Elokuvantaju - Pesonen: Toisen housuissa\nToisen housuissa (3/5)\nSamastuminen käsikirjoittajan näkökulmasta\n3 Samastuttamisen salat\nTässä osatutkimusluvussa perehdyn samastumiseen käytännöllisemmällä tasolla. Tarkastelen asiaa käyttäen lähteenäni lukuisia, lähinnä amerikkalaisia käsikirjoitusoppaita, sekä Aristoteleen Runousoppia. Runousopista käytössäni on myös sen eri tulkintoja.\nKäsikirjoitusoppaat on kirjoitettu "how to make" lähtökohdasta, yleensä oppikirjamaiseen muotoon. Ne eivät ole tieteellisiä selvityksiä, vaan tekijänsä subjektiivisia näkemyksiä toimivasta elokuvakäsikirjoituksesta ja sen osatekijöistä. Silti käyttämilläni kirjoilla on paljon yhteistä. Ne kaikki edustavat samaa, Aristoteleen ensimmäistä kertaa ylöskirjaamaa, klassista draamakäsitystä.\nLaajassa mielessä kaikki Aristoteleen ja käsikirjoitusoppaiden opit tähtäävät katsojan samastumiseen. Koko klassisen draaman muoto pyrkii vangitsemaan katsojan tarinakäytävään, saamaan hänet kokemaan pelkoa, sääliä ja iloa roolihenkilöiden puolesta. Tässä yhteydessä ei ole mahdollista, eikä tarkoituksenmukaistakaan lähteä tekemään jonkinlaista äärimmäistä yhteenvetoa viimeaikaisesta käsikirjoitusteoriasta. Sen sijaan pyrin poimimaan esiin ne seikat, jotka mielestäni oleellisimmin liittyvät samastumiseen.\nErityistä huomiota kiinnitän kohtiin, joissa kirjoittajat itse puhuvat samastumisesta. Tähän viittaavia termejä ovat esimerkiksi: audience bonding, rooting techniques ja dimensional characters. Vaikka asiaa käsitellään myös juonesta ja rakenteesta puhuttaessa, pyrin tarkastelemaan ilmiötä pääasiassa roolihahmon näkökulmasta.\n3.1 Mimesis ja samastuttava tarina\n2350 vuotta sitten ei tunnettu samastumisen käsitettä. Aristoteles käsittelee kuitenkin asiaa runousopissaan epäsuorasti. Yksi samastumisen kannalta keskeisiä Aristoteleen käsitteitä on mimesis. Runousopin käännöksissä mimesis käännetään vaihtelevasti jäljittelyksi, esittämiseksi tai matkimiseksi. Näistä jäljittely on ehkä osuvin. McLeish määrittelee mimesiksen seuraavasti:\n"Se tarkoittaa taiteellisen esityksen avulla aikaan saatua ajatusta, joka johtaa katsojan yhdistämään esitettävän asian mielessään johonkin aikaisempaan kokemukseensa." (McLeish, 2000, 23)."\nKysymys kuuluu siis, kuinka jäljitellään juuri siten, että katsoja yhdistää sen omiin kokemuksiinsa. Aristoteles lähestyy asiaa juonen eli toiminnan kautta. Hänen mielestään ei ole niin oleellista millaisia hahmot ovat ulkoisesti tai luonteeltaan, kunhan he kohtaavat tunnistettavia ongelmia ja joutuvat tekemään koskettavia valintoja onnensa eteen.\n"Tragedia ei ole ihmisten jäljittelyä, vaan se jäljittelee toimintaa ja elämää ja onnellisuutta ja onnetonta kohtaloa. Onnellisuus ja onneton kohtalo perustuvat toimintaan, ja päämäärä elämässä on tietynlainen toiminta, ei tietynlaisena oleminen. Ihmiset ovat tietynlaisia luonteensa perusteella, tekojensa perusteella he taas tulevat onnellisiksi tai onnettomiksi. Toiminta ei näytelmässä tapahdu luonteiden jäljittelemiseksi, vaan luonteet sisältyvät siihen tekojen takia." (Aristoteles, 1997, 165)\nSamaa hahmojen ja juonen välistä yhteyttä käsittelee Robert McKee kirjassaan Story. McKeen mielestä sisältökeskustelussa viimeaikoina esiintynyt käsite henkilövetoinen tarina (character-driven story), vastakohtana juonivetoiselle, on merkityksetön, sillä kaikki tarinat ovat henkilövetoisia. Tapahtuma- ja henkilösuunnittelu heijastavat toisiaan. Henkilöa ei voi kuvata syvällisesti ilman suunnitelmallista juonta. (McKee, 1998, 107.)\nToisaalta Aristoteleskin toteaa, että jos tragedia kerran on toiminnan jäljittelyä se on myös toimivien ihmisten jäljittelyä (Aristoteles, 1997, 165). Mikä siis on juonen tehtävä pyrkiessämme mahdollisimman samastuttavaan roolihahmoon? McKeen mukaan juonen tehtävä on tarjota progressiivisesti kasvavaa painetta, joka pakottaa roolihahmon yhä vaikeampiin dilemmoihin, joissa heidän on tehtävä yhä vaikeampia valintoja, otettava riskejä ja toimittava tavalla joka paljastaa roolihahmon todellisen luonteen - jopa tiedostamattoman. (McKee, 1998, 101.)\n3.1.1 Universaalit tarinat\nMitä sitten ovat nämä universaalit juonet, jotka synnyttävät yleisinhimillisesti tunnistettavia ongelmia ja tätä kautta samastuttavia roolihahmoja? Jotkut ovat sitä mieltä, että on olemassa ainoastaan yksi tarina, joka vain ilmenee eri muodoissa. Tämä ei ole kirjoittajan kannalta kovin hedelmällinen lähtökohtana.\nErilaisia jaotteluja eri tarinatyypeistä on tehty paljon. Yhden kiinnostavimmista tekee Philip Parker kirjassaan The Art & Science of Screenwriting. Hän esittelee kymmenen perusjuonta: The Romance (romanssi), The Unrecognised Virtue (tunnistamaton lahjakkuus), The Fatal Flaw (kohtalokas virhe), The Debt that must be Re-Paid (velka joka täytyy maksaa), The Spider And The Fly (hämähäkki ja kärpänen), The Gift Taken Away (lahja joka otetaan pois), The Quest (tehtävä), The Rites Of Passage (aikuistumisriitti), The Wanderer (vaeltaja), The Character who cannot be Put Down (lannistumaton henkilö). (Parker, 1998, 77-79).\nEn paneudu tässä yhteydessä juonien määrittelyihin sen tarkemmin. Kirjoittajan on kuitenkin hyvä tutustua johonkin vastaavaan selvitykseen perusjuonista ja verrata omaa tarinaansa niihin. Perusjuonet kertautuvat menestystarinoissa yhä uudelleen ja uudelleen, koska ne käsittelevät pohjimmiltaan inhimillisiä peruskysymyksiä ja ongelmia, joilla on kautta aikain ollut laaja samastumispinta-ala. Omaperäisyys syntyy kirjoittajan kyvystä käsitellä perusjuonta elävästi.\nYleisinhimillistä juonta voi lähestyä myös ihmisen perustarpeiden kautta. Paul Lucey listaa kirjassaan Story Sense neljä ihmisen perustarvetta, joiden täyttymisen tavoitteluun tarinat usein pohjaavat (Lucey, 1996, 147):\nselviytymisen ja lisääntymisen tarve\ntarve kuulua johonkin, rakastaa, jakaa ja tehdä yhteistyötä\nvoiman ja vallan tarve\nvapauden ja valintojen tarve (erityisesti hauskan pitämisen\nDraamassa kysymys onkin useimmiten ihmisen henkisistä perustarpeista - ei niinkään fyysisistä. Vaikka yksittäisten kohtausten tasolla voikin olla kysymys vaikkapa henkiinjäämisestä, on tarinan taustalla yleensä jokin henkisempi perustarve. Usein klassinen sankari on jopa valmis uhraamaan henkensä jonkin ylevämmän aatteen takia.\nPerustarpeista puhuttaessa liikumme tarinan kannalta hyvin yleisellä tasolla. Keskeistä on ymmärtää, että hahmon tulee tavoitella jotain sellaista häneltä puuttuvaa, jonka tavoittelemista voimme katsojana pitää mielekkäänä. Meidän ei tarvitse välttämättä hyväksyä tavoitetta, mutta meidän tulee ymmärtää se. Mitä voimakkaammin voimme kokea tavoitteen omakohtaiseksi, sitä voimakkaammin samastumme hahmoon ja tarinaan.\nKysymystä yleisinhimillisestä tarinasta käsitellään käsikirjoitusoppaissa myös teemasta puhuttaessa. Samastuttava teema käsittelee jotain tärkeää inhimillistä kokemusta tai emotionaalista tarvetta. Parker erottaa kahdeksan tällaista teematyyppiä: The Desire for Justice (oikeudenmukaisuuden kaipuu), The Pursuit of Love (rakkauden kaipuu), The Morality of Individuals (yksilön moraali), A Desire for Order (järjestyksen kaipuu), The Pursuit of Pleasure (nautinnon halu), A Fear of Death (kuoleman pelko), Fear of the Unknown/Unknowable (tuntemattoman pelko) ja The Desire for Validation (hyväksynnän tarve) (Parker, 1998, 91-92).\nKirjoittajan tulee tarkentaa oman tarinansa teema yllämainittuja selvemmäksi johtoajatukseksi, joka muotoilee koko draamaa. Tämä helpottaa katsomiskokemusta ja saa katsojan arvioimaan perusväittämää suhteessa katsojan omaan elämään. Jos kirjoittaja pyrkii sanomaan liian monta asiaa kerralla, voi olla, ettei katsojalle välity yhtäkään. Draaman samastuttavuuteen vaikuttaa siis myös esitetyn teeman monomaanisuus. Selkeä, samastuttava teema tarjoaa katsojalle näkökulman tarkastella tarinaa.\nYhteenvetona voimme todeta, ettei draaman henkilökohtainen kiinnostavuus tarkoita, että meidän tulisi tehdä vauvaelokuvia tuoreille äideille ja postimerkkielokuvia postimerkkeilijöille. Riittää kun tarina vastaa katsojan abstrakteihin tavoitteisiin ja toiveisiin.\n3.1.2 Tunnistaminen vastaan liiallinen tuttuus\nTunnistamisen ja liiallisen tuttuuden välinen veteen piirretty viiva on yksi samastumiskokemuksen keskeisiä paradokseja. Emme voi samastua hahmoon tai tarinaan, jos tarinan maailma on meille liian käsittämätön. Erityisesti kotimaisissa draama-sarjoissa katsojalle on tärkeää, että hän voi uskoa tuntevansa tarinan henkilön kaltaisen ihmisen (Kytömäki, 1993, 42).\nToisaalta myös liika sovinnaisuus ja stereotyyppisyys estää samastumisen. Jos tuttu on liian tuttua, se ei ole enää kiinnostavaa. Kytömäki kiinnittää huomiota televisio-ohjelmissa tässä suhteessa tapahtuneeseen muutokseen. Aiemmin perhesarjojen käyttöfunktio rakentui niiden kuvaaman maailman ja yleisön todellisuuden samankaltaisuudelle, lähes tulkoon yhdenmukaisuudelle. Sisältö, muoto ja tyyli noudattivat tiukasti arkirealismin vaatimuksia ja tarjosivat sillä tavoin laajan samastumispinnan niin henkilöihin kuin ilmapiiriinkin. Nykyisin ohjelmilta toivotaan tyylitellympää realismia. (Kytömäki, 1993, 44.)\nMitä tämä tyylitelty realismi sitten mahtaa tarkoittaa? Suomalaisessa televisiodraamassa se tarkoittaa valitettavan usein nuorekkaan väristä lavastusta ja epärealistista valaisua. Palatkaamme vielä hetkeksi Aristoteleen mimesis-käsitteeseen. McLeish kirjoittaa tunnistamisesta näin:\n"...MIMESIS vaatii samanlaisuutta, mutta myös tarpeeksi erilaisuutta tarttuakseen katsojan mieleen siten, että se houkuttelee hänet osallistumaan kokemukseen, johon taideteos tähtää." (McLeish, 2000, 24)\nMcLeishin tulkinnan mukaan mimesiksen olemassaolo luo ironisen etäisyyden esitettävänä olevan ja meidän, havaitsijoiden, välille. Tämä sallii meidän osallistuvan kokemukseen omilla ehdoillamme, tasapainottavan subjektiivisen tunteen ja objektiivisen arvioinnin, jotta löytäisimme enemmän itsestämme (McLeish, 2000, 51-52). McLeish yrittää siis sanoa, ettei fiktion edes tule olla todellisuuden toisinto, vaan katsojan omaa todellisuuskäsitystä kiehtovalla tavalla stimuloiva esitys.\nJuonen tasolla tunnistettavuuden ja liiallisen tuttuuden paradoksi liittyy draaman ennalta-arvattavuuteen. Hyvässä draamassa katsoja haluaa, että tapahtuu juuri se, minkä hän toivookin tapahtuvan, mutta täysin arvaamattomalla tavalla. Tämän efektin aikaansaaminen on yksi käsikirjoittajan suurimmista haasteista ja aloittelevan käsikirjoittajan tyypillisin torjunnan kohde. Katsojana koemme nimittäin yleensä, että se mitä tapahtui, oli täysin odottamatonta ja siksi kiinnostavaa. Tosiasiassa draama on vaivihkaa valmistanut meidät odottamaan käännettä. Sen yllättävyys, miten asiat tapahtuvat, yhdistettynä juonen alitajuiseen ja emotionaaliseen vääjäämättömyyteen, tuottaa meille hämmästyksensekaista nautintoa. Täysin perustelematon äkkikäänne saa katsojan tuntemaan itsensä lähinnä petetyksi.\nTämä yllätyksellisyyden vaade tekee draamasta kaikkia oppeja ja konventioita pakenevan taidemuodon. Emme jaksa samastua kovin montaa kertaa tutun kaavan mielikuvituksettomaan toisintoon. Siksi draama on myös armottomasti aikaan sidottua. Tunnekokemukset kuluvat toiston myötä. Ikääntyessämme joudumme toteamaan elokuvissa yhä useammin: "olen nähnyt tämän ennenkin".\nToisaalta ihmisellä on kyky tavoittaa voimakkaan vaikutuksen tehneen draaman tunnevaikutus yhä uudelleen ja uudelleen. Siksi monet ihmiset katsovat lempielokuviaan kymmeniä kertoja. Useimmiten lempielokuva on nähty nuorena, jolloin ihminen haalii innokkaimmin uusia tunnekokemuksia. Elokuvahistorioitsijat eivät väheksy nykyelokuvia siksi, että ne todellisuudessa olisivat huonompia kuin klassikot, vaan siksi, etteivät he enää kykene tavoittamaan nuoruutensa voimallisia tunnekokemuksia.\n3.2 Samastuttavan roolihahmon resepti\nOtsikon lupauksesta huolimatta, ei samastuttavalle roolihahmolle ole yksiselitteistä reseptiä. Samastuttavan hahmon määritteleminen on kuin pyrkisi kertomaan, miten sävelletään hittibiisi. Tiettyjä yleistyksiä voimme asiasta kuitenkin tehdä. Tässä luvussa käsittelen lyhyesti samastuttavan hahmon kannalta keskeisimpiä käsikirjoitusteorian oppeja. Tarpeen vaatiessa pyrin linkittämään asioita elokuvateoriaan.\nMichael Hauge listaa kirjassaan Writing Screenplays That Sell yhdeksän tapaa tehdä roolihahmosta samastuttava (Hauge, 1988, 44-49):\nHerätä sympatiaa roolihahmoa kohtaan\nSaata roolihahmo vaaratilanteisiin\nTee roolihahmosta pidettävä\n- hyvä tai mukava persoona\n- hauska persoona\n- hyvä siinä mitä tekee\nEsittele roolihahmo niin pian kuin mahdollista\nNäytä roolihahmo kosketuksissa omaan voimaansa\n- valtaa muihin ihmisiin\n- voima tehdä epäröimättä mitä täytyy\n- voima ilmaista tunteita välittämättä muiden mielipiteistä\nLaita roolihahmo tuttuun tilanteeseen\nAnna roolihahmolle tuttuja heikkouksia\nTee roolihahmosta supersankari (pohjaa myytteihin ja legendoihin)\nAnna hahmon toimia yleisön silminä\n- yleisö saa tietää vain mitä päähenkilö tietää\n- erillinen sankari ja päähenkilö, johon on helpompi samastua ja sitä kautta siirtää samastuminen sankariin\nListan tietystä epämääräisyydestä ja puutteellisuudesta huolimatta se toimii hyvänä johdantona samastuttavan roolihahmon saloihin. Haugekaan ei edellytä, että samastuttavan roolihahmon tulisi täyttää kaikki yhdeksän vaatimuksista, päin vastoin. Seuraavaksi tulen perehtymään osaan Haugen väitteistä hieman tarkemmin - osan väitteistä osoitan varsin kyseenalaisiksi.\nHauge itse pitää sympatian herättämistä roolihahmoa kohtaan tärkeimpänä tekijänä samastuttavuudessa. Tämä onnistuu Haugen mukaan parhaiten laittamalla roolihahmo ansaitsemattoman onnettomuuden uhriksi. Ansaitsematon onnettomuus voi olla osa hahmon taustaa tai sitten vääryys voi tapahtua elokuvan alussa - mitä pikemmin, sen parempi. (Hauge, 1988, 44.)\nAristoteles muistuttaa, että nämä kärsimykset ja vahingonteot toimivat paremmin läheisissä suhteissa kuin vieraiden tekeminä. Perheenjäsenen toiselle tekemä vääryys tai ystävän pettäminen aiheuttavat voimallisempaa sympatiaa kuin tuntemattoman tahon epäoikeudenmukaisuuden uhriksi joutuminen.\nAsia voidaan kääntää koskemaan myös katsojaa: on tärkeää, että antagonistista tulee tietyssä mielessä katsojan tuttu. Näin uhka tulee konkreettisemmaksi ja lähemmäksi. Taitavasti rakennettu antagonisti kasvattaa siis sitoutumistamme päähenkilöön.\nAnsaitsemat onnettomuus on juonellinen mekanismi. Seuraavaksi yritän eritellä tarkemmin hahmon piirteitä ja ominaisuuksia, jotka tekevät hänestä samastuttavan.\n3.2.1 Nuoret, kauniit ja menestyvät\nUlkoisia vaateita samastuttavalle hahmolle ei juurikaan ole. Hahmon ei nimittäin tarvitse olla ulkoisesti lainkaan katsojan kaltainen. Elokuvahistoriassa on lukuisia esimerkkejä mitä eriskummallisemmista, mutta silti suurta yleisöä puhuttelevista hahmoista. Voimme samastua niin isokorvaiseen norsunpoikaseen kuin epämuodostuneeseen elefanttimieheenkin.\nVaikka suurin osa filmitähdistä on nuoria ja kauniita, on ylenpalttinen kauneuden ihannointi aiheuttanut menestyksekkäitä vastareaktioitakin. Esimerkiksi rock-tähti Marilyn Manson on tehnyt rumuudesta miltei oman tavaramerkkinsä. Kauneuden sijasta on osuvampaa puhua karismaattisuudesta, joka voi ilmetä hahmossa hyvin monella eri tavalla. Karismaattisuus helpottaa etenkin katsojan introjektiota - hahmossa on oltava joitain ihailtavia piirteitä.\nIhmiset samastuvat helpoiten suurin piirtein oman ikäisiinsä hahmoihin. Tämä ei ole suinkaan sääntö. Ihmisellä on kyky kiintyä varsin eri-ikäisiin ihmisiin. Sama pätee myös roolihahmoihin.\nKäytännössä hahmon ulkoisten ominaisuuksien vaikutus samastumiseen on usein edellä esittämääni raadollisempi. Levittäjät eivät halua viedä Eddie Murphyn elokuvia suomalaisille pikkupaikkakunnille, koska siellä ei haluta samastua "neekereihin". Amerikkalaisten on vaikea samastua eurooppalaisiin elokuvahahmoihin, koska hahmot puhuvat vierasta kieltä. Venäläiset ovat suomen suurin siirtolaisvähemmistö, mutta elokuviimme he pääsevät vain huumekauppiaiden ominaisuudessa. Vastaavia esimerkkejä riittää. Elämme näennäisen suvaitsevaisia aikoja. Värillä on yhä väliä.\nKytömäki tekee kiinnostavan huomion katsojan taipumuksesta eläytyä ylemmän sosiaaliluokan arvoihin ja ajatusmaailmaan. Tämä on tyypillistä mm. amerikkalaisessa perhesarja- ja prime-time saippuaoopperakontekstissa (Kytömäki, 1993, 45).\nKysymys voi olla pyrkimyksestämme siirtää draaman henkilöiden ylempää statusta itsellemme. Kopioimme mielellämme menestyksen merkkejä . Tämä on etenkin varakkuutta ihailevalle amerikkalaiselle yhteiskunnalle tyypillistä. Yhdysvalloissa menestyselokuviksi nousee harvoin elokuvia, jotka kuvaavat alempaa keskiluokkaa, saati köyhiä tai syrjäytyneitä. Suomessa taas on perinteisesti samastuttu "työn raskaan raatajiin" ja muihin yhteiskuntamme kovaosaisiin. Kansainvälisesti tunnetuin elokuvaohjaajamme Aki Kaurismäki kuvaa elokuvissaan miltei yksin omaa köyhiä.\nToisaalta ylempien sosiaaliluokkien henkilöt ovat olleet perinteisesti kiinnostavampia draaman hahmoja suuremman toimintavaltansa ja vapautensa tähden. He ovat päättäneet yhteisöjen tai kokonaisten kansakuntien kohtaloista. Unohtaa ei sovi myöskään kasvaneen vapaa-ajan mahdollistaman ihmissuhdepelin käyttökelpoisuutta draaman lähteenä.\n3.2.2 Samastuttavan roolihahmon luonteesta\nAristoteles esittää tragedian roolihahmon luonteelle neljä vaatimusta: luonteen on oltava hyvä, sopiva, vastattava henkilöä ja oltava johdonmukainen. Roolihahmon luonteessa tulee pyrkiä myös välttämättömään ja todennäköiseen. Aristoteles ei siis kaihtanut hahmojen kliseisyyttä. Hän painottaa, että hahmojen tulee käyttäytyä luonteensa ja asemansa mukaisesti. Vaikka draamahenkilöt ovatkin nimettyjä yksilöitä, kuvaa draama Aristoteleen näkemyksen mukaan yleisiä totuuksia, siinä missä historia kertoo yksittäistapauksista.\nAristoteleen vaatimukset hahmon luonteelle ovat varsin abstrakteja. Emme voikaan tehdä mitään määrääviä yleistyksiä samastuttavan hahmon luonteesta. Tietyn tyyppiset henkilöt kuitenkin ajavat draamaa luontevammin eteenpäin ja ovat täten samastuttavampia. Lucey käyttää termiä quirky character (Lucey, 1996, 154). Tällä hän tarkoittaa itsenäistä ja oikukastakin toimijaa, joka on sitoutunut elämänsä draamaan - on elossa. Lucey painottaa, että hyvä roolihahmo on latautunut ja intensiivinen. Voimme odottaa hänen toimivan tavoitteensa saavuttamiseksi.\nTämän kaltainen piirre hahmossa helpottaa draaman rakentamista. Harva meistä kuitenkaan on todellisuudessa kovin aktiivinen elämänhallintansa suhteen. Eurooppalaiseen ajatteluun tuntuu jopa kuuluvan tietty näkemys yksilön kyvyttömyydestä ohjata omaa elämäänsä . Ottamatta kantaa siihen olemmeko todellisuudessa positioidemme vankeja vai eksistentialistisen vapaita, voidaan todeta, että kiinnostava draama vaatii hahmolta valintoja. Roolihahmo voi olla perusluonteeltaan hyvinkin passiivinen, mutta tällöin juonelta vaaditaan yhä suurempaa painetta, joka pakottaa hahmon valintoihin.\nHauge painottaa yhdeksän kohdan listassaan hahmon pidettävyyden merkitystä. McKeen mielestä tämä ei pidä paikkaansa, vaikka useat suositut filmitähdet kuten Tom Hanksin ja Meg Ryan ovatkin suorastaan erikoistuneet "mukaviin hahmoihin". Riittää kun yleisö tunnistaa hahmossa tietyn jaetun ihmisyyden. McKeen mukaan protagonistin tulee olla empaattinen, mutta ei välttämättä sympaattinen. Empatia saavutetaan, kun yleisö voi toivoa protagonistin saavuttavan päämääränsä. Yleisö voi kokea empatiaa kaikkiin tarinan hahmoihin, mutta päähenkilöön se on välttämätöntä - muuten side tarinaan katkeaa. Taitavat kirjoittajat saavat katsojan empatian epäsympaattisimpienkin hahmojen puolelle (McKee, 1988, 141).\nToisaalta Aristoteles toteaa, etteivät hahmot saa joutua onnettomuuteen luonteensa huonouden, vaan kohtalokkaan erehdyksen takia. Vaikka tähän hamartian käsitteeseen onkin kristillisestä viitekehyksestä liitetty usein ajatus hahmon moraalisesta syyllisyydestä, synnistä, ei Aristoteles tarkoittanut hamartialla kuin puhdasta erehdystä. McLeish muistuttaa, että syyllisyyden käsite on riippuvainen vapahtajan olemassaolosta ja täten kreikkalaisille vieras. Jumalten puuttuminen tragedian kulkuun muistuttaa pikemminkin vanhempien puuttumista lasten kinasteluun. (McLeish 1998, 42.)\nVaikka Aristoteles korostaakin hahmon hyvyyttä, saattaa liian täydellinen hahmo aiheuttaa katsojassa jopa vastareaktion: hahmo ei tunnu inhimilliseltä. Tämän takia hahmoille kirjoitetaan usein erityisiä heikkouksia. Samastuttavat heikkoudet voivat olla niin fyysisiä kuin henkisiäkin, taipumuksia, riippuvuuksia tai pelkoja.\nVale muistuttaa tunnistettavien heikkouksien merkityksestä samastumiselle. Hänen mukaansa tavallinen ihminen kokee normaalisti alempiarvoisuutta idolisoituja filmitähtiä kohtaan. Hahmojen tunnistettavat heikkoudet helpottavat katsojan samastumista. Kaunaisuuden sijasta hän voi rakastaa kaikkia sankarin ylivertaisia ja kadehdittavia ominaisuuksia kuin ne olisivat hänen omiaan. (Vale, 1972, 245.)\n3.2.3 Fiktiivinen moraali\nKysymykseen, tuleeko samastuttavan hahmon olla moraalisesti hyvä, onkin jo vaikeampi vastata. Ei välttämättä ainakaan tosielämän moraalimme puitteissa. Jokaisella tarinalla on nimittäin oma moraalinsa. Tarinan dynamiikassa on kysymys tarinalle keskeisen arvon vaihtelusta positiivisesta negatiiviseen. Positiivisuus määritellään tässä tapauksessa protagonistin tavoitteen mukaan - antagonisti edustaa negatiivista arvoa. Kuten edellä totesimme, meidän tulee voida tietyllä tapaa allekirjoittaa tämä protagonistinen tavoite. Jos tavoite on ryöstää pankki, positiivinen arvo tarkoittaa ryöstön onnistumista. Tahdomme sitä katsojana, vaikka tosielämässä pitäisimme moista täysin moraalittomana.\nMeidän on tietysti helpompi samastua tavoitteisiin, jotka ovat ainakin suurin piirtein oman moraalimme puitteissa. Pankkiryöstön kannatettavuuden eteen käsikirjoittaja joutuu tekemään enemmän töitä kuin vaikkapa urhoollisen pelastusoperaation. Koska todellisen maailman lait eivät kuitenkaan sido meitä samastuessamme fiktioon, voimme nauttia pankkiryöstöelokuvassa valtavan rahasaaliin tavoittelusta, viimeisen keikan onnistumisesta tai nerokkaan suunnitelman taidokkaasta toteuttamisesta.\nEugene Vale korostaa puolen valitsemisen tärkeyttä. Meidän tulee olla protagonistin puolella antagonistia vastaan. Vain siten voimme kokea toiveita ja pettymyksiä. Kahden pahan tai kahden hyvän kamppailu ei ole nautinnollista. Ensimmäisessä tapauksessa molemmat joutavat hävitä, jälkimmäisessä joudumme suremaan toisen hyvän häviämistä. (Vale, 1972, 249.)\nEdellä olen kuitenkin painottanut päähenkilön valintojen vaikeuden merkitystä. Hyvän ja pahan väliltä ei ole vaikeaa valita Hyvän ja hyvän tai pahan ja pahan väliltä on. Valtavirtaelokuvien moraaliasetelmien mustavalkoisuus onkin muuttunut Valen kirjan ajoista. Elokuva ei ole enää kuin hiihtokilpailu, jonka yksi voittaa ja toinen häviää. Se on enemmänkin kuin kisan jälkeinen doping skandaali. Puolen valitseminen on vaikeampaa. Kysymys ei ole enää voitosta ja häviöstä, vaan vaikkapa rehellisyydestä, kunniasta ja inhimillisyydestä. Nykykatsoja ei edellytä, että hänelle tarjotaan lopuksi oikeuden murskavoitto ja moraalinen opetus. Dilemman räväkkä ja moniulotteinen käsitteleminen koetaan kiinnostavammaksi.\nNyky-yleisöllä tuntuu olevan suuri tarve ymmärtää pahuutta. Olisiko suuri yleisö kyennyt samastumaan Jonathan Demmen Uhrilampaiden (1991) Hannibal Lecterin kaltaiseen hahmoon vielä kaksikymmentä vuotta sitten? Toisaalta, mitä enemmän elokuvista on tullut nuorten viihdettä, sitä enemmän niiden arvomaailmoilta edellytetään kapinaa vallitsevia arvoja kohtaan. Trendielokuvia ovat tähdittäneet jo jonkin aikaa erilaiset narkomaanit, skitsofreenikot ja psykopaatit. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, etteikö hahmossa tulisi olla myös sellaisia moraalisia piirteitä, joita voimme vilpittömästi ihailla. Huippuälykäs Lecter johtaa lopulta poliisit murhaajan jäljille, Trainspottingin (1996) Mark Renton ja Fight Clubin (1999) Jack valitsevat lopulta itsetuhoisuuden sijaan elämän.\nKytömäen TV-katsojista tekemässä tutkimuksessa korostuu juuri katsojan pyrkimys eläytyä ohjelman välittämään positiiviseen, ongelmien ratkaisumahdollisuuksia korostavaan ilmapiiriin (Kytömäki, 1993, 44). Vaikka voidaankin olettaa, että katsoja asettaa elokuvakokemukselle hieman toisenlaisia vaateita kuin television katselemiselle, näkyy ilmiö myös elokuvissa. Esimerkiksi viimevuosien pohjoismaiset menestyselokuvat (Elling, Kimpassa, Jalla Jalla! ja Reykjavik 101) ovat positiivisen humaaniuden läpitunkemia. Pohjoismaalaiset katsojat hakevat elokuvista lämpöä ja positiivisuutta kuin eläisimme sota-aikaa.\n3.2.4 Mistä moniulotteisuus syntyy\nSamastuttavalla hahmolla tulee siis olla selkeä tahto. Miten saamme tästä tahdosta uskottavan ja kiinnostavan?\nLycey kutsuu hahmon tahtoa psykologiseksi imperatiiviksi, joka ajaa hahmoa eteenpäin. Hän painottaa taustatarinan merkitystä tahdon synnyssä. Psykologinen imperatiivi voidaan Luceyn mukaan motivoida joko lyhytaikaisella traumalla (petos, loukkaantuminen tms.) tai pitkäaikaisilla olosuhteilla (insesti, kodittomuus, sairaus tms.). (Lucey, 1996, 149-150.)\nTaustatarina on kuitenkin tuotava mahdollisimman hienovaraisesti esiin. Katsoja ei saa tulla tietoiseksi psykologisista nyöreistä, joilla kirjoittaja hahmoa manipuloi. Hahmon mysteeri kannattaa säilyttää mahdollisimman pitkään. Kirjoittajan tulee kuitenkin tietää hahmon käytöksen syyt, vaikkei niitä suoraan esittäisikään. Taustatarinan pitää valua käsikirjoitukseen niin, että yleisö voi alitajuisesti aistia mikä motivoi hahmoa. (Lucey, 1996, 151.)\nMcKee puolestaan painottaa, etteivät roolihahmot ole tapaustutkimuksia (case study). Mitä enemmän kirjoittaja naulaa heidän motivaatioitaan tiettyihin syihin, sitä enemmän he pienenevät yleisön silmissä. Roolihahmojen liika psykologisoiminen syö katsojalta mahdollisuuden motivoida hahmoa omasta kokemusmaailmastaan käsin. Tahdomme ymmärtää hahmoa omien traumojemme ja näkemyksiemme pohjalta. (McKee, 1998, 376.)\nTärkeintä kuitenkin on, että motiivit voisivat olla olemassa. Kytömäki painottaa katsojatutkimuksessaan juuri tätä hahmon psykologisen uskottavuuden merkitystä. Henkilöiden "ei-luultava" toiminta leimaa koko tarinan epäuskottavaksi. Eläytyminen muuttuu epäileväksi ohjelman seuraamiseksi, jolloin katsoja sen sijaan, että löytäisi ohjelman sisältä emootioilleen objektia, siirtyykin ulkopuoliseksi tarkkailijaksi. (Kytömäki, 1993, 43)\nVaikka olenkin painottanut roolihahmon tahdon suunnan selkeyttä, kaipaamme hahmolta myös ristiriitaisuutta. Emme tahdo hahmon olevan vain yhden ominaisuuden klisee, vaan toivomme näkevämme hahmossa sisäistä kamppailua. Käytöksen ja luonteen välinen ristiriita roolihahmossa pitää yleisön keskittyneenä (McKee, 1998, 378). Ristiriidan on kuitenkin oltava johdonmukainen ja ymmärrettävä. Ymmärrettävä ristiriitaisuus kuulostaa paradoksaaliselta, mutta senkin haltuun ottamiseksi on olemassa työkaluja.\nYksi tapa on erottaa hahmon halu (want) ja tarve (need). Halu on hahmon tietoinen tavoite. Se ohjaa hahmon toimintaa varsinkin tarinan alkupuolella. Halun tulee olla selkeä ja ymmärrettävä. Se on henkilölle tyypillinen tapa reagoida ongelmaan. Meidän on helppo kiinnittyä haluun ja tempautua hahmon mukaan.\nPankkiryöstöelokuvassa päähenkilön halu on ryöstää pankki. Halu saattaa vaihdella pitkin elokuvaa. Pankki voi vaihtua kasinoksi tai ryöstä kavallukseksi.\nTarve on puolestaan elokuvan alussa yleensä tiedostamaton. Se edustaa sitä, mitä hahmo pohjimmiltaan tarvitsisi selviytyäkseen ja tullakseen onnelliseksi. Siksi tarve ei muutu elokuvan aikana.\nTarve voi olla ristiriidassa halun kanssa. Katsojalle voi tulla nopeasti selväksi, että pelkkää haluaan toteuttamalla hahmo ei voi saavuttaa todellista tarvettaan. Lucey kutsuu tätä hahmon sokeaksi pisteeksi (blind spot). Hahmo ei näe todellista tarvettaan, vaan toteuttaa sokeasti haluaan. Yleensä tämä ristiriita paljastuu elokuvan aikana myös hahmolle itselleen. Viimeisessä näytöksessä olemme tilanteessa, jossa tarpeesta tulee halu: hahmo lähtee tavoittelemaan tietoisesti tarvettaan. Pankkiryöstöelokuvassa tämä voisi tarkoittaa vaikkapa pääkonnan tarvetta jäädä kiinni ja sovittaa syntinsä yhteiskunnalle.\nHalun ja tahdon erottaminen on oiva tapa luoda hahmolle sisäinen konflikti. Jaottelun vaarana on, ettei katsoja koe hahmon halua mielekkääksi ja alkaa siksi hylkiä hahmoa. Koska elokuvan juoni perustuu juuri halulle, on vaarana, että tapahtumat lakkaavat kiinnostamasta katsojaa.\nToinen tapa tehdä hahmon konfliktista moniulotteisempi, on ulottaa konflikti useammalle eri tasolle. McKee määrittelee konfliktille kolme eri tasoa: sisäinen, henkilökohtainen ja yleinen (McKee, 1988, 146). Sisäistä konfliktia käsittelimme edellä. Henkilökohtaisella konfliktilla (personal conflict) McKee tarkoittaa esimerkiksi perhettä, ystäviä tai rakastajaa. Yleisellä konfliktilla (extra-personal conflict) hän viittaa yhteisöön, yhteiskuntaan ja luontoon.\nKäyttämässäni pankkiryöstöelokuva-esimerkissä konkarikonnamme voisi olla vaikkapa sisäisessä konfliktissa kiinnijäämishalunsa kanssa, henkilökohtaisessa konfliktissa väkivaltaisen apurinsa kanssa ja yleisessä konfliktissa virkavallan ja koko kaupunkia piiskaavan hirmumyrskyn kanssa.\nHyvässä elokuvassa kaikkien tasojen konfliktit liittyvät samaan teemaan. Esimerkissämme teema voisi olla väkivalta ja anteeksianto. Konnamme kiinnijäämishalu kumpuaa menneisyydestä: nuoruuden kiihkoissaan hän on surmannut uskoon tulleen ja vasikoimaan ryhtyneen vaimonsa, jota kuitenkin rakasti. Nyt hän näkee itsensä nuoressa, häikäilemättömän väkivaltaisessa apurissaan. Synnintunnossaan protagonistimme tulkitsee kaupungin alleen hukuttavan rankkasateen jumalan kostoksi. Erinäisten käänteiden jälkeen konnamme on ainut, joka voi pelastaa tulvavedellä hitaasti täyttyvään kassaholviin loukkuun jääneet poliisit ja täten lunastaa anteeksiannon. Katsojan valtaa alitajuinen tunne kaikkien asioiden kietoutumisesta yhteen. Kysymys ei olekaan vain pankkiryöstön onnistumisesta tai epäonnistumisesta. Katsoja voi samastua elokuvaan nyt myös sen temaattisella tasolla, jos hän pitää protagonistin toimintaa emotionaalisesti realistisena.\n3.3 Genren hallinta\nSamastumisen kannalta keskeisten tekijöiden, uskottavuuden ja realismin, yhteydessä on syytä käsitellä myös elokuvan genreä eli lajityyppiä. Katsoja nimittäin tarkastelee elokuvaa miltei aina jonkin genren edustajana. Elokuvan uskottavuus on pitkälle kiinni sen uskottavuudesta omassa genressään. Jokaisella genrellä on oma mytologinen todellisuutensa, jonka viitekehyksessä katsoja elokuvaa arvottaa (Hietala, 1994, 168). Hyväksymme sen, että kung-fu-elokuvien taistelukohtauksissa uhmataan painovoimaa tavalla, joka poliittisessa trillerissä vieraannuttaisi meidät kerronnasta totaalisesti.\nKytömäen mukaan eri lajityypeillä on (1) eriasteiset sidokset todellisuuteen, (2) erilaiset "oikean näköiseen" esittämiseen liittyvät konventiot sekä (3) erilaiset esittäjien ja tarinan henkilöiden yhteneväisyydelle asetettavat vaatimukset (Kytömäki, 1993, 51).\nTällä hetkellä muodikas genrejen yhdisteleminen toimii harvoin. Esimerkiksi tragikomedian vaara on, että herkät tunteet tuntuvat komedian rinnalla sentimentaalisilta ja nauru traagisten tapahtumien yhteydessä irvokkaalta.\nMihin sitten tarvitsemme genrejä? Alunperin ne kehittyivät amerikkalaisen studioelokuvan kultakautena (1930-1960) tuottajien pyrkimyksestä toistaa menestyneiden elokuvien ominaispiirteitä. Genret ovat olemassa - halusimme tai emme. Siksi genrejen hallinta on tärkeää myös käsikirjoittajalle.\nParkerin mukaan Genren tärkein tehtävä on luoda tarinalle yhtenäisyyttä. Se tarjoaa yhdistävän viitekehyksen kaikille kerronnallisille elementeille, jolloin kirjoittajan ja katsojan ei tarvitse rakentaa kaikkia yhteyksiä tyhjästä (Parker, 1998, 151). Genren hallinta luo katsojalle tunteen teoksen sisäisestä realismista. Ilman sitä olemme haluttomia samastumaan koko teokseen.\nOnko suomalaisessa elokuvassa genrejä? Onhan meillä puskafarssi, sotaelokuva ja elämänkertaelokuva, mutta olemme vielä kaukana amerikkalaisten kyvystä mystifioida omaa kulttuuria. Amerikkalaisessa kulttuurissa etenkin kaikki rikollisuuteen, autoihin, maatalouteen ja vakoiluun liittyvä on ikonisoitu tavalla, joka tekee niiden esittämisestä elokuvassa hyvin luontevaa ja tehokasta. Eri genret käyttävät tätä kansallista kuvastoa häpeilemättä hyväksi ja katsoja on valmis nauttimaan siitä. Suomessa on onnistuttu mystifioimaan lähinnä Pohjanmaa, tanssilavat, kaupunkien karut baarit ja kesäyö. Tämän vuoksi suomessa on erittäin vaikea tehdä vaikkapa uskottavaa poliisi- tai pankkiryöstöelokuvaa.\nGenren hallinta on osa teoksen konstruktiivisen ja manipulatiivisen luonteen häivyttämistä. Kytömäki muistuttaa, että amerikkalainen elokuvatraditio on istuttanut kerrontametodinsa katsojaan niin, ettei katsoja enää miellä niitä sopimuksenvaraisiksi konventioiksi, vaan kokee ne realistista illuusiota ylläpitäväksi muotokieleksi (Kytömäki 1993, 47). Realistisuus on elokuvassa siis varsin sopimuksenvaraista ja suhteessa elokuvan lajityyppiin.\nSeuraavaksi käsittelen lyhyesti komediaa ja sen suhdetta realismiin ja samastumiseen. Komedia on lukemattomine alalajeineen varsin laaja genre. Se pyrkii myös omituisella tavalla pakenemaan kaikkia teorioita. Aristoteleen tiedetään tragedian lisäksi käsitelleen myös komediaa, mutta nuo muistiinpanot ovat kadonneet. Komedia onkin kuin uskonto, jonka pyhä kirja on hukassa.\nYksi varhaisimpia pohdintoja komedian olemuksesta löytyy antiikin kreikkalaisen Dionysios Longinoksen (tekijästä ei ole täyttä varmuutta) kirjasta Peri hypsos - korkeasta tyylistä. Hän kirjoittaa osuvasti komedian suhteesta uskottavuuteen:\n"...Sellaiset teot ja tunteet näet, jotka kohoavat lähelle haltioitumisen tasoa, ovat - en lakkaa sitä huomauttamasta - jonkunmoisena lievennyksenä ja lääkkeenä kaikelle sanonnan rohkeudelle. Samasta syystä komediallisetkin liioittelut, vaikka menevätkin uskomattomaan asti, tulevat lystikkyytensä vuoksi uskottaviksi. Esim. "hänellä oli vainio, jonka maa-ala oli kirjeliuskaa pienempi." Naurukin on näet tunteenpurkaus, iloista laatua." (Longinos, suom. 1918, 113)\nHuumorin avulla katsoja antaa siis anteeksi suuriakin epäuskottavuuksia siksi, että se herättää hänessä tunteen. Voimme samastua esimerkiksi karikatyyreihin, jotka jossakin muussa genressä tuntuisivat lähinnä vieraannuttavilta.\nAristoteles yleistää, että tragedia kuvaa meitä parempia ihmisiä, kun taas komedia meitä huonompia. Komediassakaan hahmot eivät saa olla Aristoteleen mukaan pahoja, vaan huumorin tulee perustua häpeään ja naurettavuuteen.\nPerkins huomauttaa, ettei samastuminen ole komediassa välttämättä reaktioitamme kontrolloiva tekijä. Monessa komediassa nautintomme nousee ylemmyyden tunteestamme suhteessa sankarin naurettavuuteen. Perkins jakaa koomikot niihin, joiden tunnetuimpien roolihahmojen tavoitteet jaamme (Charles Chaplin, Buster Keaton) ja niihin joiden roolihahmojen nöyryyttämisestä nautimme (Jerry Lewis, Peter Sellers). Toisaalta voimme vaihtaa nopeasti jollekin nauramisesta jonkun kanssa nauramiseen (Perkins, 1972). Taitavimmat koomikot osaavat yhdistää ilon ja surun. Nauramme Chaplinin kulkurihahmon tunaroinnille, mutta seuraavassa hetkessä myötäelämme hänen sydänsurujaan.\nSol Saks sivuaa samastumista kirjassaan The Craft of Comedy Writing (1985). Hänen mukaansa lähellä samastumista ovat tuttuuden, tunnistettavuuden, mukavuuden ja ystävällisyyden elementit, jotka saavat naurun herkemmin esiin. Tätä käyttävät hyväkseen niin kokeneet puhujat kuin TV-koomikotkin. Komediassa samastuttavaa, arkista ongelmaa usein liioitellaan. Yleisölle luodaan odotuksia ja heidät yllätetään kuljettamalla tilanne äkkiväärään suuntaa. (Saks, 1985, 32.)\nPurevin komedia samastuttaa meidät henkilöihinsä ja saa meidät tällä tavoin nauramaan itsellemme.\nSamastumisen variaatioista eri kohderyhmissä voisi kirjoittaa kokonaan oman tutkimuksen. Tämä tutkimus keskittyy kuitenkin käsittelemään samastumista varsin yleisellä tasolla. Esittelen silti lyhyesti kohderyhmäjakojen perusteet ja tarkastelen lyhyesti muutamia kohderyhmistä.\nMadsenin mukaan seuraavat katsojan ominaisuudet vaikuttavat samastumiseen (Madsen, 1973):\nSOSIAALISET ASENTEET JA MIELIPITEET\nELÄMÄN TILANNE JA OMAKOHTAISUUS\nTarkastelen näistä ominaisuuksista sukupuolen vaikutusta samastumiseen. Madsenin mukaan miehet ovat kiinnostuneita politiikkaan ja työhön liittyvistä aiheista dokumenteissa ja opetusfilmeissä. Draamassa he samastuvat aggressiivisiin, dominoiviin ja sankarillisiin hahmoihin, jotka puolustavat itseään. Naiset taas ovat Madsenin mukaan kiinnostuneita aiheista kuten lastenhoito, kodin rakentaminen ja henkilökohtainen kauneus. Tyypillinen sankari on koti- ja perhekeskeinen, neuroottinen ja moraalinen. Naisilla on kuitenkin Madsenin mukaan tietyssä iässä tarve samastua dominoiviin mieshahmoihin, miehillä ei taas koskaan naishahmoihin (Madsen, 1973, 15-16).\nNykyvalossa Madsenin tekemä erottelu vaikuttaa aluksi huvittavalta. Madsenkin huomauttaa, että feministinen vallankumous mahdollisesti muuttaa tätä asetelmaa. Millainen muutos sitten on tapahtunut? Lara Croftit ja Charlien enkelit dominoivat agressiivisesti valkokankaalla ja tarjoavat "girlpoveria" samastuttavaksi uudelle, tasa-arvoisammalle sukupolvelle.\nOli niin tai näin, kiistämätön tosiseikka on, että elokuvat itkettävät ainakin Suomessa enemmän naisia kuin miehiä. Voidaan toki väittää, että itkeminen on naisille vain kulttuurisesti hyväksytympää kuin miehille ja siksi kyynelille voidaan helpommin antautua täydessä elokuvateatterissakin. Ehkä naisilla on kuitenkin miehiä suurempi kyky samastua toisen kärsimyksiin. Kiinan Shakespeareksi kutsuttu Tang Xiangzu muotoili Ming-dynastian aikaiset rakkausdraamansa niin tunnekylläisiksi, että joidenkin naiskatsojien kerrotaan riistäneen itseltään hengen.\nSuomalaisten miesten ja naisten itkua tutkittaessa tehtiin kiinnostava havainto miesten itkusta: miehet samastuvat erityisesti selviytymistarinoihin. Sankarin kivikkoinen tie vaikeuksista voittoon, mitättömyydestä ansaittuun tunnustukseen, kirvoittaa helpoiten miehiset kyyneleet. Tästä hyviä esimerkkejä ovat vaikkapa John G. Avildsenin Rocky (1973) ja Jari Halosen Aleksis Kiven elämä (2002).\nToisaalta joka viides suomalainen mies kärsii aleksitymiasta eli kyvyttömyydestä tiedostaa omia ja muiden tunteita. Turun yliopiston hiljattain tekemissä neurotutkimuksissa koehenkilöille näytettiin koskettavia kohtauksia eri elokuvista. Siinä missä normaalin koehenkilön aivoista otetuissa PET-kuvissa näkyi voimakkaita tunnereaktioita, ei aleksityymikon aivoissa tapahtunut juuri mitään. Elokuvantekijän kannalta suomalainen mies kärsii siis varsin ikävästä kansallistaudista.\nToinen kohderyhmäjaottelu, jota uskaltaudun tässä yhteydessä raapaisemaan, on elokuvayleisön jako amerikkalaiseen ja eurooppalaiseen. Käytän jaottelua johdantona pohdiskeluun elokuvan konstruktiivisuuden sietämisestä.\nEnglantilainen Jan Fleischer pohtii amerikkalaisen ja eurooppalaisen katsojan eroa käsikirjoittajan näkökulmasta. Siinä missä amerikkalainen elokuva pyrkii tavallisesti kaikin keinoin samastuttamaan katsojan, lähtee eurooppalainen elokuva usein olettamuksesta, että katsoja on lähtökohtaisesti kiinnostunut siitä mitä taiteilijan mielessä liikkuu. Kun amerikkalaiset pyrkivät kuljettamaan katsojan yhä äärimmäisempiin tilanteisiin ja tunteisiin, Eurooppalaiset tekijät keskittyvät lähinnä paljastamaan itseään - omaa elämäänsä, unelmiaan ja kokemuksiaan. Eurooppalainen elokuva on tyypillisesti enemmänkin tekijänsä tunnustus kuin kutsu todistamaan spektaakkelia. (Fleischer, 1995, 17-19.)\nTämä lähtökohtainen ero on vaikuttanut voimakkaasti myös katsomistottumuksiin. Väitän, että amerikkalaiselle elokuvayleisölle on kehittynyt huomattavasti parempi kyky vastaanottaa tarinoita. Koko kansakunta on tarinoiden läpitunkema. Tämä näkyy niin talouselämässä kuin politiikassakin. Amerikkalainen suhtautuu elokuvaan puhtaana tarinana. Väitän, että kyseinen lähtökohta on edesauttanut amerikkalaista elokuvaa saavuttamaan maailmanlaajuisen ylivaltansa.\nEurooppalainen katsoja on puolestaan hyvin vaativainen elokuvan realistisuuden suhteen. Leikkiin lähtemisen kynnys on huomattavasti korkeampi kuin amerikkalaisilla. Välillä vaikuttaa jopa siltä, kuin katsojat kuvittelisivat elokuvien olevan totta. Tositapahtumiin perustuvat elokuvat ovatkin suuressa suosiossa. Unohdetaan, että fiktio on pohjimmiltaan symbolinen esitys elämästä. Eurooppalainen älyllinen ylemmyydentunto estää tarinalle antautumisen ja tätä kautta sen tervehdyttävät emotionaaliset vaikutukset.\nKyseinen jako on toki jatkuvassa muutoksessa. Eurooppalaiset pyrkivät tekemään yhä amerikkalaisempia elokuvia. Toisaalta amerikkalaiset ovat viimevuosina tehneet hyvin eurooppalaistyylisiä, mutta silti menestyksekkäitä ihmissuhdedraamoja (Jäämyrsky, American Beauty, Traffic, Happiness). Silti esimerkiksi Euroopan markkinoille suunnattavat trailerit ovat hyvin erilaisia kuin amerikkalaiset. Siinä missä amerikkalaiset haluavat jo trailerissa tietää mistä tarinassa on kysymys, kiinnostuvat eurooppalaiset elokuvasta enemmän pelkän tunnelman perusteella.\nKytömäki erottaa toisistaan empiirisen realismin ja emotionaalisen realismin (Kytömäki, 1993, 47). Empiirinen realismi on todellisen maailman käytännöllistä realismia, kun taas emotionaalinen realismi on "tunteen totuutta", joka juuri elokuvissa on meille tärkeää. Eurooppalaisen elokuvakatsojan voidaan ajatella vaativan elokuvilta suurempaa empiiristä realismia kuin amerikkalainen katsoja. Kytömäki huomauttaa kuitenkin osuvasti, että empiirisen realismin vaatimus on unohtanut, että fiktiivinen teksti on aina valinnan ja sovelluksen tulos (Kytömäki, 1993, 47).\nMuistan omien vanhempieni kommentoineen erästä amerikkalaista, romanttista komediaa toteamalla ylenkatseellisesti: "sehän nyt oli sellainen aikuisten satu". Mikä sai heidät kuvittelemaan, että joku elokuva olisi vähemmän "satu" kuin toinen?\nHalumme tai haluttomuutemme hyväksyä tarinaan luontaisesti sisältyvän manipulaation ja rakenteellisuuden näkyvyys on yksi merkittävimmistä fiktioon samastumiseen vaikuttavista tekijöistä. Käsikirjoittajan näkökulmasta on tietysti surullista, että osa itseään valistuneena pitävästä yleisöstä sulkee asenteellaan itsensä useiden elokuvien ja genrejen ulottumattomiin. Toisaalta eurooppalaiset tietävät, kuinka diktaattorit Hitleristä Staliniin ovat käyttäneet elokuvia massojen manipuloimiseen. Kriittisyytemme katsojina on myös osa pyrkimystämme torjua amerikkalaisen elokuvan ylivaltaa.\nÄlyllinen elitismi on johtanut kuitenkin pahimmillaan täysin rakenteettomien ja tarinattomien elokuvien palkitsemiseen etenkin lyhytelokuvafestivaaleilla. Tavallisesta katsojasta raadit tuntuvat toimivan kuin kuninkaan hovi sadussa Keisarin uudet vaatteet. Tämän tiedostavat tekijät voivat toki ryhtyä kirjailemaan noita näkymättömiä vaatteita hoveja varten. Tuon puuhan ikävimpiä puolia on kuitenkin se, ettei tyhjästä voi keskustella. Oikea käsikirjoitustyö kun on parhaimmillaan perustellusti argumentoitavaa, vuosituhantiselle traditiolle perustuvaa analyyttista yhteistyötä.\nElokuva- ja televisiokäsikirjoituksen linja\nLopputyön teoreettinen osuus\n© Pekko Pesonen\n1.1 KESKEISIMPIEN LÄHTEIDEN ESITTELY 5\nSAMASTUMISEN TEORIA 8\n2.1 TERMIN HISTORIA JA TUTKIMUKSEN KEHITYS 8\n2.1.1 Termin kritiikki 10\n2.2 MIHIN SAMASTUMME 12\n2.3 MITEN SAMASTUMME 15\n2.3.1 Projektio ja introjektio 18\n2.3.2 Sympatia ja empatia 20\n2.3.3 Simuloituja vai oikeita tunteita 21\n2.4 MIKSI SAMASTUMME 22\n2.4.1 Valmistaa 25\n2.4.2 Puhdistaa 26\n2.4.3 Korvata 27\n2.4.4 Järki ja tunteet 29\n2.4.5 Taru on totuutta ihmeellisempää 30\nSAMASTUTTAMISEN SALAT 35\n3.1 MIMESIS JA SAMASTUTTAVA TARINA 35\n3.1.1 Universaalit tarinat 37\n3.1.2 Tunnistaminen vastaan liiallinen tuttuus 39\n3.2 SAMASTUTTAVAN ROOLIHAHMON RESEPTI 41\n3.2.1 Nuoret, kauniit ja menestyvät 43\n3.2.2 Samastuttavan roolihahmon luonteesta 45\n3.2.3 Fiktiivinen moraali 47\n3.2.4 Mistä moniulotteisuus syntyy 49\n3.3 GENREN HALLINTA 52\n3.4 KOHDERYHMISTÄ 55


Kaikki blogit puheenaiheesta Poliittinen retoriikka — Kulttuurikritiikkiä - Arhi Kuittinen\nKaikki blogit puheenaiheesta Poliittinen retoriikka\nAnteeksi Isokadun väki\n12.9.2018 09:25 Ari Alsio\nPolitiikan retorikkaa ja mielensä pahoittaminen on yhdistynyt tapauksessa Riikka Moilanen ja Isokatu Oulu. Riikka Moilanen sanataiteili itselleen lopputilin ja hyvä niin. Oikeasti kyseessä ei ollut sellainen teko jota Riikka oikeasti tarkoitti, hän vain sotkeutui kikkailemaan sanoilla roska ja roska.\nOttamatta siihen nyt kantaa voi sano kuitenkin, että se väki joka tässä roskanimen sai on olemassa ja heidän kohtelustahan Riikka oli huolestunut, kun kysyi mitä kaupunki aikoo heille "antaa". Kysymyksen asettelu meni kuitenkin täysin toiseen suuntaan roskasanan takia.\n22.4.2017 19:20 Petri Hirvimäki\nPitkän linjan yrittäjänä kahdella eri alalla, aikuiskouluttajana, projekteissa ja vähän virkamiehenäkin, sitten koko omaisuuteni suomisysteemin monopolin vuoksi menettäneenä, kansanliikkeen perustajana, ”puolueettoman” valtamedian mustalla listalla ilman riviäkään tekemisistäni, ulosotossa kolmen pienen isänä… kansalainen Hirvimäki omassa isänmaassaan Suomessa vuonna 2017… se on minun tarinani, mikä on sinun tarinasi?\nTekikö läheisesi itsemurhan?\nSalaisesti Hitler - Kuinka totalitarismi voittaa\n18.4.2017 12:51 Olli Markkanen\nTässä tekstissä käytän lautapeliä esimerkkinä esittäessäni kuinka totalitaristisia lakeja saadaan läpi puhetaidon keinoin ja saadaan hyvät ihmiset luopumaan oikeuksistaan suuremman pahan voittamiseksi, vaikka juuri nuo lait antavat pahiksille mahdollisuuden voittaa kokonaan ja pilata koko yhteiskunnan. Tässä tekstissä en yritä maalata esimerkiksi urkintalakia ajavia fasisteiksi. Mielestäni nämä ovat kuitenkin tekemässä virhettä.\nVälikysymys auringonpaisteesta yhteiskunnallisena peruspalveluna\n25.5.2016 09:50 J. Sakari Hankamäki\nKuten olemme voineet havaita, on auringonvalon niukkuus tällä hallituskaudella koetellut erityisesti lapsiperheitä, eläkeläisiä, opiskelijoita, työttömiä, työssä käyviä ja niitä vähäosaisia, joilla leikkaustoimien vuoksi ei ole ollut mahdollisuutta matkustaa ulkomaille auringonpaisteesta nauttimaan. On tärkeää, että auringonvalo – nyt kun sitä maahamme saadaan – ei johtaisi sosiaaliseen eriarvoistumiseen päivän pituuden, lämpötilan, kesän keston tai muun niihin verrattavan syyn vuoksi.\nOikeus ja kohtuuttomuus\n23.5.2016 22:15 Jarmo Lintala\nYhteiskunnan turvattomuus/ turvallisuus\nOikeustoimi on rapautumassa. Vuoteen 2020 odotetaan n. 16 miljoonan säästöjä. Mitä tekee nykyinen(kään) oikeusministeri? Istuu ajopuuna virkamiesten vietävänä, virkamiesten, joita taas säätelevät valtionvarainministeriön saatekirjelmät.Jonkun kansallisen katastrofin iskiessä alan ykkösjoukkue istuu naama vakavissa laskoksissa selittämässä medialle, että nyt riittää, tähän on puututtava.Ja sitten pölyn laskettua - no, variskin siirtyy nokkimaan matoa, oikein ison uhan edessä.\nSuomalaisen keskustelun kuolema\n19.3.2016 23:15 Sami Ronkola\nSuomalainen keskustelukulttuuri on käytännössä tuhottu. Poliittinen keskustelu on suomessa äärettömän köyhää. Suomalainen aatteelinen ja poliittinen keskustelu on tänäpäivänä hyvin tyhjää ja köykäistä. Keskusteluista saa etsimällä etsiä kesksutelijoiden aatemaailmaa ja sen vuoksi keskusteluista on hävinnyt täysin syvemmät tasot.\nEn valehdellut, annoin väärää tietoa\n1.12.2015 20:43 Timo Kilpiäinen\nEn valehdellut, annoin väärää tietoa. Näin kertoi valtiovarainministeri Alexander Stubb selitellessään hallintarekisteriasiaa tänään.\nEn valehdellut, annoin väärää tietoa. Että en oikeastaan niinkun siis sillai valehdellut, kun vaan keksin omasta päästä asioita. On siis oikeastaan ihan turha syyttää minua vaan pitäisi keskittyä niihin, jotka yrittävät estää minua käyttämästä mielikuvitustani.\nAlexander Stubbille ”hengähdystauko”\n29.11.2015 15:02 J. Sakari Hankamäki\nOn vaikea antaa objektiivista kuvaa poliitikosta, jonka mielipiteistä ei pidä tai jonka kanssa on lähes kaikesta eri mieltä. Siksi tekisin tieteellisesti, jos jääväisin itseni arvostelemasta Alexander Stubbin toimia. Politiikka on kuitenkin vallankäyttöä eikä pelkkää totuuden etsintää. Poliitikkojen vallankäyttöön on vastattava etenkin, jos itse on vallankäytön kohteena kansalaisen ominaisuudessa.\nMiten pyytää anteeksi?\n28.11.2015 20:32 Timo Kilpiäinen\nMiten pyydetään anteeksi\nPolitiikan fraasikirja syksylle 2015\n4.10.2015 19:37 Timo Kilpiäinen\nHei Kansalainen, tässä kätevä politiikan fraasikirja vuodelle 2015\nRinteen hallituksen uusi vero voimaan jo 1.1.2020 – Yrittäjiä kauhistuttaa: ”Maasta pakenevia yrityksiä jahdataan” 14:59 17.06\nJyri Häkämies KL:ssä: Näin saadaan 20 000 uutta työpaikkaa Suomeen 13:26 17.06\nNäkökulma: Antti Rinteen hallitusohjelmalta saattoi jo pudota pohja 11:55 17.06\nAntti Rinne Jussi Halla-aholle: ”Jos se 100–200 miljoonaa ihmistä lähtee Afrikasta liikkeelle, niin pistetäänkö me rautaa rajalle?” 11:29 17.06\nKiihottaminen kansanryhmää vastaan\nRasistinen puhe on kuin trimmeri Ana María Gutiérrez Sorainen\nMikäs Ohisaloa pelottaa? Aleksi Parkkinen\nPäivä jolloin demokratia teurastettiin Olli-Pekka Salminen\nKöyhyyden ongelma olemme me itse Ari Alsio


Kulttuurikirnu rehtori Heidi Veikkolalle: "Ihan täysi yllätys" | Pyhäjokiseutu\nJokilaaksojen musiikkiopiston rehtori Heidi Veikkola yllätettiin tiistai-iltaisessa konsertissa. Haapaveden kaupunki palkitsi hänet kulttuurikirnulla.\nKulttuurikirnu rehtori Heidi Veikkolalle:\n"Ihan täysi yllätys"\nJokilaaksojen musiikkiopiston rehtori Heidi Veikkola on palkittu Haapaveden kulttuurielämän edistämisestä. Veikkolalle luovutettiin kulttuurikirnu Jokilaaksojen musiikkiopiston 50-vuotisjuhlavuoden konsertissa Haapavedellä tiistai-iltana.\n– Ihan täysi yllätys, Veikkola kommentoi tapausta tuoreeltaan.\nHän mieltää tunnustuksen koko haapavetisen musiikkikasvatuksen näkökulmasta.\n– Eihän kukaan pysty yksin mihinkään. Meillä on erinomaiset opettajat. Osa on entisiä oppilaita, osa on muualta tulleita. He ovat hitsautuneet hyvin yhteen, ja työn tulokset tulevat hyvin esiin, Veikkola totesi.\nHänen mukaansa alueella on myös paljon hyviä, motivoituneita oppilaita. Lisäksi hän antaa tunnustusta huoltajille.\n– Pienelle oppilaalle huoltajan tuki on äärettömän tärkeää, Veikkola huomautti.\nKulttuurikirnun jakaa vuosittain Haapaveden kaupunki. Tänä vuonna kirnu päätettiin antaa Veikkolalle, joka on ollut pitkäaikaisesti viemässä eteenpäin paikkakunnan musiikkielämää. Palkinnon luovuttanut Haapaveden kaupunginjohtaja Antti-Jussi Vahteala totesi pitämässään puheessa, että musiikkiopisto on toiminut Haapaveden musiikkielämän yhtenä isona vaikuttajana.\n– Muusikoksi ei nimittäin synnytä, vaan siihen kouluttaudutaan. Musiikkiopiston pitäminen yhtä aikaa sekä erittäin laadukkaana musiikin koulutusyhteisönä että matalan kynnyksen paikkana vaatii vetäjältään erinomaista johtamistaitoa. Sellainen taas vaatii sisäistä paloa musiikkia kohtaan. Se vaatii halua viedä asioita eteenpäin, olla ottamassa mukaan uusia tuulia ja avauksia. Samalla säilyttäen perinteisen musiikkiopiston perinteen, Vahteala lausui.\nHeidi Veikkola on vetänyt Jokilaaksojen musiikkiopistoa vuodesta 2001 lähtien. Sinä aikana musiikkiopistosta on valmistunut Vahtealan mukaan satoja musiikin harrastajia ja kymmeniä ammattilaisia. Vahteala toi esille myös sen, että musiikkiopisto on vastannut asiakkaiden tarpeisiin.\n– Musiikkiin on tullut mukaan esimerkiksi kevyt musiikki ja musiikkiteknologia. Opetus on myös viety tämän päivän tasolle hyödyntäen etäopetusta, videoita ja muita uuden teknologian ratkaisuja, ja mikä tärkeintä, olemme saaneet nauttia lukuisista musiikkiesityksistä ja konserteista, Vahteala sanoi.\nHaapaveden kaupunki on jakanut kulttuurikirnua vuodesta 1979 lähtien eli lähes 40 vuoden ajan.


Presidentin virkaanastujaisten juhlallisuudet alkavat puolilta päivin | KD-Lehti\nSeuraava ”Omistaudun tälle tehtävälle” – Sauli Niinistö toiselle kaudelle Edellinen EHYT: Keski-iässä alkoholin sietokyky laskee – OttoMitta auttaa sopeutumaan\n1.2.2018 klo 09:02 Kotimaa KD Lehti\nSauli Niinistö ilmoitti viime toukokuussa Mäntyniemessä suostumuksensa lähteä presidenttiehdokkaaksi toiselle kaudelle, mikäli hänen tuekseen syntyisi kansanliike. Näin kävi, ja 62,7 prosenttia äänestäneistä suomalaisista valitsi hänet viime sunnuntaina 28. tammikuuta jatkokaudelle Suomen tasavallan presidenttinä. (Kuva Kristiina Kunnas)\nUuden kautensa tasavallan presidenttinä aloittava Sauli Niinistö tervehtii kansalaisia Presidentinlinnan parvekkeelta.\nSauli Niinistö aloittaa tänään uuden kuusivuotiskautensa Suomen tasavallan presidenttinä. Virkaanastujaisiin kuuluu juhlallisuuksia niin eduskunnassa kuin Presidentinlinnassakin.\nPresidentti saapuu kello 12 eduskunnan täysistuntoon, jossa hän antaa perustuslaissa säädetyn juhlallisen vakuutuksen. Puhemies Maria Lohela esittää presidentille eduskunnan tervehdyksen, jonka jälkeen Niinistö pitää puheen eduskunnalle.\nPresidentti poistuu eduskunnasta noin kello 12.30. Yleisö voi seurata Mannerheimintieltä, kun presidentti tarkastaa kunniakomppanian Eduskuntatalon edessä.\nNiinistön puoliso, viimeisillään raskaana oleva rouva Jenni Haukio osallistuu virkaanastujaisiin vointinsa mukaan.\nPresidentti tulee myös tervehtimään kansalaisia Presidentinlinnan parvekkeelle noin kello 12.40. Tervehdystä voi seurata Kauppatorilta.\nVirkaanastujaisia voi myös seurata suorana lähetyksenä Ylen TV1:stä tai Yle Areenasta.\nKansalaisten tervehtimisen jälkeen presidentti tapaa diplomaattikuntaa Presidentinlinnan Peilisalissa.\nPresidentti siirtyy seuraavaksi Valtiosaliin, jossa kuullaan sekä pääministeri Juha Sipilän puhe presidentille että presidentin puhe. Puheiden jälkeen presidentti kättelee paikalla olevat ministerit ja korkeimmat virkamiehet.\nKansalaiset voivat onnitella presidenttiä kirjoittamalla tervehdyksensä onnittelukirjaan. Onnittelukirja on avoinna yleisölle tänään kello 10–16 Helsingissä Päävartion aulassa ja huomenna kello 10–16 Presidentinlinnan Mariankadun aulassa.\nPresidenttiä voi onnitella myös liputtamalla. Virkaanastujaispäivä on virallinen liputuspäivä.\nNiinistön uuden kauden ensimmäinen ulkomaanvierailu suuntaa Liettuaan juhlistamaan maan 100-vuotisjuhlavuotta. Presidentti myös osallistuu Münchenin turvallisuuskonferenssiin Saksassa helmikuun puolivälissä.\nVastavalitun presidentin ensimmäinen valtiovierailu on perinteisesti suuntautunut Ruotsiin. Näin tapahtui myös vuonna 2012, kun Niinistö oli ensimmäistä kertaa valittu presidentiksi. Ruotsin-vierailua seurasi pikaisella aikataululla valtiovierailu Viroon. Nyt vastaavia vierailuja ei ole suunnitteilla, koska alkamassa on Niinistön kakkoskausi.\nLähde: STT–Merja Könönen


Tutkinto Graafisen Suunnittelun, Irlanti Online, Irlanti 2017/2018\nTutkinto Graafisen Suunnittelun\nRekisteröidy klikkaamalla tätä\nGraafisen suunnittelun diplomi antaa opiskelijoille graafisen suunnittelun peruskäsitteitä ja visuaalisen viestinnän maailmaa. Opiskelija tutkii visuaalisen ajattelun, elementtien ja periaatteiden suunnittelua sekä typografian perusteet. Kurssilla tutustutaan myös keskeisiin ohjelmistoihin, Adobe Photoshopiin, Illustratoriin ja InDesign-ohjelmaan sekä kehitetään taitoja tällä alalla käytännön opetuksilla.\nAloitamme graafisen suunnittelun "Mikä on" ja miten graafinen suunnittelu koskee visuaalisesti idean, ajatuksen, viestin tai merkityksen visuaalista yhdistämistä symboleilla, kuvilla ja / tai sanoilla. Esittelemme myös Graafisen suunnittelun sovellusten "Pyhän kolminaisuuden" - Adobe Photoshopin, Illustratorin ja InDesignin sekä kuinka suunnittelijat käyttävät parhaiten näitä työkaluja.\nVIIKKO 2 - Suunnittelun elementit ja periaatteet\nTässä oppitunnissa opit kehittämän "Suunnittelijan silmää" ymmärtämällä Graafisen suunnittelun elementtejä. Ymmärrät, kuinka käytät Viivaa, Muotoa, Väriä, Tekstuuria, Massia ja tilaa viestin välittämiseen ja käytä periaatteita, jotta voit järjestää järjestyksen ja rakenteen malleihisi.\nVIIKKO 3 - Väriteoria & Photoshop Johdanto\nYksi suunnittelun tärkeimmistä tekijöistä on väri. Värimalli luo loogisen rakenteen, ja se on elintärkeää ymmärtääksesi osana suunnittelutyötä. Väri voi asettaa mielialan, herättää huomiota tai antaa lausunnon. Se voi olla tehokkain ulkoasun ja täällä opit ymmärtämään ja käyttämään sitä tehokkaasti.\nVIIKKO 4 - Photoshop Suunnittelijoille\nAdobe Photoshop on alan normaali sovellus digitaaliseen kuvankäsittelyyn. Tässä oppitunnissa opit käyttämään joitakin Photoshopin edistyneimmistä työkaluista, joiden avulla voit tuoda luovia ideoita elämään ja lisätä tuottavuutta samanaikaisesti, oppimalla yksinkertaisia vinkkejä ja temppuja.\nVIIKKO 5 - Johdatus tyypin ja Adobe Illustratorin esittelyyn\nTypografialla on ratkaiseva merkitys brändin vahvistamisessa, kiinnostuksen luomisessa tuotteistasi ja keskeisen viestin korostamisesta. Täältä saat perustiedot perusasiasta ja oppii, miten se on osa graafisten suunnittelijoiden osaamista ja osaamista.\nVIIKKO 6 - Logo luominen Adobe Illustratorilla\nLogo muotoilu on meitä ympärillä. Ne toimivat välittömin muistutuksina ja tuotteisiin tai tuotemerkkeihin. Tässä tarkastellaan parhaita käytäntöjä, jotka liittyvät logojen luomiseen ja haasteeseen sisällyttää asiakkaan ideologiat yhdeksi grafiikaksi, kun taas hyödyntäen Adobe Illustratorin voimaa logon luomiseen.\n7. VIIKKO - Suunnittelu Webissä\nYmmärtäminen siitä, miten käyttäjät toimivat vuorovaikutteisesti verkkosivustojen ja käyttäjien käyttäytymisen peruskuvien kanssa, on ratkaiseva taito verkkosivujen suunnittelun toteutuksessa. Tässä oppitunnissa saat tämän ymmärryksen ja kuinka voit soveltaa oikeita periaatteita suunnitteluun ja tuottaa tehokkaita, ammattimaisia asetteluja.\nVIIKKO 8 - Tulosta ja esipainetut perusteet ja InDesignin esittely\nYksi tärkeimmistä suunnittelun aloista on painotyö ja vankka käsitys siitä, kuinka oikein asetat tiedostot tulostukseen on elintärkeää. Täältä löydät oikean terminologian, sen soveltamisen ja luodaan ja asetetaan Adobe InDesignissa tulostettava asiakirja.\nLink to and share "Tutkinto Graafisen Suunnittelun, Irlanti Online, Irlanti 2017/2018"


T25 3156 -iso lasikanta - LED-polttimot autokäyttöön. Modificarsista heti varastosta tuhansia polttimoita\nmini cooper (211)\nVw transporter (21)\nT25 3156 -iso lasikanta - LED-polttimot autoon\nTarjoushinta 4,00 € Normaalihinta 14,00 €\nT25 3156 -lasikanta -LED-polttimo\n18 tai 30 ledinen, valkoinen, keltainen tai punainen yksinapainen LED-polttimo yksinapaisella T25 3156 -kannalla. Valitse väri ja LED-määrä tuoteoptioista. Myydään kappaleittain\nT25 3156 850 lumen -LED-polttimo\nValoa kansalle, joka pimeydessä vaeltaa! Peräti 850 lumenia valoa antava LED-polttimotyyppi, jossa 10kpl suuren led-komponenttivalmistajan laadukkaita ledejä. Vastaa kirkkaudeltaan 50W-halogeenipolttimoa. Loistava (kirjaimellisesti...) peruutusvaloksi, päiväajovaloksi tms. Myydään kappaleittain\nT25 3156 high power LED-pakkivalo\nTodellinen valonheitin peruutusvaloksi! Teholedillä ja linssillä varustettu T25 3156 -kantainen LED-polttimo. Vaihda se alkuperäinen kynttilä jo pois tämän tieltä. Tällä näkee peruuttaa. Polttimon halkaisija 20mm. Käyttöjännite 9-32V. Myydään kappaleittain\nPolttimon kantamalli T25 3156 -iso lasikanta Poista\nLED-polttimot 4 tuotteet


Kaikki blogit puheenaiheesta äänestäjät — KaiHaavisto\nKaikki blogit puheenaiheesta äänestäjät\nÄänestämälläkö kansan ääni kuuluviin ?\n26.6.2019 15:20 Risto Kajanto\nOnko valtion hallintojärjestelmä (parlamentarismi) aikansa elänyt työkalu minkä voisi heittää suoraan romukoppaan. Mutta mikä tilalle siinäpä kysymys. Se on selvää, että nykyinen järjestelmä ei toimi kansanvaltaa palvellen.Sen osoitti selkeästi viime eduskuntavaalit, valitettavasti.\nKansallisen väsymyksen puol(ue)esta, tervehdys!\n6.3.2017 12:48 Polina Kopylova\nPuoluekuri demokratian irvikuva\n28.10.2016 23:41 Juhani Piri\nOlen aina ollut vastaan termiä "puoluekuri". Se on lempeä ilmaus diktatuurista. Vaaleissa valitulla ihmisellä on puolueen silmäätekevien mielestä väärä mielipide joten joudut pakenemaan saniteettitiloihin äänestyksen ajaksi tai olemaan "sairas"... Olen avioimesti kehunut ja julistanut, ettei vihreillä ole puoluekuria, vaan siellä saa tuoda oman näkökantansa ilmi kunhan muut ovat tietoisia kannastasi.\nDemokratian myyttejä 1: jokainen ääni on merkitsevä\n2.8.2016 18:14 Jani Korhonen\n"Jokainen ääni on tärkeä!", "Käy äänestämässä!", "Sinun äänesi ratkaisee!". Tuollaisia, ja vastaavanlaisia iskulauseita kuulee joka puolelta aina vaalien lähestyessä. Sanoma on, että jokainen ääni on merkitsevä. Se on totta -- yhden kolmasmiljoonasosan verran, jos puhutaan Suomen eduskuntavaaleista. Eli yhdellä äänellä on 0,00003% vaikutus lopputulokseen. Tuollainen vaikutus on käytännössä sama kuin nolla. Mahdollisuus sille, että sinun äänesi ratkaisee, on häviävän pieni.\nPelätäänkö Soinia enemmän kuin Jumalaa?\n27.10.2015 14:28 Mika Kivimaa\nOlen ihmetellyt jo kauan Perussuomalaisen puolueen johdon pelisilmää: Eihän hallitukseen menty vain yhdeksi hallituskaudeksi? Ei Suomea pelasteta neljässä vuodessa. Sen, että hallitustyössä joutuu tekemään kompromissejä, äänestäjät kyllä ymmärtävät. Mutta jos kompromissejä sanotaan Perussuomalaisten linjaksi, silloin kannatus rapisee nopeasti. Erityisen nopeaa se on siksi, koska Perussuomalaisten äänestäjäkunta on suurelta osin liikkuvia äänestäjiä ja herkästi nukkumaan jääviä äänestäjiä.\nLämmin kiitos äänestäjilleni\n20.4.2015 11:23 Susanna Koivula\nKiitos kaikille äänestäjilleni luottamuksesta! Äänenne eivät menneet hukkaan, vaan tulivat tarpeeseen.Aion jatkaa vaikuttamistyötä tärkeiden asioiden vuoksi myös tulevaisuudessa, tästä kaikesta rohkaistuneena.


Kaverikoiratoiminta – Wikipedia\nKaverikoiratoiminta on vapaaehtoista toimintaa, jonka tavoitteena on tuoda iloa ja antaa kokemuksia ihmisille, joilla ei ole omaa koiraa. Useimmiten kaverikoirat käyvät erilaisissa laitoksissa sekä kouluissa ja päiväkodeissa. Kaverikoirien vierailut ovat maksuttomia niitä pyytävälle eikä koiran omistajalle makseta palkkaa tai kulukorvauksia.\nKaverikoiratoiminta on aloitettu vuonna 2001 yhteistyössä avustajakoirakouluttaja Leena Rajalan ja Kennelliiton kanssa. Ensimmäinen kaverikoirakurssi järjestettiin Paimiossa. Marraskuussa 2016 Suomessa oli n. 1500 Kennelliiton kouluttamaa kaverikoiraa ja Kaverikoiraohjaajia lähes 2000. Kaverikoira on Kennelliiton rekisteröimä tavaramerkki. Vuonna 2013 Kennelliiton kaverikoiratoiminta hyväksyttiin kansainvälisen eläinavusteisen toiminnan kattojärjestön AAII:n (Animal Assisted Intervention International) täysjäseneksi.\nKaverikoiria koulutetaan Kennelliiton järjestämillä kurseilla, jotka ovat maksuttomia. Koiran luonteen tulisi olla avoin ja rohkea. Koiran täytyy myös olla ystävällinen ihmisille. Koulutuksen suorittaneille ja sen jälkeen vähintään kuusi käyntiä tehneille koirille annetaan kaverikoirahuivi ja koiran omistaja saa nimikilven. Vuodesta 2006 on käytetty oransseja huiveja, tätä ennen huivi oli keltainen. Huivi ja nimikilpi ovat työasuja, joita käytetään pelkästään kaverikoirakäynneillä. Ansioituneet kaverikoirat voivat saada numeroidun kaverikoiramitalin kunniakirjoineen. Palkitsemistilaisuudet järjestetään yleensä isojen koiranäyttelyiden yhteydessä.\n↑ Kaverikoirat tuovat iloa ja elämyksiä www.kennelliitto.fi. Viitattu tuntematon.\n↑ Kaverikoirien historia Suomessa www.kennelliitto.fi. Viitattu 1.7.2018.\nSuomen Kennelliiton www-sivut\nKokemuksia kaverikoiratoiminnasta perhoskoiran kanssa\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Kaverikoiratoiminta&oldid=19180132”\nSivua on viimeksi muutettu 21. syyskuuta 2020 kello 14.08.


Rv 25: mitä odottaa 25. raskausviikolta | Pampers FI\n25. raskausviikko: Mitä odottaa\nSikiö 25. raskausviikolla\nTäytettä ihon alle Sikiön iho on vielä ohut, ryppyinen ja kalpea, mutta rasvan ja kasvavien lihasten ansiosta sikiö pyöristyy päivä päivältä. Sikiön ihon alle kehittyvät ohuet hiussuonet antavat iholle vaaleanpunaisen sävyn. Sikiön pituus on nyt 30–33 cm ja se painaa noin 680 grammaa.\nKehittyvät aivot Sikiön aivokuori jakautuu eri kerroksiksi. Suurinta osaa toiminnoista ohjailevat vielä aivojen muut osat, jotka ovat kehittyneet paljon aikaisemmin.\nPallovatsa Kohtusi on nyt suunnilleen jalkapallon kokoinen, joten ei ihme, että sisäelimesi joutuvat ahtaalle. Kohtusi ulottuu häpyluusta navan ja rintalastan puoliväliin, ja sen halkaisija on nyt noin 25 cm.\nSokerirasituskoe Raskausviikoilla 24–28 tehtävässä sokerirasituskokeessa tutkitaan merkkejä raskausdiabeteksestä, korkeasta verensokeritasosta, joka laskee yleensä synnytyksen jälkeen. Raskausdiabetesta esiintyy 2–5 prosentilla odottavista äideistä. Testi on yksinkertainen. Saat juotavaksi sokeripitoista nestettä, ja veren sokeritasosi mitataan hetki nesteen nauttimisen jälkeen otettavasta verikokeesta. Jos verensokeri on korkealla, otetaan uusi testi raskausdiabeteksen määrittämiseksi. Raskausdiabetesta hoidetaan ruokavaliolla ja joissain tapauksissa lääkkeillä.\nVirtsatietulehdus Virtsatietulehdukset ovat yleisiä raskauden aikana, joten käy WC:ssä aina, kun siihen on tarvetta. Virtsatietulehduksen oireita ovat polte, kipu tai epämiellyttävä haju virtsatessa. Jos huomaat näitä oireita, ota yhteyttä neuvolaan. Hoitamaton virtsatietulehdus voi aiheuttaa vakavaa haittaa raskauden aikana.


Etusivu Blogi Uutisia 90 vuoden takaa (blogi)\nOn taas aika jatkaa juttusarjaamme 90 vuoden takaisista asioista. Ajasta ikuisuuteen siirtyivät 1929 Vilhelmiina Valkama, Reino Kanerva, Hilma Kulla, Toivo Kaunisto, Malakias Jalonen, Svantte Ojaniemi, Ida Valkama (Kirkkomäki) Juupajoella ja Mustajärvenkulman Aholassa aiemmin asunut Juho Ahola Hahmajärvellä. Lisäksi Pakkasella kuoli palvelijatar Kustaava Lyytinen, joka oli kirjoilla Helsingissä. Avioliittoon kuulutettiin Eino Laaksonen ja Katri Haukipää. Johannes Jokinen muutti Joensuuhun ja Taavetti Peltoniemi perheineen Pohjois-Pirkkalaan.\nVilkaistaanpa seuraavaksi paikallislehden Haukijärveen liittyneitä pikkuilmoituksia. Räätäli Kalle Hakala ilmoitti ottavansa tehdäkseen miesten ja poikien pukuja Niemen talossa Hämeenkyrön Haukijärvellä. Työväenyhdistys ja Ryhti ilmoittelivat tanssi-iltamista ja juhlista useamman kerran vuoden aikana. Lamminsuolla ja Huhtalassa pidettiin heinähuutokauppa. Kanervalla oli palstatilan huutokauppa. Kalle Ketola myi lehti-ilmoituksella vankkarakenteista kuusivuotiasta työhevosta. T. Heikkilä kaipaili Noppe-koiraansa. Hugo Sillanpää ilmoitti löytyneestä pienehköstä rahasummasta. Pakkaselle haettiin työnjohtajaa ja karjakkoa, joiden tuli olla naimisissa.\nEniten uutisia oli kylään tulevasta lastenkodista. Piirustukset tilattiin ja hyväksyttiin. Jutussa myös esitellään tulevaa rakennusta tarkemmin ja kerrotaan lastenkotiin suunnitellusta maa- ja karjataloudesta. Urakkasopimus Toivo Mäkisen kanssa hyväksyttiin. Uudisrakennukset otettiin vastaan kunnalle. Lastenkodin kouluikäiset lapset päätettiin siirtää Haukijärvelle jo ennen talon valmistumista. Henkilökuntaakin tarvittiin. Lehti-ilmoituksin etsittiin tilanhoitajaa ja palvelijatarta, joka aloitti jo Lintolassa. Myös elintarvikkeita hankittiin. Suunnitelmiin tehtiin muutoksia. Tilan hallinnoinnista päätettiin, samoin heinäsuulin rakentamisesta. Kaikki tämä 1929.\nSivusto päivittyy seuraavan kerran lauantaina 5.10.\nLähteinä käytetty paikallislehtien lisäksi Hämeenkyrön ja Mouhijärven seurakuntien haudattujen luetteloa sekä muistitietoa.


Hki-Vantaan spottauspaikat - Konespottaus ja Valokuvaus - FlightForum.fi\nAloittanut Guest Maza, Huhtikuu 22, 2006\nKirjoitettu Huhtikuu 22, 2006\nOlen menossa ensimmäistä kertaa elämässäni spottailemaan koneita Helsinki-Vantaalle. Onko jossakin vanhassa viestissä kartta, mihin on merkitty parhaat spottauspaikat ja mielellään myös lähin paikka, jonne voi jättää auton? Olen selannut viestejä ja joissakin sanotaan, että "Mene Lemminkäiselle" tai "Mene uuden DHL:n rakennuksen viereen", mutta kun nämä tiedot eivät kerro minulle yhtään mitään.\nLue ensin vaikka tämä : http://www.flightforum.fi/discussion/index.php/topic,48864.0.html\nJanne Oikarinen 0\nTämmöinenkin kartta on täällä joskus ollut...\nKirjoitettu Huhtikuu 23, 2006\nKävin Lemminkäisen kalliolla. Koneet nousivat siihen suuntaan ja menivät suoraan pään päältä. Eipä siitä kovin ihmeellisiä kuvia saanut. DHL:n luona aidan taka oli ihan hiljaista, kun sitä kiitorataa ei käytetty. Nämä keikat oli 22.4. ajalla 18.30-19.15.\nMissähän tuo EFHK15 finale tarkalleen on? Samoin tiilikasa EFHK22R?\nKäännyt Katariinantieltä Myllykyläntielle siinä aoharjoitteluradan kohdalla. Aja Myllykyläntietä hetken matkaa, kunnes VM-centerin jälkeen oikealle Myllypadontielle. Kun oikealla puolella alkaa pieni pusikko auto parkkiin ja polkua pitkin tiiikasalle. Pitäisikin kerran mennä tuonne pyörällä ja ottaa infokuvia.\nTuomas Pirttimäki 0\nKirjoitettu Huhtikuu 28, 2006\nKun Myllykyläntietä ajaa, niin Myllymadontien jälkeen tulee Siltaniityntie, pääsekö siis Siltaniityntietä autolla, vai onko kieletty? (pääsisi meinaan lähelle tuota kiitorata 15:sta)\nKuinkahan pitkään tuota Myllypadontietä Mikko pitää ajaa, että se pusikko ja polku tulee? Osaatko sanoa?\nEi paljoa, ehkä noin 200 metriä.\nKirjoitettu Huhtikuu 29, 2006\nPuolisen kilometriä pitää ajella. Ei paikasta pääse erehtymään, koska kyseessä on Myllypadontien ensimmäinen kunnon mutka.\nEn ole nähnyt itse, mutta olen kuullut ja kartoista ymmärtänyt että Siltaniityntiellä on portti, joka estää autolla ajamisen. Fillarilla tai jalan lepikoita pitkin kyllä pääsee 15:sta finaalin alle.\nkiitos teille näistä tiedoista! Niistä voi olla jatkossa sitten hyötyäkin!\nTopi Heikkinen 0\nKirjoitettu Tammikuu 23, 2011\nOnko joillekkin spottauspaikoille mahdollisuus päästä suoraan kentältä ? ( Siis kun lennän helsinkiin, että ei tarvisi hankkia jostain itselle kyyditsijää kun ei tuota autoa ole )\nPatrick Ojanen 20\n2 149 viestiä\nKirjoitettu Tammikuu 29, 2011\nTerminaalille johtavan tien oikeassa reunassa, siinä on ständit 9-11. Saa jonkun laisia kuvia otettua.\nRoope Olli 0\nKirjoitettu Tammikuu 30, 2011\nItse olen käyttänyt hyväkseni helsinki-vantaan parkkialueiden välillä kulkevaa ilmaista bussia, esimerkiksi parkkialue P4B, sijaitsee siinä rahtialueen perukoilla, liikelentoterminaaleille sun muille siitä on lyhyt kävelymatka


Istutko monta tuntia päivittäin? Näin paljon sinun pitäisi kuntoilla sen perusteella\nTutkimus selvitti kuinka paljon sinun pitäisi kuntoilla pohjautuen siihen, kuinka paljon istut päivittäin.\nMoni viettää päivittäin paljon aikaa aloillaan istuen, mikä ei ole hyvästä terveytä ajatellen. Tutkimus onkin selvittänyt, kuinka paljon sinun pitäisi kuntoilla sen perusteella, miten paljon istut päivittäin.\nMetron mukaan jos istut päivittäin kuusi tuntia, sinun pitäisi kuntoilla vähintään puoli tuntia päivässä. Jos taas istut aloillasi kahdeksan tuntia päivässä, pitäisi liikuntaa olla tunnin verran päivittäin – vähintään.\nLancetissa julkaistua tutkimusta tehneet tutkijat kuitenkin huomauttivat, ettei päivittäistä liikuntamäärää tarvitse liikkua kerralla eikä sen tarvitse olla todella intensiivistä. Metron mukaan ei haittaa, jos jaottelet päivittäisen liikunnan pienempiin osiin pitkin päivää ja voit laskea liikunnaksi kaiken reippaasta kävelystä pilates-tuntiin.\nMetron mukaan päivittäisen kuntoiluun tarvitun ajan jakaminen pienempiin osiin on jopa hyvä idea; on aina viisasta varmistaa, että nouset säännöllisin väliajoin ylös, koska mitä pidempään istut, sitä enemmän teet vahinkoa kehollesi.\nVastaavia tuloksia on saatu aiemminkin, ja esimerkiksi aiemmin kerroimme, kuinka istumisesta kannattaa pitää lyhyt tauko pitkin päivää. Tämän tutkimuksen myötä kuitenkin tiedät, kuinka paljon aikaa liikunnalle tarvitset tarkalleen päivittäin vastapainoksi kaikille niille lukuisille tunneille, jotka vietät istuen tietokoneen ääressä.


Pari vuotta tulee kohta keittiöremontista ja aamiaskaapista on siitä saakka puuttunut valot. Kuvat on otettu silloin kun keittiön remontti oli just valmis, ovissa vielä tarratkin ottamatta ja mikroa ei oltu vielä ostettu.\nAlunperin olikin ajatus, etten välttämättä haluaa kaapin sisälle perinteistä ledlistaa, jota näkee useasti aamiaiskaapeissa ja onkin kivan näköinen...varsinkin kun kaappi on tumma tai käytetty puuta. Nämäkin tietysti makuasioita, joista ei voi kiistellä. Meidän talo on kuitenkin vanha rintamamiestalo, vaikka onkin melkein kokonaan remontoitu uudestaan, sekoitus modernia ja vähän perinteisempääkin vanhaa tyyliä. Vanha tyyli ehkä näkyy lähinnä puulistoissa ja väli-ovien yläpuolilla olevissa lasiruuduissa sekä pienissä yksityiskohdissa esim. väliovienpainikkeissa.Epäsuoraa valoa olen lähinnä ajatellut kaappien päälle...jos sinnekkään.\nEli ei niin perinteinen ratkaisu...\nArtemide Tolemeo Micro Pinza- Nipistinvalaisin.\n( Finnish Design Shop)\nValaisimen sijoitin ylähyllyyn ja ovet menee hyvin kiinni, siron mallin ansiosta. Hehku pitää vielä ostaa ja johto laittaa nätimmin. Artemide valaisimiahan meiltä löytyy muualtakin huoneista esim. makuuhuoneen pöytälamput sekä wc:n seinälamppu peilin yläpuolella. Makuuhuoneen pöytävalaisimet onkin jo lähemmäs 10 vuotta vanhat eli design kestää myös aikaa.\nNipistivalasin käy moneen tilaan ja paikkaan. Testasin sitä myös String Pocket hyllyyn. Valaisimen saan mukaan, jos joskus muutetaan Tykkään kovasti lampun "teollisesta" hengestä.\nValaisimilla kyllä saa tiloihin mielenkiintoa ja rikottua vähän ns. perinteisempää linjaa. Saarekkeen Flos 265 valaisimesta tykkään edelleen <3 Sekin rikkoo ns. perinteisempää riippuvalaisin linjaa.\nTästä pääset kurkkaan muut valaisimet ---->\n( kuvat ovat vuosilta 2015-2020).\nOikein mukavaa keskiviikkoa sinne kaikille ja aurinkoa päivääsi <3\nLähettänyt Päivi S klo 0.20 Ei kommentteja:\nTunnisteet: design, keittiö, kuvakulmat, puustelli, remontti, rintamamiestalo, sisustus, valaisimet\nInstagram storyssa kerroinkin videon muodossa, että oon pikku hiljaa tehnyt yläkerran aulasta itelle työhuonetta ja ajatus oli aika pitkälle tehdä tila vanhoja huonekaluja ja tekstiilejä hyödyntäen.\nMeillä keskikerroksessa on työhuone, mutta siellä ei ole oikein tilaa levitellä tavaroita, pohjapiirroksia, mallipaloja, laattoja yms ja välillä toinen meistä tekee siellä etätöitä koneella. Yläkertaan saan vanhalle keittiönpöydälle tavarat levitettyä kunnolla ja tarvittaessa voivat olla siellä esillä pitempään, ettei tartte joka kerta korjata pois. Pöytäkone on vain keskikerroksessa, jossa jatkossakin jatkankin töitä mitä teen koneella. Yläkerran aula toimii lähinnä suunnittelulle, ideoille ja moodboard eli tunnelmataulun luomiseen asiakkalle.\nYläkerran aulan suunnittelupiste\nTyötila on nyt sisustettu vanhoilla olemassa olevilla huonekaluilla, työtuoli ja pöytä ja kattolamppu sekä verhot vielä puuttuu. Keräsin kuvia tähän mitä sinne haluasin vielä hankkia eli Harri Koskisen K-tuolihan siellä on jo, mutta sen seuraksi olisi kiva uusi tyynynpäällinen ja yksi vaihtoehto on tämä Johanna Gullichsen kaunis vihreä päällinen sekä muutenkin tuoda lisää viherkasveja. Vihreä on yksi lempiväreistä, varsinkin metsänvihreä. Tällä hetkellä yksivärinen vihreä tyynynpäällinen ei oikein miellytä silmää.\nViherkasvi ryhmän yläpuolelle olisi kiva kepeä kattovalasin, joka antaisi kasveille talvisin valoa sekä luo samalla tunnelmaa tilaan. Peilillä saisi tilaan lisä neliön tuntua, vaikka tila on nyt reilu 20m2. Pieni ripaus messinkiä toisi mielenkiintoa tilaan ja vähän rikkoisi nykyistä harmautta. Työtuolina voisi toimia Salli Satula tuoli mustalla nahalla, joka löytyy meiltä kellarista Tämä on hyvä selälle ja on sopivan siro ja kevyt tai sitten jokin muu tuoli mikä jo on ...tämä ei ole kuitenkaan ensimmäisenä hankinta listalla.\nTältä tila näyttää nyt:\nVanha Lokki valasin vielä roikkuu katossa eli se lähtee siitä pois. Peikonlehden toin eilen neidin huoneesta ja samalla vaihdoin myös mullat kaikkiin kasveihin. Huone ei kaipaa minsta vielä verhoja, vaan luonnonvalo saa tulla vapaasti. Talvella jos verhoa tulen kaipaamaan, niin kattoon verhokisko ja koko seinän leveydeltä jokin yksivärinen läpikuultava pellavainen ja valkoinen verho voisi toimia tilassa. Vanhassa keittiön pöydässä saa ajan patina näkyä eli kolhut ja naarmut mitä on tullut kun lapset olivat pieniä.\nKartellin hylly toimii nyt lähinnä sisustuskirjoille -ja lehdille. Ennen aulassa on ollut seinällä tv-taso ja tv, jotka myin n.vuosi sitten pois. Huoneessa on myös ollut sohva, joka on nyt tytön huoneessa. Aula on ollut pitkään käyttämättömänä tilana, lähinnä läpikulku tilana. Kun lapset olivat pienempiä, niin huone oli enemmällä käyttöllä. Toinen tyttö kun muutti toiseen kaupunkiin, niin makuuhuoneesta tuli kuntohuone eli huoneet saa pikku hiljaa uuden käyttötarkoituksen... Blogini nimi Muuttuva kotini kuvastaa hyvin tätä. Elämän tilanteet muuttuu ja samalla muös koti muuttuu sen myötä.\nPikku hiljaa huoneesta saan oman näköisen tilan :) Mitäs tykkäsit suunnitelmasta? Laitan myöhemmin kuvia kun tila alkaa olemaan siinä pisteessä, että silmää mielyttää :)\nTehdäänkö siellä kotona esim. etätöitä?\nOikein mukavaa perjantaita sinne kaikille <3\nLähettänyt Päivi S klo 23.28 1 kommentti:\nTunnisteet: blogi, muuttuvakotini, sisustussuunnittelu, sisustusta, työhuone\nLähettänyt Päivi S klo 8.22 Ei kommentteja:\nKolmen päivän vapaat kohta pidetty. Innostuin tänään hakemaan pajunoksat ja kaivamaan varastosta pääsiäiskoristeet sekä kaupasta ostin keltaisia grysanteja ja tulppaaneja.\nNäillä mennään nyt aika pitkälle, ainoa mitä varmaan tulee lisättyä lähempää pääsiäistä niin pajunoksiin ehkä höyhenet sekä tarjoilu kippoihin pieniä syötäviä pääsiäismunia...tai saattaa olla etten laita niitäkään. Oon nyt ollut reilu 3 viikkoa karkkilakossa, joten houkutus saattais olla liian suuri.\nKoristeet ovat vanhoja, osa itse tehtyjä ja kaupasta ostettu.\nOksat ovat minusta kaikista kauneimillaan ilman koristeita. Itse tehty munan kuoret on myös kauniit, kun ei ole kauheasti koristeita sisällä. Ovat jotenkin ns. "herkemmät".\nTänään on ollut ihan mieletön auringon paiste, joka houkutteli ulos pienelle kävelylenkille ja samalla kävin hakemassa pajunoksat.\nViime pääsiäisenä mulla oli Marimekon keltainen Lokki kuosista tyyny tason päällä ja taidan senkin kaivaa esille lähempänä pääsiäistä. Se antaa kivan piristyksen pääsiäisenä.\nOikein ihanaa pääsiäisen odotusta sinne kaikille ja nautitaan ihanista aurinkoisista keleistä :) jos niitä vielä nyt jatkuis, en ole säätiedotusta katellut.\nLähettänyt Päivi S klo 11.53 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Aarikka, asetelmat, Iittala, keittiö, koristeet, kuvakulmat, marimekko, olohuone, Pääsiäinen, ruokailutila, scandinaviahome\nLähettänyt Päivi S klo 1.11 Ei kommentteja:


Kustannustukea yrityksille ja yksinyrittäjille – haku alkaa 27.4. - Heinola\nKustannustukea yrityksille ja yksinyrittäjille – haku alkaa 27.4.\nValtiokonttorista haettavan kolmannen kustannustuen haku alkaa 27.4.2021 ja jatkuu juhannusviikolle 23.6.2021 asti. Yritykset ja yksinyrittäjät voivat saada kustannustukea, jos yritysten liikevaihto on laskenut koronapandemian vuoksi.\nValtioneuvoston 22.4.2021 tekemän täsmennyksen mukaan kaikkien toimialojen yrtitykset voivat hakea kustannustukea. Ehtona on, että yrityksen liikevaihto on pudonnut merkittävästi ja niillä on ollut vaikeasti sopeutettavia palkka- ja muita kuluja aikavälillä 1.11.2020–28.2.2021. Tukikauden liikevaihtoa verrataan saman ajankohdan liikevaihtoon vuosina 2019–2020.\nKustannustukea haetaan kaikissa tapauksissa Valtiokonttorin verkkosivuilta sähköisestä asiointipalvelusta. Asiointipalvelussa täytetään verkkolomake kustannustukea varten. Heinolan elinvoimapalvelu kehottaa yrityksiä valmistautumaan tuen hakuun yhdessä yrityksen kirjanpitäjän kanssa.\nHeinolan elinvoimapalvelut on käynnistänyt myös yrittäjille maksuttoman puhelinneuvontapalvelun, josta saa arkisin virka-aikana neuvoja hakemuksen tekoon, puhelinnumero on 044 797 7002.\nTukea Valtiokonttorista nyt myös yksinyrittäjille\nKustannustukea voi nyt saada vähintään 2 000 euroa ja enintään miljoona euroa. Tukea myönnetään yritysten liikevaihdon laskun ja toteutuneiden kustannusten mukaan. Tukea maksetaan vähintään 2000 euroa, vaikka yrityksen tuki olisi laskennallisesti jäänyt alle kyseisen summan. Näin tukea voivat saada aiempaa useammat pienyritykset ja yksinyrittäjät, jos muut tukiehdot täyttyvät.\nKustannustuki korvaa yrityksen joustamattomia kustannuksia ja palkkakuluja, joita ovat esimerkiksi liiketilan vuokra ja vakuutusmaksut. Lisäksi osa yrityksen sivukuluista kuten sosiaaliturvamaksut ja työterveyskustannukset voidaan korvata.\nYritys voi hakea kustannustukea, jos sillä on Y-tunnus. Vaatimuksena on myös, että yrityksellä on tukikaudella hyväksyttäviä kustannuksia vähintään 2000 euroa ja että sen liikevaihto on laskenut yli 30 prosenttia vertailukauteen nähden.\nHeinolan elivoimapalvelut järjestää kustannustukea hakeville yrityksille ja yksinyrittäjille puhelinneuvontaa hakuaikana ma-pe klo 9-15.\nElinvoimapalvelujen koronaneuvonta: p. 044 797 7002\nValtiokonttori: Kustannustuen hakusivu\nTyö- ja elinkeinoministeriö: Lisätietoja kustannustuesta\nYritys-Suomen Talousapu-neuvontapalvelu neuvoo maksuvaikeuksiin joutuneita yrityksiä ja antaa ohjeita, miten toimia koronakriisin yritystoiminnalle aiheuttamissa tilanteissa.\nValtakunnallinen puhelinpalvelu 029 502 4880, avoinna arkisin 9.00–16.00.


Turvallisesti matkaan – läpivalaisun lyhyt historia | Finavia\nTurvallisesti matkaan – läpivalaisun lyhyt historia\n25.01.2018 klo 09:00\nLentokentän tiukat turvarutiinit ovat tuttuja tämän päivän lentomatkustajille. Arvaatko, milloin ensimmäinen läpivalaisulaite saapui Helsinki-Vantaalle?\nLentoasemien turvatarkastukset olivat alun perin varsin yksinkertaisia. Lipputoimistojen myyjät ja turvallisuudesta vastaavat työntekijät tarkastivat matkustajat ja pitivät silmällä mahdollisten lentokonekaappareiden epäilyttävää käytöstä, kuten katsekontaktin välttelyä tai huolimatonta suhtautumista matkatavaroihin.\nVuosien varrella turvatarkastuksissa alettiin tarkkailla myös salakuljetusta, ja lopulta niistä tuli terrorismin torjunnan ja rajatarkastusten etulinja.\nMetallinilmaisinportit otettiin käyttöön Helsinki-Vantaalla vuonna 1972.\n– Yhdysvaltoihin lentävien matkustajien tuli kävellä metallinilmaisinportin läpi, koska Yhdysvalloissa oli kaapattu useita lentokoneita. Suomalainen ruostumattoman teräksen valmistaja Outokumpu oli yksi alan johtavista yrityksistä, kertoo järjestelmäasiantuntija Kari Nurmela Finavialta.\nVuonna 1975 silloinen Ilmailuhallitus hankki Suomen ensimmäisen matkatavaroiden läpivalaisulaitteen. Laitetta käytettiin Helsingissä pidetyn Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin (Etyk) aikana.\n– Läpivalaisimme lehdistön edustajien laukut. Laitetta pidettiin Hakasalmen huvilassa Finlandia-talon lähettyvillä, Nurmela muistelee.\n– Huippukokouksen ajan poliisi käytti omaa röntgenlaitettaan lentoaseman turvatarkastuksissa. Heidän laitteensa oli sikäli erilainen, että siinä ei ollut liukuhihnaa. Etykin jälkeen aloimme seuloa matkustajia Helsinki-Vantaalla, Nurmela selventää.\nIlmailualan on täytynyt tiukentaa turvatoimia terrori-iskujen vuoksi. ”Vuoden 1988 Lockerbie-tapauksen jälkeen ruumaan meneviä matkatavaroita alettiin tarkastaa. Helsinki-Vantaan lentoasemalle saatiin sitä varten läpivalaisulaite vuonna 1989”, Kari Nurmela kertoo.\nNurmelan mukaan ruumassa kuljetettavien matkatavaroiden turvatarkastukset tulivat pakollisiksi vasta vuoden 2003 alussa. Määräys oli seurausta vuoden 2001 WTC-iskuista. ”Vuonna 2002 piti kiirettä, kun kaikki lentoasemat piti varustaa läpivalaisulaitteilla, joilla voitaisiin tarkastaa ruumaan menevät matkalaukut.”\nYlitarkastaja Auli Kankkunen Trafilta kertoo, että myös lentoasemahenkilöstön ja miehistön jäsenien turvatarkastukset alkoivat syyskuun 11. päivän iskujen seurauksena. ”Matkustamoon vietäville nesteille asetettiin rajoituksia vuonna 2006. Aluksi nesteet kiellettiin. Myöhemmin nesteitä alettiin seuloa koneellisesti. Nykyään matkustajien ja käsimatkatavaran seulonnassa käytetään lisäksi räjähdysainejäämäilmaisimia”, hän sanoo.\nKankkusen mukaan EU:n turvallisuuslainsäädäntö alkoi vaatia näitä toimia sen jälkeen, kun kävi ilmi, että muualla maailmassa oli yritetty useasti viedä kotitekoisia räjähteitä lentokoneeseen.\nTeknologian ja lainsäädännön merkitys\nLakien ja määräysten lisäksi uudella teknologialla on suuri merkitys lentoasemien turvatoimien kehityksessä.\n– Läpivalaisulaitteet ovat kehittyneet paljon sitten vuoden 1975. Nykyään niissä on esimerkiksi räjähteitä ilmaisevia ominaisuuksia. Läpivalaisulaitteita päivitetään yleensä silloin, kun tarjolle tulee entistä parempi ohjelmistoversio, joka havaitsee kielletyt aineet tehokkaammin, sanoo Kankkunen.\n– EU:n jäsenvaltiona Suomen tulee noudattaa lentoasemilla EU:n lainsäädäntöä. Turvatarkastuslaitteita uusitaan lainsäädännön vaatimusten perusteella.\nVaikka läpivalaisulaitteet tunnistavat nykyään sekä kiinteät että nestemäiset räjähteet ja mahdollistavat tavaroiden tarkastelun eri kulmista tai kolmiulotteisesti, etsitään Kari Nurmelan mukaan alalla yhä uusia ratkaisuja. Yksi esimerkki tästä ovat etäturvatarkastukset.\n– Niissä laitteen tuottamaa kuvaa analysoivat tarkastajat istuvat muualla kuin laitteen vieressä. Ruumassa kuljetettavien matkatavaroiden kohdalla näin on toimittu jo 1990-luvulta asti. Käsimatkatavaroiden kohdalla toimintamalli otettiin käyttöön vasta viitisen vuotta sitten, Nurmela sanoo.\nNurmelan mukaan Finavia on testannut etätarkastusta ja aikoo ottaa sen käyttöön Helsinki-Vantaan lentoaseman uudessa vaihtomatkustajien turvatarkastuksessa, joka avataan kaukolentoalueelle vuonna 2019.\n– Harkitsemme myös, että etätarkastuksia voitaisiin tehdä paitsi niin, että tarkastajat työskentelevät täällä Helsinki-Vantaalla, myös niin, että laitetta käyttää toisella lentoasemalla työskentelevä tarkastaja.\nJoillain ulkomaisilla lentoasemilla käytetään henkilöskannereita.\n– Niitä testattiin Euroopassa ensimmäistä kertaa 1990-luvulla. Finavia on kokeillut laitteita 2007–2008 ja viimeksi 2016–2017, Nurmela toteaa.\nHenkilöskannereissa on ollut omat lastentautinsa, kuten niitä edeltäneissäkin teknisissä laitteissa. Henkilöskannereiden kohdalla huolta aiheuttavat paitsi säteily myös yksityisyydensuoja.\n– Röntgensäteitä ei enää saa käyttää matkustajien läpivalaisuun EU:ssa. Läpivalaisulaitteiden teknologia perustuu nykyään millimetrisäteilyyn, jonka aallonpituus vaihtelee 30 ja 300 gigahertsin välillä. Finavia selvittää mahdollisuutta käyttää henkilöskanneria yhtenä vaihtoehtona vaihtomatkustajien turvatarkastuksessa. Lopullinen päätös asiasta tehdään ensi kesänä, toteaa Nurmela.\nLue lisää turvatarkastuksen myyteistä.\nLue, miksi lentokoneiden ikkunat ovat pyöreät.


ESBC Focus: Tappara - Ilves\nVahvistunut joukkue lähti taas tähänkin kauteen tutusti suosikkien joukossa vain hieman HIFK:n takaa. Kauden avaus CHL:n puolella lupaili hyvää, sillä joukkue oli pelannut upeasti ESBC PowerAI xG -mittareilla. Myös Liigassa kausi on sujunut hieman yli odotusten pelillisesti sarjataulukosta huolimatta ja osakkeeet ovat marginaalisesti nousseet.\nIlves lähti kauteen jälleen kärjen haastajien joukossa. Ensimmäisissä otteluissa hyökkäyspeli oli todella ala-arvoista, mutta sen jälkeen joukkue on tehnyt täyskäännöksen, ja maalijyvä on löytynyt huikealla tasolla. Erikoistilannepeli on ollut kuitenkin hyvin ala-arvoista joukkueen tasoon nähden ja ESBC PowerAI rating on pudonnut.\nKummallakin kokoonpanot kunnossa. Tapparalla tärkeä puolustaja Rantakari taas kerran takaisin vahvuudessa, mutta 7.pakin roolissa, joten peliaika jäänee matalahkoksi. Maalivahdit nostavat Tapparan suosikkiasemaa, kun ykkösvahti Heljanko saa vastaansa Ilveksen kakkosvahti Zherenkon, joka on joutunut kantamaan nyt vastuuta ykkösvahti Langhamerin ollessa loukkaantuneena.\nKauden aiemmissa kohtaamisissa Tappara on esiintynyt edukseen kokonaisuutena, mikä nostaa tässä keskinäisessä "kotijoukkueen" osakkeita hitusen. Kuitenkin paljon enemmän niitä "laskee" hyvin marginaalinen kotietu normaaliotteluihin verrattuna, koska joukkueet jakoivat saman tutun ja legendaarisen Hakametsän pyhätön, kuten myös nyt uuden areenan.\n1X2: 50,6 % - 23,2 % - 26,2 %\nTappara -2 (4,10) Panos 1,2/10 (Kerroinraja 3,92)\nTappara -1 (2,39) Stake 2,5/10 (Fair odds 2,29)\nTappara ML OT inc.: 1,59\nTappara 0: 1,52\nTappara -0,5: 1,98\nTappara -1: 2,29\nTappara -1,5: 2,62\nTappara -2,5: 3,92\no/u 4,5: 1,70/2,43\no/u 5: 1,97/2,03\no/u 5,5: 2,36/1,73\nIlves team total under 1,5: 2,76\nIlves team total under 2,5: 1,60


Taikasaappaat: Kirjaesittely ja arvonta: Tenavat tasapainoon. Näin autat lasta säätelemään vireyttä ja kuormitusta\nKirjaesittely ja arvonta: Tenavat tasapainoon. Näin autat lasta säätelemään vireyttä ja kuormitusta\nMoni vanhempi ja lasten kanssa työskentelevä miettii, miten tukea lapsen kykyä rauhoittua ja miten auttaa lasta säätelemään tunteitaan. Mistä löytää tietoa näistä asioista? Mistä löytää konkreetteja keinoja? Näitä olen myös itse miettinyt sekä vanhempana että ammattilaisena.\nLapsi oppii käyttäytymisensä säätelyä vain sopivasti kuormittuneena. Miellämme lapsen helposti huonokäytöksiseksi, jos hänen käyttäytymisensä ei mielestämme sovi tilanteeseen. Esimerkiksi sukujuhlissa energiaa pursuvaa ja liikkeeseen pyrkivää lasta pidetään usein kurittomana. Näennäisesti huonossa käyttäytymisessä on kuitenkin kyse oman kuormituksen säätelystä. Lapsi säätelee omaa stressiään liikkeen avulla. Jos säätelyyn ei ole mahdollisuutta tai sen tarve sivuutetaan, kuormitus kasvaa liian suureksi. Kuormitus ei ole itsessään huono asia. Oleellista on tasapaino, jota voi tavoitella säätelemällä kuormituksen lisäksi vireyttä ja tunteita sekä vahvistamalla sisäistä rauhoittumisjärjestelmää. Näitäkin keinoja voi oppia jo lapsena.\nKirja "Tenavat tasapainoon. Näin autat lasta säätelemään vireyttä ja kuormitusta" antaa keinoja lapsen vireystilan, kuormituksen ja tunteiden säätelyn sekä sisäisen rauhoittumisjärjestelmän vahvistamiseen. Lisäksi kirjassa on perustietoa vireyden ja kuormituksen taustalla olevista tekijöistä. Kirjan keinoissa yhdistellään mindfulnessia, toimintaterapiaa ja sensorisen integraation terapiaa. Kirjan kirjoittaja Merja Tompuri on toimintaterapeutti.\nKoska hyvinvoiva aikuinen vahvistaa lapsen hyvinvointia, kirjassa on kiinnitetty huomiota myös aikuisten tasapainon tukemiseen. Kirjassa on runsaasti erilaisia tehtävä- ja lomakepohjia sekä aikuisen käyttöön että lapsen kanssa tehtäväksi. Aikuinen pystyy arvioimaan esimerkiksi oman arjen tasapainoa lomakkeen kysymysten avulla ja lapsen kanssa pystyy miettimään vaikkapa omia ikäviä tunteita ja ilon aurinkoa.\nKirjassa on paljon harjoituksia ja tarinoita, joita on helppo hyödyntää lapsen kanssa. Harjoitukset ovat konkreettisia ja lapsen maailmaan vietyjä. Itse pidin paljon erityisesti näkökulman vaihtamiseen ja kiukun tunteen käsittelyyn liittyvistä harjoituksista. Mieleeni jäi erityisesti tunnepommi-harjoitus. Kuinka kuvaavaa: Tunnepommi. Mikä sen voi sytyttää? Kuinka pitkä pommin sytytyslanka on? Mitä tapahtuu, jos pommi räjähtää? Miten räjähdys vaikuttaa ympäristöön ja toisiin ihmisiin? Pidin myös uhka- ja puolustusjärjestelmän toimintaan liittyvästä teoriaosuudesta ja harjoituksista. Tarina Manteli-koirasta kuvaa hyvin lapsentasoisesti sitä, mitä stressireaktiossa tapahtuu ja mikä tarkoitus stressireaktion heräämisellä on.\nSain kirjasta ajatuksia ja myös ihan konkreettisia harjoituksia niin lasten tunnetaito- kuin mindfulness-ryhmiinkin. Kirja sopii mielestäni hyvin erityisesti lasten kanssa työskenteleville (päiväkotien, kerhojen, alakoulun henkilökunta), terapeuteille (fysioterapeutit, toimintaterapeutit, puheterapeutit), mindfulness-ohjaajille, lasten tunnetaito-ohjaajille yms. Lisäksi kirja sopii vanhemmille, jotka etsivät keinoja lapsen tunteiden säätelyn ja rauhoittamisjärjestelmän tukemiseen.\nSain kirjan arvostelukappaleeksi PS-kustannukselta. Sain kirjaan alennuskoodin, jolla saa - 25 %:n alennuksen normaalihinnasta (normaalihinta on 45 euroa, ostamalla kirjan alennuslinkin kautta se maksaa 34 euroa). Alennuksen saa ostamalla kirjan tämän linkin kautta.\nLisäksi sain kirjasta yhden arvontakappaleen. Arvontaan voivat osallistua kaikki blogini lukijat ja lukijaksi liittyvät (blogger - liity sivupalkista, bloglovin, facebook). Arvonta alkaa nyt ja päättyy to 16.3. klo 21. Kaikille on tasapuolisesti yksi arpa. Kerro kommentissa, mitä kautta luet blogiani.\nLähettänyt Heli / Taikasaappaat klo 20.57\nTunnisteet: arvonta, arvostelukappale, hyvinvointi, kirjat, mindfulness, tunnetaidot, vanhemmuus\nLuomulaakson Maria 7. maaliskuuta 2017 klo 21.15\nOnpa oivan kuuloinen kirja. Luulenpa, että olisi varsin hyödyllinen meilläkin. Arvontaan siis osallistun ja Facebookin kautta seuraillen. :)\nHeli / Taikasaappaat 7. maaliskuuta 2017 klo 21.27\nLuulen, että teille olisi paljon iloa kirjasta. Onnea arvontaan!\nKatja - Tässä ja Nyt 7. maaliskuuta 2017 klo 22.06\nMielenkiintoinen kirja, ehdottomasti mukaan arvontaan :)\nHeli / Taikasaappaat 7. maaliskuuta 2017 klo 22.07\nMinna M 8. maaliskuuta 2017 klo 7.16\nEhdottomasti mukana arvonnassa! Tämä olisi nyt niin ajankohtainen kirja. Koko perhe käy kierroksilla muuton takia. Bloglovinissa ainakin seuraan.\nHeli / Taikasaappaat 8. maaliskuuta 2017 klo 8.27\nOnnea ihan arvontaan. Muutto kyllä ihan varmasti vetää kaikki perheenjäsenet kierroksille. Toivottavasti tilanne tasaantuu pian!\nTavallinen Perhe 8. maaliskuuta 2017 klo 7.17\nMiekin luen Facebookin kautta :)\nOnnea arvontaan! Hetken mietin, että kuka ihmeen Tavallinen Perhe, mutta sitten muistin.\nannikajokinen 8. maaliskuuta 2017 klo 17.00\nHeli / Taikasaappaat 8. maaliskuuta 2017 klo 21.34\nAnonyymi 9. maaliskuuta 2017 klo 8.47\nEhdottomasti mukana arvonnassa. Erittäin ajankohtainen kirja ajatellen lapsiryhmien kasvua päiväkodissa ja usein vanhemmuus on epävarmaa. Tasapainoinen aikuinen luo turvallisuutta ja rauhaa ympärilleen. Työntekijöiden tasapaino näkyy lapsiryhmässä. Tunteiden ymmärtäminen ja käsittely ovat usein haasteellisia Facesta seuraan blogia. sari_lukkarila@jippii.fi\nHeli / Taikasaappaat 9. maaliskuuta 2017 klo 20.13\nC 9. maaliskuuta 2017 klo 17.41\nHeli / Taikasaappaat 9. maaliskuuta 2017 klo 20.12\n6tytönäiti 9. maaliskuuta 2017 klo 18.05\nMukana arvonnassa :) Facebookissa seuraan :)\nAnonyymi 9. maaliskuuta 2017 klo 18.35\nVasta nyt löysin blogisi Varhaiskasvatuksen tietopalvelun fb-sivujen kautta. Töissä kovasti olisi käyttöä tuolle kirjalla. Se kiinnostaa kovasti.\nKiva kun löysit blogini. Onnea arvontaan!\nJenni 10. maaliskuuta 2017 klo 20.07\nBloggerin kautta seuraan. Mukana arvonnassa :)\nHeli / Taikasaappaat 10. maaliskuuta 2017 klo 20.09


Verkkokauppaa kehitetään ketterästi yhteen hiileen puhaltamalla - S-ryhmä\nVerkkokauppaa kehitetään ketterästi yhteen hiileen puhaltamalla\nToimin S-ryhmässä marketkaupan ketjuohjauksessa verkkokaupan myyntipäällikkönä ja vastuullani ovat prisma.fi ja kodinterra.fi -verkkokaupat. Aloitin tehtävässä vuonna 2019 syksyllä eli tätä kirjoittaessani olen ollut töissä SOK:lla hieman yli 1,5 vuotta. Aika on mennyt siivillä monenlaisten mielenkiintoisten tehtävien parissa.\nTullessani tähän rooliini työtehtävä oli täysin uusi ja otti aikansa, että rutiinit ja toimintamallit alkoivat muodostua. Tykkään kovasti siitä, että pystyin ja pystyn yhä vaikuttamaan paljon työni sisältöön ja monessa kohtaa jopa rakentamaan tyhjältä pohjalta tapoja kehittää verkkokaupan myyntiä sekä markkinointia yhdessä muiden ammattilaisten kanssa.\nOlen kaikkiaan työskennellyt verkkokaupan parissa nyt hieman alle 10 vuotta ja kaupan alalla yli 20 vuotta. Monenlaisten työtehtävien jälkeen on pakko todeta, että verkkokauppatehtävät ovat itselleni olleet ylivoimaisesti kaikkien mielenkiintoisinta antia työuralla. Osasyynä tähän varmasti on se, että olen jo pienestä asti kiinnostunut teknologiasta, ja haluan ymmärtää ja osata hyödyntää sitä omassa elämässäni mahdollisimman paljon. Mielestäni verkkokauppatyössä pärjäämisessä yhtenä tärkeänä tekijänä onkin, että kokee teknologiat kotoisana aihealueena.\nKetterää myynnin kehittämistä ja digimarkkinointia\nAloitimme SOK:lla tammikuussa 2021 uuden ketterän toimintamallin, joka koskee koko verkkokauppaliiketoimintaa. Minun vastuullani toimintamallissa on marketkaupan käyttötavaraverkkokauppojen asiakashankintatiimin vetäminen sales lead -roolissa. Tiimimme vastaa prisma.fi ja kodinterra.fi -verkkokauppojen myynnin kehittämisestä sekä digimarkkinoinnista. Tiimimme on vielä melko kompakti, mutta olemme silti jo päässeet hyvin vauhtiin toiminnan kehittämisessä. Heti uuden toimintamallin käynnistyessä aloitimme ensimmäisen Digital Merchandiser -roolin rekrytoinnin, minkä tarkoituksena on lisätä resursseja aktiivisen myynnin kehittämisen saralla. Kyseessä on aivan uusi rooli meidän verkkokauppatekemisessämme ja odotukset roolilta ovat luonnollisesti kovat.\nOlemme merkittävästi lisäämässä aktiivisuutta myynnin tekemisessä ja kehittämisessä jo tämä kevään aikana. Sen sijaan, että keskittyisimme vain ongelmien ratkomiseen reaktiivisesti, on tarkoituksemme alkaa toimimaan yhä ennakoivammin ja tuoda uudenlaista otetta verkkokaupan kaupallisuuteen, jotta pystymme tuottamaan parempaa asiakaskokemusta. Käytännössä tämä tarkoittaa uusien työkalujen käyttöönottoa, toimintamallien hiomista, sidosryhmien kanssa aktiivista yhteydenpitoa ja ylipäänsä jatkuvaa havainnointia, mitä ympärillä tapahtuu. Käytäntö on jo nyt osoittanut sen, että olemalla aktiivinen ja tekemällä määrätietoisesti myynnin ja markkinoinnin kehittämisen toimenpiteitä, tuloksia syntyy lähes välittömästi.\nSuuren mittakaavan verkkokaupan uudistus\nToinen merkittävä asia, joka myös vaatii paljon työaikapanostusta, on verkkokauppojemme uudistaminen, joka on parhaillaan käynnissä. On mahtavaa saada olla mukana Suomen mittakaavassa erittäin isossa muutostyössä ja siten saada ainutlaatuista kokemusta suuren mittakaavan verkkokauppakehittämisestä. Erityisen innossani olen siitä, että muutostyön edetessä asiointikokemus verkkokaupoissamme tulee paranemaan ja siten pystymme palvelemaan asiakkaamme yhä paremmin verkossa.\nVerkkokaupassa myynnin parissa työskentely on aina hektistä ja vaatii jatkuvaa valppautta. Työpäivät ovat kiireisiä, usein myös palaverien täyteisiä, mutta todella monipuolisia sisällöltään. Onneksi tätä kaikkea ei tarvitse tehdä yksin vaan yhdessä oman ja muiden tiimien kanssa viedään verkkokauppaa eteenpäin ja kehitetään myyntiä. Meillä on laajaa osaamista useilla eri osa-alueilla, joten itse olen aina kokenut, että erilaisiin tarpeisiin saa aina apua työkavereilta. Tavoitteet verkkokaupan kehittämisen osalta ovat kovia ja itse uskon, että osaavalla, motivoituneella ja yhteen hiileen puhaltavalla porukalla niihin myös päästään.\nVerkkokaupan myyntipäällikkö, SOK Marketkaupan ketjuohjaus\nVastuulla marketkaupan käyttötavaraverkkokauppojen asiakashankintatiimin vetäminen sales lead -roolissa. Tiimi vastaa prisma.fi ja kodinterra.fi -verkkokauppojen myynnin kehittämisestä sekä digimarkkinoinnista.