Oman elämänsä multivaliot » Videot\nViiru vihdoin videolla\nPosted by SirkkuKouk on Helmikuu 11, 2012\nVideot, Toko / 13 Comments\nFör Pettson är Findus mer som ett barn som gillar att busa och leka.\nKuvat © visitsweden.com ja tvprogramm.sf.tv\nTänään karautimme lämmenneen kelin (vain -8!) kunniaksi hallille tekemään pienet tokot. Susu sai aloittaa kehääntulotarkistuksella, lyhyellä paikkamakuulla ja seuruun alulla. Jokunen viikko sitten kokeenomaisen treenin alku meni ihan hölmöilyksi, kun Suppilo-paran aivosolut eivät kohdanneet toisiaan sitten millään. Agia, tokoa, hyppimistä, ruutua, seuraamista, jääviä, namipalkkaa, lelupalkkaa, mitähäh mikä maa mikä planeetta? Vai Hesariko tässä pitäisi hakea ja lukea? Pomppia nenällään ja jodlata Maamme-laulua? Kutsutaan myös huonoiksi virittelyiksi. Tänään oli verrattain onnistuneempi yritys. Lyhyen palkattoman pätkän jatkoksi Susulle vielä yksi hyppynouto leluun kiinni, toinen kokeenomaisesti. Lopuksi vielä muutama siirtely ruudussa ruokapalkalla. Toiseen settiin käskytettynä kokonainen ruutu ilman palkkaa ja perään luoksetulon alku.\nPiippaus agilityhallilla on pahempaa kuin missään muualla, ja niinpä iso osa treenistä siellä menee siihen, että haetaan hiljaisuutta. Seuraavaksi yritän rikkoa kaavat kaikista liikkeistä eli esimerkiksi noudossa käskytetään alku, heitetään kapula mutta sitten lähdetäänkin vaikkapa täysin vastakkaiseen suuntaan seuraamaan. Pyrkimyksenä siis ravistaa Susu ulos malttamattomuuden “minä tiiän!”-kuplasta eli että se joutuu oikeasti kuuntelemaan eikä kärky seuraavaa liikettä niin pingotettuna. Yksi ongelma tässä kuitenkin on – ne liikkeet, joihin on virittely. Tuskin on reilua viritellä koiraa ruutuun ja sitten laittaakin se nuuskuttamaan tunnaria. Pitää yrittää keksiä keinoja järkätä pienempiä yllätyksiä, kuten vaikka ruudun tapauksessa tehdä paikallaan täyskäännös ja sitten vasta lähettää ruutuun. Toimisikohan se? Kaikkiaan tämä vähän sotii vastaan ajatusta opettaa liikkeistä teknisesti Susulle niin vahvat ja selkeät, että sillä ei ole kokeessa epävarmuuksia, mutta toisaalta tällä hetkellä ääntely on pahinta liikkeiden aloituksissa ja sitä on myös liikkeissä, jotka ovat Susulle ehdottoman helppoja.\nTapaus sunnuntaiprojekti eli Viiru on oppinut seuraamaan! Ainakin jotenkuten ja oikeastaan ihan näppärästi treenimäärään verrattuna Treenattu on tasan silloin, kun on ollut aikaa ja fiilistä, ja ainoastaan silloin. Suoraan seuraamisen lisäksi tämä utelias, lapsenkaltainen otus (Sven Nordqvistia lainaten) osaa askelsiirtymissä jo vähän tehdä yhteistyötä takamuksensa kanssa, jäävät paloina, odottaa sekä kiitää superturboteholla luokse. Sekä vauhtinoutaa ja tehdä avoimen kaukoja lähellä. Juuri sopivan verran hörökorvaiselle ikipennulle, kai? Katsotaan, ehditäänkö tällä tahdilla alokkaaseen tänä vuonna ennen kuin muutan muualle. Aiheesta hieman sivuten: kyllä kirpaisee jo ajatuskin siitä, että Susu ja Viiru joutuvat eroamaan. Kuka nyt ilman omaa peppuaan tai paitaansa selviää? Äh.\nPosted by __ on Joulukuu 06, 2011\nVideot, Kisaraportit, Agility / 8 Comments\nFlunssa kovasti yritti torpedoida tämänpäiväisiä kisasuunnitelmia, mutta fiksuna tyttönä päättelin, että sairastaa ehtii myöhemminkin ja kai kurkusta edes jotakin ääntä pihisee. No, kirkkaimmin eivät käskyt kieltämättä kaikuneet, mutta ihan kelvollisesti kuitenkin. Susu oli kiltisti armollinen kipeälle kurkulleni eikä ajautunut kertaakaan törmäyskurssille toisten liitokiitureiden kanssa. Ei siis tarvinnut kummemmin kovistella sitä käyttäytymään etiketin mukaisesti. Ei se järin kotonaan ole vieraiden koirien keskellä, mutta malttaa pitää mölyt mahassaan ja tekee tosi mallikkaita luopumisia. Helppoa sen kanssa on olla ja liikkua, jos on itse yhtään hereillä. Tässä asiassa on menty ihan huimasti eteenpäin, jos verrataan vaikka vuosi taaksepäin.\nOlin ajatellut, että olisi ollut kiva saada se viimeinen nolla pois alta ennen vuodenvaihetta mutta toteutus ei nyt ihan klikannut yhteen aikomuksien kanssa. Vaan ei se mitään – ensi kerralla terveenä sitten. Susu teki hyvän keinun molemmilla radoilla, samoin A-esteet oli näpsät. Puomit kamalia, äh. Yleisesti pitää selkeyttää kontaktien vapautuksia ja erityisesti niiden jälkeistä elämää: ohjaus heti päälle ja koiralle selkeät ohjeet epämääräisen juoksentelun ja tuletule-muminan sijaan. Videot ovat kyllä varsin opettavaisia. Menen nurkkaan häpeämään ohjauksen yleistä epäenergisyyttä, mutta ehkä vähän pitää antaa anteeksi flunssan takia. Ei liikaa kuitenkaan Molemmilta radoilta siis hylky. Toisella radalla Susu nousi seisomaan lähdössä enkä käynyt korjaamassa sitä. Hmm! Soo soo. Ei ole aussiella tapana, mutta olisi sen silti voinut käydä palauttamassa. Selvästi ohjaajalla oli muukin vähän epäkunnossa kuin kurkku. Aivotoiminta ei ole kiellettyä ja niin edelleen. Kepit olivat huonot tänään, kujakuuri siis jälleen edessä.\nSusu on saanut kuulemma lisää vauhtia! Oma tuntuma oli, että se ei liikkunut tämänpäiväisellä alustalla niin hyvin kuin vaikkapa loppukesän kisoissa kivituhkalla, mutta kevääseen verrattuna parannusta kyllä varmasti oli. Lisäksi keinu sai kehuja. Treeniasenteeseen on matkaa mutta on se koko ajan parempi. Luulen, että olen päässyt jonkinlaiseen sopimukseen itseni kanssa siitä, että on ihan ok olla tavis taviskoiran kanssa. Tietenkin tarkoitus on pyrkiä kehittämään heikkouksia ja ylläpitämään vahvuuksia, mutta olen samalla myös tyytyväinen nykytilanteeseen. Susun kanssa on hupia kisata ja se lienee pääjuttu.\nPosted by __ on Joulukuu 04, 2011\nVideot / 6 Comments\nTarkoituksena oli opettaa pikkukoira taputtamaan rumpua nätisti vuorotellen etutassuilla, mutta kai Mörkössä on aina ollut tuollaista luontaista punkkarin vikaa…\nJotakin treeneistä. Susun kanssa kävimme eilen kipaisemassa suoraviivaisen mölliradan epävirallisissa agikisoissa. Edes pikkuisen piti ennen itsenäisyyspäivän virallisia muistella, miten sitä taas tehtiinkään enemmän kuin viisi estettä putkeen. Krhm. Viime viikkoina olemme tiistaisin treenailleet muun muassa tällaisia:\nPiirrokset pöllitty Heidin blogista.\nOn ollut kiva tehdä enemmän tuollaisia kisaratatyyppisiä, joissa koira pääsee aina välillä vauhtiinkin eikä ole ihan pelkkää kieputusta. Vaihtelu virkistää. Ilmeisesti myös Suppiloa, sillä se on ollut melkoisen liekeissä aina välillä. Esimerkiksi tuota vasemman puoleista aussie viipotti propellikorvat tötteröllä, meni sellaisella mukavalla raivolla. Kontaktit ovat olleet aika vaihtelevia – muutamia niin hienoja puomeja, että olisi videolle pitänyt saada tallennettua, ja sitten taas niitä vähän vähemmän mallikkaita. A-este on tosi hyvä silloin, kun siihen tullaan kovalla vauhdilla ja pystyn jatkamaan omaa liikettä, mutta jos se on esimerkiksi seinää kohti, kontakti hajoaa herkästi. Mitäs piti mennä sitä juoksaria vääntämään siihen kesällä… Eiköhän se joskus saada entiselleen. Sitten tuuletuksen aihe: keinu on melkein korjattu! Susua auttaa suuresti, että sitä tehdään myös kotipihalla eikä pelkästään kerran viikossa hallilla. Hallilla olen yrittänyt pitää ärsykkeiden voimakkuudet lapasessa ja käyttänyt välillä pehmusteita pamahdusta hiljentämässä. Sieltä se taas tulee. Huonohan se ei missään nimessä ole silloinkaan, kun Susu sitä varoo, mutta kun se on ollut täydellisen nopea ja huimapäinen, haluan sen takaisin siihen kuosiin. Pitää olla edes yksi agility-asia, jossa ohjaajalla on jotakin yritystä.\nTokojen suhteen olen ollut laiska. Niin kauhean laiska, että en meinaa itsekään uskoa. Keskimäärin ollaan nyt käyty pari kertaa viikossa treenaamassa kentällä ja sitten kaukoja on tehty paljon aina iltaisin. Ilmeisesti kakejumppaus on niin kuluttavaa henkisesti, että en pysty suunnittelemaan tai toteuttamaan muita treenejä niiden tehokuurin aikaan. Pöh. Ne ovat kyllä menneet huimasti eteenpäin, sillä kaksi yksinäistä hernettä paimenen päänupissa ovat vihdoin ajautuneet ainakin silloin tällöin törmäyskurssille. Selvää kuitenkin lienee, että näitä täytyy tehdä hamaan tulevaisuuteen asti valtavia määriä miltei päivittäin, jos mielii saada ne pysymään kasassa. Samoin tiheämpää treeniä vaatisivat kaikki muutkin liikkeet. Tuntuu, että ne vain unohtuvat Susulta. Ruudun paikka on yksi hyvä esimerkki.\nTekniikka- ja viretreenien lisäksi olen tehnyt joka kerralla pidempiä ketjuja palkatta. Vakio on, että eka piippaus purkautuu kolmannen liikkeen alussa. Olen yrittänyt selkeyttää linjaa ja alkanut kieltää Susua ihan kunnolla ääntelyistä, ja varsinaiset haukahdukset ovat loppuneet oikeastaan kokonaan. Se epävarmuuteen sekoittuva palkankärkkymisvolina on kuitenkin yhä tallella. Ei auta muu kuin jatkaa pilkunviilausmeininkiä, vaikka se ei kovin hauskaa ole, ja yksinkertaisesti tehdä paljon kisamaista. Nyt tarvitaan paljon malttia, sekä minä että Suppe. Tästä aikalisästä saattaa tulla hyvinkin pitkä, mutta ei kai meillä ole mihinkään kiire. Olen päättänyt, että Susun pitää pystyä tekemään kokeenomainen voittaja hiljaa treenitilanteessa ennen kuin edes harkitsen koeilmoa. Julmaa tilanteen tietäen mutta asia on korjattava nyt tai sitten annan sen olla, mitä en taas mielelläni tee. Kyse on kuitenkin ensisijaisesti mielentilaprobleemasta – Susu piippaa, kun ei ole varma tekemisistään.\nViiru on tosi taitava pieni toko-otus. Tuskastelin vielä alkusyksystä sen seuruuta, joka ei tuntunut etenevän mihinkään suuntaan, mutta sitten palat vain loksahtivat kohdalleen ja olemme päässeet hienosti etenemään. Ihanan tiivis, keskittynyt, hiljainen. Päheä siihen nähden miten vähän sen kanssa on loppujen lopuksi edes mitään tokojuttuja tehty. Viirussa olisi kaikki ainekset mainioksi tottelijaksi, koska sen tekemiseen saa helposti voimaa ja intensiteettiä ilman, että tarvitsee pelätä kupin keikahtamista nurin. Kaiken lisäksi se on vielä niin rikollisen söpö! Tärkein tokokoiran ominaisuus vai miten se nyt meni?\nPosted by SS on Elokuu 14, 2011\nLuonnetesti, Videot / 12 Comments\nSuper-Suppilo kalakukkokaupungissa osa II. Tänään siis suuntasimme luonnetestiin KPSH:n haukkumajalle Maaningalle.\nMietin etukäteen, rähjääkö vai lamaantuuko Susu. Vähän ennen meidän vuoroamme Kerkkä käveli autolleen jonkin matkan päässä meistä ja Susu yritti heti laittaa vahtihaukun pystyyn tästä havainnosta. Jaha, rähisee siis, totesin. Hyvä niin, koska nimenomaan sitä meno on tutuissa piireissä.\nAlkujuttelun aikana Suppe keskittyi tiiviisti haikailemaan perheenjäsenten perään. Kerroin, että on aika räjähdysaltis ollut, puolustaa pihaa ja antaa tutuillekin karvakamuille kyselemättä köniin. Pienestäkin pusikon risahduksesta lenkillä on heti ottamassa kantaa nyrkit pystyssä mutta toisaalta arkailee joitakin ääniä, astianpesukoneen kolinaa ja sitä rataa. Kerkkä kutsui Susua kyykyssä ja paimen meni pienenä ja kilttinä häntää alhaalla heilutellen tervehtimään. Leikkiin puukapulalla lähti hyvin ja roikkui kepukassa muristen. Lelujen kanssa ei siis tarvinnut lähteä pelaamaan, kyllä se taistelee millä vain.\nSeuraavaksi siirryttiin kelkkaan. Siihen Susu latasikin kaikki panokset. Nosti mellakan salamana, kun kelkka kolahti, ja Kerkän sanojen mukaan otti tilanteen tosi tiukasti. Kivet vain saivat kyytiä. Ei antanut yhtään periksi eikä liioin kysellyt minulta, mitä tehdä. Kerkkä rassasikin sitten Susua aika rajusti, koska se oli niin vahvasti mukana. Hirmukelkkaa katsomaan Suppe tuli, kun menin kyykkyyn ja houkuttelin sitä lähemmäs. Ei vaan siltikään meinannut millään uskoa, että vaara on jo ohi ja päksähtelyä riitti ihan hyökkäyksen alkuun asti. Susu alkoikin kuormittua aika vahvasti jo tässä, koska reagoi kelkkaan niin täysillä, ja niinpä hyökkäykseen sillä ei riittänyt enää niin paljoa kapasiteettia. Kerkän mukaan otti kuitenkin ihan tosissaan asiaan kantaa, vaikka puolustus olikin vähän takapainoista. Susu kuitenkin hyökkäili Reijoa kohti enkä usko, että välttämättä olisi edes päästänyt tuomaria lähelle, jos tämä ei olisi selkeästi lopettanut hyökkäystään. Nimittäin nytkin pöhähteli vielä hyökkäyksen loputtua eikä olisi lähtenyt hänen mukaansa. Kerkkä sanoi, että säpsyi ja väisti Reijoa aika vahvasti, mikä ilmensi myös Susun pidättyväisyyttä. Oli toki painettakin jo aika lailla.\nSitten pehmeyden erikoiskoe eli haalari. Kauhea haukkumurina taas ensimmäisenä reaktiona ja olisi muitta mutkitta jäänyt kommentoimaan tapahtunutta, vaikka minä käännyin jo pois. Matka jatkui tynnyrille eli temperamentin erikoiskokeeseen. Taas rääkäisy, karkuun ja pari haukkukommenttia jatkoksi. Kerkkä kommentoi, että tämä ei ollut enää ollenkaan hallittu eikä Susun reaktio pysynyt kasassa, mutta koska muuten Susu testin aikana kokonaisuutena hallitsi tekemisensä ja se keskittyi ja kohdensi reaktionsa annettuihin ärsykkeisiin, ei tynnyri vaikuttanut niin suuresti temperamentin arvosanaan. Tynnyrin jälkeen Susu oli sitä mieltä, että voisimme kiertää tynnyrin mieluummin jostakin vastarannan kautta, mutta kun pyysin sitä tulemaan, tuli se heti yllättävän reippaasti. Haalariin otti jo ensimmäisellä ohikulkukerralla nopean kontaktin ja nyt käytiin ihmettelemässä sitä vielä lisää. Näistä yllätyin suuresti! Minusta se oli siksi erikoista, koska Susu muuten vaikutti tosi kuormittuneelta – veti naru kireällä pois tilanteesta, läähätti voimakkaasti ja häntä oli ihan alhaalla sekä korvat tiukasti luimussa. Pelko ei kuitenkaan tarkasti kohdentunut juuri niihin ärsykkeisiin enää jälkikäteen.\nSeuraava koitos oli pimeä tila, joka koostui kolmesta pienemmästä huoneesta. Susu oli aluksi hipsutellut kakkoshuoneeseen, jossa se pyöri aikansa ja kävi nuuskaisemassa kaikki kolme tuomaria. Sitten se eteni viimeisen huoneen oviaukolle, johon sitten jäi napottamaan. Niiskaisin, ei vaikutusta. Toinen, ei vaikutusta. Kutsuin, ei vaikutusta. Toinen kutsu, sitten varovasti luovi tiensä luokseni.\nToiseksi viimeisenä seinä. Onneksi ei ollut mitään kalisevaa ketjua kiinnitysnaruna! Ilman sitäkin Susu jäi aika parkana nykien yksinään odottelemaan. Kerkän mukaan Susulla oli tässä paukut jo ihan vähissä, joten se ratkaisi ongelman kyhjöttämällä kyyryssä. Kerran se oli irvistänyt kunnolla, mutta ei lähtenyt tekemään minkäänlaista hyökkäystä.\nEnsimmäiseen laukaukseen Susu reagoi sinkoamalla täyden remmin mitan eteenpäin eikä pysähtynyt itsestään. Tuli pysähdyttyäni jalkojeni juureen turvaan ja toisella laukauksella vain nytkähti. Kolmannella laukauksella Susu oli edessäni ja tässä taas säpsähti mutta ei yrittänyt singota mihinkään. En olisi uskonut laukausten jäävän plussalle ensimmäisen laukauksen kunnon sykäyksen takia. Mielestäni Susu oli tässä jo aika lamaantunut.\nTältä Susun rivi sitten näytti…\nToimintakyky: Kohtuullinen +1\nTerävyys: Pieni ilman jäljelle jäävää hyökkäyshalua +1\nTaisteluhalu: Kohtuullinen +2\nHermorakenne: Hieman rauhaton +1\nTemperamentti: Vilkas +3\nLuoksepäästävyys: Luoksepäästävä, hieman pidättyväinen +2b\nPisteet yhteensä +157, hyväksytty. Tuomareina Jorma Kerkkä ja Reijo Hynynen.\n… ja tältä näytti itse Suppilo testissä:\n(02:34 kelkka, 05:55 hyökkäys, 07:38 haalari ja tynnyri, 09:17 pimeä huone, 10:08 seinä, laukaukset 11:38)\nKerkkä totesi heti loppujuttelun alkuun, että lomake olisi heti muuttunut toisen näköiseksi, jos osiot olisi tehty eri järjestyksessä eli hyökkäys ja seinä ennen kelkkaa. Paukut hiipuivat heti siinä, vaikka vahvojahan suurin osa niistä lopuistakin reaktioista oli siitä huolimatta. Kuitenkin esimerkiksi puolustuksessa olisi tuomareiden mukaan varmasti ollut koko ajan edessäni. Oli mukavaa, että tuomarit tajusivat, että ilman niitä paineita alla Susu olisi reagoinut suuremmin myös loppuihin eli toisin sanoen arjessa se on välillä aika pideltävä. Kerkkä totesikin, että “arkisessa elämässä osaa olla aika täpäkkä ja tarkka tapaus”, koska ominaisuuksia on sen verran paljon. “Hyökkäys on sen mielestä aina paras puolustus.” Juu-u, on huomattu! Tästä Kerkkä sanoikin sitten, että on onni minulle, että se on pehmeä, koska niitä paukkuja on oikeasti aika tujusti tuossa paketissa. Haasteena on se, että Susu vuoroin pelkää ja vuoroin hyökkää mutta tuomarit lohduttivat, että kahden vuoden päästä niitä pelättäviä asioita on jo paljon vähemmän. Kerkällä on Susun lähisukulainen ja hän sanoi, että tämän tyyppiset koirat pikkuisen alkavat rauhoittua vuosien kuluessa mutta että oman neljävuotiaankin kanssa aina välillä saa keskustella asioista tiukemmin.\nMuista osioista tuomareiden kommentteja vielä. Susussa on selkeää pidättyväisyyttä – se ei tykkää siitä, että vieraat lääppivät mutta sietää sitä kuitenkin. Tämän sanoin jo alussa, että ei ole mikään sosiaalinen koira mutta antaa kenen vain käsitellä kun käsken sen olla nätisti. Susu taisteli aussielle ja paimenkoiralle yleensäkin tosi tyypillisellä tavalla eli ote on vähän löysä, vaikka tavallaan taisteleekin hyvin. Kelkalla taisteli todella hyvin ja käytti myös kroppaa mahtavasti. Hyvä taistelun plus kakkonen siis. Hermoista sen verran, että Susu kelkan näyttävän ja rajun reaktion jälkeen alkoi kuormittua. Ei ole mikään sellainen koira, joka jonkin isomman asian jälkeen olisi heti lepotilassa ja vispaisi häntää kysyen “hei mitä tehdään seuraavaksi?” Hieno asia kuitenkin, että hermot ovat plussan puolella. Etukäteen ounastelin, että hermot saattaisivat olla -1 ja muita ominaisuuksia sitten aika lailla keskiverrosti. Onkin niin, että hermot ovat ihan hyvät mutta muuten on vain aika tuju kaveri eli siksi on välillä niin epätasapainoinen. Eli ne kaikki muumit löytyvät kyllä laaksosta mutta vähän eksyksissä vielä ovat. Kunhan varmuus tulee vähän perästä, niin täpäkätkin ominaisuudet tulevat varmaan paremmin käyttöön ja käytös tasoittuu. Oli myös hienoa hoksata, että ei hitsi, tässä koirassa oikeasti voi vielä jonain päivänä olla sellainen poweri käytössä, että pystyy tekemään ihan mitä tahansa. Kauhean kauas Miimi ei siis osunut sanoessaan kuusiviikkoisesta Sususta Susu on tykki. Aineksia on vaikka muille jakaa.\nAluksi olin vähän yllättynyt siitä, että testissä painottui Susun raju puoli enemmän. Sitten mietin asiaa tarkemmin ja tajusin, että oikeastaan se räyhähenkimeininki on paljon leimallisempaa arjessamme kuin arkailu. En koskaan Susua varsinaisesti araksi koiraksi ole ajatellutkaan. Se on ääniherkkä ja alustaepävarma mutta ei yleisarkajalka. Tai no – Topi on tietenkin vähän huono vertailukohta, kaikki ovat superreippaita siihen verrattuna. Pelkäähän Susu äänien ja alustojen lisäksi esimerkiksi kaivoja, korkeita paikkoja, siltoja, rappukäytäviä ja hissejä mutta niitä onneksi aika harvoin tulee arjessa vastaan ja – pakko myöntää – pelosta lamaantuva koira on aika paljon helpompi pitää hanskassa kuin räjähdysaltis aikapommi. Siksi oli ihan hyvä, että luonnetestistä sai enemmän irti tuosta pommipuolesta. Pelkäämisten suhteen kun ei ole mitään epäselvää siitä, miten pitää silloin itse toimia.\nJäin testin jälkeen vielä pohtimaan sitä, kuinka Susu tuntuu arjessa usein kuormittuvan aika paljon monissa tilanteissa. Ehkä kyse on siitä, että sen välillä hiukkasen överit reaktiot vain kuluttavat sen henkistä jaksamista niin reilusti, että tunnelmat ailahtelevat niin suuresti. Mieleeni tuli heti useampikin tapaus, jossa ensin Susu on räjähtänyt, olen joutunut kovistelemaan sitä ja sen jälkeen se on pelännyt jotakin asiaa ihan hillittömästi. Esimerkiksi kerran agiharkkojen lämppälenkillä Suppe kävi kyselemättä tutun treenikaverikoiran päälle, mistä se sai asianmukaisesti aikamoisen palautteen, ja sitten itse treeneissä se meni suunnilleen paniikkiin puomista, jota se oli kuitenkin ravannut varmaan jo sata kertaa ilman mitään ongelmaa. Opettavaista tämä! Taas kerran tuli todistus siitä, että koiran käytös on aina monen ominaisuuden summa. Minulla on edelleenkin miettimistä siinä, miten saan negatiivisen palautteen Susulle perille ilman, että se lysähtää ihan kasaan ja loppupäivä menee pilalle. Kenties ohjaajapehmeys ja muu täpäkkyys ovat vielä vähän ristiriidassa keskenään.\nTestissä näkyi mielestäni hyvin myös se, miten kyselemättä ja nopeasti Susu reagoi. Ilmeisesti reaktionopeus on vahvasti kytköksissä temperamenttiin, jonka osalta Susu siis arvioitiin vilkkaaksi. Tässä ehkä sain vastausta siihen, miksi Susun aina täytyy päksähtää se yksi buh! refleksinomaisesti arjessakin ja vasta sitten se pystyy kysymään minulta, mitä nyt tehdään. Vaikka sitä on pennusta asti vastaehdollistettu näissä tilanteissa, niin ei vieläkään aina luovu ilman ääntä. Monet koirat kuulemma kelkan kohdalla vielä saattavat ensimmäisten haukahdusten jälkeen katsoa narun toista päätä “mamma saanko oikeasti reuhata?”-mielellä tai ainakin vähän odottelevat, miten tilanne kehittyy eivätkä heti aloita hyökkäystä. Susun päätä eivät paljon painaneet mitkään tällaiset asiat, vaan se ihan heti laittoi sodan ensimmäisestä haasteesta pystyyn. Että semmonen amatsoniaussie.\nPosted by Sir on Heinäkuu 24, 2011\nVideot, Kisaraportit, Agility / 30 Comments\nEilen kisasimme Susun kanssa agia Haukkumajalla Maaningalla. Tarjolla oli trooppiset olosuhteet mukaan lukien kaikki ääriolot painostavasta helteestä rankkasateeseen ja ukkonenkin pääsi jyrisemään, mutta vaimea kumina ei onneksi Suppea haittaa. Kuumuuskaan ei päässyt paimenta kiusaamaan, kun nesteytys oli hoidettu huolella etukäteen, kisabaanan lähellä oli lampi ja auton sai varjoon. Nutrisal, uiva koira ja varjopaikka ovat totisia pelastuksia näihin saunaoloihin.\nKyseessä olivat Susun ensimmäiset vieraskisat. Siksi olin ensimmäisen radan jälkeen jo tyytyväinen, kun Susu meni kontaktit eikä jähmettynyt jännityksestä muutenkaan. Viime kisoissa kesäkuussa ensimmäinen rata nimittäin oli katastrofi, kun Susu ei oikein liikkunut ja minä sitten ohjasin miten sattuu. Nyt hylky tuli ylimääräisestä putkeen vipellyksestä. Harvinaisen pitkiä kaarroksia (aka löysiä valsseja) ja takakulman hyppykulmassa pientä hyytymistä mutta loistava puomi eikä hyllymasennusta. A oli vähän hidas mutta onneksi maltoin vaatia tassut maahan asti kun hylkykin kerta oli jo alla.\nToisella radalla oli keinu heti kolmantena esteenä. Susu kirmasi sen tosi vauhdilla ja vähän säikähtikin sitä sitten. Silti se kokosi itsensä heti seuraavana olleeseen pujotteluun ja kepitti varmaan kolmen radan parhaat kepit. Keppeihin pitää kyllä nyt tehdä vauhtitreeniä, koska kesän aikana olemme treenanneet tosi paljon itsenäistä pujottelua ja se on vienyt vähän potkua. Tällä radalla sai jo juosta ja Susu meinasikin pussin jälkeen mennä väärälle hypylle mutta sain sen huudettua takaisin eikä se oikeastaan kovin pahasti ottanut itseensä korjaamisesta. Jee! Rataantutustumisessa olin suunnitellut loppuun putken jälkeisille hypyille takaaleikkauksen mutta sitten meninkin vääntämään sinne valssia ihan myöhässä ja paimen pamahti jalkoihin. Sain sen kuitenkin vielä käskytettyä oikealle esteelle ja selvisimme nollalla maaliin! Minulle on jäänyt Mörkön kanssa kisaamisesta alituinen yliaikapelko takaraivoon ja eilenkin mietin, että meniköhän sähellysten takia yliajalle. No höh, ei tosiaan mennyt ;) -13,20 ja sijoituimme toisiksi. Miinukset eivät välttämättä kerro mitään, koska tuomareilla voi olla hyvinkin erilaiset etenemät, mutta muistaakseni Susun nopeus oli suunnilleen 4,2 m/s eli monta kymmenystä nopeampi kuin pääsiäiskisojen sujuvalla radalla. Jotakin kehitystä on siis saattanut tapahtua. Hypärillä Susu meni vielä vähän lujempaa.\nViimeinen rata oli hypäri, jollaiselta en varmaan koskaan ole onnistunut saamaan minkään koiran kanssa nollaa. Vaan nytpä onnistui! Kisauramme eka rata, josta tuli superfiilis ja se huippu tunne, minkä takia agia varmaan niin monet harrastavat. Susu kulki niin hienosti ja kun huomasin radan keskivaiheilla että ei vitsi, pikkuaussiella on ihan oikeasti hauskaa niin oli hirmu siistiä tehdä rata loppuun. Tästä siis kolmas nolla ykkösistä eli serti räpylään ja kakkosia kohti! Ei siinä starttimääräisesti niin kauan mennyt kuin ajattelin, ajallisesti kyllä… Tai ehkä sitä viime kesän yhtä testihypäriä ei lasketa Ehkä silti pitäisi kisata useammin? Vaan mikäs kiire tässä on, ehtii siellä kolmosissa sitten kuitenkin aika monta vuotta kisata.\nNämä olivat hyvät kisat. Ei keppivirheitä, ei kontaktivirheitä, ei varastamista lähdössä. Ei mitään ihmeellistä ylimääräistä sälää. Suppilon kanssa on ihana lähteä radalle, kun siihen voi luottaa niin täysin tietyissä asioissa. Voi keskittyä olennaiseen eikä tarvitse hermoilla erityisesti mistään. Se ei lyö hanskoja tiskiin, lähde rähisemään kesken radan tai mörköile tuomaria. Mahti otus.\nLoikkia, misseilyä ja kisatunnelmia\nPosted by SS on Kesäkuu 09, 2011\nVideot, Näyttelyt, Kisaraportit, Agility, Yleinen / 6 Comments\nSusu osallistui vajaat pari viikkoa sitten 28.-29.5. Ulla Kaukosen vetämän hyppyseminaarin jatkokurssille. Viikonloppu oli siis jatkoa elokuiselle (linkistä löytyvät myös nyt kertautuneet teoriaosuudet). Olemme talven ja kevään aikana treenanneet satunnaisesti perussarjaa sekä erittäin vaihtelevasti lyhyempää set pointia – välillä sen kolme kertaa viikossa ja välillä on ollut useamman viikon taukoja. Ihan liian vähän siihen nähden, miten onnettomaksi Susun hyppääminen silloin syksyllä arvioitiin. Jumppailtuakin on tullut vähän epäsäännöllisesti. Vähäisen harjoittelun takia ehdin jo katua ilmoittautumista. Pelkäsin, että meidät passitetaan suoraa päätä kotiin häpeämään ja jatkamaan vanhoja aloittelutreenejä. Sainkin yllättyä iloisesti!\nLauantaina teimme vuorotellen perussarjaa ja kasvavaa sarjaa ideana harjoitella kokoamista ja venyttämistä rinnakkain. Susulla on aiemmin ollut perussarjallakin suuria ongelmia: ei osaa koota, hyppää etupainoisesti, tulee tömisten alas, heittelee takajalkoja mihin sattuu, selän kaari ei pysy. No mutta! Nyt kaikki jutut olivat kunnossa ja lisäksi Susu osasi todella hyvin vaihtaa kokoamisesta venyttämiseen. Olin niin ihmeissäni ja tietenkin iloinen. Koska tämä sujui niin hyvin, lisättiin Susulle ohjaajan liikettä ja alkuvauhtia mukaan. Minun liikkeeseeni se ei reagoinut ollenkaan, mikä on hyvä juttu, ja alkuvauhti oli ok siihen asti kunnes sitä tuli jo ihan reilusti. Silloin Supen selkä alkoi taas retkottaa väärinpäin eli kaunis kaari hävisi. Viimeisellä toistolla palattiin vanhaan helppoon ja Susu ihan hyvin löysi taas entisen hyvän tyylin.\nLauantain toisena harkkana tehtiin set point, jossa oli sisääntulohyppy. Tässä ponnarin ja sisääntulohypyn väli muistaakseni neljä jalkaa, sisääntulohypyn ja tasaokserin väli viisi jalkaa. Palkka aika lähellä. Tässä harjoituksessa koiran pitäisi osata koota aika voimakkaastikin, vaikka alla on jo yksi hyppy, ja lisäksi korkeuden arviointa voi treenata. Vaatii jo melko hyvää syvätukea. Susulla lähdettiin 30 cm ja nostettiin 50 senttiin. Voi kun nyt muistasin paremmin, mitä Ulla tästä kommentoi… Tämä oli kuitenkin selvästi hankalampi Susulle heti, kun korkeutta tuli lisää. Selkä jäykistyi eli tuttu ilmiö. Nyt ei kuitenkaan viime syksyn tapaan lisännyt kauheasti kaareen korkeutta, mikä oli jo edistystä.\nSunnuntaina aloitimme taipumistreenillä eli hypyillä piti kääntyä. Susun oli vähän vaikea hoksata treenin jujua ja malttaa tuijottaa esteitä eikä minua tai palkkaa. Sille voisikin opettaa sitä, että katsoisi lähdöissäkin esteitä eikä niinkään tapittaisi minua. Taipumistreenistä ei oikein tullut mitään ihmeempää kommenttia paitsi että yhdellä toistolla Susu oli ehkä ristilaukassa. Lisäksi vasempaan taipuminen oli vähän vaikeampaa Susulle. Näitä kannattaa kuitenkin tehdä, vaikka ei oikein itse osaakaan yhtään analysoida välttämättä edes videolta.\nToisena treeninä etäisyyden ja korkeuden arviointia niin, että oli hyppypareja neljällä eri etäisyydellä. Toinen hyppy oli kaikissa 50 sentissä eli tarkoituksena oli tsekkailla Susun menoa maksihypyillä. Alastulot vähän tömähteli eikä tekeminen ollut kovin rentoa. Hyppyparit, joissa oli enemmän etäisyyttä niiden välissä, olivat Susulle helpompia.\nViikonlopun viimeinen harkka oli perussarja putken kautta ja putkeen. Hui! Ensin tehtiin niin, että putkensuu häämötti hyppyjen takana. Ensimmäinen toisto oli verrattain huono mutta toiselle Susu paransi. Toiseen suuntaan eli putkesta perussarjalle oli Susulle iisimpi ja se tehtiin vain kertaalleen.\nSusu oli siis kehittynyt paljon viime elokuusta. Nyt se osasi tehdä painonsiirron ja hypätä oikeassa asennossa eivätkä alastulot tömisseet. Hienoa! Ulla kommentoi, että Susu vaikutti muutenkin rennommalta ja itsevarmemmalta, mikä sitten vaikutti positiivisesti hyppyihinkin. Haasteena Susulla on nyt korkeus, sillä viimeistään viidessäkympissä sen selkä jäykistyy, pää nousee ylös eikä se siirrä painoaan niin tehokkaasti taakse. Paimenta alkaa hirvittää. Meidän kannattaa nyt treenata vähän kaikkea eli yritän muistaa tehdä vähän sitä sun tätä, kuitenkin varmaan kisaamisen kannalta kannattaa pitää pääpaino korkeuden arvioinnin harjoittelussa. Onneksi noilla kotipihan kolmella hypyllä saa tehtyä ainakin erilaisia set pointeja ja taipumista. Viikkotreeneissä kun ei oikein ennätä hyppimistä tehotreenaamaan.\nHelatorstaina tytöt pääsivät mätsäriin. Viipu sai ensimmäistä kertaa näyttelyhihnan kaulaansa, mutta koska se on aussie, niin kehäkäytös on paketissa kaupan päällä ilman harjoittelua Pentunen oli jo sopivasti väsynyt ja vain sievästi napotti tutkittavana. Lopullinen tulos oli punaisten pentujen toinen ja palkinnoksi namuja ja narulelu. Susu esiintyi tavalliseen tapaansa nätisti ja sai punaisen. Punaisten kehässä alkoi olla jo nii-in tylsää, että aussie alkoi jumppailla omatoimisesti kaukoja. Myönnetään – ei minuakaan ihan kauheasti enää patsastelu innostanut, joten pieni luovuus lähinnä jaksoi naurattaa. Kehän jälkeen Suppe pääsi uiskentelemaan ja treenaamaan vähän tokoa, joten ihan tyhjä reissu ei ollut. Viirullakin oli hauskaa, kun sai leikkiä Adya-koikkerin ja Koda-perron kanssa. Se on kyllä mahdottoman iloinen ja sosiaalinen pikkarainen. Niin kiltti ja mutkaton. Nyt vasta ymmärtää, että Susun (koira)sosiaalisuus ei ole ollut pennustakaan asti ihan normaalia. Jo nelikuisesta asti se inhosi uroksia ja jäykisteli aina uusien koiratuttavuuksien kanssa ainakin sen minuutin ennen pipon löysäämistä. Noin puolelle ihmisistä se päksähteli samanikäisestä asti. On sen kanssa kyllä saanut vääntää ja kääntää, ja saa toki edelleen. Koko ajan menee kuitenkin vähän paremmin, mikä on tärkeintä.\nViime sunnuntaina kävimme juoksemassa pari rataa agikisoissa. Ensimmäinen rata oli ihan järkyttävä: Suppiloa jännitti ja se liikkui tahmeasti enkä minä ohjannut ollenkaan. Ensimmäinen rima tippui ja hylkyjä tuli varmaan ainakin kolme radan varrella. En muista, olisiko Susu koskaan aiemmin kolistellut ekaa rimaa. Yritin videolta katsoa enkä keksinyt muuta syytä kuin sen, että paimenta vähän ahdisti nököttää yksin toimitsijateltan ja kuulutuspömpelien vieressä eikä siten pystynyt niin keskittymään hyppäämiseen. Toinen rata oli jo paljon parempi, siinä kuitenkin vitonen kepeiltä. Muuten ihan jees. Kuusikymppisten hyppääminen on Susulle aika kuluttavaa eikä se muutenkaan liiku niin hyvällä sykkeellä kuin on treeneissä nyt tehnyt. Luulen, että meidän pitää vain kisata paljon eri paikoissa ja erilaisilla esteillä ennen kuin Susu alkaa rentoutua riittävästi. Olin kuitenkin tosi tyytyväinen toiseen rataan, koska ensimmäinen oli kaikkiaan katastrofaalinen.\nHuomenna menemme Mörkön kanssa lääkäriin. Aikeissa on katsoa miten maksa ja munuaiset voivat, tsekata kilppareiden toiminta ja kuvata ranteet. Mörkö jyrsii jalkojaan ihan mahdottomasti. Voi johtua syringosta tai sitten luusto alkaa pettää. Olen yllättynyt, kuinka paljon minua tällä hetkellä huolestuttaa ja, niin, pelottaa. Entä jos pienellä ystävälläni on maksavika ja nivelrikkoa kaiken muun lisäksi? Mitäs sitten? Minulla vain on sellainen tunne, että kaikki ei ole nyt ihan kunnossa. Toivottavasti huomenna pyyhitään pirut pois seiniltä.\nKesä tulla jolkottaa\nPosted by Sir on Toukokuu 26, 2011\nVideot, Haku, Toko, Agility / 13 Comments\nTilanne on äärimmäisen epätavallinen: minulla on hirveästi blogikelpoisia kuvia ja jopa pari videota viimeisen viikon ajalta mutta kirjoitusinspis on vähän laimea. En kuitenkaan pysy raportoinnissa tässä treenitahdissa mukana, joten tuntuu vähän kummalliselta kirjata ylös se hikinen neljäsosa treeneistä. Ollaan agiloitu, tokoiltu ja, mikä parasta, hakuiltu. Ilmaisua on otettu kahdella viime kerralla ja hienosti se alkaa sieltä löytyä. Suppiloaussiella on vain niin hirveä hinku hipattaa takaisin keskilinjalta näytölle kissanruokaa mutustamaan, että palautus on erittäin piippaileva ja pomppaileva… Täytyy vain vaatia rauhoittuminen, koska rullan syljeskely on ehdoton ei. Onneksi Ninka lupasi tehdä Susulle pinkit rullat! Niitähän nyt pieni aussieneiti kantelee ihan ilokseen vaikka pitkät päivät.\nAgilityn osalta tyydyn videoraportointiin:\nKyseessä siis se keinukammoinen paimen ;) Kohtaa alkaa olla jo vähän turhankin lennokas tuo suoritus, mutta mikäs sen hauskempaa kuin korjata rämäpäisyydestä johtuvia sähellyksiä. Lisäksi jos oikein tarkkaan kuuntelee, voi kuulla aussien vonkuvan ensimmäisen pujottelusuorituksen aikana. Rasti kalenteriin – tätä ei ole koskaan ennen tapahtunut. Tuollaisia pieniä edistysaskeleita tippuu sieltä täältä ja esimerkiksi tänään Susu haukkui hampaat irvessä joka kerta lähdössä ja tuli puomista läpi. Niin, tiedän. Kohta minulla on varasteleva kontaktiroiskija. Ei pidä täysin läskiksi heittää, koska ihan turha heivata kuitenkaan ihan kaikkea tehtyä tekniikkatyötä asenteen tieltä sivuun. Silti olen enemmän kuin iloinen noista röyhkeistä päähänpistoista.\nMyös viime viikon A-esteestä videota. Kannattaa tsekata erityisesti toinen toisto, jossa Susu leikkii liito-oravaa.\nTokoissa metallin kanssa oli taas jotain solmua mutta ne on saatu ihan ok purettua. Kaukot edistyy hitaasti mutta ainakin hetkittäin varmasti ja ruudut on olleet oikein mainioita. Luoksari on tehotreenissä. Tunnari, seuraaminen, liikkeestä istu ja hyppynouto on jokseenkin kunnossa.\nPosted by Sirk on Toukokuu 07, 2011\nVideot, Toko, Agility / 8 Comments\nAussiein vahtipalvelusta päivää! Aina valmiina tehtäviin!\nKesä taitaa tulla sittenkin! Mukavaa, että pääsee taas treenaamaan kaikkia maastolajeja täysipainoisesti, mutta muuten en oikein kuumuudesta välittäisi ainakaan näin koiraharrastuksen kannalta. Kuka jaksaa vääntää kolmenkymmenen esteen agirataa hellesäässä? Tai kirmata pitkin hakumetsiä hikipäissään? Mutta mahtavaa, kun koirat pääsevät uimaan ja kaikkiin muihin hauskoihin kesäpuuhiin. Toivottavasti helteet eivät vain liikaa rasita pikku-Mörköä niin että se jaksaisi taas yhden kesän yli.\nSusu on treenannut paljon tokoa ja vähän vähemmän agia. Ensimmäiset vepen kuivatreenitkin vedettiin kuluneella viikolla ja vienti oli loistavasti muistissa aussiella. Ehkä sitä soveltuvuuskokeeseen menemistä voisi pitää ihan tavoiteltavana juttuna tälle kesälle. Talviturkkikin on jo heitetty eli nyt vain kumiveneet esiin ja treenaamaan.\nAgissa Susu on tehnyt kotipihalla paljon keppejä ja sheippausrallailua hypyillä. Tuntuu, että se jo nyt menee mieluummin hypyille ja viime viikolla se jopa irtosi hypylle putken sijaan. Suuren suuri edistysaskel, näitä ei ole ennen nähty. Nyt vain pitää jatkaa naksutteluagilityä ja ennen kaikkea kiinnittää huomiota siihen, että palkka tulee nyt jonkin aikaa aina hyppyjen jälkeen, ei aina putken. Muitakin uusia, ilahduttavia agilityjuttuja: Susulla on pian juoksu-A! Sisuunnuin pääsiäiskisoissa stoppikontaktin tylsyyteen enkä voinut olla heittämättä itselleni haastetta opettaa nyt vihdoin ja viimein se juoksari aalle. Nyt on kaksi treenikertaa takana ja tekeminen näyttää suorastaan epäilyttävän hyvältä. Pitäisikö tästä ihan huolestua? Toisaalta olen kuullut useammasta 2o2o-maksista, jotka on myöhemmin opetettu juoksemaan A ilman ongelmia, notta kyllä tämä ihan mahdollista on. Huomatkaa videolla kateutta herättävän hienot DIY-länget! Piti hieman soveltaa. Älkääkä säikähtäkö alun komentoa, Mörkö vain ei oikein innostunut ajatuksesta katsoa sivusta, kun toiset treenaavat ja äidin piti vähän (yrittää) palauttaa sitä ruotuun ;)\nTokoissa olemme jatkaneet voittajan juttujen tapailua. Eilen tokokurssin päätöskerralla tosin palasimme avoimen tunnelmiin, kun vuorossa oli kokeenomainen treeni. Ei siis palkkaa ollenkaan ja kaikki liikkeet putkeen. Paikallaolo ok kahden uroksen välissä, ihan huippu seuraaminen, jäävät perushyvät, luoksetulossa kaikkea epämääräistä sälää mutta stoppi ok, nouto hidas, kaukoissa syöksyi maahanmenoissa mutta oikein hyvät istumaannousut ja hyppy ok. Kommenttiraita oli vähän turhan innokkaasti menossa mukana, yninää ja ininää ja murmatusta joka välissä. Loppua kohden alkoi äännellä myös liikkeiden aikana. Äh! Eilen tajusin, että turhaan minä pelkään minkäänlaista koekoomaa, koska efekti on ihan päinvastainen. Neiti piippisählä… Pitääkin siis tehdä palkattomuustreeniä sillä mentaliteetilla, että Susu ei odottaisi niin kauheasti palkkaa ja malttaisi pysyä hiljaa. Se kyllä tietää, että jossain vaiheessa pallo lentää palkaksi, sitä luottoa ei nyt tarvitse vahvistaa erityisesti. Eilen piippaus ei edes ollut sellaista huolestunutta “olen pieni paimen enkä tiedä, teenkö oikein kun en saa edes palkkaa”-tyylistä, vaan ihan reippain ja iloisin mielin Susu siellä viipotti. Sen näkee jo mallikkaista seuraamisista – ei ole matkalaukusta tietoakaan. Noutohan nyt on treeneissäkin mallia etana.\nTänään tallentui videolle pätkä ruututreeniä. Ekat toistot on namilla, kohdassa 0:30 vaihtuu lelupalkkaan.\nUp and down and all the way around\nPosted by Sirk on Huhtikuu 26, 2011\nVideot, Kisaraportit, Agility / 5 Comments\nKai sitä nyt toisena kisapäivänä pitää vähän olla mämmikoura pääsiäisen kunniaksi? Selvästikin, mikäli on uskominen meidän ratojemme tasoa lauantaina. Järkyttävää sähellystä ja epämääräistä koiran heittelyä ties minne… Ehkä pitää vähän antaa anteeksi, sillä olin kaameassa flunssassa eikä ääni oikein tahtonut kovin kirkkaasti pihistä. Olisi sitä nyt silti voinut vähän tarkemmin tsempata etenkin ekalle radalle. Kivaa kuitenkin oli.\nMitä siellä sitten tapahtui? Vaikka mitä. Ensimmäisellä radalla linjasin liian löysästi ja Susu hyllytti puomille. Video. Hidastuksesta katsoin, miten koira jo ponnistuksella on tiukasti bongannut puomin eli se teki kyllä just niin kuin ohjattiin. Olisi pitänyt antaa Susun mennä puomille, mutta pois kutsuminen tulee ihan automaationa. Tätä pitäisi jotenkin treenata! Puomi, siis sitten kun sinne lopulta oikeassa järjestyksessä pääsimme, oli varmaan viikonlopun paras. Vielä Susu saisi ottaa pitkät laukat suoralla osuudella ja alastulon taitteella sekä tulla etutassuilla pidemmälle hiekalle. Ennen A-estettä minun olisi pitänyt mennä hakemaan koira putkelta, koska nyt kun jäin paikalleni kykkimään, alkoi Susukin passailla ja ohitella hyppyjä. Aan jälkeinen elämä sujui yllättävän kitkattomasti, mutta keppeihin kompastuimme. Mur. Loppuun viimeistelyksi Susulle vielä huonon ohjauksen takia siivekkeeseen törmäys ja yksin jääminen keinulle – bravo! Enemmän tämä rata nyt vastasi sitä meidän perustasoa kuin perjantain ehjät rundit, mutta noin pahasti ei saisi pakka hajota virheiden jälkeen.\nJos eka rata oli himpun hankala, toinen oli jo ihan oikeasti vaikea. Ei siis tarvinnut lähteä radalle nollapaineet kurkussa, vaan lähinnä loppuun pääseminen oli tavoitteena. Taas tälläkin radalla pari hyvää kohtaa ja paljon ihan kökköä. Video. Alku (siis ne ruhtinaalliset neljä estettä) sujui näpsäkästi ja vauhdilla, mutta sitten herpaantui ja aussie kirmasi a-esteelle. Yritin vain reippaasti jatkaa eteenpäin ja Susu tekikin ihan mahtikeinun, mutta sitten höselsin vähän liikaa ja vedin koiran hypyn ohi tule-käskyllä. Sen takia keppialoituskin meni mönkään. Aan jälkeen näkyi taas varmaan yksi tämän hetken suurimmista ongelmista: Susu ei irtoa etenkään paikaltaan kontaktien jälkeen hypyille, jos ne eivät ole ihan suorassa linjassa ja sen pitäisi edetä yksinään. Jos Susulle jää yhtään valinnanvaraa, sillä on alla huono vauhti tai se ei ole ponnistuspaikasta ihan varma, se mieluummin ohittaa hypyt. Hyppytekniikkatreeniä? Irtoamista? Takaaohjausta? Hyppypyörityksiä? Varmaan kaikkia.\nVähän sekavat fiilikset. Jos olisin fiksu, antaisin olla ja jatkaisin tyytyväisenä kisaamista tästä eteenpäin. Ehkä. En kuitenkaan ole, vaan on pakko keksiä jotakin. Välillä olen tosi tyytyväinen tämänhetkiseen tilanteeseen mutta seuraavassa hetkessä tuntuu taas, että tekemistä on ihan hirveästi. Olen edelleen sitä mieltä, että minun pitäisi saada Susu liikkumaan radalla paljon paremmin ja etenkin myös virheiden jälkeen. Katsoin tuloksista Susun perjantain nollaradan nopeuden ja se oli muistaakseni 3,92 m/s. Voisi maksikoirasta suhteellisen suoraviivaisella radalla enemmänkin lähteä. Susu liikkuu aika hyvin suorilla mutta vauhti pitäisi saada ylläpidettyä myös tiukemmissa paikoissa ja erityinen haaste ovat kohdat, jossa minä olen paikallani.\nMiksi minun pitää edelleenkin vääntää tästä aiheesta? Ei siksi, että Susu olisi huono tai se olisi ihan kelvoton agikaveri. Ei ollenkaan niin! Päinvastoin. Susu ei ole mikään lapanen, siinä on paljon räjähtävää aggrea ja asennetta, ja haluaisin löytää keinot siirtää sen myös radalle. Tuntuu vain niin luovuttamiselta, jos jätän tämän tähän. Ihan varmasti jotain pystyisi vielä tekemään. Viimeisen vajaan vuoden olen antanut agitreenaamisen mennä vähän sinne päin, palkannut välillä kädestä ja niin edelleen, mutta jos nyt pari kuukautta yrittäisi vetää taas junnuajan tapaan helppoa ja intensiivistä treeniä, näkisi reagoiko Susu siihen. Jos ei, pitää ehkä vain luottaa siihen, että sieltä se varmuus ja syttyminen ajan kanssa tulee. Plus käskyttäminen radalla saisi olla aika paljon selkeämpää. Tule-käskyn kanssa saa olla tarkkana, koska se vetää Susun pois hypyiltä. Jari Suomalainenkin ihmetteli, miten Susu ei ollenkaan lukitse etenkään hyppyesteitä, vaan ihan täydestä vauhdista saattaa ohittaa ne jos käskytän liian vahvasti tai vedän liikkeellä pois. Ikuisuustavoite se liikkeen rytmitys minulla.\nTreeniä siis vain! Ja sehän passaa Susulle… Lauantaina se kaksitoistatuntisen kisapäivän jälkeen hipatti vielä maneesin ovelle – “voitaisko treenata vielä vähän tokoa?” Tehtiin sitten vielä parit maahanmenoluoksarit, voittajan kaukoja ja liikkeestä istumista, eikä kyllä väsymys tuntunut painavan piippaavaa sähikäistä sitten ollenkaan. Mahdoton elukka.\nPosted by . on Huhtikuu 17, 2011\nVideot, Kisaraportit, Toko / 21 Comments\nPaikalla makaaminen: 10 (!!! mahti)\nSeuraaminen taluttimetta: 10 (vähän juoksuosuuksissa väljyyttä mutta hieno koeseuraaminen silti)\nLuoksetulo: 7,5 (tosi hyvä siihen nähden, että tämä on ollut ihan hajalla, vähennykset pienestä valumisesta ja lopun tuplakäskystä)\nNoutaminen: 9 (minen oo ihan varma saanko noutaa vai en… vauhtia lisää)\nKauko-ohjaus: 7,5 (ennakoi maahanmenon, tupla toiseen istumiseen)\nEstehyppy: 7 (tupla istumiseen, kun piti nuuskia esteen hajuja hypyn jälkeen)\nKokonaisvaikutus: 8 (ääntely liikkeiden välillä)\nPistemäärä yhteensä 175 pistettä eli AVO1. Sijoitus 2/4. Tuomarina Pauli Härkönen.\nSellaista! Olipas hauskaa käydä taas kokeessa. Olen melkein tyytyväinen, että emme saaneet ykköstä vielä syksyllä, koska silloin se olisi ollut vähän tuuripeliä. Nyt Susu ihan oikeasti osasi asiat ja olen hirveän tyytyväinen, että osaaminen näkyi myös kokeessa. Kaikkea pientä häikkää siellä oli, mutta tärkeintä on, että mikään ei mennyt nollille. Sekä tietenkin se, että Susu jaksoi hyvin tehdä loppuun asti. Olisin toivonut, että se olisi vähän enemmän riehaantunut kehuista liikkeiden välissä, mutta ei vire mitenkään ihmeemmin kuitenkaan laskenut, joten oikein hyvä näinkin. Tulee ainakin vähän enemmän tarkkuutta juttuihin, kun ei ole niin kauhea sähellys päällä.\nTämä oli tervetullut onnistuminen, sillä olen ollut jokseenkin epäileväinen Susun kanssa harrastamisen suhteen. On tuntunut turhalta asettaa kilpailutavoitteita, kun arjessakin on vielä niin kauheasti ongelmia ja stressitilanteita ratkottavana. Kyllä minä olin vaan niin kauhean ylpeä aussiestani! Ei aina ole helppoa, ja usein ahdistaa, pelottaa ja jännittää tai aggre puskee pintaan mutta liikuttavasti se ihan aina yrittää parhaansa ♥\n/ Lisäys, loput videot:\nKiitos kuvaajille ja Maijalle kameran lainasta! Seuruun ja maahanmenon jälkeen loppui siis akku omasta masiinasta, siksi nämä tällä tavalla erikseen


Joulu | Chez Héléna\nChez Héléna – joulu\nKyllä, joulu on iiihaaan kohta. Täällä joulukuu on hellinyt meitä alueelle kylmillä (lue: myös sisällä on hrrrrr…..kylmä), mutta onneksi pitkälti raikkaan aurinkoisilla ilmoilla. Viikonloppuna käytiin tekojäällä luistelemassa, joulukirkossa, Nizzan maailmanpyörässä ihailemassa kaupunkia jouluvalaistuksessa ja viimeiseksi sunnuntaina vielä syömässä alueen suurinta jouluhalkoa.\nKuva: Marjukka Annala\nEnsinnäkin, katsokaa nyt tuota Nizzaa. Ranskalaisten estetiikantajussa on vain jotain herkullisen typerryttävää. Suokaa anteeksi joukon tärähtäneet, maailmanpyörän ikkunun läpi otetut kännykkäkuvat, mutta you get the point.\nTältähän sen jouluvalaistuksen pitäisi näyttää, eikä yhtään miltään muulta.\nMutta myös meidän pienessä Antibesissakin tapahtuu kaikenlaista näin joulun alla. Esimerkiksi kaupungin ehdottomasti ihanimmalla alueella, Safranierissa on kerrassaan mahtava traditio: näin ennen joulua kaupungin kondiittorit kokoontuvat yhteen leipomaan jättiläismäisen jouluhalon, jota sitten jonotetaan innoissaan kuorolaulun voimin. Makea jälkiruoka, joka näyttää halolta, kuuluu oleellisesti ranskalaiseen juhlapöytään. Palan painikkeeksi saimme tietysti kuumaa viiniä, vin chaud. Ah! Olimme suu virneessä koko loppuillan – ei tämäkään hullumpaa, vaikka suomalaisia pikkujouluja onkin aina tähän aikaan ikävä.\nToisaalta, ehkä juuri tuota ikävää ovat tänä jouluna hälventäneet myös Suomesta ja eduskunnan pikkujouluista maailmalle kantautuneet huhut. Huom huom! Kuten näette, ihan mukavia pikkujouluja voi viettää myös yhden tai kahden glögilasin voimalla.\nKoululaiset pääsevät lomille perjantaina, eikä mielestäni yhtään liian aikaisin. Viimeiset viikot ovat olleet kiukkuisia, väsyneitä, kärttyisiä, uneliaita, joita onneksi nämä iloiset viikonloput ovat vähän keventäneet. Yhtenäkin päivänä tytär nähkääs tuli kotiin kouluvihkon kanssa, johon oli kirjoitettu kymmeniä kertoja: Minä kuuntelen hiljaa luokassa. Minä kuuntelen hiljaa luokassa. Minä kuuntelen hiljaa luokassa.\n– Koko luokka pölisi, tytär kertoi masentuneena ja minun oli vaikea pidätellä nauruani. Vieläkö näitä kirjoitusrangaistuksia jossain päin maailmassa todella harjoitetaan? Minun lapsuudessa istuttiin jälki-istunnossa. Mitähän Suomessa nykyään tehdään?\nVielä on edessä viimeinen kirjarutistus, paljon lahjapaketoimista, lisää glögiä ja toivottavasti lämmintä mieltä ennen kuin varsinaiset juhlapäivät Ranskan suvun kesken koittavat. Ja sitten aletaankin jo odottaa uutta vuotta, loppiaista ja kohta kevään laskiaista!\nJa mitä kaikkea ihanaa tuleva vuosi tuokaan vielä tullessaan 😉


Anzkun kauhasta kajahtaa: Ruislasagne\nNina/Ninan lempparit 13. maaliskuuta 2011 klo 21.04\nMielenkiintoinen ohje :) On varmasti hyvää!\nmarsu 16. maaliskuuta 2011 klo 16.10\nmitä oon reseptejäsi lukenu, oon tulkinnu, et sulla on tapana muokata reseptejä, ottaa ne omiin nimiin... niin tein minäkin ja lisäsin jauhelihasoossiin pari lehtisellerin vartta. ja ruispaloja mulla meni 4 paria.\njatkossa tuskin "perinteisiä" lasagnelevyjä käytäkään.\nAnzku 17. maaliskuuta 2011 klo 11.57\nJoo, harvoinpa nykyään tulee täysin uskollisesti ohjeita seurattua. Oon kyllä semmonen kokkailija että tarviin kuitenki jonkun ohjeen mistä lähen liikkeelle, en oo sillä tapaa kauheen luova kokkailija. Mutta sovellan kyllä surutta! :)\nPikku Leijonan Emäntä 1. huhtikuuta 2011 klo 21.27\nKiitos tästä ohjeesta! Oli hurjan hyvää tämä lasagne :)\nAnzku 1. huhtikuuta 2011 klo 23.38\nKiva kun löytyi mieluisaa! Laitetaan kiitokset kaverilleni jonka tätä "tilasi" :)


Betfair – Neologismus kasino\nBetfair on maailman suurin vedonlyönnin pelisivusto. Jos siis tunnet viehtymystä vedonlyöntiä kohtaan, Betfairia ei kannata ohittaa. Löydät sivustiolta vedonlyönnin kohteita laidasta laitaan. Valikoimaan kuuluu myös kasinopelejä.\nBetfair on vakuuttanut asiakkaat paitsi suurudellaan myös vuosien aikana kertyneellä kokemuksellaan. Sivusto on perustettu vuonna 1999, ja se on vakiinnuttanut paikkansa nettipelisivustojen joukossa. Betfairin pelisivustolla ansaitsemasi voitot ovat suomalaisille pelaajille verovapaita.\nPelaa hauskoja pelejä helposti\nBetfairin nettikasinon laadukkaat pelit ovat kolmen alan huippuvalmistajan käsialaa. Kasinon valikoimasta löytyy Playtechin, NetEntin ja Williams Interactiven valmistamia pelejä. Voit pelata nettikasinon pelejä kätevästi suoraan nettiselaimellasi. Et tarvitse pelaamiseen erikseen ladattavia ohjelmia.\nNettikasinon peleistä löydät esimerkiksi viihdyttävät Beach Life- ja King Kong-pelit. Playtechin valmistaman Beach Lifen parissa pääset kalastamaan jättipottia. Koukuttavassa pelissä kerätään tuttuja Wild-merkkejä. Erityishauskuutta peliin tuo arkkubonuspeli, jossa voitot nostetaan merenpohjasta. King Kong puolestaan on videoslottipeli, joka vie sinut King Kong -elokuvan maailmaan. Lisäjännitystä tuovat King Kongin bonuspelit Skull Island Bonus ja City Tower Bonus. Jotta pelaaminen olisi vieläkin hauskempaa, pelissä on mukana myös re-spins-toimintoja. Niiden aikana saat kerättyä itsellesi ilmaisia pelikierroksia Wild-merkeillä.\nHyödynnä Betfairin bonus\nBetfairin nettikasinolla sinua odottavat muikeat bonustarjoukset! Kun talletat ensimmäisen kerran rahaa pelitilillesi, voit saada jopa 200 prosentin bonuksen 300 euroon asti. Jos siis päätät tallettaa vaikkapa 150 euroa, saat kasinolta 300 euroa bonusrahaa kaupan päälle ja kaiken kaikkiaan pelitilisi saldo kohoaa 450 euroon.\nJotta saat bonuksen käyttöösi, sinun tulee tallettaa vähintään 10 euroa pelirahaa. Bonusrahat on kierrätettävä kasinolla 37 kertaa. Muista käydä aktivoimassa bonus talletuksen tekemisen jälkeen.\nBetfairin nettikasinolla saat asiantuntevaa ja ystävällistä asiakaspalvelua englannin kielellä maanantaista perjantaihin kello 7.30-00.30. Tavoitat asiakaspalvelun joko sähköpostin, puhelimen tai yhteydenottolomakkeen välityksellä.\nDa Vinci Diamonds: Dual Play – Neologismus kasino\t· 11/20/2017 at 16:53\n[…] Jos rakastuit Da Vinci Diamonds –peliin, ei Da Vinci Diamonds: Dual Play –peli voi pettää! Oletko valmis timanttisateeseen? Entäs ällistyttäviin historiamme kuuluisiin maalauksiin, jotka sujahtelevat nenäsi edessä? Jos vastasit kyllä, on Da Vinci Diamonds: Dual Play varmasti sinun juttusi. Jos haluat kokeilla jotakin erilaista, anna tälle slottipelille mahdollisuus tehdä sinut iloiseksi. Se löytyy useamman eri nettikasinon valikoimasta, kuten vaikkapa täältä. […]


Bikken pilttuu: TIIT ALEKSEJEV ja PYHIINVAELLUS UA-39839136-1\nOn kirjoja joita lukee selailemalla ja toteaa ettei ole mun juttu.\nOn kirjoja joita lukee ensimmäiset 50 sivua ja toteaa ettei ole mun juttu.\nOn kirjoja joista lukee alun ja sen verran on lopusta niin kiinnostunut että hyppää viimisille sivuille ja vaivautuu katsomaan miten tässä käy.\nOn kirjoja jotka suorastaan AHMII alusta loppuun ja huutelee lapsilleen JOO JOO kun ne jotain kyselee.\nSitten on PYHIINVAELLUS\nMä olen lukenut vasta parikymmentä sivua ja mun piti heti rientää kertomaan teille et ostakaa omanne SAMMAKOSTA!!\nSiellä lukee näin::\nTiit Aleksejev: Pyhiinvaellus (ilm. 3/2013)\nSe miks mä innostuin on ihan ekat sanat. Ne jotenkin ..OLEN MINÄ!Sukelsin sisälle itseeni! Näin aluks..Katotaan miten mun käy loppua kohden :))\nNäin se alkaa::\nNimeni on Dieter.Joskus aikoinaan olin eräs toinen,mutta sillä ei ole enää merkitystä.Maa josta olen kotoisin ei ole enää entisensa ,ja ihmiset jotka minut muistavat ovat kuolleet.Sillä mitä on yksi maa ja kansa? Vain pisara vesiastiassa,ei muuta. Olen silti yrittänyt.Olen yrittänyt löytää kotirantani.Käsikirjoituksista ja kartoista ja kulkurien kertomuksista.Sitä ei löydy mistään.Muistan kuitenkin pilvet sen taivaalla,usvan niittyjen yllä ja jäljen,jonka jätti latuskapäinen käärme luikerrellessaan hienikossa kissankaislojen joukossa.Ja tiedän etten nähnyt unta.Todellinen koti on se,mitä kohti ihminen käy.Se mitä hän kantaa mielessään.Minun mielessäni on kaupunki,jonka me valloitimme takaisin pakanoilta.Minulle tuo kaupunki on kaikki kaikessa ja kaikkialla.Joka yö hiipii erämaa kynnykseni yli,tuuli puhaltaa hiekkakinokset liikkeelle ja pyhiinvaeltajat ylitävät aution maan.Eikä silloin tarvitse selailla kellastuneita matkakertomuksia,sillä kukin niistä ohjaa kulkijaa lähemmäs Jumalaa kotirannan sijaan ,ja keskellä jokaista karttaa sijaitsee Jerusalem.\nAristoteles kirjoittaa,etä ihmisruumiin karttaan on merkitty koko avaruus.Minun ruumiini on tuskan kartta. Se auttaa löytämään paikkoja ,joissa ruumista on viilletty,väännetty ja runneltu....\nEttä sillai! En tiedä ehditkö saada kirjan ÄIPPÄRIKS jos nyt heti tilaat! JA ILMAN POSTIKULUJA!! SIIS SAMMAKKOON\nLähettänyt Birgit Bikken pilttuusta klo 8.46\nKoo:) 8. toukokuuta 2013 klo 9.05\nMä kahlasin aikoinani läpi Anna Kareninan: 999 sivua vaikealukuista tekstiä. Luin oikein hitaasti ja ajatuksella. Kirjaahan tituuleerataan kaikkien aikojen rakkaustarinaksi, ja siksi sen luin, vaikka välillä se lukeminen kävi raskaaksi. Vasta nyttemmin olen alkanut arvostamaan kyseistä teosta, sen eri nyansseja. Vuosia siihen meni, että kerrontaa ymmärsin :)\nYleensäottaen pidän tosi tärkeänä sitä, että kirja tempaa heti alusta alkaen lukijan mukaansa. Että se puhuttelee, ja pistää miettimään asioita. Anna Karenina oli tässä tapauksessa poikkeus...\nTuo sinun kirjasi vaikuttaa myös sellaiselta, jotta sitä pitää pohdiskella, ennenkuin se antaa lukijalleen koko kauneutensa.\nIhania lukuhetkiä ja aurinkoisia päiviä, Bikke!\nBikke 9. toukokuuta 2013 klo 18.53\nKirjassa pitää olla imua. Ja jos ei halua ajatella lukiessaan siihen käy Anni Polva!!\nCheri 8. toukokuuta 2013 klo 10.07\nHyvä olo valui minuun kun luin tuon tekstinäytteen. Laitetaan lukulistalle, kiitos vinkistä.\nBikke 9. toukokuuta 2013 klo 18.55\nOle hyvä! Lukuvinkkejä on kiva jaella ;))\nCountry Annien Anne 8. toukokuuta 2013 klo 11.44\nKiitos vinkistä! mää oon kans hirrrrrveen kova lukemaan, usein jää yöunet vähiin kun ei malta ajoissa pistää kirjaa kiinni.Nyt menossa Patricia Cornwellin tuotanto alusta loppuun , toista kertaa :)Mukavia lukuhetkiä sinulle :)\nBikke 9. toukokuuta 2013 klo 18.56\nMulta löytyy kanssa hyllystä cornvellia ja Robin Cookkia!!\nAnonyymi 8. toukokuuta 2013 klo 19.27\nkirja kuin minulle tehty .pakko hankkia .voiko kaiken selvemmin sanoa ,vaikuttava jo näinkin lyhyestä pätkästä,ajatusta syvältä.kiitos vinkistä .marjatta\nBikke 9. toukokuuta 2013 klo 19.00\nEkat sivut laitto ajattelemaan ;)). Aika syvällistä! Katsotaan miltä loppukirja vaikuttaa ;)). Aurinkoa sulle Marjatta!!\nVilla Björkenäs Backen 9. toukokuuta 2013 klo 3.04\nPitäis alkaa lukeen taas enemmän.\nSe on aika ihanaa ja rentouttuvaa ja niinkuin sanot todella erilaista riippuen kirjasta.\nKiva blogi sinulla ja kiva löytää tänne ! :)\nHauskA viikonjatkoa ja pyhiä! :)\nBikke 10. toukokuuta 2013 klo 8.44\nMulla on kanssa kausia jolloin luen ahkerasti! Talvisaika..\nKiitos ja kiva kun löysit!!\nSesse 9. toukokuuta 2013 klo 14.07\nKaunista tekstiä, hyvin kirjoitettua!\nTaina 10. toukokuuta 2013 klo 23.09\non niin huippua löytää kirja jota on pakko ahmia!\nitse just kävin kirjastosta tänään hakemassa kasan "elämäntaito" ym opuksia, saas nähdä sytyttääkö mikään! :)\nMarja-Leena 11. toukokuuta 2013 klo 2.57\nEn ole lukenut tätä kirjaa. Katsotaan...


Susannan Työhuone - Tee-se-itse-elämää vanhalla rautatieasemalla: Pilkahduksia risukasassa\nMieleni valostui niin paljon, että haluan heti jakaa sen kanssanne! Löysin lopultakin ammattiompelimon, joka kykeni tekemään minulle tiskirättien leikkauksesta ja ompelusta tarjouksen, johon minulla on varaa! Voi mikä suunnaton helpotus se onkaan. Ihan valtava taakka tipahti sydämeltäni tämän ansiosta. Minä melkein jopa hypähtelin ilosta.\nTähän saakka olen lähinnä ahdistunut siitä työmäärästä, joka pitäisi joulumyyntiä varten ehtiä ja kyetä tekemään. Siksipä tämä ompeluapu oli kuin taivaan lahja juuri nyt. Olen ollut hyvin huolissani ensi vuodesta, sillä joulun alus on se aika, jolloin minä tienaan seuraavan puolen vuoden elannon. Ja nyt kun olen ollut niin avuton kuin olen ja varastoni on sen vuoksi ihan mitätön, niin joulumyynti on ollut ihan tuhoontuomittua. Voin sanoa, että tuo pohjoiskarjalalainen ompelimo pelasti juuri minun jouluni.\nTyöntekokin on alkanut jo hiukan sujua. Tein itseni kanssa diilin: jos teen päivässä 50 tiskirättiä valmiiksi, saan ommella jotakin Kenille. Se on ollut toistaiseksi ihan onnistunut kannustin ja uskon, että kun tämän houkuttimen avulla pääsen taas kiinni rättitehtaani rytmiin, ei sitä palkkiotakaan kohta enää välttämättä tarvita.\nEikä siinä vielä kaikki. Sain Seinäjoen messuhaastattelun kysymykset ja kas; minä pääsenkin puhumaan vain itsestäni! Sehän on se ainoa ala, jossa minä olen vankka ammattilainen. Minua haastatellaan klo yhdentoista jälkeen, joten sen jälkeen saan rauhoittua ja kerkiän tutustua myös messutarjontaan.\nOtan sittenkin junaan aivan pikkuruisen erän siilikuosillisia Lempiriepuja, jos joku ihan välttämättä vaatii saada sellaisen jo junamatkalla ostaa. Lisäksi tein alennuskuponkeja kanssamatkustajille. Ihan pienesti olen alkanut luottaa siihen, ettei minun tarvitsisi ehkä sittenkään vajota maan alle sen reissun jälkeen.\nPositiivista on sekin, että ompelin itselleni villakankaasta välikausitakin. Ihan tuollaisen pirteän mustan, ajatelkaapa! Jotenkin vaan on sellainen tunne, etten haluaisi nyt olla se ainoa väriläntti talvivaatetukseen siirtyneen kansan joukossa. Haluan ujuttautua harmaaseen massaan, niinkuin kaikki muutkin.\nTämän kirjoitti Susanna klo 16.30\nTi 2. lokakuuta 2014 klo 16.50\nSusanna 2. lokakuuta 2014 klo 20.10\nJei! Tosin tiedän, että aaltoliikettähän tämä on. Mutta kiva, että just nyt on tämä olo. :)\nMatkatar 2. lokakuuta 2014 klo 17.16\nadelheid 2. lokakuuta 2014 klo 19.07\nOi kun kiva että saa etukäteen tietää ne haastattelun kysymykset! Ne kerrat kun olen ollut lehtihaastattelussa on olo ollut kuin H. Moilasella...\nTakin helma on just sellainen mihin voi myöhemmin lisätä värikästä kirjailua paksulla villalangalla. Vaikka niin että se kirjonta kasvaa pikkuhiljaa; yhtenä vuonna yksi kuvoi, toisena seuraava jne.\nSusanna 2. lokakuuta 2014 klo 20.11\nOlisikohan liian noloa tehdä lunttilappu? Kirjoittaa kämmeneen ranskalaisilla viivoilla tukisanoja? Siltä varalta, että pää kuitenkin sumenee.\nHyvä idea tuo helman kirjailu! Voisi olla tosi nätti.\nSuperSanna 2. lokakuuta 2014 klo 19.23\nHienoa, että asiat järjestyvät! Ja kyllähän ne yleensä järjestyy kun niitä alkaa järjestelemään...\nitse painin täällä hirveän urakriisin kanssa, en tiedä ihan varmaksi, mitä alan tekemään isona. Opiskelut kestävät kesän alkuun asti ja siihen mennessä mun on tiedettävä, muuten jään ihan tyhjän päälle.\nKriisin keskeltä (pari viikkoa menny vähän kaikkea kriiseillessä) päätin tänään lähteä juurikin tuonne Seinäjoen messuille, mutta jo huomenna, eli me ei sitten tavata :( Mutta Handmade by Heinin tapaan, minusta on niin kiva nähdä kasvotusten blogituttuja! Ja kenties näen jotain niin kivaa, että saisin jotain ideaa tulevaisuuteenkin! Mulle kelpais hirmu hyvin joku tuollainen alihankkijan homma, mutta oon kyllä liian kaukana sinusta.\nSusanna 2. lokakuuta 2014 klo 20.13\nVoi ei, pakon edessä on niin inhottava joutua keksimään yhtään mitään! Tosin, vähän pakon edessä minäkin yrittäjäksi ryhdyin, enkä ole hetkeäkään katunut. :) Toivottavasti asia kirkastuu talven aikana, minä pidän peukkuja! Alihankintaahan voisi tehdä vaikka kenelle ja vaikka mitä.\nKatja 2. lokakuuta 2014 klo 20.10\nTätä lukiessa tuli itsellekin fiilis, että siellä on jo kaikki paremmin, hyvä juttu. Kiva takki, minä olen etsinyt itselleni siistiä syystakkia jo pitkään. Mieluummin kun saisi löytyä käytettynä. Yksi päivä jo takin löysinkin kirpparilta, mutta se oli toisen asiakkaan päällä!\nSusanna 2. lokakuuta 2014 klo 20.14\nHassua, miten tuo ompelimon tarjous jollain lailla ihan valaisi sisimpäni. Muutkin asiat tuntuvat nyt ihan huomattavasti vähemmän kamalilta, kun yksi pala palapelissa löysi paikkansa.\nHih, eikä tietysti suostunut myymään sinulle takkiaan? :D\nMia Chilen Peikkokukkulalta 2. lokakuuta 2014 klo 21.47\nIhana kuva sinusta! Vielä pirteä sukkien värejä toistava kaulaliina kaulaan, niin on täydellinen asu :)\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 6.20\nMinulla on turkoosikirjavat särystimet ja pipo, kelpaako? :)\nPaavalinkukka 2. lokakuuta 2014 klo 21.58\nKaunis kuva kauniista naisesta. Ja takki on lämpimän harmaa, ei musta!\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 6.21\nKiitos! Ja totta, ei se ihan musta oikeasti ole. Hyvin tumma harmaa.\nLaurakaisa 2. lokakuuta 2014 klo 22.30\nMahtavuutta! Saatan kuvitella tunteen - meillä oli varmaan samanlainen olo kesällä kun naapurin yhden miehen remonttiyritys tuli kysymään, että oisko teillä mitään hommaa neljäksi päiväksi kun hänellä meni suunnitelmat uusiksi. Melkein itku pääsi kun se neljännen päivän iltana poistui pihasta tehtyään ihan kokonaan valmiiksi meidän parvekkeen ja lahon seinän korjauksen. Se huojennuksen ja helpotuksen tunne kun Joku Muu Välillä... ah.\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 6.22\nIhana naapuri! Hänen pilallemenneet suunnitelmansa olivat teidän onnenne! <3\nElina 3. lokakuuta 2014 klo 8.22\nAivan kerrassaan ihana tuo takin malli! Millä kaavalla olet sen taiteillut? Ehkäpä bongaan takin livenä huomisessa käsityöjunassa:)\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 19.41\nTakki on tehty luottomekkoni kaavalla, vähän suurensin.\nApua.... Olen taas ihan lamaannuttavan peloissani huomisen takia.\nVike 3. lokakuuta 2014 klo 8.51\nJeeJee! Ihanaa. Kyllä se siitä taas lähtee.\nJa tuo takki on ihana. Tuo valaa uskoa et villakangastakin voi ommella ilman hermoromahdusta.\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 19.43\nHermoromahdus tulee kyllä, jos yrittää tehdä vuorim. Villakankaan ompelu on ihan helppoa. :)\nKiisu 3. lokakuuta 2014 klo 9.19\nTietenkin otat sen lunttilapun tuekses,vaikka pidemmänkin,niin ei tarvii siitä stressaa,että pää tyhjenee....\nKiva kuulla,että asiat taas vähän aukenee ja etenee..kaunis takki,mäkin näkisin siinä jotain kirjailtua...\nhyviä energioita sinne etelä-pohjanmaalle,mun isäni oli sieltä kotoisin\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 19.45\nKatariina 3. lokakuuta 2014 klo 10.48\nSamaistun niin tuohon takin väriin ja siihen, ettei aina halua olla se väripilkku mustanharmaan ihmismassan seassa. Rakastan värejä ja usein ne näkyvät vaatetuksessakin, mutta hitto kun värikkyys kerää katseita. Eikä aina jaksa olla se muiden (väri)silmätikku. Mutta takin malli on ihana! Ja tsemppiä junaan ja messuille! :)\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 19.46\nAina ei jaksa. Niitä päiviä varten on ihan hyvä omistaa jotain harmaatakin.\nAnnukka 3. lokakuuta 2014 klo 13.20\nAsioilla on tapana järjestyä ja niin onneksi tässäkin tapauksessa :). Oli mukava lukea.\nSusanna 3. lokakuuta 2014 klo 19.47\nTaitaentehty (Handcrafted Finland) 4. lokakuuta 2014 klo 9.12\nJee, ehkä saadaan sulta uusia tuotteita jälleenmyyntiinkin. Toivottavasti joku päivä. :) Tsemppiä messuille ja syksyyn!\nSusanna 4. lokakuuta 2014 klo 21.04\nOijoi, pelkään, että nyt se tukkumyynti vaan muuttuu vielä mahdottomammaksi, kun minulle ei jää edes ompelupalkkaa itselleni. Mutta on kyllä mukavaa, että sitä kiinnostusta jälleenmyyntiin yhä on. Ihmeitähän tapahtuu. ;)\nMilla / Millainen Elämä 4. lokakuuta 2014 klo 16.32\nOlipas kiva lukea auringonpilkahdus-postaus :) God Jul jo nyt ;)\nSusanna 4. lokakuuta 2014 klo 21.05


Kaunis asunto ja hyvä lähtöasetelma. Monet nähtävyydet ovat kävelyetäisyydellä, metro aivan Colloseum. Kaupat sijaitsevat välittömässä läheisyydessä. Ursula on erittäin mukava emäntä, joka on valmis paljon vinkkejä. Kiitokset myös uudelleen. Adriano täydellinen pick-up ja pudota-off-palvelu Kaiken kaikkiaan meillä oli hyvä jäädä Ikuisessa kaupungissa.\nMe veli ja sisko oli ihanaa aikaa Roomassa, mikä johtuu myös Ursulan kaunis asunto. Ursula oli erittäin ystävällisiä ja avuliaita: me otettiin hyvin vastaan. Asunnossa on erittäin mukavalla alueella monia kauniita huviloita, 5 minuutin kävelymatkan päässä kuuluisasta Colloseo / Colloseum. Huoneisto oli mukava kaiken mitä tarvitset. Me molemmat nukkuneet hyvin yöllä. Olisimme Suosittelemme tämän asunnon kaikille! Kiitos, Ursula! Jan Willem ja Jacqueline de Roo\nSe oli mukava asunto naapurustossa prims. Suuri etu huomasimme, että se on 100 metrin päässä Colosseumista. Ursula tarjoaa myös hyödyllisiä vinkkejä Roomassa ja on kätevä kirjanen osoitteet ravintoloita. Kaiken suositeltavaa.\nH.N.M. 6 syyskuu 2013\nSiisti huoneisto vieressä Coloseum, julkinen liikenne, metro bussi on hyvä bereiken.In välittömässä läheisyydessä ovat tarpeen kauppoja, ravintoloita. Mainiota Roomassa.\nHuoneisto oli ihanteellinen our stay. Lähellä Colosseum, hyviä ravintoloita, ruokakauppa, pesula, rautatieaseman ja linja-järjestelmä. Se oli puhdas ja oli kaikkea mitä tarvitaan. Fanit jokaisessa makuuhuoneessa arvostettiin kuin päivät olivat erittäin kuuma ja meidän piti fanit jäähtyä wnough nukkumaan yöllä. Olisimme käyttää tätä huoneisto uudelleen - hinta on fanastic tähän paikkaan.\nVery nice! Hyvä sijainti.\nKaikki oli täydellistä, asunto erittäin siisti, todella lähellä päässä Colosseum. Ursula oli todella mukava, kiltti ja pacefull kanssamme, meillä oli ongelma meidän pussit ja hän auttoi meitä paljon!\nToivottavasti siellä uudelleen!


Kuopion toimipisteemme aloitti 2.1.2017 - Muuttopalvelut ja muutot Niemeltä luotettavasti!\nKuopion toimipisteemme aloitti 2.1.2017\nNiemi Palveluiden uusin toimipiste Kuopiossa aloitti toiminnan tänään 2.1.2017.\nKuopion toimipisteemme löytyy Cantin kauppakeskuksesta osoitteesta Kartanonkatu 4, 70700 Kuopio. Sieltä käsin palvelemme nyt entistä kattavammin myös Savoa.\nKuopion toimipisteemme asiakaspalvelu on avoinna muiden toimipisteidemme tapaan maanantaista perjantaihin kello 8.00 - 18.00. Muuttoja ja muita palvelutapahtumia toteutamme toki muinakin ajankohtina. Soita Kuopion palvelunumeroomme 020 554 5680 tai ota meihin yhteyttä sähköpostilla osoitteeseen niemi(at)niemi.fi tai nettisivujemme kautta.\nKuopion toimipisteen aluepäällikkönä toimii Petteri Sorjonen (puhelin: 0400 583 150, sähköpostiosoite: petteri.sorjonen@niemi.fi).


Hima & Sali (Helsinki) - Juhlatilakohtaiset ketjut - Naimisiin.info\nHima & Sali (Helsinki)\nStarted by Guest Vieras_Suvi_*, November 11, 2009\nOnko kukaan viettänyt häitä Kaapelitehtaalla sijaitsevassa ravintolassa Hima & Sali. Meillä se on tällä hetkellä ykkösenä, kysellyt olen alustavasti, mutta tarjouspyyntöä en ole vielä pyytänyt. Suunnitelmissa on talvihäät. Kertokaahan kokemuksia ja vinkkejä. Myös menuehdotuksia otetaan innolla vastaan!\nTuonne Helsinki-ketjuun olenkin jotain aikaisemmin kirjoitellut. Häät on siis vasta tulossa.\nValittiin paikka lähinnä hinnan (oikein kohtuullinen), palvelun ja menun takia. Paikkahan on arkiasussaan vähän ruokalamainen, mutta toisaalta moderni, valoisa ja korkea. Ja valkoiset pöytäliinat ja kattaus ja koristeet tekee tietty tilan kuin tilan juhlavammaksi. Ruokaa on mulle kehuttu, itse en ole ollut siellä missään juhlissa, joten toivotaan että se on edelleen hyvää häissämme. Sähköposteihin vastaavat heti ja tosi ystävällisesti ja tuli semmoinen tunne että joustavuutta löytyy, joten toivottavasti palvelu ja yhteydenpito jatkuu samaan malliin.\nMenuista otettiin Välimerifiilis, mutta vaihdettiin muutamat alkuruoat, kun mies ei tykkää sienistä tai kesäkurpitsasta. Pääruokaa ei olla vielä päätetty eikä hääkakkua. Jälkiruoaksi tulee siis kakku eikä kumpikaan listassa olevista. Ja vaikeaa tulee olemaan kakun kanssa, kun sanoivat että voivat tehdä melkein mitä vain. Tietty pitää katsoa vähän hintaa sitten... Mutta mun käsittääkseni noi menut on uusittu tänä kesänä, koska kun heinäkuussa pyysin tarjouksen, nettisivuilla oli vielä eri menut. Että en tiedä onko monellakaan vielä kokemusta.\nonko teillä kummallakaan tai jollain muulla tähän mennessä jo häät Hima&Salissa takana päin? Jos haluatte jakaa kokemuksianne niin kuulen niistä mielelläni\nKyselin tarjousta Hima & Sali -ravintolaan n. 100 hengen häille, jotka ovat helmikuussa 2011. Vastasitvat tarjouskyselyyn alle vuorokaudessa.\nLaitan tarjouksesta hintoja näkyviin, jos joku toinen on kiinnostunut siitä missä hintaluokassa mennään noin suunnilleen.\nEivät peri erillistä tilavuokraa, sillä ruuat ja juomat tulevat kaikki heiltä.\nEsimerkkinä olleen buffetmenun hinta oli 34.50 eur/hlö (100 hengelle)\n(Pääruuaksi joko luomulampaanviulua tai savustettua lohitournedosta)\nAlv 13 / 23%\nAstiat, aterimet, lasit\nHintaan EI sisältynyt hääkakku, joka olisi maksanut alkaen 3 eur/hlö.\nKangasservetit 1,20 eur /hlö\nDunilin (kertakäyttöinen kangasservetti) 0,50 eur /hlö\nKangaspöytäliinat 1,20 eur /hlö\nÄänentoisto 50 eur /ilta (puhe- ja dj-käyttöön)\nEsiintymislava 120 eur /ilta\nEDIT. Juomapuolesta sen verran, että viinit olivat n. 25 eur/pullo, avecit n. 5-7 eur kpl.\nEdited April 8, 2010 by Arby\nOnko jo kokemuksia häistä omista tai muiden häistä tuolla paikassa ? Kiinnostaa kuulla. Me ollaan tehty varaus ensi vuodeksi.\nMeillä on ylihuomenna , laitan sitten kokonaisuudesta kokemuksia. Toistaiseksi kaikki mennyt niin hyvin kuin vaan voi. Yhteydenpito pelaa täydellisesti, kaikki pyyntömme ovat olleet ok (tosin ei olla pyydetty mahdottomia), henkilökunta paikan päällä on tosi ystävällistä, aina järjestyy käyminen yms. Saamme juuri toivomamme hääkakun ja auttavat koristeluissa kun kaaso ei ehdi tarpeeksi aikaisin paikalle. Täytyy sanoa että on vähentänyt stressiä ihan mielettömästi kun ravintolan kanssa menee näin hyvin. Nyt vaan toivotaan että ruoka on hyvää ja sitä on riittävästi!\nCranberry kerro kokemuksistasi teillä ainakin oli mitä loistavin sää!\nNo niin, häämatkastakin jotenkuten selvitty. Raflan kanssa meni kaikki täydellisesti. Rafla laittoi meidän puolesta kaitaliinat ja kukat, kun kaasolle olisi muuten tullut mahdoton aikataulu, eivätkä mielestäni edes laskuttaneet siitä vaikka vähän varoittelivat. Ruoka oli todella, todella hyvää ja sitä oli riittävästi eli ihan liikaa. Saatiin hääkakusta ylijäämät mukaan vaikka pyydettiin sitä vasta kesken juhlan. Tarjoilijoita oli vaan kaksi, mutta hoitivat tosi sujuvasti ja hyvin. Lisää vettä kaadettiin koko ajan jne. Itse saatiin hoitaa musavehkeitä, kun meillä oli CD:illä musat. Laskutuksessa ei ollut mitään ongelmaa ja eräpäivä oli laitettu häämatkan jälkeen kuten sovittiin. Lasku oli n. 300€ pienempi kuin ennakoitiin, kun kaikki eivät ottaneet kaikkia viinikaatoja. Ja meillä oli siis vihkiminen ennen ruokailua ja suostuivat siihenkin oitis.\nMitähän vielä... Ainoa mikä saattaa haitata, on että meren puoleisen sisäänkäynnin vieressä on Merikaapelihallin ulko-ovi ja jos siellä on joku tapahtuma, sitä jengiä saattaa eksyä Hima&salin "terassille" eli niihin muutamaan pöytään mitä siinä ulkona on. Mitään portsaria heillä ei ole, mutta ainakin meillä yksityistilaisuus-lappu ovella riitti ihan hyvin.\nKokonaisuutena suosittelemme siis todella lämpimästi, oli ihan mahtavat juhlat ja vieraatkin ovat vain kiitelleet! Kyselkää jos haluatte tietää lisää.\nIhana kuulla et sujui hyvin toivottavasti myös häämatka oli upea!!!\nEn osaa vielä tässä vaiheessa kauheasti kysellä, mutta katotaan jos myöhemmin tulee kysymyksiä paikalla jo juhlineille.\nGuest vierailija :)\nHaluaisin kysellä, että mihin asti tilassa saa juhlia ja perivätkö he tarjoilijoista lisämaksua?\nSaimme vastaukseksi, että juhlia voi 2 asti ja tarjoilijoiden hinnat sisältyy menuihin. Juhlien aloitusaika vaikuttaa viimeiseen mahdolliseen juhlien lopetusaikaan Et ole taitanut pyytää tarjousta vielä.\nKaverini juhli häitään Kaapelitehtaan Hima&Sali ravintolassa. Hinnasta en tiedä tai muista käytännön järjestelyistä, mutta ruoka oli hyvää, palvelu oli hyvää ja tila oli minusta ainakin ihan ok. Sen kummempia koristeluja ei ollut kuin mitä pöydillä oli (servetit, kukat yms.). Vessoja oli paljon, mikä on aina plussaa kovin lapsiystävällinen paikka ei välttämättä ole, sillä ulko-ovella on rappuset ja sitten pieni parkkipaikka + meri.\nViereisessä Merikaapelihallissa oli samaan aikaan jokin tilaisuus, mutta ei se tuntunut haittaavan mitenkään.\nVietimme häitämme viime lauantaina Hima & Salissa. Olemme olleet koko ajan äärimmäisen tyytyväisiä ravintolan toimintaan ja suunnittelun sujuvuuteen. Kaikki pyydetty hoitui todella sujuvasti niin ennen juhlia kuin juhlien aikaan. Asiaa myös helpotti se, että tuli asioitua yhden kontaktin kanssa juhlapaikalla. Kysymyksiin saatiin aina vastaukset nopeasti.\nMeillä oli omat liinat, servetit ja kaitaliinat. Nämä oli laitettu talon puolesta paikalle ennen kuin meidän väki koristeli paikan lauantaina aamulla. Koristeita laitoimme ainoastaan pöytiin ja lahjapöydälle. Noin suuressa tilassa pienet jutut näyttää vähän epämääräisiltä. Musiikki oli hoidettu meillä iPodilta ja toimi mainiosti. Saimme myös lainata valkokangasta historiikin näyttöä varten. Meidän juhlissa oli 50 vierasta ja kyllä olisi reilusti enemmänkin paikalle mahtunut.\nRuoka oli maistuvaa ja sitä oli riittävästi. Tarjoiluista saatiin kiitosta myös vierailta. Viinin kaato hoitui henkilökunnan puolesta hyvin, kun emme halunneet pulloja pöytiin ja viinitkin oli muuten hyviä! Saatiin järjestettyä myös kivaksi hääparin tarjoamat juomat laareihin baaritiskille ja oli kiva saada tarjolle yhtä meidän lempparisiideriä Magnersia\nMeidän kokemuksien pohjalta voin lämpimästi suositella paikkaa häihin tai muihin juhliin\nOlisikohan kellään uusia kokemuksia Hima & Salista, harkitsemme paikkaa 2012 keväälle. Nopea aikataulu, tiedän, mutta heillä tuntuisi olevan vielä muutamia vapaita päiviä. Olemme sen verran myöhään liikkeellä, että Helsingin suosituimmat paikat täytyy rajata suosiolla pois, mutta toisaalta Hima & Sali olisi muutenkin enemmän tyyliämme. Lisäksi nopean laskemisen perusteella vaikuttaa siltä että Hima & Sali on myös hinnaltaan ok.\nSuurin ongelma tuleekin siitä, että näillä näkymin meille tulee vihkiminen juhlapaikalla. En tiedä onko tila siihen mitenkään sopiva, ravintolan ulkopuolella ainakin on aika karua eikä kevätsäistä koskaan tiedä.\n^ Ystäväni häät oli siellä vuosi sitten. Paikka on vähän karu, mutta jos tunnelma on hyvä niin ei sitä edes huomaa! Ruoka ja palvelu oli erinomaista. Hääpari kehui myös järjestämisen helppoutta tuossa paikassa ja olivat tyytyväisiä paikkaan kaikin puolin.\nMun mielestä siellä on kyllä tilaa pitää vihkiminen. Vähän riippuu, että paljon on vieraita yms eli paljon pöydät vie tilaa. Kantsis varmaan rohkeasti soitella sinne vaan\nMe ollaan varattu Hima & Sali helmikuulle 2014. Halutaan pitää häät pääkaupunkiseudulla mahdollisimman pienellä budjetilla, mutta ei kuitenkaan missään työvöentalo-tyyppisessä paikassa. Kriteereinä oli edukkuuden lisäksi se, että kaikki vieraat (n.100) mahtuvat samaan isoon tilaan ja hyvät kulkuyhteydet. Omien juomien tuominen olis ollu plussa, mutta se ei nyt täyty.\nPaikka miellytää omaa silmää, eikä vaadi paljon koristeluja ollakseen juhlava. Tähän mennessä kaikki kommunikointi on sujunut erittäin hyvin, palvelu on joustavaa ja nopeaa. Lisäksi tarjoilijat voivat kuulemma auttaa kattamisen lisäksi esim. paikkakorttien asettelussa. Fiilis paikasta on tosi hyvä, toivottavasti kaikki sujuu jatkossakin yhtä jouhevasti.\nVoin lähettää hintatietoja yksärillä, mikäli kiinnostaa.\nEdited April 6, 2013 by Zita\nOnko kenelläkään tuoreita kokemuksia Hima & Salista? Etenkin kiinnostaa miten cateringin kanssa on sujunut jossakin muussa juhlapaikassa kuin heidän omassa ravintolassaan.\nTuoreempaa tietoa kun kyseltiin, niin rohkenen vastata. Tänäkesänä olin hääjuhlissa vieraana Hima & Salissa, tosin kaason kunniatehtävissä, joten sikäli vähän enemmän inside-tietoa koen saaneeni paikasta kun perushäävieras, joskaan en tietenkään kaikkea, kuten tarkkaa hintaa juhlille.\nTila: Mielestäni käytännöllinen, valoisa, juhlava, tykkäsin ihan hirveesti, kuvaisin sitä sanalla "industrial". Pidän muutenkin vanhoista tehtaista. Edes se, että etualan lounasravintola ("Hima"?) oli auki juhlan aluksi, ei haitannut menoa. Vessakoreja ei tosin uskaltanut pitää.\nYmpäristö: Luin ketjun läpi ja tätä joku dissasi. Minusta meri ja satama ovat oikein komea tausta. Eri asia tietysti, jos pelkää, että lapset juoksevat alas laiturilta. Kiva oli ottaa ryhmäkuvia ulkosalla. Pieni terassi on plussaa hyvillä säillä. Ja minusta Kaapelitehdas itsessään on ihan älyttömän hieno miljöö. Tämä nimenomaan sopii niille, jotka eivät haaveile maalaisromanttisista häistä seurantaloilla ja kartanoilla koivujen katveessa.\nRuoka: Olin todella tyytyväinen ainakin omaan kasvisruokavaihtoehtooni. Myös liharuuan olivat valinneet maistelun perusteella, sen verran kulinaristia oli hääparissa, että en usko, että olisivat ihan huonoa sapuskaa valinneet. Hintakin oli morsiamen mukaan kilpailukykyinen, esim. iltapala oli kai puolet siitä, mitä muualla.\nPalvelu: Myös tähän hääpari oli tyytyväisiä. He pääsivät kerta toisensa jälkeen tarkistelemaan tilaa ja aina oli joku ystävällinen paikkaa esittelemässä (suunniteluvaiheessa, esittely kaasolle ym. avustajille). Hääpäivänä henkilökunta laittoi kaiken valmiiksi, tämä säästi kaasoakin. Ja kun vieraat ymmärsivät lahjapöydän paikan väärin ja aloin siirrellä lahjoja oikeaan paikkaan, henkilökunta riensi kysymättä apuun ja teki tämänkin puolesta. Tosi hyvä kuva jäi koko hommasta.\nOlipas aika kritiikitön vastaus (: Makunsa kullakin, ja minä olin kyllä tyytyväinen em. paikkaan ja voinen siten suositella kaikille, joihin se vetoaa tyylinsä puolesta (ja joille paikka A-oikeuksilla ei ole kynnyskysymys).\nMeillä oli häät Hima&Salissa tänä kesänä. Mielettömän upea paikka, suosittelen lämpimästi! Ruoka oli hyvää ja kaikki hoitui sujuvasti.\nKuinka paljon häät Hima&Salissa maksaa suurinpiirtein?. Meillä häät vuoden päästä ja vieraita olisi tulossa noin 50kpl?


STTK:n Antti Palola: Nuorten aikuisten odotukset elämästä ja työstä ovat realistisia – Yhteiskunnan vastattava sukupolvien välisellä oikeudenmukaisuudella | STTK ry.\nSTTK:n Antti Palola: Nuorten aikuisten odotukset elämästä ja työstä ovat realistisia – Yhteiskunnan vastattava sukupolvien välisellä oikeudenmukaisuudella\n30.5.2022 14:00:00 EEST | STTK ry.\nMerkityksellisyys sekä oman näköinen elämä, ovat nuorten hyvän elämän aineksia. Voimavaratekijöinä korostuvat perhe ja ystävät, harrastukset ja vapaa-aika, terveys ja hyvinvointi. Tänään (30.5.) julkaistu Nuorten hyvä elämä -tutkimus kartoitti alle 30-vuotiaiden nuorten aikuisten kokemuksia omasta elämästään sekä tulevaisuuden toiveita.\nTutkimuksen mukaan nuorten tavoitteet ovat realistisia. Eniten nuoret haluavat saavuttaa elämässään parisuhteen ja rakkauden (1.). Mielekäs työ (2.) ja vakaa toimeentulo (3.) tulevat heti seuraavaksi tärkeimpinä tavoitteina. Vain harva vastaaja haaveilee saavuttavansa esimerkiksi menestystä tai julkisuutta.\n─ Minua liikuttaa se, miten kohtuullisia nuorten aikuisten tavoitteet ovat. Nuoret eivät juurikaan poikkea tässä vanhemmista ikäpolvista. Vähintä, mitä yhteiskunta voi heidän hyväkseen tehdä, on vastata näihin odotuksiin. Nuorten on päästävä kiinni hyvään elämään ja työhön yhtä sujuvasti, kuin aiempien sukupolvienkin, Palola kuvaa.\nOmasta taloudellisesta tilanteesta koetaan epävarmuutta. Tämä heijastuu kielteisesti esimerkiksi toiveeseen omista lapsista. Korona ja Ukrainan sota heikentäneet erityisesti nuorten naisten kokemusta hyvinvoinnista. Palolan mielestä nuorten aikuisten tulee voida luottaa hyvinvointiyhteiskunnan tukeen jatkossakin.\n─ Olosuhteet ovat juuri nyt epävakaat ja huolia on paljon. Myöskään ilmastonmuutoksen ja luontokadon uhka eivät ole väistyneet mihinkään. Nämä eivät ole aikoja, jolloin meidän kannattaa tieten tahtoa lisätä epävarmuutta ja karsia hyvinvointiyhteiskunnan turvaverkosta. Meidän ei pidä leikata tulevaisuudenuskoa, Antti Palola summaa.\nMerkityksellisyys nuorille tärkeä arvo\nValtaosa nuorista kokee, että heihin luotetaan ja heillä on vaikutuksenmahdollisuuksia. Elämän ja työn merkityksellisyys sekä oman näköisyys koetaan tärkeiksi arvoiksi. Erilaiset itseen kohdistuvat mukautumisen vaatimukset tai vahvat odotukset heikentävät hyvinvointia.\n─ Työpaikalla tämän voidaan ajatella tarkoittavan esimerkiksi oikeutta ja mahdollisuutta olla oma itsensä työyhteisössä, ilman peittelyä tai teeskentelyä. Vastaava oikeus halutaan antaa kaikille muillekin, Palola pohtii.\nPalola uskoo, että nuorten näkemysten kerääminen tutkimuksella on työelämän kehittämiseksi erityisen tärkeää.\n─ Nuoret myös kokevat tulevansa sivuutetuksi erityisesti yhteiskunnallisessa keskustelussa ja päätöksenteossa. Se on omiaan heikentämään heidän luottamustaan tulevaisuuteen. Tästä meidän kaikkien tulisi olla huolissamme, Palola painottaa.\nNuorten hyvä elämä -tutkimuksessa kuuluu suomen- ja ruotsinkielisten sekä maahanmuuttajataustaisten 20–29-vuotiaiden nuorten ääni. Poikkeuksellisen monipuolinen aineisto on kerätty koronapandemian ja osin Ukrainan sodan aikana. Tutkimuksen on toteuttanut E2 Tutkimus. STTK on yksi hankekumppaneista. Lisätietoja hankkeesta ja tutkimustulokset: https://www.nuortenhyvaelama.com/


Tutkijat ja IT-asiantuntijat anelevat: kieltäkää tappajarobotit!\n29.07.2015 klo 10:49\nMuun muassa Elon Muskin, Stephen Hawkingin ja Steve Wozniakin allekirjoittamassa avoimessa kirjeessä pyydetään, etteivät suuret sotilasvallat aloita ”tekoälyaseiden kilpavarustelua”.\nYhdysvaltain miehittämätön, aseistettu Reaper-lennokki Afganistanin Kandaharissa 2009. Reaper on aseistettu, mutta kauko-ohjattu. LOUIE PALU / ZUMA\nTekoälystä on tullut viime vuosina teknologia-alan kuuma peruna, josta puhuvat monet muutkin kuin tieteisfiktion ystävät. Vaikka ihmisälyä vastaavan keinotekoisen mielen luominen on vielä mahdotonta, jo nyt pystytään luomaan laaja kirjo erilaisia robotteja ja erikoistuneita tekoälyjä, jotka soveltuvat tiettyihin tehtäviin.\nTällaiset pitkälle erikoistuneet tekoälyn muodot voivat mullistaa muun muassa sodankäynnin. Monia huolestuttaa mahdollisuus autonomisesti toimivista, tappavaa voimaa käyttävistä aseista, jotka eivät tarvitse ihmisen ohjausta. Huoli on johtanut vaatimuksiin kieltää aseistetut tekoälyt sodankäynnistä samaan tapaan kuin biologiset aseet.\nNyt kolme suurta nimeä tieteen, teknologian ja tietokoneiden alalta ovat yhdistäneet voimansa avoimessa kirjeessä, jossa maailman johtajiin vedotaan, etteivät nämä aloittaisi ”tekoälyaseiden kilpavarustelua”. Kirjeen allekirjoittajat ovat maailmankuulu fyysikko ja kosmologi Stephen Hawking, avaruusalan ja sähköautojen yrittäjä Elon Musk ja Applen kanssaperustaja Steve Wozniak.\nKirjeestä uutisoi muun muassa Washington Post.\n- Avainkysymys ihmiskunnalle tällä hetkellä on se, aloitammeko tekoälyn kilpavarustelun taistelukentillä vai estämmekö sen alkamisen. Jos jokin suurista sotilasmahdeista aloittaa autonomisten tekoälyaseiden kehittämisen, globaali kilpavarustelu on väistämätöntä, varoitetaan kirjeessä.\nAutonomisten tekoälyaseiden kehittäminen johtaisi kirjeen kirjoittajien mukaan väistämättä vaarallisempaan maailmaan. Toisin kuin ydinaseet, tekoälyaseet eivät vaadi kalliita, vaikeasti saatavia ainesosia, eli niiden valmistamista ja leviämistä on lähes mahdoton estää.\n- Autonomisista aseista tulisi huomispäivän Kalashnikov. Olisi vain ajan kysymys, milloin ne nähtäisiin terroristien, diktaattorien ja sotapäälliköiden käytössä, varoittaa kirje.\nFiktion tunnetuin tappajarobotti on Terminator-elokuvista tuttu T-800-kyborgi. Kuva uudesta Terminator Genisys -elokuvasta. PARAMOUNT PICTURES / AP\nAutonomiset tekoälyaseet olisivat kirjeen mukaan tehokkaita työkaluja terrorismissa, kansanmurhissa ja valtioiden epävakauttamisessa. Tekoälyä tulisi kirjoittajien mukaan käyttää taistelukentän tekemiseksi turvallisemmaksi, ei vaarallisemmaksi.\n- Me emme usko, että tekoälyaseiden kilpavarustelu koituisi ihmiskunnan hyödyksi. Tekoäly voi tehdä taistelukentästä monella tapaa turvallisemman erityisesti siviileille, ilman että on tarpeen luoda uusia työkaluja ihmisten tappamiseen, sanotaan kirjeessä.\nSodan 3. vallankumous\nAutonomisten aseiden kilpavarustelu voisi kirjeen mukaan pahimmassa tapauksessa johtaa sodankäynnin ”kolmanteen vallankumoukseen” ruudin ja ydinaseiden keksimisen jälkeen. Tämä kumous tulisi kuitenkin allekirjoittajien mukaan välttää.\n- Kuten useimmat kemistit ja biologit eivät halua kehittää kemiallisia aseita, myöskään tekoälyn tutkijat eivät halua luoda autonomisia aseita tai sallia toisten tahraavan alansa mainetta niillä, sanotaan kirjeessä.\nKirjeen yli 12 000 allekirjoittajan joukossa on tällä hetkellä yli 2000 tekoälyn tai robotiikan alan tutkijaa. Vetoomuksen voi itse käydä allekirjoittamassa tämän linkin takaa.\nTutkijoiden mukaan vaarana on myös se, että tekoälyaseet tahraisivat koko teknologian maineen ja johtaisivat julkisen mielipiteen kääntymiseen tekniikkaa vastaan, mikä rajoittaisi myös tekoälystä saatavia hyötyjä yhteiskunnalle.\nTappajarobottien kansainvälistä kieltämistä on vaatinut aikaisemmin ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch vuonna 2012 julkaistussa kannanotossaan (PDF).\nBritanniassa Birminghamin yliopiston poliittista tutkijaryhmää johtanut tiedustelupalvelu GCHQ:n entinen päällikkö David Omand on ottanut kantaa, että maan pitäisi kampanjoida autonomisten aseiden kansainvälisen kiellon puolesta, kertoi The Guardian 2014.\nPitäisikö tekoälyaseet kieltää?


Kuinka vanha Justin Bieber on? Kuuluisia syntymäpäiviä maaliskuussa 2021 - Viihde\nKuinka vanha Justin Bieber on? Kuuluisia syntymäpäiviä maaliskuussa 2021\nMaaliskuu on kuukausi täynnä julkkis syntymäpäiviä.\nMonet näyttelyliiketoiminnan suurimmista nimistä juhlivat syntymäpäiväänsä tässä kuussa, mukaan lukien Justin Bieber, joka soitti erityisenä päivänä 1. maaliskuuta. Jatka lukemista saadaksesi selville, kuinka vanha Bieber on nyt ja millä muilla kuuluisilla julkkiksilla on syntymäpäivät maaliskuussa.\nJustin Bieber | Mike Rosenthal / Getty Images\nJustin Bieber on 27-vuotias\nBieber syntyi 1. maaliskuuta 1994, jolloin hänestä tuli tänään 27-vuotias.\nkolminkertainen h ja stephanie mcmahon nettovarallisuus\nLaulajaa kasvatettiin Stratfordissa Ontariossa yksinhuoltajaäitinsä Pattie Mallette ja äidin isovanhemmat. Aikuisena Bieber oppi soittamaan pianoa, rumpuja, kitaraa ja trumpettia. Lopulta hänestä tuli hyvin perehtynyt instrumentalisti ja hän esitteli musiikillisia kykyjään Stratfordissa lapsena.\nVuonna 2007 Bieberin äiti alkoi julkaista videoita hänestä laulamassa erilaisia R & B-kappaleita YouTubeen, jonka lahjakkuuspäällikkö Scooter Braun löysi vahingossa.\nVuotta myöhemmin laulaja allekirjoitettiin Island Recordsille ja julkaisi ensimmäisen singlensä ”One Time” heinäkuussa 2009. Muutama kuukausi myöhemmin Bieberin debyytti-EP Minun maailmani julkaistiin, mikä oli kaupallinen menestys.\nLähes hetkessä Bieber nousi maineeseen. Vuoteen 2011 mennessä hän oli albuminsa ansiosta yksi suurimmista pop-tähdistä musiikkialalla Oma maailma 2.0 ja hänen myynninedistämisretkensä.\nJustin Bieber | Kevin Mazur / WireImage Clear Channel -sovellukselle\nLIITTYVÄT: Justin Bieber kohtasi vastarintaa kieltäytyessään homoseksuaalisesta roolista, mutta kriitikot eivät tienneet todellista tarinaa\nSiitä lähtien Bieber on julkaissut vielä kolme studioalbumia, voittanut useita tunnustuksia ja matkustanut ympäri maailmaa esiintymään stadionilla ja konserttisaleilla.\nNykyään ”Baby” -laulaja tekee edelleen hittimusiikkia. Hän valmistautuu jopa julkaisemaan kuudennen studioalbuminsa, Oikeus , joka putoaa 19. maaliskuuta 2021.\nMonilla tunnetuilla julkkiksilla on syntymäpäivät maaliskuussa\nVaikka Bieberin syntymäpäivää juhlivat monet ihmiset maaliskuussa, hän ei ole ainoa julkkis, jonka erityinen päivä on tässä kuussa.\nMonet tunnetut A-listaajat viettävät syntymäpäiväänsä maaliskuussa. Yksi henkilö on näyttelijä Jessica Biel, jonka syntymäpäivä on 3. maaliskuuta.\nBiel tunnetaan parhaiten Mary Camdenin pelaamisesta 2000-luvun alun televisiosarjassa Seitsemäs taivas . Hänet tunnetaan myös romanssistaan laulaja Justin Timberlake, jonka kanssa hän on ollut naimisissa vuodesta 2012.\nToinen maaliskuussa syntynyt kuuluisa julkkis on eläkkeellä oleva NBA-pelaaja Shaquille O’Neal.\nShaquille O’Neal | Leon Bennett / WireImage\nKuten Biel, O’Neal juhlii myös syntymäpäiväänsä kuukauden alussa, kun hän syntyi 6. maaliskuuta vuonna 1976.\nMuita merkittäviä julkkis syntymäpäiviä maaliskuussa\nJulie Bowen (3. maaliskuuta)\nCamila Cabello (3. maaliskuuta)\nCatherine O'Hara (4. maaliskuuta)\nEva Mendes (5. maaliskuuta)\nJames Van Der Beek (8. maaliskuuta)\nOlivia Wilde (10. maaliskuuta)\nWilliam H.Macy (13. maaliskuuta)\nAnsel Elgort (14. maaliskuuta)\nLauren Graham (16. maaliskuuta)\nJohn Boyega (17. maaliskuuta)\nBruce Willis (19. maaliskuuta)\nResse Witherspoon (22. maaliskuuta)\nElton John (25. maaliskuuta)\nDiana Ross (26. maaliskuuta)\nMariah Carey (27. maaliskuuta)\nLady Gaga (28. maaliskuuta)\nCeline Dion (30. maaliskuuta)\n‘Leijonakuningas’ 2019 näyttelijät: Kenen ääni Timonille ja Pumbaa?\nDaichi Kamada-FIFA, Tilastot, siirto, palkka ja vaimo\nLiverpool ja Chelsea varmistavat seuraavan kauden Mestarien liigan\nTy Jerome Bio: Varhainen elämä, perhe, koripallo ja tyttöystävä\n‘Saturday Night Live’: Millä vuoden 2021 SNL-näyttelijällä on korkein nettovarallisuus?\nFelix Hernandez Bio: Baseball, MLB, perhe- ja nettovarallisuus\n30 parasta Cathy Freeman -lainausta\nmissä joukkueessa seth curry pelaa NBA: ssa\nmissä joukkueessa mike golic pelasi\npelasiko urbaani meyer college -jalkapalloa\nmihin kouluun jj watt meni\nkuinka vanha on pässien valmentaja


Innovaatiokilpailuista Suomelle puhtia | Heikki Sairanen\nInnovaatiokilpailuista Suomelle puhtia\n15.6.2014 Heikki Sairanen\tKommentoi\nNyt kun vanhat ja suuret hallituspuolueet ovat vaihtaneet puheenjohtajansa, minihallitusneuvottelut alkavat varmaan nopealla aikataululla. Keskeinen vääntö syntyy siitä, että demarit ehkä uskaltavat vihdoin palata juurilleen ja vaatia valtion toimia paikassa, jossa valtion toimista olisi apua ihan koko taloudelle. Heidän toiveeseensa on helppo yhtyä, mutta samaan aikaan hieman pohdituttaa, onko todella järkevää tarjota laastarina pientä elvytyspakettia, kun aiemmilla leikkauksien aiheuttaman valtavan aukko jää väistämättä peittämättä.\nYhdenlaisen laastarin kuitenkin ihan oikeasti haluaisin käyttöön mahdollisimman pian. Olen ollut huomaavinani, että monet tahot ovat alkaneet puhua siitä, että Suomesta pitäisi tehdä maailman paras kokeiluyhteiskunta. Olen täsmälleen samaa mieltä ja nyt tarvitaan ideaan lihaa luiden ympärille.\nHankalasti toimivien hankebyrokratioiden sijaan (tai aluksi lisäksi) tarvitaan parempia tapoja jakaa tutkimusta ja kehitystä tukevaa rahoitusta. Yritystuista pitäisi siirtyä avoimempiin malleihin, joissa ei kyseltäisi yritysten perinteisyyttä ja lähestysmistapojen sopivuutta virkamiesten mielenlaatuun.\nEhdotan, että perustamme vuosittain jaettavan 5,2 miljoonan euron FinnX-palkinnon. Palkinto jaettaisiin viidelle interventiolle, jotka täyttäisivät selvästi etukäteen määritetyt kriteerit.\nEhdotan, että mukaan voitaisiin aluksi ottaa vaikkapa seuraavat viisi sarjaa:\n1) Interventio, jolla lisätään vanhusten tyytyväisyyttä elämäänsä.\n2) Interventio, jolla vähennetään kotitalouden sähkönkulutusta.\n3) Interventio, jolla lisätään nuorten poliittisen osallisuuden tunnetta.\n4) Interventio, jolla vähennetään ihmisten alkoholin kulutusta.\n5) Interventio, jolla lisätään ihmisten liikkumista.\nInterventioksi kävisi, mikä tahansa lyhyen ihmiskontaktin vaativa toimi, joka olisi helposti skaalattavissa ylöspäin. Voittajaksi kelpaisi siis liikuntaan kannustava appi tai ryhmätoimintamalli. Tärkeintä olisi, että mallin voisi opettaa ryhmälle ihmisille vaikkapa tunnin kontaktilla tietyn etukäteen määritellyn standardikehikon sisällä.\nOsallistua saisivat mahdollisimman laajoin kriteerein erilaiset tiimit kaikkialta Suomesta ja ulkomailtakin. Kilpailijoilta voisi ottaa pienen korvauksen arviointiin osallistumisesta mutta sen lisäksi mukana, mutta hyvien ideoiden ja toteutusten ei pitäisi jäädä kiinni osallistumismaksuun.\nOleellista olisi, että rahat jaettaisiin tarkasti vedetyn kokeellisen testauksen läpi. Mukaan voitaisiin ottaa vaikkapa viisi parasta innovaatiota, jotka testattaisiin verokkiryhmillä. Yksi muutaman sadan ryhmä testaisi appia ja toinen muutaman sadan ryhmä testaisi ryhmätoimintamallia. Koejakson lopussa tarkistetaan, mikä ryhmä innostui liikunnasta eniten ja näin saataisi sarjan voittaja.\nSarjoja voitaisiin päivittää kokemusten perusteella seuraaville vuosille. Osa teemoista kannattaisi varmasti pitää samoina vuodesta toiseen ja osaa tuunata vastaamaan muuttuvan maailman ongelmia.\nMillennium-teknologiapalkinto oli ihan hauska idea. Sen huono puoli oli vain se, ettei siinä tuotettu oikeastaan mitään muuta hyvää Suomelle tai suomalaisille kuin pari luentoa, vähän patsastelua päättäjille ja ripaus hyvää PR:ää. FinnX-palkinnolla saataisiin tuotettua hyvää tekemisen meininkiä, oikeita ratkaisuja oikeisiin ongelmiin ja kaikki Millennium-palkinnosta kuviteltavissa olevat PR-edut.\nKilpailut toisivat Suomeen osaamista kokeellisesta interventioiden suunnittelusta. Usein teknologiapalkinnot maailmalla ovat tuoneet sijoituksia huomattavasti suurempina summina kuin mitä palkintorahat. Rohkea kilpailujen tuominen perinteisesti ”pehmeiksi” kysymyksiksi ajatelluille aloille toisi huomiota todellisiin ongelmiin ja edistäisi kaikkea sitä, mitä innovaatiorahoituksen toivotaan edistävän. Muutama Suomen yhteiskuntaan niin harmillisesti kuuluva silokin saattaisi avautua.\nMaailmalla suurilla teknologiapalkinnoilla on ratkaistu ongelmia longitudin määrittämisestä alkaen ja päättyen avaruusalusten rakentamiseen ja robottiautoihin. Suomi tarvitsee rohkean aloituksen ja tässä on siihen hyvä mahdollisuus.\nOlen varma, että ehdotukseni ei herätä kaikissa pelkästään myönteisiä tuntemuksia. Kiistämättä ajatuksessa olisi vielä lisämääriteltävää ja varmasti myös kaikenlaisia byrokraattisiahaasteita. Kokeiluyhteiskuntaa ei kuitenkaan kokeiluitta rakenneta. Todellinen uuden keksiminen vaatii kohtuullisia määriä hullua kokeilua. FinnX-palkinto olisi hyvä kokeiluyhteiskunnan kokeilu.\nEdellinen artikkeliVaaleissa pitää puhua yhtä ihmistä isommista asioistaSeuraava artikkeliTulevaisuus on superbehavioristisen turbokapitalismin?