Kirjoitukset | Aino Kanniainen\nJo on aikakin Kolumni Warkauden lehti 19.10.2021\nSote-uudistuksen monivaiheinen ja pitkä taival on vihdoinkin tulossa toteutusvaiheeseen. Heti joulun pyhien ja Uuden Vuoden jälkeen on tuossa tuokiossa edessä aluevaalien ennakkoäänestys 12.-18.1.2022 ja varsinainen äänestyspäivä on 23.1.2022. Pohjois-Savon hyvinvointialueen valtuustoon tulee silloin valituksi 69 valtuutettua.\nKysäisin kokeeksi juuri äänestysikään tulleelta tyttärenpojaltani, mitä ajatuksia sana aluevaalit herättää. Vastauksena sain: ”En hirveesti uudistuksesta kyllä tiedä, että en oikein osaa vastata. Pitäisi melkeen ottaa vähän selvää asiasta, ihan sivistyksenkin\nkannalta”. Siksipä kirjoitan tästä aiheesta.\nEdessämme on yksi Suomen historian suurimmista ihmisten arkeen, hyvinvointiin ja turvallisuuteen vaikuttava rakennemuutos. Sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyy kunnilta ns. suuremmille hartioille eli maakunnallisille hyvinvointialueille.\nUudistuksen voi nähdä uhkana tai mahdollisuutena. Se, miten tämä toteutetaan, ratkaisee, kumpi toteutuu. Uudistus vaikuttaa merkittävällä tavalla myös kuntien toimintaan ja talouteen. Tekemistä riittää kunnissa jatkossakin mm. varhaiskasvatuksen, esi- ja perusopetuksen, kulttuuri- ja teknisen toimen sekä elinkeinopalveluiden tuottamisessa. Alueen elinvoimaa on tärkeä vahvistaa niin kuntien omana työnä kuin naapurikuntien ja koko Pohjois-Savon alueen yhteistyönä.\nUudet aluevaltuustot tulevat olemaan muutoksen airuita ja paljosta vastuussa. Kuinka käytettävissä olevilla rajallisilla talousresursseilla turvaamme mahdollisimman laadukkaat palvelut koko alueelle? Siinäpä iso kysymys, joka vaatii laajaa kokonaisuuksien hallintaa. Aluevaltuutettujen on hahmotettava oman lähialueensa ja koko Pohjois-Savon palvelujen tarpeet, jossa niin yliopistollisen erikoissairaanhoidon, Varkauden ja Iisalmen sairaaloiden sekä kuntien terveyskeskusten ja sosiaalipalveluiden toiminnot luovat toisiaan tukevan kokonaisuuden. Kaikkea ei ole järkevää keskittää samaan paikkaan.\nPalveluiden järjestämisessä paras lopputulos tulee lähdettäessä ihmisten arjen tarpeiden tasolta. Lähipalveluiden vahvistaminen ja saumaton yhteistyö sosiaali- ja terveyspalveluiden kesken on se avain, jolla monien vakavampien ongelmien kehittymistä voidaan ehkäistä, jarruttaa ja hoitaa nopeimmin. Ennaltaehkäisy on tehokkainta sosiaali- ja terveydenhuoltoa. Hoitotulos on parempi, mitä nopeammin apua saa. Nykyisellään esimerkiksi terveyskeskuslääkärin lähetteellä jonotus erikoislääkärin\nvastaanotolle voi venyä useamman kuukauden mittaiseksi. Ajanvarausjonossa sairaudet\nharvoin paranevat. Kipujen ja epävarmuuden kanssa odottavan aika on pitkä. Jonotusaikoja kunkin alan erikoisosaajille voisi lyhentää myös yksityisen puolen palvelusetelikäytäntöä hyödyntäen ja kehittäen. Valinnan mahdollisuuksia on oltava jatkossakin.\nAluevaltuustot tulevat päättämään merkittävistä asioista, joiden vaikutukset ulottuvat koko elämäämme syntymästä kuolemaan ja kaikkeen siltä väliltä. Jokaisen on jatkossakin voitava luottaa, että apua saa tarvittaessa, onpa kyseessä terveyden- ja sairaanhoidon tai sosiaalityön tai pelastuslaitoksen palveluiden tarve. Järjestelmästä on luotava sellainen, että avun saaminen on vaivatonta, oikea-aikaista ja tarpeenmukaista.\nLeppävirran kunnanhallituksen jäsen ja elinkeinotoimikunnan pj Kesk.\nKriisissä on myös hyvän siemen WL kolumni 5.1.2021\nVuosi vaihtui erilaisissa tunnelmissa kuin mihin olemme tottuneet. Kukapa olisi vuosi sitten aavistanut, millainen vuosi koko ihmiskunnalla on edessä. Muistan, kuinka lapsena ajattelin sodan olleen kaukana menneisyydessä. Nyt ajattelen, että eihän noistakaan ajoista niin kauaa ole. Työssäni suomalaisten elämäntarinoiden ja -kohtaloiden äärelläeteeni on avautunut näköala kansamme historian raskaisiin vaiheisiin ja niistä selviytymisen voimaan. Suomen ihme on ollut talvisodan henki, joka yhdistikansaa yhteisen uhan edessä. Nykyinen elintasomme, koulutusmahdollisuudet ja sosiaaliturva ovat kansainvälisesti vertailtuna huippuluokkaa. Kiitos edellisten sukupolvien sinnikkyydestä luoda meille hyvät lähtökohdat.\nOlen miettinyt, kuinka ihmeellistä on nyt itse elää todeksi koko ihmiskuntaa koettelevaa kriisi -aikaa, joka tulee aikanaan jäämään historiankirjoihin. Jokaisella sukupolvella\non omat vastuunsa kannettavanaan. Maailmanlaajuisen pandemian alkutarinan jo tunnemme. Viime kevättalvella korona pysäytti lähes koko yhteiskuntamme. Kuin ihmeen kaupalla Pohjois-Savossa ainakin toistaiseksi tartunnat on saatu pysymään perustasolla.\nVastuullista toimintaa ja roppakaupalla onnea. Virus on salakavala. Siihen,\nkuinka tilanne jatkuu ja lopulta saadaan hallintaan ja kokonaan voitettua,\nvoimme jokainen omalla toiminnallamme tai paradoksaalisesti toimintaamme\nJos koronarajoitusten aika on ollut raskaskin, on se myös pysäyttänyt näkemään ja arvostamaan asioita, jotka liian usein ovat tuntuneet itsestään selviltä. Perhe, ystävät,\ntyökaverit, naapurit ja jopa sattumalta kohtaamamme ihmiset, työ, luonto, terveys,\nturvallisuus ja koko yhteiskuntamme näyttäytyvät kiitollisuuden aiheina. Kriiseillä\non taipumus tuoda myös jotain hyvää kuten kirkastaa asioita, jotka luovat\nkestävää pohjaa onnellisuudelle. Albert Einsteinin sanat sopivat myös tähän\naikaan: ”On kaksi tapaa elää: elää niin, että mikään ei ole ihmeellistä, tai\nniin, että kaikki on ihmeellistä”.\nOlen aistinut ihmisten kokevan hiljaista stressiä ja väsymystä koronakriisin pitkittyessä. Yksi tärkeä osa jaksamista on saada puhua siitä, miltä tuntuu. Kun väsyttää, on etsittävä voimaa antavia ajatuksia ja asioita. Kun kaipaa vaihtelua ja toisten kohtaamista, voi etsiä tähän tilanteeseen sopivia terveysturvallisia mahdollisuuksia. Ihmiset ovat kekseliäitä. Vaikeana aikana muisto paremmasta\neilisestä antaa toivoa ja voimaa tavoitella parempaa huomista. Kärsivällisyys\nToki olen pohtinut, miten kohtaamisten väheneminen tulee vaikuttamaan lapsiimme ja nuoriimme. Millaisia pidemmän ajan haitallisia vaikutuksia korona-ajalla tulee olemaan ja kuinka niitä voidaan välttää. Juuri kun jäyhä kansamme on vähitellen oppinut puhumaan, halaamaan ja näyttämään tunteita, joudummekin välttämään kohtaamisia. Meille aikuisille kaksikin vuotta on lopulta lyhyt aika. Lasten elämässä se on kuitenkin pitkä aika kehityksellisessä mielessä. Ydinkäsitys maailmasta, ihmisistä ja itsestä muodostuvat silloin.\nPsykoterapeutti Kunnanhallituksen pj Kesk. Leppävirta\nVarautuminen luo turvaa Kolumni WL 7.7.2020\nVarmaan moni kanssani on ajatellut Suomen olevan\nesimerkillinen maa monessa suhteessa. Ja niinhän se onkin. Onhan Suomi maailman\nonnellisin maa jo kolmannen kerran peräkkäin YK:n onnellisuusraporin mukaan. Valtion\njohdolle kuuluu aito kiitos siitä, kuinka Suomi reagoi pandemian suhteen.\nKoronaepidemia ei päässyt hallitsemattomasti leviämään ja nyt olemme\nvalmiimpia, mikäli mahdollinen toinen aalto tulee. Lasku toki on kova. Ihmisten\nterveys ja henki ovat vieläkin arvokkaammat.\nKoronakriisi on ainakin minut saanut ajattelemaan, kuinka\nhyä maa Suomi on. Saavutuksia, joita itsenäisyyden ajalla eri sukupolvet ovat\ntinkimättömästi tehneet maamme hyväksi, on tärkeä vaalia ja kehittää\nedelleenkin. Kaukaisena Pohjolan maana omavaraisuus on ollut Suomen elinehto. Kansamme\nhistoriaan liittyy monia kipeitä tapahtumia. Tämä on opettanut varautumista\nikäviin, ennalta arvaamattomiin tapahtumiin ja kriiseihin. Maanpuolustuskurssin\nsuorittaminen antoi itselleni kattavan kuvan yhteiskunnan\nkokonaisturvallisuudesta ja eri toimijoiden varautumisesta häiriötilanteisiin\nja poikkeustilanteisiin. Turvallisuudestamme huolehditaan monin eri tavoin jopa\nVaikka Suomi on varautunut monin tavoin häiriötilanteisiin, en voi\nvälttyä kysymykseltä, onko pitkään jatkunut suhteellisen seesteinen vaihe\nluonut jopa liiallistakin turvallisuudentunnetta ja huolettomuutta. Pandemian\nedellyttämien suojavarusteiden tarve toi esille kotimaisen tuotannopuuttumiseen liittyvän riskin. Kriisitilanteessa ruuan omavaraisuus on yksi\ntärkeimmistä asioista. Ilmastonmuutos voi tuoda eteemme myös säiden\nääri-ilmiöitä ja sen myötä erilaisia kriisitilanteita. Päivö-myrsky muistutti taas\nluonnonilmiöiden voimasta ja sähköverkon haavoittuvuudesta. Koronakriisi osoitti, että valtion tulee\narvioida huoltovarmuutemme ajantasaisuutta veden, sähkön, ruuan, lääkkeiden ym.\nosalta jopa globaalien uhkatilanteiden varalta.\nKoronan aiheuttama lisälasku tulee lisäämään jo ennestään\nkuntien tiukkaa talouspainetta. Päätöksentekijöiltä edellytetään linjakkuutta\nja kokonaisvaltaista harkintaa myös näissä olosuhteissa. Nyt jos koskaan myös\nyksittäisen kuluttajan valinnoilla ostaa kotimaisia ja paikallisia tuotteita on\nmerkitystä. Pienistä puroista syntyy\nsuuri virta oman alueen elinkeinotoiminnan ja yritysten täällä säilymisen\nTavallisessa arjessa on paljon hyviä asioita, joista\ntulee helposti itsestäänselvyyksiä ja tavoittelemme aina vaan enemmän ja\nparempaa. Ihmisen luonto vaan on sellainen. Niin henkilökohtaisessa elämässä\nkuin kansallisen tai globaalin kriisin uhatessa tai toteutuessa aiemmat hyvät\nasiat nousevat arvoon arvaamattomaan. Koronakriisin rajoitustoimet, vaikka ne\nkipeästi ovat monia kohdanneetkin, osoittivat sananlaskun ”ei niin pahaa, että\nei jotakin hyvääkin” olevan totta. Moni on kuvannut koronakevään antaneen\nkiireetöntä aikaa, vahvistaneen läheisten ihmissuhteiden merkitystä sekä\nsyventäneen näkemään sitä, mikä elämässä lopulta on tärkeintä.\nKaiken lopuksi antiikin ajattelija Plutarkhoksen ajatus\nsopinee tähänkin aikaan:” On hyväksi mielenrauhalle, jos ei-toivottujen\nasioiden sattuessa emme lakkaa näkemästä kaikkea sitä, mikä elämässämme on\nhyvin ja mukavasti, vaan annamme niiden sekoittua, jolloin huonompi liukenee\nnnelmia - Kolumni Warkauden lehdessä 25.5.15\nKeski-Savossa kävimme vaalit poikkeuksellisen mielenkiintoisissa asetelmissa. Kari Rajamäen ja Katri Komin poisjääminen jättivät suuren aukon Varkauden seudulle - millaisilla hartioilla jatkossa alueen asioita viedään eteenpäin? Olen vilpittömän iloinen Matti Semin (VAS) läpimenon puolesta. Ilman hänen valintaansa Kuopion eteläinen osa olisi jäänyt kokonaan ilman oman seutukunnan edunvalvojaa. Onnea erityisesti Matille ja kaikille muillekin ehdokkaana olleille. Arvostan jokaista, joka laittaa itsensä likoon demokratian ja yhteisten asioiden hoitamisen puolesta.\nMonet ovat kyselleet tunnelmiani vaalien jälkeen. Jokainen 4093 ääntä on luottamuksen osoitus. Päällimmäinen tunteeni on kiitollisuus. Sain kokea yhden muistorikkaimmista elämänvaiheista, jota en vaihtaisi pois. En, vaikka tavoite jäi niin lähelle. Hienoja ja jopa koskettavia tilanteita tulee vieläkin.\nVapputorilla aiemmin minulle tuntematon pieni tyttö huudahtaa spontaanin yllättyneenä:\n- Sinä olet olemassa! Ja katsoa napittaa tiiviisti silmiini. Kumarrun hänen puoleensa\n- Niin olen. Mutta kukas sinä olet?\nLapsen mummo kiirehtii selittämään, että he ovat monta kertaa katsoneet esitettäni. Tyttö tunnisti sen perusteella. Lyhyt kohtaaminen, jossa tapahtui kuitenkin paljon.\nYmmärrän myös ehdokkaina olleiden, tukijoukkojen ja äänestäjien pettymyksen tunteita, joille on myös annettava tilaa. Vaalit ovat aina yllätykselliset ja tulos juuri sellainen kuten kansa sen parhaaksi näkee. Mietin lähinnä Kuopion eteläisen suunnan näkökulmaa ja miten Ylä- Savon saamaan viiteen kansanedustajaan verrattuna Keski-Savo jäi yhden kansanedustajan varaan.\nOmalta osaltani mitalin toista puolta kuvaa kollegan lähettämä viesti: ”Sinua tarvitaan näissäkin hommissa ja paljon…”. Nyt on aikaa suunnata yritykseni kehittämiseen ja asiakastyöhöni, jossa näen ihmisten selviytymistä vaikeimmistakin tilanteista. Mieli on hyvä pitää avoinna tulevaisuuden suhteen - työssä, omassa elämässä ja politiikassa.\nKoeponnistimme uuden Savo-Karjalan vaalipiirin toimivuutta. En huomannut Ohtaansalmen sillan luomaa rajaa tai merkkejä heimosodasta. Moni Pieksämäeltä, Heinävedeltä ja Joroisista harmittelivat, etteivät voineet äänestää tämän vaalipiirin puolelta itselleen lähempänä olevia ehdokkaita. Tämä saa pohtimaan alueellisesti toimivia kokonaisuuksia. Vaalipiiriuudistuksessa on vielä hiottavaa. Maantieteellisen asemansa ja alueellisen yhteistyön näkökulmasta Joroinen ja Heinävesi kuuluvat luontevasti Savo-Karjalaan. Joka tapauksessa kaikki 16 Savo-Karjalan kansanedustajaa ovat koko vaalipiirin edustajia ja parhaimmillaan vaalipiiriuudistus vahvistaa koko Itä - Suomen edunvalvontaa.\nMaa tarvitsee toimivan hallituksen ratkomaan talouteen, työllistymiseen, yrittäjyyteen ja rakenteellisiin uudistuksiin liittyviä kysymyksiä. Mitä vaikeampi tilanne on, sen tärkeämpää on hyvä johtajuus ja taito sovitella erilaisia intressejä rakentavalla tavalla yhteen. Hallitusneuvottelijoiden välinen luottamus on muutakin kuin tahdon asia – se on lunastettava myös tiukoissa tilanteissa teoilla ja sitoutumisella. Yksi ihmisen tärkeimmistä matkoista on tulla toista puolitiehen vastaan. Olisikohan tälle yksinkertaiselle viisaudelle käyttöä politiikassakin?\nToivotan Sinulle hyvä kevättä ja kesää!\nAino Kanniainen Kunnanhallituksen 1. varapuheenjohtaja Kesk. Leppävirta\nTarvitaan yhteen hiileen puhaltamista yli puoluerajojen\nSykkeessä-lehti ehdokashaastattelu 28.2.2015\nToista kertaa eduskuntavaaliehdokkaana olevan Aino Kanniaisen (kesk.) arvot nousevat kristillisistä perusarvoista - ihmisarvo, eettisyys, oikeudenmukaisuus, rehellisyys, isänmaallisuus ja perhearvot. Edellisten eduskuntavaalien tuloksena oli varakansanedustajan paikka.\nKanniaisella on kokemusta suurperheen pyörittämisestä, ihmisten kipeidenkin tarinoiden kuuntelemisesta ja yrittäjyydestä. Koulutukseltaan hän on VET psykoterapeutti, perheterapeutti ja psykiatrian sairaanhoitaja. Hänen vaaliteemojaan ovat ihmistä koskettavat arjen asiat - mm. perheiden hyvinvointi, työ, toimeentulo ja yrittäjyys. Ilman näitä ihmiset eivät voi hyvin.\n- Eikös politiikan pitäisi olla ihmistä varten, hän kysyy ja jatkaa, että yhteiskunta on sinä, minä ja me - kaikki lähtee ihmisestä.\nYksi päällimmäisistä pohdinnan kohteista hänellä on korjausliike, jolla Suomi saadaan kuntoon - tarvitaan yhteen hiileen puhaltamista - vahvasti yli puoluerajojen.\n- Laitetaan ensin kuntoon "talon perustat" ja rakennetaan elämänkaaren inhimilliset teemat ja hyvinvoinnin näkökulma, sanoo Kanniainen perään kuuluttaen kasvunrauhaa lapsille. Että aikuisilla olisi aikaa pysähtyä lapsen äärelle - vanhemmilla, päivähoidossa ja koulussa - nykyisenä hektisenä aikana.\n- Ensimmäisten ikävuosien aikana luodaan hyvin tärkeä perusturvallisuuden pohja. Se kantaa ihmisellä koko elämänkaaren ajan, jolloin ihminen on vahvempi kohtaamaan ja käsittelemään vaikeitakin tilanteita.\nAino Kanniaisen mielestä päätöksenteon tulisi heijastaa vanhemmuuden arvostusta ja perheiden erilaisten tilanteiden ymmärtämistä. Siten, että jokaisen vanhemman ja lapsen silmissä saa loistaa ilo. Ja että jokainen nuori voi kokea, että hänellä on oma paikkansa yhteiskunnassa.\n- Tilastoissa nuorisotakuu näyttäisi toimivan. Mutta oikeasti se olisi läpikäytävä asia, jotta saataisiin vaihtoehtoisia toimintamalleja. Pitäisi olla esimerkiksi oppisopimusvaihtoehtoja ja räätälöidä kunkin nuoren kohdalle häntä eteenpäin vievä ratkaisu.\nVanhuus on arvokas elämänvaihe. Kanniainen puhuu aktiivisten eläkevuosien mahdollistamisen puolesta ja ikäihmistä kuunnellen luoda turvallinen valinnanvapaus.\n- Puhutaan hyvin paljon ikäihmisten kotiin hoitamisesta. Niin kauan kuin ihminen kokee, että se on mielekästä, se on hyvää ja kannatettavaa. Mutta jossakin kulkee raja. Jos ihminen kokee turvattomuutta, pitää olla asumispalvelupaikkoja - yksilöllisiä vaihtoehtoja. Valitettavasti tällä hetkellä ollaan asiaa ajamassa yhden mallin mukaan.\n- Päättäjillä pitäisi olla muutakin konsulttia kuin raha. Pitäisi olla ymmärrystä myös inhimilliselle puolelle, sanoo Kanniainen, joka kuntapoliitikkona tietää myös rahan ja laskelmien merkityksen.\nMillainen on sitten hyvä arki?\n- Kun itse kukin kokee, että hänen elämänsä on mielekästä ja palapelin palaset ovat tasapainossa - että hän voi sanoa elävänsä hyvää elämää. Itse asiassa tässä kysymyksessä palataan politiikan alkuperäiseen tarkoitukseen - ihmisten hyvinvointiin ja että olisi hyvä olla. Jokainen palapelinosa on tärkeä ja kyse on kokonaisuudesta.\nAino Kanniaisen mielestä kukaan ei voi syrjäytyä yksin ja hän haastaakin yhteiskuntaan yhteisöllisyyttä. Että entistä enemmän puhuttaisiin siitä, että jokainen voi tehdä oman asiansa eteen - olemalla, kohtaamalla ja huomaamalla toisen ihmisen. Mutta myös yhteiskunta ja päätöksenteko voivat ratkaisuillaan ja lainsäädännöllä omalta osaltaan antaa viestejä.\nYrittäjänä Kanniainen on ehdottomasti harmaantalouden torjunnan puolesta puhuja. Mutta -esimerkiksi talkootyö ja toinen toistaan auttaminen - pohdituttavat häntä. Että näistä vaadittavat selvitykset eivät tukahduttaisi yhteisöllisyyttä ja ihmisten halua auttaa toisiaan.\n- Ajattelen, että siihen liittyy viesti. Ihmisistä tulee varovaisia siinä, että kaveri menisi auttamaan kaveria. Tätä asiaa päättäjät eivät ole ajatelleet loppuun asti.\n- Kun vain emme tässä asiassa murentaisi sitä, mikä meillä kuitenkin on hyvää ja mikä tekee elämästä tärkeän. Että on läheisiä ihmisiä ja voi auttaa toisia - voi luottaa siihen. Ihmiset kokevat, mistä hyvä elämä tulee ja mikä on onnellisen elämän salaisuus.\nYrittäjyyden edistämisestä puhuttaessa pintaan nousee se, että yrittäjyyden esteitä on määrätietoisesti purettava. Ensimmäisen työntekijän palkkaamista tulee helpottaa, arvonlisäverovapauden alarajan nosto, liiasta byrokratiasta arkijärjen käyttöön - siinä muutama seikka, jotta yrittäjän ei tarvitse tehdä töitä kahden edestä.\nAino Kanniaisen mielestä Itä-Suomea on katsottava aluekokonaisuutena, jonka puolesta puhujia tarvitaan. Alueellisia vahvuuksia tulee vaalia kyläyhteisöistä lähtien maakunnan tasolle ja tieverkosto tulee pitää kunnossa. Koulutus ja elinkeinopolitiikka ovat tärkeitä asioita.\n- Mikäli tulen valituksi, pidän esillä inhimillistä näkökulmaa ja paneudun oikeasti tämän alueen kysymyksiin. Keski-Savon alueella mikään kunta ei pärjää yksin - tarvitsemme toinen toisiamme. Iloitaan siitä, jos toisessa kunnassa saadaan elinkeinopoliittisia asioita eteenpäin - koska se heijastuu myös toisiin. Samalla tavalla kuin ennen vanhaan - hyvät naapurit. Yhdessä voimme olla vahvempia.\nLeppävirran Timolassa asuva Aino Kanniainen tähdentää arkijärjen käyttämistä päätöksenteossa ja että ihmisen arki olisi hyvä koko elämänkaaren ajan.\nHyvinvoinnin rahoitus on turvattava\nWarkauden lehti 19.2.15 Ehdokashaastattelu\nKansanedustajaehdokas Aino Kanniainen näkee palvelujen karsinnan ja veronkorotusten välissä kolmannen tien.\nSiksi hän ei halua vastata kysymykseen, kumpi on parempi vaihtoehto.\n– Hyvinvointiyhteiskuntaa ei pidä lähteä murentamaan.\n– Verojakin tarvitaan, mutta kipukynnys tulee vastaan, ja jossain vaiheessa verotus alkaa toimia yritteliäisyyttä hillitsevästi.\nIhmisten hyvinvointi lapsuudesta vanhuuteen on yksi Kanniaisen kolmesta vaaliteemasta. Siihen sisältyvät esimerkiksi vanhemmuuden tukeminen ja lapsen kasvurauha, nuorten syrjäytymisen ehkäisy, aikuisten työssä jaksaminen tehokkuuspaineiden puristuksessa sekä ikääntyneiden palvelut.\nKasvu-uralle pääsyyn helpotusta\nKanniainen uskoo, että ennaltaehkäisevien palvelujen kehittäminen säästäisi kustannuksia, tosin viiveellä, sillä ensin palveluihin pitäisi sijoittaa hieman lisää rahaa.\nVastaus kysymykseen palvelujen rahoituksesta on Kanniaisen toinen teema, talous.\n– Työllistämisen ja yrittämisen esteitä pitäisi tarkastella rohkeasti, esimerkiksi ensimmäisen ja toisen työntekijän palkkaamiseen liittyviä riskejä. Yritysten kasvu-uralle pääsyyn tarvittaisiin helpotusta.\nKanniainen on ehdottomasti sitä mieltä, että vanhemmuuden kustannukset tulisi jakaa koko yhteiskunnan vastuulle. Tällä hetkellä niistä vastaavat naisten työnantajat.\n– Perheitä ei tässä asiassa pidä syyllistää, koska on hyvä, että lapsia syntyy. Etuihin ei myöskään pidä kajota.\nTalouden virkistämisessä Kanniainen pitää tärkeänä myös kotimaisten vahvuuksien, kuten metsäteollisuuden ja bioenergian sekä ruoan tuotannon kehittämistä.\nKolmas Kanniaisen teema on aluepolitiikka, Itä-Suomen sekä Keski-Savon aseman vahvistaminen. Tällä hetkellä erityisen tärkeää hänen mielestään on koulutuspaikkojen säilyttäminen alueella ja tieverkon kunnosta huolehtiminen. Molemmat palvelevat alueen yrityksiä, ja koulutustarjonta antaa nuorille mahdollisuuden jäädä Itä-Suomeen opiskelemaan ja työskentelemään.\nVaalityötä tehdessään Kanniainen on tutustunut Pohjois-Karjalaan ja huomannut, että ihmiset painivat siellä aivan samanlaisten ongelmien kanssa kuin Pohjois-Savossa.\n– Näen vaalipiiriuudistuksen vahvuutena sen, että on enemmän kansanedustajia tekemässä yhteistyötä yli puoluerajojen ja toivottavasti myös vaalipiirirajojen.\nKeskusta on valtakunnallisesti ajanut uudistusten testaamista alueellisina kokeiluina. Kanniaisen mielestä ajatus on hyvä, myös Itä-Suomen näkökulmasta.\n- Miksei kokeiltaisi uusia asioita? Uudenlaista ajattelua tarvitaan. Toimivia malleja pitäisi monistaa myös.\nToivon säteitä Kolumni Warkauden lehdessä 17.2.15\nEdessäni on nuori, joka on lähettänyt ties monennenko työpaikkahakemuksen. Insinöörikoulutus plakkarissa. Ja työhaluja vaikka muille jakaa. Hänen lauseensa koskettaa: "Sitten kun tämä piina on ohi, voi tämänkin kokemuksen nähdä vahvuutena". Samanlaista myönteisyyttä ja periksiantamuutta koko Suomi tarvitsee. Vaikka tilanne on miten vaikea tahansa, ei se luovuttamalla ratkea.\nSuomi on sukeltanut lamaan ja on ennustettu pitkää hidasta kasvun kautta. Osansa suuremmasta rakenteellisesta muutoksesta on saanut Keski-Savon seutukin. On lakkautettu paperikoneita, yritykset ovat siirtäneet ja supistaneet toimintojaan. Kunnat ovat joutuneet tasapainottamaan talouttaan. Työpaikat ovat yhä tiukemmassa. Ei ihme, että kohtaamani nuori mies ei hyvistä papereista huolimatta ole saanut työtä. "Pitääkö taipua ja lähteä Etelä-Suomeen töiden perässä?"\nNiin mielellään vastaisin hänelle: "Maltahan vielä, josko kotiseudulta kuitenkin työpaikka löytyy. Vielä se elämä hymyilee sinullekin".\nJos on ihmisten elämässä nousuja ja laskuja, on niitä myös eri alueilla, kunnissa ja yrityksissä. Tiukoissa tilanteissa tarvitaan tulevaisuuden uskon luomista ja selkeän tavoitteen asettamista. Sen jälkeen on haettava keinoja sekä ympärille samaan suuntaan katsovia ja toimivia ihmisiä ja eri tahoja - yhdessä olemme enemmän.\nYle Savo uutisoi 10.2.15 miten Pohjois-Savossa ja muualla Suomessa pk-yritysten tulevaisuudennäkymät ovat heikentyneet viime syksystä, Varkaudessa myönteinen kehitys sen sijaan on voimistunut. Voi sanoa, että täällä uidaan nyt myönteisesti yleisen trendin vastavirtaan.\nKaivattua valoa tälle seudulle ovat tuoneet investointipäätökset - kuten mm. Varkauden kartonkikone tämän vuoden syksylle, puuelementtitehdas keväälle 2016 ja Leppävirralle rakenteilla olevat Riikinnevan voimalaitos ja monitoimihalli. Lisäksi myönteisiä heijastevaikutuksia tännekin saakka tulee Äänekosken biotuotetehtaasta, josta Metsä Group on solminut jo aiesopimukset. Kun nämä toteutuvat, on metsille käyttöä ja kysyntää.\nJotta nämä toivon säteet vahvistuvat edelleen, tarvitaan yhteistyötä yli kuntarajojen ja vahvaa alueellista edunvalvontaa valtakunnan ja maakunnankin tasolla. Jokainen työpaikka on tärkeä. Suurten yritysten lisäksi on muistettava, että jokainen jo olemassa oleva ja uusi pk- yritys luo toivoa. Moni voi pohtia oman yrityksen perustamista, mutta riskit ja velvoitteet mietityttävät. Kun aikanaan suunnittelin oman yrityksen perustamista, rohkeutta ja varmuutta antoi uusyrityskeskus Wäläkyn tuki. Lämmöllä ja hymy suupielessä tuota muistelen.\nYritykset tarvitsevat osaavaa työvoimaa. Pidetään siis huolta monipuolisesta koulutustarjonnasta. Elinvoimainen alue tarvitsee toimivat liikenneyhteydet ja tiestön kunnossapitämistä. Yritysvaikutusten arviointi ja yrittäjäystävällisyys päätöksenteossa maksavat kyllä aikanaan itsensä takaisin. Koko Suomen selviytymisen eväitä löytyy metsästä, kotimaisesta energiasta ja ruuasta. Nämä ovat myös Itä-Suomen vahvuuksia ja tuovat työpaikkoja, tekemisen meininkiä ja uutta pöhinää myös Keski-Savoon.\nKun " tämä piina on ohi" , on tapaamallani nuorella ja monella muullakin täällä työpaikka. Jotta tämä käy toteen, tehdään kaikkemme alueen vetovoiman vahvistamiseksi. Eikä päästetä osaajia lähtemään täältä, koska heidän paluunsa on aina epävarmaa. Yleiseen ilmapiiriin voimme jokainen osaltamme vaikuttaa. Rohkaistaan ja tuetaan toisiamme niin henkilökohtaisissa tilanteissa kuin tämän kotiseudun kehittämisessä. Onhan onnistuminen pienten saavutusten summa toistettuna päivästä päivään.\nKh 1. Varapj ja kansanedustajaehdokas Kesk. Leppävirta\nAi että saako kylille rakentaa?\nJulkaistu Soisalon Seutu verkkolehdessä 27.01.2015\nkirjoittanut Aino Kanniainen & kategoriassa Blogi.http://www.soisalonseutu.fi/ai-etta-saako-kylille-...\nAjelen illan hämärtyessä Kuopiosta Puutossalmen lossin kautta Leppävirran Valkeamäkeen. Talo, johon olen menossa, sijaitsee korkealla mäellä. Näköalapaikalla. Niin huikeat maisemat, että sydämessä tuntuu. Täällä on viljelty maata. Täällä on kasvatettu lapset ja hoidettu samalla isovanhemmatkin. Aistin isäntäväestä tyytyväisyyttä ja tasapainoa elämän kanssa. Ei ihme, sillä onhan luonnolla jo tutkimustenkin mukaan ihmisen hyvinvointia vahvistava vaikutus. Ja sehän me tiedetään ilman tutkimuksiakin. Täällä on tilaa ja ilmaa ympärillä. Asiat löytävät oikeat mittasuhteet.\nIllan päätteeksi ajelen pitkin valkoisten puiden reunustavaa tietä mäkiä ylös ja alas kohti kirkonkylää. Mietin Leppävirran laaja-alaisuutta ja sen monia kyliä, joista asukasmäärät ovat vähentyneet. Kouluja on lakkautettu ja kyläläisten kokoontumistiloina olleita koulukiinteistöjä myyty. Mietin, mikä on syy ja mikä seuraus. Mikä on väistämätöntä kehitystä ja mikä on kunnan ja valtakunnan tason päätöksenteon ohjaamaa? Keskittämisen kun sanotaan olevan taloudellista ja tehokasta.\nLeppävirran vahvuus ovat sen monet kylät. Vähän vajaa puolet leppävirtalaisista asuu kylillä eli ”pitäjillä”. Lomakausina väkiluku moninkertaistuu kesämökkiläisten ja lomailijoiden saapuessa nauttimaan tästä kauniista seudusta. Moni haaveilee myös mahdollisuudesta ympärivuotiseen asumiseen. Jokainen asukas on tärkeä. Kunnan elinvoimahan syntyy ihmisistä.\nLeppävirtalaisesta kehittämishalusta ja yhteistyöhakuisuudesta kertoo sekin, että maaseutuohjelma on laadittu laajapohjaisesti kunnan, kyläyhdistysten, yrittäjien, Leppävirta-seuran ja MTK:n yhteistyöllä. Lisäksi kylät ovat laatineet ansiokkaasti kyläsuunnitelmia. Nämä ovat voimavaroja, joita ei passaa jättää käyttämättä ja paperiksi papereiden joukkoon. On aika tarttua tuumasta toimeen ja uskallettava toimia valtakunnan trendinä olevan keskittämistä rummuttavan valtavirran vastaisesti. Leppävirran ominaisvahvuuksia ja kylien voimavaroja hyödyntäen.\nMahdollisuuksien maaseutu – ajattelua tarvitaan maankäytön suunnittelusta ja kaavoituksesta lähtien. Saako kylille rakentaa? – kysymykseen vastauksen tulee olla selkeä kyllä. Kysymyshän on koko kunnan elinvoimaisuudesta, joten eikö jokainen kuntaan muuttava uusi asukas ja perhe pitäisi ottaa lämpimästi tervetulleeksi. Siinäkin tapauksessa, vaikka asuinpaikka olisikin keskustaajaman ulkopuolella esim. 40 km päässä. Kotimainen ruokatuotanto, metsätalous ja kotimainen energiaomavaraisuus ovat sanoja, joiden kautta koko Suomi tulee saamaan elinvoimaa. Silloin katseet kääntyvät takaisin maaseudulle. Myös Leppävirralla.\nPerhepolitiikalla luodaan tulevaisuutta\nKirjoitus on julkaistu Soisalon Seudussa ti 16.12, Warkauden lehdessä Ke 17.2 ja Suomenmaassa pe 19.12.14\nLapsilisän noin 8 % leikkaus ei suurituloisten kukkarossa tunnu juuri miltään. Mutta monien pieni- ja keskituloisten sekä useampilapsisten perheiden arkeen sillä on jo konkreettinen vaikutus. Euroja on venytettävä entisestään samalla kun muutkin elinkustannukset nousevat. Tiedän monia perheitä, joissa pari viimeistä viikkoa ennen tili- tai lapsilisäpäivää mietitään, miten rahat riittävät edes ruokaan. Entä jos tulee ylimääräisiä lääkäri- tai antibioottikuureja? Mitä vastata lapsen toiveeseen aloittaa harrastus, joka nielee kymmeniä ja jopa satoja euroja? Erilaisuuden ja eriarvoistumisen kokemus alkaa hiipiä pienen mieleen – meidän perheellä ei ole varaa.\nLapsiperheiden kotipalvelun vähentäminen 90- luvun laman jälkeen oli virhe. Seuraukset ovat nähtävissä lisääntyneiden lastensuojelukustannusten ja huostaanottojen muodossa. Varhain annettu ja oikein kohdennettu matalan kynnyksen apu nostaa perheen omat voimavarat parhaiten esiin. Kun vastaus on toistuvasti ollut:”ei oo” - ovat perheet lakanneet pyytämästä kotipalvelua ja sinnitelleet tavalla jos toisella. Jaksamisella on rajansa. Ja lapset aistivat enemmän kuin aikuiset luulevatkaan.\nSosiaalihuoltolakiin ehdotettu lapsiperheiden kotipalvelun resurssien lisääminen jäi perjantaina 12.12.14 vain yhdestä äänestä kiinni. Jokainen, joka äänesti tätä vastaan, voi ajatella olleensa ratkaisijan paikalla. Toteutuessaan tämä olisi pidemmällä aikavälillä tuonut säästöjä muihin lastensuojelun kuluihin sekä paljon puhuttua varhaista tukea ja ennaltaehkäisevää työtä - sitä mistä juhlapuheissa puhutaan kauniisti. Sitä, jonka perään kuulutetaan aina silloin kun perheiden tragedioista uutisoidaan.\nTämä ei kuitenkaan ota huomioon perheiden yksilöllisiä tilanteita ja tarpeita, vaan väistämättä tulee ohjaamaan yhä useamman kaksivuotiaan päivähoitoon. Säästöjä tästäkään ei tule. Päinvastoin tulee lisääntyviä päivähoidon kustannuksia ja uusien päiväkotien rakentamispainetta. Tasa-arvon ideologian sokaisemana unohdetaan, että vanhemmat osaavat parhaiten päättää itse, mikä on heidän perheelle ja lapselle paras vaihtoehto.\nPäätöksen teon tulee heijastaa vanhemmuuden arvostusta ja perheiden hyvinkin erilaisten tilanteiden ymmärtämistä. Niin, että jokaisen vanhemman ja lapsen silmissä saisi loistaa ilo.\nAino Kanniainen Psykoterapeutti Perheterapeutti\nKirjoitus on julkaistu Varkauden lehden kolumnina 25.11.2014\nPian vietämme Suomen itsenäisyyspäivää. Olen iloinen presidenttimme linjauksesta lähettää linnanjuhliin kutsu tänä vuonna erityisen monelle vapaaehtoistyöntekijälle sekä huomattavan monelle sotaveteraanille ja lotalle. (HS 7.11.14) Linnanjuhlien pukuloistosta uutisoinnin rinnalle kaipaan kertomuksia elävästä elämästä, toisten auttamisesta, yhteisöllisyydestä ja yhteen hiileen puhaltamisesta. Kaipaan kertomuksia arjen hiljaisista sankaritarinoista, jotka eivät loista lehtien otsikoissa. Siellä, missä ihminen kohtaa toisen ihmisen, tapahtuu aina ihme.\nOlen kuullut tarinoita sotavuosista ja maamme jälleenrakentamisesta. Joka on kuullut ja kuunnellut, voi jotain aavistaa noiden vuosikymmenten ihmisten tiukkojen aikojen selviytymiskyvystä. Siellä, missä ihmiset asettavat yhteisen edun omaa etua tärkeämmäksi, saavutetaan enemmän kuin yksi ihminen koskaan voi yksin saavuttaa.\nSuomi on sukeltanut keskelle lamaa. Lisäksi ulkopoliittiseen turvallisuustilanteeseen on nopeasti tullut epävarmuutta. Valtiontalous on kriisissä. Työttömien määrä kasvaa. Keskeneräisiä suuria rakenteellisia uudistuksia hidastavat puolueiden väliset ideologiset ristiriidat.\nLehdistö spekuloi jo tulevaa hallituspohjaa. Sitäkin tärkeämpää on miettiä, miten saamme käännettyä politiikan keskustelukulttuuria toisten virheiden etsimisestä rakentavalle ja yhteistyöhakuiselle uralle. Sellaiselle, jossa erilaisten näkökulmien välille rakennetaan jyrkkien raja-aitojen sijaan mieluummin siltoja. Toisten tölväisyt ja piikittelyt lisäävät ihmisten välistä henkistä välimatkaa ja ikävä kyllä nakertavat yhteistyön pohjaa.\nNiin moni on kertonut kyllästyneensä siihen, että eduskunnan kyselytunnin seuraaminen tuo eteen kuvan, jossa osa loistaa poissaolollaan, osa huutelee toisten puheenvuoron päälle ja osa näppäilee puhelintaan. Jos on sata asiaa yhtä aikaa mielessä, ei ehdi pysähtyä asioiden ja ihmisten todella tärkeiden viestien äärelle. Eduskunta on yhteiskunta pienoiskoossa. Niin. Jos sanat ja esimerkki ovat ristiriidassa, kumpi vaikuttaa enemmän?\nYhteiskunnassamme on todella suuria kysymyksiä ratkaistavana. Korviini kantautuu yhä enemmän kaikuja taloudellisesta tiukkuudesta, yksinäisyydestä, nuorten syrjäytymisestä, vanhusten turvattomuuden kokemuksesta ja työssä jaksamisen rajoilla olemisesta. Ja myös siitä kun töitä ei vaan ole. Viikonlopun järkyttävä Kuopiossa tapahtunut lastensurma oli äärimmäinen teko ja nosti esille jo tiedossa olleen kysymyksen ihmisten ja perheiden avuntarpeesta. Yksilökeskeisyyden ja jokainen pärjätköön yksin - ajattelun sijaan ihminen tarvitsee yhteisöllisyyttä ja tietoa, että apua on saatavilla ja sitä kannattaa hakea. Yhteiskunnan auttamisverkostojen toimivuuden turvaamisen rinnalla on tärkeää muistaa, että pienikin sana, teko ja ymmärtävä katse toiselle voi merkitä enemmän kuin itse arvaakaan. Siihen me jokainen pystymme. Ja sitä me jokainen tarvitsemme.\nEi siis ole samantekevää, millaista yleistä ilmapiiriä luomme. Yhdessä me tästäkin selvitään. Myös suuren kokonaiskuvan hahmottaminen mahdollistaa tärkeiden yksityiskohtien näkemistä. Silloin säilyy todellinen yhteys siihen, millaiset vaikutukset suurenkin mittaluokan päätöksillä on maakuntien, kaupunkien, kuntien, kylien, yhteisöjen, perheiden ja yksittäisten ihmisten tasolle. Silloin rakentuu ymmärrys, että yhteistyöllä yli puoluerajojen saavutamme myös oman alueemme elinvoimaisuutta tukevia asioita. Uskon, että siihen tällä seudulla on vahvaa tahtotilaa ja valmiutta.\nKh 1 varapuheenjohtaja Kesk Leppävirta\nTalous sakkaa - mistä työtä ja työpaikkoja?\nKirjoitus on julkaistu Warkauden Lehden kolumnina 9.9.2014\n- Jos edes työhaastatteluun asti pääsisi.\nHuokaisee lukuisia työnhakuilmoituksia lähettänyt ja vuosi sitten ammattiin valmistunut nuori turhautuneena. Ja puuskahtaa samaan hengenvetoon\n- Kun pelkkää ei – oota saa vastaukseksi, on vaikea ymmärtää hehkutusta työurien pidentämisestä. Alkaa tuntua, että minua ei tarvita.\nTottahan se on. Jos työtä ei ole, on mahdotonta osallistua työurien pidentämistalkoisiinkaan.\nOlemme yhtä aikaa kahdenlaisen haasteen edessä.\nEnsiksi väestöennusteet kertovat työikäisten määrän vähenevän tulevina vuosikymmeninä. Puhutaan huoltosuhteesta, jonka ratkaisuksi on esitetään työurien pidentämistä alku-, keski- ja loppupäästä. Totisinta totta on, että Suomi tarvitsee työtä ja talouden korjaamisliikkeitä. Velaksi eläminen ei ole reilua tulevia sukupolvia ajatellen.\nSamanaikaisesti olemme keskellä rakennemuutosta, jossa työttömyys vaan lisääntyy ja uutisia yt- neuvotteluista saa lukea harva se päivä. Irtisanomislappu on kylmä kädenpuristus niin saman työnantajan palveluksessa pitkän työuran tehneelle kuin asuntolainaa maksavalle nuoren perheen vanhemmallekin.\nSuomen talous sakkaa. Velanoton hillitsemiseksi tehdyt leikkaukset heikentävät ostovoimaa. Ukrainan tilanne aiheuttaa pakotteiden ja vastapakotteiden kautta lisää epävarmuutta. Putin- juustojen halpa hinta ei kauaa mieltä lämmitä. Vaakakupissa painavat alaspäin tiedot Valion yt-neuvotteluista ja maidon tuottajahintojen laskusta. Kysymys ihmisten toimeentulosta on konkreettinen.\nOn aika katsoa lähelle ja nähdä kansalliset voimavaramme. Ihmisissä on paljon luovuutta ja yritysideoita. Kynnys perustaa oma yritys on monelle kuitenkin liian suuri. Olen todennut, että Nokiakin lähti liikkeelle pienestä yrityksestä. Jokainen pienyritys on siis potentiaalinen kasvuyritys. Eikö näin ollen olekin järkevää madaltaa yrityksen perustamisen ja työllistämisen kynnyksiä? Byrokratiaviidakko ei saa tulla esteeksi. Arvokasta on jo se, että ihminen työllistää itsensä ja hankkii näin leipää itsensä ja perheensä pöytään. Ja mahdollisesti samalla luo työpaikkoja toisillekin.\nVahvuutemme ovat metsät. Suomi on Euroopan metsäisimpiä maita. Maamme pinta-alasta metsää on noin 78%. Visiona tulee olla, että vahvistamme selkeästi kotimaista energiaomavaraisuuttamme. Erilaisten bioenergiamuotojen käytön ja energiateknologian kehittäminen eri muodoissaan tulee luomaan uusia työpaikkoja. Silloin yhä useampi ulkomaiseen energiaan nykyisellään käytetty euro jääkin kotimaahan. Ja mikä parasta - työtä ja työpaikkoja syntyy koko Suomen alueelle. Entäpä jos kehittyisimme bioenergian käytön mallimaaksi, jossa erilaiset energiateknologian sovellukset yltävät kansainvälisiksi vientituotteiksi? Eipä kannattaisi hukata tällaista mahdollisuutta.\nPienistä puroista syntyy suuri virta. Me jokainen voimme myös omalla toiminnallamme vaikuttaa suomalaisten työpaikkojen pysyvyyteen ja yrittäjyyden kannattavuuteen. Aloitetaan vaikkapa ruokakaupassa valitsemalla kotimaisia tuotteita. Pieniä arkipäivän valintoja, joilla on merkitystä.\nLähetetään hallitukselle terveiset, että työllisyyden ja talouskasvun avaimet löytyvät sittenkin oman maan sisältä - sinusta, minusta, meistä suomalaisista. Synkistelyn sijaan on aika kääriä hihat ja alkaa toimeen. Niin, että myös alussa kuvaamani nuori saa vahvan osallisuuden tunteen, että häntäkin tarvitaan.\nKunnanhallituksen 1 varapuheenjohtaja Kesk. Leppävirta\nPää kainalossako päivystykseen?\n( Kirjoitus on julkaistu Warkauden lehdessä kolumnina 22.10.2012 )\nTaloudellisuuden, kilpailukyvyn ja vastuunkannon nimissä Suomea ajetaan hengästyttävällä vauhdilla suurista kaupungeista aina syrjäisimpiin kolkkiin uuteen asentoon.Tavoitteena on saavuttaa jotain mahdollisimman suurta ja vahvaa. Pakko- korttiakin on vilautettu, mikäli kunnat ja ihmiset eivät itse omaa parastaan ymmärrä. Kiirettä luovat maamme velkaantuminen ja kuntien alijäämäiset budjetit. Jos rahat yksinkertaisesti loppuvat, on hätä käsillä. Kuitenkin kaikessa johtamisessa inhimillisen puolen unohtaminen voi olla ”juuri se tärkeä sivuseikka”, joka kaataa koko rakennelman.\nHallituksen kiistellessä eläkeiän nostosta ja työurien pidentämisen keinoista uutiset yt- neuvotteluista ja irtisanomisista lisääntyvät. Epävarmuus tulevaisuudesta on yhä useammassa perheessä totta. Samalla kun joku saa vuosien sairauskierteen jälkeen toistuvasti hylkäävän eläkepäätöksen toisaalla joku juuri ammattiin valmistunut nuori tuskailee turhautuneena, että töitä ei vaan löydy. Tarvitaanko minua? – kysymys on lähellä.\nTässä tilanteessa tehtyä päätöstä kotihoidontuen puolittamisesta molempien vanhempien kesken on vaikea ymmärtää. Säästöjä tällä ei saavuteta. Eikö vanhempien yhdessä tehtyyn valintaan tuen käytöstä enää luotetakaan?Tavoite saada äidit ”tuottavaan työhön” mahdollisimman nopeasti lapsen syntymän jälkeen on verhottu tasa-arvon kaapuun. Todellista tasa-arvoa olisi sen sijaan äitiyden kustannusten siirtäminen äitien työnantajien harteilta koko yhteiskunnan kannettavaksi. ”Perhepolitiikkaa pitäisi tehdä lasten ja perheen eikä aikuisten tarpeiden mukaan.” – totesi jo lastenpsykiatri Jari Sinkkonenkin (US 30.8.13). Kuka muistaa kysyä: ”Entäs ne lapset?”\nYhteiskuntaamme ollaan luomassa ihannekuvaa pärjäävästä, tehokkaasta ja tuottavasta kansalaisesta. Tehokas kansalainen suoriutuu opinnoistaan nopeasti eikä pidä välivuosia. Perheen perustaminen ei oleellisesti saa haitata työelämään siirtymistä tai työuralla etenemistä. Tehokas kansalainen ei myöskään sairastu tai uuvu ja jatkaa töissä yli nykyisen eläkeiän. Kaikki eivät tähän huippusuoritukseen yllä. Havahduttavaa on, miten eräs psyykkisten oireiden vuoksi kuntoutustuella oleva nuori totesi olevansa ”yhteiskunnan silmissä arvoton”. Ihmiset seuraavat hyvinvointiyhteiskuntamme pelastustalkoista käytävää keskustelua. Kilpailukyvyn kentällä poliitikkojen kirittävät sanat kolahtavat kipeimmin niihin, joiden juoksu ei pistesijoille yllä. Tehokkuudenko mukaan ihmisen arvoa mitataan?\n16- vuotiaan nuoren 10.10.13 neljään nuoreen ihmiseen kohdistuva puukotus oli jälleen kerran hälytyssignaali yhteiskuntamme tilasta. Hyvinvoiva ihminen ei vahingoita tietoisesti ja tarkoituksella toisia. Mitä sellaista tämänkin nuoren kohdalla on tapahtunut, joka on kääntänyt lapsen herkkyyden tuhoa tuottavaksi aggressioksi? Olemmeko me luoneet liian pitkälle erikoistuneen palvelusysteemin, että se mahdollistaa turvaverkoista putoamisen? Lähete -systeemin, missä eri tahot luulevat asian olevan hoidossa jollakin toisella taholla?Esille nostamani teemat saattavat vaikuttaa poukkoilulta yhdestä suuresta asiasta toiseen.\nTarkoitukseni on kuvata, miten ihmisten arkielämästä vieraantuminen ja yksinomaan tehokkuusnäkökulman katsominen johtavat päätöksiin, jotka lopulta kääntyvät itseään vastaan. Ihmisten johtaminen on taitolaji. Hyvinvoinnin rakentaminen on koko elämänmittainen prosessi. Ihmisen taimi tarvitsee kasvun rauhaa, syliä ja satuja. Vanhemmuus tarvitsee myös aikansa. Nuoret tarvitsevat kohtaamista. Me kaikki tarvitsemme yhteisöllisyyttä.Näkökulman vaihtamisella voi olla ihmeitä tekevä vaikutus. Pakottavan ylhäältäpäin sanelun vaihtaminen arvostavaan kohtaamiseen avaa tietä voimavarojen ja luovuuden esiintulolle. Onpa kyse koko Suomesta, maakunnista, kunnista, perheistä tai yksittäisistä ihmisistä.\nVaikeisiinkin päätöksiin sitoudutaan silloin kun tavoite, merkitys ja perusteet ovat johdonmukaisia.\nKunnanhallituksen 1 varapuheenjohtaja Kesk.\nKirjoitus on julkaistu Warkauden lehden kolumnina 5.3.2013\nSitä kuntaa kuuleminen, jonka juurella asunto\nSuomalaisen kuntarakenteen ja kunnallisen itsehallinnon juuret ulottuvat yli tuhannen vuoden päähän. Kunnallishallinto on perustettu Keisarillisen Majesteetin Armollisella Asetuksella kunnallishallituksesta maalla 6. helmikuuta 1865. Kunnilla ja seurakunnilla on Suomessa pitkä yhteinen historia. Voisi ajatella, että molemmat ovat olleet aikojen saatossa ihmisiä lähellä ja heitä varten. Kuntakenttä on kulkenut aikamoisen kehityskaaren ja on nyt historiansa ehkä suurimpien haasteiden ja muutospaineiden alla.\nMuutoksia ja uudistumista tarvitaan. Valtion ja kuntien velkaantuminen, kestävyysvaje ja huoltosuhteen muutokset ovat vakavasti otettavia asioita. Hyvä lopputulos edellyttää mahdollisimman laajaa sitoutumista, eri alueiden erityisvahvuuksien huomioimista ja kuntien välistä yhteistyötä. Kuntauudistuksessa hallitus näyttää juuttuneen yhteen totuuteen ja vahvoin sanakääntein puskee läpi vahva peruskunta- mallia, jossa mallikelpoinen kunta on se, joka liittyy toiseen. Ja mitä suurempi kunta, sen parempi kunta. Vastentahtoiset ajetaan liitoksiin jos ei pakolla niin väsyttämällä. Valtionosuusjärjestelmää kiristämällä saadaan yhä useamman kunnan ”kamelin selkä taittumaan”.\nKunnilla on tosin oikeus itsehallintoon. Mutta on aiheellista kysyä, millainen todellinen liikkumavara kunnilla on huomioida paikallisia tarpeita ja mahdollisuuksia? Valtio on pikkuhiljaa lisännyt ohjaustaan ja sälyttänyt kuntien harteille yhä enemmän lakisääteisiä velvoitteita. Kuntien taloudellinen liikkumavara on ajettu ahtaaksi.\nKuntaliitoksiin tähtäävää kuntauudistusta markkinoidaan hyvinvointiyhteiskunnan turvaamisena. Miksi tätä ei kaikkialla otetakaan riemuiten vastaan? Voisikohan yhtenä syynä olla käytetty kieli, joka on ollut ehdotonta ja erilaisia vaihtoehtoja poissulkevaa. Vahva peruskunta – käsite kaipaa tuekseen realistisia taloudellisia laskelmia tavoiteltavista säästöistä ja sen avaamista, mitä tämä lopulta tarkoittaa ihmisten arkeen suurkaupungeista aina maamme syrjäisimpiin kolkkiin saakka. Ja miten ihmiset saavat äänensä kuulluiksi päätöksenteon karatessa yhä kauemmaksi ja yhä suurempien kuntien valtuustoihin ja kasvottomien kunnallisten liikelaitoksien syövereihin? Ykkösaamun Kansallisen neuvottomuuden juhlapäivä- kolumni ( 28.2.2013 Aleksis Salusjärvi) nostaa provosoiden esille nyky-Suomen näköalattomuuden ja miten Suomi on menossa kiinni. ”Asutus on keskittynyt suurten kaupunkien taajamiin ja palvelut on viety ostoskeskuksiin. Yli miljoona suomalaista on eläkeiässä ja näyttää, että viimeiset heistä tulevat sammuttamaan maaseudulla valot.”\nNäköaloja tarvitaan pelottelun sijaan. Erilaisia ovat maamme eri osien olosuhteet ja tarpeet. Ei kai niitä Helsingistä ja vallan kammareista käsin voi ymmärtää. Kuntia on kuultava ja toivottavasti myös kuunnellaan. Kuntarakennelakiin perustuvat selvityssulkeiset ovat menossa. Mekaanisia ovat tilastolliset kriteerit väestöpohjavaatimuksesta, työmatkapendelöinnistä ja yhdyskuntarakenteen toimivuudesta. Lisämausteena kuntakeitoksessa on vielä sekin, että kuntarakennevastaukset on pitänyt antaa tietämättä, mitä sosiaali- ja terveydenhuollon uudistuksen taholta on tulossa. Ja tämä jos mikä tulee koskettamaan ihmisten arkea.\nUudistusten keskiössä tulee olla tavallinen kuntalainen, jonka näkökulmasta ei ole tärkeintä kunnan nimi tai koko vaan se, onko töitä, toimeentuloa, asumisen mahdollisuuksia ja tarvittavia palveluita kohtuullisesti saatavilla. Niin, että arki sujuu ja jos hiekommin käy voi luottaa siihen, että hänestä pidetään huolta ja autetaan taas jaloilleen. Mielenkiintoista on se, että kunnat rakentuivat aikanaan seurakuntien ympärille. Luulen, että kirkko tavoittaa jotain hyvin oleellista sanoutuessaan irti menossa olevasta suurkuntien aluejaosta ja puhuessaan yhteisöllisyydestä ja ihmisen kokoisena pysymisestä. Ihmisestä puhuminen on juuri se signaali, jota tämä aika tarvitsee.\nAino Kanniainen Leppävirta kunnanvaltuutettu ja -hallituksen 1. varapuheenjohtaja Kesk.\nKolumni on julkaistu Warkauden lehdessä 4.12.2012\nMitä enemmän ihmiselle on uskottu valtaa, sitä enemmän hän joutuu myös kantamaan vastuuta.Jokaisella valtuutetulla puolueesta riippumatta on henkilökohtainen vastuu, mihin saamaansa valtakirjaa käyttää tai antaa käytettäväksi – toivottavasti luottamuksen, yhteistyön ja yhteisen hyvän rakentamiseen.\nTekninen vaaliliitto on toki mahdollista tehdä. Ideologisessa vaaliliitossa toisiaan lähellä olevat puolueet tukevat toisiaan kun taas teknisen vaaliliiton tavoitteena on hyödyn maksimointi.\nPuhtaasti teknisiä vaaliliittoja on arvosteltu äänestäjien näkökulmasta siitä, että annettu ääni voikin tukea vastakkaista ideologiaa ajavaa puoluetta. Leppävirtalaisittain sanottuna esim. kristillisiä tai perussuomalaisia äänestänyt huomaakin auttaneensa poliittisen kartan toisella laidalla olevaa Kokoomusta tai SDP:tä pääsemään vallankahvaan, mihin puolueen tai yksittäisen valtuutetun henkilökohtainen äänimäärä ei muutoin kantaisi. Niin ja tietenkin päinvastoin. Tilanteessa, jossa äänestysaktiivisuus on huolestuttavasti heikentynyt, ei pitäisi olla varaa lyhytnäköiseen poliittiseen peliin. Ei myöskään tilanteessa, jossa edessä on yksi historian haasteellisimmista valtuustokausista kuntarakenneselvityksineen, talouden sekä sosiaali- ja terveydenhuollon haasteineen.\nKirjoitus on julkaistu Soisalon Seudussa 9.10.12\nJospa lähtisimme liikkeelle vahvuuksista. Näemmekö, mitkä asiat meillä ovat hyvin? Pitkäjänteisen työn tuloksena Leppävirran talous ja peruspalveluiden taso on saatu pidettyä vertailukelpoisella tasolla. Hyvää yhteistyötä on tehty ja tehdään edelleenkin ympäristökuntien kanssa kunnan ja seutukunnan elinvoimaisuuden eteen. Olemme laaja-alainen kunta, jossa kylillä oleva aktiivisuus ja monenlainen yritystoiminta tuovat osaltaan tekemisen meininkiä. Kuntamme ei ole liian suuri eikä liian pieni vaan sopivankokoinen. Täällä on hyvä asua, elää, tehdä töitä ja yrittää. Kunnassamme on paljon yhteisöllisyyttä. Lähellä olevia viranhaltijoita ja luottamushenkilöitä on helppo lähestyä.\nAino Kanniainen Psykoterapeutti Kuntavaaliehdokas Kesk.\nJokaisella nuorella on tarinansa - Kolumni on julkaistu Warkauden lehdessä 30.5.2012\nJos katsoo maailmaa lapsen silmin - Kolumni julkaistu Warkauden lehdessä 28.2.2012\nKävelen kassajonoon ja silmäilen lehtien uutisotsakkeita. Niin, mitäs onkaan taas lööpeissä? Silmille hyppäävät otsakkeet perhe- ja kouluväkivallasta, julkkisten parisuhdekiemuroista, poliitikkojen välisistä sanaharkoista ja milloin mistäkin ja milloin kenestäkin kertovista paljastuksista. Lehtien otsakkeet provosoivuudessaankin ovat jonkinlainen läpileikkaus siitä, mitä yhteiskunnassamme tapahtuu. Median tehtävä on välittää tietoa ja uutisia. Elämme nopean tiedonvälityksen aikakautta, jolloin tieto merkittävistä uutisista leviää nopeasti kaikkien nähtäväksi.\nOlen pohtinut useammankin kerran, millaiselta maailma näyttää uutisvirtojen valossa lapsille ja nuorille. Mitä pienempi lapsi, sitä enemmän on kyselemistä ja nähtävää. Emme elä lintukodossa ja pumpuliinkaan ei lapsia voi tai edes kannata laittaa. Miten mahtaa vaikkapa juuri lukemaan oppinut pieni tyttö tai poika käsittää otsakkeet ”Koulupoika puukotti toveria kesken tunnin - Naisopettaja auttoi uhrin pakoon” (IS 15.2.2012) tai ”Pommiuhka tyhjensi koulun Kokkolassa” (IL 24.2.2012)? Pelottaviahan nämä uutiset ovat.\nLapsi turvitsee turvallisuutta. Sadut lapsi tietää saduiksi ja saduissa on yleensä onnellinen loppu. Mutta em. otsikot kertovat tositapahtumista Suomessa. Mitä vanhempi voi vastata näiden uutisten lapsessa herättämiin miksi – kyselyihin? Entäpä millaisen polun luokkatoveriaan puukottanut poika on mahtanut elämässään kulkea? Mitä puolestaan ajattelemattomasti facebookissa pommista kirjoittanut nuorukainen pohjimmiltaan tarkoitti? Näihin kysymyksiin ei ole yhtä tyhjentävää vastausta. Näiden nuorten kohdalla tilanne on mennyt ihan liian pitkälle. On ollut liian monta tilannetta, jossa kukaan ei ole kohdannut, kuunnellut, ohjannut, tukenut tai puuttunut. Ovatko hekin niitä, joiden kohdalla Tommi Läntisen Syvälle sydämeen sattuu – kappaleen sanat ovat olleet totta ”Usein on niin vaikeaa, elämää aloittaa. Niin pienillä siivillä lentää. Voi kuinka koskee. Kenelle sen kertoisin?”\nNäitä miettiessä tavanomaiset selitykset kuten yksittäistapaus tai vanhemmuus on hukassa alkavat tuntua kliseiltä – sanoilta ilman syvempää pohjaa. Lasten ja nuorten asiat ovat kaikkien meidän vastuulla. Lapsen, niin oman kuin vieraan, kohdatessaan aikuinen viestii tietoisesti tai tahtomaattaankin omaa asennettaan lapsesta ja toisista ihmisistä. Pienet tulkitsevat maailmaa aikuisten kautta.\nJään pohtimaan, miten merkityksellisiä elämän ensimmäiset vuodet ovat perusturvallisuuden ja itsetunnon rakentumiselle. Terve itsetunto ohjaa rakentaviin valintoihin myöhemmissä vaiheissa – siihen miten kohtelee toisia ja antaa itseä kohdeltavan. Elämän taitoja, miten pidetään puolia ja ratkaistaan riitoja rakentavasti, opetellaan ja opetetaan askel askeleelta. Vastuuntunto ja sosiaaliset taidot eivät rakennu itsestään. Esimerkillä on tärkeä merkitys. Kaikkien lapsen ympärillä olevien aikuisten on puhallettava yhteen hiileen ja pysähdyttävä joka kerta lapsen tarvitessa ohjausta ja tukea näiden taitojen harjoittelussa. Läsnä olevia aikuisia tarvitaan vielä silloinkin kun nuori murrosiän kuohuissa testaa rajojaan. Marian Wright Edelmanin sanat: ”Ottamalla muut huomioon lapsesi pääsevät elämässä pitemmälle kuin millään yliopistotutkinnolla” pitävät varmasti paikkansa.\nMutta onko yhteiskuntamme kaikista juhlapuheista huolimatta sittenkään todella lapsi- ja perheystävällinen? Moni asia on varmasti hyvin. Turvaverkkoja läpäiseviä aukkoja ikävien tapahtumien ja tilastojen valossa silti on olemassa. Talouden rattaat tarvitsevat vanhempien työpanosta. Tehokkuutta pitää lisätä, jotta bruttokansantuotteemme pysyy kilpailukykyisenä. Työuria tulee pidentää alku-, keski- ja loppupäästä. Kouluverkkoja on tiivistettävä. Tuttuja lauseita poliitikkojen suusta. Entäpä jos päätöksissä olisi yhtenä arvioitavana kriteerinä lapsinäkökulma? Olisivatko päätösten vaikutukset lopulta kauaskantoisemmalla ja kestävämmällä pohjalla? Moni kysymys voisi saada vastauksen tätä kautta.\nLapsuutta on suojeltava kaikin tavoin. Tuntemattoman nuoren runo kiteyttää lopulta kaiken oleellisen:\n”Ei millään ole mitään väliä,\nei millään, ei mitään,\nkuin sillä, että lapsia rakastetaan”.\nVaalien viesti Keskustalle Kirjoitus on julkaistu Suomenmaassa 31.1.2012\nKunniapuheenjohtaja Paavo Väyrynen toimi arvonimensä mukaisesti nostamalla eduskuntavaaleissa lakoon lyödyn Keskustan jaloilleen. Vaikka Väyrysen kampanja jäi himpun vaille tavoitetta, on meillä aihetta juhlia voittoa. On aihetta myös pysähtyä analysoimaan kampanjan ja vaalituloksen osoittamaa viestiä Keskustalle.\nOlisiko 1,3 % ero kakkossijalle kiilanneeseen Haavistoon ollut voitettavissa? Konkaripoliitikollekin koko Suomen kattavan kampanjan toteuttaminen on mittava urakka. Vaalit eivät tule yllätyksenä. Miksi siis ehdokasasettelu jätetään vaaleissa kuin vaaleissa turhan myöhäiseksi? Vaalikampanjassa käytettävissä olevalla ajalla on merkitystä. Eikö sen sijaan, että puoluejohto keskittyi saamaan aikaan jäsenäänestystä, olisi pitänyt olla jo täyttä päätä tekemässä vaalityötä Väyrysen ja koko Keskustan eteen? Jos kenttäväen aktivoimiseksi on lääkkeenä keskinäisen kilpailun saaminen, ovat lääkkeet vähissä. Mutta mitä teki kunniapuheenjohtajamme? Hän lähti kiertämään maata ja näytti esimerkkiä, mitä kenttätyö parhaimmillaan on. Tekoja ja sen mukaisia puheita. Niin ja ennen kaikkea ihmisten kohtaamista siellä, missä ihmiset ovat.\nPaavo Väyrynen oli ykkönen yli puolessa Suomen kuntia saaden niissä suurimman henkilökohtaisen äänimäärän. Suomen Kuvalehden teettämän kyselyn (SK 27.1.2012) mukaan kansalaiset tyrmäävät suunnitelmat noin 70 suurkunnasta. Selkeä viesti siitä, että nyt jos koskaan Keskustan on oltava johdonmukaisesti puolustamassa kunnallista itsehallintoa ja demokratiaa. Sitä, että jokaisen osallisuus yhteisiin asioihin on tärkeä. Keskustan on tuotava selkeällä kielellä esille, että uudistamisen on lähdettävä alueiden ja ihmisten tasolta ja tarpeista aina Utsjoelta Helsinkiin saakka.\nTämä toteutuu ihmisiä kuuntelemalla. Toimivia rakenteita ja käytäntöjä ei pidä ehdoin tahdoin lähteä myöskään purkamaan. Paras – lain mukaisesti tehdyille muutoksille on annettava nyt työrauha.\nHaasteena on, miten Keskusta saa vahvistettua asemaansa etelän suurkunnissa menettämättä samalla kannatusta toisaalla maakunnissa. Oppositiossa asioiden vastustaminen ei yksin riitä. On tuotava selkeitä vaihtoehtoja esille. Keskustan on mentävä vielä lähemmäksi ihmisiä ja avattava alkiolainen ”muista ihmisen asia” tämän päivän kielelle. Esimerkiksi moniin yhteiskunnassa soiviin hälytyskelloihin vastaaminen tarvitsee muutakin kuin rahaa. Inhimillisten lainalaisuuksien esiin nostaminen ja yhteisöllisyyden vahvistaminen ovat yhtä tärkeitä kaikille riippumatta asuinpaikasta, iästä tai sosiaalisesta asemasta. Väyrysen ihmiskuntapolitiikalla on paljon annettavaa. Vaalien osoittamaa suuntaa on vahvistettava.\nWarkauden lehti 17.1.2012 Muutosten tuulissa on suojeltava alueellisia vahvuuksia\nWarkauden lehti 29.11.2011 Se, mitä ruokitaan, vahvistuu\nWarkauden lehti 18.10.2011 Ja mehän ei luovuteta\nMaaseudun tulevaisuus 7.9.2011 Eurosolmut eivät syytelemällä aukene\nWarkauden lehti 26.72011 Kolumni Ajatuksella on suuri voima hyvään ja pahaan\nWarkauden lehti 14.6.2011 Näkökulma Koulutus luo alueelle tulevaisuutta\nMari Kiviniemen puhe puoluevaltuuskunnan kokous 29.4.2011, jossa lainaus blogistani Vaalien jälkeisistä tunnelmista\nWarkauden lehti 26.4.2011 Vaalikeiton tähteitä Antti Aho\nWarkauden lehti Horisontti 19.4.2011\nSavon Sanomat 22.2.2011 Nuorten päihdeongelmat\nMuuttunut käytös paljastaa\nSoisalon Seutu 23.12.2010\nPerheväkivalta peikkona joulun vietossa\nPeruskoulu kokonaisvaltaista ihmisenä kasvamisen aikaa 27.12.2010 Warkauden lehti\nKun elämä satuttaa - artikkeli Vapaaehtoinen pelastuspalvelu -lehdessä 10/2010\nNaiset väkivaltaa vastaan\nNaisjärjestöt laativat yhteistyössä naisiin kohdistuvan väkivallan vastaisen julistuksen vuonna 2009. Leppävirtalaiset kansanedustajaehdokkaat Kaisa Korhonen (Vas.), Mia Hahtala (SDP) ja Aino Kanniainen (Keskusta) luovuttivat julistuksen myös Leppävirran kunnanjohtajalle viime valtuustonkokouksen alussa..\nProPeruskoulu2011 Luokanopettajalehden eduskuntavaalisivusto\nMielipidekirjoitus WL nimimerkiltä Sivusta seurannut\nAntti Aho jatkoi vaaliveikkausta (11.11.) ja koetti järjestellä ääniä valitettavan läpinäkyvästi tietyille tahoille. Asiat näyttävät yleensä siltä, mistä näkökulmasta katsoo ja miten ne haluaa nähdä. Valitettavaa kuitenkin on, että toimittaja paljasti kapea-alaisen ehdokkaiden tuntemuksensa. Kampanjahan on vasta alkumetreillä ja aikaa ehdokkaisiin tutustumiseen ja tunnetuksi tulemiseen vielä on.\nEhdotan, että Antti Aho kävisi vaikkapa kahvilla sairaanhoitaja, perheterapeutti Aino Kanniaisen kanssa. Voisipa hämmästyä kuultuaan, missä kaikessa Kanniainen on mukana Varkautta ja Leppävirtaa laajemminkin, jopa valtakunnan tason hankkeissa. Terveydenhuollon edustajana koen Ahon kirjoituksen myös äänestäjien aliarvioimisena.\nKanniainen ei ole ehkä tunnettu Ahon piireissä. Uskallan väittää, että Kanniaisella on hiljaista tunnettavuutta Varkaudessa hyvinkin laajasti. Onhan hän toiminut vuosia Varkaudessa mielenterveystyössä julkisella ja yksityisellä puolella.\nOn hyvä muistaa, että valtaosalle äänestäjistä merkitsee ehdokkaan kosketus ihmisten arkeen enemmän kuin lehtijulkisuus, ja niiden ihmisten puolesta puhuminen, jotka eivät itsestään jaksa ääntä pitää. Myös heillä on äänioikeus, onneksi.\nPuoluetta tärkeämpi on äänestää nimenomaan ihmistä. Seula perhe- ja lähisuhdeväkivaltatyön seudullisen hankkeen kautta Kanniaisen tuntien voin vaan todeta, että juuri hänen kaltaista osaajaa tarvitaan Arkadianmäelle. Tämän tietävät myös sosiaali- terveys ja koulutuspalveluiden ammattilaiset ja palveluiden käyttäjät. Työ puhukoon puolestaan. Luotan äänestäjien omaan harkintaan enemmän kuin toimittajan näkemykseen.\nWarkauden lehti 9.11.2010\nSilmiä ei pidä sulkea perheväkivallalta\nPuolustan ehdottomasti eläintensuojelua ja inhimillistä kohtelua. Hyvä, että myös lainsäädännön taholla tähän tullaan kiinnittämään huomiota ja eläinsuojelurikoksia koskeva rikoslaki on uudistumassa. Lemmikkieläimen surma on julma kosto puolisolle -artikkeli. (HS ja SS 30.10.) tuo esille eläinrääkkäyksen yhteyden perheväkivaltaan. Tiedossa on, että perheväkivalta alkaa usein henkisenä väkivaltana ja etenee asteittain esineisiin, lemmikkieläimiin ja lopulta läheisiin kohdistuvaksi väkivallaksi. Valitettavasti.\nHyvinvoiva ihminen ei vahingoita itseä eikä toisia. Ei myöskään kohtele eläimiä julmasti. Ihmisenä olemisen taitoihin kuuluvat elämän suojeleminen, itsen ja toisten arvostaminen ja huomioonottaminen, fyysisen ja psyykkisen koskemattomuuden ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen.\nTunnetaitojen vahvistamisen tulisi kulkea mukana kaikessa kasvatuksessa. Ja silmiä ei pidä sulkea väkivallan merkeiltä - eläimiin tai ihmisiin kohdistuvan. Väkivaltaongelmien ehkäisyä ja varhaista puuttumista ongelmiin on tehostettava. Muistutan, että kunnille on annettu suositukset perhe- ja lähisuhdeväkivallan ehkäisyyn Tunnista, turvaa ja toimi -julkaisun muodossa. Tähän työhön on myös osoitettava riittävät resurssit. Uskon sijoituksen lopulta kasvavan korkoa niin taloudellisesti kuin ihmisten hyvinvointina.\nAino Kanniainen Sh, perheterapeutti Kansanedustajaehdokas (kesk.)\nSoisalon Seutu 21.10.10\nLasten ja perheiden palveluista ei ole varaa säästää\nSavon Sanomien artikkeli 7.10.10 lastenpsykiatrian yli puolen vuoden jonoista hätkähdytti. Voi vain kuvitella vanhempien huolen ja hädän lapsen oireillessa. A-talkin ohjelma 14.10.10 Pelastakaa särkynyt nuori nosti esille alueellisen epätasa-arvon nuorten mielenterveyspalveluissa. Tiedossa on myös, että nuorten alle 35-vuotiaiden jääminen mielenterveyssyistä eläkkeelle on huolestuttavan korkea. Näiden viestien tulisi johtaa kokonaisvaltaiseen perhe- ja mielenterveyspalveluiden tarkasteluun ja kehittämiseen.\nOnko vanhemmuutta ja lasten tervettä kehitystä tukevia palveluita vahvistettavissa jo olemassa olevien palvelurakenteiden puitteissa? Meillä on hyvä neuvola- ja päivähoitojärjestelmä ja edelleen kouluterveydenhuolto, joissa työskentelevillä on kosketus perheiden tilanteisiin. Mutta onko heillä riittävästi aikaa paneutua kunkin lapsen, nuoren ja tätä kautta perheen tilanteeseen ja tiivistää käyntejä huolen kasvaessa? Tai perheen kaivatessa enemmän tukea kasvatuspulmiin, lapsen oireiluun tai parisuhdeongelmiin, onko saumatonta palveluketjua, minne ohjata?\nTarvitaan perheiden erilaisiin tilanteisiin vastaavia matalan kynnyksen palveluja kuten neuvolan perhetyötä, lapsiperheiden kotipalvelua tai parisuhdeneuvontaa- ja terapiaa. Nämä välimaaston ennaltaehkäisevät ja varhaista tukea antavat palvelut ovat kunnissa turhan niukasti jos lainkaan resurssoituja. Varhaisen tuen puute johtaa ongelmien pitkittymiseen ja näkyy mielenterveyspalveluiden tarpeen kasvuna. Lasten ja nuorten mielenterveyden oirehdinnassa toipumiskapasiteetti on vahva, joten mitä nopeammin apua on saatavilla, sen vähemmällä inhimillisellä kärsimyksellä ja taloudellisella satsauksella selvitään. Pitääkö lapsen tai nuoren kasvaa aikaiseksi saadakseen asiantuntevaa psykiatrista tai psykoterapeuttista hoitoa? Ei pidä. Tarpeenmukaisen avun saanti ei pidä myöskään riippua paikkakunnasta.\nSuomi tarvitsee selviytyäkseen tulevaisuuden haasteista henkisesti hyvinvoivia kansalaisia. Vanhemmuuden ja lapsuuden merkitys tulisi ottaa laajemmin huomioon päätöksenteossa – miten taloudellisten ja työelämän vaatimusten rinnalla huomioimme ennen kaikkea yhteiskunnan hyvinvoinnin perustan. On aika kääntää katsetta perhepolitiikkaan. Lasten ja nuorten saadessa vahvat juuret voivat vanhemmat ihmiset oman osansa tehneenä ikääntyä turvallisesti. Nuorissa on tulevaisuus. Lasten ja nuorten hyvinvointiin sijoittaminen on näin myös vanhuspolitiikkaa.\nAino Kanniainen Sh, Perheterapeutti Kansanedustajaehdokas Kesk.\nOmaisen hoitaminen on rakkauden työtä - Menikö ohi korvien Radio Savo 14.9.2010 haastateltavina omaishoitaja ja psykoterapeutti/ perheterapeutti Aino Kanniainen\nIisalmen Sanomat 4.9.2010\nToisenlainen mielipide Kysteristä\nKiihtyvän kuntakeskustelun tiimellyksessä ovat saaneet kritiikkiä niin Paras-laki kuin Kysterikin, jota on ehditty jo useissa yhteyksissä kritisoida lisäkustannuksia tuovaksi välivaiheen häkkyräksi.\nTulevaisuuden terveydenhuollossa nähdään helposti vain uhkia. Tai ratkaisuna kuntatalouden ongelmiin nähdään yksipuolisesti kuntien lukumäärän vähentäminen kuntaliitoksilla.\nTosiasiassa pärjäämään tulevat vain tulevaisuuteen katsovat innovatiiviset järjestelyt, joissa turvataan lähipalvelut ja hyödynnetään suuruuden ekonomiaa siinä, missä siitä on hyötyä.\nHaluan tuoda esille Kysterin puolesta äänestäneenä myös asiatietoon pohjautuvaa näkemystä keskusteluun.\nPohjois-Savon kunnat Leppävirta, Juankoski, Kaavi, Keitele, Pielavesi, Rautavaara, Tervo ja Vesanto ovat tehneet demokraattisen päätöksen järjestää perusterveydenhuollon palvelut Kysteri-liikelaitoksen kautta. Päätös on ollut merkittävä ja monelle kunnalle tässä vaiheessa ainut vaihtoehto täyttää Paras-lain velvoite terveydenhuoltopalveluiden 20 000 asukkaan väestöpohjasta.\nLisäksi Kysterissä toteutuu kuntien välisen yhteistyön lisääntyminen. Ihmettelen jo ennen Kysterin varsinaisen toiminnan alkamista tämän negatiivista leimaamista. Täyttääkö Kysteri myös Paras-lain hengen, riippuu siitä, annammeko sille työrauhan ja tuen kehittää toimintaa sen sijaan, että nakerramme mahdollisuuksia jo etukäteen.\nTehtyä päätöstä on hyvä arvioida esitetyn kritiikin lisäksi myös mahdollisuuksien näkökulmasta.\nTerveydenhuollon lainsäädännön uudistuksessa korostetaan perus- ja erikoissairaanhoidon kokonaissuunnittelua ja saumatonta yhteistyötä. Tämä on otettu huomioon Kysterissä hyvin jo ennen uuden lain voimaantuloakin.\nKysteri hyödyntää sekä erikoissairaanhoidon että perusterveydenhuollon asiantuntemusta ja mahdollistaa näin tehokkaiden palvelukokonaisuuksien rakentamisen.\nSuurempi kokonaisuus mahdollistaa edelleen niin henkilökunnan osaamisen kehittämisen kuin konsultaatio- ja erikoispalvelujen järjestämisen ja hyödyntämisen. Tavoitteena on turvata tasalaatuiset palvelut, vaikka kuntien välimatkat ovat erilaisia.\nHaasteita Kysterillä riittää joka tapauksessa. Työrauhan antaminen Kysterille ei suinkaan sulje pois rakentavan, kehittävän, arvioivan, erilaisia näkökulmia esiin nostavan, mutta johdonmukaisen poliittisen johtajuuden merkitystä.\nAINO KANNIAINEN leppävirran kunnanvaltuuston ja -hallituksen jäsen maakuntavaltuuston jäsen (kesk.)


Napoli - Manchester City 22.11\nNähdäänkö Italiassa paljon maaleja?\nNapoli – Manchester City, Merkki yli 2,5 maalia, Kerroin\nSuosittelemme pelaamista NordicBetin sivustolla, joka on suomalaisten suosituin sivusto. Tiesitkö, että Nordicbetillä voit yhdistää samaan vetokuponkiin kohteita pitkävedosta, tulosvedosta tai vaikka puoliaikatuloksesta? Nordicbet tarjoaa riskitöntä vetoa Mestarien liigan tiistain sekä keskiviikon otteluihin. Saat tehdä riskittömän vedon mm. Napoli vs Man City, Man United vs Benfica tai Milan vs Barcelona otteluihin. Nordicbet myös tuplaa uusien asiakkaiden ensimmäisen talletuksen! Saat jopa 100 € lisää rahaa tilillesi ensimmäisen talletuksesi yhteydessä!\nJalkapallon Mestarien Liigan A-lohkon kamppailussa Italiassa, yhteen iskevät SSC Napoli sekä vieraaksi saapuva Manchester City.\nKyseessä on oikeastaan todella iso ottelu molemmille joukkueille, sillä SSC Napoli on lohkossa kolmantena, kun taas Manchester City tarvitsee pisteet, jos se haluaa tavoitella lohkovoittoa.\nManchester City on tällä hetkellä lohkokakkosena kolme pistettä Bayern Muncheniä perässä, ja kun Munchen tulee todennäköisesti voittamaan oman ottelunsa Villarrealia vastaan, niin Cityllä on myös samalla pakkovoitto.\nNapoli kuuluu Italian parhaimmistoon, mutta ei ole materiaaliltaan vierasjoukkueen tasoa. Napolilla on todella paljon hyökkäysvoimaa, mm. E.Lavezzin, E. Cavanin sekä M.Hamsikin johdolla, mutta epätasaisuutta kotimaan liigassa on ollut yllättävänkin paljon. Eipä ole kukaan kolmikosta ollut vielä omalla tasollaan.\nManchester City:lläkin on erittäin kova hyökkäys. Sen tasosta kertoo hyvin 1-6 vierasvoitto Manchester Unitedista muutama viikko sitten. City voitti viime viikonloppuna Valioliigassa Newcastlen 3-1, joten Cityllä on erinomaiset lähtökohdat tähän tärkeään vierasotteluun.\nMolemmilla joukkueilla on erittäin paljon hyökkäysvoimaa, joten runsasmaalinen ottelu on tiedossa. Napolille ei ottelusta kelpaa tasapeli, joten sen on pakko jossain vaiheessa lähteä hyökkäämään, mikä avaa tilaa Citylle.


Ohituksessa rekkaan osunut kuljettaja loukkaantui - Kotimaa - Helsingin Sanomat\nOhituksessa rekkaan osunut kuljettaja loukkaantui\nJyväskylä. Rekan ohitus johti henkilöauton rajuun ulosajoon sunnuntaiaamuna Vaajakosken moottoritiellä Jyväskylässä. Pelastuslaitoksen mukaan turma-autoa kuljettanut keski-ikäinen mies kuljetettiin sairaalaan. Autossa ei ollut muita ihmisiä. Kolari sulki tien onnettomuspaikalla.


Meidän Residenssi // Rakennusblogi: Aikataulu\nAikataulua tähän mennessä ja hahmotelmaa tulevasta\nTontti omiin nimiin\nKellarikerroksen lattia valettu\nTalo ja autotalli valmis\nKaikki valmista pihoja myöten...\nUnknown 9.9.2014 13.47\nOnnea projektillenne! Itse olemme askeleen edellä, maatyöt jo takana mutta rakennuslupaa ei vieläkään ole, toivottavasti ensi viikolla.\nPienenä vinkkinä voin mainita että kannattaa pitää kiinni tuosta rakennusluvan saamisesta hyvissä ajoin ennen itse rakentamista ettei käy niin kuin miellä. Kuvat ovat olleet teossa ja haussa jo 9 kuukautta, vuorotellen pistävät kaupungin virkamiehet ja poliitikot kapuloita rattaisiin ja kuukauden vain häviävät :)\nUnknown 7.10.2014 17.44\nOhhoh, nyt on jäänyt kommenttisi täysin huomaamatta! Mutta mutta, juu kyllä tuo rakennuslupa olisi kiva saada sisään talven aikana, kun rakennusvalvonnassa tuppaa aina keväästä olemaan melko ruuhkaisaa. Saa nyt nähdä miten tämä meidän aikataulu tästä vielä muotoutuu :D Kävin pikaisesti vilkaisemassa blogiasi -onnittelut rakennusluvasta. Täytyy vielä paneutua siihen paremmalla ajalla!


SM-liigan tehokkain puolustajapari tulee yllättävältä suunnalta - SM-liiga - Jääkiekko - Sport - MTV.fi\nSM-liigan tehokkain puolustajapari tulee yllättävältä suunnalta\nSport > Jääkiekko > SM-liiga Julkaistu 01.02.2016 15:05\nJYP-puolustajat Valtteri Kemiläinen ja Mikko Kalteva paimentavat tässä KooKoon Anthony Guttigia. Jari Pekkarinen / All Over Press\nJYPin takalinjoilla luutii SM-liigan tehokkain pakkipari.\nMikko Kaltevan nimi on jo entuudestaan tuttu SM-liigan ystäville. Kaltevalla oli liigapuolustajien paras teholukema, +22, kaudella 2012-2013. 31-vuotias Kalteva on nyt toistamiseen kiinni pakkien tehopörssin voitossa. Kalteva on tilaston keulilla lukemalla +18.\nKaltevan pakkiparina on tällä sesongilla pelannut pääsääntöisesti Valtteri Kemiläinen, joka on murtautunut kiekollisten puolustajien eliittiin kuin varkain. 24-vuotias Kemiläinen on sarjan viidenneksi tehokkain puolustaja pistein 8+17=25.\nKaksikon roolitus näyttää melko selvältä. Kemiläinen osallistuu aktiivisemmin hyökkäysten tukemiseen, kun taas Kaltevan ominta aluetta on oman pään varjelu.\n– Ei meillä ole mitään erityistä työnjakoa. Molemmat tehdään monenlaisia hommia, Kemiläinen huomauttaa MTV Sportin haastattelussa.\nKokenut ja rauhallinen Kalteva on auttanut Kemiläistä sopeutumaan liigatasolle.\n– Hän erinomainen puolustaja. Mikko on kaikessa hyvä, iso ja ulottuva. Osaa pelata kiekolla ja puolustaa hyvin. Se on avittanut myös minun pelaamisestani, Kemiläinen kiittelee.\nKalteva on esitellyt tällä kaudella paljon kiekollista pelaamista ja tulosta on syntynyt. Aiemmin lähinnä peruspakkina tunnettu Kalteva on tehnyt ennätyspisteensä. Lukema 7+16=23 oikeuttaa pakkien pistepörssissä sijaan 8.\nKalteva (vas.) ja Kemiläinen ovat tuuletelleet maaleja tiuhaan tahtiin.\n– Kyllä ”Kaltsi” hyökätä saa, kun virtaa hyökkäykseen riittää noin kerran kahdessa viikossa, Kemiläinen vitsailee.\nYhteensä 48 tehopistettä iskenyt parivaljakko on SM-liigan tehokkain puolustajapari. Kemiläisen teholukema on 14 pykälää plussalla, joten tilastojen valossa JYPin miehet ovat suoriutuneet erinomaisesti.\n– Me pääsemme usein pelaamaan hyökkäyspään aloituksiin. Saamme hyökätä enemmän ja pitää kiekkoa hallussa kuin jotkut toiset puolustajat. Se osaltaan selittää hyviä tilastoja, Kemiläinen kuvailee.\nKaltevan väkevät otteet on huomattu myös Leijonien valmennusjohdossa. JYP-puolustaja valittiin Leijonien riveihin ensi viikon tuplamaaotteluihin Ruotsia vastaan.\nLeijonien joukkue julki – Patrik Laine ja Sebastian Aho mukana! 1.2.2016\nSM-liigan topit ja flopit: Ura oli jo katkolla – tehohyökkääjältä upea paluu huipulle SaiPalle tuntuva menetys – luottohyökkääjän loppukausi vaarassa\nLisää aiheesta: JYP\nCHL ke 23.8.\nJYP kohtaa heti Immosen vanhan seuran – "Vaihdetaan Jarkon kanssa muutama sana"\nSM-liiga ma 12.6.\nJYP hankki maalille oman kasvatin Pohjois-Amerikasta\nSM-liiga ma 15.5.\n"Kuninkaan paluu" – kultaleijona kolmatta kertaa JYPiin\nSM-liiga to 6.4.\nJYPille jobinpostia: Louhivaaran kausi ohi, Turkulainen sivussa saatuaan kiekon naamaansa\nSM-liiga la 25.3.\nLue lisää aiheesta JYP


THL: Terveydenhuollon työntekijöillä todettu yli 900 koronatartuntaa\n08.06.2020 klo 13:42\nYli puolet on saanut tartunnan töissä, mutta ei välttämättä potilaalta.\nNäin koronavirusta kantavat pisarat leviävät huoneilmassa.\nTerveydenhuollon työntekijöillä on todettu Suomessa 949 koronavirustartuntaa.\nTerveyden ja hyvinvoinnin laitoksen THL:n maanantaina julkaisemien tietojen mukaan Suomessa on todettu kaikkiaan 7 001 koronatartuntaa.\nTyöikäisillä on varmistettu tartuntoja kaikkiaan 5 599, joista 949 terveydenhuollon työntekijöillä.\nTerveydenhuollon työntekijöiden osuus työikäisten tartunnoista on 17 prosenttia, kun terveyspalveluissa työskenteli viime vuonna noin 7,4 prosenttia kaikista työikäisistä.\n– Korkeampaa osuutta selittää todennäköisesti se, että epidemian alkuvaiheessa testaus keskittyi matkailijoiden ohella erityisesti terveydenhuollon ammattilaisiin, kertoo THL:n ylilääkäri Taneli Puumalainen tiedotteessa.\nTHL:n mukaan maailmalla terveydenhuollon työntekijöiden tartuntojen osuus kaikista varmistetuista tapauksista vaihtelee.\nEsimerkiksi Espanjassa viidennes kaikista tartunnoista on todettu terveydenhuollon työntekijöillä, Italiassa puolestaan joka kymmenes.\nYhdysvalloissa terveydenhuollon työntekijöillä on todettu 3 prosenttia maan kaikista tartunnoista ja Kiinassa 3,8 prosenttia.\nPuumalaisen mukaan luvut eivät kuitenkaan ole suoraan verrannollisia, sillä maiden välillä voi olla eroja seurantajärjestelmissä, testauskäytännöissä ja raportoinnissa.\nYli puolet altistunut töissä\nSuomessa 652 terveydenhuollon työntekijän tapauksessa on tiedossa lähikontakti positiiviseen koronavirustapaukseen.\n56 prosenttia on altistunut koronavirukselle töissä. Lopuilla tartunta on peräisin esimerkiksi lähipiiristä tai matkalta.\nTöissä saatu tartunta ei kuitenkaan tarkoita välttämättä potilaalta saatua tartuntaa, vaan THL:n mukaan tartunta voi olla peräisin myös sairastuneelta kollegalta.\nYli puolet koronatartunnan saaneista terveydenhuollon työntekijöistä on altistunut töissä. Kuvituskuva. Riitta Heiskanen\nYlibuukatussa junassa raikuvat kuulutukset turvavälien tärkeydestä – matkustaja ihmeissään: ”Ihan mahdottomuus estää koronan leviämistä”Seitsemän miljoonan tartunnan raja meni rikki – näin koronatilanne kehittyi maailmalla tällä viikollaKolumni: Koronasta voi seurata jotain yllättävän hyvää - tästä se johtuu Karut ennakkotiedot julki: Korona kurittaa eniten heikko-osaisimpia


AKAASIAN ALTA: Yksitoista\nYksitoista vuotta. Yksitoista 11-vuotiasta poikaa yokylassa ja perheen aiti tarvitsee hoitolaloman tasta sirkuksesta toipumiseen. Eilinen lauantai oli iso paiva.\nEnnen lauantaita on kuitenkin perjantai. Perjantain pakkojuhlat olivatkin loppujen lopuksi mita mainioimmat illanistujaiset. Lauma kolleegoja, viiden ruokalajin tarjoilut, puheita ja kilistyksia, ja onneksi paljon naurua. Vaikka kotiin joudettiin vasta aamuneljan aikoihin, niin jo kahdeksan jalkeen olin rutistelemassa Nairobin lauantaisessa. Oli kouluyhdistyksen kokous, onneksi Javan kahvitalossa maailman parhaimman latten voimin. Allun futisharkat ja kolmet lastenjuhlat samalle paivalle alkoivat olla jo ihmeidenteon likimailla.\nNeljalta eilen alkoi sitten saapumaan tasainen virta juhlavieraita Allun hippoihin. Jotenkin kummasti mut oli saatu ansaan oikein olan takaa kun kutsuja suunniteltiin, ja olin antanut siunaukseni liki tusinalle yovieraalle, joista jokainen on onneksi viela mua lyhyempi mutta sata kertaa aanekkaampi. Ja aanta on piisannut.\nPieksut mita metelia, ja suoranaista kirkumista, koko ilta ja ihan aamutunneilla.\nAgenda oli onneksi aika yksinkertainen; ruohokentta, jalkapallo, hodareita, kokista, suklaakakku, Jurassic Park and sangollinen popcornia. Ja lisaa metelia. Vasasin seitseman metrin siskonpedin alakerran lattialle, ja siella olivat suloisuudet yhdessa isossa solmussa. Pelkkaa poikaa, jalkaa, raajaa, iPadia ja Podia koko lattia taynna. Ihania kakaroita kaikki tyynni.\nFiksuin juttu koko kekkeria on se, etta hakuuaika on sunnuntaiaamuna klo 0900, tasan. Tosin kommahdys nro kaksi on se, etta lupasin pannarit aamupalaksi.\nEli taikinan vatkaaminen alkoi tanaan klo 0700. Poh.\nSitten viela sana tai pari sateesta. Siis sateet ovat alkaneet taas, tai nippanappa alkamassa. Juuri kun ollaan paasty helteiden huumaan, niin kirotut sateet alkavat sotkea tunnelmia. Vanhaan aikaan sateiden tulo ja meno oli arvattavissa ihan melkein paivalleen. Oli marraskuun kahden viikon pikkusateet (viime vuonne satoi yhta soittoa elokuusta joulukuuhun), maaliskuun loppupaivina oli sadekauden avaijaiset (tana vuonna ounastellaan sadekauden alkavan puolessa valissa helmikuuta), ja kuivan talven on maara alkaa juhannuksesta. Talla haavaa on taysi mahdottomuus suunnitella mitaan aktiviteettia sateettomalle vuodenajalle. Onneksi viela hommassa on hiukan tolkkua, ja suurimmat sateet tulevat useimmiten oisin.\nAurinko on onneksi mukana tanaan, ja edessa ihana sunnuntai. Hiljaisuus on laskeutunut.\nPosted by Jaana at 10:45


blogi: Minne karkaat aikasein\nMinne karkaat aikasein\nLaitoin lopun hoitavan sävytteen värissä luumu mun hiuksiin, ja siellä on pieni pinkki töyhtö, ja on ne muutenkin ihan kiharat pesun jälkeen. Annoin koiralle ruoan, ja se meni makaa olkkariin. Tarvisi kuulemma lenkin, mutta kattoo nyt tämän jalan kanssa.\nEiliseen kuului Blade runner 2049 leffa kaverin kanssa. Katsoin sitä alkuperäistä vähän alusta etukäteen, niin tajusin vähän jotain kun tuli flashbäkkejä. Nauratti kun siinä oli suomalainen näyttelijä tms joka puhui ko. apokalyptistä kieltä, mutta se oli silti suomennettu teksteissä. Älähdin.\nMuoks. Laitoin säpöä osviitta kriisikeskukseen, että ottaisiko ne ja linkittäisi blogiani. Lähinnä koska tappelen masennukseni ja negatiivisten oireideni kanssa täällä tavallaan. Tai no, positiivisia oireita eli psykooseja mulla ei ole ollutkaan. Kysyy keltä tahansa psyko tyypiltä, niin jotain skitsoilua ne varmaan miettii musta... oli se sitten affektiivista tai muuta -iivistä.\nNiin, mun oli pakko keskeyttää aamuinen bloggaus koska suoraansanottuna persereikää pakotti, ja oli mentävä veskiin. Omituista kyllä mun menkat loppui monta päivää sitten jo, ja nyt mietin tarvisiko olla yhteydessä Hatanpäälle/leikkaussaliin tai jotain, että tarvitsenko vielä sen operaation vai miten tämä etenee.\nMuutamaan kirjaan tulostin bookcrossing lappuja, ja huomenna olisi ehkä miitti kaupungilla, jos päättävät aikaa ja paikkaa. Tai siis rekisteröin jokusen kirjani ja olisin ne kiertoon laittamassa.\nJuonut vähän teetä, polttanut tupakkaa, syönyt joulukonvehteja, vapotellut jne, airbnb kyselyitä tullut pari joulukuulle, joista saisi kasaan vajaan kolmesataa.. jos toteutuu ne. Koska hinta nousee mikäli tahtoo joulunajat olla meillä. Mutta hmm, kympin per yöhän tuosta nyt pulittaa pääsee.\nKyl, mä olen se joka on tunkenut olohuoneensa airbnb:hen. Olen oppinut siitä paljon asioita. Kuten miten hankala on löytää mitä tahansa tiskarin duunia Suomesta. Muttah. Ens kuusta pelkällä opintotuella ja jos lainaa ei vielkä tuu (näin kyllä unta, että se tuli) niin johan on huonot oltavat.\nToisaalta en maksaisi sillä edellisiä lainoja, mutta maksusuunnitelmia on yksi ja sonera rahoitus veisi toisen. Ja millä ikinä haluaa rahatonta kiusata laittamalla perintään. Kun avokki on puhunut ja tekstannut ja netissä ollut 40eurolla mun moi liittymästä, niin se on moro. Tai kun kaupungilta tulee monet terveyskulut liittyen lääkärillä käynteihin, niin johonkin se raha katoaa.\nTai no, tilasin mä tosiaan ton adoben palvelut itelleni mutta se oli opiskelijalle 20e kuussa vuoden paketti. Mä tartten noi, jos aion oikeasti mitään grafiikkaa suunnitella? Ja siis se on se aikaavievin työn prosesseista kait. Itse painaminen on helppoa kuin heinänteko. (esim. koulun koneilla on 40 työvaihetta että saat pinkan tulostuu jotain esimerkkikuvaa).\nmutta niin. Sydäntäni lähellä: mielenterveys, koulunkäynti, mietiskely rahajutskista ja kaikki muu ei niin small-talk koskaan.\nJos ahdistutte ja masennutte jutuistani niin miettikää miten kirpeetä tuolla ulkona alkaa olla.\nLähettänyt Kajsa B. klo 9.16


Poikkeustila on vaikeuttanut työpajojen toimintaa. Etsivä nuorisotyö siirtynyt toimimaan verkossa. - Into – etsivä nuorisotyö ja työpajatoiminta ry\nEtusivu Ajankohtaista Poikkeustila on vaikeuttanut työpajojen toimintaa. Etsivä nuorisotyö siirtynyt toimimaan verkossa.\nInto: Kotoutumisen edistämisessä kolmas sektori tunnistetaan yhteistyökumppanina 15.6.2022


Kaverin äiti pyysi kylään – 18-vuotias Aaron käveli kahden naisen virittämään kammottavaan ansaan - Ulkomaat - Ilta-Sanomat\nKaverin äiti pyysi kylään – 18-vuotias Aaron käveli kahden naisen virittämään kammottavaan ansaan\nNuorimies sai surmansa sarjamurhafantasioita vaalineen naiskaksikon käsissä.\nAaron Pajich houkuteltiin ansaan. Kuva: WA Police\nLänsi-Australian korkein oikeus tuomitsi keskiviikkona Jemma Lilleyn ja Trudi Lenonin murhasta elinkautiseen vankeuteen, josta voi hakea ehdonalaiseen vapauteen 28 vuoden kuluttua.\nOikeuden mukaan Lilley ja Lenon murhasivat 18-vuotiaan Aaron Pajichin kesäkuussa 2016.\nVerityön taustalla vaikutti 26-vuotiaan Lilleyn sarjamurhaajiin liittyvä pakkomielle, johon tempautui mukaan myös 44-vuotias Lenon, kolmen lapsen äiti.\nAaron Pajich oli tietokonepeleistä innostunut Asperger-nuori, joka opiskeli ammattikorkeakoulussa ja haaveili Japanin-matkasta.\nMurhatun Aaron Pajichin äiti Sharon Pajich lähti keskiviikkona tuomion lukemisen jälkeen oikeustalosta Perthissä. Kuva: EPA\nMaanantaina kesäkuun 13. päivä Pajich söi aamiaista, kun hänen puhelimensa soi. Soittaja oli Trudi Lenon, hänen 14-vuotiaan ystävänsä äiti. Lenon kutsui Pajichin kotiinsa asentamaan pelejä poikansa tietokoneelle.\nLenon poimi Pajichin kyytiinsä ostoskeskuksen parkkipaikalta. Autossa istui myös Jemma Lilley, jota Pajich ei entuudestaan tuntenut. He ajoivat yhdessä Orelian esikaupunkialueelle, missä Lenon ja kaksi tämän poikaa asuivat Lilleyn omistamassa neljän huoneen omakotitalossa.\nPajich seurasi naisia takapihan portista, johon kiinnitetyssä kyltissä luki ”Elm Street” – viittaus kuuluisaan kauhuelokuvasarjaan, jossa veitsikätinen sarjamurhaaja Freddy Krueger jahtaa teinejä.\nKauhuteema jatkui sisällä. Huoneet olivat täynnä julisteita ja elokuvista tuttuja figuureja. Keittiössä pihviveistä heristi hirviönukke Chucky.\nOlohuoneessa Pajichille tarjottiin kahvia ja hän istui tietokoneen ääreen asentaakseen pelit ystävänsä koneelle. Jo muutaman minuutin kuluttua hän oli kuollut.\nJemma Lilley oli kuusi vuotta aiemmin muuttanut itäenglantilaisesta pikkukaungista 18 000 asukkaan Stamfordista Itä-Englannista Länsi-Australian osavaltion pääkaupunkiin Perthiin. Hän työskenteli paikallisessa Woolworths-supermarketissa yövuoron esimiehenä ja harrasti tatuointeja ja moottoripyöriä. Moottoripyöriä hänellä oli autotallissaan peräti kuusi.\nYksi intohimo oli kuitenkin yli muiden: sarjamurhaajat.\n18-vuotias Aaron Pajich joutui kylmäverisen murhajuonen uhriksi. Kuva: WA Police\nPainajainen Elm Streetillä -elokuvat olivat erityisen lähellä Lilleyn sydäntä. Hän oli kerran jopa kirjoittanut Freddy Krugeria näytelleelle Robert Englundille ja kertonut pitävänsä tämän roolihahmoa, teinejä murhannutta hirviötä ”isähahmona ja suojelusenkelinä”.\nLilleyllä oli myös oma sarjamurhaajafiktionsa. Hän oli teini-iässä kirjoittanut ”romaanin” Playzone, jossa naamiota käyttävä sarjamurhaaja nimeltä SOS johtaa verenhimoista kulttia ja usuttaa kuuliaiset seuraajansa – ”toukat”, kuten heitä kirjassa kutsutaan – kiduttamaan ja murhaamaan.\nPlayzone oli 200 sivua kömpelösti kirjoitettua väkivaltafantasiaa, mutta Lilley oli siitä ylpeä ja mainosti teostaan kaikille, jotka jaksoivat kuunnella.\nMyös Lilleyn äitipuoli Nina oli lukenut Playzonen ja järkyttynyt sen maailmankuvasta.\n– Se oli pelkkää kidutusta ja hyvin väkivaltaista, uhreja kohtaan ei osoitettu lainkaan empatiaa, pidin sitä hyvin häiritsevänä.\nÄitipuolen mukaan Lilley oli lapsena ollut ovela ja älykäs, mutta myös omituinen ja uhkaava. Hän kertoi brittilehdille muuttaneensa lopulta pois perheen kodista, koska ei pystynyt elämään Lilleyn kanssa.\nVuosien kuluessa Lilley uppoutui yhä syvemmälle väkivaltafantasioihinsa. Kerran hän ilmoitti ystävälleen haluavansa surmata jonkun ennen kuin täyttää 25 vuotta.\nTrudi Lenon ja Lilley olivat tutustuneet vuoden 2016 alussa, ja heistä tuli nopeasti läheisiä.\nLenonissa Lilley löysi otollisen maaperän sarjamurhaajafantasioilleen. He alkoivat kiihtyvään tahtiin keskustella ja viestiä murhanhimoisista ajatuksistaan.\nJemma Lilley tallentui ostoskeskuksen valvontakameroihin murhapäivänä. Kuva: WA Police\nKeskustelua johti Lilley, joka käytti koodinimeä SOS. Lenonin koodinimi oli Corvina, jota nimeä hän oli aiemmin käyttänyt Perthin BDSM-yhteisössä, missä hänet tunnettiin alistuvana subina.\n– Pelkään sinua, mutta kunnioitan sinua – – En haastaisi sinua. Alistuisin luonnostani sinulle, Lenon kirjoitti Facebook-viestissä.\n– 100 % täydellistä. Näyttää, että todella ymmärrät minun SOS-roolini. Hyvä viesti, Lilley vastasi.\nViestittelyn yltyessä he puhuivat SOS’n ensimmäisestä surmasta, kidutuksesta ja ”pimeydestä” sisällään. Pari viikkoa ennen kuin Lenon soitti Aaron Pajichille, kumpikin julisti olevansa valmis riistämään ihmishengen.\n– Minusta tuntuu, etten voi levätä ennen kuin tuoreen, huutavan uhrin veri ryöppyää lammikoksi lattialle, Lilley kirjoitti.\n– Nyt on todellakin aika – minä olen valmis, sinä olet valmis, Lenon vastasi.\nTouko–kesäkuussa 2016 Lilley ja Lenon kävivät useita kertoja ostoksilla. He ostivat pyörösahan, valkaisuainetta, sementtiä, suojakangasta, ison muovitynnyrin, asetonia ja yhteensä sata litraa kloorivetyhappoa.\nKesäkuun 18. päivä Matthew Stray oli juuri palannut lomalta töihin Woolworthsin supermarketiin, kun hänen esimiehensä Jemma Lilley lähestyi häntä neloskäytävällä. Neljä päivää aiemmin poliisi oli saanut katoamisilmoituksen Aaron Pajichista.\nTrudi Lenon (ostoskärryjen kanssa) ja Jemma Lilley (alhaalla keskellä) ostoksilla päivää ennen murhaa. Kuva: WA Police\n– Minä tein sen. Minä tapoin jonkun, Lilley sanoi Strayn mukaan.\nHieman myöhemmin Lilley avautui lisää.\n– Minun oli saatava Trudi pitämään häntä aloillaan. Olin pannut metallilangan hänen kaulansa ympärille, ja se katkesi.\nLilley sanoi langan katkettua iskeneensä uhria veitsellä rintaan.\nStrayn mukaan Lilley kuulosti innostuneelta ja arveli poliisien olevan niin tyhmiä, ettei hän jää kiinni.\nMyöhemmin Lilley lähetti Straylle useita tekstiviestejä, joissa pyysi anteeksi ja sanoi keksineensä murhatarinan päästään.\nKun etsinnät eivät tuottaneet tulosta, poliisi tarkisti Pajichin puhelutiedot ja sai selville, että kadonneen viimeinen puhelu oli tullut Trudi Lenonilta.\n20. kesäkuuta poliisit astelivat Elm Street -kyltillä koristetusta portista ja tekivät kotietsinnän Lenonin ja Lilleyn kotiin.\nPoliisit takavarikoivat talosta muun muassa kymmeniä veitsiä, luusahan, skalpelleja, macheten ja käsinkirjoitetun, aakkostetun listan kidutustekniikoista.\nPoliisi takavarikoi naisten kotoa useita teräaseita, muun muassa luusahan (vasemmalla). Kuva: WA Police\nTalosta löytyi visusti teljetty huone, jonka lukon poliisit joutuivat murtamaan lekalla. Sisällä huoneessa oli paarit ja työkalukaappi. Valkotiililattia oli verhottu sinisillä pressuilla ja ikkunat peitetty mustalla muovilla. Paareista löytyi ihmisen hiuksia ja veritahroja.\nPajichin ruumis löytyi haudattuna talon takapihalle. Lenonin poika oli äitinsä pyynnöstä levittänyt haudan päälle sementtiä ja punaisia pihatiiliä – tietämättä ystävänsä kohtalosta.\nPajichia oli isketty veitsellä kahdesti kaulaan ja kerran rintaan. Hänen kaulastaan löytyi myös jälkiä metallilangalla kuristamisesta.\nMoottoripyöriensä vuoksi Lilley oli aikoinaan asentanut taloon neljä liiketunnistimella toimivaa valvontakameraa. Kameranauhoilla näkyi, kuinka 13. kesäkuuta noin kello 10 Pajich saapuu naisten kanssa taloon ja puolisen tuntia myöhemmin Lenon palaa sisälle kantaen kookasta veistä.\nPoliisitutkinnan ja viisi viikkoa kestäneen oikeudenkäynnin aikana naiset syyttivät murhasta toisiaan ja kiistivät oman syyllisyytensä. Lilley väitti, että Lenon oli murhannut Pajichin sillä aikaa, kun hän oli päiväunilla. Lenon sanoi nähneensä, kuinka Lilley puukotti 18-vuotiaan hengiltä ja auttaneensa pelosta peittämään rikoksen.\nAaron Pajichin äitipuoli Veronica Desmond sanoi tuomionluvun jälkeen toivovansa, että hänen poikansa murhaajat mätänevät vankilassa. Kuvassa keskellä Pajichin isä Keith Sweetman. Kuva: EPA\nValamiehistöllä kesti vain kaksi ja puoli tuntia todeta molemmat naiset syylliseksi murhaan.\nKeskiviikkona tuomiota lukiessaan korkeimman oikeuden tuomari Stephen Hall sanoi, ettei oikeudessa käynyt varmuudella ilmi, kumpi naisista oli aiheuttanut kuolettavat vammat Pajichille. Silti kumpaakin pidettävä vastuullisena ”moraalisesti vastenmieliseen” rikokseen.\n– Mikään ei viittaa siihen, että kumpikaan teistä katuisi häivääkään sitä, mitä olette tehneet.\nJos twiitti yllä ei näy, katso se täältä.\nLähteet: BBC, The Sun, Daily Mirror, ABC, The West Australian\nNuori brittinainen murhasi ventovieraan teinipojan Australiassa – järkyttävän kylmäverinen motiivi paljastui oikeudessa\nUlkomaat 5.11.2017 10:15


Hyvä baari helsingissä sibbo / Hdporn sex\nLähetetty 15-09-2017 mennessä Tamminen Riitta\nJa lempioluttani Kölschiä usen saatavilla. Mitä tunnetta artikkeli sinussa herättä? Omien oluiden ja ruuan yhdistelmät loistavia! Ainut ja oikea Solmu. Mukava ja ammattitaitoinen henkilökunta. Oman panimon tuotteet eivät petä, eikä myöskän asiantunteva palvelu ja kotoisa tunnelma! Laaja valikoima oluita ja osaava, oikeasti tuotteisiin perehtynyt ja kiinnostunut henkilökunta ovat ajan tasalla olueiden suhteen mitä juuri nyt juodaan! Henkilökunta, miljö, tunnelma siinäpä ne syyt ja tietysti myös asiakkaat.\nVuodenaikojen mukaan vaihtelevat oluet. Vieläkin hyvä lista, ja asiantuntevat baarimikot. Se on aito ja alkuperäinen kaikki muu on kopiota. Monissa baareissa monta olutta mutta lista pysyy muuttomattomana monta kuukautta. Ystävällinen omistaja ja palvelu, ja todellakin asiantuntevaa palvelua. Tiskipuolella valoisampaa, mutta tilaa löytyy lisä kadun katseilta suojassa baarin sokkeloisessa takaosassa. Myöskän pullovalikoima erikoisoluita ei jätä kylmäksi, valinnanvaraa löytyy. Solmu on hyvä vaihtelua Vaasankadun ehkä hieman synkkän baaritarjontaan.\nFeltissä näkee lätkäkisojenkin aikana screeniltä Champions' liigan futista. Tunnelmallinen helmi Toukolan sydämessä. Tunnelmallinen pubi, missä on rento meininki ja hyvä asiakaspalvelu. Oma panimo, jossa taidolla tehtyjä oluita. Historian tuoma asiantuntemus, valikoiman vaihtelu ja yllättävyys, Oma maahantuonti takaa spessuvalikoiman. Olut tehdän paikan pällä. Kohtuullinen hinta, ja tarkkaan mietitty, vaihtuva valikoima takaa oluen ystäville viihtyisän vierailun. Koska siellä on laaja valikoima erilaisia oluita, henkilökunta osaavaa, ystävällistä ja palveluhenkistä! Fucking Hell yksi lemppareista!\nBier-Bier, Erottaja Hyvä valikoima, asiantunteva henkilökunta, ja kiva tunnelma. Kun hanat on maistettu, odottaa 100 pullomerkkiä kaapissa. Hyvä olutvalikoima ja ihana venue. Osaava henkilökunta ja hyvät hanaoluet. Laaja valikoima, asiantunteva henkilöstö, olutravintola miljö ja mukava asiakaspiiri. Kattava olutvalikoima pienpanimoiden oluita ja uutuuksia. Komeita miehiä ja nättejä tyttöjä. Muutenkin mukava ja kodikas sisustus ja lehtiä paljon luettavaksi oluen ärellä.\nErittÄIN laaja valikoima oluita. Hyvä sijainti, hyvä valikoima ja loistava asiakaspalvelu. Solmun oluet ovat myös todella hyviä ja niitä on mukava hörppiä jutustelun yhteydessä. Hyvien oluiden lisäksi mukava ilmapiiri. Valikoima vaihtuu usein, on ajantasalla. Valikoiman ja henkilökunnan combo erittäin toimiva ja laadukas.\nKiva fiilis, iloiset työntekijät. Hintataso ja olutvalikoima Miljö on mahtava. Se nyt vaan on niin perhanan mukava paikka, jossa on osaava henkilökunta opastamassa uusien mielenkiintoisten oluiden saloihin. Erittäin viihtyisä paikka ja palvelualtin sekä oluisiin perehtynyt henkilökunta. Lämmin ilmapiiri, mukava henkilökunta ja intiimi tila luo brittiläisen pubin tunnelmaa.\nAsiatiske dating sites sibbo\nRuskea vuoto johanna tukiainen pillu\nGode hookup nettsteder laukaa\nSex worknet seksiseuraa kotka\nseksi kidutus saada pillua


Pähkinäkukkula: Sanomalehdistä kirjan päähenkilöksi\nMuumi-kirjat ovat edenneet jo neljänteen osaan. Tällä kertaa päästään vihdoin lukemaan Muumipapan muistelmia, joita on kirjoitettu aiempien tarinoiden taustalla.\nMuumipapan tarina alkaa löytölasten kodin portailta. Sanomalehtiin ja paperipussiin kääritty pieni Muumipeikko ei mukaudu löytölasten kotia pitävän Hemulin sääntöihin:\nEräänä yönä näin unta, että tervehdin Hemulia häntä väärässä kulmassa, nimittäin seitsemänkymmenen asteen. Kerroin hauskan uneni Hemulille ja kysyin, suututtiko se häntä.\n- Unet ovat roskaa, hän sanoi.\n- Mistä sen tietää? minä tivasin. - Ehkä se Muumipeikko josta näin unta on oikea ja se Muumipeikko joka seisoo tässä on vain tädin unta?\n- Valitettavasti ei! Sinä olet kyllä olemassa, sanoi Hemuli väsyneesti. - Minä en jaksa sinun kanssasi! Minä saan sinusta päänsärkyä! Mitä sinusta oikein tulee tässä epähemulimaisessa maailmassa?\n- Minusta tulee kuuluisa, selitin totisena. - Ja aion muun muassa rakentaa talon pienille löydetyille hemulilapsille. Ja he saavat kaikki syödä siirappivoileipiä vuoteessa ja pitää tarhakäärmeitä ja haisunäätiä sen alla!\nMuumipappa ottaa eräänä päivänä jalat alleen ja lähtee etsimään seikkailua sekä kuuluisuutta. Nuoren Muumipapan ystäviksi päätyy henkilöitä, joiden jälkikasvu on myöhemmin Muumipeikon ystäviä. Vauhtia ja vaarallisia tilanteita ei Muumipapan seikkailuista puutu kun eteen tulee vanhoja tuttuja sekä uusia ja outoja otuksia. Pieni kirjoitusvirhekään jokilaivan kyljessä ei haittaa jos se vain on merikelpoinen. Kaltaisteni vertikaalisesti rajoittuneiden lukijoiden riemuhetki koetaan kirjan loppupuolella kun Pikku Myy saadaan vihdoin mukaan tarinaan.\nMuumipapan urotyöt täydentää Muumien maailman hahmogallegiaa ja valoittaa mukavasti tapahtumia menneisyydestä. Jäin miettimään Nuuskamuikkusen ja Pikku Myyn sukulaisutta, mikä mainitaan kirjassa... mitä kautta he ovat sukua? Onko Mymmeli Nuuskamuikkusen äiti vai kuka?\nSatujen ystävänä on ihanaa lukea tapahtumista joita fysiikan tai logiikan lait eivät kahlitse. Muumien lukemiseen tulee nyt kuitenkin tauko, sillä vuoroa odottaa pari paksumpaa romaania. Jonain päivänä palaan jälleen Muumilaaksoon...\nTunnisteet: kotimainen, Muumi-kirjat, satu


Kannattavat pienyritystyypit 2021\npää / liikeideoiden tuotanto / Kannattavat pienyritystyypit\nTästä artikkelista lukijat oppivat avaamaan kannattavimman yrityksen, optimoimaan kustannukset ja hyödyntämään mahdollisimman suuren hyödyn vähimmäisinvestoinneilla sekä siitä, mitkä Venäjän pienyritysideat ovat nyt kannattavimpia. Jokaisella alueella on vivahteita, puhumme niistä edelleen.\nEnnen yrittäjyyden aloittamista yrittävät yrittäjät eksyvät tietämättä, mistä aloittaa ja mitä tehdä, jotta yritys olisi kannattava.\nSelvitä ensin, mistä se tulee. Ajattele kaikki yksityiskohdat huolellisesti ja laita ne liiketoimintasuunnitelmaan. Osaava liiketoimintasuunnitelma on oikea askel kohti yrityksen kannattavuutta.\nLiiketoimintasuunnitelma on tärkeä osa yrityksen perustamista. Sen jatkokehitys perustuu siihen. Se on asiakirja, joka sisältää yksityiskohtaiset tiedot tulevasta liiketoiminnasta. On tarpeen koskea kaikkia näkökohtia ja tarjota kaikki kehitysvaihtoehdot.\n[box type = ”download”] Tärkeää! Tee paperiliiketoimintasuunnitelma yleisesti hyväksyttyjen sääntöjen mukaisesti. Tämä auttaa paitsi järjestämään tietoa myös BP: stä houkuttelevammaksi sijoittajille. [/ Laatikko]\nHarkitse sen laatimista erittäin huolellisesti. Liiketoimintasuunnitelman kirjoittamiseen ei vaadita erityisiä taitoja.\nMutta saavuta haluttu tulos seuraamalla alla olevia vinkkejä:\nEsittele tulevaisuuden suunnitelmasi. Esitä ensin joukko kysymyksiä, joihin BP vastaa. Näitä kysymyksiä ovat: Mikä kohdeyleisö yrityksellä on? Kuinka tuote otetaan käyttöön? Kuinka hän saa voittoa? Järjestä kysymykset tiettyyn järjestykseen ja laadi vuokaavio tulevaa liiketoimintasuunnitelmaa varten.\nTunnista liikeidean edut ja haitat. Tee luettelo haitoista, selvitä, miten niitä voidaan välttää ja muuntaa ne eduiksi. Ole mahdollisimman rehellinen ja yritä mukautua kaikkiin osapuoliin.\nLue muut liiketoimintasuunnitelmat ymmärtääksesi, mistä kirjoittaa. Internetistä löydät samanlaisen suunnitelman, jonka avulla voit navigoida.\nAnalysoi kilpailijoiden markkinat. Tutki heidän tapoja toteuttaa ja mainostaa. Etsi puutteet ja ota ne huomioon liiketoimintasuunnitelmassa.\nAjattele pienimmätkin yksityiskohdat tuotemarkkinoilla. Tämä on yksi liiketoiminnan tärkeimmistä asioista.\nLaske tuotteen takaisinmaksu ja ajanjakso ensimmäiseen voittoon saakka.\nOta huomioon mahdolliset riskit ja vaarat. Esitä varautumissuunnitelmat. Tämä auttaa sinua pysymään markkinoilla vaikeissa tilanteissa.\nSuunnittele henkilöstösi huolellisesti, jos aiot käyttää ylimääräistä työvoimaa. Harkitse kaikkea tässä, iästä ja pätevyydestä motivaatiojärjestelmään.\nHuomioi tietosuojalausunto. Lisää tämä kohta liiketoimintasuunnitelmaasi varmistaaksesi ideasi.\nKirjoita sijoittajalle lyhyt yhteenveto, jotta sijoittajien on helpompi ymmärtää BP: tä. Noin puolessa arkissa kuvatkaa lyhyesti, mitä suunnitelma sanoo.\nOman yrityksen perustaminen on aina täynnä riskejä. Pyrkiviä yrittäjiä kannustetaan aloittamaan pienyritykset ja laajentamaan liiketoimintaansa asteittain. On tärkeää syventyä yrittäjyyden perusteisiin ja hankkia kokemuksia.\nOman liiketoiminnan järjestämisessä otetaan huomioon liiketoiminnan suunta, muoti ja sijainti.\nArtikkelissa esitetyt ideat eivät vaadi suuria taloudellisia investointeja eivätkä aiheuta suurta riskiä.\nJotkut heistä sopivat myös teini-ikäisille ja eläkeläisille.\nPienyritysten rooli maailmassa ja Venäjällä\nPienyrityksille annetaan tärkeitä tehtäviä maan talouden muokkaamisessa:\nmarkkinoiden kyllästyminen tavaroilla;\nkilpailun laajentuminen, demonopolisaatio;\nvaltion rahavarojen täydentäminen;\ntieteen ja tekniikan kehityksen saavuttaminen.\nPienyritykset ovat tärkeä indikaattori maan sosioekonomisesta kehityksestä. Joissakin kehittyneissä maissa osuus tästä suunnasta on yli 50% BKT: sta.\nPienyritysten kasvavan roolin vuoksi maailmassa valtiot tekevät säädöksiä kannustaakseen tätä toiminta-aluetta. Venäjällä tukiohjelma toteutetaan Venäjän federaation hallituksen 30.2. 014 nro 1605 antaman asetuksen mukaisesti "Avustusten myöntämisestä ja jakamisesta liittovaltion budjetista Venäjän federaation muodostavien yksiköiden talousarvioihin". Venäjän federaation valtiontuesta pienille ja keskisuurille yrityksille, mukaan lukien talonpoikayritykset. "\nHuomioon otettavia asioita liiketoimintasuuntaa valittaessa\nOn kolme ehtoa, joihin on tärkeää luottaa liiketoimintaa harjoittamalla /