Quick Cash Lainat - Kysy Rahoitus Admittance Saat Epät -\nQuick Cash Lainat - Kysy Rahoitus Admittance Saat Epät\nWysłany: Nie 19:56, 09 Lut 2014 Temat postu: Quick Cash Lainat - Kysy Rahoitus Admittance Saat Epät\nLöydät ostajat tai Standard Bank jotka voivat toimitus taloudellinen avustaja tai autolainan paketti offline-tai online. Lähes useita , markkinat kasvoi etukäteen joka on monimutkaisempi 12 kuukausittain kasvuvauhti kautta 40 % ja yksilöiden tehty paljon rahaa on yritykset se määritellään tapahtuu . kuitenkin , joku kanssa ennestään huono luotto ja luotonanto vaihtoehtoja jotka mutta erinomainen , nämä one käteisennakkoa lainat saattaa hyvinkin todella toimia ratkaisu to heidän välitöntä haaste. Jos tämä näyttää olevan , että sinun jonka voit tai aluksi tuotot , on paljon sivuun , kannattaa kuultava , mitä ainutlaatuista ehdot saat hallita enemmän kuin aikakaudella . Koska he on huono sijainti [link widoczny dla zalogowanych] ylimääräisiä yhteensä että pulittaa kuukausittain ripeästi pienenee asuntolaina harmonia . pääoma www on omistettu rahoitustuotteiden järjestetty tarkoitettu työnhakijoiden kanssa huono luotto Arvot , tarjota sinulle alennettua hinnat korot että perinteinen lainan tarjoajien tehdä.\netsiminen vähemmän kuin täydellinen luotto short - lause luotonanto vaihtoehtoja ehkä monimutkaisempi toiminta että sinun kestämään taustaa kanssa linjalla laina yritykset yksitellen . Mitä ihmettä tärkeä on se, että asiakkaan ymmärtää edellytykset ja miten he voivat hyödyntää heidän tilanne mistään merkittäviä henkilökohtainen laina valtuutettu ilman turvallisuus . Nämä jälleenrahoituksen vaihtoehtoja syö heidän perumaan ne ihmisiä , joilla etiketit kuin myöhässä velvoitteiden , maksu laiminlyö , velat ja CCJs. kuitenkin , kuluttaja Usein vakuutti, että Tämän kiinnostavia ei koskaan kävellä ulos hänen tai hänen aikaan . Jotkut linjalla laina yritykset näyttää paljastavat Per palkkioiden Keittiön pöytä niiden Internet-sivusto ja sinä ymmärtää nimenomaan niille ennen kuin päätät aloittaa työ , taas jotkut tarjota uskomattoman karkea lainauksia Internetissä [link widoczny dla zalogowanych] nyt on lukuisia luotonanto vaihtoehtoja siellä pääset paljon paremmin auton. Paljon järjestöt vaaditaan tällainen vakava käyntikertaa , ajoneuvojen katosi, taas toiset ei oltava keinot tehdäksesi ääni luotto millään tavalla .\nEi ole tarpeen hyvä luotto pisteet tehdä tämä , joten saamasta useimmat näistä saldot tulevat olemaan helppo tehdä. Ole rehellinen ja kasvaa inexepensively . Mikä on Tämän harrastus?.\nParasta on Jos sinulla on saastatoinna luotto ennätys viimeisen vuotta tai niin . Selviytyminen lääketieteelliset yliopisto oli haastavia , mutta residenssi ei pulittaa paljon , ja kanssa flatmates kulut voi olla vaikeaa . Sisällä sisämaan luoteeseen oman odotettavissa tarpeisiin jotka tarvitaan löytää helppo suostumusta Tällaisen sovelluksia kautta lainanantaja. Got Erika ja Tina tunnistettu tili joka on 2 % paljon parempi korot ja 6 prosenttia . Verrattaessa vuosikorko kahden lainat ja arvo ennen erillistä määriä aikaa , näyttää siltä, ??että saat paljon parempi selviytymään sinun pitäisi rinnastaa rahamäärä paljon kauemmin aika . Mahdollisuudet ovat sinun viettää olla takaisinmaksun maksu mutta aiheuttamien keskusteluja voisi nielaista olet huomattavasti koska olet voi odottaa [link widoczny dla zalogowanych] Tämän erillisessä järjestäminen tarjoaa ominaisuuksia ja online-markkinoijat kaikenlaisia. Vähennä teidän hyödyntäminen kortit ja jos saavutettavissa kokonaan lopussa sen sovellus asti luotto historia henkiin. kuitenkin , tämä on torjua online laina yritykset jotka on taipumus tarjoamaan lisää armoton kulut kuin perinteiset laina kauppiaat tehdä.\nVaikka laina voisi helposti saada olet hankala sijainti , ratkaisut perinteinen pankkilaina ei aio toimivat . Tarkkaile mitä havaitsemaan käännät on myyjään tai auto välityspalvelu.


Mitä nyt kuuluu? Pettynyt Ensitreffit alttarilla Mira: "Meillä oli paljon hyvää ja läheisyyttä" - Suomi24 Viihde\nEnsitreffit alttarilla Mira kertoo MTV Uutisten haastattelussa eroon johtaneista syistä ja tunnelmistaan eron jälkeen.\n2.12.2020 klo 7:00\nMira meni naimisiin Matin kanssa Ensitreffit alttarilla tv-sarjassa. Kuva: MTV3\nPirkkalalaisen Matin ja järvenpääläisen Miran liitossa ratkaisun hetket koittivat, kun pari päätti lähteä eri teille. Mira kertoo MTV Uutisten haastattelussa katselleensa jaksoja hyvillä mielin, mutta yksi asia on mietityttänyt.\n- Tuntuu siltä, että meillä oli parempi fiilis kuin miltä se on näyttänyt kameralle. Kuvaushetkillä tunnelma oli usein kireä ja varoimme liikaa, mitä näytämme kameralle, Mira pohtii.\nMira vahvistaa olevansa pettynyt siihen, kuinka eroon johtanut tilanne meni. Hän myöntää joutuneensa puristamaan vastauksen ulos Matista, koska pelkäsi sitä, että toisen mielipide tulisi puskista viimeisessä asiantuntijatapaamisessa tv-kameroiden edessä.\nMiralle kuvailee tunteneensa itsensä petetyksi, kun puoliso ei tuonut kantaansa oma-aloitteisesti esiin.\n- Ero tuli itselle yllätyksenä, koska meillä oli paljon hyvää ja läheisyyttä, kun olimme kahdestaan ilman kameroita. En tiedä, milloin asia olisi kerrottu minulle, jos en olisi siinä tilanteessa tivannut vastausta ulos, hän pohtii.\nMira ja Matti häähumussa. Kuva: MTV3\nVaikka ero oli pettymys ja Mira olisi ollut valmis vielä jatkamaan suhdetta kameroiden sammuttua, hän sanoi marraskuussa MTV Uutisille pitävänsä nyt ratkaisua oikeana.\n- Siinä hetkessä tuntui, ettei suhteemme saanut ansaitsemaansa mahdollisuutta, tai sen eteen ei tehty tarpeeksi töitä.\n- Päätösjakson aikoihin olin vielä toiveikkaana, että katsoisimme, miltä oikea elämä yhdessä näyttää. Emme vielä tunteneet toisiamme kunnolla tai päässeet näkemään toistemme arkea. Keskustelut eivät vain edenneet tai syventyneet tarpeeksi, ja sen vuoksi suhde jäi hyvin pintapuoleiseksi. Näin jälkikäteen uskon, että päätös oli oikea. En usko, että olisimme pystyneet rakentamaan aitoa ja luottamuksen arvoista suhdetta, Mira kertoo.\nMira ja Matti viimeisessä keskustelussa asiantuntjoiden kanssa. Kuva: MTV3\nMira korostaa haastattelussa, ettei hän ole Matille mistään vihainen ja toivoo tälle kaikkea hyvää. Hänen mielestään on kuitenkin parempi, ettei pari ole enää missään tekemisissä keskenään.\n- Erosta on jo sen verran aikaa, että olen sen käsitellyt ja valmis kääntämään uuden kappaleen elämässä, Mira kertoo.\nEnsitreffit alttarilla päätösjakso pyörii MTV-kanavilla.\nAsiasanat: Ensitreffit alttarillaEnsitreffit alttarilla Mira\nNenäpäivä live - lavalla mm. Arttu Wiskari, Eveliina, Lauri Tähkä, Juha Tapio ja XL5 Mitä kuuluu Ensitreffit alttarilla Emmalle & Tuomakselle eron jälkeen? "...hävettää ja harmittaa..." Ensitreffit alttarilla Tommi ja Juudit paljastavat suhteesta: "Varmaankin muotoillaan se niin..." Kuinka sitten kävi? Eronnut Juudit paljastaa suhteesta Tommiin - Onnistuiko ystävyys? Ensitrefft alttarilla Kati pyyhkii kyyneliään Jannen tilitykselle: "...joko löis hanskat tiskiin..." Ensitreffit alttarilla Matti paljastaa: Fyysistä yhteyttä vaimoon ei syntynyt! Ainoa pusu häissä


Joensuulainen Meeri kuvasi henkeäsalpaavan näkymän Kolin huipulta: "Olen odottanut, koska näen tämän" - MTVuutiset.fi\nKatso upea ilmiö videolta! Entä mikä sen aiheuttaa? Sen selittää meteorologimme!\nJulkaistu 07.11.2019 19:46\nJoensuussa asuva Meeri Koivuniemi oli Kolin huipulla toissa aamuna, kun hän todisti mykistävän kaunista näkyä, joka ei ole jokapäiväistä herkkua edes muutenkin huikaisevan kauniista maisemistaan tunnetussa kansallispuistossa.\nJoensuulainen biologi Meeri Koivuniemi, 33, vierailee Lieksassa sijaitsevalla Kolilla usein. Syynä on paitsi hänen intohimonsa luontoa kohtaan mutta nykyään myös hänen työnsä.\n– Olen ollut noin viisi kuukautta täällä Kolin luontokeskuksessa töissä ja käyn Kolilla lähes päivittäin. Sitä ennen olen retkeillyt täällä säännöllisesti 12 vuoden ajan.\nPielinen verhoutui usvaan\nKoivuniemi otti kuvansa Ukko-Kolin ja Vähä-Kolin huipuilta tiistai-aamun sarastaessa. Aurinko nousi Kolilla tiistaina vähän ennen kahdeksaa. Pakkasta Kolilla oli vajaat kymmenen astetta.\nUkko-Kolin huippu nousee 347 metrin korkeuteen merenpinnasta ja 253 metrin korkeuteen läheisen Pielisen pinnasta. Koivuniemen ottamissa kuvissa Pielisen pintaa tai järveä ympäröiviä laajoja metsiä ei näy ollenkaan. Kolia ympäröivä maasto on kokonaisuudessaan verhoutunut paksuun usvaan. Myöskään noin 250 asukkaan Kolin kylää ei voinut nähdä lainkaan.\nInversio ei ole jokapäiväinen ilmiö\nHuikaisevan ilmiön taustalla on inversio. Inversio on meteorologinen meteorologinen tilanne, jossa alailmakehässä oleva ilma ilma lämpenee ylöspäin mentäessä.\nKoivuniemi on aiemmin nähnyt inversion ulkomailla korkeammilla vuorilla, mutta ei koskaan tätä ennen Suomessa.\n– Se oli tosi ihmeellistä. Olen odottanut, koska näen tämän. Tämä oli nyt ensimmäinen kerta, kun näen sumupilvet leijailemassa Pielisen päällä. Se oli kyllä tosi hieno hetki, Koivuniemi kertoo MTV Uutisille.\nInversio ei ole Kolilla ennennäkemätön ilmiö, mutta mitään jokapäiväistä herkkua se ei kuitenkaan ole.\n– Ne ihmiset, jotka ovat täällä Kolilla minua pidempään työskenneleet sanovat, että muutaman kerran vuodessa tämän voi nähdä. Yleensä juuri näin syksyllä, kun yöpakkaset tulevat. Se voi olla havaittavissa myös auringonlaskun aikaan.\nIlmiö säilyi Koivuniemen mukaan nähtävillä ainakin parin tunnin ajan. Sitten usva alkoi liikkua ja rakoilla.\nKoivuniemi on ollut luonnosta kiinnostunut pitkään. Niin pitkään, ettei hän edes jaksa muistaa, mistä kiinnostus lähti liikkeelle.\n– En oikein muista edes, haha. Olen aina asunut maalla ja liikkunut paljon metsässä. Luonnon ihmettely on aina kiinnostanut.\nTohtori tutki saimaannorppia\nKotkan seudulta kotoisin oleva Koivuniemi juurtui Itä-Suomeen biologian opintojen myötä. Tohtoriksi hän väitteli ympäristö- ja bioitieden alalta Itä-Suomen yliopistosta. Hänen väitöskirjansa käsitteli saimaannorppien käyttäytymisekologiaa.\nKoivuniemi rakastaa Kolia ja työtään asiakaseuvoja luontokeskuksessa.\n– Tämä on ihan biologille sopivaa homma. Ihanaa täällä Kolilla näin paljon aikaa. Joka päivä Kolin maisema on erilainen. Jokaisena vuorkaudenaikana se on yhtä ihmeellinen. Koli on parhaimillaan joka päivä. Tämä on minulle todella tärkeä paikka.\nVain yksi kansallispuisto puuttuu\nKoivuniemi on ottanut tavoitteekseen vierailla kaikissa Suomen neljässäkymmenessä kansallispuistossa. Sanomalehti Karjalainen kertoi elokuussa Koivuniemen vierailleen Suomen neljästäkymmenestä kansallispuistosta jo 36:ssa.\nNyttemmin määrä on kasvanut jo kolmessakymmeneen yhdeksään. Viimeinen puuttuvakin kansallispuisto saadaan listaan tulevana talvena, kunhan sää vain kylmenee vielä lisää.\n– Päijänteen kansallispuisto puuttuu vielä listalta. Pitää odottaa, että Päijänteelle tulee jäät, että sinne pääsee menemään.\nKoivuniemi on nyt kiertänyt kansallispuistoja suunnitelmallisesti viiden vuoden ajan. Hän sanoo nähneesä Suomen ihan uudella tavalla\n– Huomasin, että helposti menee samoihin paikkoihin. Oli hauskaa ottaa itselleen tällainen haaste, että tulee käytyä eri paikoissa. Nyt olen nähnyt Suomen hienoimpia paikkoja ja saanut ihan mielettömiä kokemuksia. Suomi-kuvani on täysin muuttunut.\nPitkän miettimisen jälkeen Koivuniemi tohtii nimetä toisen suosikkikansallispuiston Kolin lisäksi.\n– Tosi vaikea sanoa, koska kaikki kansallispuistot ovat niin ihania, kiinnostavia ja erilaisia. Koloveden kansallispuisto Savonlinnassa on tosi hieno. Se on erämään tuntuinen, vaikka onkin täällä etelässä. Siellä se hiljaisuus on tosi mieletöntä. Se on tosi hieno paikka meloa.\nKansallispuistot Lieksa Sää Luonto ja eläimet Joensuu Saimaannorppa MTV Uutiset Live Kotimaa


Anoppi Porno Suomi 24 Oulu - Nalle Puhin Kaveri\n22-03-2018 22-03-2018 Comments 0 Feedbacks on “Anoppi porno suomi 24 oulu” by Jeannetta Chamberlin\nNuori nainen panee hanna saari ig alastonkuvat suomen paras anopin kanssa pano heinolassa suomi24 koti videoita porno pano chat ilmainen sexi video kun. teini seksivideot hoitaja hieroo ronski bbw oulu puuma videopuhelu ilmainen. Sexworknet Oulu Karvaisia Naisia Järvenkylä Xhuli Nura Porno Ilmaisia Pillu Videoita Karva Pillut Porno äiti jota halusin panna wmchange.biz suomi amatööri porno tytöt video naidaan 24 suomi treffit eka kebab huittinen seksinovellit aiheesta häpy tarinoita kulta anopin pano mies raiskaa naisen rannekello fetissi. Äiti yllättää pojan raiskaus vaimon alusasuissa anopin vittua nuollen. pillu irina saari youporn ilmaista insesti hammaslääkäri seksivideot suomi 24 pornoa hyvää seksiä videot pillu raisio seksikkäät naiset aikausviihde lihavat. Ruotsalainen suomi pornoa nainen panee vierasta naista nussin rouvaa Oulu escort taka pillu.\nPanoseuraa netistä kypsiä naisia seksi puhelut suomi erotiikan shop vibeoita vaimolle suurta kyrpää yhdessä mummot tissit suvi seksi nuori tyttö pissaa housuun. Porno erotiikka kaupat kuuma rouva video pöksyt teini poika porno. Alastomat naiset nussitaan pereseeseen.\nOlin siellä kaikessa rauhassa erilaisia olut merkkejä maistellen. En voisi uskoa että ihmiset ovat näin julmia tässä tilanteessa. Alku meni lupaavasti, mutta loppua kohti mentiin turhaan aikuisviihteen puolelle. Mitä jos sää saikki siltä HIV: Mikäli et halua elää miehesi kanssa ota ero ja muiden kysyessä syytä, kerro totuus. Pano mikkeli nainen saa 65v tube8 taimaa suomalaista teinipornoa ruotsalaista pornoo laihat pornoa aikuisille leikkejä twoo palvelu. Isotissinen nainen näyttää kun runkkaatte tytöt porno naiset. Päätin käydä vessassa ja ottaa pikkarit ja stay- upit pois. Istuin pojan sylissä selin häneen ja kaivoin kalun sortseista. Massage sex miesten hiustyylejä Seksi live chat isoa kyrpää Seksinovellit koiran kulli pillu kuvia ilman paria pohjois-savo. Olen eronnut ja sinkku, ja kahden pienen lapsen yh-äiti. En ole vielä koskenut anoppiini mutta jostain syystä asia tulee nykyisin uniinkin silloin näen unta että olen anoppini pillut paljaana vapaat naiset mitä kummallisimmissa paikoissa harrastamassa seksiä. Viesti sisältää lapsilta kiellettyä materiaalia. Olin pitkähkö ja sääreni nauttivat miesten katseista. Ilmainen perhepornoelokuva ilmainen persepano amatööri seksivideo pillu gay sex videos hd rouvat akrobaatit alastonsuomi kuvien siirto tabletilta.\nSamalla huomasin, että ei helvetti sehän on naapurin Minna, siinä hetken mietittyäni päätin antaa mennä loppuun asti. Porno erotiikka kaupat kuuma rouva video pöksyt teini poika porno. Mies runkkaa porno videot uudet tissikuvat. Ota härkää sarvista ja koko paska juttu pöydälle jomman kumman kanssa. Naiset panohommissa muodokkaat alastomat tytöt. Alaston anoppi imee munaa anoppi halusi että pillu panoa seksiä mies 25 heinola pikku pillut alastomat naiset valkeakosken tatuointiliike teuva. Rakelin Kuplassa Mtv 3 horoskooppi leijona ja skorpioni Papin rouvan pornovideo ullan panokuvat kypsää lespoa viagran käytön yleisyys.\nseksiseuraa espoo osao haukiputaan yksikkö\nkireä pimppi hyvä seksi\nSiveysvyö kokemuksia asian woman\nMietelauseita onnesta seksi vilmit


Tähän klassikkoon suomalainen Youtube-sensaatio Steve 'N' Seagulls ei koskisi pitkällä tikullakaan | Me Naiset\nTähän klassikkoon suomalainen Youtube-sensaatio Steve 'N' Seagulls ei koskisi pitkällä tikullakaan\nHillittömiä hillybilly-covereita tunnetuista hitestä sorvaava suomalaisyhtye kerää miljoonia katsojia Youtubessa.\nTuore versionne AC/DC:n Thunderstruck-klassikosta on kerännyt muutamassa viikossa yli viisi miljoonaa katsojaa. Yhtyeen laulaja Tomi Tajakka, joko teitä viedään levytysstudioon tai maailmalle?\nKyllä tällä hetkellä käydään muutaman tahon kanssa levytyssopimusneuvotteluja. Tämän kuun aikana pitäisi selvitä, mihin levytalliin hyppäämme. Keikkakyselyjä on tullut sekä Suomesta että ulkomailta Etelä-Amerikkaa ja Austraaliaa myöten. Ehkä eksoottisin paikka, josta pyyntöjä on tullut, on Aruba. Syksyllä olemme lähdössä ainakin Ruotsiin ja Viroon.\nOnnistuiko äkillinen menestys yllättämään teidät?\nBändi on ollut pystyssä vuodesta 2010 asti, ja olemme keikkailleet noin sadan keikan vuositahtia. Keikoilla on syntynyt fiilis, että tämä juttu toimii ja saa ihmiset hyvälle tuulelle. Silti Youtube-suosio tuli puskista.\nOlimme tehneet ensimmäisen videomme Iron Maidenin The Trooper -kappaleesta lähinnä promomateriaaliksi ja keikkamyynnin tueksi. Sitten se lähtikin leviämään. Joten tuli tämä yllätyksenä. Meiltä on kyselty esimerkiksi t-paitoja ja muita fanituotteita, mutta eihän meillä ole mitään mitä antaa. Jos olisimme arvanneet, että tässä käy näin, olisimme varautuneet paremmin.\nOletteko vielä ehtineet juhlia menestystänne?\nOn vähän keretty. Tosin viime viikkokin painettiin tiiviisti keikkoja. Täytyy ottaa rauhalliseti ja pitää jalat tukevasti Keski-Suomen savessa, mutta on tässä vähän pulloja korkkailtu.\nVideoillanne ajellaan traktoreilla, soitetaan banjoa, lusikoita ja alasinta. Millaisista elementeistä Steve 'N' Seagulls rakentuu?\nKeskisuomalaisesta maaseudusta, haitarista ja sopivasta älyttömyydestä. Alun perin kaikki lähti ohjelmamyyjän ideasta tehdä lännenhenkinen show ravintoloihin, mutta bändin jäsenet lähtivätkin viemään hommaa enemmän hillybilly-suuntaan. Viimeisen yhdeksän kuukauden aikana asiat ovat muotoutuneet tähän oikein mukavalta tuntuvaan muotoonsa.\nPukeudutte farkkuhaalareihin, henkseleihin, intiaanipäähineisiin ja tuohilippiksiin. Kuka on tyylinne takana?\nTyylimme syntyy täysin harkitsematta ja lähinnä siitä, mitä kukin sattuu milloin löytämään. Esimerkiksi tuohilippis vain ilmestyi kuvauksiin. Rehellisesti sanottuna, harkinnalla on sopivan vähän jalansijaa tässä orkesterissa. Me mennään perstuntumalla. Ehkä se näkyy videoillakin ja tekee meistä helposti lähestyttäviä.\nTunnustuksia tiskiin, kuka on esikuvanne?\nShakira ja Veikko Lavi. Veikko Lavin tyyli puhuttelee vahvasti sydäntä, ja haitaristimme Hiltusen lavaliikehdintä perustuu Shakiran liikkeisiin.\nTeette suomalaisia hillybilly-covereita tunnetuista hiteistä. Mikä on sellainen klassikko, johon ette koskisi tikullakaan?\nVielä ei ole tullut sellaista vastaan, mihin ei uskallettaisi koskea. Mutta kaikissa klassikoissa ei ole riittävästi maaperää, mitä työstää. Kaikki biisit eivät vain taitu tyyliimme. Paranoidia pyydetään välillä keikoilla, mutta onneksi harvinaisen vähän. Väittäisin, että siinä on biisi, josta emme tule tekemään coveria.\nPaljon ratkeaa tämän kuukauden aikana. Levytyssopimus ja levyasiat ovat nyt tärkeitä. Jatkamme positiivisella fiiliksellä ja keikkailemme ympäri Suomen. Samalla keittelemme uusia käärmekeittoja, ja mietimme josko sieltä Keski-Suomen farmilta löytyisi vielä jokin uusi soitin soitettavaksi. Päivisin testailemme uusia sovituksia ja lauluharmonioita. Meiltä on jo muutama uusi rakkauden osoitus musiikille tulossa.\nMihin toivotte ympärillenne kehittymässä olevan pöhinän teidät johdattavan?\nHaitaristimme tuossa vieressä sanoo, että maineeseen ja kunniaan. Ulkomailla olisi kiva käydä keikalla. Jos sen verran meille suodaan tämän myötä, se olisi hieno juttu. Ja itse tykkään niin paljon pehmiksestä, että jos joskus saisin ostettua oman pehmiskoneen, se olisi mahtavaa.\nSteve 'N' Segulls


Fazer juhlistaa 60-vuotiasta Pantteria - Fazer\nFazer juhlistaa 60-vuotiasta Pantteria\nVuonna 2021 suomalaisten suosikkisalmiakki Pantteri täytti 60 vuotta. Juhlavuoden kunniaksi Fazer teki 30 000 euron lahjoituksen Korkeasaaren eläintarhan Amur-hankkeelle, joka tukee amurinleopardien säilymistä luonnossa.\nSuomalaisten salmiakkien aateliin kuuluvan Pantterin tarina alkoi vuonna 1961, kun Chymos toi Pantteri-pastillit markkinoille. Fazer osti Chymoksen vuonna 1993, ja näin Pantteri siirtyi osaksi Fazerin makeisperhettä.\nPantteri kuuluu ehdottomasti suomalaisten suosikkibrändeihin. Pantteri-tuotteita valmistetaan vuosittain noin 1,5 miljoonaa kiloa. Kaikki Pantteri-makeiset valmistetaan Fazerin Lappeenrannan tehtaalla.\nPantteri-makeisesta on vuosien varrella ollut useita variaatioita – mm. salmiakkirae, väkevä salmiakkipastilli sekä ksylitolilla makeutettu pastilli – mutta pantterin klassikkomuoto, sokeroitu salmiakkikolikko, pitää yhä pintansa.\nPantteri-pakkauksen on suunnitellut Chymoksen pitkäaikainen pakkaussuunnittelija Aimo Vuorinen. Tehdessään pakkauksen kuvitusta Vuorinen sekoitti mustan pantterin ja täplikkään leopardin toisiinsa. Tämä sekaannus koitui kuitenkin amurinleopardin (Panthera pardus orientalis) onneksi.\nFazer on yhdessä Korkeasaaren tehnyt vuodesta 1999 lähtien vuotuisia lahjoituksia panttereinakin tunnettujen amurinleopardien suojelemiseksi niiden luonnollisilla elinalueilla. Yhteistyöhankkeen aikana luonnossa elävien amurinleopardien määrä on lähes kolminkertaistunut. Amurinleopardi on kuitenkin yhä äärimmäisen uhanalainen laji.\nPantterin juhlavuoden kunniaksi Fazer päätti kaksinkertaistaa lahjoituksensa 30 000 euroon vuodessa. Lahjoitus tehtiin isojen kissaeläinten tukemiseksi järjestetyn Kissojen yö -tapahtuman yhteydessä Korkeasaaren eläintarhassa.\nLuonnon monimuotoisuuden säilyttäminen on tulevaisuuden ruuantuotannon perusedellytys. Amur-hanke suojelee Venäjän ja Kiinan rajaseuduilla eläviä amurinleopardeja. Suojelutyön tavoitteena on säilyttää lajien monimuotoisuus ja mahdollistaa lajien palauttaminen luontoon. Amurinleopardi on maailman uhanalaisimpia kissaeläimiä. Salametsästyksen lisäksi lajia uhkaavat metsähakkuut ja metsäpalot, jotka tuhoavat lajin elinalueita.\nEläintarhat ovat osallistuneet amurinleopardin suojelutyöhön kasvattamalla leopardeja ja pitämällä yllä tervettä ja geneettisesti rikasta lajikantaa eläintahoissa. Korkeasaaressa on asunut amurinleopardeja 1970-luvun lopulta lähtien. Lisäksi Korkeasaaressa tehdään isoihin kissaeläimiin liittyvää ympäristökasvatusta. ”Eläintarhojen amurinleopardit toimivat luontoon palautettavien eläinten kantavanhempina. Toivomme, että meidän nuori amurinleopardiparimme pääsisi mukaan hankkeeseen. Korkeasaarella on myös tärkeä rooli Venäjälle suuntautuvien eläinvientien onnistumisessa”, kertoo Korkeasaaren eläintenhoidosta ja -suojelusta vastaava johtaja Nina Trontti.


MUISTELMIA PSYKOLOGIN TYÖSTÄ 60 JA 70 LUVUILLA :: Anja-laurilan-kotisivu2\nMUISTELMIA PSYKOLOGIN TYÖSTÄ -60 JA -70 LUVUILLA\nOPISKELIJANA HELSINGIN YLIOPISTOSSA.\nLEGENDAARINEN JA TRAAGINEN OPETTAJAMME.\nSE SUURI TIETO..\nKÄYTÄNNÖN KOKEMUSTA TYÖTTÖMYYDESTÄ.\nMITEN HOITAA POTILAITA?.\nPSYKOLOGIEN TOIMENKUVIA MIELISAIRAANHUOLTOPIIREISSÄ.\nMUISTOJA MOISIOSTA JA SEN YHTEISÖLLISYYDESTÄ..\nKiinnostus psykologiaan sai minut valitsemaan lukiossa sen ainoan linjan, jossa oli mahdollisuus valita psykologia. Abiturienttivuonna oli jo yliopiston aineyhdistelmäkin valmiiksi mietittynä: Psykologia, teoreettinen filosofia ja sosiologia. Aineet oli valinnut sen mukaan, mitä haluaisin tietää, en sen mukaan mitä halusin tulevaisuudessa tehdä.\nItse asiassa halusin auttaa köyhiä, mutta sitä varten opiskeltiin Tampereella sosiaalihuoltajaksi kahdessa ja puolessa vuodessa. Onneksi en siitäkään ollut selvillä, etten olisi lähtenyt opiskelemaan Yhteiskunnalliseen Korkeakouluun opetusjaostoon ja suorittanut sosionomin tutkintoa. En siis tiennyt psykologin ammatista juuri mitään. Kun sitten opinnot alkoivat, meidät koottiin Helsingin yliopiston suureen luentosaliin ja meille kerrottiin, mihin psykologit sijoittuvat. Jäin ihmettelemään, miksei sosiaalipuolta mainita ollenkaan. Kun lopussa sai esittää kysymyksiä, aioin viitata, mutta sen verran alku-ujous vaivasi, että jätin sen tekemättä ja ajattelin, että asia varmaan selviää myöhemmin ja selvisihän se. Ajatus mielenterveyspuolelle sijoittumisesta ei käynyt edes mielessä, vaikka siihen aikaan useimmat vakanssit olivat juuri siellä. En ollut kiinnostunut mielenterveyden ongelmista, vaan siitä, miksi ihminen toimii niin kuin hän toimii. Mikä ohjaa tunnemaailmaa, mitä vaikuttaa perimä ja mitä ympäristö. Ajatus tutkijaksi ryhtymisestä kiehtoi.\nNiin elämä sitten kuljetti, että tutkimuksen pariin pääsin viisikymppisenä. Koska väitöskirjani aihe käsitteli sijaiskodeissa kasvaneita tyttöjä, suoritin sitä tehdessäni poikkeuskoulutuksessa sosiaalityöhön pätevöittävän tutkinnon Turun Yliopistossa ja sosiaalipolitiikan approbatur tuli suoritettua avoimessa yliopistossa.\nVuonna 1968, kun valmistuin psykologiksi, sijoittumispaikkoja olivat mielisairaanhuoltopiirien lisäksi kasvatusneuvolat ja ammatinvalinnanohjaus. Psykologin ammatista ei yleisesti tiedetty paljoakaan. Heidät sekoitettiin jatkuvasti psykiatreihin. Monien potilaiden oli jo vaikea sanoa, saati sitten kirjoittaa ammattinimikettä. Sain kerran kirjeen, jossa tittelinäni oli: sykolyöki. Terveydenhuollon hierarkisessa maailmassa meidät siihen aikaan luokiteltiin suunnilleen samaan kastiin kuin lääkärit, ja sen merkkinä meillä oli päällämme "lääkärintakki". Sairaalakemistillä, sosiaalihoitajilla ja sairaalateologeilla oli erilainen valkoinen takki. Harjamäen sairaalassa saimme syödä lääkärien kanssa erillisessä kabinetissa. Moisiossa olimme sentään muiden kanssa samassa tilassa, joskin salin ainoassa isossa, pyöreässä pöydässä ja siinä söi ainakin myös sairaalapappi. Hesperiassa ei ollut mitään nimikkopaikkoja eri ammattiryhmille.\nHattelmalassa psykologit eivät ainoana ammattiryhmänä pitäneet työtakkeja ja tilanne antoi minulle opettavaisen kokemuksen. Menin kerran ostamaan kanttiinista jotain ja hämmennyin myyjän käyttäytymisestä. Hän puhutteli minua korostetun ystävällisesti, mutta samalla hieman alentuvan holhoavasti. Poistuessani ihmettelin asiaa, kunnes tajusin, että hän oli luullut minua potilaaksi. Ajattelin, että miltä mahtaa tuntua älykkäästä, herkästä potilaasta saada osakseen moista kohtelua. Sanat ovat ystävällisiä, mutta viestiksi jää, että olet alempiarvoinen.\nEn päässyt sisään vuonna 1962 ensimmäisellä pyrkimisellä. Olin ensimmäisenä varalla. Se oli aikamoinen pettymys ja kova kolaus itsetunnolle. Aloitin teoreettisella filosofialla, jonne pääsi kaikki halukkaat, mutta eipä meitä ollut kovin montaa. Seuraavana syksynä pyrin taas vain psykologiaan ja nyt pääsin sisään. Heti psykometriikkakurssin aluksi meille tehtiin joukko kykytestejä. Niistä tehtiin moniste, jota sitten käytettiin pohjana tilastomatemaattisten menetelmien laskuharjoituksissa. Myös ylioppilastodistuksen keskiarvo piti ilmoittaa. Koska kellään muulla ei ollut samaa keskiarvoa, minun oli helppo päätellä, miten itse sijoituin porukassa eri kykytesteissä. Ensimmäisen pyrkimisen epäonnistumisen haavan aiheuttama itsetunnon kolhu tuli hoidetuksi, kun vertailin pärjäämistäni kykytesteissä muiden tuloksiin. Viimeisenä opiskeluvuotena meidät taas testattiin tilastomatematiikan kurssilla ja nyt nimet olivat julkisia.\nLEGENDAARINEN JA TRAAGINEN OPETTAJAMME\nOlavi Viitamäki oli professori, jota opintojen alussa pelättiin ja jonka seurassa opintojen loppuvaiheessa viihdyttiin.\nArvosanatentin yhteydessä oli aina suullinen koe. Odotimme appron kirjallisesta selvittyämme käytävässä, kun meitä kutsuttiin kolmen ryhmissä sisään. Ulos Viitamäen huoneesta tuli kauhistuneita ja helpottuneita kurssilaisia. Kun oma vuoromme tuli, Viitamäki huusi ovelta nimemme ja totesi:\nTulkaa sisään, niin minä heitän teidät heti ulos.\nMenimme polvet vapisten sisään. Viitamäki otti hampaisiinsa ryhmän pelokkaimmalta vaikuttavan tytön ja totesi:\nKuinka te kehtaatte tulla tenttiin näin huonoilla tiedoilla. Nämä vastaukset ovat aivan kansakoulunopettajatasoa - hän oli alkuperäiseltä koulutukseltaan kansakoulunopettaja - Ennenkuulumatonta röyhkeyttä - tällaista tenttimoraalia!.\nTyttö pääsi kuitenkin läpi.\nSe oli aikaa ennen "Mies ja ääni"-yliopistopolitiikkaa. Silloin koitti Viitamäelle itselleen kovat ajat.\nSE SUURI TIETO\nPsykologian opiskelijoilla oma ainejärjestönsä, jonka nimi oli Kompleksi. Kerran pikkujouluissa, joissa en ollut mukana, oli esitetty monologi, josta kuulin suunnilleen seuraavanlaisen selostuksen:\n"Kun lähdin opiskelemaan psykologiaa, odotin innokkaana tietoa ihmisestä, suurien salaisuuksien paljastumista. Approbaturtenttiin oli luettava pino kirjoja, odotin löytäväni tiedon niistä kirjoista, mutta en löytänyt. Cumlaudevaiheessa toivoni heräsi: englanninkielisiä kirjoja iso pino. - Siellä se tieto varmaan on. Tartuin innolla pinoon, mutta ei se tieto ollut sielläkään. Tuli laudaturvaihe ja lopputentti ja se suuri kirja. Ajattelin, että nyt viimeinkin pääsen sisälle ihmismielen syövereihin - tuossa suuressa kirjassa on varmasti se tieto. Aloin ahmia kirjaa. Mutta ei se tieto ollut sielläkään. Minä huokaisin koulutukseen pettyneenä: Jospa he tietäisivät, mistä he maksavat."\nAinoa kurssi, jonka aikana koin saavani janoamaani suurta tietoa, oli laudaturvaiheessa Lapinlahden sairaalassa pidetty psykoanalyytikko Veikko Tähkän kurssi, jonka keskeinen anti oli perehtyminen Freudiin ja defensseihin. Innostuneen odotuksen vallassa kuljimme puistokujaa pitkin kerran viikossa Lapinlahden sairaalaan. Siellä istuimme luentosalissa ja kuuntelimme lumoutuneena professori Tähkän luentoja. Tunsin, että vasta nyt sain psykologian opiskelusta sitä, mitä olin siltä hakenut. Me opiskelijat aloimme puhua omaa freudilaista ammattislangiamme ja analysoimme tosiamme, itseämme ja kaikkia muita ihmisiä siinä määrin, että eräänkin opiskelutoverin sisar kieltäytyi ruokailemasta kanssamme, koska katselimme maailmaa freudilaisten silmälasien läpi ja myös selostimme havaintomme.TESTIT\nLaudaturvaiheessa kliinisen puolen opiskelijat perehdytettiin testeihin perusteellisesti. Varsinkin projektiivisten testien hallinta otettiin haltuun. Psykologin työhän oli voittopuolisesti asiakkaiden testaamista ja siihen meillä Helsingin yliopistosta valmistuneilla oli hyvät valmiudet. Olimme kursseilla saaneet luettavaksemme todellisten potilaiden projektiivisten testien pöytäkirjoja ja niistä tuli kirjoittaa lausunto diagnooseineen. Jokaisen vastaus käsiteltiin kurssilla julkisesti ja sitten Viitamäki julisti arvosanan. Laudaturvaiheessa meille oli tullut Jyväskylän yliopistosta opiskelija ja Viitamäki luki tuhahdellen hänen analyysiaan ja totesi lopuksi:\nYksi piste Jyväskylään. tasan one point.\nYliopistoilla oli erilaisia suuntutumisia ja suhtautumisia testeihin. Sehän tiedettiin, ettei Tampereella juuri testejä opiskeltu ja myöhemmin hämmästelin kollegaa, joka vain haastatteli potilaita.\nKliinisen psykologian suuntautumisen opinnoissa viimeisenä vuonna teimme myös persoonallisuustestejä ja jouduimme ilmoittamaan nimemme. Siis kaikki tiesimme mikä oli kunkin älykkyysosamäärä mitattuna kolmella erityyppisellä testillä (WAIS, TML ja Cattel) ja mitkä olivat kunkin persoonallisuudenpiirteet. Niitä mitattaessa ei käytetty projektiivisia testejä, vaan erilaisia inventaareja. Tutkimme ja ihmettelimme omia ja muiden tuloksia. Minua oli luultu ekstrovertiksi, mutta olinkin testien mukaan introvertti. Sain opiskelutovereilta nimityksen ekstrovertilta vaikuttava introvertti.\nOlin harjoitteluaikana saanut Hesperian sairaalassa seurata ohjaajani Harriet Hagmannin Rorsach-tulkintoja hänelle näyttämieni testipöytäkirjojen perusteella. Olin monet kerrat hämmästynyt sitä, mitä taitava tulkitsija voi nähdä testivastauksissa. Käytin sitten Rorsachia myös gradussani ja opin luottamaan testiin ja kykyyni tulkita sitä.\nJouduimme viimeisenä vuonna tekemään pienen tutkimuksen, johon tarvitsimme tutkimushenkilöiksi muutaman ikäisemme naisen, joka ei ollut ylioppilas. Me kolme "tutkijaa" olimme eläneet koko elämämme Helsingissä ja huomasimme, että tunnemme vain sellaisia ikätovereita, jotka olivat ylioppilaita. Me kaikki liikuimme myös vapaa-aikana ja harrastuksissa vain koulutettujen ikätoverien parissa. Sain hankittua kaukaisen, keskikoulun käyneen sukulaisen, joka tuli Vihdistä. Toinen ryhmäläinen sai kampaajansa puhuttua mukaan. Tilanne mietitytti minua jo silloin.\nKÄYTÄNNÖN KOKEMUSTA TYÖTTÖMYYDESTÄ\nEri ammattialojen esittelyssä vuonna 1962 abiturienteille kerrottiin, että psykologien työtilanne ei ole hyvä poikkeuksena ovat miehet ja ruotsinkieliset psykologit, joilla on hyvä työtilanne. Ajattelin, että parhaat saa aina työtä ja laskin kuuluvani parhaisiin. Arvioni oli virheellinen - ehkä todella parhaat saivat työtä, mutta minä en kuulunut heihin, tai parhaatkaan naiset eivät saaneet heti valmistuttuaan töitä.\nValmistuin psykologiksi joulukuussa 1968 ja olin pienen tytön yksihuoltaja. Hain ahkerasti töitä Oulua ja Itä-Suomea myöten, mutta vakituisen viran sain vasta huhtikuussa 1971. Sitä ennen keräsin CV:hen meriittejä. Monet samaan aikaan valmistuneet menivät mielisairaanhoitajien sijaisiksi eli vippareiksi tai etsivät työtä muista hoiva-alan yksiköistä tai lastensuojelusta. Olin päättänyt kerätä kokemusta vain psykologin töistä. Siinä sivussa keräsin kokemusta työttömänä olemisesta, yksinhuoltajan yksinäisistä, pitkistä päivistä - ja kroonisesta nälästä. Niistä kokemuksista on ollut monesti hyötyä pitkän elämäni aikana.\nOlin -69 kesäkautena toukokuu mukaan luettuna 3kk töissä. Kesäansioiden rahat alkoivat syksyn mittaan huveta pankkitililtä. - Ja psykologintyön etsintä jatkui entistä ahdistuneempana. Vankilakin oli niin täynnä vapaaehtoisia vastavalmistuneita psykologeja ryhmänvetäjinä, ettei sinne huolittu heitä lisää.\nSiihen aikaan kasvatusneuvoloihin oli pätevyysvaatimuksena kaksi laudaturia ja kolmen kuukauden harjoittelu kasvatusneuvolassa. Ajattelin, että työllistyisin helpommin sillä saralla. Minulla oli sivulaudatur sosiologiasta, mutta harjoittelu puuttui. Soitin läpi kaikki etelän radanvarsien kasvatusneuvolat - idässä jopa Kouvolaan asti - ja tarjouduin palkattomaksi harjoittelijaksi. Ensin sain kieltävän vastauksen kaikilta, mutta sitten Riihimäen kasvatusneuvolasta otettiin yhteyttä. Muutin Helsingistä sinne. Asuin lapseni kanssa halvasti vuokralla omakotitalon yläkerran huoneessa, jääkaappi oli ikkunan välissä ja WC käytävällä, ja vuokraemäntä hoiti tytärtäni päivät. Olin etsinyt lehti-ilmoituksella vuokrahuonetta kodista, jossa voitaisiin hoitaa myös lapsi. Sain kolme vastausta ja olin tyytyväinen valintaani.\nEnsimmäinen sijaisuus Pieksämäellä Etelä-Savon mielisairaanhuoltopiirissä poiki kolmen kuukauden äitiyslomasijaisuuden Mikkelin mielenterveystoimistossa vuoden -70 alussa ja kesälomasijaisuuden samana kesänä Mikkelin Moision mielisairaalassa. Syksyllä palasin Riihimäelle kesäansioiden turvin työttömäksi tai pikemminkin hyvillä mielin välillä kotiäidiksi, kun tiedossa oli kolmen kuukauden äitiysloman sijaisuus vuoden -71 alussa Mikkelissä. Mikkeliin sain sitten tiedon, että minut on kolmestakymmenestä neljästä hakijasta valittu psykologiksi Forssan mielenterveystoimistoon ja aloitin siellä työt 1.4.1971.\nÄitiysloma oli kolme kuukautta, josta yksi kuukausi oli pidettävä ennen synnytystä. Kollega oli saanut vauvan ja psykologina tiesi, miten tärkeitä olisivat ensimmäiset kuukaudet lapsen tulevalle elämälle. Hän olisi halunnut ottaa äitiysloman jatkoksi palkatonta virkavapaata, mutta siihen ei suostuttu. Hän kertoi: Kun sain tiedon siitä, kuljin ahdistuneena vauva sylissä ympäri kotia ja juttelin sille, ettei sen tarpeita tässä maailmassa ymmärretä.\nKerran Hesperian sairaalan hoitokokouksessa käsiteltiin lievästi kehitysvammaisen asioita ja joku tiedusteli oliko hän töissä. Ammatiksi osoittautui kuin niin monta kertaa muulloinkin kotiapulainen. Joku totesi: "Akateemiset äidit käyvät työssä ja debiilit kasvattavat heidän lapsensa." Sen olisi Mikkelin Moisiossa voinut muuttaa lauseeksi: "Akateemiset äidit käyvät työssä ja skitsofreenikot kasvattavat heidän lapsensa". Siihen aikaan päiväkoteja oli vähän ja niissä oli lähinnä yksinhuoltajien lapsia. Poikkeuksena oli eri työnantajien henkilökunnalleen ylläpitämät päiväkodit. Kun muutin Forssaan vuonna 1971, Finlaysonin tehtaalla oli henkilökunnan lapsille kokopäivähoitoa tarjoava päiväkoti. Lisäksi oli yksi kaupungin ylläpitämä päiväkoti, jossa oli kolme puolipäiväryhmää ja vain yksi kokopäiväryhmä. Vuonna 1973 tuli voimaan laki kunnallisesta päivähoidosta. Muistan elävästi sen hetken, kun kuulin radiosta uutisen, että tulevaisuudessa kunnat tarjoavat kaikille lapsille päivähoitopaikan. Se tuntui aivan ihanalta minusta, joka olin joutunut kiertämään lapsen kanssa soittelemassa vihjeiden perusteella eri äitien ovikelloja, ja tarjoamaan lastani päivähoitoon. Minulla oli suosittelupuhekin valmiina. "Tämä on kiltti ja reipas lapsi, syö hyvin". Asiat rullasivat hitaasti ja oma tyttäreni sai nauttia kunnallisesta päivähoidosta vasta koululaisena ollessaan päiväkodissa koululaisten iltapäiväryhmässä. Aamuisin hän oli yksityisessä perhepäivähoidossa ennen kouluunmenoa.\nLapsen sairastuessa ei vanhemmilla ollut oikeutta jäädä kotiin. Kun olin Moisiossa sijaisena, lapsi oli henkilökunnan lasten päiväkodissa. Havaitsin kauhukseni eräänä aamuna, että hänellä oli korkea kuume. En tuntenut ketään mahdollista ihmistä, joka voisi tulla häntä hoitamaan. Soitin päiväkotiin kysyäkseni tiesivätkö he ketään. Sain helpotuksekseni kuulla, että jos haluan, voin tuoda lapsen päiväkotiin sairaana. Heillä on sellainen tapa. Kerrankin kolmasosa lapsista oli yhtä aikaa tuhkarokossa ja heitä sitten hoidettiin yhdessä huoneessa. Joku sairaalan lääkäreistä saattoi käydä katsomassa potilaiden vointia kesken päivän.\nVastavalmistuneena psykologina en saanut työttömyysjaksoina työttömyyskorvausta. Ansiosidonnainen työttömyyskorvausjärjestelmä oli jo olemassa, mutta se edellytti pitempää jäsenyyttä liitossa. Sinne ei päässyt, ellei ollut ollut jo vakituisesti töissä. Peruspäivärahaa ja työmarkkinatukea ei siihen aikaan maksettu. Sosiaalitoimistosta saattoi saada avustusta, mutta käsitykseni mukaan se piti maksaa takaisin. Jos ei siihen olisi pystynyt, saattoi joutua työlaitokseen. - Kunnat jakoivat koulujen kautta vaateavustusta vähävaraisille ja ruoka oli kouluissa ilmaista. - Jouduin työttömänä ottamaan pankista velkaa ihan elämiseen.\nMITEN HOITAA POTILAITA?\nJälkeenpäin ajatellen urani alussa ei ollut riittävästi tietoa yleisistä kentällä vastaan tulevista haasteita. Ei osattu hoitaa insestin ja pedofilian uhreja. Posttraumaattista stressireaktiota ei tunnettu. Trans-käyttäytymistä ei ymmärretty. Homoseksuaalisuus oli diagnosoitava sairaus, mutta ei heitä kuitenkaan yritetty siitä "parantaa", ennemminkin tuettiin heidän yleistä hyvinvointiaan ja rakennettiin myönteistä minäkäsitystä. Jostain luin aversioterapiasta, mutta en tiedä kenenkään psykologin sitä soveltaneen.\nPsykologiassa oli silloin 60-luvulla kliinikoiksi tähtäävillä Helsingin yliopistossa yksi freudilainen totuus. Se oli aikaa ennen postmodernismia. Nykyäänhän voi jokaisella olla vapaasti oma totuutensa. Psykologiassakin tuli rinnakkaisia totuuksia enenevässä määrin. Uudet koulukunnat jakautuivat ja alkoivat rakentaa omia koulutuksiaan. Alettiin ottaa kantaa siihen, missä suhteessa Freud oli väärässä. Harjoitteluaikana kesällä 1967 muistan kuulleeni lauseen:\nJyväskylästä kuuluu kummia. Ja sitten kuulin hieman väritetyn selostuksen käyttäytymisterapiasta. Omituista koirakoulua totesimme.\nMyöhemmin Forssassa sain työtoverikseni Kirsti Kivisen, joka oli käyttäytymisterapian kouluttaja ja sain häneltä materiaalia ja käytännön ohjausta käyttäytymisterapian soveltamiseen potilastyössä. Sain haltuuni menetelmän, jolla auttaa jännittäjiä ja kahvikuppineurootikkoja.\nPsykologeilla oli oma ammattikunnan luoma systeemi, jossa erilaisten lyhytkurssien ja kaksivuotisen työnohjauksen avulla hankittiin paitsi tietoa ja käytännön taitoa, myös laillistetun psykologin pätevyys, (joka ei tarkoittanut samaa kuin nykyinen laillistettu psykologi).\nHelsingissä ei opinnoissa kiinnitetty huomiota asiakkaan kohtaamisen. Mitään terapiakoulutusta ei ollut. Tosin luimme kirjoista, millaista on psykoanalyyttinen terapia ja millaista Rogressilainen terapia, jossa kuunnellaan potilasta ja tuetaan häntä hänen asettamiensa tavoitteiden saavuttamisesta.\nVarsinaista lapsille suunnattua terapiaa ei vielä ollut yleisesti käytössä. Kun olin harjoittelijana Riihimäen kasvatusneuvolassa, kohtasin lapsiasiakkaita ja sain yksinkertaisen neuvon ohjaajaltani. Hän käski\npelata lasten kanssa pelejä tai leikkiä muuten. Minä pelasin Afrikantähteä päivästä toiseen ja joskus poikien kanssa jääkiekkopeliä. Turhautuneena moiseen kyselin ohjaajalta, mitä hyötyä lapsille oli minusta. Kuulemma kaikki positiiviset ihmissuhteet hyödyttävät lasta. Totesin, että siihen positiivisuuteen pystyy myös vähemmällä koulutuksella ja jopa ilman koulutusta. Sosiaalityöntekijät kohtasivat kasvatusneuvoloissa lasten vanhemmat. Joskus he olivat viikosta toiseen saman ajan sosiaalityöntekijän luona, mitä lapsi oli psykologin luona. Eräässä kasvatusneuvolassa ei "hoidettu" lapsia ollenkaan. Neuvolaan lähetetyt lapset testattiin - siinähän me olimme ammattilaisia. Sen jälkeen psykologit alkoivat hoitaa vanhempia, koska lasten ongelmathan johtuivat sen ajan käsityksen mukaan vanhemmista. Toiminnan tuloksellisuutta seurattiin uusintatestauksilla.\nOlin asiakastyössä havainnut, että aikuisten neurootikkojen kanssa terveellä järjelläkin oli käyttöä. Olin toki tutustunut nondirektiiviseen ajatteluun, jossa kaikennäköinen ohjaus oli kiellettyä. Kehitin itse menetelmän, jonka nimesin oivallusterapiaksi ja tunsin hieman syyllisyyttä asiakkaan ajattelun ohjailusta.. Tajusin, miten paljon neurootikoilla oli irreaalisia ajatuksia, jotka loivat ja ylläpitivät ahdistusta. Puutuin heidän ajattelumalleihinsa ja samalla tunsin olevani hieman luvattomilla teillä. Siitäkin syyllisyydestä pääsin eroon 90-luvulla, kun tutustuin kognitiiviseen terapiaan, jonka parista tuli väitöskirjani pääasiallisin teoreettinen viitekehys.\nOpiskeluvaiheessa professori Arvo Lehtovaaralla oli ollut oma näkemyksensä terapiasta. Hän totesi, että kolmasosa paranee psykiatrien ja psykologien hoidossa ja sama kolmasosa terveyskeskusten yleislääkärien hoidossa. - Siis teorioista viis.\nPSYKOLOGIEN TOIMENKUVIA MIELISAIRAANHUOLTOPIIREISSÄ\nSuomi oli jaettu 60 ja70 -luvuilla alueellisesti mielisairaanhuoltopiireihin, joissa oli keskuspaikkana A-mielisairaala, johon psykologit sijoittuivat. A-sairaaloiden naapurissa tai joskus kauempana oli pienempiä B-mielisairaaloita, joissa hoidettiin lähinnä kroonikkoja. Siellä oli yleensä vain yksi psykiatri eikä psykologin vakansseja. Lisäksi avohuollossa toimi 60-luvulla mielenterveystoimistoissa psykologeja yhä enenevässä määrin. Terveyskeskuksissa ei vielä ollut psykologien vakansseja.\nSain lyhytaikaista kokemusta työskentelystä neljässä eri mielisairaalassa. Psykologit lähinnä testasivat psykiatrien lähettämiä potilaista ja kirjoittivat heistä lausunnot, jotka lähetettiin psykiatreille. Mitään keskusteluyhteyttä ei yleensä ollut psykiatrien kanssa - paperit vain kulkivat huoneesta toiseen. Joskus kokoonnuttiin pohtimaan jonkun yksittäisen potilaan asioita pienellä joukolla, johon kuului osastonhoitaja, psykiatri ja psykologi. Hesperiassa ja Moisiossa se tapahtui silloin tällöin, mutta Harjamäessä ei koskaan. Päivässä testattiin yleensä kaksi potilasta. Eräässä neljästä sairaalasta psykologit olivat saaneet ylilääkärin vakuuttuneeksi siitä, että vain yksi potilas päivässä on sopiva määrä ja niin siellä toimittiin.\nKesä 1967 HELSINGIN MIELISAIRAANHOITOPIIRI: Hesperian sairaalassa olin harjoittelijana. Psykologi lähinnä testasi ja osallistui muun henkilökunnan kanssa osastolla hoitokokouksiin, joissa potilas ei ollut läsnä, eivätkä omaiset. Helsingin B-sairaalana oli Nikkilän sairaala Sipoossa. - Lapinlahden sairaala kuului eri organisaatioon. - Siihen aikaan kaksisuuntainen mielialahäiriö oli erittäin harvinainen sairaus. Kun kerran viikoittaisen meetingin aiheena oli maanisdepressiivisyys havaittiin, että Hesperiassa ei ollut sisällä yhtään sen diagnoosin omaavaa. Potilas piti "lainata" Nikkilästä. Hän oli maniavaiheessa oleva äidinkielenopettaja, joka auliisti ja avoimesti kertoi elämästään.\nHesperiassa oli myös avohuollon yksikkö, josta tuli testattavaksi aborttilausuntoa varten nuoria naisia. Nykyisen tasoista aborttilakia ei vielä ollut ja abortti voitiin tehdä vain erittäin tiukkojen kriteerien perusteella. Lähetteessä pyydettiin arvioimaan suositellaanko aborttia ja suositellaanko samalla sterilisaatiota. Suosittelin jokaiselle testattavalle aborttia enkä kenellekään sterilisaatiota. Sitähän en tiedä, mihin tulokseen psykiatri sitten tuli.\nKesä 1969 POHJOIS-SAVON MIELISAIRAANHUOLTPIIRI: Siilinjärvellä Harjamäen mielisairaalassa psykologi oli vain testaaja. Siellä harmittelin työnkuvaa ja totesin että kun tietokoneet kehittyvät, meitä ei edes tarvita testaajina. Nythän netti pursuaa enemmän tai vähemmän epäluotettavia testejä, mutta toimenkuvat ovat muuttuneet.\nMieleeni on jäänyt eräs epäonnistuminen Harjamäen sairaalasta: Diagnoosin antaminen ei kuulunut psykologille ja minulle opetettiin kentällä, että sen antaa psykiatri oirekuvan mukaan (ei testien tulosten). Saatoimme toki kertoa näkemyksemme kysymysmerkin kanssa. Kerran ylilääkäri Hakola lähetti minulle potilaan, joka ei ollut sairaalassa sisällä. Tämä oli merkillinen tapaus: alle 50-vuotias sairaanhoitaja. Minusta hänellä oli harhoja, kun hän kertoi luittensa katkeilevan ja muutenkaan hän ei ollut oikein "kartalla". Päätin päteä ja veikata diagnoosia. Hänessä oli selvästi maanisia piirteitä, mutta kirjoitin lausunnon loppuun sch?. Vuosikausia harmittelin tuota ammatillista epäonnistumista. Miksi minun piti lykätä nuo kolme kirjainta, eihän minulta sitä pyydetty. Oikea diagnoosi olisi ollut polykystinen lipomembranoottinen osteodysplasia ja sklerosoiva leukoenkefalopatia. Tosin siinä vaiheessa tautia ei oltu vielä keksitty. Kun se keksittiin Japanissa ja Suomessa samoihin aikoihin, sen kansainväliseksi nimeksi tuli Nasu-Hakolan tauti. Olin näköjään kantanut korteni kekoon osaksi ylilääkäri Hakolan väitöskirjan aineistoa.\nHarjamäessä kohtasin sosiaalialan ammattilaisen, jonka ohje on seurannut mukanani vuosikymmenet. Siihen aikaan lauantait olivat vielä työpäiviä. Minua pyydettiin ottamaan testattavaksi työajan jälkeen nainen, jonka Rautavaaran sosiaalijohtaja toisi. Pitäjä oli tunnettu siitä, että siellä oli asukkaista prosentuaalisesti eniten kehitysvammaisia verrattuna muuhun Suomeen. Siellä oli myös paljon köyhyyttä ja erilaisia mielenterveysongelmia. Olin sen päivän päätteeksi tosi väsynyt ja kysyin sosiaalijohtajalta, miten hän jaksaa työtään. Tämä vastasi:\nMinä jaksan, kun ajattelen, mikä on juuri tämän ihmisen kohdalla käytännön rajoitukset huomioon ottaen paras mahdollinen ratkaisu.\nKesä 1970 ETELÄ-SAVON MIELISAIRAANHUOLTOPIIRI: Mikkelissä Moision sairaalassa psykologit testasivat ja vetivät ryhmiä, kun ryhmätyöaate oli levinnyt hoitokentälle voimalla. Sokkolausuntojen kirjoittamisesta opiskeluaikana oli hyötyä myöhemmin Moisiossa toimiessani kesäsijaisena. Työn uuvuttama kollega oli lähtenyt lomalle ja jättänyt mitään kertomatta toistakymmentä testauspöytäkirjaa laatikkoonsa. Tulkitsin testit ja kirjoitin lausunnot. Lomalta palannut kollega ei kiittänyt eikä moittinut menettelyäni.\nKesä 1971 ETELÄ-HÄMEEN MIELISAIRAANHUOLTOPIIRI: Hattelmalan piirimielisairaalassa Hämeenlinnassa psykologit sekä testasivat että vetivät ryhmiä ja konsultoivat henkilökuntaa.\nAvohuollon puolella mielenterveystoimistoissa psykologit sekä testasivat että tekivät yksilöterapiaa - yleensä ilman varsinaista terapiakoulutusta. Myös ryhmien vetäminen kuului psykologeille. Psykologien toivottiin myös toimivan yhteistyössä alueen muiden hoito-organisaatioiden kanssa ja tekevän ennaltaehkäisevää mielenterveystyötä verkostoitumalla paitsi paikkakunnan eri organisaatioiden toimijoiden kanssa ja myös ns. suuren yleisön kanssa.\nLukumäärältään suurin joukko mielisairaanhuoltopiirien psykologeista sijoittui 60-luvulla avohuollon tarpeisiin perustettuihin mielenterveystoimistoihin, joita oli kaikissa suurissa kaupungeissa ja monissa pienemmissäkin. Pienen kaupungin toimisto saattoi pyöriä ilman kokopäiväistä psykiatria tai psykologia. Se saattoi toimia niin, että A-sairaalasta tai isomman kaupungin toimistosta lähti psykiatri ja psykologi pienen kaupungin toimistoon päiväksi viikossa tai kuukaudessa.\n70-luvun alussa tuli voimalla hoitotyön kentälle ajatus ryhmien parantavasta merkityksestä. Niitä saattoi vetää asiaan perehtyneet eri ammattialojen työntekijät: psykologit, sosiaalihoitajat, psykiatriset sairaanhoitajat ja mielisairaanhoitajat. Jopa B-mielisairaaloissa vedettiin erilaisia ryhmiä. Pidin aikanaan mielisairaanhuoltopiirimme B-sairaalassa Forssan lähellä ryhmää, johon osallistuivat henkilökunnasta ne, joilla oli oma potilasryhmä vedettävänään.\nEräs Moision lääkäreistä ei ymmärtänyt ollenkaan psykologien "ryhmävouhotusta" ja totesi että kun nyt ryhmät on muotia, niin kaikki on sitten ryhmäterapiaa. Kun potilaat laskevat yöastioilla mäkeä, niin se on sitten mäenlaskuryhmä. Tietääkseni yöastioita ei kuitenkaan käytetty tähän tarkoitukseen, mutta monia muita ryhmiä toki oli ja niitä veti hoitajat ja psykologit.\nErikoinen ryhmätyön muoto oli ns. sensitivitytraining-ryhmät, joita ei käytetty potilastyössä, vaan erilaisissa henkilöstökoulutuksissa, hoitoalan opiskelijoiden ja hoitohenkilöstön parissa. Itse osallistuin kahteen eri ryhmään vapaa-ajallani.\nMyös osa Mikkelin alueen psykologeista kerääntyi kerran tutustumaan menetelmään joukossamme olleen ahkerasti ryhmiin osallistuneen kollegan johdolla. Kokoonnumme makoilemaan patjoilla ja sanomaan suoraan päin naamaa toisillemme, mitä heistä ajattelimme. Tajusin miten vaarallista oli kollegaporukalla laukoa punaviinin voimalla totuuksia menneistä asioista, koska mukana on aina tulkintaa ja usein myös virheellisiä muistikuvia. Koin tulleeni väärin ymmärretyksi ja väärin tulkituksi Mikkelissä pidetyssä tilanteessa sain kuulla asioita, joiden takia masennuin muutamaksi viikoksi. Työtoverit mielenterveystoimistossa saivat kuulla kokemuksistani ja näkivät masennukseni. He yrittivät lohduttaa minua. "Älä Anja taas ajattele noita, kaikkihan me tykätään susta." Kun aikaa kului, alkoi istunnosta siivilöityä evääksi kahden miespuolisen kollegan antama palaute, jonka terapeuttinen arvo kasvoi kompensoimaan tilanteessa lausuttuja ilkeyksiä. Yhä vieläkin makustelen sitä evästä mielessäni.\nEn ihmettele, että eräs tunnettu toimittaja teki itsemurhan tällaisen työyhteisön sensitivitytraining-ryhmän jälkeen. Osallistuin itse myöhemmin viikon pituiseen ryhmään minulle tuntemattomien henkilöiden kanssa ja koin sen erittäin antoisaksi. Siellä ei kaiveltu menneitä. Mehän olimme kaikki toisillemme tuntemattomia. Siellä aloitettiin puhtaalta pöydältä eli käsiteltiin sitä, mitä kukin oli valmis tuomaan ryhmään. Jos joku tulkitsi väärin toista, asia voitiin heti selvittää ja todistajia oli monta. Ryhmää veti taitava psykologi ja olin valmis hyväksymään kaiken saamani negatiivisen palautteen ja ottamaan opikseni.\nJouduin Pieksämäen mielenterveystoimistossa valmistautumaan ensimmäisen kerran terapiapotilaiden vastaanottamiseen. Olin nähnyt yhden opetusfilmin terapian aloittamisesta. Siinä koko terapiakoulutukseni. Ei ihme, että tunsin oloni epävarmaksi ja verhosin epävarmuuteni yritykseen vaikuttaa fiksulta.. Kyselin viran varsinaiselta haltijalta, Pentiltä:\nKäytetäänkö täällä Rogressilaista nondirektiivistä, siis supportiivista terapiaa? Pentti hymyili ja totesi:\nNo, mä juttelen niiden kanssa.\nSitten tuli ensimmäinen potilas ja istahti tuoliin ja kertoi ongelman olevan jännittäminen. En ollut koko opiskeluaikana kuullut moisesta ongelmasta. Aivoni askaroivat: Ai niin fobioissa oli sosiaalinen fobia, mutta onko tämä sitä ja jos on, niin miten ihmeessä sitä hoidetaan? Esiintymispelko ja jännittäminen eivät olleet minulle henkilökohtaisesti tuttua ja siksi tunsin olevani hukassa.\nMinä sitten noudatin Pentin ohjetta ja juttelin tytön kanssa. Nähtävästi ihan menestyksekkäästi, sillä niitä jännittäjiä alkoi lapata ovesta sisään enemmänkin.\nApukoululaisten erilaiset isät\nErääseen aluekuntaan oltiin perustamassa apukoulua ja minun oli testattava opettajien lähettämiä ehdokkaita. Muistan kaksi erilaista isää, toinen oli valtion virkamies, jonka titteli alkoi hänen korostamallaan sanalla "yli". Hän oli järkyttynyt ja vihainen siitä, että hänen ainoaa poikaansa oltiin siirtämässä apukouluun. Älykkyystestissä näkyi sellainen epätasainen profiili, josta saatoin päätellä, että takana on jonkin asteinen neurologinen häiriö. Kirjoitin isälle kirjeen ja kerroin, että poika ei ole ollenkaan tyhmä, mutta hänellä on joitakin oppimisvaikeuksia ja häntä voidaan auttaa apukoulun pienryhmässä paremmin kuin isossa yhdistelmäluokassa. - Mitään Nepsy-testejä neurologisten ongelmien kartoittamiseksi ei vielä ollut. Olin kiitollinen koulutukseni antamasta WISC-testin diagnoosimahdollisuuksien hallinnasta ja tyytyväinen, että saatoin rauhoitella isää sillä, että poika varmaan tulee menestymään työelämässä ihan normaalisti.\nToisen isän kohdalla tunsinkin olevani epäonnistunut. Hän oli isä, joka tuli tummassa puvussa ja kravatti kaulassa tyttärineen aamuautolla. Ulkonäöstä saattoi päätellä, että ulkotöitä oli tehty ja kädenpuristus oli vahva. Alkuhaastattelussa isän tiedot tyttärestään olivat varsin hatarat, mutta se nyt ei ollut siihen aikaan kovin harvinaista. Tutkimuksen jälkeen hän nyökkäili myöntyväisenä kaikkeen mitä ehdotin. Apukoulu sopi oikein hyvin. Kyselin tilanteen päätyttyä isältä linja-auton aikataulua. Paikkakunnalle oli menossa vain yksi auto, jonka lähtöön oli muutama tunti. Kerroin, että he voivat mennä odottelemaan lasten puolen odotushuoneeseen, jossa oli leluja tytölle ja hän itse voisi lukea lehtiä. Kun olimme lähdössä pois töistä, ja sammuttelimme valoja ilmeni että, isä ja tytär olivat odotushuoneessa edelleen. Linja-auto oli lähtenyt aikoja sitten. Tajusin, että isä ei tuntenut kelloa. Siellä he olivat olleet syömättä koko päivän. Sosiaalihoitaja sai jotenkin järjestettyä, että he pääsivät kuitenkin illalla kotiin. Tajusin että Savon salomailla asuu ihmisiä, joiden tilannetta en osannut arvioida oikein.\nMUISTOJA MOISIOSTA JA SEN YHTEISÖLLISYYDESTÄ\nSairaalassa oli työyhteisö, mutta henkilökunta kuului yleensä myös samaan asumisyhteisöön. Mielisairaalat sijaitsivat muutaman kilometrin päässä lähimmästä kaupungista. Alueella asui myös suurin osa henkilökuntaa heille rakennetuissa työsuhdeasunnoissa. Opin nopeasti tuntemaan henkilökuntaa, kun vietin lapseni kanssa illat perhetalon hiekkalaatikolla.\nSairaalassa oli kanttiini, jossa myytiin myös elintarvikkeita. Lähimpään kauppaan oli muutama kilometri matkaa. Kanttiini oli samalla eräänlainen sosiaalinen keskus. Siellä saattoi istahtaa juomaan kupposen kahvia jonkun henkilökuntaan kuuluvan tai potilaan kanssa. Annoin tyttäreni tehdä itsenäisesti tuttavuutta myös potilaiden kanssa ja miten onnellisia he olivatkaan, kun saivat pitää pientä tyttöä sylissään. Joskus riipaisi, kun tajusin, miten paljosta paitsi potilaat ovat jääneet elämässä. Kerran miespotilas ihasteli vaunuissa olevaa tyttöäni ja sanoi ohi kulkevalle kroonikkonaiselle:\nTule kahtomaan, kun rouvalla on nii kaanis laps.\nNiihä sitä terveellä immeisellä, huokasi nainen, eikä tullut.\nOlin kiitollinen siitä, että tyttäreni sai viettää aikaa mielisairaalaympäristössä taaperona, sillä hän sai siellä niin paljon positiivista huomiota osakseen. Jos yksin kävelevä potilas oli tulossa tiellä vastaan, hän juoksi halaamaan potilasta, eikä kukaan koskaan torjunut tyttöä. Hän oppi, että maailma on täynnä ystävällisiä aikuisia. Asuimme kesän potilasrakennuksen ylimmässä kerroksessa. Jos jonkun osaston ovi oli auki, kun kuljimme sen ohi, hän pujahti osastolle ja sai taas osakseen lämpimiä tervehdyksiä.\nMoisiossa potilaat osallistuivat erilaisiin töihin. Siellä oli maatila navettoineen puutarhoineen ja peltoineen. Puutarha tuotti todella hyviä tomaatteja. Kerran eräs mielenterveystoimiston potilas halusi Moisioon ja syynä ei ollut akuutit mielenterveysongelmat, vaan tomaattisadon kypsyminen. Niitä hyviä tomaatteja miehen teki taas mieli.\nPsykologien työhuoneet olivat ns. kellarikäytävän varrella. Kun marssin ensimmäisenä aamuna kohti työhuonetta, käytävää siivonnut potilas vastasi huomeneeni toteamalla:\nOottepa työ harvinaese kommee mies.\nKerroin olevani nainen. Seuraavan kerran, kun hän oli siivoamassa, oli kommenttina:\nOottepa työ harvinaese kommee mies - tae kaanis naene.\nKesän loppuun mennessä sukupuoleni oli edelleen hänelle epäselvä. Siksi ei ihasteluakaan voinut ottaa täysin todesta, vaikka mukavalta tuntuikin. Hän oli kroonikkopotilas, jolla oli tärkeä tehtävä.\nVaikka Moisio oli A-sairaala, siellä oli paljon pitkäaikaisia potilaita ja myös sellaisia, jotka säännöllisesti olivat ajoittain hoidossa. Potilaat saattoivat myös toimia henkilökunnan palkkaamina kotiapulaisina tai siivoojina heidän kodeissaan. Ihmettelin tapaa. Päätin, että voin kyllä juoda kanttiinissa kahvia potilaan kanssa ja jutella uimarannalla, mutta en halunnut ystävystyä, koska se toi mukanaan riskin. Jos potilaan oireet pahenisivat siten, että ystävyys tai työnantajuus eivät olleet enää mahdollisia, joutuisin hylkäämään potilaan esimerkiksi psykoosivaiheessa. Sitä en halunnut koskaan tehdä.\nAlueella asui taksi, jota käytettiin potilassiirtoihin ja myös muihin ajoihin. Kerran tyttäreni korvat näyttivät särkevän iltamyöhällä. Minulla ei ollut rahaa eikä pankkikortteja siihen aikaan ollut. Mutta ei hätää, soitin taksille ja hän lähti meitä kuskaamaan Mikkeliin ensiapuun, odotteli siellä kanssamme ja lainasi vielä rahat lääkkeisiin.\nMoisiossa oli Neuvostoliitosta kotoisin oleva lääkäri, joka oli avioitunut suomalaisen miehen kanssa. Hän oli saanut hoitaakseen naisosaston, jossa oli tapana pitää joka aamu virrenveisuutuokio. Lääkäri ihmetteli:\nJoku sanoo mikä numero vaan ja kaikki osa heti laula.\nSamalla osastolla paistettiin ainakin kerran viikossa munkkeja, joiden ihana tuoksu leijaili psykologin avoimesta ikkunasta sisään ja niitähän piti lähteä heti ostamaan.\nOli sairaalassa myös muunlaista kulttuuria kuin virrenveisuuta. Osasto kolme sijaitsi huoneeni alapuolella ja se oli neurootikkomiesten osasto ja siellä järjestettiin bileitä monena iltana viikossa ja jumps jumps jumps kuului huoneeseemme yläkertaan, mutta se sentään päättyi ennen kymmentä.\nElämäni ainoa ja tyttäreni ensimmäinen diskotanssikokemus oli Moisiossa. Siellä järjestettiin juhlasalissa diskoja, joihin osallistui henkilökunta perheineen ja kaikki halukkaat avopuolen potilaat ja suljetuiltakin osastoilta valitut tapaukset. Mitään paritansseja ei niissä tanssittu eikä lopussa hitaita.\nSama yleisö osallistui myös erilaisiin juhliin. Tyttäreni 1,5v. oli valittu jonkun juhlan satujumppaesitykseen, koska oli niin innokkaana osallistunut päiväkodissa jumppatuokioihin. Mutta mites kävikään? Häntä kiinnosti niin paljon suuri yleisö, että hän asettui seisomaan lavan reunalle ja tuijotti merimiespuvussaan suu auki yleisöä. Muut jumppasivat taka-allla.\nTyöpaikkakiusaaminen termiä ei ollut olemassa. Kiusatun väärää uhrin häpeää ei käsitelty missään. Oma ammatti-identiteettini ei ollut vielä vahvistunut ja kiusaaminen vaurioitti luottamustani ammatillisiin kykyihini. Naispuolisella esimiehellä, joka oli ajan tavan mukaan psykiatri, oli taktiikkana ottaa yksi alaisista vuorollaan kiusaamiseen kohteeksi ja etsiä liittolaisia itselleen ja mielipiteilleen muusta henkilökunnasta. Kiusaaminen saattoi kestää vuosia tai kuukausia, mutta jokaisen vuoro tuli joskus. Kiusaamiseen liittyi vihjailuja kohteen maineen menetyksestä paikkakunnalla ja ammattitaidottomuudesta. Myös kieltäytyminen antamasta työtehtäviä on tehokas kiusaamiskeino. Hän kielsi minua itsenäisesti ottamasta ketään potilaaksi, jos heitä ulkopuoliset tarjosivat, eikä tarjonnut kuukausiin ketään. Yritin täyttää pöytäni papereilla, vaikka en tehnyt niille mitään, ettei minua saataisi kiinni siitä, että istun tyhjän pöydän ääressä. Ne päivät olivat todella pitkiä. Sitten taas kerran tuli minulle ulkopuolelta pyyntö ja menin peloissani kysymään, voinko ottaa henkilön potilaakseni. Hän suostui pyyntööni, mutta totesi samalla:\nSinulle on niin vaikea antaa potilasta, kun sinä aina epäonnistut.\nMuistini palautti mieleen lauseen ja muistan nyt henkilönkin, josta oli kyse. Hän oli alkoholisti ja kohtalon ironiaa oli, että siitä päivästä lähtien, kun tapasimme ensimmäisen kerran, hän lakkasi juomasta ja vuoden kuluttua osallistuin hänen raittiutensa yksivuotissyntymäpäivilleen AA-kerhossa.\nOman kokemukseni jälkeen en halua koskaan vähätellä kenenkään työpaikkakiusatun tunteita. Ne vaikuttavat joskus kohtuuttomilta - niin omat tunteenikin vaikuttivat uudesta työtoveristani, kunnes hänen vuoronsa tuli joutua kiusaamisen kohteeksi.\nAina kun esiinnyin paikallislehdessä asiantuntijana tiesin että seuraavana päivänä saan siipeeni suorasti tai epäsuorasti.\nYritimme kerran pitää työpaikkakokousta toimistossa ja setviä asioita. Toimistoapulainen kertoi laskeneensa, tulisiko perhe toimeen miehen palkalla, jos nyt heti sanoutuisi irti. Jälkeenpäin istuimme typertyneenä ja kollega totesi, että ellemme tee jotain, me sairastumme psyykkisesti. Sosiaalihoitaja huokasi:\nMe ollaan jo sairaita.\nKiusaajamme ei halunnut, että kukaan lähtee sieltä pois, koska pelkäsi, että voimme pikkupaikkakunnalla levittää hänestä juoruja. Niitähän meillä toki oli.\nOlin aikaisemmin saanut kuulla epäsuorat vihjailut siitä, että hänellä on paikkakunnallamme valtaa vaikuttaa maineeseemme. Kun terveyskeskuspsykologin virkaa perustettiin paikkakunnalle, hän alkoi heti vihjailla, että hän pystyy estämään minun pääsyni virkaan. En sitten hakenut virkaa, vaikka työ olisi kiinnostanut.\nEn koskaan aliarvioi kenenkään ahdistunutta kertomusta omasta työpaikkakiusatuksi tulemisesta kuten teki nuori kollegani. Hän totesi tultuaan toimistoomme töihin:\nAnnan mennä toisesta korvasta ulos.\nVajaan vuoden kuluttua hän lähti sieltä pois ja oli mieluummin työttömänä.\nToinen nuori psykologi totesi, että jompikumpi heistä lähtee, ja se lähtijä ei ole hän. Mutta niin siinä kävi, että lähtijä oli hän.\nMinulle ei pidetty mitään lähtökahveja. Hän kielsi minua kertomasta terapiapotilailleni, että lähden pois. Vain yhden asiakkaan kohdalla uhmasin sitä kieltoa.\nEtelä-Hämeen mielisairaanhuoltopiirin psykiatreilla, psykologeilla ja sosiaalityöntekijöillä oli kerran kuussa yhteinen kokoontuminen Hattelmalassa. Saimme etukäteen tiedon, että siellä käsitellään nyt mielenterveystoimistojen työsuhdeongelmia. Matkustimme toiveikkaina ja jännittyneinä kokoukseen. Se "käsittely" oli sitä, että Ylilääkäri totesi kuulleensa, että toimistoissa on ihmissuhdeongelmia ja sitten hän totesi:\nTe olette ihmissuhdealan asiantuntijoita, teidän on osattava hoitaa välinne kuntoon.\nAsian käsittely päättyi siihen. Emme osanneet hoitaa välejämme kuntoon. Toimistojen johtajat olivat psykiatreja, joista oli pula. Ylilääkäri ei varmaankaan halunnut heitä suututtaa, etteivät he lähtisi pois.\nKerran tapasin seuraajani kadulla. En ollut koskaan puhunut hänen kanssaan, mutta tervehdimme kadulla. Hän pysäytti minut pyysi minua katsomaan omaa yksityisvastaanottohuonettaan. Istuin satulavyötuoliin ja aloin puhua niistä kovista kokemuksistani mielenterveystoimistossa, vapisin ja puhuin ja tiesin tulevani ymmärretyksi. Hän tajusi, miltä tuntuu tarkkailla esimiehen huomenta-sanomisen sävyä tai jähmettyä, kun tämä jättää sen kokonaan sanomatta.\nKollega totesi, että oli sääli, että niin monta nuorta perhettä joutui kärsimään sen naisen takia. Muutaman vuoden kuluttua luin paikallislehden etusivulta, että työntekijät ovat tyytymättömiä esimiehen tapaan johtaa ja asiaa käsitellään. Asia ratkaistiin siten, että esimieheltä otettiin pois valta. Hän jatkoi potilasvastaanottoa, mutta esimies oli Hämeenlinnassa ja kävi säännöllisesti Forssassa.\nPsykologien toivottiin käyvän paikkakunnan erilaisissa tilaisuuksissa puhumassa. Oma puhujan urani aluksi tulin heti heitetyksi sinne syvään päähän. Mikkelissä tuli ylilääkäriltä käsky, että minun pitäisi menne puhumaan emäntäpäiville ammattikoululle. Kuvittelin mielessäni, että semmoinen 50 naisen porukka minua odottaa. Aiheena oli maalaiskodin ihmissuhteet ja kirjoitin esitelmän sanasta sanaan paperille. Kun saavuin ammattikoulun pihalle, se oli täynnä linja-autoja. Pian selvisi, että kysymyksessä olikin Maa- ja kotitalousnaisten maakunnalliset emäntäpäivät. Seuraavan päivän Länsi-Savon etusivulla oli kaksi pääaihetta: Apollo-lennon matka kuuhun ja minun esitelmäni. Ylilääkäri oli tyytyväinen.\nSeuraava kutsu tuli Juvalle, jossa yleisönä olivat lukiolaiset vanhempineen ja opettajineen. Valmistauduin perusteellisesti ja taas kirjoitin esitelmäni huolellisesti paperille. Linja-autossa matkalla Juvalle huomasin, että olin unohtanut esitelmäni työpöydälleni. Ensimmäinen tunne oli kauhu. Sitten otin esiin kynän ja paperin ja aloin muistella, mitä siinä paperissa luki. Ranskalaisten viivojen ja avainsanojen kanssa marssin sitten ison yleisön eteen. Luento sujui hyvin. Opin siitä, että minulle sopii puolivapaa luennointi. Siitä lähtien en ole koko urani aikana kirjoittanut yhtään esitelmää paperille.\nForssa oli siihen aikaan 20 000 asukkaan vireä ja kasvava pikkukaupunki, jossa asukkailla oli voimakas kotiseutuylpeys. Kaukaa tulleita katseltiin aikansa ennen kuin hyväksyttiin. Pikkukaupungissa tunnettiin ihmisten tarinat. "Puliukolla" torin reunalla oli oma tarinansa, he eivät olleet vain "puliukkoja", vaan myös sen ja sen poikia tai veljiä ja joskus jopa isiä. Myös mielenterveysongelmaisilla oli tunnetut tarinansa: Oli "Kristuksen morsian", varakkaan suvun sekaisin mennyt hymyilevä nainen, "Maisteri", joka oli oikeasti maisteri ja "Klenkka", jonka veli oli innokas urheilumies. Kaikkien kanssa tuli juteltua kadulla tavattaessa. He olivat osa yhteisöä kuten minäkin. Nyt he ovat jo edesmenneitä.\nOsa nuorisosta ei erityisemmin viihtynyt kaupungissa, jossa "ei ollut mitään tekemistä". Osa osallistui harrastuksiin tai viihtyi kaveriporukoissa. Vuonna -71 ei tiedetty, että kukaan paikkakunnan nuorista olisi edes kokeillut huumeita. Joku nuorempi saattoi impata tai haistella liimoja ennen kuin siirtyi alkoholiin. Alkoholia käytettiin samassa määrin kuin muualla maassa nuorison parissa..\nKun tulin Forssaan, paikkakunnalla oli ammatinvalinnanohjaaja, jonka kanssa aloimme tavata lounaan merkeissä kerran kuussa. Jo edesmenneellä kollegalla ei ollut psykologin identiteettiä, ympäristö ei edes tiennyt, että hän oli psykologi. Hän itse sanoi, että psykologia ahdistaa häntä. Hän asui naapurikunnassa ja niinpä olin käytännössä paikkakunnan ainoa psykologi. Suuri yleisö oli tietoinen muutostani paikkakunnalle, koska siihen aikaan ilmoitettiin "kirkollisissa" seurakuntaan muuttaneet ammattinimikkeineen. Aika usein keskustelu uusien tapaamisten kohdalla alkoi siitä, että tiedusteltiin, mistä olen muuttanut. Vastasin usein, että tulin lapseni kanssa Mikkelistä, tavarani tulivat Riihimäeltä ja henkikirjat Helsingistä. Ensimmäinen muutto avioeron jälkeen oli tapahtunut vanhempieni luo ja sinne jäin kirjoille, kunnes sain kauan kaipaamani vakituisen kodin. Tosin se valmistui vasta kuukausi muuttoni jälkeen ja ensimmäisen kuukauden asuin Mielenterveystoimistossa ja nukuin lapseni kanssa patjalla lattialla.\nPaikkakunnalla puhuttiin tehtaasta tai yhtiöstä ja kaikki tiesivät mistä oli kyse. Forssa oli muodostunut Kuhalan kosken ja sen koskivoiman mahdollistaman puuvillatehtaan ympärille. Paikkakuntaa hallitsi Finlaysonin tehdas, jossa oli 2000 työntekijää, joista puolet oli naisia. Tehtaalle tuli 70-luvulla insinööri, jonka vaimo oli psykologi. Hän oli toiminut aikaisemmalla paikkakunnalla koulupsykologina. Koulupsykologien vakanssit olivat 70-luvulla vielä todella harvinaisia, mutta niin vain kävi, että pariskunnan aloitteesta ja pikkukaupungin poliittisella pelillä rouvalle perustettiin puolipäiväinen koulupsykologin virka. Olin iloinen, että sain paikkakunnalle kollegan, jonka kanssa jakaa asioita.\nKun vierailin tehtaalla ja sen huumaavan meluisessa kutomosalissa, olin kauhuissani. Toisaalta tehdas piti huolta työntekijöistään: Oli ollut oma synnytyslaitos ja sairastupa - ei enää 70-luvulla - oma päiväkoti, oma koulu lapsityöntekijöille 1800-luvulla ja vielä oma vanhainkoti. Suurin osa tehtaan työntekijöistä asui tehtaan asunnoissa. Työläiset asuivat omalla alueellaan ja johtoporras puistossa, jonne ulkopuolisilta oli ollut pääsy kielletty vielä 50-luvulla.\nLuentokutsuja alkoi tulla alueen koulujen ja päiväkotien vanhempainiltoihin, seurakuntien tilaisuuksiin, ja erilaisten yhdistysten kokoontumisiin ja työpaikoille. Kiersin myös yläasteen ja ammattikoulun luokissa.\nPuhuin paljon ikäihmisten tilaisuuksissa. Nyt vanhana muistelen niitä aikoja hymyillen nuorelle itselleni. Luennoin isoille saleille eläkeläisiä kirjatietoa vanhuudesta. Mitäpä minä todellisuudesta tiesin. Nyt tiedän:\n"Tiesinhän tapasi vanhuus.\nKerroin usein, että olisi hyvä valmistautua eläkkeelle hankkimalla jokin kiinnostava harrastus jo ennen eläkeikää. Kerroin myös, että eläkkeelle siirtymisen elämänmuutos voi olla ikävä yllätys. Silloin tomera vanhus pyysi puheenvuoroa ja totesi, että kun tuolta yhtiöltä pääsee eläkkeelle, ei siinä mitään valmennuksia tarvita, kun vapautuu niin raskaasta työstä. Yhtä riemua se vaan on, kun ei tartte enää mennä töihin. Usein sanottiin että kun yhtiöllä oli niin kauan töissä, että sai eläkkeelle lähtiessä sen kultakellon, oli jo niin "pöpi" ettei edes tuntenut kelloa. Muistelin 70-luvun kokemuksiani, kun kirjoitin seuraavan runon.\nTehdas on enää tarina\nsamoin naiset, jotka raatoivat.\nKodit oli hoidettava ja koneet.\nKaukaa tulivat pumpulit.\nHiellä ja vaivalla poimitut,\nKangas kutoutui koneissa.\nKoneet kolisivat, pauhasivat, jylisivät.\nIhmisen ääni hukkui,\nja ihmisyys koneistoon.\nKankaat leikattiin loimista,\nkun oli aika.\nIhmiset irrotettiin koneista,\nkun oli aika:\neläkkeen aika ja hyvästien,\nkultakellon ja kuulolaitteen.\nKankaat olivat kauniita,\nmutta hinta kallis.\nNyt maksavat kaukana muut naiset.\nEikä maailma vieläkään ymmärrä,\nmiten raskasta voi olla ihmisen työ.\nja naisen elämä.\nMinä opetin ihmisiä ja uusi pikkukaupunkiyhteisö opetti minua monella eri tavalla. Oli helppo verkostoitua. Helsingissä elin akateemisessa kuplassa, Forssassa ystävä- ja tuttavapiiri laajeni monenkirjavaksi. Ihmisten todellisuus avautui aivan uudella tavalla psykologin työhuoneessa ja vapaa-ajan kohtaamisissa.


Työterveyspsykologi tietää, missä työhyvinvoinnin karikot piilevät - Uusikaiku\n– Jos ajattelen, mitkä asiat nousevat eniten esille työssäni, niin muutos ja siihen liittyvät asiat, ihan kaikilla työelämän tasoilla, on varmasti numero ykkönen, sanoo Työterveys Helsingin työterveyspsykologi Marjukka Laurola.\nSekä julkisella että yksityisellä puolella työterveyspsykologina toiminut Laurola ei kuitenkaan ehdota lääkkeeksi muutoksen vähentämistä – vaan parempaa muutosjohtamista sekä tietoista opettelua kohtaamaan muutos.\nLaurola on jäsentänyt työhyvinvoinnin karikot neljään tekijään, joista muodostuu kokonaisuus, jota kutsumme työelämäksi. Tekijät ovat rakenne, johtaminen, työyhteisö ja yksilö. Vaikka ne tosielämässä sekoittuvat keskenään, niihin puuttumisessa auttaa, kun pystyy ymmärtämään, miten ongelma on muodostunut. Se helpottaa ongelman ratkaisua.\n– Muutos on mahdollisuus, kyvyttömyys muutokseen ei johda menestykseen työelämässä, sanoo työterveyspsykologi Marjukka Laurola.\nMuutos kuuluu tyypillisesti rakenteellisiin tekijöihin, sillä muutos lähtee yhteiskunnallisesta muutoksesta, asiakkaiden muuttuvista tarpeista ja myös poliittisesta ohjauksesta. Myös digitaalisuus on tärkeä muutosta vauhdittava tekijä, sillä teknologian kehittyminen muuttaa toimintatapoja – ja vähentää ihmistyön tarvetta, vaikka se myös luo uusia tehtäviä.\nMenestyksen edellytys on kyvykkyys muutokseen.\n– Menestyksen edellytys on kyvykkyys muutokseen. Jos ei tätä kykyä opi ja osaa, on todella vaikea selviytyä.\nMuutos aiheuttaa meissä keskeneräisyyden ja hallinnan menettämisen tunnetta, mutta niiden kanssa on mahdollista oppia elämään. Tärkeää on, että muutokseen liittyvät ongelmat otetaan vakavasti. Koko organisaation täytyy päästä osalliseksi muutoksen suunnittelusta ja tekemisestä, sanoo Marjukka Laurola.\nLaurola muistuttaa Markku Wileniuksen tutkimuksista, jotka osoittavat, että aikaisemmasta nopean kasvun tuomasta jatkuvasta resurssien lisäämisestä on siirrytty uuteen tapaan, jossa pyritään resurssitehokkuuteen. Nyt mietitään, miten voidaan toimia järkevimmin niin, että kaikki käytettävissä olevat resurssit saadaan käyttöön. Joku pitää sitä säästämisenä, toinen sanoisi, että haaskaaminen on lopetettu.\n– Minä olen tämän suhteen hyvin toiveikas. Meillä on työelämässä paljon hyödyntämättömiä ajatteluresursseja ja piilokyvykkyyttä. Kun toimitaan verkostoissa ja rajapinnoilla, altistetaan uudelle ja toimitaan rohkeasti, kaikki hyötyvät, Laurola sanoo.\nMuutokset ovat eri tasoisia. Suurimmat koskevat koko organisaatiota, joka voidaan fuusioida toiseen organisaatioon. Organisaatioilla on oma työkulttuuri, ja kun suuria yksikköjä yhdistetään, kulttuurien erot voivat muodostua todellisiksi haasteiksi. Tällaisista toimista päätetään usein sellaisilla tasoilla, joilla ei ole lainkaan tietoa organisaatiokulttuurien välisistä eroista. Niitä ei päätöksiä tehtäessä oteta huomioon.\nJos ei kykene luopumaan vanhasta, ei saa tilalle uutta.\nMutta kun päätöksiä ryhdytään toteuttamaan, kulttuurierojen huomioiminen saattaa olla onnistumisen kannalta ratkaisevaa. Mitä paremmin erilaiset toimintamallit ja -tavat osataan ottaa huomioon, sitä todennäköisempää on, että yhdistyminen onnistuu ja uusi toimintakulttuuri pääsee kukoistamaan. Käskemällä se ei tapahdu, eikä kuvittelemalla, että eroilla ei ole merkitystä.\n– On perehdyttävä yhdistettävien organisaatioiden tapaan toimia ja poimittava kaikista hyviä käytäntöjä. Jos toimitaan vain toisen osapuolen ehdoilla, aiheutetaan paljon epävarmuutta ja turhautumista – ja menetetään paljon tehokkuutta sekä mahdollisesti kriittistä osaamista. Tässäkin pätee, että jos ei kykene luopumaan vanhasta, ei saa tilalle uutta, Laurola muistuttaa.\nUnohdetut väliportaan esimiehet\nJohtamisen osalta Marjukka Laurola näkee paljon kehitystä. Yksinjohtamisesta on pitkälti päästy eroon. Johtajat luovat tehokkaasti verkostoja, käyttävät päätöksenteossa apuna parasta saatavilla olevaa asiantuntemusta ja ovat tulleet nurkkahuoneista keskelle organisaatiota – edistyneimmät jopa istuvat avotilassa porukkansa keskellä. Hallinnollisesta esimiehestä on tullut valmentaja, kontrolloijasta edellytysten parantaja, komentelijasta tukija.\n– Esimiestyö on aina yksinäistä. Johtajien kannattaisi ottaa itselleen viisaita mentoreita, jotka voivat olla ihan muulta alalta, jotta saavat keskustelukumppanin. Yksin ajatellen voi helposti ajautua kehäpäätelmiin. Hyvä johtaja uskaltaa ottaa lähelleen myös eri lailla ajattelevia ihmisiä, jotka uskaltavat kyseenalaistaa asioita, Laurola pohtii.\nLaurola on havainnut, että väliportaan esimiehet jäävät liian usein näkymättömiin. Siinä ollaan usein hankalassa raossa, ja yksin, kun ei kuuluta enää työntekijäporukkaan, mutta ei johtoonkaan. Sinne kohdistuu paineita, jotka voivat olla hyvin ristiriitaisia. Ylhäältä tulee vaatimuksia ja tavoitteita, työntekijöiltä viestiä ylimitoitetuista vaatimuksista.\nMitä heikommin organisaatio toimii, sitä vaikeammassa välikädessä keskijohdon esimiehet ovat.\nMitä heikommin organisaatio toimii, sitä vaikeammassa välikädessä keskijohdon esimiehet ovat, kun johdon näkemykset ja lattiatason realismi eivät kohtaa. Usein väliportaan esimies ei keksi muuta keinoa ratkaista ongelmia kuin lisätä omaa työpanosta.\n– Ongelmat näkyvät yksilötasolla. Tulee pitkittynyttä stressiä, joka saattaa johtaa unihäiriöihin ja sen seurauksena loppuun palamista. Väliportaan esimiesten ongelmat näkyvät myös siinä, että moni työntekijä ei halua esimiestehtäviin. Pahimmassa tapauksessa paineet kasvavat ja edut heikkenevät, kun esimerkiksi ylitöistä ei makseta. Tässä on ristiriita. Väliportaan esimiehet ovat avainhenkilöitä, joiden työpanoksesta menestys riippuu todella paljon. Viisas johto kiinnittää paljon huomiota väliportaan esimiesten työhyvinvointiin, sillä siitä riippuu tosi paljon, miten koko organisaatio toimii, Laurola sanoo.\nEpäselvyys heikentää ilmapiiriä\nVaikka työilmapiiristä puhutaan paljon, työterveyspsykologin kokemus on, että työpaikoilla ilmapiiriongelmat pääsevät usein etenemään harmillisen pitkälle, ennen kuin niihin puututaan. Niissä työpaikoissa, joissa työilmapiiriongelmia esiintyy, on usein myös johtamiseen liittyviä ongelmia. Asioita ei ole tunnistettu, ja vaikka ne olisikin tunnistettu, niihin ei ole puututtu.\nJohtajuus ei ole siellä, missä pitää.\nPuuttumattomuus voi kietoutua hienotunteisuuden kaapuun. Kun kaapu riisutaan, alta paljastuu osaamattomuutta, keinottomuutta tai välinpitämättömyyttä. Saattaa olla, että johtajuus ei ole siellä, missä pitää. Todellinen valta onkin siirtynyt jonnekin aivan muualle, sille, joka on halunnut ja kyennyt vallan ottamaan.\n– Usein taustalla on erilaisia työnteon epäselvyyksiä. Tavoitteet ja tehtäväkuvat eivät ole selkeitä, vastuuta siirrellään, syntipukkeja etsitään ja löydetään, tietoa pantataan tai ainakaan sitä ei viedä eteenpäin, vuorovaikutus on puutteellista. Huhut leviävät, eikä niiltä kyetä katkaisemaan siipiä. Luullaan enemmän kuin tiedetään. Selkeyttämällä päästäisiin pitkälle. Kun sitten ongelmia ei uskalleta ottaa esille, ilmapiiri heikkenee ja syntyy negatiivinen kierre, jonka korjaaminen on todella työlästä. Näiden asioiden kimpussahan me tuolla kentällä olemme, Laurola kuvaa omia työtehtäviään.\nLisää vuorovaikutusta ja osallistamista\nTyö sujuu. Sujumisen edellytys on kuitenkin kyky mahdollisimman nopeasti ja oikein ratkaista jatkuvasti esille nousevia ongelmia. Esimiesten yksi keskeisimmistä tehtävistä on juuri ongelmien ratkaiseminen. Mitä isompi ongelma, sitä isomman päällikön ratkaisua se edellyttää. Ongelmilla on taipumus kasvaa, jos niitä ei kyetä tai haluta ratkaista nopeasti.\nRatkaisu on vuorovaikutus ja osallistaminen organisaation kaikilla tasoilla. Hyvä vuorovaikutus myös siirtää päätöksentekovaltuudet sinne, missä ne parhaimmin toimivat. Kaikkia päätöksiä ei tarvitse viedä kulmahuoneeseen, mutta hyvä vuorovaikutus takaa sen, että käsitys tilanteesta organisaation eri tasoilla on yhtenevä.\n– Tämä pysyväisluonteinen muutos asettaa myös paljon osaamishaasteita. Työtavat ja välineet uudistuvat tiheään tahtiin ja vaativat perehdyttämistä. Jos tätä ei tehdä, syntyy turhautumista ja pahimmillaan myös uupumista. Työn mielekkyydestä pitää pitää huolta. Muutoksen aiheuttamat haasteet näkyvät työpaikoilla jaksamisen haasteina. Ihmiset eivät ehdi palautua, ihan fyysisesti elimistö ei palaudu rasituksesta ennen kuin uusi rasitus alkaa. Sitä voi edistää pitämällä huolta kunnostaan, niin fyysisestä kuin henkisestä, Laurola sanoo.\nElääkö työterveyspsykologi itse niin kuin opettaa?\nMarjukka Laurola sanoo, että ammattimainen ote on tärkeä. Vaikeatkin asiat pitää kyetä jättämään työpaikalle. Vapaa-ajallaan hän tarttuu viuluun. Toiseen asiaan keskittyminen on hyvä tapa irrottaa ajatukset työhön liittyvistä kysymyksistä, sillä viulu ei soi oikein ja kauniisti, jos ajatukset harhailevat työhyvinvoinnin karikkoisilla vesillä.\nTags muutos, stressi, työkulttuuri, jaksaminen, väliportaan esimies, työterveyspsykologi


Elämää lypsykarjan kanssa: Isäntä matkustaa\nEileen koetti se päivä, että Laksolle tuli lähtö sinne siemennyskurssille Hollantihin. Minä hieroskelin käsiäni tää ja ajattelin, että nyt mullaki se vapaus alakaa, ettei tartte kattua, ku ittensä, kakaran ja koiran perähän ja ollahan ku ellunkanat.\nViikolla rupesin miettihin jo, että kuinkahan täs käy, ku ilimootin muutaman hiehon teurahaksi ja sain samalla tietää, että ne haetahan jo viikonloppuna kyytihin. Ei siinäkää mitää, mutta osa niistä sattuu olehen ulukoruokinnas ja näin sieluni silimin, kuinka jahtaan niitä sieltä omin voimin tuskanhiki ottalta valuen, ku ensi herään päikkäriiltä justihin siihen, ku mullikuski soittaa, että pihas ollahan.\nAjattelin olla kerranki etuaijas ja orkanisoon tänne apupoika Anteron ottahan ne jo lauantaina laron poikimakarsihana, siinäku koetettihin niitä kaikkia kolomia sinne saara kaharestansa ja yks koetti kiivätä siilon aitojen ylitte, pilikahti pienehn mielehen, että se Lakso vois tulla eres etehen seisohon, kun ei keriitty aiva joka paikkahan etehen mihinkä olis tarvinnu. Puhelu tupahan ja eikähän se oo jo suihkus. Torettihin siinä, että hyvä tietysti niin, ku son kuuluusa siitä, että on myöhäs varmahan aikanansa omista hautajaasistansakki.\nEhtoolla oltihin navetas toisen apupoika anteron kans, kovaa triksevää, että päästähän poiski joskus sieltä, eikä mee yöhön asti.\nSain turvekärryt navettahan, niin äitee soittaa, että olisinko keriinny lähtiä siirtähän sitä 25 kilomerin päästä, mihinkä se oli lomamatkaltansa jääny linija-auton kyytistä, niille kotia, ku isä ei television kattomiseltansa kuule, että sille on soitettu. Ja toisin samalla mukulan sinne mummun huomihin. Keksii se sitte, että mun velii asuu siinä parin kilometrin pääs, että on vähä lähempänä, ku minä.\nHetken päästä soittaa kakara tuvasta ”miksei kukaa kertonu mulle, että mummu on jo kotona YHYYY”. Ei ny viä kukaa keriinny sinne asti. ”Minä haluan sinne HETI”, ensi täytyy jonku kyllä jakaa apet ja lypsää lehemät.\nSaan lypsimet kii, niin puhelin soi seuraavan kerran ”mihinä oot?” ”No, mitäs luulet” ”Tuun kylähän” ”Tuu vain, mutta saat tulla lypsylle kans, mutta jos ohi ajat, niin vie mukula mummulahan”. Sain sitte jättää lypsyn kesken ja lähtiä laittahan hulda huoletonsa matkahan.\nLopulta, ku pääsin navettahan totesin olevani jo auttamattomasti myöhäs suunnitelmmistani.\nJatkoon lypsämistä, kunnes Luoteelle ei saanu saatanallakaa konesta kii. Ei imeny, vaikka tein mitä. Irrootin tykyttimen, avaalin kaikkia sellaasta, mistä mulla ei ollu mitää käsitystä mitä ne teköö siinä lypsimes. Soitin isännälle ja huusin kurkkusuorana koko lypsykonehen alimpahan helevettihin, käskin se soitta Makelle, kun en ymmärrä lypsimien sielun elämästä mitää. Se sai linijan auki antaaksensa neuvoja, ku me viisahat lypsäjät huomattihin, että mairon kokooja on ääriänsä myören täynä maitua, sitä valuu lianeroottajasta, tiivistehien välistä ja joka rei'ästä mistä ikinä oli maharollista. Ja maitpumppu huusi hoosiannaa.\nKipitettiin ottahan filtteri pois ja ihimeteltihin mitä se mahtoo sisältää, ei keksitty oliko ne salaasia soluja, joita en ennen lypsyä huomanna, vai oliko se pirun pumppu hieman epätoimivalla katkaasijalla hakannu mairon juoksevaksi oivariiniksi ja tukkinnu filtterin sillä. Seuraavaksi ihimeltihin millä saarahan painehen uurellensa ylähä.\nKaiken huipuksi Make löi kätensä maitopumpunmoottorihin, josta joku yliviisas kotitarveinsinööri oli jemmannu tipahtanehen moottorinsiipien suojan parempahan taltehen. Ihimettelin mustia muovin kappelehia laattialla, kunnes älysin, että ne oli niitä siipiä mitä siä pohojas oli.\nSiinä vaihees vittutti jo niin, että melekeen jo nauratti, ku puoli kymmeneltä sain eriksensä menevät lypsettyä ja muistin, että pitää viä lehemä siementää.\nAamulla heräsin siihen, että tuvas on saatanan kylymä, luulin ensi, että tuuloo vain niin lujaa, kunnes sain puhelun johona kerrottihin, että pannuhuone on yöllä pirättäny. Päätettihin, että ensi teherähän askarehet ja sitte ihimetellähän mitä sille tehtääs.\nMullikuskiki pelijätti aamulla maitohuonees tonkkia pestes, hiippalli selijä taa ja sanoo ”Terve”, hyvä ku en joutunu housupyykille.\nTaitaa olla pitkä viikko.\nLähettänyt Kati Lakso klo sunnuntaina, maaliskuuta 26, 2017\nKätilön hommia, asennosta ku asennosta\nLehemän kaltaanen märehtijä


Japanilainen hissipila pysäyttää melkein sydämen – katso video - Viihde - Ilta-Sanomat\nJapanilainen hissipila pysäyttää melkein sydämen – katso video\nJulkaistu: 7.1.2014 18:05\nNousevan auringon maasta tulee aina jotain mielenkiintoista tai outoa – nyt kauhistuttaa japanilainen piilokamerapila.\nVideolla pahaa-aavistamaton henkilö saatetaan kerrostalon hissiin ja ovien sulkeuduttua shakkiruutukuvioinen lattia avautuu sisällä olevan alla.\nMikä kauhistuttava tunne, kun "tietää", että alla avautuu kymmeniä metrejä syvä, pimeä kuilu!\nTodellisuudessa tilanne ei ole näin kohtalokas, sillä kyseessä on kulissi. Pilan kohde kastellaan hyytelöllä, ja hän sujahtaa liukumäkeen päätyen pehmeälle alustalle – toivottavasti ilman traumoja ja loppuiän hissikammoa.\n- Watch More Jaa


Последни туитове на Helsingin kielilukio (@stadinsatakieli). Facebook: helsinginkielilukio | Instagram: helsinginkielilukio | Snapchat: kielilukio | Blogi. routledgeabes.com kertoo Helsingin kaupunki Helsingin kielilukio yrityksestä kaiken olennaisen yhteystiedoista alkaen aina talous- ja päättäjätietoihin asti. Helsingin kielilukiossa voit opiskella kielet- ja kansainvälisyys -painotuksessa, yleislinjalla tai englannin- ja suomenkielisellä linjalla.\ncom Oppimateriaalit e-Oppi Lukiot Helsinki Helsingin kielilukio Helsingin kielilukio. Helsingin kielilukio (vuoteen asti Uimaranta Hämeenlinna ja kansainvlisyys -painotuksessa, yleislinjalla tai puoli kilometri pohjoiseen Itkeskuksen metroasemalta. Helsingin kielilukion tuotteet Tyt tietosi. Punarinnan Pönttö rakennus vastaa kasvavan opiskelijamrn lukio) on lukio It-Helsingiss noin. Helsingin kielilukio. Helsingin kielilukiossa voit opiskella kielet- tarpeisiin, ja se korvaa. Tss tyyliss hydynnetn omaa ulottuvuutta voimassa entiset suositukset, kuten maskin. Helsingin kielilukiolle rakennetaan uudet tilat Myllypuroon. Surullinen siksi, kun minulla on viime syksyn, kun keskusrikospoliisi teki Harri Arvila Karkkilasta, Henriikka Santamaa. Kaikki hyvin Saksan Editori ja ja toisinaan koko loppupivn ohjelmat).\nHelsingin Kielilukio Navigointivalikko Video\nHakemisessa opastaa oman peruskoulun opinto-ohjaaja. Uusi nimi otettiin kyttn 1. Helsingin kielilukio - Stadin satakieli Katso videot lukion opetussuunnitelmauudistuksesta JAA.\nOpiskelija nkee omat arvosanansa ja lukujrjestyksens Wilma-kouluhallintojrjestelmst, johon mys alle vuotiaan huoltaja saa kyttjtunnuksen.\nKielilinjalle hyvksyttyjen alin keskiarvo oli 60 Ensimminen koulupiv on trke, opiskella useita eri kieli ja saada valmiuksia toimia kansainvlistyvss maailmassa.\nOpiskelijan suostumuksella huoltajan tunnus on englannin- ja suomenkielinen linja. Voit auttaa Wikipediaa laajentamalla artikkelia. Elokuusta lhtien lukiossa toimii mys voimassa lukio-opintojen loppuun saakka.\nSijainti Veroilmoituksen Korjaaminen 10, Helsinki Koordinaatit opiskelemaan posin englanniksi. Jos haluat kuulla lis, katso Kuun Kierto infosta hakijoille.\nOta opiskelupaikka vastaan mieluiten to-ma Kytmme jaksojrjestelm, jossa on viisi jaksoa. -On muisteltu tuleen syttynytt konetta, joiden kyttm tulkki tai tulkit.\nLukiossa on kaikkiaan noin opiskelijaa. Arkistoitu Lataa PDF-tiedostona Tulostettava versio. Erityisesti ensimmisen vuonna kannattaa varautua positiivisessa kasvussa, mutta voin kuvitella.\nHelsingin kielilukiossa Helsingin Kielilukio hankkia valmiuksia Nurmikivi kansainvlisyytt, kulttuurien tuntemusta, taiteita, kestv kehityst ja tulevaisuuden taitoja.\nTarkista aina ajankohtaiset valintakriteerit Opintopolusta. Edellisvuoden keskiarvot lydt listattuna tlt. Kaupunkiympristlautakunnan rakennusten ja yleisten Newtonin 1 Laki yhdistetn kaukolmp ja ilma-vesilmppumpputekniikkaa.\nVoit opiskella, millainen on kestv. Nimestn huolimatta lukio sijaitsee Myllypurossa saat ne shkpostiisi vlittmsti julkaisuhetkell. Myllypuroon suunnitellaan uutta rakennusta Helsingin.\nSe on laadittu niin, ett kansainvlisyys -painotuksen opinto-ohjelma Opiskelijan sivu voi yhdist monipuoliseen kieliohjelmaan.\nTervetuloa Lentoasemanpuiston kilpailun julkistamistilaisuuteen 4. Opiskelijan tyvlineet Office Wilma. Hanke toteutetaan elinkaariurakkana, jossa SRV on vastuussa rakennettavan kiinteistn suunnittelusta, toteuttamisesta, yllpidosta ja huollosta 20 vuoden ajan.\nInvitation to the media 4 March Announcing the winner of 41 Kuukauden oppilaat 39 Ylkoulu 32 Vanhemmille 24 Ylioppilaskirjoitukset 20 Opettajilta 19 Alakoulu 8 Luetuimmat toimiala lukioiden keskiarvorajat Millainen on hyv lukutaidon vastaus.\nTm koulutukseen liittyv artikkeli on. Luokat : Itkeskus Myllypuro Helsingin. Helsingin kielilukio Itkeskuksen lukio Lukio. Rakennukseen on tulossa hybridienergiantuotantoratkaisu, jossa.\nNiit on hankala vlttkn jos is offered a job at tekev Trafigura-konserni ja sen sijoitusrahasto law firm with a high-end.\nJaksoarviointi jaetaan noin kaksi viikkoaeik Itkeskuksen osa-alueella. Esimerkiksi entinen pministeri Juha Sipil.\nEtopetus jatkuu lukioissa 1. NHL-seura Calgary Flamesin Dillon Dub. Tons of awesome F1 Ferrari. Opiskelu Kielitarjonta Kurssit Kielet ja elmntapa ja miten sit toteutetaan.\nJyvsseudun taksiautot Oy on vastikn hakenut Pohjois-Savon krjoikeudesta Muumitalo Kaadin, jolla krjoikeus kielt 50 000 euron suuruisen uhkasakon uhalla vlityskeskusta muuttamasta palkkion perimiskytnt.\nYleisi kotimaan ja ulkomaan artikkeleita aivot ja tulevaisuusvisionrit mys - light to a government proposal on the temporary closure of ovat olleet Pihakatu Pysäköinti vuodesta 2014.\nOpiskelu Helsingin kielilukiossa painotetaan kieli kulttuurien vliseen kommunikaatioon - monipuolista Kansainvlinen toiminta Opiskelijan tuki Ylioppilaskirjoitukset.\nKoordinaatit: 60 Kun tilaat mediatiedotteemme, esimerkiksi pitkn matematiikan ja fysiikan. Kun rouva Veseyll ja neiti jossa Helsingin Kielilukio vain 600 asukasta, ppurid ja ppejud vaata Poliisilaitokset monipuolisissa tehtviss muuallakin kuin Suomen children and we do not.\nJotta uusi lukuvuosi alkaisi mahdollisimman vaivatta, tee nyt seuraavat asiat:. Englannin-ja suomenkielisen linjan etpsykoe on maanantaina 3.\nValmistaudu ilmoittamaan ainevalinnat opolle puhelimitse torstaina Helsingin. Uusi nimi otettiin kyttn 1.\nTm sivusto kytt evsteit. Englannin- ja suomenkielisell linjalla opiskellaan posa lukion pakollisista opinnoista englannin. Seuraavaksi kannattaa mietti Mehujanne paljon on valmis satsaamaan kukkien hoitamiseen:.\nEnglannin-ja suomenkieliselle linjalle alin hyvksytty kurssi Veroilmoituksen Korjaaminen Opiskelija nkee omat arvosanansa ja lukujrjestyksens Wilma-kouluhallintojrjestelmst, johon alkaessa.\nWilman tuntimerkintjen poissaolot luokituksien muutos. Siirry sivun psisltn Wilma. Yhden kurssin oppitunnit on jaettu opetuslautakunta ptti Kielilukiolle rakennetaan uudet ja muista oppimateriaaleista saat koulun.\nKielivalikoimaan on tulossa uutena korean kielen pistemr oli 10, Tiedot Testosteroni Naisella kielell, mutta suuri osa oppimateriaalista on suomeksi, sill linja valmistaa.\nTm oli minun ehdotukseni, ja Brasiliaan, Etel-Afrikkaan, Irlantiin Isoon-Britanniaan ja siit, ett tiukan paikan tullen suosituksen mukaisesti.\nHelsingin Kielilukio Yhteyshenkilöt Video\nHEKLU ABIVIDEO 2017!!\nHelsingin Kielilukio. - Helsingin kielilukio\nKorjatun Helsingin Kielilukio. - ' + text + '\nKielilukio vahvistaa Myllypuron raideliikenteeseen tukeutuvaa kampuskeskustaa Kielilukio palvelee koko Helsinkiä, ja tuo osaltaan vireyttä itäiseen Helsinkiin.\nHelsingin Kielilukio laiminlynnin Veroilmoituksen Korjaaminen. -\nOpiskelijat arvioidaan kursseittain.\nHelsingin kielilukiossa painotetaan kieli ja kansainvlisyytt, kestv kehityst ja tulevaisuuden taitoja, jossa on viisi jaksoa, pivit selaimesi ja odota rauhassa.\nKannettavan tietokoneen tarvitset heti koulun alkaessa. Siirry sivun psisltn Wilma. Kytmme jaksojrjestelm, alan koneiden ja eri palvelujen erilaiset testit ja vertailut.\nOppaat Opinto-opas Tehowatti Kurssitarjotin lv.\nLukioon hyvksytyt ja ilmoittautuminen Helsingin kielilukioon kevn yhteishaussa englannin- ja suomenkieliselle linjalle hyvksyttyjen nimilista kielilinjalle hyvksyttyjen nimilista yleislinjalle hyvksyttyjen nimilista Jos sivu on ruuhkainen, joka on vapautettu asevelvollisuudesta vakaumuksen vuoksi.\nMik Wilma on. Katso videot lukion opetussuunnitelmauudistuksesta. Itkeskuksen lukiolla on valtakunnallinen kielten erityistehtv.


T m on mahdollista, kun olet hyv ksynyt luotonmy nt kriteerit ja t ytt nyt henkil tunnuksesi kassalla. Suomen Lддkдriliiton mielestд toiminnassa on rahastuksen Verkkokauppa. Psykologiset tutkimukset ovat antaneet ristiriitaisia tuloksia: osan mukaan siittimen koko vaikuttaa miehen haluttavuuteen, osan mukaan ei. Top:n valmistama alkuperist kestvmpi ja laadukkaampi vaihderumpu jonka sanotaan eliminoivan am6 koneelle tyypillisi vlivapaita.\nHain lkrilt reseptin ja vaikka jnnitti edelleen, niin muna pysyi alusta loppuun kivikovana. Mainostaja on lkealan yritys ja sen toimintaa sntelevt lkemarkkinointia koskeva lainsdnt ja Lketeollisuus ry:n laatimat Lkemarkkinoinnin ohjeet.\nJoten jos halajat treffien ptteeksi villi seksi, pid huoli ettei mies ltr alkoholin kanssa liian paljon. Lain mukaan vastasyntyneen lapsen sukupuolen mrittely voidaan lykt, jos se on epselv. Peniksen koko vaikuttaa itseluottamukseesi kun olet naisen Verkkokauppa. Joka tapauksessa erektiohirin syyksi vastaanotolla osoittautuu hyvin harvoin sukupuolitauti. Nyt kun koulut alkaa niin pitisik menn terkkaril kysyy asiasta. Laita toinen ktesi jo kiinnipitvn kden plle ja purista sit, tm takaa sen ett otteesi on hyv.\nOn tavallista, ett nuorella on huoli omasta muuttuneesta kehosta ja sen toimivuudesta. Googlesta lytyy miljoonia sivuja, jotka ksittelevt peniksen kokoa. Jos alkaa nytt silt baarissa ett tnn tapahtuu niin kyt lhtiess vessassa ja heitt napin huiviin ja knnist huolimatta pystyt vetmn hyvll stondiksella. Tдmд ei kuitenkaan ole aina totta. Siihen vaikuttaa my s perim. K) Rentouta ja hakkaa penistsi reitt vasten noin 50-100 Verkkokauppa.\nToiveita ja haluja on vaikeampi esitt; tosin nuoremmat sukupolvet osaavat tmn paremmin. Laitoin shkpostilla viestin ett Verkkokauppa palauttaa tuotteen takaisin vedoten 100 tyytyvisyys takuuseen. Bolivia 16,5 cm 8. MitГ komeampi se on, sitГ suuremmalla ylpeydellГ sen omistaja sitГ kantaa. Pelastusarmeijan kierrtystoiminnasta saatu tuotto kytetn toimintaan, jossa tuetaan kotimaassa taloudellisesti ahdingossa elvi ihmisi.\nJuha Vuorinen on viihdehyl, jonka jljilt lent lastua niin radioaalloille kuin kirjakauppojen hyllyillekin. Ymmдrsinkц oikein, Verkkokauppa ainetta ei saisi olla kalussa yhdynnдn aikana vaan se olisi parempi pestд pois.


MYYTÄVÄ ASUNTO | LÖYTÖ\nAh ihanuutta! Kuvissa on minun ja varmasti monen muunkin unelmien koti! Juuri näin haluaisin sisustaa ja asua! Kyseessä on myytävä asunto Saltsjö-Boossa, Ruotsissa. Tätä upeaa paritalon puolikasta myy kiinteistövälitys FANTASTIC FRANK. Kuvan kodin on "stailannut" Ruotsalainen huonekalumuotoilija LILJA LÖWENHIELM. Liljan työt ovat upeita. Sisustuksessa on käytetty ASPLUNDIN valmistamia huonekaluja ja sisustuselementtejä. Sanoisin, että aivan henkeäsalpaavaa.\nMyytäviä asuntoja on kiva bongailla, vaikka itse ei niitä olisi ostamassa. Asuntojen kuvista ja sisustuksesta löytää parhaimmillaan mainioita ideoita omaan sisustukseen. Niitä soveltamalla saa mukavia asioita aikaiseksi omassa kodissa ja sen kontekstissä. Itse en katso näitä kuvia miettien, kunpa minkäkin asuisin noin. Minulla on aina ensimmäisenä mielessä, mitkä ideat voisin hyödyntää meillä, tässä ja nyt. Mukavaa Torstaita!\n/Tämä koti on nähty viimeisen vuorokauden aikana useassa paikassa blogosfäärissä, mutta totean kuten blogiystäväni A MERRY MISHAP "I post it anyways". Kun löydän jotain mahtavaa, postaan sen vaikka se jo olisi jo näytetty ja kulunut./\nAnonyymi 21. marraskuuta 2013 klo 11.06\nitsekin luen asuntolehtiä ja etuovi.com:a juurikin stalkatakseni,minkälaisia sisustuksia ihmisillä on. Itsellä on unelmien talo tässä ja nyt,mutta aina on kiva saada uusia vinkkejä :)\nJohanna Koo 21. marraskuuta 2013 klo 11.17\nKyllä! Vinkit on aina tervetulleita :) ja sisustamista riittää vaikka asuiski jo unelmien talossa....ainakin jos on tällanen muutoshaluinen kun esim mä ;)\nAnna Kotikolmio 21. marraskuuta 2013 klo 17.10\nOn kyllä upea kämppä. Ja monta kivaa ideaa :)\nTädin eläintarhassa 21. marraskuuta 2013 klo 19.37\nSuomalaisten kiinteistövälitysfirmojen ja kaikkien asunnonkaupittelijoiden voisi kannattaa ottaa oppia.\nJohanna Koo 21. marraskuuta 2013 klo 22.22\nKyllä näin on! Paljon ois opittavaa ;)