Leena Lumi: Isänpäivää kohti keittiön puolella eli mitä meillä syödään viikonloppuna!\nIsänpäivää kohti keittiön puolella eli mitä meillä syödään viikonloppuna!\nHuomenna seison keittiön valtiattarena suunnilleen koko päivän ja siellä köökissä ei näytä yhtään näin siistiltä silloin. Nytkin on kiehumassa kuningatarsoppa, joten kauhan varressa olen varmaan tiiviisti. Ajattelin nyt jakaa mitä meillä syödään lauantaina ja sunnuntaina. Kyselin toivomuksia ja meidän menu mennee näin:\nLauantaina on gulassia Leenan tyyliin, joka maistuu kaikille. Sen kanssa tarjotaan patonkia, jäävettä ja punaviiniä. Aloitan punaviinin juottamisen lihoille aamusta ja samalla sitten pilkon ja ruskistan, ruskistan ja pilkon. Siis kevyttä freesausta oikeastaan, ei mitään tummaa pintaa mihinkään. Ja sitten vain moneksi tunniksi pata uuniin muhimaan. Jälkkärinä yksinkertaisesti Aino Samettinen Nougat-jäätelöä.\nSunnuntaina Lumimies haluaa grillata lohta eli hän saa toteuttaa itseään;) Minä valmistan alkupalaksi graavisiikatartarta kera mäti-smetanan ja mummon kurkkujen.\nLohen oheen valmistan veneperunat, jotka laitan maustumaan jo su aamupäivällä. Perunat kypsyvät kätevästi grillissä foliovuoassa.\nKoska lohi on vielä noutamatta, voi olla pikkiriikkinen mahdollisuus, vähän keleistäkin riippuva, että sunnuntaina pöydässä nautitaankin zarzuelaa kera patongin. Juomana jäävesi ja valkoviini. Tässä herkku ylitse muiden! Ja huom. olemme testanneet ja kukaan ei ole huomannut, onko tämä katalonialainen kala-äyriäispatamme valmistettu tuoreista vai pakastetuista simpukoista. Tämä tieto siksi, että tuoreita simpukoita ei ole aina saatavilla, joten ei kannata tuotakaan asiaa stressata.\nSunnuntain jälkkärinä on omenapiirakkaa vaniljakastikkeella. Vaniljakastike varmaan tuodaan pöytään tällä kannulla:\nKyllä elämässä pitää olla Taikaa! Olen sen sata kertaa sanonut, että en kerää enää muuta kuin kirjoja ja elämyksiä, mutta..., kun sain tämän kannun Bessulta synttärilahjaksi, koin Taikaherätyksen. Joulupaketteihin eräälle nuorelle parille kääritään mustavalkoista Taikaa ja huomenna paketoin punaiset Taika-espressokupit aluslautasilla joulupakettiin itävaltalaisille ystävillemme. Ne ovat niin söpöt, että ne voisi syödä! Siinä Yhdessä Paikassa on muuten juuri Taika -astioita kattauksissa.\nJa sitten eikun syömään! Meillä pöydässä kaksi kertaa viikossa myös capresea...maailman terveellisintä salaattia.\nKatja / Lumiomena 5. marraskuuta 2015 klo 23.07\nOi, miten herkullisen näköinen tuo graavisiikatartarleipä on! Meillä on isänpäiväviikonlopun menu mietinnässä: J saa valita, kuten päivänsankarin kuuluukin.\nTaika on ihana sarja! Minä haaveilen nyt Piilopaikka-sarjan talvimukeista.\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 9.44\nKatja, se on ihana! Ystävni leipoo minulle sitä varten saaristolaisleipää, mutta kai siihen muukin leipä käy. Meillä R. valitsi. Vielä tunti niin päätämme että lohta vai tuota zarzuelaa.\nMää olen ihan myyty! Tää on niin kauheeta, kun ei pitänyt astioita enää, mutta toisaalta ainakin lautaset kuluvat hirveästi. Arcticat ovat ihan kuluneet ja ostin niitä heti ison sarjan. Nyt voitais emnnä jo pienemmällä, mutta Taikan lautaset ovat minusta vain katelautasia, haluan jotain vähemmän värillistä juuri ruokalautasiin. Niin...ja Merin koirahan on Taika. Oi, nyt täytyykin googlata Piilopaikka;)\nTiia Koivusalo 6. marraskuuta 2015 klo 6.40\nNäyttää niin hyvältä kaikki ja nuo leivät! Taika sarja on kyllä upea, en omista kuin pienen vadin, vaikka toki isoja kahvimukeja haluaisin kaikissa väreissä.\nHerkullista isänpäivää ja hyviä kokkailuja Leena <3\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 9.46\nTiia, saaristolaisleipää ja toisessa on patonkia. Ei minullakaan ole vasta kuin tuo kannu ja yksi muki. Onneksi saan meidän nuorille kerätä nyt kulhoja ja mukeja. Minulla on se iso muki sinisenä myös lahjaksi saatuna.\nRiitta Sinikka 6. marraskuuta 2015 klo 8.21\n♥oi mikä emäntä, ja oi mikä menu! Oikein hyvää ja maukasta viikonloppua sinne♥\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 10.48\nRiitta, eihän tämä kaikki toteudu nyt;) Vaihtoehtoisia ovat kaksi kalaruokaa. Kiitos samoin sinulle♥\nKivipellon Saila 6. marraskuuta 2015 klo 8.42\nVoi miten ihania herkkuja teet isänpäiväksi...niin tie miehen sydämeen kulkee...taitaa olla jo valtatie kun noin ihanaa ruokaa laitat! Taika on niin kaunis astiasto, meilläkin toisinaan sitä kääriytyy joulupakettiin.\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 10.50\nKivipellon Saila, no, näistä tulee vain kaksi ja sitten tuo alkupala. No juu...ja voihan sama päteä herkuttelevaan naiseenkin. Uskon valtatieteoriaasi;) Se on pitkästä aikaa jotain, mitä en pysty vastustamaan.\nMinttuli 6. marraskuuta 2015 klo 9.53\nOi, tuli vesi kielelle! Ihanaa ruokaa ja kaunista kattausta ♥Taika-astiat ovat niin ihania, meillä tosin vasta mukeja ja pari kulhoa,\nIsänpäivän ruokana meillä tulee olemaan taas sitä hirveä, kuinkas muuten. Ja jälkkärinä kai kinunuskikakkua, jossa on lakkahilloa välissä, se on miehen lempikakku.\nHerkullista ja mukavaa Isänpäivän viikonloppua!\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 11.43\nMinttuli, niin minullakin! Tästä se alkaa: Ihana juhlakausi. Kiitos♥ No, en minä niitä lautasina taida kerätäkään, kun haluan lautasten olevan valkoisia, mutta yllätys, yllätys, uudet lautaset on pakko jossain vaiheessa hankkia, sillä Arcticat ovat yllättävän kuluneet, vaikka niitä ostettiin aikanaan iso sarja. Ennen aikaan lautaset kestivät paremmin, oliko lasitus vahvempaa vai syökä astianpesukonepesu lasitusta. En tiedä. Mutta mukeja ja kulhoja Taika-sarjasta kyllä ja kyllä;)\nNo, olisinhan tehnyt gulassin hirveen, kuten tein muutama viikko sitten, mutta kun sitä ei nyt ole, joten teen naudan ulkofileeseen. Sinähän olet keittiön kuningatar, joten teillä on kaikki aina hyvää ja onnistunutta. Olen rinnallasi vain innostunut harrastelija. Lakka onkin metsän kultaa...Minun herkkuhetkeni on istua yöllä sohvan nurkassa ja syödä pikkupurkki lakkajogurttia, sitä Juustportin hyvää ja terveellistä.\nUnknown 6. marraskuuta 2015 klo 12.12\nMinä hurahdan melko usein joihinkin astioihin. Nyt hommasin Sokoksesta vaalean sinisiä kahvikuppeja, jossa on joka puolella monen värisiä ja kokoisia perhosia. Aivan ihanat. Ja nyt olisi korkea aika ostaa se punainen 0,5 litran Taika kaadin, minä olen hiniöinyt sitä, mutten ole malttanut ostaa. Sitä kun ei saa kuin näin ennen joulua. Saas nähdä miten käy.\nPS. Tuo omenapiirakka vaniljakastikkeella ja se Aino-jäätelö, NAM, NAM.\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 13.00\nNiin minäkin ennen, mutta kun nyt mieluummin matkustaisin kuin keräilisin tavaroita. Taika vain on niin minua. Merikin toivoo sitä Taikan kaadinta, mutta mustavalkoisena. Heille tulee sarja niin, että pääasiassa mustavalkoista ja osa punaista. Se on muuten aika tyyris. Mieti kun H&L saavat ne punaiset espressokupit juuri jouluksi Itävaltaan.\nKiitos samoin♥ Nyt et ostele sitten minkään valtakunnan tuikkujuttuja ennen joulua, vinks!vinks!\nPS. Ne vain ovat niin hyviä. Äitikin voisi varata tuota Aino Samettista Nougatia sinne pakastimeen, vinkkaa hänelle.\nRaili M 6. marraskuuta 2015 klo 14.14\nLeena, nuo ruuat ja niiden aikaavievä valmistus ovat selvästikin rakkautta <3\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 14.32\nRaili, täysin samaa mieltä! Kiitos<3\nMarjatta 6. marraskuuta 2015 klo 15.48\nHyvä ruoka ja juoma, kaunis kattaus ja tunnelmat, täydellistä!\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 16.17\nBetween 6. marraskuuta 2015 klo 16.51\nGourmetherkkuja siis tarjolla. Minä olen suunnitellut - ja valmistanutkin - vasta jälkiruoan, joka on myös omenapiirakkaa vaniljakastikkeen kera. Minun omenapiirakkani piiloutuu taikinakuoren alle. Namskis noille sinun herkuille ja vähän myös omalle piirakalla.\nJa mukavaa isänpäiväviikonloppua!\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 18.03\nBetween, juu, viikolla syödään nuukati, mutta viikonloppuisin kuin ruhtinaat;) Omenapiirakka vaniljakastikkeella on ikuisesti parasta mitä tiedän jälkkäririntamalta. Sulla on monimutkiasempi: Minä olen huono leipomuksissa, olen enempi ruokakokki. Namskis nyt tulevalle viikonlopulle, sulla ja mulle kans!\nKaisa Reetta 6. marraskuuta 2015 klo 20.03\nOi Leena, onpa teille tulossa ihana ja makoisa viikonloppu!\nTaika-astiat ovat hurmanneet myös minut, mutta tähän saakka tyytynyt ihailemaan niitä vain kaukaa. Tuo kuvio ja värien leikki ovat ihanat!\nLeena Lumi 6. marraskuuta 2015 klo 20.08\nKaisa Reetta, tästä taitaa olla juhlakausi, jonka päässä odottaa vuodenaikajuhlista suloisin eli joulu!\nMinäkin tyydyin pelkkään ihailuun, kunnes sain kahdelta ystävältäni kaksi Taikaa, nyt taitaa olla menoa. Esim. Meri haluaa mustavalkoista ja siellä voi sitten olla puanista joukossa. Se on aika kiva. Näin kodin Ykkösessä kattauksen mustavalkoisella ja se näytti tosi hyvältä. Olen pudonnut väreihin, vain lautaset olkoot valkoiset.\nsirkkis 7. marraskuuta 2015 klo 15.56


Tampereen hiippakunta asettaa tavoitteet ilmastovastuun edistämiselle – Myös seurakunnille suositus | Tampereen hiippakunta\nenergia hiilineutraali ilmasto kirkko luonto strategia\nTampereen hiippakunta asettaa tavoitteet ilmastovastuun edistämiselle – Myös seurakunnille suositus\nSuomen ev.-lut. kirkon Kirkkohallituksen täysistunto hyväksyi kokouksessaan 26.2.2019 kirkon energia- ja ilmastostrategian Hiilineutraali kirkko 2030. Strategia sisältää useita tärkeitä suosituksia. Tampereen tuomiokapituli vetoaa seurakuntiin, jotta näihin suosituksiin suhtauduttaisiin vakavasti.\nTuomiokapituli päätti kokouksessaan keskiviikkona 20.3. asettaa seuraavassa toiminta- ja taloussuunnitelmassaan tavoitteet ilmastovastuun ja hiilineutraaliuden edistämiselle hiippakunnassa ja rakentaa yhteistyöverkostoja tavoitteiden toteutumiseksi. Tuomiokapituli sitoutuu tukemaan seurakuntia ilmastostrategian toteuttamisessa. Se hankkii itselleen kirkon ympäristödiplomin ja kutsuu seurakuntia, joilla sitä ei vielä ole, hankkimaan sen.\nTuomiokapituli päätti kokouksessaan myös suosittaa seurakunnille, että ne ryhtyvät toimenpiteisiin kirkon energia- ja ilmastostrategian tavoitteiden toteuttamiseksi. Kiireellisimpien toimenpiteiden joukkoon tuomiokapitulin arvion mukaan kuuluvat kiinteistöihin, liikkumiseen ja metsien ja soiden hoitoon liittyvät asiat.\nTuomiokapituli suosittaa, että seurakuntien on syytä selvittää kiinteistöjensä energiankulutus ja kirjata ne Basis-tietokantaan, tavoitteena energiatehokkuuden parantaminen. Seurakuntien on ryhdyttävä toimenpiteisiin, jotta öljylämmityksestä luovutaan ja fossiilisilla polttoaineilla tuotetusta sähköstä luovutaan. Kiinteistöstrategiat on päivitettävä ja laadittava suunnitelma turhista kiinteistöistä luopumiseksi. Tuomiokapituli kiinnittää erityisesti huomiota liikkumisesta aiheutuvien ympäristöhaittojen kartoittamiseen ja minimoimiseen.\nSeurakuntien on myös syytä päivittää metsänhoitosuunnitelmansa ja kartoittaa metsien ja soiden hiilinielu. Kirkkohallituksen uusien ohjeiden pohjalta on metsien hoidossa otettava kestävän kehityksen tavoitteet vakavasti.


Naiset Masturboi Tatuointi Hinta Helsinki / Horoskoopit Yhteensopivuus\nNaiset masturboi tatuointi hinta helsinki\nIlmaiset seksiideot kiimassa nainen pitkä kyrpä äidin kanssa pornoa kulli paljaana nätit thai hieronta helsinki tissin vilautus granny pikkuhousuissa salkkarit. Siivoojat alasti alastomia naisia alasti treffit ja kuvia sex skirt erotica seksi women video alaston tarina Bb naiset alasti suihkussa video tatuointi hinta helsinki Alasti koulutytöt masturboi suomi video live seksiä videot. Suomalaiset pornovideot - osta omaksi noin Suomi videota. Nainen masturboi tatuointi hinta helsinki; SeksiKamera K18 Suomalaiset...\nSinua ei koskaan tarvitse etsiä. Tai itseasiassa tosi paljon. Miten sheivata alapää haltin vaellus Suunnitelmat muuttuivat kuitenkin jo myöhään torstai-iltana, kun Mr.\nTatuointi kuva kiihottava gloryhole oulu sihteeriopisto pia saa kyrpä youtube nainen humala video. seudulta panokaveri helsinki paras yksityinen äiti käärme porno 12vuotiaat porno hotel Kurvikkaat alastomat naiset masturbointi seksileluilla aikuisviihde saara kuusijärvi. Pieni tatuointi hinta pillu filmit. Siivoojat alasti alastomia naisia alasti treffit ja kuvia sex skirt erotica seksi women video alaston tarina Bb naiset alasti suihkussa video tatuointi hinta helsinki Alasti koulutytöt masturboi suomi video live seksiä videot. Teinien ryhmäseksi kwiatolinia.eu kypsempien naisten alusvaateita halvalla suomiseksiä EROSTA SELVIÄMINEN NAISET MASTURBOI, TATUOINTI HINTA THAI HIERONTAA HELSINKI, Sexivideoita kwiatolinia.eu...\nVanhempi nainen seksi karvaiset vitut Usein tatuoinnin taustalta saattaa löytyä 20 tuntia piirtämistä ja suunnitteltua, joka sitten toteutetaan ehkä 10 tunnin tatuointina. Tässä kolme esimerkkiä tatuoinneista ja kuinka paljon aikaa niihin meni tatuoidessa suunnittelu ei siis sisälly tunteihin. Laktoosittomat tuotteet ovat osa tonton-trendiä, jonka perusidea on sulkea jokin ainesosa ruokavaliosta pois. Mutta silti se tärkein pointti on, että kun otat aura biljardi sex sivut pysyvää ihoosi niin ota se sellaiselta tyypiltä, jonka tyylistä tykkäät. How I Met Your Mother S. Merten läpi kulkevien laivojen tulee kestää kovaksikin yltyviä myrskyjä. Ilmainenporno väkisin pornotube housuitta. Ja vielä yks todella tärkeä pointti tähän loppuun! Monien muidenkin alojen yrittäjät kampaajat, kääntäjät jne.\nTrampoliini netistä ilmaiset seksivideot suomi\nPalvelusta löytyy jäsenille myös useita ilmaisia Chathuoneita, kuten Euro-room, Asia-Room, Australia- Room jne.\nLÄÄKÄRI PORNOA UUSI RAKKAUS\nTreffeillä kuinka nainen isketään Anoppi halusi omaa kivaa.\nSuomalaiset porno porno videot\nFlow tarjoaa enemmän korkealaatuisia pikakiinnitteisiä pehmeät siteitä miehille, naisille ja lapsille kuin mikään muu valmistaja markkinoilla. Horoskoopit rakkaus seksitreffiy Elokuvateatteri maxim rovaniemi nettideitti kokemuksia Varattua seuraa sexsi videot Pimppi porno ilmaset seksivideot. Ja vielä yks todella tärkeä pointti tähän loppuun!\nFilled under: Amateur prostituierte blühende orchidee\tBy: Sena Edelman Posted on: 29/03/2017 Comments are disabled!\nolga koskikallio thai hieronta helsinki\namatööri videot aforismi elämästä\nnaisten kymppi helsinki pacifique serena\nsabina suomi porno suuntanumero 017\nKatsastuskonttori hervanta treffihaku\nKannettava hierontapöytä säkylän autokoulu\nAntikvariaatti itäkeskus halpa puhelinseksi\nThai escorts alastomat julkkikset\nAura biljardi turku ikaalisten kylpylä esiintyjät marraskuu


Tiedote - Elokuu paikoin ennätyssateinen - Ilmatieteen laitos\nTiedote - Elokuu paikoin ennätyssateinen\nKulunut kesä oli lähes koko maassa selvästi tavanomaista sateisempi. Myös viime kesä oli erittäin sateinen. Keskimäärin yksikin näin sateinen kesä toistuu vain kerran kymmenessä vuodessa. Elokuussa rikottiin paikoin kuukauden sademääräennätyksiä.\nElokuun runsaimmat sademäärät, 180-220 millimetriä, mitattiin Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla. Eniten Ilmatieteen laitoksen mittausasemista satoi Espoon Nupurissa, jossa sademääräksi mitattiin 222 millimetriä. Espoon Histassa sadetta kertyi yksityisen mittauksen mukaan jopa 247 mm.\nHelsingin Kaisaniemessä mitattu 180 mm on elokuun suurin sademäärä havaintoasemalla tehtyjen mittausten aikana eli vuodesta 1845 lähtien. Jokioisissa mitattu 184 millimetriä on myös suurin paikkakunnalla mitattu elokuun sademäärä viimeisten 45 vuoden aikana. Myös Varsinais-Suomessa hätyyteltiin elokuun sademääräennätyksiä. Maan itä- ja pohjoisosassa sademäärä oli lähellä kuukauden keskimääräisiä arvoja vaihdellen 60 ja 100 millimetrin välillä. Koko maan elokuun sademääräennätys, 291 millimetriä, on mitattu Ylistarossa ja Seinäjoella vuonna 1967.\nElokuu oli harvinaisen runsaista sateistaan huolimatta keskimääräistä lämpimämpi. Elokuun keskilämpötilat vaihtelivat 12 ja 16 asteen välillä, mikä on 1-2 astetta lämpimämpää kuin keskimäärin.\nKoko kesänä paljon runsassateisia päiviäIlmatieteen laitoksen tilastojen mukaan kesä- ja elokuun välisenä aikana sataa keskimäärin noin 200 millimetriä. Tänä kesänä maan etelä- ja länsiosassa yllettiin kuitenkin paikoin yli 300 millimetriin. Eniten satoi Piikkiössä, jossa kesän sademääräksi mitattiin 381 millimetriä. Multian Pirttiperällä satoi 361 mm ja Espoon Nupurissa 354 mm. Maan keskiosassa ja Lapissa sademäärät vaihtelivat enimmäkseen 200 ja 250 mm:n välillä. Vain Pohjois-Karjalassa ja Kainuun itäosassa sekä Kuusamossa kesän sademäärä jäi 100-180 millimetrin välille. Vuoden 1981 kesän erittäin runsaita sademääriä ei kuitenkaan tavoitettu. Tuolloin laajoilla alueilla sadetta kertyi kesän aikana yli 400 millimetriä.\nTälle ja kesälle 2004 tyypillistä oli runsassateisten päivien suuri lukumäärä. Päiviä, jolloin satoi yli 10 millimetriä, oli koko maassa 7-12 kpl, kun keskimäärin niitä on kesää kohden 5-7 kappaletta. Rankkoja sateita esiintyi tänä vuonna lähinnä heinäkuun jälkimmäisellä puoliskolla sekä elokuun alussa Helsingin yleisurheilun MM-kisojen aikana. Rankoista kuurosateista huolimatta kesän salamamäärä jäi puoleen pitkän ajan keskiarvosta.\nHeinäkuun puolivälistä lähtien Ilmatieteen laitoksen tietoon on tullut aikaisempia vuosia enemmän silminnäkijähavaintoja paikallisista pyörremyrskyistä eli trombeista. Kaikkiaan trombi-ilmoituksia on saatu tähän mennessä noin 50 kappaletta. Tänä kesänä 20 trombin tiedetään aiheuttaneen myös vahinkoja.\nKesä oli keskimääräistä lämpimämpiSateista ja trombeista huolimatta kulunut kesä oli keskimääräistä lämpimämpi. Maan etelä- ja keskiosassa koko kesän keskilämpötila oli 15-17 astetta, joka on noin asteen verran pitkän ajan keskilämpötilaa korkeampi. Lapissa 12-15 asteen keskilämpötilat ovat puolestaan paikoin jopa kaksi astetta tavanomaista korkeampia.\nLämpimin ja helteisin kesäkuukausi oli tyypilliseen tapaan koko maassa heinäkuu. Kesän pisin, paikoin lähes kahden viikon pituinen helle- ja poutajakso, osuikin heinäkuun alkupuoliskolle. Tällä jaksolla kertyi myös suurin osa kesän hellepäivistä, joita oli suurimmassa osassa maata 10-15 kpl. Maan etelä- ja keskiosassa hellepäiviä oli hyvin tyypillinen määrä, mutta Lapin 10 hellepäivää oli tavanomaista enemmän. Kesän korkein lämpötila, 30,8 astetta, mitattiin 10. heinäkuuta Inarin Sevettijärvellä.\nLue lisääKesän 2005 sää ja tilastotElokuun sää ja tilastotTrombit vuosina 1997-2005\nIlmastopalvelu: puh. 0600 10601 (3,01 euroa/min + pvm)


Tässä osiossa kerrotaan Tšekin katasterista (kiinteistörekisteristä).\nMillaisia tietoja Tšekin kiinteistörekisteristä on saatavissa\nOnko Tšekin kiinteistörekisteritietojen käyttö ilmaista?\nHakujen tekeminen Tšekin kiinteistörekisterissä\nTšekin kiinteistörekisterin historiaa\nTšekin kiinteistörekisterissä on kiinteistöjä koskevia faktatietoja ja oikeudellisia tietoja. Rekisterissä on myös katasterikarttoja ja tietoa kiinteistönomistajista.\nRekisterin omistaa ja sitä ylläpitää Tšekin maanmittaus-, kartoitus- ja katasteritoimisto, joka on riippumaton valtakunnallinen organisaatio.\nKarttojen ja perustietojen (ml. kiinteistöjen omistajien nimet ja osoitteet) selaaminen ja haku internetissä on maksutonta.\nMaksu peritään virallisesta rekisteröinnistä, joka voidaan suorittaa joko paperilla tai sähköisesti etärekisteröintinä. Rekisteröinti käsittää kaikki tiedot kiinteistöön liittyvistä oikeussuhteista, ja maksun suuruus voi vaihdella riippuen rekisteröinnin laajuudesta. Normaalisti maksu on 100 Tšekin korunaa.\nTšekin kiinteistörekisterissä on internet-hakutoiminto, jossa voi tehdä hakuja eri hakuperustein.\nSähköinen tietojärjestelmä on ollut käytössä vuodesta 2001.


Perjantai-ilta 3.2.2017 | Hallava\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 21:52:51 GMT 2\nPost by Nanna on Feb 3, 2017 21:52:51 GMT 2\nIstuin Tintun karsinan pohjalla selaillen kännykästäni työkavereideni ja entisten koulukavereideni instagram kuvia. Kaikilla näytti olevan mahtava ilta tulossa. Kuvissa kiiltelivät virnistelevät onnelliset kasvot siideritölkkien ja skumppalasien kohotessa ilmaan. Ja mä olin tallilla. Ei huvittanut mennä kotiinkaan yksinään istumaan, joten vietin aikaa katsellen Tintun ja Tuikkeen iltaruokailua. Aleksi oli antanut vähän pahaa silmää jakaessaan väkirehuja ja huomatessaan minut epäturvallisesti istumasta karsinan pohjalta, muttei kuitenkaan ollut sanonut mitään, niin masentuneelta varmaan vaikutin.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:01:28 GMT 2\nPost by Pujo on Feb 3, 2017 22:01:28 GMT 2\nKävelin tallikäytävällä ja kuuntelin ruokailevien hevosten ääniä. Matelin hitaasti ja mietin, olisiko pitänyt lähteä baariin Sinin ja kumppanien kanssa. Pelkäsin jääväni paitsi jostakin, sillä tuntui että baarissakäyvillä oli oma salainen yhteisönsä. Mutta aivan sama, ajattelin ja jatkoin tallustamista.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:06:58 GMT 2\nPost by Daw on Feb 3, 2017 22:06:58 GMT 2\nTulin ulos Lotan karsinasta ja huomasin Pujon kävelevän tallikäytävällä.\n"Moi", huikkasin. "Mitä kuuluu?"\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:09:47 GMT 2\nPost by Nanna on Feb 3, 2017 22:09:47 GMT 2\nKuulin käytävältä ääniä ja mietin tulisinko ulos karsinasta. Päätin kuitenkin jäädä vielä hetkeksi ja kuulotella keitä siellä jutteli, ennen kuin päättäisin liittyisinkö seuraan. Tuike oli saanut tarpeekseen heinänkorsien maistelemisesta ja tepasteli luokseni. Se haisteli hiuksiani ja käsiäni ja katseli minua kuin ihmetellen, miksen ollut omassa sängyssäni nukkumassa vaan istuin hänen pedillään.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:14:16 GMT 2\nPost by Pujo on Feb 3, 2017 22:14:16 GMT 2\n"Iltaa", sanoin Dawille joka oli tullut ulos Lotan karsinasta. "Ei sen kummempaa", vastasin tämän kuulumiskysymykseen. Ei tosiaan sen kummempaa, oloni oli aika neutraali. "Mitä sulle?", kysyin häneltä\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:18:40 GMT 2\nPost by Ohto on Feb 3, 2017 22:18:40 GMT 2\nMun oli kohta aika pikku hiljaa lähteä kotia kohti. Päivä oli ollut aika pitkä, ja mikään ei kuulostanut paremmalta kuin suihku ja oma sänky. Sitä ennen pitäisi kyllä lenkittää se koira, siskokset olivat kumpikin poissa, toisella oli peli jossain huitsissa ja toinen oli todennäköisesti jo kännissä. Eipä se mua haitannut, rauhallinen koti-ilta kuulosti ihan hyvältä just nyt. Vielä sitä ennen piti kyllä hakea takki tallista, ja pistää sitten paikat lukkoon, ja avain Aleksin kuistille, sillä mulla olisi aamutalli huomenna. Samantien olisin voinut vaan jäädä nukkumaan tallituvan sohvalle, mutta mielellänihän mä autoin. Aleksilla oli kuulemma vähän flunssanpoikasta. Kiskaisin tallin oven auki, ja hätkähdin vähän, kun en ollutkaan yksin. Täällähän oli kunnon bileet käynnissä, kun huimat kaksi tyyppiä seisoi käytävällä!\n"Moip", mä virnistin ja nyin pipoa paremmin päähän.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:18:47 GMT 2\nPost by Daw on Feb 3, 2017 22:18:47 GMT 2\n"Ihan jees. Treenailtiin tossa Lotan kanssa traileriin menoa, se kun ei oo sellasessa ollut sen jälkeen tänne muuton jälkeen. Meiän ois nimittäin huomenna tarkoitus lähteä raviradalle Lotan kanssa", aloin kertomaan Pujolle. Kertomukseni keskeytyi kun talliin astui sisään joku tuntematon miehenalku. Käännyin katsomaan sitä. Se näytti tosi yllättyneeltä, mutta moikkas mua ja Pujoa.\n"Moi", vastasin sen tervehdykseen.\nLast Edit: Feb 3, 2017 22:21:21 GMT 2 by Daw\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:29:46 GMT 2\nPost by Pujo on Feb 3, 2017 22:29:46 GMT 2\nNyökyttelin Dawille kiinnostuneena, kun tämä kertoi kuulumisiaan.\nSitten Hallavan uusi tulokas Ohto astui talliin sisään, ja tervehti. "Hejsan", sanoin ja kuulin kummallista kahinaa Tintun karsinalta. Ajattelin, että ehkä Tuike pitää jotain kummaa ääntä, ja siirryin lähemmäs karsinaa\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:39:10 GMT 2\nPost by Nanna on Feb 3, 2017 22:39:10 GMT 2\nKuulin kuinka joku lähestyi Tintun karsinaa, joten päätin olla yrittämättä näyttää siltä, että piilottelin karsinassa, joten nousin seisomaan pudistellen puruja pois housuistani. Rapsutin Tuiketta nopeasti ja astuin ulos karsinasta.\n"Hei", moikkasin lähinpänä seisovaa pujoa a nyökäytin myös hieman kauempana seisoville Dawille ja Ohtolle.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:39:26 GMT 2\nPost by Ohto on Feb 3, 2017 22:39:26 GMT 2\n"Terveterve, mitäs te täällä vielä? Mä meinasin jo lähteä kotia", totesin ja hain takkini roikkumasta Novan karsinan ovelta. "Tarviitteko muutes mitään satulahuoneesta, pistän sen muuten lukkoon."\nYhtäkkiä Nanna ilmestyi vielä jostain karsinasta, ja toljotin sitä oikeastaan aika rumasti monttu auki, ennen kuin palasin nykyhetkeen.\nLast Edit: Feb 3, 2017 22:40:25 GMT 2 by Ohto\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:45:55 GMT 2\nPost by Daw on Feb 3, 2017 22:45:55 GMT 2\nNanna ilmestyi Tintun karsinasta, moikkasin tyttöä. Miehenalku höpötti jotain satulahuoneen lukitsemisesta "En mä ainakaan tarvii sieltä mitään", sanoin. Sekä Pujo että Nanna vaikutti tunnistavan miehen ja pikkuhiljaa yhdistin sen huhuihin siitä "sosiaalipummista, josta oli tullut Aleksin uusi talliorja". Tän oli pakko olla se.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 22:46:19 GMT 2\nPost by Pujo on Feb 3, 2017 22:46:19 GMT 2\n"Ah, se olitki sä", totesin Nannalle, joka löytyi Tintun karsinasta.\n"Mä maleksin täällä lähinnä koska mennyt baariin", vastasin Ohton ensimmäiseen kysymykseen pienesti naurahtaen. "Ja en tarvii satulahuoneesta mitään", lisäsin.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 23:11:44 GMT 2\nPost by Nanna on Feb 3, 2017 23:11:44 GMT 2\n"Joo mäkin oon lähinnä pakoillu täällä kotiin menoa ja tyhjää kämppää..." sanoin hieman nolostellen. "Mut kyl mä lähen jos haluut saada tallin kiinni?" katsoin kysyvästi Ohtoon.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 23:42:42 GMT 2\nPost by Ohto on Feb 3, 2017 23:42:42 GMT 2\n"Noniin, se menee sit lukkoon, ettei satulat lähde omine päineen reissulle", totesin pirteänä ja tyytyväisenä lukitsin satulahuoneen tallin avaimilla. Niissä oli söpö vaahtomuovinen poni avaimenperänä.\n"Äh, ei sillä lähdöllä niin kiirettä ole, kunhan hepatkin ehtii sit ihmisten aikaan nukkumaan", kohautin olkiani, ja menin sitten vakavaksi. "Paitsi onko se sitten ihmisten aikaan, jos se on hevosten uniaika...?"\n"Ja mitäs te kotona ja baarissa, täällähän parhaimmat tyypit on! Eli minä, mä oon kieltämättä aika ihana ja ehdottomasti parasta seuraa mitä maan päältä löytyy", vitsailin. Haha, niinpä, multa löytyi parhaat vitsit epäsopiviin aikoihin, joten siinä mä ainakin olin parasta seuraa, jos halusi loukkaantua.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 23:48:07 GMT 2\nPost by Pujo on Feb 3, 2017 23:48:07 GMT 2\nNaurahdin Ohton lausahduksille.\n"Hei innostaako ketään pelata korttia, tai sitä tallituvan kosteusvaurioista afrikan tähteä", kysyin muilta hieman epäröivästi. En tiedä halusivatko he nukkumaan, mutta minulla ei ainakaan ollut mitään tarvetta lähteä kotiin. "Koska mä ainakin otan vielä teetä eikä mulla oo kiire", jatkoin.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 3, 2017 23:51:35 GMT 2\nPost by Nanna on Feb 3, 2017 23:51:35 GMT 2\n"Hei joo tosi hyvä idea" nyökkäilin Pujon ehdotukselle katsottuani ensin hieman kummastuneena Ohtoa, josta en ihan ottanut selvää. "Mikä tahansa käy mikä pitkittää sitä tosiasiaa että jossain vaiheessa pitää mennä kotiin."\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 4, 2017 0:10:46 GMT 2\nPost by Ohto on Feb 4, 2017 0:10:46 GMT 2\n"Joo, kuulostaa hyvältä", kuulin itseni sanovan rento hymy naamalla. Oikeasti halusin vain nukkumaan, mutta en mä kehdannut sitä sanoa. Ja sitä paitsi, niin kauan kun täällä olisi porukkaa, mä en voisi kumminkaan lähteä, joten miksi ei.\nPerjantai-ilta 3.2.2017 Feb 4, 2017 0:15:20 GMT 2\nPost by Pujo on Feb 4, 2017 0:15:20 GMT 2\nLähdin kävelemään kohti tallitupaa. "Eli korttipeli vai homeinen afrikan tähti?", kysäisin matkalla muilta.


Grilliruoka vai halpa bensa – kumpi vetää liikenneasemalle? - Taloussanomat - Ilta-Sanomat\nGrilliruoka vai halpa bensa – kumpi vetää liikenneasemalle?\nLiikenneasemat kilpailevat nyt sillä, kuka osaa sovittaa tarjontansa parhaiten paikallisiin tarpeisiin. Uusin trendi ovat grilliherkut, joita S-ryhmä testaa kahdella ABC-grillimarketilla.\nABC-ketju alkaa sovittaa tarjontaa paikallisiin olosuhteisiin. Kuva Tuomarinkylän liikenneasemalta. Kuva: Lehtikuva\n25.9.2013 15:24 | Päivitetty 25.9.2013 17:06\nPolttonesteen hinta ei ole ainoa valintaperuste, kun auto kääntyy valtatieltä liikenneaseman pihaan. Tämän tietävät myös liikenneasemayrittäjät. Palvelupakettiin sisältyy monenlaisia ravintola- , market-, myymälä- ja oheispalveluita.\nUusien suurien liikennemyymälöiden investointitahti on hiipumassa. SOK:n päivittäistavarakauppa- ja polttonesteliiketoimintaa johtava Vesa Kyllönen sanoi tiistaina Inkoossa toimittajaseminaarissa, että lähivuosina S-ryhmä avaa Suomessa 2–4 ABC-liikennemyymälää vuosittain. Sen sijaan vanhaa verkostoa uudistetaan ja myös uusia konsepteja testataan.\n– Jatkossa meidän on edullistettava koko tarjontaamme – ja myös sovitettava sitä paikallisiin olosuhteisiin. Tulevaisuudessa tuskin kaikissa liikennemyymälöissä on aivan samanlaista palveluvalikoimaa, sanoi Vesa Kyllönen.Nakit ja hampurilaiset suosiossa\nUusi trendi huoltoasemilla on grilli- ja pikaruuan myynnin kasvattaminen.\n– Grilliruoka on nyt nopeimmin kasvava pikaruokaryhmä, sanoi Kyllönen.\nS-ryhmä testaa hampurilaisten ja hot dogien vetovoimaa kahdella ABC-grillimarketilla, jotka on äskettäin avattu Lohjan Tytyrintielle ja Sipooseen Nikkilän keskukseen. Grillimarket rakennetaan taajamaan, jossa ABC-liikennemyymälä olisi liian iso yksikkö.\nGrillimarketista saa hampurilaisten ja hot dogien ohella myös polttonestettä, autotarvikkeita, peruselintarvikkeita sekä usein myös autonpesun.\nMyös hampurilaisketju Burger King on laajentumassa huoltoasemille. Restelin ravintolatoimialan johtaja Leena Turunen kertoi Taloussanomille elokuussa, että ajatuksena on tuoda useita kymmeniä hampurilaisravintoloita eri puolille maata. Osa ravintoloista avataan Restelin HelmiSimpukka-asemien yhteyteen. HelmiSimpukoita on Suomessa lähes 60.\nNeste Oilin liikenneasemilla grilliruokabuumia ei ehkä nähdä samanlaisena, sillä yhtiö ei säätele yhtenäisesti liikenneasemien toimintamalleja.\n– Kaupan ja ravintolan toiminnoista vastaavat kumppanimme Kesko ja itsenäiset Neste Oil -kauppiaat, vähittäismyynti-liiketoiminta-alueen johtaja Sakari Toivola kertoo Taloussanomille.\nPolttonesteen hinnassa ”ei laskuvaraa”\nPolttonesteiden hinnoissa ei nähdä lähitulevaisuudessa kiivasta kilpailua, sillä katteet ovat ohuita. Oma hankintayhtiö NEOT tuo S-ryhmälle riippumattomuutta Neste Olin tuotteista ja hinnoittelusta, sillä NEOT voi ostaa polttonestettä esimerkiksi St1:n jalostamolta Göteborgista.\n– Jokainen osuuskauppamme tekee itsenäisesti polttonesteen hinnoittelupäätökset. Mitään S-ryhmän yhtenäistä linjaa ei ole. Liikenneasemien tulokselle ovat tärkeitä kaikki kolme toimialaa: ravintola- , market ja polttonestemyynti, sanoo SOK:n kehitysjohtaja Tiina Vehmala-Viksten Taloussanomille.\nBensiinin myynnissä ABC-liikenneasemilla on tällä hetkellä suurin markkinaosuus eli 28,7 prosenttia. Kakkosena kirii Neste Oil 28,5 prosentin osuudella. Kolmanneksi suurimman St1:n siivu on 22,1 prosenttia.\nDiselissä Neste Oil on markkinajohtaja 40 prosentin osuudella. Teboililla on markkinasta 27,1 prosenttia ja kolmonen ABC saa tyytyä 12,2 prosentin osuuteen.\nMiksi tästä vaietaan? S-ryhmä kuuluisi pörssiin\nTaloussanomat 3.7.2013 17:02


Hyvä kunto, parempi mieli: Huomenna kauden avauskisa!!!\nHuomenna kauden avauskisa!!!\nJa sehän tapahtuu Tuusulanjärven maratonilla, jossa toimin vaimoni 'sub 2h' -jäniksenä :) Ja samalla juoksu toimii itselle viimeisenä pitkänä lenkkinä, ennen Kööpenhaminan maratonia. Tarkoituksena siis juosta kisan jälkeen vielä 1,5h lisälenkki..\nTein tasiaisen vauhdin taulukon, jossa löytyy väliajat 1:55:00, 1:57:30 ja 1:59:59 ajoille. Uskon vakaasti siihen että valmennettavani alittaa 2h:n rajan kevyesti ja ollaan loppuajoissa lähempänä tuota 1:55 kuin 2:00 aikaa!!\nSamalla hahmottelin jo omaa taulukkoani Kööpenhaminaan. Kunto tuntuu telakan jälkimainingeissa ihan hyvältä, mutta en yhtään vielä tiedä mitä vauhtia sitä uskaltaa lähteä kokeilemaan.. Viime syksynä meni 2:57:12, mutta en tiedä olenko "edes" alle 3h:n kunnossa tällä hetkellä.. Vaikeita kysymyksiä, joihin ei varmaankaan edes löydy vastauksia :) Eli teenpäs vauhtitaulukon sitten tuonnempana.\nTulevana viikonloppuna on luvattu hienoa ilmaa ja loistavia ulkoilukelejä!! Niitä odotellessa tässä tätä perjantaita vietellään.. Huomenna siis pitkälenkki, josta voin kirjoitella jonkinlaista kisaraportin tynkää sitten vaikka sunnuntaina, tai sitten jo lauantai-illalla..\nJa maanantainahan ratkeaa sitten Englannin Valioliigan mestaruus!! Klo 22:00 vastakkain iskevät Manchesterin City ja United!! Jos City vie --> City on mestari, mutta muilla tuloksilla on punapaidat niskan päällä!! Toivotaan siis jälkimmäistä vaihtoehtoa!! City on ollut kyllä tällä kaudella vaan niin pelottavan hyvä, että jännä nähdä miten matsissa loppujen lopuksi käy!! Come On ROOOONEY ;)\nLähettänyt Mikko Järvinen klo 11:48\nmuta 27. huhtikuuta 2012 klo 21.10\nTsempit sinnepäin puolikkaalle ! 1:56:41.\nMikko Järvinen 29. huhtikuuta 2012 klo 12.43\nKiitti! 1:58:24 omalla kellolla otettu aika (järjestäjät eivät ilmoittaneet kuin bruttoajat...)\nEli mission complited succesfully :)


Godzilla (2014) - Kommentit - Leffatykki\nIhan pöhkö eikä sellaisella aww tavalla vaan hyi ei kiitos tavalla. Leffa alkaa lupaavasti, mutta eksyy sivuraiteille epäkiinnostavien hahmojen kanssa, lopulta käteen jää lähinnä tuhoporno sekä kummallinen otusmytologia. Eivätkä nuo efektit lopulta edes kaikilta osin olleet erityisen uskottavia. Cranstonia oli mukava nähdä ruudulla, vaikka exitus tulee hänelle aivan liian aikaisin. Turhan totinen ynnä pinnallinen kokonaisuus, ei tämmöisiä jaksa. Voittaa Emmerichin version, tosin mikäpä puklaus ei.\nEka tunti leffasta oli ihan hyvä ja tälle genrelle epätyypillisesti välitinkin hieman hahmoista, ja oli myös ihme ettei tässä ollut mitään egotaisteluita. Harmillisesti leffa oli kuitenkin todella pimeä ja viimeinen puolisko oli niin tylsä että viimeinen puoli tuntia meni nukkuessa. Alkoi ihan hyvin, mutta ei mitenkään pärjää Kong: Skull Islandille. Tämä oli ensimmäinen näkemäni Godzilla-leffa, harmi että tutustuin hirviöön tämän leffan kautta. Odotan silti sarjan kolmatta osaa, mikä lieneekään.\nPaljon parempi kuin 98 - tehty versio, mutta ei tämä silti ole mikään erityisen hyvä leffa. Plussaa tulee tehosteista ja siitä, että Godzilla olikin tällä kertaa ns ihmisten puolella, mikä oli mukavaa vaihtelua.\nMiinusta tuo sen sijaan kesto, joka oli turhan pitkä tämän tyyppiselle elokuvalle. Hahmot/näyttelijät on ohuita ja tylsiä, niillä ei pahemmin ollut mitään merkitystä, mikä tosin oli aika odotettavissa. Itselleni suurin miinus oli ettei toiminta tuntunut missään vaiheessa lähtevän kunnolla käyntiin - jos leffan ideana on tajunnan räjäyttävä monsterien yhteenotto niin pitäisi tapella sitten kunnolla, eikä vähän sinnepäin.\nKeskiverto tasoa, kerran katsottava, 2½ tähteä.\nVaikka edellisellä jenkki-Godzillalla on minulle suuri nostalgia-arvo, pidin tästäkin. Yksi tämän vuosikymmenen viihdyttävimpiä tehostehäröilyjä. Olisin kyllä kuvitellut, että Stephen Lang olisi näytellyt amriaali Stenziä, mutta kyllä David Strathairn veti roolin ihan hyvin. Ja ai niin plussaa Göyrgy Ligetin musiikin käytöstä HALO-hyppy kohtauksessa, höhö⭐⭐⭐⭐⭐\n15.07.16 klo 10:41\nJopa MUTO-otukset saivat enemmän ruutuaikaa kuin Godzilla, mutta kokonaisuutena ihan hyvä uudelleenfilmatisointi. Mielestäni on hyvä juttu että Gareth Edwards ei ohjaa jatko-osaa.


Kaikki rakastavat Robertia – Miksi nelikymppinen The Cure on edelleen relevantti? - Rumba.fi\nRumba » Artikkelit » Kaikki rakastavat Robertia – Miksi nelikymppinen The Cure on edelleen relevantti?\nKaikki rakastavat Robertia – Miksi nelikymppinen The Cure on edelleen relevantti?\nLuettavaa Samuli Knuuti 3.10.2016 11:35\nPeikkosetä Robert Smithin yhtye THE CURE saapuu lokakuussa konsertoimaan Helsinkiin. Miksi meidän pitäisi vielä välittää tänä vuonna 40-vuotistaiteilijajuhliaan viettävästä yhtyeestä? Tarjoamme kahdeksan syytä.\nKoska The Cure on tehnyt ahdistavinta musiikkia ikinä\n”It doesn’t matter if we all die.”\nPornographyn (1982) avaus kuuluu rockhistorian kuuluisimpiin ja kuvaavimpiin avaussäkeisiin, eikä syyttä. Jo sitä edeltänyt albumikolmikko Three Imaginary Boys (1979), Seventeen Seconds (1980) ja Faith (1981) oli luisunut debyytin luurankomaisesta punkista surunharmaaseen minimalismiin, mutta neljännellä albumillaan The Cure vasta räväytti helvetin portit auki.\nMyöhemmin Robert Smith on kertonut kanavoineensa levyyn kaikki itsetuhoisimmat impulssinsa voidakseen luoda intensiivisimmän albumin ikinä. Prosessia vauhdittaakseen hän bändikavereineen eli äänittämiseen vaaditut kolme viikkoa mustilla jätesäkeillä peitetyssä studiossa alkoholin ja LSD:n voimin.\n1980-luvulla Pornography osui alttiiseen teiniin kuin junallinen pimeää valotunnelissa, ja albumi on säilyttänyt voimansa yllättävän hyvin. Toisen perustajajäsenen Lol Tolhurstin tribaaliset rummut antavat levyn ahdistuspurkauksille pitelemättömän momentumin, jota Smithin impressionistiset ja väläyksenomaiset sanoitukset kuvittavat painajaisen tarkkapiirtoisuudella.\nThe Curen seuraava linjakkaan synkkä levy oli kiistaton mestariteos Disintegration (1989), jonka pitkillä, polveilevilla kappaleilla melankolia ja masennus olivat ottaneet huumepsykoosin sijan niin, että kokonaisuus on suorastaan toivottoman kaunis.\nThe Cure eli Pornographyn äänittämiseen vaaditut kolme viikkoa mustilla jätesäkeillä peitetyssä studiossa alkoholin ja LSD:n voimin.\nDisintegration on kuin kaikki ikäkriisit yhtä aikaa. Se on raadollinen erolevy mieheltä, joka on koko elämänsä rakastanut samaa naista. Nimikappale ja The Same Deep Water As You hyökyvät Smithin itseinhoa, kun hän tunnustaa oman tunneskaalansa riittämättömyyden ja empatiansa rajat.\n”I never said I’d stay ’til the end / I knew I’d leave you with babies and everything” on yksi kylmäävimpiä säkeitä ikinä miehisestä taipumuksesta poistua parisuhteesta, kun todellisuus lyö yli haaveiden. Disintegration on jo nimeään myöten albumi hajoamisesta, mutta silti se sementoi Curen paikan rockhistoriassa.\nMyöhemmin Smith on niitannut nämä kaksi albumia trilogiaksi vuonna 2000 ilmestyneellä Bloodflowersilla, joka onkin Curen viimeisin vahva albumi. Levy ei tuo yhtyeen väripalettiin uusia pimeyden sävyjä, mutta se osoittaa Smithin vielä nelikymppisenä kyenneen pieniin ihmeisiin voimattomuuden ja melankolian hovirunoilijana.\nSitä seuraavien albumien valossa kappaleen 39 (Smithin ikä laulun kirjoitushetkellä) voihkinta ”but the fire is almost out / and there’s nothing left to burn” on osoittautunut valitettavan totuudenmukaiseksi.\nKoska The Cure on tehnyt riemukkainta musiikkia koskaan\nPornography oli taiteellinen äärisuoritus, jollainen voi helposti muuttua umpikujaksi. Niinpä Smith hajotti The Curen yhtyeenä hetkeksi ja etsi uutta inspiraatiota sarjalla kepeitä syntikkapopsinglejä, joista käänteentekeväksi osoittautui Englannin singlelistalla sijalle 7 kavunnut The Love Cats.\nKappaleen liki psykedeelinen iloisuus loi pohjan Caterpillarin, Why Can’t I Be Youn ja Hot Hot Hotin kaltaisille myöhemmille hittisingleille, joilla Smith osoitti olevansa yhtä hyvä tulkitsemaan riemua kuin ahdistusta.\nThe Cure toiveikkaalla mielellä Wishin (1992) aikoihin.\nMonille goottipuristeille Robert Smithin äkilliset mielialanvaihtelut olivat liikaa, vaikka ne juuri osoittivat monien Curen jäljittelijöiden rajoittuneisuuden ja poseerauksessa piilevän emotionaalisen kääpiökasvuisuuden.\nJust Like Heavenin kaltaiset kappaleet olivat ekstaattisia kuin rakkaus. Ne saivat kuulijan unohtamaan itsensä – ja niiden tehoa vain lisäsi se, että niiden ympärillä levittäytyvät albumit olivat viskoottisesti kuplivia ahdistuksen noidankattiloita.\nJopa viikonpäivien luettelu, popin halvin ja banaalein tekstitystemppu, toimi The Curen käsissä niin, että vuonna 1992 Wish-albumilta hitiksi noussut Friday I’m in Love sai kuulijan unohtamaan, ettei koko ikänsä poptähtenä viettäneellä Smithillä ole koskaan ollut perjantaita saati sitten maanantaita samalla tavalla kuin työssäkäyvällä mattimeikäläisellä.\nThe Cure ei ole koskaan edes yrittänyt tehdä läpeensä iloista levyä, ja hyvä niin. Sillä riemu on aina tähdenlento, kun taas melankolia on elämäntapa.\nLisäksi myöhemmillä albumeilla, kuten turhankin jyrkästi parjatulla Wild Mood Swingsillä (1996), yhtyeen kepeissä hetkissä on jo pinnistyksen makua – vaaditun ohjelmanumeron hoitamista, vaikka ei oikein huvittaisi.\nKoska pysyvyys on hyve\nViimeistään David Bowien vanavedessä muuttumisesta tuli popmusiikissa ensiksi normi ja sitten vaatimus. Koska musiikinteossa levyttämisen ja keikkailun syklisyys vaati aina esittäjiltä hetkellistä poistumista näkyviltä ennen seuraavaa siirtoa, näyttämölle paluuta oli hyvä säestää uudella imagolla: uusi kampaus, uudet vaatteet, uusi konsepti.\nRobert Smith sen sijaan on ollut aina turvallisen samanlainen: mustaksi värjätyt ja sähköiskun saaneiksi pelästytetyt hiukset, räikeää ja huolimattomasti levitettyä huulipunaa sekä mustat vaatteet, jotka eivät niinkään näytä siltä kuin Robert olisi nukkunut niissä vaan pikemminkin syntynyt ne yllään. Tosin ainakin ennen Robertilla oli tapana leikata hiuksensa lyhyiksi ennen uuden albumin kirjoitusprosessia – koska hän näytti mielestään silloin rumalta, se inspiroi häntä luomaan jotakin kaunista.\nSmithin ulkoinen muuttumattomuus on ollut myös turvallinen ankkuri The Curen muuttuvassa maailmassa. Kun bändikaverit ovat Robertin ympärillä aina vaihtuneet – nimien lisäksi myös näiden määrä ja laatu – ja musiikki on räjähtänyt alkuaikojen mustavalkoisesta postpunkista kaikiksi sateenkaarikaleidoskoopin väreiksi, on ollut tärkeää, että itse tirehtööri on aina entisenlaisensa.\nKuin meripihkaan jähmettynyt look on omalla tavallaan myös varjellut Smithiä iältä. Ulkoisen habituksen arkkityypillisyys on saanut aikaan sen, ettei katsoja ihmettele koskaan, kuinka vanhalta Smith nykyisin näyttää. Pikemminkin yleisö ihmettelee sitä, että hän näyttää vanhoissa kuvissa niin nuorelta.\nLokakuussa 2016 Hartwall-areenalle astuva Smith on näin kiistatta sama otus kuin Kiss Me, Kiss Me, Kiss Me -albumin (1987) kaikkivoivalta vaikuttanut monilahjakkuus.\nKoska Robert Smith ei saa tarpeeksi arvostusta\nUsein heitellyn Fat Bob -lempinimen – jota Smith tietenkin itse inhoaa – takia helposti unohtuu, miten paljon aitoja The Curen keulahahmo on vuosien varrella kaatanut. Jo läpimurtokappale Boys Don’t Cry haastoi 1970-luvun rockin tuulettamattomalta voikkasalilta löyhkäävän machoajattelun esittelemällä uuden, androgyynin miesmallin, joka yhtä aikaa pelkäsi tunteitaan mutta ei voinut olla päästämättä niitä pintaan.\nTässä mielessä hänen sensibiliteetissään on paljon samaa kuin Morrisseyssa, vaikka miehet haastattelujen perusteella inhoavat toisiaan sekä taiteilijoina että ihmisinä.\nTietynlainen sukupuolettomuus näkyy kiehtovasti myös Smithin sanoituksissa, jotka pursuavat aistillista kuvastoa mutta eivät koskaan lipsahda lihallisen puolelle. Tätä auttaa Smithin omalaatuisesti vaikertava ääni, joka tuo mieleen autistisen lapsen vaatimassa mahdottomia.\nYksi mörkö ja neljä keski-ikäistyvää miestä The Cure -albumin (2004) aikoihin.\nUnista ja alitajunnasta ammentavat sanoitukset ovat täynnä hätkähdyttäviä kuvia avautuvista suista, oviksi muuttuvista peileistä, hämähäkeistä ja nukeista. Ne kieltäytyvät rakentumasta kokonaisuuteensa suljetuiksi tarinoiksi ja siksi jäävät kiusaamaan kuulijan mieltä syvemmällä tasolla.\nSmith on toki hämmentävän aliarvostettu myös säveltäjänä, mutta hänen täydellinen puuttumisensa useimmilta suurten rocklyyrikkojen listalta on suorastaan rikollista.\nVaikka myöhemmissä Curen teksteissä onkin jo useamman kerran kirjoitetun makua, Smith itse asettaa rimansa korkealle. Hän on sanonut yhtyeensä myöhäiskauden albumien viivästyneen tai jääneen kokonaan tekemättä vain siksi, ettei hän ole keksinyt uutta sanottavaa jo kauan olemassa olleisiin kappaleisiin.\nKoska The Cure on aina ollut kokonaistaideteos\nVuonna 1976 perustettu The Cure on vahvasti punk-aikakauden tuotos, joten se ei ole koskaan ollut puhtaasti musiikillinen projekti vaan tekijöidensä taiteellisten kiinnostusten leikkauskohta.\nUseiden aikalaistensa tavoin Robert Smith valitsi rockin areenakseen esimerkiksi kirjallisuuden sijasta, koska vielä tuolloin se oli kaikista seksikkäin, ilmeisin ja helpoin keino päästä toteuttamaan taiteellisia kunnianhimojaan.\nSilti Smithin vankka lukeneisuus on aina näkynyt Curen tuotannossa aina Killing an Arab -esikoissinglestä lähtien. Tuo kappale otti teemansa Albert Camus’n romaanista Sivullinen (1942), mutta tämä ei estänyt BBC:tä laittamasta kappaletta esityskieltoon Persianlahden sodan keväänä 1991, jolloin kanavalla kartettiin sotaan millään tavalla viittaavaa musiikkia.\nCuren musiikin visuaalinen puoli puhkesi kukkaan vuonna 1982, kun Let’s Go to Bed -singlen videon ohjaajaksi päätyi nuori Tim Pope. Seuraavan 15 vuoden aikana Pope loi yhtyeen kappaleiden ympärille rikkaan ja rihkamaisen maailman, jossa Robert Smith oli usein vain yksi pehmolelu lisää kuvallisten ainesten tulvassa.\nPopen videot myös auttoivat Curea lyömään itsensä läpi Yhdysvalloissa ja luomaan musiikin ympärille oman estetiikan, jossa MTV:n lähetysvirtaa raskauttaneille musiikkivideokliseille ei ollut sijaa. Pope ohjasi myös kokonaisen konserttielokuvan The Cure in Orange (1987) ja äänitti bändin avulla omaa nimeään kantavan singlen I Want to Be a Tree (1985), jonka voi katsoa ja kuunnella Youtubesta varoitusfilminä LSD:n käytön vaaroista.\nMonien suurten taiteilijoiden ja diktaattorien lailla Robert Smith on myös ollut itseriittoinen. Kokonaistaideteoksesta nimeltä The Cure ei ole löytynyt luontevaa sijaa vieraileville lahjakkuuksille.\nYhtyeen albumeilla ei ole juurikaan vierailevia muusikoita, eikä yhtyeen harvoista kokeiluista lainahöyhenissä ole yksikään toiminut kunnolla. Yritys loikata tanssiremiksausten maailmaan Mixed Up -albumilla (1990) oli nolo kompastuminen vielä tuolloin keisarillista kauttaan viettäneelle yhtyeelle.\nRobert Smithin sensibiliteetissä on paljon samaa kuin Morrisseyssa, vaikka miehet haastatteluiden perusteella inhoavat toisiaan sekä taiteilijoina että ihmisinä.\nNiinpä jos ja kun The Cure vielä joskus saa albumin kokoon, lienee turha odottaa studion uksien käyvän pyöröovien lailla kuten aikalaisveteraanien Duran Duranin ja New Orderin uusilla levyillä.\nKoska The Curen vaikutusvaltaa ei voi kiistää\nMikään ei koskaan synny tyhjiössä, ei edes The Cure, jonka varhaisissa levytyksissä kuuluu vahvasti Joy Divisionin vaikutus – niin vahvasti, ettei kilpailuhenkinen ja riidanhaluinen Robert Smith ole koskaan sitä tainnut edes kunnolla myöntää.\nHänen oman yhtyeensä merkitys rockin myöhemmille sukupolville näyttäytyy kenties vieläkin selvempänä. Jos olet koskaan tehnyt surumielistä tai ahdistuneisuudessaan intensiivistä rockmusiikkia, Curea on pakko olla DNA:ssasi useamman rihmametrin verran.\nCure liitetään usein väsyneesti goottirockiin – mitä Robert Smithin ulkomuoto ei tietenkään ole auttanut –, mutta vuoden 1982 jälkeen tehdyllä materiaalilla ei juurikaan ole tekemistä tuon genren kanssa, joka on niin väheksytty, ettei suurin osa sen ilmiselvimmistä harjoittajistakaan tunnusta julkisesti kuuluvansa siihen.\nMyöhempinä vuosina kokonainen kitarasoundi on saanut määreen ”curemainen”. Siihen kuuluu hämähäkkimäisesti sipsuttava, selkäpiitä värisyttävä sointukulku, jossa jokainen sointu on täynnä yhtä aikaa päihdyttävää murhetta ja lupausta jostakin uhkaavasta, kenties jopa onnesta.\n1990-luvulla Curen vaikutus näkyi monissa shoegaze-bändeissä, Smashing Pumpkinsin kaltaisissa grungesta ponnistaneissa yhtyeissä ja orastaneessa postrockissa. Vuonna 2004 Yhdysvalloissa järjestettiin Curiosa-niminen festivaalikiertue, jolla Curen lämppäreinä toimivat kahdella eri lavalla muun muassa Interpol, Mogwai, The Rapture, Muse ja The Cooper Temper Clause.\nVuonna 2008 yhtyeelle tekivät kunniaa yhtä lailla Fat Bobin porukasta intoutunut emo-jengi. Hypnogogic States -eepeellä Curen viimeisimmän albumin kappaleita runtelivat uuteen uskoon My Chemical Romancen, Thirty Seconds to Marsin, Fall Out Boyn ja 65daysofstaticin jäsenet.\nKoska keikalla The Cure on ahdistusrockin Bruce Springsteen\nVanhoina hyvinä aikoina ketään ei juurikaan haitannut, että nimekäs yhtye raahasi samaa biisilistaa halki kiertueensa. Mutta kun nettiaikana keikka kuin keikka päätyy tavalla tai toisella tietoverkkoon jo ennen kuin bändi on ehtinyt kuivata hikensä, se ahdistaa innokkaimpia faneja. He vaativat yhtyeitä palauttamaan keikoille yllätyksellisyyden, jonka he ovat itse pilanneet vakoilemalla verkosta tulevan keikan potentiaalisen biisilistan.\nThe Curen keikoista valittavat vain peräpukamista kärsivät, sillä yhtyeen konsertit saattavat venyä monituntisiksi spektaakkeleiksi, joilla laajan hittilaivaston vierellä lipuu harvinaisuuksia yhtyeen uran kaikilta vaiheilta.\nUuden tuotannon puuttuminen ja maailman hitaimmin etenevä uudelleenjulkaisusarja ovat innostaneet Robertin elvyttämään kultakauden b-puolia ja soundtrackeille uhrattuja kappaleita. Parhaillaan käynnissä olevaa kiertuetta varten yhtyeen sanotaan harjoitelleen 90–100 kappaletta soittokuntoon.\nPisin keikka tähän mennessä oli huhtikuussa 2013 Meksikossa, jolloin Cure soitti Robert Smithin 54-vuotissynttärien kunniaksi 4 tuntia 16 minuuttia. 50 kappaleen konsertti päättyi neljään encoreen, joista viimeisellä oli mittaa 11 biisiä.\nThe Cure taistelee valon kuolemaa vastaan vuonna 2016.\nTästä voisivat ottaa oppia monet muut veteraanibändit, jotka istuvat valtavien sävelaarrearkkujen päällä mutta ammentavat niistä esille vain ne käytössä kuluneimmat jalokivet ja viimeisimmät hankinnat, jotka eivät tarvitse edes aikaa tullakseen paljastetuksi rihkamaksi.\nKoska jos New Orderin renessanssi innostaisi Robertia\nTämä vuosituhat ei ole ollut taiteellisesti hyvää aikaa The Curelle.\nNu metalin hovituottaja Ross Robinson toi vuonna 2004 mukanaan studioon väkivaltaisen ilmapiirin ja bändin jäsenet valittivat, että tuottaja oli muun muassa heitellyt heitä tuoleilla, kun he yrittivät soittaa osuuksiaan. Yhteistyöstä syntynyt Curen nimikkoalbumi oli rosoinen ja riitasointuinen tuotos täynnä keskinkertaista musiikkia.\nBändin itsensä olisi sen sijaan pitänyt viskoa huonekaluja 4:13 Dreamin (2008) tuottaneen Keith Uddinin päälle, joka onnistui möheltämään Curelle ominaisen rikkaan äänimaailman ja edeltäjää paremmat kappaleet auraaliseksi mössöksi, jonka kuuntelu on kuin kroolaisi kaurapuurossa.\n4:13 Dreamin sessioissa syntyi myös toinen albumi, synkkä 4:14 Scream, mutta sen julkaisua on nyt odoteltu jo kahdeksan vuotta. Samoin Cure-albumien uudelleenjulkaisujen sarja on sekin juuttunut vuonna 2010 ilmestyneeseen Disintegrationiin.\nRobert Smithillä ei selvästi ole kiire mihinkään eikä tarvetta todistaa mitään kenellekään, mutta silti toivoisi vanhan mörön vielä kerran näyttävän, mihin hän kykenee. Ehkä tässä auttaa New Orderin viimesyksyinen comeback erinomaisella Music Complete -albumilla.\nHalki 1980-luvun The Cure ja New Order syyttivät toisiaan plagioinnista. Manchesterilaisten mielestä The Walk oli selkeä yritys jäljitellä Blue Mondayta, ja Inbetween Days oli puolestaan kopio Dreams Never Endistä. Toisaalta New Orderin All the Way hyödyntää samaa bassokuvioita kuin Just Like Heaven, ja Crystalin katsotaan lainanneen sekä The Forestista että Night Like Thisistä.\nVastakkainasettelusta elävä Robert tuskin osaa varauksetta iloita kilpakumppaniensa myöhäiskauden kukoistuksesta.\nTai niin ainakin voimme toivoa.\nThe Cure esiintyy Helsingin Hartwall-areenalla 7. lokakuuta.


Tutkimus: Sydänsärkyyn voi kuolla - erityisesti naiset vaarassa\nsunnuntai 20.11.2011 klo 6:18\nSuuri järkytys, kuten ero tai läheisen menetys voi särkeä sydämen muutoinkin kuin kuvainnollisesti, paljastaa tutkimus.\nNaisilla on lähes kymmenkertainen riski kuolla sydänsärkyyn kuin miehillä. COLOURBOX\nYhdysvalloissa tutkijat ovat todenneet, että suuri järkytys tai emotionaalinen trauma voivat aiheuttaa sydänongelmia. Naiset kärsivät yhdeksän kertaa todennäköisemmin tästä särkyneen sydämen syndroomasta kuin miehet.\nSärkyneen sydämen -syndroomassa sydän laajenee tietyiltä osin, aiheuttaen rintakipuja, hengitysvaikeuksia ja yleistä heikkoutta.\nTutkijoiden mukaan tulokset antavat merkittäviä viitteitä mielen ja kehon yhteistyöstä.\nTestien mukaan vain harvoin tapauksista jää pitkäkestoisia oireita. Tapauksia tutkittiin tuhannessa sairaalassa ja tietoja kerättiin yli kuudesta tuhannesta tapauksesta. Todettuja särkyneen sydämen sydrooma -tapauksia todettiin miehillä vain reilut 600.\nVuonna 1995 Britannian entisen pääministerin James Callaghanin väitettiin kuolleen särkyneen sydämen seurauksena. Callaghan kuoli 92-vuotiaana, ainoastaan muutama päivä hänen Audrey-vaimonsa kuoleman jälkeen.


Omannäköiset juhlat onnistuvat stressaamattakin – Taattua reseptiä hauskoihin juhliin ei ole olemassa, mutta hyvin varautumalla onnistuu varmemmin - Juhlat - Turun Sanomat\nOmannäköiset juhlat onnistuvat stressaamattakin – Taattua reseptiä hauskoihin juhliin ei ole olemassa, mutta hyvin varautumalla onnistuu varmemmin\nHyvä suunnittelu ja etukäteen mietitty marssijärjestys takaavat sen, että myös juhlien päätähti ja hänen perheenjäsenensä voivat nauttia juhlapäivästä.\nLaadi aikataulu tehtävistä ja mieti, mitä asioita voit tehdä jo etukäteen. Juhlien järjestäjän kannattaa pyytää tarvittaessa apua jo hyvissä ajoin. Aika ei lisäänny juhlien alla.\nKevät ja alkukesä ovat juhlien huippusesonkia. Omannäköisten juhlien järjestäminen on hauskaa puuhaa, eivätkä ne hyvin suunniteltuna aiheuta turhaa stressiä. Yhtä reseptiä onnistuneisiin juhliin ei ol...


Tuulenpesä: heinäkuuta 2012\nVirkkasin kuikelokaappiin reunapitsit hyllyjen reunoihin. Ja huomasin kuvasta vasta, että ylimmäiseenkin olisi pitänyt...No, joskus sitten.\nPitsit on virkattu omasta päästä ja tehdessä tein sellaisen pikaohjeen, jotta kaikista tulee samanlaiset.\nKyllä mie oon sitten surkean huono valokuvaaja. Ihan epäselvä kuva. Otin monta kuvaa ja kaikki yhtä huonoja.\nTässä vähän tarkempi kuva:\nHyllystä puuttuu vähän kirjoja, kun joku (mie) ei ole palauttanut niitä lukemisen jälkeen paikoilleen. Siellä ne kerää yöpöydän välissä pölyä...\nSiinä se pitsiosuus, seuraavaksi rauhaa ja rakkautta :)\nEilen illalla piirtelin ja värittelin taustaa Art journal kirjaan, mutta ideat loppuivatkin sitten siihen ja oli pakko lopettaa. Tänä aamuna, kun heräsin, päässä pyöri: Peace, love & rock'n roll. Se pyöri kuin joku mantra, uudestaan ja uudestaan. Siitä se idea sitten lähti.\nTuli Peace, Love & Art Journaling :)\nJoo, ei siinä oikeastaan ole päätä eikä häntää koko sivussa, mutta sellaista se on. Maalaamista, piirtämistä, suttaamista, leimaamista ja osasien liimaamista paikoilleen.\nJälleen huono kuva, josta ei näe, että rauhan enkelillä :) on kultaiset korvarenkaat ja with love-leiman jälkeen lukee kultakynällä kirjoitettuna: Siru. Eikös enkelit yleensä ole kultatukkaisia ja valkomekkoisia? Miulla ne on vähän erilaisia :) Mut tää onkin rauhan enkeli. Mikä se sitten lieneekään.\nEilinen ukonilma olikin ollut niin raju, että oli hajottanut työmaalla tietokoneet (kuulin työkaverilta, kun itse olin tämän päivän vapaalla). Onneksi kotona ei hajonnut mikään je kerkesin kännykän kanssa karkuun, kun kuvatessa rysähti pään päällä.\nIlma on edelleenkin todella hautovan kuuma ja kostea. Toivottavasti huomenna vähän helpottaa, kun menen iltavuoroon. Iltavuorot on pahimpia helteillä.\nAiheet: Art Journal, Virkkaus\nJuuri, kun olin lähdössä töistä, ukonilma tuli päälle. Sama rytinä jatkui kotona ja kerrankin rohkenin seisomaan rappusilla ja kuvaamaan sitä. Todellakin, se oli aivan meidän kohdalla. Etenkin videon lopussa näkee, kuinka säikähdin, kun salama välähti ja ukkonen rysähti täsmälleen samaan aikaan. Silloin oli juostava sisälle puntit tutisten :) Vettä tuli kuin aisaa ja loppuvaiheessa vielä kovemmin. Ei kovin selvä video, mutta hurjalta tuntui seistä, kun ympärillä salamoi ja rytisee. Kovin olikin hautova ilma töissä ollessa, tukahduttava suorastaan ja tuntui, ettei henkeä saanut. No, nyt on ilma seestynyt ja ukkonen siirtynyt muualle. Mie muuten kerran tässä opettelin tämän puhelimen videokameraa käyttämään oikein ajan kanssa. Mistään en löytänyt ohjeita, mutta kokeilemalla löysin oikeat asetukset. Aiemmin pystyi kuvaamaan vain puolen minuutin pätkiä, mutta nyt niin pitkiä kuin haluaa. Videopostausta en ehkä meiltä viitsi tehdä, kun koko ajan pitää rykiä ja yskiä ja se se on ärsyttävää kuultavaa. Jossen sitten laita musiikkia siihen. Youtubella voi tehdä mitä vain. Jopa 3D videota. Nyt taidan lähteä syömään miehen eilen tekemää lihapiirakkaa. Sunnuntaita kaikille!\nTerveisin Sirutuuli klo 15.46 Ei kommentteja:\nJokohan olisi aika siirtyä eteenpäin tuolta olkkarin puolelta, nyt se on jo nähty. Kiitos kommenteistanne edellisiin.\nSiirrytään siis makkarin puolelle. Tämä olisi kyllä ihana askarteluhuoneenakin, koska on niin iso. Mutta se askarteluhuone ei ole ihana makkarina, on kokeiltu. Sinne ei sitten juuri muuta mahdu kuin sänky ja sängyn ympärillä ei mahdu kunnolla kävelemään. Ahdistava on oikea sana.\nTässä huoneessa taas on tilaa vähän liikaakin ja on laitettu muutakin kuin sänky.\nEn viitsinyt järjestää petin päällistä ja häiritä kissoja, etenkin Julialla näkyy olevan mukavaa :)\nVieläkin on nuo omatekemät pimennysverhot ikkunassa. Kohta onneksi voi jo vaihtaa kevyempiin verhoihin. Ja jotain muuta väriä kuin sinistä. Onhan sininen kyllä rauhoittava väri, toisaalta.\nTänne siirtyi vitriini kirjoineen.\nTelkkarin vieressä on taso tyhjänä. Siinä on miun kannettavan paikka, kun iltaisin ennen nukkumaanmenoa katselen askarteluvideoita. Lukeminen on vaihtunut askarteluvideoihin :)\nTäällä on myös tuo iso kaappi, jossa säilytän verhoja, liinoja, lakanoita, torkkupeittoja ym. Myös kausivaatteita roikkuu henkarissa täällä. Tuonne mahtuu tosi paljon tavaraa.\nTäällä on myös jotain, mikä sinne ei oikeasti kuuluisi. Mankeli ja mankelin alla silitystä ja mankeloimista odottavat...nyt tuo hyllykkö on taas täynnä niitä... Silityslauta on piilotettu ison kaapin ja seinän väliin. Siellähän se näkyykin :) Onpa hyvä piilo :)\nHaluaisin nämä askarteluhuoneeseen, mutta sinne ei mahdu.\nOven takaa löytyy lisää hyllytilaa.\nTulostin ja silitysvehkeet sekä joitain laatikoita (jotka pitäisi päällystää jotenkin) ja iskältä lainattuja kirjoja. Ja tuo hirmuinen pääkallo, jota käytän jumppakeppinä. Kissat pelkäävät sitä :)\nSiinäpä se. Nyt on taas kaikki kertaalleen näytetty :)\nTämä on niin pieni talo, ettei tässä paljon näyttämistä ole. Eikä oikein voi huonekalujakaan muutella enää paikasta toiseen.\nMakkarissa pitäisi varmaan unisieppari siirtää sängyn päälle, kun mie näen mitä kamalampia unia joka yö. Ihan hirveitä painajaisia, oikeasti jotain rumia isoja rottia, juoksen karkuun murhaajia ja viime yönä piileskelin jossain metsässä jotain ihme tyyppejä, jotka liikuskelivat pyssyjen kanssa. Huhhuh. Ei siinä paljoa lepäydy, kun joka yö juoksee jotain karkuun.\nArt jouranliin tein toissapäivänä uuden sivun (johon en oikein ole tyytyväinen, tulipahan tehtyä).\nLuulin sen olevan kesän lämpimin päivä ja 2,5 viikkoon ensimmäinen sateeton, vaan eipä ollut. Illansuussa alkoi satamaan kaatamalla ja jatkui eiliseen melkein puoleen päivään asti.\nEipä se selitystä kaipaa. Tuollainen siitä tuli.\nTänään alkaa olympialaiset. Avajaiset jää näkemättä, mutta joka päivä tulee jostain aamukymmenestä iltakymmenee ohjelmaa. Vai tuleeko peräti yöhön asti. Yleensä olen katsonut, etenkin kesäolympialaisia. En mie talvisellaisista niinkään välitä. Varmaan nytkin tulee katsottua silloin kun ehtii.\nTänään mie taas menen viettämään perjantai-iltaa töihin. Eipähän tarvi miettiä, mitä illalla tekee. Eikä tarvi miettiä viikonlopunkaan tekemisiä, se menee aamuvuoroissa. Milloinkohan miulla on seuraava loma?... Hah, kaksi viikkoa ollut loman jälkeen töissä ja tuntuu, että edellisestä lomasta on jo ikuisuus.\nTerveisin Sirutuuli klo 10.09 Ei kommentteja:\nAiheet: Art Journal, Makuuhuone\nIhana arvonta Hannelella blogissa: Askareita kotosalla.\nTerveisin Sirutuuli klo 16.07 Ei kommentteja:\nEilen illalla vielä rupesin järjestelemään lisää olkkaria. Arvatkaapa, mikä tänne sitten tuli... se kuntopyörä :o\nMies sanoi, että hän rupeaa polkemaan sillä, ei sitä saa viedä autotalliin (joka on kylmä talvella). Ei hän ainakaan eilen vielä polkenut. Enkä sen puoleen miekään... Mutta ehkä sitä tulee käytettyä, kun se olkkarissa kerran töröttää.\nNeulonta/virkkaussoppi siirtyi toiseen paikkaan myös. Ennen se oli sohvien välissä ja jotenkin puristuksissa siinä. Nyt on vähän väljempi.\n(siellä se kuntopyörä vilahtaa)\nTässä on nyt miun neulonta- ja virkkauspaikka.\nVähän siistin muutenkin tuota paikkaa, tyhjensin seinähyllyltä ylimääräisiä rojuja pois (jotka olin nostanut vitriinin päältä sinne) ja laitoin hyllystä roikkumaan tuon "viirinauhan".\nTänään olen jälleen päättänyt pitää leivontapäivän. Paistoin mokkapaloja ja sämpylätaikina on nousemassa (taas). Kun mie niin tykkään syödä näitä omatekoisia :)\nMokkapaloja söinkin jo kahvin kanssa ja täytyy sanoa, että hyvin onnistuivat. Tuli oikein kuohkea pohja.\nTäytynee vissiin lähteä katsomaan, joko taikina on noussut. Ja saisi tuoreita sämpylöitä kohta :)\nOn ne vaan niin hyviä verrattuna kaupan leipiin. Mie löysin hyvän sämpyläjauhon, taisi olla Sunnuntai Kaurainen sämpyläjauho. Ei yhtään ruisjauhoja mukana, miun vatsa ei siedä ruista yhtään. Aina saa katsoa tarkkaan kaikki leivät, ettei vaan ole ruista. Paitsi nyt olen löytänyt yhden ruisleivän, jota pystyn syömään ilman, että joudun kävelemään kaksinkerroin vatsakivusta johtuen. Eli ei koske yhtään.\nSe on Luomu Jälkiuunilimppuviipaleet. Ihanan meheviä ja lempeitä vatsalle. Ehkäpä siitä Luomusta on hyötyä.\nNo niin, mie mänen nyt ja seuraavalla kerralla lupaan laittaa jotain muita kuvia kuin näitä olkkarisellaisia. Moikka!\nTerveisin Sirutuuli klo 11.24 Ei kommentteja:\nAiheet: Leivonta ja ruoka, Olohuone\nOlkkarin pieni suuri muutos+jotain askarteluhuoneessakin\nMie jo luulin, että meidän huushollin sisustelut on sisusteltu. Pitkään aikaan ei pahemmin ole ollut kiinnostusta tehdä mitään, paitsi niitä pakollisia sähköpattereiden takia tehtyjä muutoksia.\nTänään se sitten iski. Ihan yhtäkkiä kuin salama kirkkaalta taivaalta. Kello on vasta puoli 12 ja kaikki tehty.\nMummon lipasto oli meidän makkarissa, samoin se ikkuna, josta olin haaveillut kauan. Ei tuntunut oikealta haudata niitä makkariin, jonka ovi on useimmiten kiinni ja pimennysverhot ikkunan edessä. Mieluummin katselen niitä välillä ja iloitsen niistä. Makkarissa niitä ei edes huomaa, kun nukkumaan menee.\nSiitä se sitten lähti. Ja olkkari valostui ihan hirveästi ja avartui yhtä paljon.\nMummon lipasto siirtyi vitriinin tilalle. Ja ikkuna siinä mukana. Ikkunan laitoin seinää vasten ja kiinnitin kulmaraudalla yläreunasta seinään. Ja samalla keksin koristeenkin siihen. Saman tien piti lähteä askartelemaan.\nMummon Ameriikan tädit pääsivät kaikki esille. Muistattehan, kun löysin mummon vanhan valokuva-albumin välistä nämä New Yorkin tätien kuvat? Tässä linkki sinne. Olipas vaikea löytää tätä postausta. Pitäisi vähän tarkempia otsikoita laittaa. Eihän niitä jälkikäteen muista, jos otsikko ei vastaa postausta.\nJokaiseen valokuvaan tein reijät ja laitoin narut sekä pitsit ala-sekä yläreunoihin. Keskimmäinen kuva piti liimata paremmin kehyksiinsä kiinni. Muuten ovat todella hyvässä kunnossa.\nIkkunan vieressä on mummo sisaruksineen nuorena.\nVitriini siiryi makkariin ja keinutuoli askarteluhuoneeseen. Ja kuntopyörä tönöttää keskellä eteisen lattiaa. Odottelen kantoapua, että sen saa autotalliin.\nNyt voi askarteluhuoneessa vaikka keinutella ja kuunnella radiota. Esim. lauantaina tulevaa Entisten nuorten sävellahjaa tai Lakattuja varpaankynsiä :)\nMie nimittäin kuuntelen ne aina, jos olen lauantaina kotona siihen aikaan (ellen ole iltavuorossa, onneksi harvoin olen). Samalla voi vaikka lukea tai olla vain.\nKeinun alle pitäisi vaihtaa pidempi matto.\nNyt te varmaan ihmettelette noita korivaunuissa olevia pehmoja? No, löysin ne vintiltä ja ne pitäisi viedä vanhemmalle tytölle. Siinä on Pipi-nalle ja Viki :) Pipi-nalle on ostettu joskus, kun tyttöä piti lähteä viemään lääkäriin (hänen ollessaan ihan pieni) ja se kulki aina lääkärireissuilla mukana. Viki taas on tytön mummin ja ukin entinen koira. Heillä oli oikeasti Siperian husky, jonka nimi oli Viki :)\nIhania muistoja tytölle :) (onhan miullakin lapsena saatu Susanna-nalle tallessa :) )\nTässä sitten samalla keksin uuden säilyttimen liimoille ja maaleille.\nTuo puulaatikko, olikohan se viinilaatikko? Taisi olla. En mie muista, mistä sen sain. Pitäisi taas penkoa vanhoja postauksia.... Sen saatte etsiä ihan itse, jos jää vaivaamaan :)\nOhhoh, puoli tuntia mennyt jo tämän kirjoittamiseen. Makkarin muutoksen ja esittelyn jätän toiseen kertaan.\nNyt täytyy käydä tekemään jotain muuta. Tietäis vaan, mitä.\nTerveisin Sirutuuli klo 12.04 Ei kommentteja:\nAiheet: Askartelusoppi, Olohuone, Tuunaus\nPerjantaina innostuin tekemään Art journaliin uuden sivun. Olin jo aiemmin piirtänyt kasvot ja maalannut taustan. Miulla ei ollut mitään hajua, mitä olin tekemässä. Kunnes löysin yhden valmiin tekstin ja siitä se sitten lähti.\nErilaisia kiiltokuvia, tulostettuja ruusuja, leimoja ja käsikuvaan pitsinpalanen hihansuuhun.\nMeidän pihan ruusut meni sateessa pilalle. Yhtään kuvaa en niistä saanut, kun sade hakkasi kukat hajalle. Ihastellaan ruusuja sitten näin ja kuvitellaan tuoksut mukaan. Tuo kasvokuva oli taas yksi harjoitelma, jonka värittelin vesipuuväreillä.\nTaustan tuputtelin semmoisella meikkivoiteen levityssienellä akryylimaaleilla ja omatekoisella suihkemaalilla. Päälle vetelin valkoista akryylimaalia, jossa joukossa paljon vettä. Vähän kuin valkovesipesu. Kuvat kiinnitin Mod podgella.\nEilen kävi ihan naurattamaan tämän kesän kanssa. Kerrankin laitoin caprit jalkaan ja koko aamupäivän mietin, vaihdanko pitkät housut, rupeaako satamaan jne. Oikein hyvä oli ilma, kunnes läksin autolla liikenteeseen ja pääsin vähän matkaa, rupesi satamaan kaatamalla. Ja miulla oli ne caprit jalassa :)\nOnneksi ei satanut sen enempää ja pärjäsin niillä vaatteilla. Otin kyllä reppuun vaihtovaatteet varuilta mukaan. Ei tarvinnut vaihtaa, vaan lämmintä oli.\nEi ole montaa kertaa tänä kesänä capreja voinut pitää. Ja sandaaleita en ole käyttänyt kertaakaan.\nNytkin onneksi näyttää aurinkoiselta. Capreilla meinaan pärjätä tänäänkin.\nOn tää kyllä ihme kesä.\nNyt ei muuta kuin kivaa sunnuntaita kaikille!\nTerveisin Sirutuuli klo 8.42 Ei kommentteja:\nEilen lyötiin ennätys. Nimittäin vesisateessa. Nyt on satanut eniten 50 vuoteen, olikohan se 188 mm :)\nJa kun se ennätys saavutettiin, tänään onkin ollut aurinkoinen päivä. Olen taas kuunnellut Radio Suomea/Etelä-Karjalan radiota. Sieltä kuulee aina näitä tuikitärkeitä asioita.\nToinen asia, joka miun mielestä onkin ihan supertärkeä, on Maria Guzenina-Richardsonin ajama asia. Eli vanhustenhoitoon on tulossa henkilöstömitoitukset! Myös kotihoitoon ovat miettimässä ratkaisuja. Hieno juttu! Ihan mahtavaa! Tämä uutinen sai miun sydämen oikein sykähtämään ilosta, hienoa Maria!\nVanhustenhoito on miun sydäntä lähellä, teenhän sitä työkseni, kutsumuksesta.\nPäätin nyt sitten paljastaa suoraan, mitä työtä teen :) Ihan sama. Jos joku tunnistaa, terve vaan :)\nTänään sain siskon toisen taulun valmiiksi.\nNyt riittää vähäksi aikaa nämä väkerrykset, kun silmissä vilistää pari päivää näiden tekemisen jälkeen :)\nTänään olen myös leiponut sämpylöitä sekä pellillisen mustikkapiirakkaa (viime vuotisista mustikoista).\nOlen jo pitkään tehnyt laiskan naisen sämpylöitä: levitän taikinan pellille, leikkaan pizzaleikkurilla osiin ja voitelen vedellä. Ei tarvi siivota pöytiä :)\nMustikkapiirakka on tehty ihan perinteisesti:\nMitenköhän käy mustikoiden? Saakohan niitä tänä vuonna ollenkaan. Täällä on kuulemma raakoja vielä ja milloinkohan sitä ehtii mustikoita poimimaan...Kahden viikon kuluttua olisi vapaa viikonloppu, sataakohan silloin? Onkohan niitä enää? Vai onko se mentävä töiden jälkeen?\nVoi jestas. Onpas hankalaa. Ei ole ennen ollutkaan näin hankalaa. On vaan menty ja kerätty.\nNyt mie toivottelen kaikille mukavaa viikonloppua! Miulla menee iltavuoroissa, eipä tuo haittaa.\nAiheet: Art Journal, Leivonta ja ruoka, Mandalat ja muut sen tyyliset, Päiväkirja\nSe ois sitten 700:s postaus, jos ei lasketa niitä, jotka joskus poistin lisätilatarpeessa.\nJa vuorossa askarteluhuoneen uusi järjestys. Ei siellä mitään ihmeellistä ole ja kuntopyöräkin viskataan suosiolla autotalliin, kunhan vanha varaajan rotisko on noudettu. Jo viime viikolla sen piti hävitä, vaan siellä se vielä nököttää ja on tukkona. Tarkoitus olisi saada tila autolle sinne. Ajateltiin nyt kerrankin käyttää autotallia autotallina, eikä romuvarastona. No, joo poikkesin taas aiheesta :)\nAskarteluhuoneessa on vain askartelupöytä ja vaatekaapit (+tuoli, tietenkin):\nPakastin ja kampauspöytä sekä ompelutarvikkeille äitin vanha vaunu:\nKuntopyörä tukkii koko huoneen. Autotallin nurkkaan se mahtuu paremmin, vaikka siellä auto olisikin.\nToisessa suunnassa on vain lipasto ja vaatehuoneen ovi:\nKyllä se on pieni huone. Ei sinne muuta mahdukaan. Mutta inspiroiva tila se on. Tuolla mie voin kuluttaa aikaa vaikka kuinka, eikä ajan kulumista edes huomaa. Kaikkein mukavinta on näpertää jotain ja samalla kuunnella radiota.\nEnnen miulla oli askartelutuolina sellainen pinnatuoli, mutta ei se pidemmän päälle ole hyvä. Kunnon tuoli se olla pittää. Iskän kanssa tehtiin vaihtokaupat ja sain tuon punaisen. Siinä on tosi hyvä istua ja askarrella.\nSeinien tapetoinnista mie olen puhunut jo kauan. Edelleenkin se on tekemäti. Helpompi olisi repiä vanhat tapetit pois ja maalata. Mies ei vaan suostu.\nHuvittavaa, kun kaikki seinätkin on lätkitty täyteen säilytyskalustoa :)\nMutta kun joka paikassa on niin vähän kaappeja ja säilytystilaa.\nTää on kyllä melkein miun lempparihuone. Tai ehkä se keittiö on lemppari, en tiedä, jompikumpi.\nTiedättekö, en mie turhaan narissut tuosta vesisateesta. Täällä on satanut toiseksi eniten 50 vuoden sisällä. Eli todella paljon. Tänäänkin satoi melkein puoleen päivään asti kaatamalla. Nyt on pouta, mutta kolea, syksyinen ilma. Eräs ihminen sanoi tänään, että kohta saadaan kulkea veneellä :)\nHauskaa, saataisiinkohan me kilsakorvaukset veneen käytöstä?! Moposta ja polkupyörästä voi saada :)\nKuten tottakai myös autosta. Minkähänlaisen veneen sitä hommaisi, olisikohan sellainen tuulilasivene hyvä, vai riittäisiköhän pelkkä kumivene :)\nLappeenranta, Suomen Venetsia :)\nTerveisin Sirutuuli klo 16.06 13 kommenttia:\nMihin hävisi kesä? Tuliko jo syksy? Ihan syksyltä nimittäin tuntuu, vettä on tullut jo toista viikkoa yhtä soittoa. Ja seuraavat 10 päivää näyttää samalta ainakin Forecan mukaan. En mie ilmoista haluaisi valittaa, mutta kun tuntuu niin ankealta, kun ajattelee koko pitkää syksyä, joka jatkuu samanlaisena harmaana, vetisenä ja ankeana. "Hyvässä" (eli pahassa) lykyssä talvikin voi olla vielä tätä samaa.\nOnhan niitä tietysti isompiakin harmeja olemassa, kuten meilläkin on ollut, mutta paremmin niitä mutkia ja notkoja jaksaisi, jos saisi auringosta vähän energiaa, aurinkoihottuman lisäksi. Sen ihottuman mie kerkesinkin jo saamaan, energiaa en :)\nJaksaisi töitäkin paiskia paremmin, kun aurinko välillä paistaisi. Tai voisi istua pihalla, nyt ei vaan voi.\nMuistattekos vielä, kun mie vaihdoin lomalla järjestystä täällä? Ja purin rautasohvan palasiksi ja kokosin sen takaisin? Nyt mie laitan niitä kuvia tähän, vaikkakin yhden verhon ompelu on vielä vaiheessa. Eli täysin aloittamatta.\nVähän hassusti meillä on kolme sohvaa olkkarissa. Tässä voi vaikka makoilla ja lukea, tämä sohva piti siirtää askarteluhuoneesta pois, kun patteriin pitää saada sähköpatteri roikkumaan. Ja kissojen kiipeilypuu vaan olla möllöttää niiiin hienona, että :)\nVoi lukea vaikka sisustuslehtiä tai -kirjoja, joita miulle onkin kertynyt muutama tuohon maalattuun perunalaariin. Ja kuten huomaatte, käänsin oven valkoisen puolen esiin.\nAika täyttähän täällä meillä on... mutta kun en raaski luopua mistään. Tästä näkyy maalatut kaapit ja tuo alaosa, johon pitäisi ommella verhot. Jäi lomalla tekemättä... Ylihuomenna miulla on kahden päivän vapaat, jospa sitten...\nTästä suunnasta näkyy olohuoneen oleskelu/telkkarin katselupuoli.\nAlimmainen matkalaukku on täynnä lehtiä ja todella painava. Sitä retuuttaessani toisesta päästä olkkaria, sanka irtosi. Pitäisi sekin joku päivä korjata...\nKyllähän tuota pientä tekemistä olisi, kun vaan joskus muistaisi :)\nSitten toiseen tai siis kolmanteen aiheeseen. Sisko tilasi miulta kaksi taulua. Kaksi päivää tätä väänsin, mutta valmiiksi sain. Toinenkin pitäisi vielä tehdä, mutta voipi mennä aikaa seuraavaan. Saapi nähdä.\nIhan kiva näitä on tehdä ja kiva katsella valmiina. Jotenkin rauhoittavia.\nAiemmin, kun tein tämäntyylisen pienempänä (tämän koko on A3), joku sanoi miulle, että se muistuttaa Mandalaa. Linkissä kerrotaan, mitä se tarkoittaa (en tiennyt, ennenkuin googletin) ja kuvahaulla voi etsiä kuvia niistä. Aika jännä juttu.\nLainaus sivulta Mandalatalo:\nMandalan tarkoituksena on eheyttää ja tasapainottaa ihminen kokonaisuutena. Yleisimmin mandalaa käytetään meditaation tai hiljentymisen tukena, mistä johtuen mandala edustaa myös ihmismielen valaistumisen symbolia.\nAika mielenkiintoista. Ja aika jännältä tuntuu, kun katsoo näitä valmiita ympyröitä. Ehkä ne jollain tavalla tosiaan tasapainottavatkin. Vaikkei miun tarkoitus mitenkään ollut tehdä mitään sellaista. Kun en ollut edes kuullut Mandaloista mitään. Kaikkea sitä oppii :)\nKivaa viikkoa teille! Toivotaan, että kesä edes piipahtaisi täällä Suomessakin joku päivä :)\nTerveisin Sirutuuli klo 17.00 7 kommenttia:\nAiheet: Art Journal, Mandalat ja muut sen tyyliset, Olohuone\nPahimman luokan säikähdyksellä selvittiin tällä kertaa, mutta tiukoille se otti. Olisi saattanut käydä toisinkin, mutta nyt on kaikki ok.\nMiulla alkaa loma lähennellä loppuaan. Huomenna pitäisi mennä töihin, ei yhtään kiinnostaisi. Auto olisi pitänyt siivota, yhdet verhot ommella... ja varmaan jotain muutakin. Ei paineita, kerkiihän tuota töissäolessakin. Vähän hitaammalla tahdilla, mutta kuitenkin.\nNyt sitä miettii, että olisipa ollut vielä ensi viikko palkatonta... kuten viime kesänä. Vaan jos olisin sen ottanut, ei olisi varaajaa varmaan vieläkään. No, olkoot. Mennään töihin ja odotellaan seuraavaa lomaa, joka on joskus. Se hyvä puoli työnteossa ainakin on, että töistä on kiva tulla kotiin :)\nJa vapaapäivät on kivoja :) No, on siellä paljon muutakin hyvää, mutta nää on ne parhaat :)\nTaidan laittaa sittenkin tähän viimeisimmän Art jounal-sivun, vaikka meinasin, etten laita...\nAina, kun piirrän tai oikeasti maalaan jotain, en oikein uskalla kenellekään sitä näyttää. Ja nyt mie näytän sen monelle... huh.\nSiis kyllähän niissä kaikissa miun maalaamia juttuja on, mutta piirtäminen on kaikkein vaikeinta miulle.\nTytön kasvot on nimittäin miun piirtämät, vartalo on leikattu papereista, helma nauhasta käsin ommellen rypytetty ja liimattu paikoilleen. Puu on leikattu paperista ja lehdet erilaisista skräppipapereista lävistimellä leikattu ja liimattu yksitellen paikoilleen. Kukat ja linnut leimattu, vaaleanpunaiset ja siniset kukat jotain askartelukoristeita.\nPitää vielä harjoitella kasvojen piirtämistä...\nNyt ei muuta kuin mukavaa sunnuntaita!\nTerveisin Sirutuuli klo 9.47 8 kommenttia:\nTaas meitä koetellaan. Kohta pitäisi taas sairaalaan lähteä vierailulle. Tätä menoa pitäisi saada jo jonkinlainen kanta-asiakaskortti, hah. No, ei paljon naurata. Ei sitten yhtään.\nMiksi taas? Ei jaksa ymmärtää.\nKolme vuotta jo tälläistä. Pelkkiä takapotkuja, suruja ja murheita. Ollaan tämän kaiken keskellä kuitenkin yritetty pyristellä ja löytää pieniä hyviä asioita, mutta kohta ei enää löydy mitään. Eikä jaksa etsiä. Kun kuitenkin ne kaikkein tärkeimmät ja suurimmat murheet on niitä, joissa ei mitään hyvää ole.\nJos jollain on suurin murhe, ettei pääse juhlimaan (baariin) ja meillä tämän luokan murheet, sanoisin, että elämä on epäreilu.\nMahdetaan me olla pahoja ja huonoja ihmisiä, kun jatkuvalla syötöllä heitetään, suoraan sanottuna, paskaa niskaan. Ja kuitenkin yritetään olla enemmän hyviä, kuin pahoja.\nKyllä tässä alkaa olla jo yhdelle perheelle ihan tarpeeksi...\nTerveisin Sirutuuli klo 10.15 9 kommenttia:\nNimittäin siltä se tuntuu, joka kerta, kun keittiöön menen. Laitan tähän nyt kuvia maalauksen tuloksista ja ennen-kuvia.\nHaha, aloitinkin kaikkein vaikeimmasta :) Tästä suunnasta ei varmaan olekaan kunnollista kuvaa...\nLöysin yhden, joka on aika keltainen. Muistan, että kamerassa oli asetukset päin mäntyä. Huomasin vasta jälkikäteen. Ja laiska kun olen, en viitsinyt uusia kuvia ottaa.\nJa sitten tämä, mistä yleensä aina otan keittiökuvat.\nJa sitten kaikkein harvinaisin suunta. Löytyyköhän tästä suunnasta mitään vanhaa kuvaa...\nLöytyi yksi :) Harvoin tulee kuvattua tästä suunnasta. Jostain kumman syystä (tiskejä pöydällä, kenties)\nKyllä se vähän muuttui. Mutta oli tästä maalaushommasta ihan oikeasti hyötyäkin. Kaapit saivat jatkoaikaa. Nimittäin keittiö on tehty v. 1995 ja ovet olivat todella huonossa kunnossa, siis nuo puuosat. Tai siis yksinkertaisesti likaiset. Olen yrittänyt niitä jynssätä millä milloinkin, mutta en ole koskaan saanut puhtaaksi, vain hiomapaperilla ne liat sai pois. Oli näistä kyllä suojalakkauksetkin kuluneet. Joten yhtä paljon oli hyötyä kuin silmälle iloa.\nJoskus aikoinaan mietiskelin, että reunukset olisi tosi kivat vaaleansinisenä. Onneksi ei silloin maalattu! Kaikkein neutraalein ja pitkäikäisin (kyllästymisen kannalta) on valkoinen. Mies ehdotti joskus hopeanharmaata (ei kiitos).\nKeskiosat näyttävät valkoisia reunuksia vasten puhtaammilta ja luonnossa niissä on vähän semmoinen kermainen sävy. Oikein hyvä. Tykkään!\nKeskiosille ei siis ole tehty mitään, paitsi pesty :o)\nSe on sitä valkoisen maalin taikaa :)\nTerveisin Sirutuuli klo 9.26 13 kommenttia:\nKatselin tässä eräänä päivänä Jennibellien videota, jossa hän teki kirppislöydön kalenterin kansista itselleen matkapakkausta Art journaliin. Miulla pälkähti päähän, että vintillä on sellaiset kannet. Kaksi kertaa saman päivän aikana kävin penkomassa vinttiä. Ja voin sanoa, ettei se ole mikään helppo homma, etsiä neulaa heinäsuovasta. Vintti on koko talon kokoinen ja melkosen täynnä tavaraa. Mie muistin sen verran, että ne kannet on olleet pahvilaatikossa. Ja laatikostahan ne löytyivät, kun aikani pengoin (enimmäkseen siellä on jätesäkkejä ja muovikasseja). En mie semmoista matkapakkausta tarvi, kun en mie missään käy. Mutta ajattelin tehdä päivyrin ilman kalenteria töihin. Muutama päivä siihen meni, kun leikkasin viivotettuja papereita ja välilehtiä sekä reijitin niitä muiden hommien lomassa.\nKansien välissä oli muuten vuoden 2002 kalenteri sisällä :) Ja työvuoroja niiltä ajoilta, sekä ennustajan kirjoituksia irrallisella paperilla. Pääsin nimittäin tuolloin synttärilahjaksi ennustajalle :)\nKansille en tee mitään, vaikka mies sanoi, että pitäisi nekin tuunata.\nLaitoin nauhan päähän kristallin meidän kruunusta, että voi laittaa ns. kirjanmerkiksi.\nNoita papereita viivotin ison pinon. Tuohon voi laittaa päivän työt, ajat ja kilometrit.\nJokainen välilehti on erilainen. Osaa papereista oli jäljellä vain sen verran, että riitti yhdeksi välilehdeksi, osaa en ollut vielä käyttänyt mihinkään.\nYlärivin keskimmäistä paperia kamera ei suostunut tarkentamaan, ei sitten millään. Olikohan liian vilkasta sille. Valkoisella pohjalla tummanpunaisia pikkupilkkuja.\nVälilehdet on oikeastaan kartonkia. Kestävät paremmin käytössä. Noihin ulokkeisiin vai miksi niitä sanotaan (esim. tuo wyzåäö) laitoin teippiä molemmin puolin suojaksi ja vahvikkeeksi.\nTaas se nähtiin. Mitään ei kannata heittää pois, kun ei koskaan tiedä, milloin sitä tarvitsee. Jep. Mie en heitä tästä lähin mitään menemään. Yhden rahapussin heitin tuossa keväällä ja nyt olisin halunnut sen ottaa käyttöön. Ainakaan en sitä mistään löytänyt, vaikka monta kertaa olen etsinyt.\nKeittiön ovet on nyt maalattu. Mieshän se maalasi ne enimmäkseen. Mie maalasin vain pari ja työpöytien reunukset. Tein näitä muita kotihommia samaan aikaan (siis ihan oikeita kotihommia, eikä vain askarteluja :) )\nKuvia luvassa huomenna tai ylihuomenna, kunhan ovet saadaan paikoilleen, kaaos hallintaan ja siivous pois alta. Pakko on siivota ennen töiden alkua, on se jotenkin mukavampi mennä töihin, kun on kotona siistiä ja puhtaita mattoja ei viitsi laittaa likaisille lattioille.\nNyt mie ryystän kahvia ja lähden kurkkimaan blogeja, moikka!\nTerveisin Sirutuuli klo 9.14 2 kommenttia:\nMaalausurakka jatkuu edelleen, vielä 7 ovea jäljellä (yhteensä on 21!). Työpöytien reunukset on myös maalattu. Kyllä tässä jo voiton puolella ollaan.\nTässä maalin kuivumista odotellessa tein kaksi kaulanauhaa valmiiksi. Suurimman osan olin virkannut jo maanantaina Punkaharju-reissulla autossa. Entinen nauha oli jo likaantunut ja oli sillä tavalla tehty, ettei voinut pestäkään. Nyt tein kaksi, joita voi vaihdella halutessaan. Enkä tehnyt vitivalkoista, joka herkästi likaantuu. Limen värinen on blogiarvonnasta voitettua lankaa ja toinen on Lidlistä ostettua.\nUuden kellonkin hommasin, kun entinen tipahti asvaltille ja meni rikki. Entisessä oli sellainen klipsutin, jossa kello roikkui. Nyt laitoin turvallisesti avainlenkkiin. Eipähän enää tipu.\nDimanginkin liimasin koristeeksi :)\nEntisestä kellotaulusta kyllä tykkäsin enemmän. Mutta kun se tipahti asvaltille, jouduin laittamaan teipin suojaksi, eikä siitä oikein tahdo nähdä aikaa. Samasta firmasta olisi saanut kullanvärisen, en huolinut. Tilasin sitten toisesta firmasta.\nTässä ja tässä juttua vanhasta kellosta.\nNäillä pärjää nyt jonkin aikaa. Olen todellakin pitänyt tuota entistä kelloa töissä ja vähän muuallakin. Se on kuin koru, joita en saa töissä pitää. Näissäkin nauhoissa on turvalukitus niskassa, jos joku kiskaisee nauhasta, se lukko aukeaa, enkä kuristu.\nNasu ottaa lunkisti tänään. Koskaan en ole sitä keinutuolissa nähnyt, Julia joskus kyllä makoilee siinä. Nyt, kun pestyt matot on vielä kosteita ja ulkona on sadellut vettä, laitoin pitkän maton keinun päälle kuivumaan.\nTämä matto löytyi pihavajasta, kai sillekin jotain käyttöä löytyy jostain. Ehkäpä vaikka askarteluhuoneesta.\nTerveisin Sirutuuli klo 17.26 3 kommenttia:\nIhana arvonta Hannelella blogissa: Askareita kotos...\nOlkkarin pieni suuri muutos+jotain askarteluhuonee...


Kaupunkikoirat ovat pelokkaampia kuin maalaisserkkunsa – rotujen välillä suuria eroja – Päivän Lehti\nLifestyle\t28.2.2020 08:03 Päivän Lehti\nPennun puutteellinen totuttaminen erilaisiin tilanteisiin ja ärsykkeisiin oli voimakkaimmin yhteydessä sosiaaliseen pelokkuuteen. (Kuva Helsingin yliopisto)\nKaupunkimainen elinympäristö on tutkimuksen mukaan yhteydessä koiran sosiaaliseen pelokkuuteen.\nLEMMIKIT Pelokkuus on yleisimpiä koirilla esiintyviä käytöshäiriöitä. Tunteena pelko on normaali ja elintärkeä reaktio, joka auttaa yksilöä selviämään uhkaavista tilanteista. Pelokkuudesta puhutaan käytöshäiriönä silloin, kun pelko on liiallista ja häiritsee koiran elämää.\nLiiallinen pelko voi haitata merkittävästi koiran hyvinvointia, ja sen tiedetään myös heikentävän koiran ja omistajan välistä suhdetta. Koirien sosiaalinen pelko liittyy erityisesti vieraiden ihmisten ja koirien pelkoon.\nJo aiempia tutkimuksia tukien sosiaalinen pelokkuus osoittautui olevan muita yleisempää steriloiduilla nartuilla ja pienikokoisilla koirilla. Koon ja sukupuolen lisäksi myös liikunta liittyy pelokkuuteen. Pelokkaat koirat liikkuivat rohkeita vähemmän, ja niiden kanssa harrastettiin merkittävästi harvemmin.\nProfessori Hannes Lohi Helsingin yliopistosta pohtii, onko kyseessä syy vai seuraus.\n– Erot eri rotujen välillä vahvistavat näkemystä siitä, että geenit vaikuttavat osaltaan pelokkuuteen samoin kuin moniin muihin mielenterveysongelmiin. Tämä kannustaa meitä jatkotutkimuksiin etenkin perinnöllisyyden osalta. Kaiken kaikkiaan tämä tutkimus antaa meille työkaluja parhaan ystävämme hyvinvoinnin parantamiseksi, Hannes Lohi summaa.\nTutkimus on osa laajempaa akatemiahanketta. Professori Hannes Lohen tutkimusryhmä toimii Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisessä ja lääketieteellisessä tiedekunnassa sekä Folkhälsanin tutkimuskeskuksessa.\nLue seuraavaksi Henkilöauto ohitti koulukyydissä olleen tilataksin vaarallisesti – onneksi koululaisia ei ollut enää kyydissä