Marja 50+ eloa ja oloa: Mitä jutella tuntemattomien kanssa?\nTöissä, juhlissa ja muissa sosiaalisissa tilanteissa voi tulla hetki, jolloin olisi hyvä jutella tuntemattomien kanssa.\nEnsimmäisessä lauseessa ei pidä olla mitään varsinaista aihetta. Rento ja ystävällinen kysymys tai kommentti vaikkapa ympäristöstä riittää hyvin keskustelun alkuun pääsemisessä.\nHyviä puheenaiheita ovat ajankohtaiset tapahtumat, harrastukset, matkailu tai vaikkapa lemmikit. Tietyistä aiheista, kuten uskonnosta ja politiikasta, ei kannata puhua.\nJuttelun aluksi on hyvä etsiä yhdistäviä tekijöitä. Ihmiset pitävät yhteenkuuluvuuden tunteesta ja hakeutuvat mielellään samanhenkisten seuraan.\nAlussa kannattaisi kuitenkin olla tarkka siitä, kuinka paljon tuo esiin eriäviä mielipiteitä. Juttelu voi muuttua liikaa keskustelukumppanin haastamiseksi.\nJuttelukaverin vaisuus ei välttämättä riipu itsestä, vaan toinen voi olla ujo.\nNoin kolme virkettä on hyvä määrä kokeilla, saako juttelua aikaiseksi. Jos keskustelukumppani ei syty näiden jälkeen, on asiallista toivottaa hänelle hyvää iltaa.\nHedelmällinen asenne tuntemattoman kanssa keskustelussa on se, että yrittää jutella lauseen tai pari aiheesta kuin aiheesta.\nIhmiset haluavat pohjimmiltaan puhua omista asioista. Jokaisen lauseen ei tarvitse olla kysymys, jotta keskustelusta ei tule tentti.\nLähteet: Helsingin Sanomat 21.9.2019, kuvat omat\nLähettänyt marja 50+ eloa ja oloa klo 7.53\nTunnisteet: sosiaalinen tilanne, yhteenkuuluvuus, ympäristö\nKirsti Kaija 11. lokakuuta 2019 klo 9.09\nTuo, että juttelun aluksi on hyvä etsiä yhdistäviä tekijöitä, koska ihmiset pitävät yhteenkuuluvuuden tunteesta ja hakeutuvat mielellään samanhenkisten seuraan, pitää varmasti paikkansa. Huomaahan sen siitäkin, kun matkoilla tai vaikkapa synnytyssairaalassa juttu lähtee lentoon heti. Estottomana ja puheliaana tyyppinä, hämmästelen usein sitä, miten moni vieraskin uskoutuu minulle omista asioistaan. Suurin huoleni sosiaalisissa tilanteissa kun on, etten anna muille tilaa. Tykkään sinun luontokuvista.\nHyvää viikonloppua Marja <3\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 21.51\nKiitos Kirsti kommentistasi.Niin, samanhenkisten seuraan hakeudutaan ja syntyy myös yhteenkuuluvuuden tunne. Varmaankin estottomalle ja puheliaalle ihmisille puhuminen ja uskoutuminenkinon helpompaa kuin jurottajalle. Annat varmasti muillekin tilaa. Kiitos jos tykkäät luontokuvistani.\nPihakeiju 11. lokakuuta 2019 klo 19.08\nOlen tehnyt asiakaskäsittelyjä nyt reilut 20v,teen erilaisia vartalohoitoja joissain hoidoissa on hyvä olla puhumatta mutta esim.pedikyyrissä on aikamoinen pulputus.Nyt muistuu mieleen vaan yksi ainoa rouvashenkilö joka ei halunnut puhella oikeastaan mitään,miten lie eksynyt jalkojansa hoidattamaan kun vaistosin hänen olevan kaiken yläpuolella,tuntuuhan se hieman kiusalliselta kun ollaan lähekkäin ja ihokontaktissa. Koskaan ei ole tullut tunnetta että mitä puhuisi vaikka esim. kesäaikaan tapaan mökkiläisiä ja turisteja, joskus joku julkisuuden henkilökin on ollut käsiteltävänä. Ainakin tuollaisessa hoitotilanteessa tuo kommunikointi tuntuu luontevalta. Yleensä kun tapaan uuden hoidettavan niin annan hänen valita että puhellaanko. Työssäni olen oppinut paljon ihmisten kohtaamista vaikka nuorena olin hyvinkin ujo. Mukavaa viikonvaihdetta Marja\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 22.02\nKiitos kommentistasi Pihakeiju.Sinä olet varmasti asiantuntija siinä, mitä hoitojen aikana tykätään puhua. Kun ollaan niin lähekkäin, asiakas voi paljastaa itsestä paljonkin - näin ainakin maallikko ajattelee. Sinulle on varmasti suotu hyvät puheenlahjat, koska ei ole ollut tunnetta, että mitä nyt sanoisi. Olet ihmisten parantamisen ja kohtaamisen ammattilainen.\nriitta k 11. lokakuuta 2019 klo 21.03\nTilanteesta riippuen keskustelunavaus tuntemattomalle on vaikeaa tai ei. Matkoilla ihmiset ovat rennompia ja tarttuvat juttuun mutkattomasti. Äskeisellä ulkomaanmatkalla syntyi tosi kiva jutteluhetki muutaman amerikkalaisen kanssa museon jonossa - sain tehtyä Suomelle PR:ää, kiva juttu :) Konsertissa taas tutustuin suomalaiseen pariin, heidänkin kanssaan juttu luisti. Minäkin olin nuorena hirveän ujo ja hiljainen kuten Pihakeijukin.\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 22.13\nKiitos kommentistasi riitta k. Tuo on jännä juttu, että matkoilla ihmiset ovat avoimempia. Sen olen myös itsessäni huomannut. Ehkäpä muutkin myönteiset erityistilanteet vaikuttavat samoin. Upeaa että teit Suomelle PR:ää omalla tavallasi.\nKristiina Vuorela 11. lokakuuta 2019 klo 21.08\nMoi. Nuorena olin ujo, ja menin joskus kipsiin smalltalkin takia. Nykyisin en välitä. Jos juttu ei jonkun kans suju, niin mitäs tuosta. Turhat läpinät voi ihan hyvin jättää väliin. Kristiina\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 22.16\nKiitos Kristiina Vuorela kommentistasi. Minäkin olin murrosiässä melko ujo. Kaipa nuoret noin yleisesti ottaen ovat vielä vähän arkoja puhumaan etenkin tuntemattomien kanssa.\nEeva 12. lokakuuta 2019 klo 11.52\nHyviä ohjeita; nuo kolme ikään kuin kokeilevaa aloitusvirkettä jäi etenkin mieleeni. Itse olen joutunut eniten opettelemaan sitä, miten lopetan keskustelun ystävällisesti ja luontevasti. Ventovieraan kanssa se on usein vaikeaa, kun tietää, ettei koskaan enää tapaa uudestaan. Mutta kun on halu puhua heidänkin kanssaan, niin kiitokset juttutuokiosta ja hyvän päivän toivotukset on pakko oppia sanomaan. Siitä jää niin hyvä mieli. Suurin osa tapaamistani vieraista ihmisistä on halunnut jatkaa juttelua, eikä kukaan ole koskaan aloitteestani loukkaantunut.\nMutta samoin kuin Kirsti, minä usein nolostelen omaa innokkuuttani, pelkään että olen häiriöksi - se on sitä epävarmuutta, josta haluan eroon.\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 22.23\nKiitos Eeva kommentistasi. Sinulla on pieni ongelma juuri päinvastaisella puolella: miten lopettaa keskustelu ystävällisesti ja luontevasti. Hyvinhän jo tiedät, mitä sanoa lopuksi ja olet varmasti jo käytännössä testaillut.Luulisi, että innokkuus on toistakin osapuolta energisoiva tunne. Et varmasti ole häiriöksi!\nSartsa 12. lokakuuta 2019 klo 17.06\nTeen hoitotyötä, eikä minulla ole juuri koskaan vaikeuksia keksiä puheenaiheita vaitonaisten ihmistenkään kanssa. Sitä vastoin omassa sosiaalisessa elämässäni minulle tulee useinkin hiljaisia hetkiä. Tuntuu, että on outolintu jutuissaan muiden seurassa. Mieluummin tarkkailen tilannetta.\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 22.33\nKiitos Sartsa kommentistasi. Ehkä työrooli tekee meistä monesti puheliaampeja. Kyllä ainakin minä olen puheliaampi töissä kuin uudessa sosiaalisessa tilanteessa, joissa pitää joskus miettimällä miettiä sanottavaa. Et sinä varmasti ole outolintu. Tilanteen tarkkailukin on aivan hyvä juttu.\nTiia Koivusalo 13. lokakuuta 2019 klo 14.50\nIhmiset rakastavat puhua itsestään, joten jos on kovin kiusaannuttava hiljaisuus, niin muutama kysymys toisen elämästä, niin monesti sieltä se pulina alkaa tulla. Siinä sitten voi toki samalla jakaa omia kokemuksia ja voi syntyä hyvinkin vastavuoroinen keskustelu tai sitten saa jäädä kuuntelemaan toista tunneiksi. On ihmisiä, jotka puhuvat vain työstään, tämän koen raskaaksi. Työkamut työkamujen kesken ja ehkä puolison kanssa voi sparrata, mutta fakta on, että harva toisen työ kiinnostaa ketään. Joskus koen, että tälläisillä ihmisillä ei ole muuta kuin työ tai toki voi olla turvallinen aihe puhua. Lähtökohtaisesti lähtisin siitä, kiinnostaako itseäni toisen työn kuuntelu, eipä taatusti kiinnosta monia, niin ehkä sitten voisi siitä työstä heh jauhamisen ymmärtää jättää vähemmälle. Toki jotkut korostavat huonoa itsetuntoa esim. työn kautta.\nEhkä meni vähän ohi aiheesta, mutta kivaa sunnuntaita Marja. <3\ntyöjutut työkamujen kesken, korjaan.\nmarja 50+ eloa ja oloa 13. lokakuuta 2019 klo 22.40\nKiitos kommentistasi Tiia. Hyvin olet havainnut tuon, että ihmiset rakastavat puhua itsestään. Tässäkin lienee eroja. Olen tavannut sosiaalisissa tilanteissa myös ihmisiä, jotka haluavat puhua yleisellä tasolla. Kauheaa olisi jos pitäisi jäädä kuuntelemaan vielä tuntematonta ihmistä tuntikausiksi. Ehkäpä työstä puhuminen riippuu työn lajista. Minusta ainakin olisi kiva kuunnella juttua esimerkiksi lääkärin tai ensihoitajan työstä.Siis jotakin yleistä työstä, kun on vaitiolovelvollisuus.


Mukaan Leader-toimintaan kesken koulupäivän - Keski-Suomen maaseutu\nEtusivu Sykettä Leader-toiminta 20-vuotta\nSovittiin, että nähdään tunnin jälkeen kansliassa ja silloin Reijo pyysi minua mukaan toimintaan. Ensimmäinen kokous oli Joutsassa Joutsenlammella, jossa minut valittiin puheenjohtajaksi. Hyviä tyyppejä oli mukana hallituksessa. Voi sanoa, että toiminta oli kivaa hommaa kaiken kaikkiaan, vaikka olihan sitä välillä pieniä henkilöristiriitoja, kun mukana oli monia vahvatahtoisia ihmisiä. Toiminta oli vähän normaalia yhdistystoimintaa vaativampaa rahoituskuvioineen.\nPOMO-kausi oli vähän sellaista opettelua. Vähän kerrassaan tehtiin ja virheitäkin tuli, mutta toiminta kävi aina vain sujuvammaksi ajan myötä. Välillä rahoitus ja päätökset viipyivät ja kerran rähähdin asiasta Helsingissä pidetyssä koulutuksessa. Eero Uusitalo totesi siihen tyynesti omaan tapaansa, että ”Älähän hättäile, kyllä ne tulevat!”\nToiminnalla oli merkitystä kylien kehittämisessä ja rahoitetut kohteet näkyvät edelleen ihmisten arjessa, kuten täällä Toivakassa kunnostettuna Huikon kylätalona tai rahoitettujen vesiosuuskuntien toiminnan kautta.\nKalevi Jääskeläinen (ensimmäinen puheenjohtaja)


Tutkija: Vaalipiirijaolla lisää EU-äänestysintoa - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nTutkija: Vaalipiirijaolla lisää EU-äänestysintoa\nJulkaistu 17.07.2004 05:07\n(Päivitetty 18.07.2004 16:34)\nEuroparlamenttivaalien äänestysvilkkaus voisi nousta, jos Suomi jaettaisiin vaalipiireihin asukasluvun mukaan. Näin toteaa valtio-opin professori Tapio Raunio Helsingin Sanomissa tänään. Raunion mukaan vaalipiirijaon myötä kampanjat alueellistuisivat ja EU tulisi lähemmäs äänestäjiä. Nykyisin vaaleissa korostuvat ehdokkaiden henkilökohtaiset ominaisuudet. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nRaunion mielestä Suomen olisi hyvä olla tasaisesti edustettuna EU-parlamentissa, koska eri seuduilla on erilaiset tarpeet. Vaalipiirijako pienentäisi myös kampanjakuluja, jotka ovat eurovaaleissa nousseet korkeiksi. Yli puolessa EU-jäsenmaista vaalipiirinä on koko maa. Vaalipiirijakoja on mm. Britanniassa, Ranskassa ja Irlannissa.\nKalliomäki lupailee veronalennuksia


Näin paljon suomalaiset koodaisivat Apotin hinnalla – 3 suurta it-taloa pyörisi 7 vuotta - T&T\n25.8.2015 klo 06:32\nNäin paljon suomalaiset koodaisivat Apotin hinnalla – 3 suurta it-taloa pyörisi 7 vuotta\nHUS-alueen sosiaali- ja terveydenhuollon potilastietojärjestelmän toimittajaksi on valittu yhdysvaltalainen Epic. Monien kriitikoiden mielestä puolen miljardin euron hanke olisi voitu tehdä suomalaisin voimin ja samalla hyödyttää koko kansantaloutta.\nKuinka suuri lovi sitten Apotista Suomeen syntyy? Loven koon on laskenut Goforen toimitusjohtaja Timur Kärki. Hänen esimerkissään kolme it-taloa – Solita, Reaktor ja Gofore – pystyisivät toimimaan nykykoossaan seitsemän vuotta Apotin hinnalla. Solita ja Reaktor ovat noin 350 hengen yrityksiä ja Goforessa työskentelee noin sata henkilöä.\nToki Kärki myöntää, että kunkin yrityksen tekemä työ on hyvin erilaista kuin potilastietojärjestelmän rakentaminen. Vertaus kuitenkin antaa kuvan, siitä kuinka isosta hankkeesta on kyse. Kymmenien tai satojen miljoonien eurojen hankkeen koko kun voi olla vaikea hahmottaa.\nJossitteluksi Kärki ei vertaustaan tarkoittanut.\n– Nyt kun valinta on tehty, kaikkien osapuolien on sitouduttava ja tehtävä tätä, hän toteaa.\nSen sijaan hänen kritiikkinsä on kohdennettu tapaan, jolla it-hankkeita tehdään: ne ovat liian usein liian isoja, Apotin tapauksessa mammuttimaisia.\n– En pidä Apotin kokoisia hankkeita järkevinä. Ne todennäköisesti epäonnistuvat, Kärki sanoo.\nHän uskoo, että pilkkomalla jättihankkeita osiin, olisivat osaset järkevämmän kokoisia ja hallittavampia. Samalla myös toimittajia ja ratkaisumalleja olisi eri tavoin tarjolla.\nKärki puhuu ”suomalaisen innovaatioekosysteemin luomisesta”. Se tarkoittaisi, että asioita tehtäisiin modulaarisina palveluina, jotka kytkeytyisivät toisiinsa rakenteilla olevan kansallisen palveluväylän kautta. Näin tuotettuja palveluita voisivat hyödyntää kaikki toimijat.\n– Parasta tässä mallissa olisi, että samaa ratkaisua pystyttäisiin käyttämään koko maassa. Suomalainen pirstaleinen päätöksentekomalli vaan ei tue minkään tällaisen valtakunnallisen ratkaisun syntymistä, Kärki miettii.\nHäntä harmittaa, että Suomi valitsi Apotin tapauksessa peesaajan roolin. Sen sijaan, että olisimme kehittäneet jotain uutta, ostimme jo olemassa olevaa.\n– Uusi hallitusohjelmakin rohkaisee kokeilukulttuuriin, Kärki sanoo.\nTällainen on Apotin voittanut Epic – Perustaja terveys-it:n koodaava supernainen\nEpic on it-alalla erikoinen poikkeus. Yrityksen on perustanut ja sitä johtaa julkisuudesta pois pysyttelevä nainen: koodaritaustainen Judy Faulkner.\nNyt puolustusvoimatkin hankkii oman potilastietojärjestelmän - asevelvollisten ja työntekijöiden tiedot samaan järjestelmään\nPotilastietojärjestelmä käsittelisi niin asevelvollisten kuin puolustusvoimien työntekijöiden terveydenhuoltoon liittyvää tietoa.\nAlkaako sairaanhoidossa onnen aika? "Legendaaristen" potilastietojärjestelmien päivät on laskettu\nEffican tilalle tulee uusi Lifecare-potilastietojärjestelmä. Pegasos ja Uranus yhdistetään ja niiden käyttäjät saavat Desktop-käyttöliittymän.


MTV:n Vaaliauto - Katso ilmaiseksi mtv-palvelussa\nMTV Uutiset lähettää kuntavaalien alla matkaan Vaaliauton, joka kiertää Suomea ja nostaa esiin erilaisten kuntien ilonaiheita, huolia ja ihmisiä. Auton matkaa voi seurata suorissa lähetyksissä verkossa ja televisiossa.\nKuntavaalit: MTV:n vaaliauto Suomi-kierroksella\nMTV:n vaaliauto kiersi vaaleihin valmistautuvaa Suomea kahden viikon ajan toukokuussa. Miten pyörii Manner-Suomen pienin kunta? Mistä töitä kemiläisille? Miksi kaikki tahtovat Tampereelle? Toimittaja Leo Jaakkonen ja kuvaaja Rauno Westerlund kysyvät, mikä ihmisille on omassa kunnassa tärkeää. Etappeina Luhanka, Savonlinna, Kajaani, Kemi, Pietarsaari, Kankaanpää ja Tampere.\n8.6.2021 klo 19:34, kesto 20min\nTamperelainen Anniina kertoo, mikä sai hänet rakastumaan kaupunkiin\n24.5.2021 klo 12:28\nTampere on maineeltaan Suomen vetovoimaisin kaupunki – MTV:n vaaliauto vieraili kaupungissa kuntavaalien alla\n24.5.2021 klo 12:25\nMTV:n Vaaliauto Kankaanpäässä: Tällaista on Suomen perussuomalaisimmassa kunnassa, jossa monen työt riippuvat turpeesta\n22.5.2021 klo 11:49, kesto 13min\nUkrainalainen Ivan on asunut kymmenen vuotta Honkajoella, joka on Suomen perussuomalaisin kolkka\n22.5.2021 klo 11:37, kesto 1min 8s\nMTV:n Vaaliauto teki pitkän pysähdyksen Pietarsaareen – nämä asiat jäivät mieleen paikkakunnalta kuntavaalien alla\n20.5.2021 klo 20:28, kesto 2min 23s\nMTV:n Vaaliauto tapasi Pietarsaaressa lapset, jotka oppivat ruotsia pienestä pitäen\n20.5.2021 klo 18:10, kesto 3min 13s\nMTV:n Vaaliauto Pietarsaaressa: Pärjääkö kaupungissa pelkällä suomen kielellä?\n20.5.2021 klo 11:51, kesto 11min\nMTV:n Vaaliauto saapunut Pietarsaareen: Toimittaja Leo Jaakkonen kertoo, miksi\nMTV:n Vaaliauto saapunut Pietarsaareen: Toimittaja Leo Jaakkonen kertoo, miksi.\n18.5.2021 klo 20:16, kesto 2min 4s\nVaaliauto Kemissä: MTV tapasi kaksi paikallista, joista toinen sai ja toinen menettää työnsä\nMTV:n Vaaliauto Kemissä: MTV tapasi kaksi paikallista, joista toinen sai ja toinen menettää työnsä\n18.5.2021 klo 15:07, kesto 5min\nMTV:n Vaaliauto Kemissä: Tämän vuoksi teollisuudestaan tunnettu kaupunki on tällä hetkellä kaksijakoisissa tunnelmissa\nMTV:n Vaaliauto Kemissä: Tämän vuoksi teollisuudestaan tunnettu kaupunki on tällä hetkellä kaksijakoisissa tunnelmissa.\n18.5.2021 klo 12:57, kesto 12min\nMTV Uutisten Vaaliauto vierailee Kemissä – nämä asiat ovat kaupunkilaisten huulilla kuntavaalien alla\n17.5.2021 klo 17:20, kesto 1min 27s\nNuorten naisten lähteminen on Kainuussa kipukohta – Kajaaniin palannut Anni Heikkinen: "Kohtaan itsekin tytöttelyä"\nNuorten naisten lähteminen on Kainuussa kipukohta – Kajaaniin palannut Anni Heikkinen: "Kohtaan itsekin tytöttelyä".\n16.5.2021 klo 12:36, kesto 2min 30s\nMTV:n Vaaliauto Kajaanissa: Työntekijäpula ja nuorten naisten lähtö huolettaa\n16.5.2021 klo 11:30, kesto 15min\nMTV:n Vaaliauto suuntaa idästä pohjoiseen: Näin Kajaanin asukkaat ajattelevat kaupungin kehityskohdista\nMTV:n Vaaliauto suuntaa idästä pohjoiseen: Näin Kajaanin asukkaat ajattelevat kaupungin kehityskohdista.\n15.5.2021 klo 19:56, kesto 1min 31s\nMTV:n Vaaliauto Savonlinnassa: Tutustuimme yhteen Suomen hienoimmista kesäkaupungeista - näin kuntavaaleihin valmistaudutaan\n14.5.2021 klo 12:27, kesto 12min


elokuu | 2016 | Selekosen Sanomat\nRINTAMAVETERAANITOIMINTAA 50 VUOTTA TAIVALKOSKELLA\nSotien päättymisestä kului parikymmentä vuotta ennen kuin rintamalla olleet veteraanit järjestäytyivät perustamalla veteraanijärjestöjä. Toiminnan tarkoituksena oli veteraanien edunvalvonta, eläkeasiat, kuntoutusasiat, asuttaminen ja kotona asumisen tukeminen.\nMarkku Paloniemi kantaa Rintamaveteraanien lippua.\nRintamaveteraanien Taivalkosken osasto perustettiin 7.4.1966. Oma lippu hankittiin 5.9.1982. Toiminnan 50-vuotisjuhlaa vietettiin Taivalkosken kirkossa juhlajumalanpalveluksessa ja seurakuntatalolla päiväjuhlassa. Sodissa kaatuneita muistettiin laskemalla seppele sankarihautausmaalle, jossa lepää 145 maamme itsenäisyyden puolesta henkensä antanutta taivalkoskelaista sankarivainajaa.\nTuomo Horsma ja Onni Toljamo laskivat seppeleen.\nTaivalkosken Rintamaveteraanit ry:n perustamisen jälkeen hallituksessa olivat muun muassa Olli Järviranta, Toivo Nevala, Toivo Seppänen, Eino Väisänen, Yrjö Vanhala, Aarno Virkkunen ja Martti Ylitalo. Yhdistyksen puheenjohtajina ovat toimineet aiemmin Olli Järviranta, Veikko Räisänen, Martti Vääräniemi ja Eino Väisänen ja nykyään Tuomo Horsma. Tänään yhdistyksen hallitukseen kuuluvat Horsman ja sihteeri Markku Paloniemen lisäksi Kauko Virrankari, Erkki Moilanen, Armas Puolakanaho, Irma Säkkinen, Liisa Päätalo ja Olavi Räisänen. Tuula Buller toimii rahastonhoitajana. Martti Määttä on veteraaniasiamiehenä hoitaen muun muassa kuntoutusasioita.\n-Hyvää kannattaa vaalia, Taivalkosken Rintamaveteraanit ry:n sihteeri Markku Paloniemi totesi esittäessään yhdistyksen historiikin. –Toiminta on ollut aktiivista. On järjestetty tapahtumia, joiden tuotolla veteraanit ovat retkeilleet kotimaassa ja ulkomailla. Yhteistyö kunnan ja seurakunnan kanssa on ollut aktiivista. Taivalkoskelle saatiin veteraanitalo rintamalla olleiden asunnoiksi. Seppeleet laskettiin sankarihaudoille vuosittain talvisodan alkamisen vuosipäivänä ja itsenäisyyspäivänä. Tulevaisuudessa toiminta muuttunee perinneyhdistystoiminnaksi. Tällä hetkellä Taivalkoskella on vajaat kymmenen rintamaveteraania. Veteraanitunnus on kuitenkin yli 50 henkilöllä. Veteraanien kuntoutus on tämän hetken tärkeä toimintamuoto, Markku Paloniemi sanoo.\nTilaisuuden juhlapuheessa Suomen Rintamaveteraaniliiton Oulun piirin puheenjohtaja Onni Toljamo kiitteli Taivalkosken osaston aktiivisuutta piirin toiminnassa. –Mieleen muistuvat Martti Moisala ja Eino Väisänen, jotka olivat pitkiä aikoja piirihallituksen jäseninä. Piirissä passitimmekin heidät linnaan itsenäisyysjuhliin tunnustuksena heidän työstään, Toljamo kertoo. Tähän samaan arvosarjaan kuuluu myös Tuomo Horsma aktiivisena tämän päivän toimijana. Mieleenpainuva tilaisuus Taivalkoskella oli sankaritaulun paljastus seurakuntatalolla kaksi vuotta sitten, Toljamo kiittää.\n–Sodan jälkeen yleinen valtiovallan tukema ilmapiiri oli vaientaa rintamalla olleet sotilaat. Olimme menettäneet sodassa parhaat vuotemme ja sotakokemus oli dramaattinen. Kun meidät kotiutettiin loppuvuonna 1944 ja osa meistä Lapin sodan jälkeen vuonna 1945, päällämme oli vain sotilaspuku, josta oli irrotettu kauluslaatat. Monille meistä se oli ainut vaate. Meidän oli etsittävä asuinpaikka, työtä, oli hankittava vaatteet. Sota-asioista piti vaieta, 93-vuotias Onni Toljamo muistelee puheessaan. –Suomen kansan enemmistö on arvostanut veteraaneja ja arvostaa yhä. Kansan karttuisa käsi on auttanut veteraaneja keräysten muodossa. Valtiovalta alkoi arvostaa veteraaneja vasta vuosikymmeniä sodan päättymisen jälkeen Meitä alettiin kutsua kunniakansalaisiksi. Lapin sodan päättymisen vuosipäivänä 27.4. vietetään kansallista veteraanipäivää. Veteraaneille on myönnetty Tammenlehvä-kunniamerkki, jota voimme kantaa ylpeydellä muttei ylpeillen. Nyt veteraanitoiminnan keskiössä on edunvalvonta. Oulun piirin ajama poliklinikkamaksujen poisto veteraaneilta on nyt toteutunut. Olemme tehneet esityksen, jonka mukaan veteraanit saisivat samat edut kuin invalidit. Nykyinen hallitus on nimennyt tavoitteekseen toteuttaa esityksemme mukainen uudistus, Onni Toljamo sanoo tyytyväisenä luotsaamansa Oulun piirin esitysten toteutumisesta.\nTuomo Horsma ja Markku Paloniemi vastaanottivat huomionosoitukset Oulun piiristä Onni Toljamolta ja Suomen Rintamaveteraaniliitosta Heikki Karhulta.\nSuomen Rintamaveteraaniliiton tervehdyksen juhlaan toi Heikki Karhu. – Veteraanijärjestöjä oli alkujaan neljä. Aluksi perustettiin paikallisosastoja, vasta sitten perustettiin liitto. Osa paikallisosastoista tulee tänä vuonna 50 vuoden ikään. Paikalliset juhlat ovat liiton toiminnan ytimessä. Veteraanityö tehdään paikallisesti osasto- ja piiritasolla. Omin käsin autetaan veteraaneja täällä Taivalkoskellakin. Iän myötä veteraanit eivät pääse enää mukaan toimintaan, nyt mennään heidän luoksensa. Tätä oikeaa veteraanityötä paikallisosastot tekevät, Heikki Karhu kiittää puheenvuorossaan ja toivottaa voimia myös tulevaan työhön.\nTaivalkosken veteraanit saivat kunniamerkkejä keväällä kansallisen veteraanipäivän pääjuhlassa Oulussa. Eräs kunniamerkin saajista on Armas Puolakanaho, joka vastaanotti merkin Rintamaveteraanien juhlassa. Puolakanaho osallistui sotatoimiin 17-vuotiaana, ennen armeijaa. Hän suoritti siltavalvontatyötä Torniossa syksyllä 1944, kun saksalaissotilaita ajettiin kohti pohjoista ja pois Suomesta.\nTaivalkosken Rintamaveteraaneja olivat onnittelemassa Taivalkosken kunnasta valtuuston puheenjohtaja Vesa Turpeinen ja Taivalkosken seurakunnasta kirkkoherra Tuomo Törmänen.\nPudasjärven Sotaveteraanit ry:n edustajana paikalla oli Teuvo Törmänen, jonka isä Aarne Törmänen kaatui Kiestingin lähellä Kuolemankukkulalla. Paikalla kaatui yli 40 pudasjärveläistä.\nKymmeniä taivalkoskelaisia kaatui talvisodan aikana Kuhmon rintamalla. Heitä muisteltiin Taivalkosken veteraaniyhdistysten järjestämällä sotahistoriaretkellä, joka tehtiin Taivalkosken Rintamaveteraanit ry:n 50-vuotisjuhlan alla Tuomo Horsman opastamana.\n-Taivalkoskelaiset sotilaat saivat tulikasteen 8.12.1939 Sivakan tienhaarassa. Silloin kaatuivat Antti Huovinen ja Antti Seiteri, joka katosi. Taivalkoskelaisten sotilaiden musta päivä oli 4.2.1940 Kuhmon Saunavaarassa. Rinnemaastoon kaivetut juoksuhaudat ja korsunpohjat muistuttavat taistelusta, jossa joukkueenjohtaja Enzio Vaalamon lisäksi 18 muuta taivalkoskelaista kaatui tuona päivänä. Kaatumispaikan läheisyyteen laitettiin muistokivi talvisodan alkamisen vuosipäivänä 30.11.1997, Tuomo Horsma kertoo.\nSotaorvot Aaro Koskela, Esteri Keränen, Kauko Pitkänen, Liisa Horsma ja Kalle Pitkänen Kuhmon muistokivellä.\nPost la militoj pas´is pli ol dudek jaroj antau ol la veteranoj kaj veteraninoj fondigis la asociojn por plibonigi sian vivon ekzemple per postulado veteranpension kaj senpagajn sanservojn. La asocioj agadis vigle vojag´inte kaj kunveninte kaj ekzemple konstruinte veterandomojn. Nuntempe estas la plej grava afero arang´i bonstatservojn al la veteranoj kaj c´iumaniere helpi ilin en siaj hejmoj.\nAini Vääräniemi 31.8.2016\nJulkaistu 31.8.2016 kategoriassa Yleinen, kirjoittanut Aini Vääräniemi.


Pystyykö tähän koneeseen asentaa SSD-levyn? | AfterDawnin keskustelualueet\nPystyykö tähän koneeseen asentaa SSD-levyn?\nViestiketju Tulostimet, näppäimistöt ja muut oheislaitteet -osiossa. Ketjun avasi miiu74 31.01.2016.\nPojan käytössä oleva Dell Optiplex 960 SFF mallinen pöytäkoneeseen olisi tarkoitus asentaa SSD-levy. Nykyinen kiintolevy on käsittääkseni 3,5" kokoinen...\nOsaatteko sanoa kuvien perusteella pystyykö tähän kyseiseen koneeseen asentaa SSD-levyä, ja tarviiko levyn lisäksi muuta lisätarvikkeita asennukseen?\nJos (ja luultavasti kun) emossa ja powerissa on vapaita SATA-paikkoja, niin voit asentaa SSD:n tavallisen kovalevyn rinnalle. Jos SSD:n haluaa HDD:n tilalle samaan kehikkoon, täytyy hankkia adapteri 3,5" paikkaan. SSD:n voi kuitenkin laittaa mihin vain se mahtuu ja missä asennossa vain esim. kaksipuolisella teipillä.\nNiinkuin kuvassa näkyy sininen johto ja monivärinen johto on kiinni hdd-levyssä. Kumpikohan on se SATA-kaapeli, jos on?\n^Tommoset päät kun lattakaapelista löytyy, virtapiuhassa on samantyyliset, mutta leveemmät ja johdot on erilliset ja moniväriset.\nKoneesta pitäisi löytyä sekä ylimääräinen satapaikka että sata-virta-adapteri, ainakin omassa on. Paikkaa sille ei suoraan löydy, sillä dell käyttää levyn kiinnittämiseen muovista levykelkkaa pikaliittimillä. Itse ratkaisin asian liimaamalla ssd:n kotelon runkoon kaksipuoleisella teipillä.\nVoisitko kertoa Aloittajalle , tarvitaanko Bios päivitys > Sata II yhteyteen ja miten käyttöjärjestelmä vaikuttaa SSD -levyyn\nWin XP ,, ei toimi SSD;llä\nToimii xp:ssäkin ssd, joutuu luultavasti tarjoamaan sata-ajuria asennettessa. 960:sta taidettiin toimittaa vistalla ja seiskalla, itsellä hyrää laitteessa seiska. Muistin väärin virtalähteen sata-liitäntöjen määrän, joudut ostamaan sata-haaroittimen jos haluat molemmat levyt toimimaan yhtäaikaisesti ja toki ylimääräisen sata-kaapelin:\nCrucial suosittelee ssd:ksi seuraavia lättyjä:\nPikaisen nettiselailun tuloksena näyttäisi, että tuossa koneessa on käyttöjäjestelmänä Vista (kysyjä voinee vahvistaa), joten siinä ei ole mitään ongelmaa SSD:n käytölle, eikä tarvita bios-päivitystä.\nXP:ssä ei ole tukea SSD levyn käytölle, mutta toiminee siinäkin.\nSSD-levyn sijoituksessa voi tulla hankalaa koneen ahtauden takia, ellei sitten korvaa kokonaan nykyistä kovalevyä sillä.\nEdit: oho, olin hidas kirjoittamaan.\nJos omistat vastaavan Dell - vehkeen ( noitakin on tehty vuosikausia eri päivityksillä) niin voitko kertoa Aloittajalle mistä löytyy AHCI-mode ja SATA II enable\nWin XP ei toimi TRIMM , mutta Vistan päivityksistä saattaa löytyä\nTuo Crucial BX200 sarja on surkeeta kuraa , vielä löytyis alkuperäisiä SATA II - levyjä http://www.amazon.com/OCZ-Vertex-Se..._UL160_SR160,160_&refRID=1BEE8N84E4X21NCP6NAQ\nMutta noittenkin kanssa se yhteen sopimattomuus on todellinen mahdollisuus\nTuo Crucial BX200 sarja on surkeeta kuraa\nAika paljon tuotakin levyä täällä on suositeltu konepaketteihin, mutta käyhän siihen joku toinenkin levy.\nKertoisitko mikä tekee siitä surkeaa kuraa?\nOlisikohan sinun aika taas lopettaa tuo turha vänkääminen.\nEn oikein ymmärrä mikä ongelma tässä taas on. Sata III on alaspäin yhteensopiva Sata II kanssa.\nJees, kiitti vastaajille. Tarkoitus olisi siis asentaa SSD levy ainoaksi massamuistiksi, joten jos käsitin oikein lettaksen vastauksen perusteella niin mitään piuhoja ei tartis hankkia. Ja tosiaan, kaksipuolisella teipillä ratkaisen levyn kiinnityksen. Mitä sitä turhaa hifistellä kelkkoilla.\nE:tein uuden kysymyksen mallikohtaisesta SSD levystä.\nniin voitko kertoa Aloittajalle mistä löytyy AHCI-mode ja SATA II enable\nTuo oli hyvä huomio. Täytyy illalla katsoa biosista löytyykö sellaista.\nTuo Crucial BX200 sarja on surkeeta kuraa , vielä löytyis alkuperäisiä SATA II - levyjä http://www.amazon.com/OCZ-Vertex-Series-2-5-inch-VTXPLR2-25SAT2-240GB/dp/B0085U6ZBK/ref=pd_sim_sbs_147_3?ie=UTF8&dpID=41DOvFIw97L&dpSrc=sims&preST=_AC_UL160_SR160,160_&refRID=1BEE8N84E4X21NCP6NAQ\nBx200 oli ensimmäinen levy listalla, oli siellä muitakin. Valmistaja takaa että levy toimii laitteessa, mikä on ihan kiva bonus. Ahci on hyvä tarkistaa, sata-operation on tilassa raid noin defaulttina, mikä ei tässä tapauksessa haittaa, mutta olisi hyvä vaihtaa ahci:ksi. Laite on alusta alkaen sata2-yhteensopiva, joten bios-päivitys on hyvä, muttei pakollinen.


Näkökulma: Aittokallio pääsee pitkälle | Jääkiekko | Iltalehti.fi\nAittokallio pääsee pitkälle\nPerjantai 6.1.2012 klo 04.41\nTappio - voitto - voitto - voitto - voitto - tappio - tappio.\nTähän päättyi Suomen MM-turnaus. (AP PHOTO / THE CANADIAN PRESS, NATHAN DENETTE)\nGranlund: "Jos ei mitään voita, ei voi olla tyytyväinen"\nJatkaako Helminen? - "En tiedä"\nSiinä oli Suomen U20:n MM-turnaus.\nMitali oli minuutin ja 44 sekunnin päässä.\nVaikka mitalin puuttuminen tekee pettyneeksi, kun se oli lähellä, Suomen voi todeta esiintyneen hyvin.\nGranlund-Granlund-kaksikon peli oli ihailtavaa. Ikävä kyllä Teemu Pulkkisen laukaus meni liiaksi väärään suuntaan, vaikka hän tekikin maaleja kuusi.\nViiden maalin Joel Armia säväytti hetkillään. USA-ottelussa Armian karvaaminen oli upeaa - se johti kahteen maaliin. Ja se, miten Armia juhli Ruotsi-ottelun maaliaan, kuvaa hänen luonnettaan. Hän haluaa tehdä maaleja.\n"Sasha" Barkov junior teki yhden maalin, kuten oli hänen tavoitteenaan. Ensi vuonna hän on näkyvämmin esillä. Hänestä tulee tähti.\nKoska Suomen hyökkäys oli kova, oli vaikea kuvitella ennen turnauksen alkamista, että Suomen sankari onkin maalivahti. Niin vain kävi. Sami Aittokallio oli erinomainen. Siksi on ikävää, että katkera Ruotsi-tappio henkilöityy häneen.\nUskon, että Aittokallio kehittyy A-luokan maalivahdiksi. Sen näkee hänen asenteestaan. Slovakia-voitossa hänelle meni viisi laukausta maaliin - ja siksi hän oli voitonkin hetkellä pettyneenä. Kun hän teki Ruotsi-ottelussa pahan virheen, Ilveksen kasvatti otti siitä vastuun. Rehellisyyttä! Rohkeutta! Niillä pääsee pitkälle.\nEntä Raimo Helminen? Hänen onnistumistaan on maallikkona hankala arvioida, mutta näytti siltä, että hän oli väärässä paikassa. Siitä ei voi syyttää Helmistä.\nSuomen ryhmä kokee muutoksen ensi kaudeksi. Hyökkäyksen kärki ei ole enää mukana - eikä ole Aittokalliokaan.\nSe on sääli, sillä yhtä kyvykästä hyökkäystä Suomi ei saa välttämättä enää koskaan.\n19. Ampumahiihtoliiton myllerrys uhkaa Kaisa Mäkäräisen upeaa uraa: ”Niin paljon on taas tulossa muutoksia joka puolella”\n20. MTV: Tylyydestään tunnettu Simon Cowell vierailee seuraavassa X Factor Suomi -jaksossa: ”Saa niin kilpailijoiden kuin tuomarivalmentajienkin polvet tutisemaan”\n22. Liikennevirasto varoittaa: surkea ajokeli piinaa autoilijoita - ”ketjukolareiden riski koholla”\n30. Mikko Leppilampi kommentoi eroaan Radio Suomipopilla: ”Monia syitähän tällaisissa jutuissa aina on”\n9. Liikuttunut Hannu Manninen paljasti tulevaisuuden suunnitelmansa - seuraava projekti siintää jo edessä!\n12. Aavistiko joukkuekaveri Laukkasen romahduksen etukäteen? ”Marille on aina kova paikka, kun se lähtee Kaisan jälkeen”\n14. Öky-Jaguar syttyi koeajon päätteeksi näyttävästi palamaan - omistaja katsoi vieressä autonsa tuhoa\n21. MTV: Tylyydestään tunnettu Simon Cowell vierailee seuraavassa X Factor Suomi -jaksossa: ”Saa niin kilpailijoiden kuin tuomarivalmentajienkin polvet tutisemaan”\n23. Ampumahiihtoliiton myllerrys uhkaa Kaisa Mäkäräisen upeaa uraa: ”Niin paljon on taas tulossa muutoksia joka puolella”\n24. Uuden eläkemuodon räjähdysmäinen suosio ylitti odotukset - 12 500 nosti ”Ovea” viime vuonna\n25. Ex-pappi vankilaan yli 100:sta lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä Saksassa\n28. Räikkönen luottaa uuteen autoonsa - ”Kun se näyttää hyvältä, on se myös nopea”\n30. Mari Laukkanen täysin tolaltaan Ylen haastattelussa - pettymys purkautui kyynelinä: ”Minulle saa olla vihainen”\n34. Mies lahjoitti munuaisensa rakastamalleen naiselle - nainen sanoi kosinnalle ei\n37. Saara Aallon kolmas UMK-kappale vuosi nettiin ennenaikaisesti - brittilehti The Sun julkaisi Queens-kappaleen\n43. Mikko Leppilampi kommentoi eroaan Radio Suomipopilla: ”Monia syitähän tällaisissa jutuissa aina on”\n46. Krimin miehityksessä Venäjää vastaan noussut ukrainalaisupseeri: ”Tiesin, että vastassa ovat niin sanotut vihreät miehet. Piti vaan mennä ja kysyä”\n48. Kylie Jenner paljasti yhdennäköisyyden vastasyntyneen Stormi-tyttären kanssa: ”Hän näyttää ihan minulta”\n50. Paukkupakkasten paras puoli: lumoavat kukkajäälyhdyt syntyvät kuin itsestään!\n1. Liikennevirasto varoittaa: surkea ajokeli piinaa autoilijoita - ”ketjukolareiden riski koholla”\n6. Yli puolet hallituksen ministereistä poissa kyselytunnilta - osa Etelä-Korean talviolympialaissa, terveysministerit kipeinä\n8. Ex-pappi vankilaan yli 100:sta lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä Saksassa


Karismaattinen karjuva tohtorismies – PINNAN ALLA\nKarismaattinen karjuva tohtorismies\nPosted on 25 toukokuun, 2015 by Tove Djupsjöbacka\nAntti Paalasen taiteellisen tohtoritutkinnon tarkastustilaisuus, Sibelius-Akatemia 22.5.2015\nHarvoin saa tohtoritutkinnon tarkastustilaisuudessa nauttia niin lämpimästä ilmapiiristä kuin Antti Paalasen tohtoroituessa Sibelius-Akatemian kansanmusiikin oppiaineesta. Itse asiasisällöstä ja musiikin voimasta puhumattakaan!\nSibelius-Akatemian kansanmusiikin tohtoritilaisuuksissa on ihan omat perinteensä, jotka tekevät tilaisuudesta jotain muuta kuin akateemisen tiukkaa pönöttämistä. Alku- ja loppufanfaareista huolehtivat usein kansanomaiset puhaltimet, mutta tällä kertaa niitä varten oli kerätty edustava haitariorkesteri, joka vastasi tyylikkäästä alkumarssista sekä irroittelevista loppupolkista. Mieltä lämmitti nähdä niin monta erityylistä ja -ikäistä soittajaa rinnakkain yhteisen asian ääressä, Airi Hautamäestä Kimmo Pohjoseen! Myös polskaringit itse tilaisuuden jälkeen ovat kerrassaan hurmaava perinne, kun tohtorikokelas siirtyy maisterin ringistä polskaamaan tohtoreiden rinkiin.\nMielestäni Antti Paalasen tohtoritutkinto näyttää näin jälkeenpäin aika ihanteelliseltä esimerkiltä, mitä tällainen prosessi voi taiteilijalle tarkoittaa. On nähtävissä selkeä muodonmuutos – alkutilanne on Paalasen tapauksessa ihan erilainen kuin lopputilanne, ja prosessin aikana ei ole pelkästään tuijotettu omaa napaa vain myös kehitetty omaa muusikkoutta tuotteena eteenpäin, josta todisteena kaksi hienoa soololevyä, esiintyminen Womexissa ja toivon mukaan lisääkin kansainvälistä keikkaa. ”Kosketus ammattiin ja yleisöön on säilynyt”, kuten arvioivan lautakunnan puheenjohtaja Vesa Kurkela totesi.\nAntti Paalasen kirjallisen työn nimi on ”Palkeen kieli – Vaihtoäänisen haitarin paljerytmiikka sävellystyössä”. Aihe aukesi selkeämpänä kuin koskaan kuunnellessa tohtorikokelaan lectio-osuutta tarkastustilaisuudessa. Taiteellinen osuus oli taattua Paalasmusiikkia ja erityispisteet örinä-äänisestä akateemisläpästä – vastaavaa en ole vielä kuullut! Lectio oli itselleni harvinaislaatuinen tilaisuus kurkistaa tekijän taiteellisen pinnan alle, ymmärtää paremmin hänen ajatustapaansa ja kehitysprosessia. Miten taitavasta pohjalaisesta perinnesoittajasta kuoriutui vaikuttavan fyysinen, karismaattinen rocktähtihaitaristi? Taiteelliset opinnäytteet arvioinneen lautakunnan edustajana Jouko Kyhälä onnistui mainiosti kiteyttämään Paalasen prosessin verbaalisesti, esitellessään jokaisen tutkinnon taiteellisen osan ja sen, mikä milloinkin tuli mukaan uutena elementtinä (stompbox, paljeisku, äänenkäyttö jne).\nVaihtoäänisen haitarin toimintaperiaate on toki tuttu, mutta lectio selvitti joitain asioita paremmin kuin koskaan. Perinteisessä polkassa sormet tanssivat edestakaisin näppäimistöllä mutta palkeen liike on määrätietoisen tasainen. Paalasen musiikissa palje tanssii usein villisti edestakaisin mutta sormet ovat yllättävän paljon paikoillaan. Tärkeitä osia Paalasen soundia on myös hänen toiveidensa mukaan valmistettu kolmerivinen haitari sekä äänisuunnittelija Samuli Volanto, joka sai ansaitut kiitokset panoksestaan. Oli myös mielenkiintoista kuulla Paalasen ajatuksia historiasta – haitari kehitettiin teollistumisen aikakautena, jolloin se oli monessa suhteessa mullistava soitin. Miten saman efektin voisi saada aikaiseksi nykypäivänä?\nTilaisuuden aikana tuli esille hienoja ajatuksia aihepiireistä, jotka ovat varmasti monelle taiteilijalle erittäin tärkeitä. Esimerkiksi instrumentalistien suhde omaan soittimeen oli filosofisesti antoisa. Paalanen ilmiselvästi kuuntelee omaa soitintaan ja antaa sen välillä viedä villistikin. ”Soitin opettaa soittajaa, jos antaa siihen luvan. Soittimella on historia, mutta se ei itse muista sitä.” Ei siis tarvitse rajoittaa itseään ja soittaa vain sitä mitä perinteisesti tietyllä soittimella on soitettu!\nToinen hyvin mielenkiintoinen aihe on se, miten vie omaa tekemistään eteenpäin tuleville polville. Kasvaako Antti Paalasen jalanjäljissä uusi polvi pikku-Paalasia? Ilman muuta kaikki mitä on jo tehty vaikuttaa tuleviin polviin. Paalasen itsensä kohdalla häntä vertaillaan aika usein Kimmo Pohjoseen. Itse näen heidät todella erilaisina haitarinsoittajina, mutta yhdistäviä tekijöitä on rohkeus heittäytyä, tietty villiys ja fyysisyys, oman soittimen ennakkoluuloton käyttö ja elektroniikan vahva panos. Ilman Pohjosen esimerkkiä moni nuorempi tekijä saattaisi näyttää erilaiselta. Mutta miten Paalanen tulee vaikuttamaan jälkipolviin? Aika näyttää. Itse hän kertoi, ettei aktiivisesti opeta omaa materiaalia eteenpäin mutta toki näyttää asioita, jos joku kysyy. Pääasia olisi kannustaa tulevia polvia rohkeasti jatkamaan etsintöjä – etsiä itseään sekä uusia asioita musiikissa. Kaikki ei suinkaan ole vielä tehty!\nTulevat polvet voivat aloittaa lukemalla Paalasen monimediaisen kirjallisen työn: http://etno.net/oppimateriaalikirja/palkeen_kieli\nAntti Paalanen: Meluta -video, villit miesreivit:\nAntti Paalasen livesoittoa Rahvaan musiikin kerhon juhlaklubilla, tästä käy hyvin ilmi soiton äärimmäinen fyysisyys:\nPerinteisempi Paalanen soittaa yksirivistä haitaria Kiharakolmion kanssa:\nThis entry was posted in Ajatuksia, Tapahtumat and tagged Airi Hautamäki, Antti Paalanen, haitari, Kiharakolmio, Kimmo Pohjonen, nykykansanmusiikki, palje, polkka, Sibelius-Akatemia, tohtoritutkinto, vähärivinen haitari, vaihtoääninen haitari, Womex by Tove Djupsjöbacka. Bookmark the permalink.


Sisar Surumieli: Vuoteni kännykkäkuvina\nLähettänyt Mearra klo 16.14\nElisabet 30. joulukuuta 2016 klo 21.47\nOnkin ollut tosi kova ikävä sinun blogikirjoituksiasi! Toivottavasti alkava vuosi tuo sinulle paljon kaikkea hyvää :)\nMearra 30. joulukuuta 2016 klo 22.19\nYhyy, ihana kuulla ;_; <3 Näin toivon minäkin! Ja myös että sinulle se tuo mukanaan ihanuuksia ja hyviä hetkiä!\nSaastapallo 30. joulukuuta 2016 klo 22.31\nÄh mä en voi taas kertoo tarpeeksi yksityiskohtaisesti miten paljon iloa sain näistä kaikista kuvista! Kyllä kannatti nyhrätä näiden kanssa!! Mä rakastan kollaaseja missä näkyy se fiilis mikä on ollu ja mitä on tehny. Nää on vaan täydellisiä mulle.\nMUN SYDÄN MYÖS SULAA KUN LUIN MUN NIMEN JA NUKKE KUVA OLI TOSSA JA VOIHHHHH :D <3\nMyöskin oon niin murtunu kun mietin et miten paska vuosi sulla on ollut. Voi kunpa asiat lähtis nyt kerrankin ylämäkeen.\nMearra 30. joulukuuta 2016 klo 23.33\nHahah parasta mitä voi perfektionistille sanoa, "kyllä kannatti nyhrätä näiden kanssa!" :'''') <3\nPliis tee säkin kollaasi! \_o/\n<3. Ja toivotaan parempaa seuraavaa vuotta.\nMustetahratesti 31. joulukuuta 2016 klo 15.50\nIkävä kuulla, että sun vuoteen liittyi niin paljon murhetta :/\nToivottavasti 2017 olis parempi ja toisi sulle mukanaan paljon hyviä asioita :)\nMearra 1. tammikuuta 2017 klo 23.18\nNo joo :( Onneksi mahtui paljon hyviäkin hetkiä. Mutta kiitos <3 Toivon kanssa.\nYuki 2. tammikuuta 2017 klo 0.47\nMäkin olen kaivannut sun postauksia! <3\nMearra 2. tammikuuta 2017 klo 22.32\nKiva kuulla että on ollut ikävä <3


Muutamia uusia tekeleitä, osa ovat joulukuun puolelta ja osa nyt tammikuulta.\nAlkaa tuntua jo kevätfiilis, ja tekisi mieli tehdä kokoajan vain hempeämpiä ja kevyempiä koruja!<3\nMiracles: ruusukvartsia ja hopeaa.\nConfused: vuorikristalli, hopeoituja metallihelmiä.\nFairytale: makeanvedenhelmiä, vuorikristallia, ruusukvartsia ja hopeaa.\nNyt vaan odottelemaan uusia materiaaleja saapuviksi, kova hinku päästä tekemään!\nLähettänyt Amanda klo 12:50 2 kommenttia:\nLaiskasti olen päivittänyt blogia.. Johtunee tuosta http://www.flickr.com/photos/sparkletaderyn/ Flickerin sivuista, missä jostain syystä on jotenkin helpompi päivittää kuvia yms.\nToki muunkinlaista laiskuutta on ollut ilmassa, opiskelun osalla myös:D\nTämän vuoden puolella en ole vielä saanut yhtään korua tehtyä, mutta sitäkin enemmän on suunnitelmia!!:)\nTässä siis joulukuun satoa:\nJoy: ruusukvartsia ja hopeaa\nKeep Me Moving: ametisteja, vuorikristallia, lasihelmiä ja hopeaa.\nTouch Me: ametisteja, vuorikristallia, siemenhelmiä ja hopeaa.\nKaipuu: labradoriittia, vuorikristallia, savukvartsia ja hopeaa.\nLisääkin on, mutta tälläkertaa lisäilin vain nuo ^^\nTänään sain takaisin kadonneen motivaationi/inspiraationi, ja tein 2 kaulakorua! :) En tosin ehtinyt kuvaamaan niitä, ennen pimeän tuloa : Myöhemmin siis!!\nLähettänyt Amanda klo 15:34 Ei kommentteja:


CE-merkintä rakennustuotteille - Kiwa Inspecta\nEtusivu / Palvelut / Sertifiointi ja arviointi / Tuotesertifiointi / CE-merkintä rakennustuotteille\nCE-merkintä on mahdollista rakennustuotteille, joille on laadittu eurooppalainen harmonisoitu standardi. EU:n rakennustuoteasetus on määrännyt, että CE-merkintä on ollut pakollista kaikissa EU-maissa silloin kun tuotteelle on laadittu harmonisoitu tuotestandardi. CE-merkintä on ensisijainen tapa osoittaa rakennustuotteen täyttävän viranomaisvaatimukset.\nRakennustuotteelta, jolla on korkeat turvallisuusvaatimukset, CE-merkintä edellyttää ilmoitetun sertifiointilaitoksen sertifiointia. Kiwa Inspecta toimii ilmoitettuna laitoksena ja myöntää CE-merkinnässä tarvittavia todistuksia (sertifikaatteja). Tuotteelta edellytetään alkutestausta ja valmistajalta dokumentoitua laadunvalvontajärjestelmää. Kiwa Inspecta varmentaa alkutestauksen ja laadunvalvonnan ja myöntää sen osoituksena todistuksen. Näin valmistaja saa oikeuden CE-merkitä tuotteensa vaatimustenmukaisuuden tunnuksella, CE-merkillä ja kirjoittaa tuotteelle suoritustasoilmoituksen (= Declaration of Perfomance DoP). Tämän jälkeen Kiwa Inspecta valvoo valmistajan laadunvalvontaa tarkastuskäynneillä.\nCE-merkintä takaa siinä ilmoitettujen ominaisuuksien täyttymisen, mutta ei huomioi esimerkiksi kaikkia oleellisia laatuvaatimuksia. Siksi CE-merkintää rakennustuotteile kannattaa täydentää vapaaehtoisella tuotesertifioinnilla. CE-merkinnän rinnalle Kiwa Inspecta voi myöntää myös kansallisen FI-laatumerkin.\nCE-merkinnän edut rakennustuotteissa:


Viinihullun päiväkirja: Viinimestarin päiväkirja 7: Katalonia, päivä 4\nLauantaina 27.9., kellon lyödessä aamuseitsemää, heräsivät viinimestarit Bateassa uuteen aamuun valmiina seuraavaan rypäleidenkorjuusessioon. Tällä kertaa hommasta oli ehtinyt jo karista kaikki se mahdollinen hohto ja romantiikka, mitä mielikuvissa oli saattanut olla vielä ennen reissua – ainakin allekirjoittaneella selkä ja jalat olivat edellisen päivän parihehtaarisen Syrah-tarhan perkaamisesta edelleen varsin kiitettävästi jumissa. Eilispäivän korjuuseen erona oli tällä kertaa tarhan koko ja lajike: nyt vuorossa oli "vain" vajaan hehtaarin verran Marselania (joka on siis Cabernet Sauvignonin ja Grenachen risteytyksenä syntynyt punainen lajike). Koska 2,2 hehtaaria meni edellisenä päivänä kuudessa tunnissa, visiona oli selvitä tästä vajaan hehtaarin tarhasta noin kolmessa tunnissa.\nKun saavuimme ulos Piñol-apartamentosistamme, oli ainakin selvää, että sääolosuhteet tulisivat olemaan tarhoilla hyvin erilaiset kuin edellisenä päivänä – ilma oli paksusta hernerokkasumusta sakeana ja aamuaurinkokin näkyi siinä kahdeksan aikaan noustessaan vain etäisenä, himmesti kuultavana kaasupallona. Aamun edetessä sumu vain tihentyi entisestään ja jossain vaiheessa sitä huomasi auringon kadonneen kokonaan sumun peittoon.\nMersusaattue matkalla tarhoille. ©Sari Ayre\nAamuaurinko. ©Sari Ayre\nMarselan-terttuja. ©Sari Ayre\nParin tunnin sadonkorjuun jälkeen viinimestariporukkamme rupesi toteamaan, että Marselan on kyllä todella eri maata kuin Syrah: rypäletertut olivat merkittävästi suurikokoisempia ja tiiviimpiä kuin Syrah-tertut, mutta lisäksi niitä oli lukumäärällisesti merkittävästi enemmän joka köynnöksessä. Tämä tarkoitti sitä, että köynnösrivejä pitkin edettiin merkittävästi hitaampaa tahtia ja täyttyviä terttusaaveja joutui käydä tyhjentämässä paljon tiheämpää tahtia traktorin peräkärryyn. Kun Marselanin selkeästi tiiviimmässä kasvavat tertut yhdistyivät jo edellisen päivän korjuusessioissa väsytettyyn viinimestariporukkaan, oli melko pian selvää, että ainakaan alle kolmen tunnin tavoitteeseen ei ollut minkäänlaisia mahdollisuuksia päästä! Vaikka tarhalla oli pinta-alaa alle puolet edellispäivän tarhasta, vaikutti siihen nähden korjattavaa rypälettä olevan tällä tarhalla käytännössä yhtä paljon.\nNe kuuluisat viinimafia-Mersut.\nRuvettiinpa suomalaisporukassa havaitsemaan päivän aikana myös pientä kapinamielialaa – kiipeävän auringon hälvennettyä sumun pois tarhoilta, siirtyi muutama viinimestarikokelas viinimafia-Mersuillemme nykäisemään mukaan otetusta viinipullosta korkin pois, julistaen näin omavaltaisen tauon alkaneeksi. Hyvin lyhyessä ajassa koko loppuporukka seurasi esimerkkiä, lopulta myös Piñolin omien korjaajien tullessa ihmettelemään suomalaista työmoraalia. Ymmärrystä asiaa kohtaan toki löytyi, kun viinipullon annettiin kiertää myös heille.\nTätä n. kymmenen minuutin paussia lukuun ottamatta työskentelimme koko tämänkin päivän tasaisen tappavaa tahtia aina kello yhteen asti, jolloin Piñolin nokkamies Juanjo lopulta totesi, että eiköhän tämä ollut tässä – olihan meillä oli iltapäiväksi varattu vielä muuta ohjelmaa, sekä kahdeksi pöytävaraus tutuksi käyneeseen ravintola Miravaliin lounaalle. Viimeiset noin kymmenen köynnösriviä jäivät siis Piñolin korjuuväelle korjattavaksi kun suomalaiset laiskajaakot siirtyivät korjuusession uuvuttamina särpimään murua rinnan alle.\nTarhalla touhutessa tuli opittua, että Marselan on selkeästi Syrah'ta satoisampi (monet tertut olivat helposti yli kilon painoisia, hyvin tiiviitä, lähes kiinteitä möhkäleitä) ja sitkemäpi lajike (esimerkiksi rusinoituneita tai muuten huonokuntoisen tai sairaan näköisiä terttuja näkyi tällä tarhalla varsin harvassa). Sen sijaan se tuli todistettua, että tällaiset tiiviit tertut ovat selkeästi alttiimpia hometartunnoille – muutamaan otteeseen saattoi korjatessa tulla vastaan täysin ehjän näköinen terttu, joka paljastuikin sisältä täysin homeen runtelemaksi! Viimeisimpänä, muttei missään nimessä vähäisimpänä asiana tuli tarhoilla rymytessä opittua kunnioitusta rypäleiden käsinkorjaamista kohtaan – kun härmäläinen viininlitkijä on täysin kappaleina parin päivän sadonkorjuusta, on pakko nostaa hattua heille, jotka jaksavat tehdä tätä hommaa vuosi toisensa jälkeen, jopa useamman kuukauden kestävän sadonkorjuukauden ajan!\nAina yhtä maittavan Miraval-lounaan jälkeen viinimestariporukka lastasi itsensä mafiamersuihin ja otti suunnan kohti vajaan tunnin ajomatkan takana siintävää vuoristoista Prioratia; illan ohjelmana oli nimittäin tutustua Gratallopsin kylän vieressä sijaitsevaan, vasta hiljattain valmistuneeseen Trossos del Priorat -viinitaloon.\nAjeltuamme hyvän tovin Prioratin mutkaisia pikkuteitä ja ihasteltuamme alueen käsittämättömän upeita mäki- ja vuorimaisemia, saavuimme lopulta piskuiseen Gratallopsin kylään – ja poistuimme siitä n. kahdeksan sekuntia myöhemmin (kyllä, Prioratin viinien kehtona pidetty Gratallops on ihan oikeasti pieni kylä). Kylän ohitettuamme matkaa oli jäljellä vain noin minuutin verran Trossos del Prioratin uudenkarheaan viinitaloon, joka oli rakennettu aivan autotien viereen, mutta suureksi osaksi mäen sisään, minkä vuoksi talo jää helposti huomaamatta sen ohi ajaessa.\nTrossos del Prioratin tynnyrikellari.\nVaikka Celler Piñol on varsin siisti pikku paikka melko moderneine viininvalmistuslaitteistoineen, oli Trossos del Priorat aivan toista maata – tässä paikassa näkyi selvästi, että rahaa on laitettu rakennukseen kiinni ja rutkasti! Moderni ja minimalistinen mutta tehokkuutta uhkuva viinitalo oli suoranainen Celler Piñolin vanhan maalaiskylän talon sisään rakennetun viininvalmistamon antiteesi. Koska talo on rakennettu mäen rinteeseen moneen kerrokseen, voidaan viinin antaa liikkua valmistusvaiheessa mahdollisimman vaivatta painovoima-avusteisesti, jolloin valmistuksessa ei tarvita pumppuja tai vastaavia laitteita: käsinpoimutut rypäletertut tuodaan yläkautta viinitaloon, jossa ne murskataan ja rangataan, minkä jälkeen rypälemehu johdetaan suoraan alakerrassa odottaviin käymistankkeihin. Alakerrasta löytyvät myös talon tynnyrikellari ja pullojen kypsymiseen tarkoitettu varasto. Käsinkorjuu on mäkisessä Prioratissa itsestäänselvyys – jyrkissä rinteissä kasvavia köynnöstarhoja nopeasti vilkaisemalla pystyi näkemään, ettei mikään suuri sadonkorjuukone pystyisi mitenkään järkevästi kulkemaan köynnösrivien välissä.\nCeller Piñolin Sheila ja Toni Coca. ©Sari Ayre\nKun olimme kolunneet Trossos del Prioratin viininvalmistamon tilat (ja viinitalon huikaisevilla näköaloilla varustetut majatalo- / vierashuoneet) läpi, siirryimme vuorenrinteen yläpäähän rakennetulle viinitalon näköalatasanteelle maistelemaan viinejä. Viinejä oli paikan päällä esittelemässä "liikkuva viinintekijä" Toni Coca, joka ei toimi pelkästään oman Coca i Fitó -viinitalonsa viinintekijänä, vaan myös konsultoivana viinintekijänä mm. Celler Piñolille ja Trossos del Prioratille, sekä vajaalle kymmenelle muulle Espanjalaiselle viinitalolle, aina läntiseen Galiciaan asti (joskin nykyisin Toni toimii Piñolilla yhteistyössä talon oman viinintekijän, Marian, kanssa).\nTiedä häntä, johtuiko ainoastaan maistelupaikan käsittämättömän upeista maisemista, vai oliko oikeasti kyseessä poikkeuksellisen laadukkaat tuotteet, mutta esitellyt viinit onnistuivat uppoamaan suorastaan harvinaisen hyvin meikäläisen makuun! Jopa tammitettu valkoviini Abracadabra ja kevyesti tammea nähnyt roséeviini Rosa olivat poikkeuksellisen toimivaa tavaraa, vaikka tammen aromit yleensä eivät pisteitä meikäläiseltä ansaitse. Erikoisesti mielestäni setin vakuuttavimmat viinit tuntuivat kuitenkin useammin tulevan Prioratin reuna-alueilla sijaitsevasta Montsantista, eikä niinkään alueen laadullisena hallitsijana pidetystä Prioratista.\nLoputtoman vuoristoista maisemaa Trossos del Prioratin näköalatasanteelta.\nTaustalla vasemmalla pieni Gratallopsin kylä. ©Sari Ayre\nMaistelun päätteeksi kurvasimme matkan varrella sijaitsevaan supermarkettiin, josta ostimme tykötarpeita illan ateriointia varten – tällä kertaa emme siis menneet syömään minnekään ravintolaan, vaan viinimestariporukan näppärimmät kokit väänsivät koko mestarisporukalle valtavan kokoisen ja erittäin herkullisen pastaillallisen Piñolin residensseillä. Aterian jälkeen muutamat meistä siirtyivät pehkuihin, mutta osa porukasta kävi vielä testaamassa paikallista yöelämää yhdessä Batean lukuisista (kahdesta? kolmesta?) baareista – olihan lauantai-ilta ja katolisessa Kataloniassa ei tunnetusti sunnuntaisin töitä ajatella!\n-Jordi Miró Garnatxa Maceració Carbònica 2013\n-Coca i Fitó Jaspi Blanc 2013\n-Trossos del Priorat Abracadabra Blanco 2012\n-Coca i Fitó Rosa 2013\n-Coca i Fitó Jaspi Negre 2011\n-Trossos del Priorat Lo Petit de la Casa 2010\n-Coca i Fitó Jaspi Maragda 2011\n-Trossos del Priorat Lo Mon 2010\n-Coca i Fitó Negre 2010\n-Coca i Fitó Dolc\n-Celler Bàrbara Forés El Templari 2012\n-Sidra El Gaitero Villaviciana\n-Àrid Vins Eòlic Sauvignon Blanc 2013\n-Celler Mas d'en Just Viognier 2013\n-Vins del Tros Àmfora Morenillo 2013\n-Busto Amandì Sidra Asturiana El Mayu\n-Clot del Diable Rústica Bufona 215 Golden Strong Ale\n-Clot del Dimoni Rústica Bufona Export Stout\n-Capçanes Carratell Ranci del Montsant\nPosted by Otto at 15:29\nLabels: alue: katalonia, alue: priorat, viinimestari, väliaikatiedote


Netgem N7700 MediaCenter | OmaYhteisö\nOlen koettanut hakea ohjeita, miten voin katsoa Netgem N7700: MediaCenter -ominaisuudella sähkö-data yhteydellä olevan Windows 7 tietokoneeni tallenteitä, kuten kuvat, videot ym. TV:n Netgem N7700 MediaCenter sivusto näyttää, että yhteys minun Windows 7 tietokoneeseen on, mutta virhesanomaksi tulee, että tietojen siirto on estetty. Määrittelin tietokoneen Windows Media Playerin virtauksella, että lähiverkko on sallittu. Virtaus muutti palomuurin asetuksia kuten pitääkin. Kun koetin etsiä Windows MediaCenterin EXTENDER laitetta, saan Netgem N7700 PIN 1 -numerolla tietokoneen hakemaan sähkö-datan päässä olevaa Netgem N7700 -laitetta, mutta asennus katkeaa ilmoitukseen, ettei laitetta löydy. Laitteen valmistajan sivultakaan ei ohjeita löydy. Tietääkö joku opastaa?\nVastauksen tähän kysymykseen jakoi Jaksuu 22 lokakuu 2014, 17:52\nMediaCenteriä ei ole tietääkseni tuettu lainkaan tällä hetkellä. Joten jos saat tämän jotenkin toimimaan, niin kerro ihmeessä mitä teit :)\nKyllä Media Center toimii, kunhan vain WLAn yhteys toimii.\nMinulla tuo langaton yhteys tökkii MediaCenterin käytössä, mutta kiinteä toimii hyvin.\nOliskohan tässä ongelmana tämä sähkö-data yhteys ?\nTarkoittikohan Jaksuu ettei tätä ole tuettu:\nEn saa minäkään tuota Media Centteriä toimimaan. Käytössäni langaton verkko.\nKun sain muutaman kuvan näkymään, sitten tulee herjaus. "yhteys Media Centteriin vie liian kauan". Se sitten siitä. Tämänkin täysin hyödytön sisältöpalvelu. Olisi kiva jos toimisi.\nLisäksi aina Media Centteriin mennessä joutuu tekemään pitkälliset haut alusta asti uudelleen, joka kestää iät ja ajat. Jos toimii ollenkaan. Ei hyvä.\nAlkuperäisestä viestistäkin näkyy olevan aikas kauan, eikä tätäkään edes uuden digiboxinkaan sisältöpalveluihin ole saatu kondikseen.\nOn tuo minulla toiminut aina ihan ok, sekä WLAN:ia, että ethernetiä olen käyttänyt yhteytenä.\nToisena NAS-purkkina on WD MyBookLiveDuo 6TB ja toisena Zyxel NSA-310.\nViimeksi tänään käytin, tapana on katsella sekä valokuvia, että videoita, musiikin toistamista en ole pitkään aikaan kokeillut.\nMinulla on samanlaiset ongelmat langattomalla yhteydellä.\nKiinteällä toimii kyllä hyvin.\nMinulla on BluRay soitin myös langattomalla yhteydellä ja siinä Media Center. Tämä toimii hyvin.\nKun Elisa Viihteen Netgem N7700 boxilla ei toimi tuo Media Center langattomalla yhteydellä, niin tuo langaton yhteys tuskin on ainoa syy sen toimimattomuuteen.\nPääasiallinen syy boxin vaihtoon Pacesta olikin tuo mahdollisuus langattomaan yhteyteen, mutta olisi sentään kiva ollut etukäteen tietää että tällä yhteydellä ei sitten kaikki sisältöpalvelut toimikaan.\nKyllä se boksin heikko langaton yhteys on syynä eri ongelmiin.\nModeemin tulee olla lähellä boksia, jotta langaton yhteys toimii kunnolla.\nOletko kokeillut Media Centeriä langallisella yhteydellä?\nDigiboxi ja modeemi on ihan vieressä, eli modeemi ja boxi on vierekkäisillä hyllyillä.\nEn ole vielä kokeillut langallisella yhteydellä, koska niinkun sanottu aikaisemmin, vaihto tähän boxiin oli pääasiallisesti juuri tuosta langattoman yhteyden mahdollisuudesta johtuvaa.\nSain näin taas yhden johdon pois johtoviidakosta.\nEn tiedä kannattaako kokeilla verkkopiuhalla, koska en tule sitä kuitenkaan siis käyttämään.\nKyllä Elisa Viihteen pitää toimia kaikilta osin myös langattomalla yhteydellä, koska nämä sisältöpalvelut on ilmoitettu. Ja myös langattoman yhteyden mahdollisuus. Eikä siinä yhteydessä ilmoitettu että langattomalla yhteydellä ei olisi kaikkien sisältöpalveluita käytettävissä.\nNetin nopeudessa ei varmaankaan ole vikaa, koska Elisasta ollaan sanottu että on paras mahdollinen tähän osoitteeseen, eli tuo 100 megan netti, joka on käytännössä noin 85 mittauksen mukaan.\nMuut laitteet toimivat langattomastikin moitteetta. Ja tietokoneen netti on miellyttävän nopea, eikä katko.\nNyt vaihdoin boxin ja modeemin ihan toistensa kylkiin kiinni samalle hyllylle, niin alkoi toimimaan.\nEi se kyllä vastaa langattoman käytön tarkoitusta että niiden pitää olla "sylikkäin" että langaton yhteys toimii. Eikä fiksun näköistäkään, mutta minkäs tekee.\nEn kyllä aivan ymmärrä tuon media Centerin rakennetta, kun ei vastaa kuvien osalta sitä kansiorakennetta mitä tietokoneella on. Eli näyttää aina kuvat yksitellen, vaikka valitsee kansionäkymän.\nMusiikit ovat oikein esittäjän, albumin, soittolistan mukaisessa järjestyksessä.\nLähetään kysyjäpuolelle vaihteeksi: Onko kukaan saanut N7700:n Media Centeriä toimimaan esimerkiksi PS3 Media Serverin tai Universal Media Serverin kanssa? Itse striimailen näillä muille upnp-clientit omaaville laitteille ihan muitta mutkitta videota mutta juuri saamani N7700 näyttää vain kansiorakenteen jaetuista kansioista.\nUniversal Media Server 5.1.3 (Java 8 -versio), OSX 10.10.4 beta, N7700 toukokuun 2015 firmiksellä = ei skulaa.\nUMS tunnistaa laitteen vain Unknown Rendererinä (kts. debug.login tarkemmat tiedot alta). Hakemistoja pystyy selaamaan ja kuvien/videoiden esikatselukuvatkin toimivat, mutta mitään ei pysty varsinaisesti toistamaan. Plex Media Server (v0.9.12.3) sentään toimii edelleen\nDEBUG 23:22:46.536 [New I/O worker #2] Matched media renderer "Unknown renderer" based on address /10.0.X.X\nDEBUG 23:22:46.538 [New I/O worker #2] Finishing configuration for Unknown renderer\nDEBUG 23:22:46.539 [New I/O worker #2] Reading MediaInfo: true (default: false)\nDEBUG 23:22:46.539 [New I/O worker #2] Updating status button for Unknown renderer\nDEBUG 23:22:46.540 [New I/O worker #2] Marking renderer "Unknown renderer" at /10.0.1.14 as unrecognized\nINFO 23:22:46.540 [New I/O worker #2] Media renderer was not recognized. Possible identifying HTTP headers:User-Agent: Mozilla/4.0 (compatible; MSIE 5.01; Windows 98; Linux 2.6.37-3.3) [Netgem; 6.0.10-43; i-Player; netbox; elisa_ott]\nTon mä vedin logista itse kans, ei vaan himpun vertaa kiinnostais alkaa kirjoittelee conffitiedostoa vapaa-ajalla tolle. Toisaalta tän vois säästää jonkun sateisen vapaapäivän proggikseksi. Universal Media Serverin conffitiedostoista löytyy yksi kappale N7700:a mut kyseessä on ilmeisesti jonkin ranskalaisen isp:n purkki jonka se tunnistaa sillä. Eli kattoo ny :D\n:n klassikon hihasta, ja todeta "Osaisikohan kukaan muu Palstan käyttäjä olla avuksi".\nEDIT: vitsi miten sisälukutaito aina välillä prakaa, pitää koittaa Plexiä jahka pääsen himaan.\nolisit yhteydessä OmaGuruun, ellei palstalaisilta löydy jotain vinkkiä tähän? =)=)\nAikani taistelin Netgemin ja NAS-purkkini eli Dlink DNS-320L oman "vakio" media serverin kanssa :smileycry: ja sitä en saanut millään toimimaan netgemin kanssa... Sitten kokeilin asentaa NAS purkkiin toisen media server sovelluksen. Päädyin "D-link MiniDLNA Server" nimiseen softaan jolla homma alkoi pelittää ihan hienosti...\nWindows koneiden media serverien kanssa veikkaa usein ongelmaksi lähinnä sen itse windowsin pään palomuurien ja palveluiden konffit... Testannut en kuitenkaan niitä ole, koska kaikki sisältö on mulla tuolla verkkolevyllä...\nMinullakin on uusi Netgem 7700. Jostain syystä en näe Windows Home Server 2011:n tiedostoja. En liioin näe verkkolevyllä tai missään muussakaan tietokoneessani olevia tiedostoja. Kaikki laitteet kyllä näkyvät, ja useista admin ja tavallisen käyttäjän näkymä. Olen laittanut kuvat ym. jaettuun (shared) hakemistoon, mutta ei auta. Netgem on yhdistetty verkkojohdolla, kuten muutkin laitteet. Mitä vielä voisin koettaa?\nMuistelen , että se N7700:n Media Center tukee vain USB-liitäntää. Siis ei toimi ethernetin kautta ymmärtääkseni.\nKyllä ainakin minulla toimii. Vielä langattomana.\nSynology DS414:n kanssa lankaverkon yli toimii ilman mitään ongelmaa.\nLinux puolelle sai toimimaan kun käynnistävään UMS.sh tiedostoon editoi riviä (alkup. risuaidalla) joka sijaitsi /opt/ums/ -kansiossa :\nWindows: Tämä on suoraan UMS:in ohjesivulta (muutetaan arvo 1280M tuohon)\n"If you want later change Java Heap size without reinstalling UMS, you can edit UMS.bat file and replace\nwith your own value like\nfor example. Or you can modify the registry value\nfound under the following key:\nHKEY_CURRENT_USER\_Software\_Universal Media Server\_"\nEDIT : Lisäksi piti olla pakotettu Netgem N7700 havaitseminen UMS.conf asetuksissa


Anton Stuka maa-ajoneuvo\nEtusivu Galleria Rakennusblogit: mitä jos... Anton Stuka maa-ajoneuvo\nKopsasin tähän galleriassa julkaisemani kuvauksen tämän mallin säistämisestä.\nKäytin Migin "alkaline-" ja vaaleaa hiekkapölyä 1:1. Töpöttelin sitä jäykällä pensselillä suoraan mallin pintaan, ensin tietysti chippailin hopeisen pohjamaalin näkyviin sieltä täältä. Toisinaan pölyä tuli liikaa, mutta sitähän saa pois pehmoisella meikkiharjalla. Pölyn päälle ruiskutin ohennettua Vallejon satiinilakkaa. Ohensin todella runsaasti että sain ruiskusta tulemaan ihan ohutta sumua. Ja ruiskutin todella kaukaa ettei pöly irtoa. Tässä vaiheessa käy niin että pöly imee itseensä lakkaa ja "haalistuu" n.50% ja "katoaa" näkyvistä. Sitten vaan lisätään toinen samanlainen pölykerros, ja kolmas… Taisin pölyttää 6-7 kertaa lisäten pölyä sinne missä sitä tarvitaan. Lakka kun ei välttämättä laskeudu aivan tasaisesti ja siten sinne tänne tulee märempiä kohtia, missä sitten pöly katoaa hieman voimakkaammin. Hyvää tässä metodissa on se että pölyä voi lisätä sinne tänne pikkuhiljaa tarpeen mukaan. Pöly pysyy kohtuudella kiinni mallissa ja malli on kestänytkin hyvin kuljetusta ja käpistelyä.\nPakoputket aloitin irroittelemalla maalia alaosasta kuin se olisi hilseillyt irti. Hieraisin pakosarjan yläosaan mustan päälle teräspigmenttiä. Siihen päälle tein vesivärillä pintaruosteen. Vesiväriä käyttäessä ei ole niin nuukaa jos menee vikaan. Se lähtee helposti pois huuhtelemalla. Kuivuessaan myös vesiväri haalistuu. Hyvä juttu, sillä ei tarvitse onnistua heti, vaan väriä voi lisätä uudestaan ja uudestaan tarpeen mukaan korostaen joitain kohtia. Samaten työskentely on nopeaa koska väri kuivuu nopeasti. Sitten putket saivat pölyt pintaan samalla kun käsittelin koko mallin.\nTässä olikin kokolailla pääkohdat mallin rakentamisesta. Malli voitti I-palkinnon sarjassa Muut Tampereen Pienoismallipäivillä 2018. Galleriasta löytyy valmiin mallin kuvat. Nyt kohti uutta projektia joka on… (c:\nSivu ladattiin 20.10.2019 klo 04:18


Voiko sukalla meikata? Kauneusvloggari testasi oudot nettiniksit - MTVuutiset.fi\nVoiko sukalla meikata? Kauneusvloggari testasi oudot nettiniksit\nJulkaistu 07.06.2016 07:45\nNetti on täynnä outoja vinkkejä ja niksejä. Australialainen sosiaalisen median tähti Shani Grimmond meikkasi nettiniksejä avuksi käyttäen.\nAustralialainen sosiaalisen median tähti Shani Grimmond meikkasi sukan avulla. Ei siksi, että kaikki meikkisienet olisivat olleet kadoksissa: Grimmond halusi kokeilla netissä pyörivät, oudot meikkivinkit, joita syytetään usein huuhaaksi. Moni vinkki yllätti toimivuudellaan, kertoo Daily Mail. Lue tulokset!\nVinkki: Levitä meikkivoide rullatulla sukalla sienen sijaan!\nGrimmond kokeili sukkavinkkiä ja oli yllättynyt lopputuloksesta: meikkivoide levittyi sukan avulla tasaisesti! Sukka kuitenkin imi voidetta itseensä, joten sitä kului enemmän kuin yleensä. Kasvot myös jäivät laikukkaiksi.\nVinkki: Levitä persikanväristä tai punaista huulipunaa silmän alle, ja levitä meikkivoide sen päälle. Tämä neutraloi tummat silmänaluset!\nGrimmondin mukaan huulipunan levittäminen silmän alle toimi hyvin, mutta täysin samaan tulokseen pääsi pelkän meikkivoiteen avulla. Huulipuna ei siis kätkenyt mitään sen paremmin kuin pelkkä meikkivoide.\nVinkki: Aseta lusikka poskipäällesi ja varmista, että lusikka on linjassa leukaluusi kanssa. Varjosta poski näin!\nLusikkakikka toimi hyvin, mutta Grimmond jäi pohtimaan, kannattaako sen vuoksi liata lusikka. Saman contouring-kikan voi tehdä teipillä, mutta lopputulos täytyy kuitenkin tasoittaa sienellä, joten aikaa niksi ei säästä.\nVinkki: Aseta teippi kulmakarvojesi päälle tai alle, niin ne on helppo muotoilla.\nTeippiniksi oli Grimmondin mukaan hitti, sillä se tekee kulmakarvoista hyvin terävälinjaiset.\nVinkki: Käytä hunajaa huulikiiltona!\nGrimmond kuvasi hunajaa kiiltävimmäksi kiilloksi, jota on koskaan kokeillut. Lisäksi hunaja teki huulet hyvin tahmaisiksi.\nVinkki: Pumpulin haituvista saa ripsenpidennykset! Tuputa pumpulihaituvia ripsiväriharjaan ja harjaa ne kiinni ripsiin.\nPumpulin käsitteleminen oli Grimmondin mukaan hankalaa, eikä se jäänyt kiinni ripsiin – ja jos jäikin, lopputulos on epätasainen ja outo.\nVinkki: Tee letti ja käsittele se suoristusraudalla. Saat kiharat!\nHiuksista kihartui hyvin pieni osa. Muut hiukset jäivät täysin suoriksi.\nVinkki: Kiinnitä meikki suihkuttamalla kasvoille kevyesti hiuslakkaa.\nVaikka vinkki toimii, Grimmond ei suosittele sitä. Lakka pilaa ihon.\nTässä hieman parempia meikkivinkkejä:\nLähde: Dailymail.co.uk, YouTube\nNiksit Meikit Sosiaalinen media Kauneus ja tyyli


Keväällä vaadimme, että opiskelijat tulee ottaa mukaan, jos maan seuraava hallitus aloittaa sosiaaliturvan kokonaisuudistuksen. Samalla pyysimme opiskelijoita kertomaan omia näkemyksiään ja jakamaan kokemuksiaan sosiaaliturvan merkityksestä heille. Kysyimme, mitä opiskelijoille tarkoittavat opintotuki ja sosiaaliturva yleisesti, mitä mieltä he ovat perustulosta ja millaisia odotuksia sosiaaliturvan kokonaisuudistukseen kohdistuu.\nKysely oli avoinna toukokuusta syyskuuhun 2018 ja linkkiä jaettiin HYYn sosiaalisen median kanavissa ja jäsentiedotteessa. Saimme runsaasti vastauksia, jotka kuvaavat hyvin opiskelijan arkea ja toimeentuloa. Ne myös osoittavat, että opiskelijoilla on paljon sanottavaa sosiaaliturvasta, ja että heidän tulee saada äänensä kuuluviin, mikäli sosiaaliturvan kokonaisuudistus aloitetaan.\nMonelle vastanneelle opintotuki oli mahdollisen yleisen asumistuen ohella tärkeä tulonlähde sekä opiskelun mahdollistaja. Viime vuonna opintotukeen tehdyt leikkaukset vaikuttavat monen opiskelijan arkeen. Useassa vastauksessa toivottiin, että opiskelu olisi mahdollista ilman opintolainaa. Nyt lainan nostaminen elämisen perustarpeita varten on monelle käytännössä välttämätöntä. Toisaalta osa näki opintolainan hyvänä asiana. Vaihtoehtoisesti tulotasoa nostetaan työn tekemisellä osa-aikaisesti, satunnaisesti ja kesäisin.\nYleisen asumistuen ruokakuntakohtaisuus, opintorahan alhainen taso sekä opintotuen tulorajat nähtiin ongelmallisina monessa vastauksessa. Vastauksissa näkyivät epätoivo ja kituuttaminen, mutta myös kiitollisuus suomalaista sosiaaliturvajärjestelmää kohtaan. Monelle se on tarjonnut mahdollisuuden korkeakouluopiskeluun ja yhteiskunnan tuki opiskelijoille koetaan tärkeäksi.\nHYY, Aalto-yliopiston ylioppilaskunta AYY sekä Opiskelun ja koulutuksen tutkimussäätiö Otus teettävät tänä syksynä myös selvityksen opiskelijoiden toimeentulosta. Opiskelija, tarkkaile sähköpostiasi ja vastaa kyselyyn, mikäli sellainen sinulle saapuu! Viestimme selvityksen tuloksista tammikuussa 2019.\nAlla on ensimmäisiä poimintoja opiskelijoiden vastauksista HYYn kyselyyn sosiaaliturvan merkityksestä.\nMikä merkitys opintotuella on sinulle?\nMikä tämänhetkisessä opiskelijan tukijärjestelmässä on mielestäsi hyvää? Mikä taas huonoa?\nMitä ajattelet perustulosta ja mitä se merkitsisi toteutuessaan juuri sinulle?\nMitä sosiaaliturva yleisesti merkitsee sinulle?\nMitä odotat sosiaaliturvan uudistukselta ja millainen uudistus parhaiten tukisi opiskelijoita ja opiskelemista?\n‘’Suuri merkitys sillä ilman opintotukea minulla ei olis mahdollisuutta opiskella. Opintotuen kanssakin erittäin haastavaa olla vuosia köyhyysrajan alapuolella.’’\n"Opintotuki on minulle todella tärkeä, koska opintorahan ansiosta saan katettua osan kuukausittaisista kuluistani. Jos tukea ei olisi, joutuisin käymään töissä, mikä olisi minulle todella rankkaa, koska jo itsessään opiskelu on minulle rankkaa pitkään jatkuneen masennuksen vuoksi. Mielestäni on väärin, että opintorahaa on leikattu ja opiskelijoita usutetaan ottamaan lainaa. Esimerkiksi masennukseen sairastuneet opiskelijat, kuten minä, eivät välttämättä halua ottaa lainaa sen pelossa, että opinnot keskeytyvät, jos mielenterveysongelmat pahenevat. Rahatilanteesta stressaaminen vain pahentaa ja lisää mielenterveysongelmia, samalla yhteiskunnan hoitokulut kasvavat."\n"Se oli aikanaan olennainen tuki siihen, että pystyin keskittymään opintoihin. Tukikuukausien loppumisen jälkeen työssäkäynti on hidastanut opintojen etenemistä."\n“Kaksiportaisena se ensimmäinen porras loppui aivan liian aikaisin, kun ei LuK-FM -tutkinnoissa opinnot käytännössä jakaudu ajallisesti niin, että ensin tekisi sen kandin ja vasta sitten maisterin, vaan olen käynyt eri tutkintoihini sijoittuvia kursseja paljolti samaan aikaan. Opinnot ovat tuen ensimmäisen portaan loppumisen takia viivästyneetkin, kun on pitänyt hankkia työpaikka, josta tuskin tulee olemaan hyötyä työkokemuksenakaan kun ei ole millään lailla omaa alaani. Tuki on myös ollut käsittämättömän lainapainotteinen, on tuntunut raskaalta joutua elämään velaksi yhteiskunnassa, jossa kenenkään muun kuin opiskelijan ei oleteta niin tekevän.”\n‘’Se turvaa minulle katon pään päällä sekä lämpimän ruoan kerran päivässä. Kun opintotuki viimeksi laski, jouduin ottamaan osa-aikatöitä. Työt viivästyttivät opintojani vuodella mutta myös vaikuttivat negatiivisesti arvosanoihini sekä opiskelijaelämään. Moni työssä käyvä näkee opiskelun laiskotteluna, vaikka minulle opiskeluaika on ollut henkisesti raskainta aikaa elämässä. Takaraivossa jyskyttää deadlinet, tentit, opinnäytetyöt ja opinnoissa menestyminen. Samalla kun kamppailee opintojen kanssa pitäisi ehtiä urheilemaan, näkemään kavereita ja kaukana asuvaa perhettä, verkostoitua ja ajaa opiskelijoiden etuja esimerkiksi ainejärjestötoiminnassa, pitää huolta mahdollisesta parisuhteesta ja välillä ehkä siivotakin - niin kuin kaikkien muidenkin. Opintotuki mahdollistaa sen, että kaiken muun stressin lisäksi minun ei tarvitse stressata rahasta, vaikka tarkkaan pennini laskenkin ja mietin kilohintoja. Helposti voisi käydä niin, että kaikki stressi ajaisi pahoinvoinnin kierteeseen, joka aiheuttaisi masennusta ja lopulta opintojen katkeamisen.’’\n"Se, että opiskelija käytännössä pakotetaan ottamaan lainaa jos työnteosta ei tule mitään, luo epävarmuutta tulevaisuutta kohtaan: entä jos en työllistykään syystä tai toisesta, millä maksan lainan? Entä jos palkkatulot ovatkin niin heikot, että joudun kituuttamaan myös työelämään siirryttyäni samalla tavalla kuin olen kituuttanut opiskellessani?"\n"Tällä hetkellä tukijärjestelmä reagoi paremmin vuokra-asuntojen hintaan asuinpaikasta riippuen (opiskelijat saatiin yleisen asumistuen piiriin). Kuitenkin kimppa-asuminen on tehty vaikeaksi ja tukijärjestelmä suosii yksin asumista minkä johdosta muutenkin kortilla olevien yksiöiden hinta nousee."\n‘’On naurettavaa, että opiskelijat, joiden varassa yhteiskunnan tulevaisuus on, ovat ainoa väestöryhmä, joka ei saa tarvitsemaansa taloudellista tukea. Edellytys laina ottamisesta on järjetön.\nUseimmat oppilaitokset suunnittelevat koulutusohjelmansa niin intensiivisiksi, että opinnot kyllä kärsivät, jos opiskelija joutuu työskentelemään paljon ja jatkuvasti niitä suorittaessaan. Esimerkiksi itse en terveydellisistä syistä edes pystyisi tekemään niin pitkiä päiviä, mikä meinasi omalla kohdallani estää opintojen aloittamisen. Kela kuitenkin katsoi, etten ollut pitkästä sairaushistoriasta huolimatta oikeutettu muihin tukiin, niinpä en itekään pidä tilannettani mitenkään poikkeuksellisena.\nOmat opiskeluhaaveeni pelasti se että vanhempieni oli lopulta mahdollista tukea näin opiskelujen alkuvaiheessa. Elän äärimmäisen tiukalla taloudella enkä osallistu sosiaaliseen opiskelijaelämään taloudellisen tilanteeni vuoksi juuri lainkaan (en tarkoita juhlimista vaan kahvittelua, retkiä, liikuntaa ja muuta sellaista) ja tulevaisuus näyttää koko ajan epävarmalta. Silti tiedän, etteivät monet ole näinkään onnekkaita kuin minä.’’\n“Opiskelijan tuet ovat naurettavan pienet - niin pienet, ettei niillä eläminen ole juuri kenenkään kohdalla mahdollista. Opiskelija on tuomittu köyhyyteen; opinto- ja asumistuella rahat eivät riitä edes perustarpeisiin, tienata saa vain vähän jotta ei menettäisi oikeutta opintotukeen. Töiden tekeminen opiskelujen ohella ei ole monelle edes mahdollista, ja jos töitä tekee niin paljon, että elämä ei ole taloudellista kituuttamista, aikaa ei ole opinnoille. Opiskelijat ovat ainoa ihmisryhmä, jotka yhteiskunnassamme pakotetaan ottamaan lainaa maksaakseen ruoan ja asumisen kaltaiset elämisen vähimmäisedellytykset. Opiskelijan asumistuen muuttamisen yleiseksi asumistueksi jälkeen olen aikuinen ihminen, jonka kuukausitulot ovat 250 euroa. Vastoin kummankaan meistä tahtoa (ei-suurituloinen) kumppanini joutuu elättämään minua.”\n“Opintoraha ja yleinen asumistuki riittävät kohtalaisesti, jos asuu yksin ja onnistuu saamaan suhteellisen halvan asunnon. Säästää siitä ei kuitenkaan voi, ja koko ajan hermostuttaa ajatella, että ehkä opinnot venyvät syystä tai toisesta, ja tukikuukaudet loppuvat kesken. Omakohtaisesti: minulla ei ole varaa harrastaa mitään tai käydä terapiassa. Isoja hankintoja, kuten silmälaseja (n. 200-300 €) pitää miettiä tarkkaan.”\n“Hyvää on, että noh, opintoraha on olemassa. Huonoa on opintorahan riittämättömyys ja vähäinen tukikuukausimäärä sekä turha byrokratia kuten opintotuen kaksiportaisuus.”\n“Asumiskustannukset pääkaupunkiseudulla ovat täysin kohtuuttomia, eikä opiskelijalla ole vain tukien varassa mahdollista selvitä asumis- ja elinkustannuksista. Mielestäni velkaantuminen ja opintolainan tyrkyttäminen ei saa olla ensisijainen vaihtoehto. Vaikka moni sanoo opintolainan olevan ilmaista lainaa, se ei tietenkään sitä ole. Lisäksi Kelan tulkinnoissa on ongelmallisuutta, erityisesti nämä avoliittotulkinnat yms. tulisi ehdottomasti karsia pois. On kohtuutonta, että toista ihmistä vaaditaan elättämään toista. Raha-asiat ja elättämiskysymykset ovat henkilökohtaisia asioita, eikä esimerkiksi kämppiksiä voi missään tilanteessa rinnastaa toisilleen elatusvelvollisiksi. On myös käsittämätöntä, että kahden aikuisen taloudessa myös puolison tulot vaikuttavat opiskelijan tukeen.”\n“Huonoa oli opintorahan leikkaus ja asumistuen siirtyminen yleisen asumistuen piiriin. Koska asun kumppanini kanssa, en saa asumistukea lainkaan. Kuukausituloni ovat 225€, joka lienee köyhyysrajan alapuolella.”\n“Perustulo mahdollistaisi paremmin siirtymät opiskelusta työelämään/määräaikaiseen työhön ja takaisin. Se toisi joustoa valintoihin, kun ei olisi pakko taktikoida sillä, "saako" opiskella silloin kun ei ole töitä. Työttömyysjaksot voisi helpommin hyödyntää opiskelemalla eli pitämällä osaamista ajan tasalla.”\n“En osaa sanoa. En koe omaavani riittävästi faktoja aiheesta, jotta voisin olla kunnolla puolesta tai vastaan. Ainakin joillekin ryhmille (esim. opiskelijat) perustulo voisi mielestäni olla perusteltu, ja voisi vaikkapa korvata nykyisen opintotuen. Se olisi tuki, joka todella kannustaisi valmistumaan tavoiteajassa, ilman stressiä kertyvästä lainasta ja tarpeesta työskennellä osa-aikaisesti. Joillain aloilla opiskelu todellakin vie lähes kaiken ajan, koska omaksuttavaa tietoa on paljon ja se on teoreettista. Nykyinen systeemi ei kohtele kaikkia samoin. Toisaalta pitäisi olla jonkinlaista tukea (esim. lainaa) tarjolla heille, jotka haluavat/joutuvat vaihtamaan alaa, ja "ilmaiset" tuet on jo käytetty.”\n“Kannatan ehdottomasti perustuloa. Perustulo mahdollistaisi kouluttautumisen monille, joille se jää nyt vain haaveeksi. Perustulo olisi pelastava muutos, joka muuttaisi elämääni radikaalisti positiivisempaan suuntaan.”\n“Se vapauttaisi energiaa tärkeämpiin asioihin, kuten opiskeluun. Olen elänyt mm. toimeentulotuella, ja silloin olin hyvin stressaantunut raha-asioista. Perustulo, vaikka pienikin, toisi jatkuvuutta elämään, kun ei tarvitsisi joka kuukausi jännittää, paljonko rahaa tulee, ja muistaako toimittaa kaikki paperit ajoissa.”\n“Mielestäni Suomi ei kuitenkaan ole vielä valmis perustulolle, koska tarvitaan yhä laajempia, perusteellisempia ja realistisempia kokeiluja, joihin tarvitaan paljon enemmän rahaa kuin ensimmäiseen kokeiluun. Ensimmäinen kokeilu oli kaikin puolin aivan liian riittämätön ja se perustui vain poliittisiin intresseihin. Ei näin.”\n“Perustulo on kiinnostava ja mielestäni ehdottomasti kokeilemisen ja tutkimisen arvoinen asia. Perustulo toisi tietynlaista turvaa nykyiseen epävarmuuden ja pätkätöiden sävyttämään työelämään. Perustulo madaltaisi kynnystä ryhtyä esimerkiksi yrittäjäksi, kun yhteiskunnan taholta olisi taattu edes jonkinlainen tulo. Perustulo olisi hyvä tuki myös yllättävien elämäntilanteiden, kuten sairastumisen tai mielenterveyden järkkymisen varalle. Kuka tahansa voi joutua "tyhjän päälle" tai kenen tahansa voimavarat voivat ehtyä. Tällaisiin tilanteisiin perustulo toisi turvaa. Perustulo lisäisi myös tavallisen kansalaisen näkökulmasta kunnioitusta ja kiitollisuuden tunteita Suomen valtiota ja yhteiskuntaa kohtaan.”\n“Tärkeää tukea opiskeluelämänvaiheeseen, mutta usein aiheuttaa huonoa omatuntoa, kun koen, että pitäisi selvitä sataprosenttisesti omillaan, vaikka tiedän, ettei sataprosenttinen työnteko ja sataprosenttinen opiskelu onnistu yhtä aikaa.”\n“Jos olisin syntynyt mihin tahansa muualle kuin Pohjoismaihin, en olisi perhetaustastani johtuen ikinä pystynyt opiskelemaan yliopistossa. Olen todella kiitollinen, että olen Suomessa saanut kuulua sosiaaliturvajärjestelmään, joka on jo lapsuudessani mutta erityisesti opiskeluaikana tukenut minua ja perhettäni ja mahdollistanut korkeakouluttautumisen.”\n“Sosiaaliturva merkitsee minulle mahdollisuutta kokea olevani osa tätä yhteiskuntaa ja menestyä elämässä, vaikka tulen köyhästä perheestä.”\n“Sosiaaliturva on turvaverkko. Se erottaa meidät monista maailman maista - erittäin positiivisella tavalla. Olen siitä ylpeä, ja sitä leikatessa minua hävettää ja suututtaa kovasti. Rakenteellinen köyhyys on järjetöntä inhimillistä kärsimystä tuottava tosiasia, johon sosiaaliturva pyrkii puuttumaan. Sosiaaliturva on yksi syistä, miksi haluan vielä opiskella/asua Suomessa, vaikka monesta muusta syystä olenkin miettinyt ulkomaille häipymistä.”\n“Se merkitsee sitä, että saan hoitaa opintoni loppuun eikä minun tarvitse jättäytyä opinnoista tulotason vuoksi.”\n“Sellainen uudistus olisi tarpeen, jossa voi keskittyä pelkästään opiskeluun silloin, kun tekee ekaa tutkintoa (eli riittävä toimeentulo - ei pakosti runsas, mutta riittävä). Toisaalta saman järjestelmän olisi mahdollistettava jollakin joustavalla tavalla opinnot tämän jälkeenkin - jos haluaa lisäkouluttautua, tehdä jatko-opintoja, vaihtaa alaa jne. Silloin työtulojen helppo yhdistäminen sosiaaliturvaan olisi tarpeen.”\n“Muistetaan, että perheellisen opiskelijan tulo- ja tukileikkauksista kärsivät myös lapset.”\n“Odotan, että perehdyttäisiin oikeasti opiskelijan arkeen sekä niihin haasteisiin, joita opiskelijat kohtaavat. Töiden ja opintojen yhteensovittaminen ei ole todellakaan aina ongelmatonta. Ja töiden saaminen opintojen oheen ei ole itsestään selvää. Mielestäni mahdollisimman joustava tukijärjestelmä olisikin siis toimivin. Opiskelijoissa kun on niin monenlaisia ihmisiä ja elämäntilanteita.”\n“Odotan sitä, että sosiaaliturvan uudistus parantaisi opiskelijoiden taloudellista tilannetta ja sitä kautta heidän kokonaisvaltaista hyvinvointiaan. Esimerkiksi opintorahan määrän nostamisella olisi merkittävä vaikutus opiskelijoiden elämään.”\n“Odotan järjestelmän tehostumista, mutta toivon, ettei järjettömiä muutoksia tehdä. Opiskelijoilta ei mielestäni ole mitään syytä ottaa mitään pois, jos haluamme nuoria valmistuneita työmarkkinoille rakentamaan Suomea jatkossakin. Pitkänäköisyys on tärkeää.”\nOpiskelu on hyvin stressaavaa. Sen näkee niin omista opiskelukavereista, omasta voinnista kuin YTHS:n mielenterveyspalvelujen pitkistä jonoista. Opiskelijan sosiaaliturva pitäisi pystyä hakemaan yhdeltä luukulta ja sen eri tuet tai vaiheet tulisi olla erittäin selkeästi esitetty. Opiskelijan kuuluu saada työstään eli opiskelustaan palkka, ei ottaa lainaa, joka painaa niskassa seuraavat 10 vuotta.\nOdotan, että opiskelijan asemaa parannetaan ja tehtyjä leikkauksia puretaan. Opintotuen palauttaminen parantaa opiskelijoiden asemaa, ja muutos takaisin siihen, että opiskelijalle kohdistettu asumistuki ei ole riippuvainen kumppanin tuloista (kuten aiemmin oli). Opiskelijoilla maksettuja tukia voisi jopa lisätä, koska tässä kuitenkin rakennetaan tulevaisuuden yhteiskuntaa. Työelämästä tulevien opiskelijoiden asema paranisi sillä, että ansiosidonnaista saisi helpommin käyttää opiskeluun.


Niin hyvää ettei sanotuksi saa: suolapähkinä-toffee-puolukkakakku - Alkuperäinen resepti myTaste\n2-2½ dl kermaa\n2-2½ dl vaahtoutuvaa vaniljakastiketta\nLoppuvaiheessa voi laittaa folion kakun päälle, ettei se tummu liikaa. Huomasin juuri, että helmikuu oli hieman huono blogikuukausi\nNiinpä kun minulta pyydettiin reseptejä kotiblogit-lehteen, oli helppo valita, minkä ohjeen sinne antaisin\nKoska Susupalat ovat ihania, niin pitihän niiden tekemistä testailla itsekin. Maistelin tuota toffeeta pelkiltään ja voi mahdoton kun se oli hyvää\nJoten jos omenoistasi syntyy hieman hapokkaampaa hilloa, niin tähän se soveltuu mainiosti. Toffee-omenat ovat varsinkin anglosaksisissa maissa perinteistä syysmarkkinoiden, pimenevien iltojen ja Halloween-ajan herkkua\nVadelmia kun riittää, niin tein tässä jokin päivä vadelmajuustokakun mariannerouheella höystettynä. Pelkästään vadelmainen juustokakku olisi varmasti ollut myös hyvää, mutta oli kyllä tämäkin\nTämä kinuskinen ja piparinen ihanuus osui ja upposi niin hyvin että leivoin samaisen kakun myös eilisiin tyttöjen illanistujaisiin\njos maltat odottaa hetkisen, niin sämpylä pehmenee uunista oton jälkeen. Koska taikinan nesteenä on osittain maito, ottavat sämpylät paistopintaa paljon helmpommin mitä vesipohjaiset sämpylät, joten vahtaa uunia, ettei sämpylöistä tule liian tummia\nLaita kananmunat kippoon ja hanasta niin kuumaa vettä päälle, kuin hanasta tulee ja anna kananumunien olla vedessä muutama minuutti\nTein niin, että perjantai iltana paistoin pohjan ja tein mustaherukkatäytteen. Tähän päädyin kun oli niin helppo ohje\nKoristeeksi sopivat erinomaisesti syötävät kukat, joihin olen niin ihastunut. Painele ne hyvin voideltuihin pieniin piirasvuokiin\nNiin makeaa ja pehmoista kakku oli. Niin pehmoista herkkua. Hei. Vanhemman tyttäreni yksiä lempikarkkeja ovat Omar-karkit\nVinkkiä, vinkkiä Äitenpäivän kahvipöytään. Kokeile ja ihastu. Helppo mustikkainen mutakakku,. jonka taikinaa ei tarvitse vatkata/vaahdottaa\nMuutaman minuutin kauemmin mun piirakka olisi saanut olla uunissa, mutta oli tuo siitä huolimatta hyvää\nPaistamisessa saa olla tarkkana ettei paista liikaa, jos haluaa tästä ihanan tahmaista. Syksy on ehdottomasti mun suosikkivuodenaikani ♥ Rakastan syksyn värejä, kirpsakoita hämärtyviä syysiltoja, kynttilöitä, kirkasta tähtitaivasta, sumuisia aamuja\nVaikka en enää työkseni kakkuja teekään niin omassa perheessä ja lähipiirissä riittää juhlia, joihin saan kakkuja tehdä\nPitäisi tehdä niitä useammin, kyllä siitä vaan tulee niin valtavan hyvää. Peitä tarvittaessa foliolla, ettei pinta tummuisi liikaa


Hyvä Terveys – Blogit | Apple a Day – 30 asiaa jotka olen oppinut tähän mennessä\nklo 0:21 | 30.3.2016\nHappy birthday to me! Tänään tulee maagiset kolmekymppiä mittariin, aika hurjaa. Toisaalta olen odottanut kolmekymppisiäni siitä asti kun täytin 27, joten mitenkään puun takaa tämä ikä ei päässyt minua yllättämään.\nTämän suuren juhlapäivän kunniaksi ajattelin jakaa teille kolmekymmentä asiaa, jotka olen oppinut tähän mennessä! Disclaimer: kaikki viisaudet eivät todellakaan ole omia oivalluksia, vaan olen lukenut ne blogeistä, kirjoista, lehdistä jne. ja laittanut ylös aikojen saatossa. Se, että joku muu on joskus kiteyttänyt jonkun asian todella hyvin, ei mielestäni estä jakamasta sitä - päinvastoin, hyvät oivallukset ansaitsevat tulla jaetuksi, mitä laajemmin, sen parempi. Osa jutuista on puolestaan asioita, jotka olen oppinut kantapään (tai varpaiden) kautta vuosien aikana.\nTiedostan myös, että olen ollut elämässäni monella tapaa todella etuoikeutettu, ja minun pinnalliset hoksaamiseni ovat pientä siihen verrattuna, mitä moni joutuu elämässään kokemaan ja oppimaan. Ja todennäköisesti kymmenen vuoden päästä listani olisi totaalisen erilainen, mutta sellaista elämä on. You live and learn.\n1. Ihmisiä pelkästään miellyttämällä kukaan ei saa mahdollisuutta tutustua sinuun todella eikä mitään aitoa pääse syntymään.\n2. Vaikka joskus luulet, että toinen ei ymmärrä, hän saattaa silti ymmärtää. Ei kannata olla niin ehdoton sen suhteen, millaista ymmärrystä kaipaa. Ihmiset ilmaisevat itseään omien kykyjensä mukaan.\n3. Hiuksia ei kannata pestä joka päivä, jos niitä haluaa kasvattaa.\n4. Kannattaa opetella puhumaan mahdollisimman avoimesti - tunteista, ajatuksista, haluista, peloista. Älä patoa asioita sisällesi.\n5. Rakkaus ei ole vain tunne, vaan tila, joka löytyy itsestä. Jotkut metsästävät rakkautta muista ihmisistä, mutta niin kauan kuin eivät rakasta itseään, he jäävät tyhjiksi eikä auta, vaikka heihin kaataisi kaiken maailman rakkauden.\n6. Jälkiruokaviinin tilaaminen kannattaa aina.\n7. Magic happens out of comfort zone. Kannattaa siis olla rohkea ja haastaa itseään.\n8. Kannattaa aina kuunnella, mitä intuitiolla on sanottavanaan. Se ei automaattisesti tarkoita, että jokin asia on oikea, mutta harmittaa huomattavasti vähemmän, jos on tehnyt jonkun asian intuitiotaan seuraten, vaikka se olisi mennyt pieleen, kuin että olisi jättänyt sen tekemättä. Useimmiten intuitio johdattaa kuitenkin hyviin juttuihin.\n9. Ihmiset vastustavat muutosta, joten ei kannata säikätää, jos läheiset eivät heti tue sinua suurten muutosten äärellä.\n10. Usein sanotaan, että asiat eivät vaihtamalla parane, mutta itse asiassa hyvin usein ne nimenomaan paranevat.\n11. Kukaan ei voi todella tietää, miltä sinusta tuntuu ja miten asiat todella ovat - ihmiset antavat neuvojaan oman tietämyksensä ja kokemuksensa mukaan, joten ota neuvot vastaan siinä valossa.\n12. Kannattaa vaseloida varpaat ennen maratonia.\n13. Mikään ei ole parempaa vastinetta rahalle kuin matkustelu.\n14. Pieni mindfullness-hetki kannattaa aina.\n15. Sielunmaisema on tärkeämpi kuin ympäröivä maisema. Jos haluat pakonomaisesti vaan vaihtaa maisemaa, haluat ehkä vaan pakoon itseäsi. (Tämän luin ihan vasta jostain blogista, mutta en kuolemaksenikaan muista, että mistä, tosi hyvin kiteytetty joka tapauksessa).\n16. Kaikessa ihmisten käyttäytymisessä on jokin järki, ja hullunkin käytöksen taustalla on jokin logiikka. Täytyy vaan löytää, että mikä.\n17. Älä jätä asioita viime tippaan, ihan oikeasti!\n18. Välivuoden pitämisestä on harvoin haittaa.\n19. Kannattaa satsata kunnon treenivaatteisiin, se sekä motivoi että tekee treenistä huomattavasti miellyttävämpää.\n20. Sinun pitää antaa itsellesi sitä, mitä toivot muiden antavan sinulle, oli se sitten rakkautta, hyväksyntää tai ymmärystä.\n21. Unelmien ja tavoitteiden ylöskirjoittaminen kannattaa. En tiedä miksi, mutta sillä tavalla ne tuntuvat toteutuvan paremmin ainakin omalla kohdallani. Ehkä alitajunta alkaa työstää niitä tehokkaammin?\n22. Älä osta huonoja kenkiä. Se vain ärsyttää, kun ne hajoavat niin nopeasti.\n23. Hyvin usein kannattaa ainakin kysyä, mitä mieltä äiti jostain asiasta on.\n24. Jos haluat motivoida itseäsi juoksemaan, kannattaa asettaa jokin tavoite. Ennen ajattelin, että ihmisen pitäisi aluksi vaan oppia tykkäämään juoksemisesta, mutta nykyään olen eri mieltä. Kannattaa siis vaan ilmoittautua johonkin tapahtumaan, mahdollisimman nopeasti, turhia miettimättä.\n25. Joskus kuvittelen itseäni elokuvan tai kirjan sankarittareksi. Se saa arkeni tuntumaan mielessäni taianomaiselta. Kannattaa kokeilla!\n26. Kovan treenin tai kilpailun jälkeen kannattaa syödä nopeasti, se nopeuttaa palautumista aika tavalla. Huom, tämä on opeteltava taito!\n27.Oikeita kavereita tai kumppaneita eivät välttämättä ole he, joiden kanssa on aina helppoa. Ehkä oikeita ihmisiä ovat he, joiden kanssa kohtaat kipupisteesi - he mahdollistavat kasvun.\n28. Ota oma terveytesi oikeasti vakavasti ja pidä itsestäsi huolta. Meille kaikille tulee eteen päivä, jolloin sitä tajuaa, miten arvokas asia terveys on.\n29. Jos muutat Kapkaupunkiin vuodeksi, pakkaa mukaan myös lämpimiä vaatteita.\n30. Mikään neuvo tai elämänohje ei päde kaikissa tilanteissa (ei edes kohta 6), sillä asiat eivät ole niin yksinkertaisia. Siksi nämäkään nerokkaat oivallukset eivät ole sovellettavissa kaikkiin tilanteisiin. ;)\nklo 8:05 | 30.3.2016\nKohta 21: Se on vetovoiman laki. Olen itse opetellut sitä käyttämään, ja kyllä se toimii. Aiheesta on esim. kirja nimeltä Salaisuus (Byrne).\nKiva oli lukea listasi. Paljon onnea 3-kymppiselle!\nPs. Miten tuo varpaiden vaseloiminen kannattaa tehdä?\nKiitos! Ota vaan riittävästi vaseliinia käteen ja voitele varpaat kauttaaltaan sillä. Sukka päälle ja avot, eikun juoksemaan!\nklo 15:17 | 30.3.2016\nPaljon onnea! :) Pitäisiköhän itsekin kirjoittaa tuommoinen lista? Pelottaa vaan että en saa kolmenkymmentä täyteen vaan elämänviisaudet loppuvat paljon aiemmin. :D\nHaha, no onneksi kaikkien viisauksien ei tarvitse olla niin viisaita :)\nklo 21:02 | 30.3.2016\nPaljon tärkeää olet ehtinyt oppia - hieno lista! :) Onnittelut syntymäpäivän johdosta!\nklo 10:33 | 31.3.2016\nIhan mahtava lista :D :D Paljon onnea :)\nklo 12:55 | 27.3.2016\nElämäni ensimmäinen ultramaraton on nyt onnellisesti takanapäin ja fiilikset ovat vieläkin aika huikeat! Olen yllättävän vähän jumissa, varpaankynnet on tallella ja onnistuin välttymään pahemmilta rakoilta ja hiertymiltä. Oikeastaan mitään pahempia jälkiseuraamuksia juoksusta ei tullut, lukuunottamatta jatkuvaa nälkää. :D Mutta palataanpa hetkeksi vielä eilisen kisapäivän tunnelmiin!\nHerätys kisa-aamuna oli iljettävän aikainen - kello pärähti soimaan 4.15, enkä meinannut tajuta, että pitää todella herätä. Oltiin edellisenä päivänä laitettu kaikki valmiiksi lähtöä varten, joten meidän ei tarvinnut tehdä muuta kuin pujahtaa kisa-asuihin ja vetää aamupala naamaan. Söin aamupalaksi kupin kahvia, kaksi paahtoleipää ja vähän jugurttia, normaalin aamupalan verran. Olin sopinut meille taksin viideksi, mutta kuskimme ei koskaan saapunut paikalle, joten jouduimme tilaamaan itsellemme Uberin.\nMeillä oli tarkoitus olla kisapaikalla hyvissä ajoin, mutta lähdön viivästymisen takia juutuimme ruuhkaan, jossa sitten istuimme puoli tuntia. Poikien startti oli kymmenen yli kuusi, ja varttia vaille kuusi hermostuimme ja hyppäsimme ulos jumissa olevasta taksista ja hölkkäsimme kisapaikalle. Pojat ehtivät lähtökarsinaansa kymmenen minuuttia ennen lähtöä, ja minä lähdin viemään meidän laukkuja säilytykseen, tarkoituksenani käydä vielä viemässä pojille heidän laukkutarransa.\nLaukunsäilytyspaikalla oli kuitenkin käynnissä täysi kaaos, ja laukkuihin liimattavat tarrat olivat loppuneet. Ihmiset huusivat, kiroilivat ja tuuppivat toisiaan minkä kerkesivät, ja niinpä minulla ei ollut toivoakaan saada poikien laukkuja perille ennen heidän lähtöään. Lopulta kello kävi siihen malliin, että aloin miettiä, että saanko luovutettua laukkuja edes ennen omaa starttiani! En todellakaan halunnut vaan heittää reppujamme rekkaan, sillä emme olisi nähneet niitä enää koskaan... Kymmenen minuuttia ennen ultran lähtöä tarroja kuitenkin löytyi jostain ja järjestäjien alkaessa jakaa niitä mieleeni tuli uutiskuvat, joissa nälkäisille jaetaan viljasäkkejä, niin epätoivoisesti ihmiset tarroja kahmoivat. Jouduin puristuksiin keskelle ihmismassaa ja lopulta aloin itkeä, kun en pystynyt liikkumaan ollenkaan. Onneksi ruuhka hellitti ja onnistuin saamaan laukkuihimme tarrat viisi minuuttia ennen starttia. Juoksin lähtöäalueelle, kävin nopeasti vessassa (eipähän ollut ruuhkaa) ja kiipesin aidan yli lähtökarsinaani, kun en enää ehtinyt löytää sisäänkäyntiä. Lähtögeelit ja muut jäivät kiireessä ottamatta.\nStarttilaukaus ammuttiin tykillä, ja parin minuutin kävelyn jälkeen ylitin lähtöviivan. Lähdin liikkeelle ihan super rauhallisesti, sillä olo oli vielä vähän stressaantunut laukkuhässäkästä. Onneksi kaikki stressi unohtui pian, ja huomasin juoksin tuntuvan hyvältä. Eka kilsa oli todella rauhallinen ja käytin siihen aikaa yli seitsemän minuuttia - sitten ruuhka helpotti ja pääsin lisäämään vauhtia.\nOlin ajatellut, että juoksisin kisan noin 5.50-6.00min/km -vauhtia, mutta koska alku tuntui olevan pelkkää loivaa alamäkeä ja juoksu tuntui hyvältä, juoksin rennosti 5.10-5.20min/km vauhtia. Eka kymppi meni leppoisasti noin 54 minuuttiin, ja jatkoin puolimaratoniin samaa vauhtia. Musiikin kuuntelu oli kisassa kielletty, ja välillä kaipasin MP3-soitintani kovasti, sillä kilometrit tuntuivat matelevan. Välillä juttelin muiden juoksijoiden kanssa ja heitin yläfemmoja kannustajille. Noin 25 kilsan kohdalla tapasin kokeneen namibialaisen ultrajuoksijan, joka varoitti minun pitävän liian kovaa vauhtia ensikertalaiseksi. Niinpä himmasin hieman ja hän meni menojaan. 26 kilsan kohdalla ajattelin, että matkaa on jäljellä vielä 30 kilometriä - kuinka masentava ajatus!\nPuolimatkaan, 28 kilometriin saavuin ajassa 2.31 eli paljon nopeammin kuin olin olin ajatellut - tuo väliaika ennakoi minulle 5.02 -loppuaikaa! Säikähdin vähän, mutta toisaalta tiesin loppupuoliskon olevan haastavampi. Olo oli todella virkeä, ja niinpä jatkoin samaa vauhtia. Keho tuntui oudon energiseltä ja energianotto tuntui toimivan koko ajan tosi hyvin - otin geelejä joka toisella juomapisteellä ja joka toisella urheilujuomaa tai kolaa.\nReitti muuttui todella kauniiksi noin kolmenkymmenen kilsan jälkeen, ja harmittelin todella, että en ollut ottanu puhelinta mukaan. Maisemienkatseluintoani kuitenkin himmensi ylämäet, jotka alkoivat samoihin aikoihin. Kilsat 30-34 olivat yhtä hivuttavaa nousua ja vauhti hyytyi hieman. Onneksi sen jälkeen sai lasketella alamäkeen muutaman kilometrin verran, ja niihin juoksinkin matkan nopeimmat kilometrit!\nMaratonin väliajan ohitin ajassa 3.49, eli olin edelleen edellä omaa aikatauluani. Fiilis oli hyvä, ja henkisesti helpotti jotenkin tosi paljon, kun maraton oli takana. Tässä vaiheessa ihmiset alkoivat olla todella väsyneitä, ja ohitin koko ajan porukkaa selkä edellä. Alkumatkasta tapaamani namibilalainen tuli myös vastaan todella uupuneena, eikä vastannut jutteluyritykseeni. 44 kilometrin jälkeen alkoi nousu, ja kun katsoin eteeni, näin vain pelkkiä kävelijöitä. Päätin kuitenkin itse juosta, sillä jotenkin ajattelin, että jos alan kävellä, en enää pysty juoksemaan. Mäki vain jatkui ja jatkui, ja ohitin 45 kilsan merkin, sitten vielä 46 kilsan merkinkin... Lopulta pääsin mäen huipulle, jossa sain tosi kovat kannustukset yleisöltä, luultavasti koska olin ainut huipulle juoksemalla saapuva kisaaja. Pohdin, että olisikohan ollut jollakin tapaa energiataloudellisempaa kävellä mäki ripeäsi ylös kuin juosta hitaasti, koska niin moni kovakuntoisennäköinen juoksija heitti kävelyksi.\nNiin tai näin, mäen jäljiltä olin tosi hyytynyt, mutta sain yllättävän hyvin juoksun taas toimimaan ja palasin nopeasti vanhaan matkavauhtiini. Jalat alkoivat vähän kangistua, mutta muuten ei väsyttänyt yhtään. Kilometrikyltit tulivat vastaan yllättävän nopeasti, ja jossain vaiheessa matkaa oli enää neljä kilsaa jäljellä. Mahaan alkoi vähän sattua tässä vaiheessa, sillä olin juonut tosi paljon urheilujuomaa ison ylämäen jälkeen. Niinpä ohitin tyynesti viimeiset juomapisteet ja kiristin vauhtia.\nViimeisen kilsan alussa pojat juoksivat mua vastaan puolimaratonmitalit kaulassaan ja sain ihan hulluna energiaa heidän näkemisestään! Olo oli muutenkin tosi hyvä, paljon fressimpi kuin maratonin jäljiltä! Koneessa tuntui olivan kierroksia vaikka kuinka, ja vedin maalisuoralle tullessani aivan hullun loppukirin. Sain kovat kannustukset, ja järjestävät halusivat ottaa musta kuvia tultuani maaliin. :D Saa nähdä, näenkö noita kuvia koskaan! Aikani oli oman mittarini mukaan 5.05 ja keskivauhti 5.21min/km, mutta virallista chippiaikaa ei vielä ole tullut järjestäjien sivuille. Joka tapauksessa olin enemmän kuin tyytyväinen omaan suoritukseeni - loppuajalla ei sinänsä ollut minulle mitään väliä, mutta olin tyytyväinen siihen, miten hyvävoimaisena jaksoin ylläpitää tuota vauhtia välillä todella raskaalla reitillä.\nMaaliin päästyäni menimme klassisesti ruokatelttaan syömään hampurilaisateriat. :D Illalla tankkaus jatkui vielä pitsan, milkshaken ja Savanna -siiderin merkeissä. Fiilis on tosiaan ollut mahtava jatkuvaa nälkää lukuunottamatta. Luulen kuitenkin, että pysyttelen jatkossa pääasiassa maksimissaan maratonin mittaisilla matkoilla, vaikka ultra näin hyvin sujuikin. Tai no, ei koskaan pidä sanoa ei koskaan. ;)\nklo 13:42 | 27.3.2016\nHuhhuh, kylläpä oot hurjassa kunnossa :D ei voi ku hattua nostaa :)\nklo 19:37 | 27.3.2016\nOot sinä hurja! :) Onnittelut hienosta juoksusta!\nklo 7:27 | 28.3.2016\nOnneksi olkoon Sansu:)!! Sie oot kyllä huippu kunnossa:) Hyvää päivää sinulle:)\nklo 9:07 | 28.3.2016\nMahtavaa! Onnea hienosta suorituksesta :) Tää on ehdottomasti mun kaikkien aikojen lemppari blogi. Elämöntilanteeni on ihan erilainen kuin sinulla, mutta tästä blogista saan voimaa haaveiluun ja haaveiden tavoitteluun. Lonkan nivelrikko on hidastanut omia juoksujani ja nyt kahden vuoden ja yhden vauvan jälkeen kävin viime viikolla ensimmäistä kertaa kokeilemassa juoksua. Tuskaahan se oli mutta yritetään. Blogistasi saan juoksuinspiraatiota.\nOnnittelut ensimmäisestä Ultramaratonista!\nklo 10:22 | 29.3.2016\nMieletön suoritus!! Onnea!\nklo 14:39 | 3.4.2016\nOot kyllä niin mieletön ja inspiroinut mun juoksuja jo vuosikaudet! Paljon onnea :) keep up the good work!!\nklo 9:16 | 17.5.2016\nAivan käsittämätön suoritus!!\nklo 18:42 | 25.3.2016\nTäytyy tunnustaa, että meinaa hieman jännittää! Huomenna on edessäni elämäni pisin juoksukisa, Two Ocean -ultramaraton ja 56 kilometriä. En ole tosiaan koskaan juossut edes treeninä noin pitkälle (no kukapa noin pitkiä matkoja treeneinä juoksisikaan), joten jännään, miten mun mahtaa käydä. Onneksi olen kuitenkin juossut muutaman maratonin, joten ehkä niiden tuomalla kokemuksella pötkitään ainakin sinne 42 kilometriin.\nKoko tämä päivä on oikeastaan mennyt juoksuun valmistautuessa. Eräs kaverimme Suomesta saapui tänne aamulla, ja heti aamupalan jälkeen suunnattiin expoon hakemaan numeroita, ihmettelemään ja shoppailemaan. Vaikka oltiin paikan päällä tosi ajoissa, oli expo ihan tukossa. Onneksi meidät kansainväliset juoksijat ohjattiin ohi jonon hakemaan numeroitamme.\nToimitsijat olivat ihan innoissaan, kun kerroimme olevamme Suomesta. Myöhemmin maakohtaista osallistujalistaa selatessani minulle selvisi, että me kolme ollaan tosiaan ainoat suomalaiset koko kisassa! Tosi hassua, jotenkin luulin, että täällä olisi enemmänkin suomalaisia, varsinkin kun norjalaisia ja ruotsalaisia on kisassa oli kymmenkunta.\nExpoilla onnistuttiin vähän shoppailemaan, kun tarjolla oli niin paljon treenikamaa pilkkahintaan. Olen koettanut hillitä rahankäyttöä viime aikoina, mutta tuntui vaan niin hullulta jättää laadukkaat edulliset kamppeet ostamatta, kun myöhemmin Suomesta ostaisin vastaavat kuteet vähintään triplahintaan. Ja olihan se kivaa saada Two Oceans -paita matkamuistoksi! :)\nMuuten päivä on sujunut kuten mikä tahansa pitkää kisaa edeltävä päivä: olen katsonut kamat valmiiksi, kiinnittänyt numeron, leikannut varpaankynnet ja laittanut chipin kiinni kenkään. Olen vetänyt hiilareita niin että napa paukkuu, samoin kuin vissyä ja urheilujuomaa. Yleensä syön runsaan aamupalan ennen kilpailua, mutta koska huomenna startataan jo 6.30, koetan syödä illalla reippaasti ja aamulla vain kevyesti.\nEi kai siinä sitten muuta kuin huomenna mennään! Toivottavasti ei tule mitään viime hetken takapakkeja. Tarkoitus on juosta kisa läpi pk-vauhdilla, mutta uskon siinäkin olevan ihan tarpeeksi haastetta. :)\nklo 20:56 | 25.3.2016\nTsemppiä! Eka ultrani meni 52km asti suht helposti. Sitten piti vuorotella kävelyä ja juoksua.\nklo 6:54 | 26.3.2016\nTsemppiä kovaan koitokseen:)!!