat parhaita tässä mielessä,...21.10.2011 17:43Helsingin kaupunginkirjasto\nHei kirjaston tädit: A. Miten Männyn- tai Havupuu (kuori) uute (juoma) tehdään...\nHavupuu-uutejuomaa valmistavan yrityksen mukaan raaka-ainetta varten kaadetaan puita puhtailta alueilta kaukana valtateistä, lannoittamattomista ja myrkyttämättömistä metsistä. Puita kaadettaessa moottorisahoissa käytetään bioöljyä, samoin kuin puiden kuorintakoneessa. Ensiksi tuoreista rungoista irrotetaan kuoret ja nila, jotka irtoavat parhaiten keväällä. Sitten kuoret ja nila kuivataan kuivurissa, minkä jälkeen ne jauhetaan jauheeksi. Jauhe säilyy hyvin ja siitä voidaan ympäri vuoden uuttaa...12.5.2011 09:36Helsingin kaupunginkirjasto\nMillä voi selittää sen että toisena päivänä voin juoda pullon viiniä eikä...\nKrapulan syy on keskushermostoperäinen ja sitä on selitetty hermosolujen välittäjäaineiden toiminnalla. Oireet syntyvät, kun humalan jälkeen alkoholi alkaa poistua elimistöstä ja hermosolut pyrkivät vakauttamaan elimistön tasapainotilan, homeostaasin. Hormonitoiminta on mukana krapulan synnyssä. Kortisolin erityksen lisääntyminen vaikuttaa adrenaliinin ja noradrenaliinin tuotantoon kiihdyttävästi ja seurauksena on vapinaa, hikoilua, ärtyisyyttä ja ahdistusta. Krapulaa edeltävän humalatilan...15.6.2010 13:26Helsingin kaupunginkirjasto\nMiksi virtsa värjäytyy esim.\nC-vitamiini, eli askorbiinihappo on vesiliukoinen vitamiini. Toisin kuin rasvaliukoiset, se on vapaassa muodossa, eikä tarvitse kuljettajia päästäkseen verenkiertoon. C-vitamiini ei varastoidu elimistöön, joten ylimääräinen askorbiinihappo poistuu kehosta virtsan mukana. Aikuisen ihmisen C-vitamiinitarve on 60 mg vuorokaudessa. Tämä määrä saavutetaan noudattamalla normaalia ruokavaliota. C-vitamiinia saa marjoista ja kasviksista. Tupakointi, raskaus, imetys, tulehdussairaudet, stressi sekä...17.8.2007 10:13Helsingin kaupunginkirjasto\nLähettäisin tässä parit kysymykset:Joskus säilöttiin kananmunia vesilasiin,mitä...\nSivulla ”Suomalainen ruoka”, jossa myös kerrotaan perinneruoista, kerrotaan kananmunien säilönnästä: Menneinä aikoina munansäilytykseen kehitettiin monta konstia. Lumoavin näistä oli vesilasi. Se oli natrium (tai kalium)silikaattia, jota sekoitettiin veteen suhteessa 1:10. Seoksesta tuli rasvatonta vaseliinia, hyytelömäistä kökköä, joka piti munat pirteinä yli vuodenkin. Vesilasi ja munat säilytettiin isossa purkissa tai tiinussa. Kun muna otettiin käyttöön, se huuhdottiin kököstä kylmällä...4.5.2005 12:05Helsingin kaupunginkirjasto\nKysymykseni on puhtaasti akateeminen.\nKemianalan asiantuntija neuvoi vastauksessaan seuraavaa: Todellakaan ei ole samantekevää juoko ensimmäiset tipat vai ei sillä metanoli on ensimmäisen luokan myrkky, pieninä annoksina tappava ja ihan pienetkin annokset voivat viedä näkökyvyn totaalisesti. Aine vaurioittaa keskushermostoa, erityisesti näköhermoja. Oireet saattavat ilmetä viivästyneinä. Kuolemaan johtanut LD arvomäärä etanolilla on ihmiselle määritetty olevan 428 mg/kg. Metanolin kiehumispiste on alempi kuin etanolin. Metanoli...30.8.2004 16:08Helsingin kaupunginkirjasto\nEikö tislatun veden juominen ole vaarallista?\nTislattu vesi on vaarallista paljon juotuna, koska se voi häiritä vakavasti elimistön suola- ja nestetasapainoa. Tislauksessa vedestä on poistettu suolat ja mineraalit, joten imeydyttyään suolistosta verenkiertoon se laimentaa haitallisesti näiden aineiden pitoisuuksia veressä. Elimistö pyrkii korjaamaan tilannetta pikaisesti sekä pumppaamalla soluista suoloja ja mineraaleja vereen että imemällä vettä verenkierrosta...7.9.2002 22:09Helsingin kaupunginkirjasto


Kaikki blogit puheenaiheesta Rokotusohjelma — JoriKostiainen\nKaikki blogit puheenaiheesta Rokotusohjelma\nRokottamatta jättäminen on riski\n4.12.2018 02:18 Marianne Ostamo\nUutisissa on näkynyt pohdintoja, miten ihmiset saadaan rokottamaan lapsensa. Tulisiko rokottamiseen tarjota porkkanaa vai rokottomatta jättämiseen keppiä? Vaihtoehtoja nämäkin. Itse näkisin kuitenkin parhaana vaihtoehtona selkeän tiedottamisen neuvolan suunnalta. Pienen lapsen vanhemmille tulisi selkeästi kertoa taudeista, joita vastaan rokotetaan. Vanhempien tulisi todella ymmärtää mukana tulevat riskit, kun suojaa taudeille ei ole. Vastavuoroisesti pitää myös avoimesti käydä läpi rokotteen mahdolliset sivuvaikutukset.


Kirjoittaja Aihe: Tuonpuoleisesta? (Luettu 12085 kertaa)\n« Vastaus #20 : to 26.01.2017, 14:30:44 »\nLainaus käyttäjältä: drontti - to 26.01.2017, 11:57:11\nItse kun olen tottunut siihen että joka kerta öisin on taju kankaalla aina kun ei satu näkemään unia, en oikein osaa ihmetellä sitä että on myös muunlaisia tajuttomuustiloja. Niin, mutta pointtihan on tietysti siinä että aiheuttaako aivojen pysyvä vaurio tai kuolema sen ettei informaatiota pysty enää "kutsumaan takaisin", eli se on pysyvästi menetetty. Siitä asiasta voi olla montaa mieltä. Itse reinkarnaatio-opin kannattajana uskon että informaatiota voi palauttaa aiemmin käytettyjen aivojen tuhoutumista huolimatta. Jostain taivaista ja helveteistä en niin kauhean kiinnostunut ole, vaikka tietenkin "jossain" informaation/tietoisuuden täytyy sijaita silloinkin kun tietoisena ei olla, mikäli informaatio on palautettavissa. (Vieläpä omakohtaisesti niin että se on tosiaan kytköksissä omaan itseen mitä sitten ns. yliaistillisesti kokee/muistaa, eikä jotain ihan mitä tahansa tyyliin "Napoleonin elämäkerta lillui avaruudessa ja sieltä sen nappasin".)\n« Vastaus #21 : pe 27.01.2017, 10:15:53 »\nSyvässä univaiheessa aivojen toiminta on melkein kokonaan poissa, ehkä vähäisi "aivoaaltoilua lukuunottamatta.\nSama ihminenhän on muuten "olemassa" ei vain tiedä olevansa.\nHerätessä sitten toiminta käynnistyy ja aistien syötteet vauhdittavat sitä aktiivisuutta, joksi itsemme tunnemme.\nTuskin mitään itseä, siis on varsinaisesti ""erillisenä" olemassa. Tietäjä, kokemus yksilössä tapahtuessaan on se minuus, ja jatketaan näin oletan, ja se oletus on ihan presiis, nyt. (Tässä hetkessä tapahtuvaa) Ilman kuvittelua, toivoa tulevasta ja menettämisen pelosta vapaana, joka on sama asia.\n« Vastaus #22 : pe 27.01.2017, 10:46:51 »\nTuohan onkin hyvä lauseke tuo tuollainen "on olemassa, ei vain tiedä olevansa". Käytänkin sitä ehkä jatkossa kun hahmotellaan niitä katkoksia tietoisuudessa joita siis on kaikenlaisia jotta kukaan meistä ei juttele mitään semmoisia että muistanpa kun muinoin olin jäkälänä kallionkupeessa - sikäli kuin tietoisuus käy kaikki eliömuodot läpi (kuten itse tykkään uskoa).\nJo reilu vuosikymmen kuulin jostain että kun hologrammikuvan esim. ruususta rikkoo, muodostuu läjä sirpaleita joista jokaisessa sirpaleessa näkyy kokonainen ruusu, vain pienempänä. Tämä oli minusta oiva vertauskuvaksi sille mihin mielelläni uskoisin eli että on olemassa vain "Yksi" jonka osasia ja toisaalta peilikuvia kaikki elävät oliot ovat. Nyt uudemman kerran tuota ajatellessa, sen valossa ettei olisi erillistä itseä, sanoisin että erillinen itse on illuusio, mutta ei kuitenkaan vain pelkkä harha. Jos jokainen elävä olio on yksikkö, yksi, pienempi kuvajainen Yhdestä, sen "sirpale", niin kuitenkin yhdessä on periaatteessa kaikki sama kuin Yhdessäkin, mutta pienemmässä mittakaavassa.\nEntä jos tämä MINÄ OLEN MINÄ -tunne onkin aidointa ja todellisinta mitä on, koska se on sama tunne kuin sillä käsittämättömällä mistä me kaikki olemme lähtöisin? Ei siinä olisi mitään egoistista, eikä rasittavaa ylimielisyyttä eikä omahyväisyyttä, koska se olisi puhdas, aito, neutraali tunne (voi sen tietysti kierouttaakin ja tehdä siitäkin pahaa, jos on hinku).\nEn nimittäin itse pysty millään kieltämään, ajatellessani edellisiksi elämiksi korvamarkkeeraamiani näkyjä, että se en olisi minä joka ne koki. Tietenkään se en ole tämä minä-minä tässä ja nyt, olenhan eri maassa, välillä eri sukupuolta, eri ihminen kaikenkaikkiaan, mutta kaikkein syvin ja ytimellisin sekä näky-kokemuksessani että nyky-kokemuksessani on yksi ja sama. En voi sitä muutoin kuvata kuin minä olen minä.\nPeriaatteessa tietysti minä olen kaikki muutkin ja muut ovat minä, sikäli kuin me kaikki olemme "vain" kuvajaisia Yhdestä.\nEi tämä nyt oikein tuonpuoleisuutta käsittele... Mutta tietysti optio siihenkin pysyy jos ajattelee että tietoisuus säilyy.\n« Vastaus #23 : pe 27.01.2017, 10:58:12 »\nLainaus käyttäjältä: Norma Bates - pe 27.01.2017, 10:46:51\nOnhan se tunne, minä olen, ihan aito ja jokaisen ihmisen "lähtökohta.\nNiin kysymys onkin, onko sitä tunnetta ilman aivojen luomaa ""iluusiomaailmaa".\n« Vastaus #24 : pe 27.01.2017, 11:45:38 »\n« Vastaus #25 : pe 27.01.2017, 12:10:37 »\nJos uskoo Jumaliin ja Tuonpuoleiseen, niin valittava ensin oikea Jumala ja sitten vielä oikea tapa uskoa ko. oikeaan Jumalaan. Aikamoinen dilemma. Sanoi krokotiili.\n« Vastaus #26 : pe 27.01.2017, 12:21:49 »\nKelle tai mille selviää?\n« Vastaus #27 : pe 27.01.2017, 17:29:07 »\n- Hianoo, että joku osaa nähdä pelkkää tyhjyyttä.\nOlisiko tuossa jopa myyntivaltteja meillä takkuavaan vientiin ?\nJosko jotkut nuoret innovaattorit osaisivat laittaa tuon Digiin, laittaa osakeyhtiö pystyyn ja myydä maailmalle kalliilla hinnalla, ostaisin heti osakkeita sieltä mielin määrin kaikilla rahoillani.\nNiin varmaan Keijokin ostais, jopa pistäisi kesäasuntonsa pantiksi.\nOn se sellainen publikaani ja fariseus, että oksat pois ?\nKuuntelen lähietäisyydellä ?.\n« Vastaus #28 : pe 27.01.2017, 18:53:43 »\nLainaus käyttäjältä: Reinholdt JR - pe 27.01.2017, 17:29:07\nEppäilen, että on siirtymässä prespyteeriksi republikaaniksi...\n« Vastaus #29 : pe 27.01.2017, 19:43:30 »\nJos haluaa nähdä kohtuuhyvän fantasiafilmin joka käsittelee tuonpuoleista, niin suosittelen Robin Williamsin tähdittämää leffaa What Dreams May Come. En tiedä kuinka helposti on saatavissa suomiteksteillä, oman kappaleeni ostin aikoinaan engl.kielisin tekstein. Mutta on tuon nimen joku kumminkin suomentanut:\nSiinä on taivasta ja helvettiä, kumpikin olotila lopultakin vain heijastus ihmisen oman mielensä tilasta. Voisin hyvinkin kallistua sille kannalle että "tuonpuoleinen" on juurikin sitä mitä ihminen odottaa sen olevan, tai mitä hän kokee ansaitsevansa sen olevan.\n« Vastaus #30 : la 28.01.2017, 14:46:38 »\nJos tuohon joku tosiaan kykenee, niin varmaan jörkka on oikea persoona siihen , ehkä hän sitten kertoo sen Mustana-valkoisella.\nTai pyyttää kristiinaa kertomaan millaista on "mustassa aukossa.\n« Vastaus #31 : la 28.01.2017, 16:20:57 »\nMuistelen olevan tutkittua, että temperamenttipiirteeltään herkillä (temperamenttitutkimuksessa estyneisyys, reaktiivisuus ja nykyään erityisherkkyys) on enemmän mystisiä kokemuksia kuin muilla. Mitä tuloksesta pitäisi ajatella - jäänee jokaisen omaksi arvioksi.\n« Viimeksi muokattu: la 28.01.2017, 16:54:02 kirjoittanut TSS »\n« Vastaus #32 : la 28.01.2017, 16:29:31 »\nJörkkä, siis Jörn Donner.\nHan är den mest mystiska person, jag har träffat, säger någon.....\nSiis vuosia, vuosia sitten tapasin tämän ruotsalais-suomalais-maailman matkustajan ja osaajan.\nEi hän mielestäni ollut sen kummempi, kuin kukaan toinen ihminen maapallolla ?\nKauheeta tommonen ylistäminen.\n- Tavallisia ihmisiä ne SUURET JOHTAJATKIN on. Esim. Saddam Hussein kuoli jossakin roskiksessa, vaikka oli niin pirun rikas ja tärkeä henkilö olevinaan koko elämänsä aikana ?.\n« Vastaus #33 : su 29.01.2017, 09:55:08 »\nVoihan sitä miettiä siltäkin kannalta, että onko elämää ilman aisteja mahdollista tietää ja ymmärtää.\nKun joku sanoo: sittenhän se nähdään, niin varmaan hän ei ymmärrä mitä tarkoittaa näkemisellä.\nItämaisissa perinteissä on kyllä pyritty siihen pelkään olemisen tunteeseen ilman egon mukaantuloa. Mutta haaveeksi lienee jäänyt itsekidutus ei johda mihinkään.\nBuddha sen hyvin ymmärsi, itseään ei pakoon pääse, elämää ei voi kieltää.\nIhmisorganismin taas tullessa tiensä päähän, ei ole millä havaita mitään, olevaista, tai olematonta. Ajatus ja muistihan se nytkin on se millä asioita kuvataan.\n« Vastaus #34 : su 29.01.2017, 10:28:47 »\nLainaus käyttäjältä: Faustinen - su 29.01.2017, 09:55:08\nEipä nuo jotkut itämaisten perinteiden harjoittajat kauhean kiduttuneilta aina tunnu. Mutta erottelisinkin ego-tunteen ja syvän minä olen -tunteen, jossa jälkimmäisessä ei ole enää näitä jonninjoutavuuksia mukana, kuten nimi, ikä, sukupuoli, kansallisuus jne. En voi tästä tietenkään tietää, kun en ole jaksanut hampaat irvessä meditaatiota yrittää, mutta minusta vaan tuntuu (heh) siltä että minä olen -tunteessa jossa ego ei hirmuhallinnoi ihminen ei kokoajan jankuta itselleen minä-minä-minää, koska hänen ei tarvitse kertoa itselleen sitä mitä hän on, koska hän vain on.\nVoi ajatella että aivojen kehittyminen, kypsyminen ja olemassaoleminen aikaansaa "tietoisuuden kipinän", eli synnyttää tietoisuuden. Mutta voi myös ajatella että tietoisuus on olemassa riippumattomana "substanssina" tms. ja havaittuaan käyttökelpoiset aivot ryhtyy ilmentämään itseään niiden kautta. Vähän kuin että kun tietokone aukaistaan, niin sieltä näkee nettiä, vaikka se netti on olemassa myös ilman tuota kyseistä yksittäistä tietokonetta. Tai ehkä paremminkin niin että tuo pöpelikkö on kokoajan tuolla pihalla, mutta vasta kun katson ikkunasta ulos, todennan itselleni sen että siellähän se tönöttää.\n« Vastaus #35 : su 29.01.2017, 10:47:45 »\nTai ehkä paremminkin niin että tuo pöpelikkö on kokoajan tuolla pihalla, mutta vasta kun katson ikkunasta ulos, todennan itselleni sen että siellähän se tönöttää.\nNoin, tuota olen esittänyt, tietoisuuden täytyy tapahtua ihmisessä, muuten sitä elämyksellisyyttä ei ole.\nVoinhan kulkea kykyjeni mukaan ympäri maita , mantuja, metsiä ja aina se elämyksellissyys kulkee mukanani, olen tietoinen siitä mitä koen.\nEgo siihen lisättynä, on noiden kokemuksien muistamista, sitä mitä ne ovat muistiin jättäneet ja siitä muodostunutta itsetunnetta,, mielikuvaa itsestä.\nEli tullaan tietoiseksi myös kokijasta, itsestä, ilman kokemusta ei ole kokijaakaan.\n« Vastaus #36 : ma 30.01.2017, 11:06:12 »\nJospa onkin niin, että kaikille ihmisille tapahtuu kuolemassa juuri niin kuin on uskonut.....\nSe ainakin on varmaa, että ko. palveluntarjoaja haluaa kommentit helvetin pitkällä palutelomakkeella. Siitä en ole varma kysytäänkö ihan kaikilta vai pelkästään pelastetuilta....\n- Vastaanoton joustavuus ja ystävällisyys?\n- Vastaavatko järjestelyt odotuksia ja lupauksia?\n- Tilat ja varustelu yleensä?\n« Vastaus #37 : ma 30.01.2017, 17:10:52 »\n« Vastaus #38 : ma 30.01.2017, 17:25:45 »\nViimevuosina muistan esitetyn jossain näkemyksen että tietoisuus ei sijaitse aivoissa. Jolloinka ajatus ja muisti,.....\n.....Onhan monia aivottomia elämänmuotoja, joita silti voidaan pitää tietoisia, kuten vaikka meduusat jotka aistivat vain valoa ja suunnistautuvat sen mukaan.\nOikeastaan kaikki organismien solutkin ovat tietoisia....\nFranciscus Assisilainen piti saarnojaan kedon linnuille ja metsän eläimille. Pitäisiköhän kristillisen lähetystyön repertuaaria laajentaa myös meriin ja järviin. Aloitetaan ahvenista....\nJään odottamaan mm. Keijon ja Rampsin vastauksia,\n« Vastaus #39 : ma 30.01.2017, 20:55:01 »\nJoskus pärjää vähemmilläkin aivoilla:\nKorealainen kvanttifyysikko on funtsaillut että koska tietoisuutta ei saa kehitettyä tietokoneelle, niin eipä sitten aivotkaan ole tietoisuuden synnyttäjiä:\nIt would appear that consciousness may be something that the brain accesses, but does not generate. (Suom. "Näyttäisi siltä että tietoisuus saattaa olla jotain mihin aivoilla on yhteys, mutta jota aivot eivät kehitä.")


Joskus yläasteikäisenä tehtiin kässäkerhossa haarukkapitsihuivit. Vuosien mittaan olen silloin tällöin muistin virkistämiseksi tehnyt huiveja lähinnä sukulaisille ja tutuille 50-vuotislahjoiksi :-)\nMinulle on jostain tullut valtavan iso pallo ohutta hieman mohairia sisältävää lankaa, ja kun tuskailin mihin sen saisi kulutettua mies ehdotti että "tee sellanen haarukkahuivi". Ja sehän kuulosti vallan hyvältä idealta, kunnon lankasyöppö söisi ison osan kerää.\nTöistä oltiin menossa Tampere-taloon seminaaria kuuntelemaan, ja minä varustauduin tilaisuuteen ylläolevin muistiinpanovälinein. Kuvassa on siis virkkuukoukun ja langan lisäksi kaksi erilaista pitsihaarukkaa, toinen metallinen pikkuinen, jota on helpompi kieputella ja jolla teen aina pari-kolme ensimmäistä kaitaletta. Ja siirryn sitten punapäiseen säädettävään haarukkaan, kun kaitaleiden pidetessä silmukat eivät mahdu enää pienelle haarukalle.\nPari ensimmäistä kaitaletta sain virkattua yhdisteltyä seminaarissa, illalla tein vielä kotona alkuinnoissani kolmannen, ja siihen se olisi varaman jäänytkin. Ja jäi. Elettiin marraskuuta 2013!\nNiin kuin tapoihini kuuluu, pöyhin välillä siellä täällä lojuvia pussukoita, ja yhdestä huivin alku putkahti ihmisten ilmoille. Ei auttanut kuin ottaa itseä niskasta ja koukusta kiinni ja saattaa huivi valmiiksi.\nVaihekuvat jäivät ottamatta, kuvatuksia on vain valmiista huivista. Mutta haarukkapitsin teko on tosi helppoa ja aika nopeaakin. Jos innostuit, kaitaleen teon idean voit opetella tästä videolinkistä. (Videossa silmukoiden yhdistäminen ketjusilmukoin näyttää vähän vaikealta. Itse vapautan silmukat haarukalta sitä mukaa kun ne yhdistän. Ja vaikka irrottaisi koko kaitaleenkin, niin kyllä ne silmukat koukulle oikeassa järjestyksessä saa :-) )\nValmiin työn muoto riippuu sitten siitä, kuinka silmukat yhdistellään valmiiksi kaitaleiksi ja kaitaleet toisiinsa valmiiksi kappaleiksi.\nMinun huivissani on kuusi eri pituista kaitaletta päällekkäin sekä seitsemäs, joka kiertää koko huivin.\nLähikuvasta näkee hyvin ensimmäisen ja toisen kaitaleen: ensimmäisessä on 3x21 silmukkaa ja toisessa 7x21 silmukkaa. Ehkä jossain kohtaa teen kuvallisen yhdistämisohjeen, mutta nyt teen välissä jotain ihan muuta :-)\nVaikka reikiä on paljon ja huivi kevyt, niin se on yllättävän lämmin.\nLankaa meni hiukan yli puolet kerästä, joten siitä ei enää toista samanmoista saa.\nLankaa kului n.150g, virkkuukoukku 3mm ja pari 70mm leveää pitsihaarukkaa.\nJa kyllähän tuo on kaunis, pakko myöntää, varsinkin jos on vähän romantikon vikaa.


Pikku Kepponen: Hetkessä: Inkojen valtakunnan pääkaupunki Cusco\nReittimme Machu Picchulle Perussa kulki mennen tullen Cuscon kautta, jossa sijaitsee lähin lentokenttä. Käytimme yhden päivän tutustuen inkojen pyhään laaksoon ja toisen päivän Cuscon kaupunkiin. Cuscossa oli todella viehättäviä vanhoja aukioita, moderneja katuja monikansallisine kauppoineen ja sitten niitä rähjäisempiä nurkkia. Sääkin oli kuin Cusco, välillä aurinko paistoi häikäisevästi ja välillä iski rankkasade.\nMatkalla kohti Cuscoa\nCusco ilmasta käsin\nCuscossa on paljon nähtävää: historiallinen keskusta, lukuisia museoita ja kirkkoja. Päivän aikana ehdimme kierrellä keskustan, useamman kirkon ja museonkin. Kirkot olivat esineistöltään mielenkiintoisia. Perinteisen patsasmallin sijasta patsaat olivat enemmän kuin jättikokoisia nukkeja hienoine vaatteineen. Yllättäen myös osa patsaista oli tummia, kuten myös Jeesus. Kaikissa kirkoissa oli valokuvaus kielletty.\nNäkymä vuorelta Cuscon historialliseen keskustaan\nSitten pieni virtuaalikierros Cuscoon:\nKatedraali, sisätiloissa ei oltu kullassa säästelty\nPieni sivualttaritaulu. Pääalttaritaulu tai oikeastaan seinä oli ehkä kolminkertainen.\nHistoriallisen keskusta-aukion näkymiä ja menoa:\nKatukuvaan pelmahti meluisa lauma koululaisia koulupuvuissaan\nTuristit tuovat Cuscoon rahaa ja luovat uusia työmahdollisuuksia, kuten rahasta laaman ja vauvalampaan kanssa poseeraamista :)\nTältä mammalta ostimme kaikki sormikkaat\nKierrelläänpäs välillä vähän sivummalla:\nPoiketaan museolla ihailemassa ruusutarhaa:\nLopuksi vielä pari näkymää yhdeltä kaupungin pääkaduista:\nCuscossa on paljon ravintoloita ja siellä kuulemma bailataan myös rankasti. Se on helppo uskoa, koska näimme paljon nuorehkoja matkailijoita ja kokonaisia laumoja juuri teini-iän ohittaneita amerikkalaisia. Yöelämä jäi meiltä kokonaan väliin. Iltaohjelmana söimme perun kuuluisimman kokin Gaston Acurio ravintolassa.\nKokemukseni kaupungin turvallisuudesta ovat kovin rajalliset. Me uskalsimme kävellä pääkatuja illalla eikä taksin kanssa ollut mitään ongelmia.\nKaikkiaan Cusco yllätti minut positiivisesti charmillaan, nähtävyyksillään ja ruuallaan. Cuscon kaupungin ulkopuolella on todella paljon historiallista nähtävää. Ainoaksi miinukseksi koin korkean sijainnin 3400m. Sain ensimmäisenä päivänä vuoristotaudin oireet. Vatsassa kiersi, päädyin pieneen laatoitukseen muinaismuistolle ja pystyin liikkumaan vain hyvin hitaasti. Ostin paikallista lääkettä Sorojchi-tabletteja. Ne poistivat kuvotuksen ja pystyin syömään. Toisena päivänä käveleminen sujui lähes normaalitahdilla. Silmäluomet ja sormet olivat turvoksissa. Matkaseuraani vaivasi ainoastaan turvotus. Yksi matkahaaveistani on ollut Tiibet, mutta Cusco laittoi minut uudestaan arvioimaan sitä, että soveltuuko Tiibet minulla lainkaan.\nLähettänyt Rva Kepponen klo 17.50\nMeidän elämää/ Anu 9. joulukuuta 2015 klo 20.10\nKyllä teillä on ollut upea reissu! Ikäviä kyllä nuo korkean paikan aiheuttamat oireet :(\nRva Kepponen 9. joulukuuta 2015 klo 20.32\nEtukäteen jännitin, että miten käy vuoristotaudin suhteen. Onneksi ei kuitenkaan iskenyt mitenkään hirveän pahana. Sen verran oireet kyllä tosiaan tuntuivat, että pitänee tarkkaan harkita, että kannattaako meikäläisen matkustaa korkeisiin paikkoihin. Onneksi Machu Picchun korkeus ei aiheuttanut oireita.\nElisa 10. joulukuuta 2015 klo 10.57\nVitsi näitä kuvia on ihana katsella. Tutustuitko muuten ihmisiin, saitko kavereita?\nIhailuni, että uskalsit lähteä yksin reissuun!! Hyvä sinä!\nRva Kepponen 10. joulukuuta 2015 klo 17.38\nOlin reissussa kaverin kanssa. Muuten olisin varmasti valinnut kuitenkin opastetun seuramatkan. Oli aivan uskomatonta, että löysin matkaseuraa! Ollaan kaverin kanssa oltu aikaisemminkin reissussa, välillä kahdestaan ja välillä perheiden kanssa.\nMenimme sen verran tukka putkella paikasta toiseen, että ainoastaan risteilyllä tutustuimme amerikkalaisiin eläkeläisiin. Oli todella miellyttäviä ihmisiä.\nTiia K 10. joulukuuta 2015 klo 14.29\nNiin huikea tämä teidän reissu, ihanaa katseltavaa. <3\nRva Kepponen 10. joulukuuta 2015 klo 17.42\nReissu oli hieno kokemus. Olen vähän surrut sitä, että tässä lapsiperheruljanssissa on hyvin vaikea päästä mihinkään eksoottisempaan, kaukaisempaan ja kalliimpaan kohteeseen. Tämä avasi silmät sille, että aika moni asia on kuitenkin mahdollista, kun vaan avaa suunsa ja alkaa toimimaan. Omista unelmista kannattaa pitää kiinni ja jotain pystyy joskus toteuttamaankin!\nSatu 11. joulukuuta 2015 klo 17.37\nVoi apua noita pikkulampaita! Niin suloisia värikkäissä myssyissään. :-) Cuscokin näyttää kivalta; oikein valokuvaajan unelmakohteelta.\nItse en ole koskaan ollut niin korkealla, että olisin vuoristotaudin oireita saanut, mutta kuulostaa pelottavalta. Mutta kiva kuulla, että siihen on lääkkeitäkin olemassa.\nRva Kepponen 11. joulukuuta 2015 klo 22.06\nMeistäkin ne pikkulampaat oli suloisia ja olimme otollisia kohteita valokuvausposeerausten myynnille, kunnes tajusimme pitelevämme pieniä kakkakoneita sylissä :D Ystäväni täpärästi väisti sotkun syliinsä :)\nCusco oli viehättävä kaupunki ja hyvin kuvauksellinen.\nYstävälleni ei tullut vuoristotautia, ainoastaan tuo silmäluomien ja sormien turvotus. Minulla lääke vei pahoinvoinnin pois. Siinä kun katselin turvonneita sormiani ja silmäpusseja olin ihan tyytyväinen, ettemme viipyneet Cuscossa pidempään. Se on todella vaikea arvioida, että milloin vuoristotauti muuttuu vaaralliseksi.


Hätäpäiden kalinaa: Toistoa\nOlipas pöllämystyttävä teksti, mutta sain siitä oivalluksen:\nUskovaisten "kritiikki" fysiikkaa kohtaan noudattaa tismalleen samaa kaavaa kuin sosiologien ynnä muiden ituhippien "kritiikki" pahaa maailmaa kohtaan. Että kaikki on oikeasti silleen niinku sosiaalista konstruktiota, koska se on ihmisen aivoissa syntynyttä. (Sosiaaliset konstruktiot lentäisivät tietysti tunkiolle välittömästi, jos nämä kahelit pääsisivät oikeasti päättämään jostain oikeasta asiasta.)\nTuo samankaltaisuus on itse asiassa huutavan ilmeinen, mutta jostain syystä en ole siihen aiemmin havahtunut.\n18. marraskuuta 2010 klo 12.19\nEn oikein ymmärrä mikä tuossa tekstissä oli kritiikkiä fysiikkaa kohtaan.\nIlmeisesti on tietty "fyysikkokaaderi", joka rajaisi fysiikan tutkimisen ja harjoittamisen niille, joilla on lähtökohtaisesti oikea "poliittinen" mielipide?\n18. marraskuuta 2010 klo 14.18


Valittaminen käräjäoikeuden päätöksestä hovioikeuteen - Minilex\nValittaminen käräjäoikeuden päätöksestä hovioikeuteen\nMuutosta käräjäoikeuden ratkaisuun haetaan hovioikeudelta valittamalla. Valituksen käsitteleminen hovioikeudessa edellyttää jatkokäsittelyluvan saamista hovioikeudelta. Oikeudenkäynti hovioikeudessa koskee käräjäoikeuden ratkaisun kohteena ollutta asiaa valituksessa ja mahdollisessa vastauksessa vedotulta osalta. Tutkittavana on, onko käräjäoikeuden ratkaisua muutettava ja miten sitä tulisi muuttaa. Asiassa, jossa sovinto on sallittu, asianosaiset voivat myös kirjallisesti sopia, ettei kukaan heistä hae valittamalla tuomioon muutosta. Sopimuksen tulee koskea tiettyä riitaa tai tietystä oikeussuhteesta vastaisuudessa syntyviä riitoja.\nKäräjäoikeuden tulee antaa päätöksessään kirjalliset ohjeet siitä, kuinka päätökseen tyytymätön voi hakea asiassa muutosta. Valittajan tulee ensin seitsemän päivän kuluessa käräjäoikeuden ratkaisun antamisesta tai julistamisesta ilmoittaa tyytymättömyytensä käräjäoikeudelle. Tuomioistun antaa asianosaiselle valitusosoituksen, jossa on mainittava muutoksenhakutuomioistuin sekä valitusajan päättymispäivä. Itse valituskirjelmä tulee toimittaa käräjäoikeuteen 30 päivän kuluessa ratkaisun antamisesta tai julistamisesta. Tuomioistuin voi kuitenkin pidentää tätä määräaikaa asianosaisen pyynnöstä. Valittajan vastapuoli voi tyytymättömyyttä ilmoittamatta valittaa osaltaan käräjäoikeuden tuomiosta vastavalituksella. Määräaika vastavalitusta varten on kaksi viikkoa valittajalle asetetun valitusmääräajan päättymisestä. Valitusta, jota ei ole tehty määräajassa, ei oteta tutkittavaksi.\nValituskirjelmässä on mainittava, miltä osin käräjäoikeuden ratkaisun perustelut valittajan mielestä ovat virheelliset ja mitä muutoksia ratkaisuun vaaditaan tehtäviksi. Valituskirjelmässä on mainittava lisäksi peruste jatkokäsittelyluvan myöntämiselle asiassa ja syyt, joiden nojalla valittaja katsoo perusteen olevan olemassa, jos ne eivät muutoin ilmene valituskirjelmästä. Jos asianosainen haluaa, että asiassa toimitetaan hovioikeudessa pääkäsittely, hänen tulee liittää tästä pyyntö jo valituskirjelmään. Kirjelmään on liitettävä ne asiakirjat, joihin valittaja vetoaa ja joita ei ole esitetty käräjäoikeudessa, sekä jäljennös kirjelmästä ja siihen liitetyistä asiakirjoista. Asianosainen saa hovioikeudessa vedota muihin seikkoihin ja todisteisiin kuin käräjäoikeudessa vain, jos hän ei ole voinut tai hänellä on ollut pätevä syy olla vetoamatta niihin alioikeudessa. Hovioikeudessa voidaan tehdä uusi vaatimus tai muuttaa vaatimuksia, jos se johtuu olosuhteiden muutoksesta tai perustuu vasta myöhemmin valittajan tietoon tulleeseen seikkaan.\nKun valituskirjelmä saapuu liitteineen käräjäoikeudesta hovioikeuteen, aloitetaan hovioikeudessa asian valmistelu. Jos valitus on puutteellinen ja sen täydentäminen on oikeudenkäynnin jatkamiseksi tarpeen, valittajaa on kehotettava korjaamaan puute hovioikeuden määräämässä ajassa. Jos valittaja ei noudata valituksen täydentämistä koskevaa kehotusta ja valitus on niin puutteellinen, ettei se kelpaa oikeudenkäynnin perustaksi hovioikeudessa, valitus jätetään tutkimatta. Hovioikeuden on heti jätettävä valitus tutkimatta, jos sen tutkimiselle on muu este kuin valituksen puutteellisuus.


Hius- ja kauneudenhoitoalan perustutkinto | parturi | Tavastia\nParturi osaa hoitaa ja muotoilla asiakkaiden hiuksia ja hiuspohjaa erilaisten menetelmien, välineiden ja kosmeettisten aineiden avulla. Lisäksi hän osaa suunnitella erilaisia tyylejä ja opastaa asiakasta hiusten ja hiuspohjan kotihoidossa. Työ on eri-ikäisten asiakkaiden palvelua ja ohjausta. Palvelut kohdistuvat hiuksiin ja ihoon, mutta suunnittelussa otetaan huomioon aina yksilö kokonaisuutena.\nParturiksi hakeutuvalta edellytetään hyvää terveyttä. Ihoallergiset oireet ja ärsytysihottumat ovat merkkejä alalle soveltumattomuudesta. Hiusten värjäyksen ja tyylin kehittäminen edellyttää häiriötöntä värien erottelukykyä. Tarkkuutta vaativa työ edellyttää myös näköaistin ja käden hyvää koordinaatiota. Työn fyysinen kuormitus kohdistuu ennen kaikkea tuki- ja liikuntaelimiin.\nHius- ja kauneudenhoitoalan perustutkinto sisältää ammatillisia ja yhteisiä tutkinnon osia. Jokainen parturi opiskelee seuraavat ammatilliset tutkinnon osat\nmyyntityö ja asiakaslähtöinen palvelut hius- ja kauneudenhoitoalalla.\nhiusten- ja hiuspohjan hoitopalvelut\nSekä seuraavia valinnaisia tutkinnon osia\nPartureita tarvitaan työelämässä hius- ja kauneudenhoitoalan osaajina parturityön osaamista vaativissa tehtävissä. Valmistuttuasi parturiksi sinulla on osaamista toimia itsenäisenä yrittäjänä ja hoitaa erilaisia asiakaspalvelutilanteita. Osaat myös toimia ammattiisi liittyvissä digitaalisessa ympäristössä ja osana ammatillisia verkostoja\nParturina voit työskennellä esimerkiksi toisen palveluksessa tai yrittäjänä. Voit toimia myös suurempien liikkeiden vastaavina.


Kuusin Kotona: Sotkusta ja siivouksesta\nKahviaika -blogissa oli juttua aiheesta joka minullakin, niinkuin varmaan monella muullakin äidillä käy mielessä aika usein. Sotkujen siivoamiseen käytetystä ajasta ja siitä, onko siisti koti merkki hukkaan heitetystä ajasta.\nMinäkin kyllä rakastan siistiä kotia. Kukapa ei. Jos pitäisi jotekin määritellä, kuinka siistiä meillä yleensä on, niin sanoisin ehkä että meillä on enimmäkseen melko siistiä. Tiedän koteja jotka ovat usein paljon sotkuisampia kuin meidän, ja tiedän koteja jotka ovat lähes aina siistimpiä kuin meillä. Me ollaan siinä välimaastossa.\nKeittiöön pääsee melkein joka päivä jonkin asteinen sotku koska minä olen ainut joka siellä touhutessaan osaa HETI siivota jälkensä, ja se myöskin siivotaan joka päivä. Jos ei, niin sitten olen kipeä. Sama pätee olohuoneeseen. Lelut kyllä kerätään sieltä joka ilta koreihin tuohon olohuoneen nurkkaan. Siistiltähän se ei näytä mutta parempi nurkassa kuin levällään lattialla. Sitten kun Matilda siirtyy Viian huoneeseen, häviävät nämä olohuoneen lelukorit.\nAika monena iltana tekisi mieli lykätä keittiön siivousta seuraavan päivään, mutta tunnen jo itseni niin hyvin että olen kyllä oppinut siivoamaan keittiön iltaisin. Mikään ei saa huonommalle tuulelle kuin palaaminen työpäivän ja kauppareissun jälkeen sotkuiseen keittiöön laittamaan ruokaa. Ei kiitos.\nIhan oma lukunsa ovat sitten nämä rojukasat. Tulee jotenkin todella lohdullinen olo kun bongaa jonkun muunkin kotoa tällaisen ryönäkasan. Näissä kasoissahan asuu kaikkea nenäliinoista latureihin. Meillä niillä on tapana kertyä tuohon mikron päälle. Mikron päällisen rojukasan selvitin muutama viikko sitten, ja se on toistaiseksi pysynyt ojennuksessa. Jes!\nKun oppii raivailemaan kulkiessaan, niin silläkin saa jo aika hyvin pidettyä kotia siistinä. Ajatelkaa, miten siistiä meillä olisi, jos perheen loputkin viisi jäsentä tekisivät niin ;)\nKyllähän tämä ainainen siivoilu (sitä se tuntuu useinkin olevan) aika usein näin kauniisti ilmaistuna ketuttaa, mutta vielä enemmän minua ainakin ketuttaa liika sotku. Lähdenkin tästä hinnoittelemaan kirppistavaroita, niin onpahan ensi viikolla kotona vähemmän tavaraa jota levittää. Tavaroiden karsiminen onkin luultavasti paras keino ainakin lastenhuoneiden kaaosten hallintaan.\nLoppuun muutama muu vinkki kodin siistinä pitämiseen:\n1. Älä päästä miestä ja lapsia enää kotiin.\n3. Lakkaa siivoamasta. Odota, että joku muu tekee sen, mutta älä pitkästy odotellessa.\n4. Sammuta valot (toimii vain pimeän aikaan).\n5. Äärimmäinen hätäkeino:\nLähettänyt Leena Karjalainen klo perjantaina, lokakuuta 17, 2014\nTunnisteet: Keittiö, Kodinhoitohuone, Olohuone, Sotku\nHanna 17. lokakuuta 2014 klo 22.25\nToi on niiiin totta! Keittiö on pakko siivota ennen nukkumaan menoa. Mulla menee seuraava aamu ja sen mukana ehkä koko päivä pilalle, jos joudun alottaa aamuni siinä "sotkussa" tai pahimmillaan siivoan raivopäissäni ennen aamukahvia ;)\nMeiltäkin löytyy tuo keittiön romukoppa. Kasa mikä kerää tosiaankin tavaraa laidasta laitaan, mutta ei siitä luopuakaan voi ;)\nLeena Karjalainen 18. lokakuuta 2014 klo 8.35\nJoo tuo raivolla ennen aamukahvia -menetelmä on valitettavasti mullekin tuttu ja joskus huomasin vapaapäivänä että aamukahvi oli vielä klo 10 juomatta kun ei voinut sotkussa istua juomaan.\nEi romukoppasista voi kokonaan luopua. Mihin kaikki romut sitten laitettaisiin :D\nSyvältä.Sanna. 17. lokakuuta 2014 klo 22.34\nMulla on nyt matot kolmatta yötä ulkona, sillä ei kerkiä pysymään niin kauaa siistinä että ne saisi lattialle takaisin.\nMinulla ainakin itselläni on parempi olla (ja paremmalla tuulella) kun on edes suht siistiä.\nSama täällä, kyllä sillä on suora yhteys äiti-ihmisten mielialaan.\nAnonyymi 18. lokakuuta 2014 klo 9.54\nMä oon miettiny monesti peiliin katsoessa jotta ketä mä voin syyttää tästä välillä olevasta kaaoksesta :D mä oon varma että joku käy täällä syömässä ja sotkemassa sillä välin kub mä oon töissä ;) t.MH\nLeena Karjalainen 18. lokakuuta 2014 klo 21.46\nHäviääkö sulta ruuatkin kaapista :P Jos sää syöt ja sotket unissas?\nMarika`s 19. lokakuuta 2014 klo 12.19\nMoi Leena =) vasta löysin blogisi..\nOnneksi en ole ainut kenellä on tuo keittiö vimma, tai miehen sanojen mukaan ne (lue tiskit) on aina klo 22 mennessä kadonnu..kummallista\nOlen aina ollut sitä mieltä, että päivä alkaa kaaoksella jos aamulla on tiskit ympäriinsä, kun meinaa kahvia keitellä..\nLeena Karjalainen 19. lokakuuta 2014 klo 13.22\nMoi, ja mukavaa että löysit tänne! Ja tosiaan, päivähän siinä on pilalla jos siivoiluhommiin heti joutuu.\nMarika`s 19. lokakuuta 2014 klo 23.41\nMistä tuo ihana tarra? Astianpesukoneessa on?\nLeena Karjalainen 20. lokakuuta 2014 klo 7.53\nMikko oli ennen kirjapainossa töissä niin se teki sen työpaikalla. Voit teetättää oman mieluisen jossain painossa/mainospaikassa jossa on tarratulostin.\nHenna / Kahviaika 21. lokakuuta 2014 klo 16.54\nVoihan kasa! Ne on mullakin suurin syy, ettei kotona voi kuvata joka suuntaan. Tai voi, mutta kameran linssi särkyy ja itkettää, kun näkee kuvat... ;) Muakin lohduttaa, että ihan samojen asioiden (ne leikkikalut olohuoneessa!) kanssa painii niin moni, olipa sitä perusluonteeltaan vähän siistimpi tai ei.\nLeena Karjalainen 21. lokakuuta 2014 klo 18.44\nKasoja on aina ollut ja tulee aina olemaan. Ehkä niitä voi jollain kauniilla koreilla/pussukoilla koittaa pitää vähän siedettävämpänä mutta silti ne on aina niitä kasoja. Onneksi niitä tosiaan on lähes joka kodissa vähintään se yksi.


Kuka muistaa sen museon? | sivu 2 | Overdrive.fi\nKuka muistaa sen museon?\nKetju osiossa 'Yleistä harrastuksesta', aloittaja FSM67, 9.5.2010.\nKyseisessä paikassa näin pienenä poikana elämäni ensimmäisen -59 Cadillacin.\nSama juttu! Toi oli joskus 70-80 lukujen taitteessa ihan hyvissä voimissa.\nKyllä tuo Caddy oli silloin aika mieleenpainuva näky, siksi varmaan tarttui\nfilmillekin lähes ainoana autona sieltä. Kuva on mikä on mutta tässä:\nhttp://lh3.ggpht.com/_y5MqybvR0Ag/S-giP ... 375%29.jpg\nKuva on vuodelta -79 ja rekkari oli UPK-76\nMinulla on tuo "sama kuva" ainoana museoreissulta.\nSamanaikaisten kuvien perusteella väittäisin oman kuvani vuodeksi 74-75.\nVähän OT Mutta missäs tuo Suomi Cadillac on nykyään? Tuon auton historiasta on todella vähän tietoa.\nJuttelin "Turun auto ja viestintä museon intendentin "kanssa joku vuosi sitten kun kromautettiin Formula V:n turvakaari uusiksi ,että olivat K:n veljekset,jotka museon omistaa,ostaneet autoja juuri tuolta museosta kun se loppui.\nJos en nyt uutisvirrasta mennyt ihan sekaisin ,niin heillä on kaikkiaaan n.400 autoa eri vaiheessa mm."Panssarikolarissa"ollut Paasikiven Cadillac\nKertokoon joku enemmän jos tietää.\nHuuli pyöreänä kuuntelin ,eli ei uskois mitä kaikkea sitä Itä Usbenistanissakin on\nJuu toi Svartvikin automuseo oli aikansa edelläkävijä kun siellä oli töissä pari kokopäiväistä entisöijää esim. Taisto Pantakoski jotka olivat todellisia moniosaajia peltitöistä koneistuksiin kaverit entisöi autoja.Pääsin läheltä kuulemaan tarinoita kun Taisto oli perhetuttu.\npari kokopäiväistä entisöijää esim. Taisto Pantakoski jotka olivat todellisia moniosaajia peltitöistä koneistuksiin.\nToisen palkatun entisöijägurun nimi oli muistaakseni Leonard Zenjuga (tms.). Saattaa käydä ilmi noista linkeissä olevista vanhoista jutuistakin. Itse kävin museossa noin vuonna 1983.\nEilen meni sitten lopullisesti kiinni myös Helsingin Automuseo. Käytiin paikanpäällä, väkeä oli kivasti ja monien kamerat ikuistivat näkymiä. Eihän tuo mikään huippusiisti kokonaisuus tai turistimagneetti ole koskaan ollut, mutta hatunnoston arvoinen kuvio kuitenkin. Tässäkin oli taustalla yksi ihminen (Aimo Astala) jonka varassa homma lähti käyntiin.\nOn se ihme että Helsingissä ei saada toimimaan automuseota, yksityiomistuksessa olevaa upeaa kalustoahan on kaupungissa kyllä paljon! Onneksi vielä Espoon Automuseo toimii.\nhttp://yle.fi/alueet/helsinki/2010/12/h ... origin=rss\nKalle Koo, 20.12.2010\nMitä Taistolle nykyään kuuluu? Sano terkut jos näet. Olen varma että hän oli faijan hautajaisissa. Siellä oli pussihousujen lähetystö ja tietysti ne kaikki tulivat Autoilla. Siisti rivi kalustoa Malmin hautausmaan parkkiksella.\nMe yritettiin, tai en minä, vaan faija ja Rafu Huhta saada Taisto Espoon automuseoon hommiin. Siloin vielä Svartvik oli olemassa, mutta tiedossa että leski rouva Pakula ei museota enää jatka. Siellää käytiin kosiskelemassa Taistoa. Eka homma ois ollut mun 404 avo Peugeotin entisöinti. Siis mun tekemien huoraplyyssi sisustan ym pientä mitä olin siihen tehnyt. Peltihommia oli tiedossa enemmän kuin oltiin kuviteltu. Taisto kiitti, mutta sanoi ei kiitti. Hänellä oli hommia tarpeeksi ettei voinut ottaa uusia eikä tullut Rafun Espoon auto museoon hommiin. Pösön pellityksen teki vanha peltiseppä Teittinen. Legenda hänkin. Vanhoissa Mobilisteissa ollut joskus mainntaa hän teoistaan, mm lähes uusi Mercury oli 50 luvun alussa jäänyt junan alle ja Teittinen teki siitä vielä auton. Hups taas tuli pieni ot.\nMuutama vuosi sitten lähetin tekstarikyselyn noista kilvistä ja omistajalla oli sama sukunimi kun edesmenneellä museon pitäjälläkin... Kerran kauan sitten se tuli vastaan Keravan kohdalla Lahdentiellä.\nTuossa linkissä mainitaan ohimennen Jussi Juurikkalan kirja, siinä oli juttua joistain Pakulan autoista. Mieleen on jäänyt kun olivat etsineet Suomeen tuotujen Isotta-Fraschineiden osia, huhun mukaan jossain kartanossa olisi ollut sellainen ja moottoria olisi sitten käytetty sahan voimanlähteenä.\nYhden huhun mukaan lahdessa Mukkulan kartanolla olisi ollut tuollainen isotta-fraschini\nSivukommentti: lainasin Suomen lomalla kirjastosta Suomen MB-klubin aivan uskomattoman hienon Johtotähti Suomen teillä -kirjan, siellä oli juttua Pakulan Mercedeksistä. En muistanutkaan että siellä on ollut 30-luvun 320 Cabriolet-A eli jotakuinkin tuommoinen:\nhttp://www.remarkablecars.com/for-sale/ ... let-a.html\nSuomi-auto joka on ihme kyllä jopa jäänyt Suomeen!\nItse olen Svartvikissä käynyt niinkin myöhään kuin 80/90-lukujen vaihteessa. Käsitykseni mukaan silloin oli jo museon kalustoa lähtenyt maasta. Joskus 70-luvulla tuulilasi-lehti oli se joka kertoi ko museosta, huom aika ennen V8- tai Mobilistilehtiä.\nSelasin lehtikokoelmaani ja löysin (ruotsalaisen) Classic Motor -lehden numerozsta 1-2/1990 jutun museosta, eli siis se on ollut auki vielä 1989? Itse yritin käydä siellä joskus ennen sitä ja oltiin veljen kanssa kyllä aukioloaikaan paikalla mutta eipä ollut ketään päästämässä sisälle, ts. lie ollut vähän satunnaista? Jutussa mainittiin että leski-Pakula kertoi että museon pitäminen ei oikein kannata.\nMutta joo, tässä jutussa oli kuvattu:\n- Rolls-Royce Silver Ghost 1920\n- Buick Limited 1939\n- Auburn 1929, 1934 & 1936\n- Chrysler 1931 Racer (ex-Karl Ebb)\n- Stutz AA\n- Studebaker Dictator 1935 Convertible\n- Reo Royale 1931\n- Opel 1914\n- Horch 853 Cabriolet-A\nJa sitten jotain mitä en itse muistanut laisinkaan enkä ole havainnut huhua että sellainenkin on ollut Suomessa:\n- Maybach SW38 1938\nKuvan perusteella voisi olla vaikka tämä auto, korimalli ainakin on sama:\nAmberlan Maybach on tuttu mutta että Suomessa on ollut toinenkin? Aika uskomatonta. Ja sama tuttu kysymys, mitähän sillekin sitten tapahtui...\nLöysin muutaman faijan ottaman kuvan ehkä vuodelta 1974 tai 1975?\nTuleva harrastaja Isotta-Fraschinin edessä\nKyseessä on lopetettu Svartvikin automuseo, edesmenneen Aulis Pakulan perustama automuseo, joka on ollut kiinni ja tyhjänä about 15 vuotta.\nLöysin tämmöisen: http://finnshark.com/forum/showpost.php?p=113538&postcount=2\nLähetetty 2007, joten tuon mukaan olisi 2006 vielä ollut auki\nPitää paikkansa, itse kävin tuolla muistaakseni 2006 ja kyllä se mun mielestä on vieläkin siellä\n^ Ei nyt sotketa lisää. Kuten tuolla aikaisemmilla sivuillakin todettiin, niin nuo linkin kuvat eivät ole Svartvikin museosta. Remu63:n kuva ja heikkisj:n referaatti taas koskevat nimenomaan Svartvikin museota.\nEspoon Automuseosta ne linkin kuvat saattavat olla ja se museo on edelleen auki.\nEi ku joo nyt sekotinkin Gårdskullaan


Kaaos kukkaruukussa - Chaos on a flower pot: Happy Halloween!\nHuomenna vietetään pyhämiesten pyhää eli pyhäinpäivää. Pyhäinpäivänä suomalaisessa perinteessä on ollut tapana käydä haudoilla ja muistella edesmenneitä rakkaitamme. Amerikasta meille rantautunut halloween sen sijaan muistuttaa mielestäni suomalaista pääsiäisperinnettä. Trullit kiertää ovelta ovelle kysellen; " Trick or treat?" Karkki vai kepponen. Itse en vietä halloweenia. On vähintäänkin hassua miten kaikki amerikan "krääsäjuhlat" rantautuvat ja tekevät jalan sijaa atlantin tällä puolen.. ja sekin päivä taitaa olla itseasiassa jo tänään, aattona.. Itselle päivän viettäminen on vielä arvoitus, jos olemme kotona, voisikin hiljentyä ja syödä hieman paremmin ja käydä haudoilla. Tein kuitenkin pika pikaa "kurpitsalyhdyt".... arvaatteko mistä?... Taisi jäädä ne kurpitsat sinne kauppaan ja piti sitten vähän luovia. :) ... rättädää, APPELSIINEISTA. Kyllä, luit aivan oikein. Mietin pääni puhki ja etsin kaupastakin vaihtoehtoa kurpitsalle, ja ainoa järkevältä tuntuva oli appelsiinit. :D Näin hät' hätään, toimii!! Itseasiassa meidän lähikaupoista ei ole varmaan ikinä saanut isoja kurpitsoja, sen sijaan Lidlissä huomasin sellaisiakin ihmeitä ja sellaiseen kauppaan lähimpään meiltä on noin tunnin ajomatka. On myös aika hassua, kun lapsenakin joulut tuntu joululta, nykyään nekään ei tunnu siltä, että olisi joulu. Mutta ehkä jos oikein pinnistää, tuntee pientä mystisyyden tunnetta varpaan päissä ja mielessä.. Pyhäinpäivän tunteessa on jotain samaa vienoa tunnetta, niin myös itsenäisyyspäivänä on kuin olisi "pikkujoulu". Jouluvalojakin on jo pikkuhiljaa alkanut tulla katukuvaan. Kyllä sitä kummasti vain haluaa valoa ympärilleen kun on vuoden pimein aika. Miten sinä aijot viettää tätä juhlapyhää, joka lähestulkoon aloittaa loppuvuoden juhlapyhien sarjan?\nrentouttavaa pyhäinpäivää, teille kaikille!\nEmilie 1. marraskuuta 2013 klo 19.35\nLevollista pyhäinpäivää sinne pohjoiseen!\nMulla olis vielä noin viisi isohkoa kurpitsaa, eikä yhtään lyhtyä. Nyt pitää komentaa itsensä kaivelemaan niistä lyhtyjä.\nPelaguu 2. marraskuuta 2013 klo 14.37\nKiitos samoin Emilie. Niistä tulee varmaan hienoja.\nRiitta Sinikka 2. marraskuuta 2013 klo 17.40


Virtaa sanoista: Kaikenlaista sitä...\nUskomatonta mutta totta, osa 1\nTosin tämä tapaus ei kyllä varsinaisesti enää edes mene kategoriaan "uskomatonta" - teleoperaattoritoiminnassa ei näköjään mikään ole liian absurdia... (sama naikkonenhan se oli asialla kuin ennenkin, tosin tällä kertaa siskonsa tai tyttärensä tai minkälie sukulaisensa nimissä).\nPosti toi äidilleni osoitetun kirjeen. Juuri pari viikkoa sitten olinkin vihdoin heittänyt kaiken hänen paperisälänsä armotta roskiin ja siinä samassa yhteydessä oikein ääneen todennut, että loppuihan se äidin osoitteesta käännettyjen karhukirjeidenkin virta sentään näköjään joskus, vaikka aika ehtymättömältä alkuun vaikuttikin. No avasinpa tämän kirjeen sitten ihan silkkaa uteliaisuuttani. Kyseessä oli lasku äidin nettiliittymän kuukausimaksuista vuodeksi eteenpäin, siis ajalle marraskuu 2009 - marraskuu 2010. Minä tietenkin oitis soitin operaattorin aina yhtä asiantuntevaan asiakaspalveluun ja kerroin, että äitivainaa tuskin paljonkaan nettiyhteyksiä nykytilassaan tarvitsee kun on jo yli kaksi vuotta tuhkana ollut. Asiakaspalvelija hieman ihmetteli, miksei liittymää ole vielä irtisanottu, ja sitä samaapa ihmettelin minäkin, semminkin kun olen ihan täysin sataprosenttisen varma, ettei vastaavia kuukausimaksuja myöskään viimeksi kuluneelle vuodelle ole todellakaan maksettu. Toki liittymä nyt sitten irtisanottiin katkeamaan ihan heti saman tien ilman mitään varoaikoja. Mutta: "Se lasku pitäis nyt sitten kuitenkin hoitaa..." Siis anteeksi kuin-KAH?!? Että minun pitäisi maksaa vuodeksi eteenpäin palvelusta, josta on juuri sovittu, että sitä lakataan tuottamasta välittömästi?!?\nKoska minulla on riittävästi kokemusta siitä, kuinka paljon teleoperaattorin asiakaspalvelijoiden kanssa rupatteleminen yhtään minkään asian edistymiseen vaikuttaa, en viitsinyt edes ruveta keskustelemaan asiasta, naurahdinpa vain partaani että just joo selvä kiitos hei ja otin yhteyttä pesän selvittäneeseen juristiin. Hän lupasi "puhua järkeä niille", ellei ihan silkka laskun maksamatta jättäminen riitä. Kaikenlaista sitä kyllä eteen tuleekin!\nUskomatonta mutta totta, osa 2\nNykyisin joudun aina silloin tällöin, yleensä varsinkin joulun alla, mystisen mielenhäiriön valtaan: tunnen pakottavaa tarvetta askarrella! Tällä lienee jotain tekemistä äitiyden päätä pehmentävän vaikutuksen kanssa, sillä yleensä kaikki saa alkunsa ajatuksesta, että lapsen kanssahan kuuluu askarrella, se on kehittävää ja mielekästä yhteistä puuhaa. Tämä samainen pään pehmeneminen selittänee myös sen, miksi näiden kuningasajatusten myötä aivoistani pyyhkiytyy autuaasti pois se tosiasia, että minulla on kaksi vasemman käden peukaloa keskellä kämmentä tai pikemminkin jalkapohjaa...\nMutta niinpä vain tänäkin vuonna tämä tumpeloäiti tohkeissaan otti kartonkia, huopaa, toisenväristä huopaa, lasinalusen, pakastepurkin kannen, lyijykynän, tussin, sakset, viisivuotiaan apulaisen, joulunarua ja liimaa. Ja mallasi, leikkasi, liimasi, piirusti, kirjoitti... ja lopputuloksena oli kuin olikin täysi satsi ainakin omasta mielestäni sangen sympaattisia joulukortteja! Nyt tekeleet ovat jo matkalla vastaanottajilleen ja askartelijalla oikein mairea joulufiilis.\nSaman mielenhäiriön vallassa intouduimme pojan kanssa väsäämään vähän oikein joulukoristeitakin! Syksyn mittaan keräilimme männyn ja kuusen käpyjä, pesimme ne ja kuivatimme niin, että ne avautuivat kauniisti. Sitten vain nyherrettiin ripustusnarut kiinni käpyihin ja suihkautettiin lumi-spraylla niihin kauniin talvinen väritys. Tuli muuten aika nättejä, katsokaas vaikka:\nUskomatonta mutta totta, osa3\nJoulusesonki on kyllä lapsiperheissä sikäli kiitollista aikaa, että joulupukilla ja tontuilla saa näppärästi pönkitettyä kasvatuksellista linjaa*). Tästä saatiin aika uskomaton mutta ihana esimerkki eilen: Kävimme pojan kanssa Ideaparkissa jouluostoksilla, ja huomasimme, että sielläpä olikin Joulupukin olohuone. Aivan ihana idea muutekseen, tyhjästä liiketilasta oli vain kalustettu joulupukille huone - mitään siellä ei myyty eikä mistään maksua peritty, saipahan vain mennä pukin kanssa rupattelemaan! Meidän poitsu kyllä ensi alkuun arasteli pukkia pahemman kerran, pariin otteeseen käytiin ovella kääntymässä häntä koipien välissä pois, ennen kuin poika lopulta uskaltautui pukin luo ja pääsi saman tien kainaloon istumaan. Pukki jutteli pitkät pätkät, selitti mm. siitä miten tontut on kertoneet että tällä pojalla onkin aika paljon leluja jo ennestään (ihanko totta..? alan kohta itsekin uskoa tonttuihin jo!), ja siksi onkin sitten tosi tärkeää, että poika joka ilta auttaa äitiä siivoamaan niitä leluja paikoilleen. Sittenpä saa tontut pitkän nenän ja pääsee raportoimaan pukille, että kyllä, Ihan Itse on poitsu siivonnut!\nJa mitäpä tapahtuikaan illalla, kun poika oli jo kömpimässä vuoteeseensa... Ykskaks hän hyppäsi takaisin lattialle ja alkoi siivota!!! "Äiti me meinattiin unohtaa, mun pitää siivota kun pukki sanoi!" Ja toden totta hän kävi läpi ihan koko kämpän, melkein kuin isänsä raivosiivouspuuskissaan, keräsi aivan kaikki lelunsa paikoilleen!!! Kyllä täytyy erikoiskehut ja -kiitokset vielä tätäkin kautta välittää Ideaparkin mahtavalle pukille!\nJa tähän loppuun vielä ihan ilmainen ja tilaamaton hiustuotemainos tyyppiä lapsen suusta:\n"Äiti jos mä osaisin taikoa eläintaikoja, mä voisin taikoa sut lemuluteeks! Mutta sä olisit sellanen tosi söpö lemulude etkä lemuais yhtään pahalta vaan aina kun sä yrittäisit tehdä lemua, sä tuoksuisitkin vaan sun hiuslakalta!"\nIhanaa, tuoksuvaa joulun odotusta kaikille (ehh, molemmille...?) uskollisille ja satunnaisille lukijoille!\n*) eli Kiristys-, Uhkailu- ja LahjontaLInjaa, josta saa näppärän lyhenteen, mutta taidankin jättää sen kirjoittamatta, ettei tulisi yllättävää kävijätulvaa ihan vääristä syistä...\nLähettänyt Careliana klo 15:42\nTarvis varmaan käydä Ideaparkissa lasten kanssa. Isompi kerää kyllä varsin tunnollisesti lelunsa, mutta pienempi ei todellakaan. Tosin neiti ei välttämättä vielä oikein ymmärtäisi pukin sanomaakaan. Millähän lapsi muistaisi ton koko seuraavankin vuoden?\nMeilläkin sen lyhenteen metodit on kovassa käytössä ihan päivittäin, vaikka tapa on muka huono, mutta paremmin se toimii kuin moni muu.\n3. joulukuuta 2009 klo 19.18\nPointsit pukille, mutta ei teleoperaattoreille, vieläkään. Kuinkahan moni oikeasti maksaa noitakin laskuja? Varmasti jotkut, joten kannattaahan sitä aina sohia vähän kepillä jäätä, jos asiakas ei viitsikään lähteä valittamaan.\nKävyt on niin hienoja, että aloin tässä harkita itsekin sellaisten tekemistä. Harmi, että olen sen verran saamaton, että eivätköhän käpyset jää keräämättä tänäkin vuonna ja taitaisi muutenkin olla jo liina myöhäistä. Tai ehkä se on onneksi, kun tässä on kuitenin tätä kaikkea muutakin joulunalushässäkkää...\n4. joulukuuta 2009 klo 8.15