Ammattina rehtori - Acatiimi\nTeksti Juha Merimaa kuvat Outi Kainiemi\nMahdollistaja. Arvojohtaja. Tehtävä, josta ei paljoa kiitosta kuule. Oksankohdan paikka, johon joku joutui. Akateemisen johtamisen ammattilainen. Palvelutehtävä.\nNäin Acatiimin haastattelemat rehtorit kuvaavat työtään, joka on yliopistomaailman keskeisimpiä. Niin kauan kuin yliopistoja on ollut, niillä on ollut myös rehtoreita. Vielä Venäjän vallan aikana rehtorin tehtävän hoitaja tosin vaihtui usein, jopa vuosittain. Ajatuksena oli vahvasti, että rehtori oli asemastaan huolimatta vain yksi professori, primus inter pares, ensimmäinen vertaisten joukossa, hieman nykyisen arkkipiispan tapaan.\nMaailma on kuitenkin muuttunut. Kun Helsingin yliopistossa oli 1910-luvun alussa neljä hallintotyöntekijää – kvestori, sihteeri ja kaksi pedelliä – lasketaan hallintohenkilöstöön nykyään 1 208 henkeä, eikä tähän edes lasketa mukaan esimerkiksi opetuksen ja tutkimuksen tukihenkilöstöä.\nHallinnon kasvusta huolimatta rehtorin tehtävä nähtiin pitkään ikään kuin määräaikaisena. ”Helsingin yliopiston nykyinen rehtori” luki rehtorin allekirjoituksen alla käytetyssä nimenselvennysleimasimessa väliaikaisuutta korostaen vielä 1970-luvulla. Tyypillisesti rehtorina palveltiin professorin uran loppupuolella yksi kausi, jonka jälkeen siirryttiin kansleriksi tai eläkkeelle.\nTyypillisesti rehtorina palveltiin professorin uran loppupuolella yksi kausi, jonka jälkeen siirryttiin kansleriksi tai eläkkeelle.\n2000-luvulla tilanne näyttää kuitenkin toisenlaiselta. Samalla kun rehtorien valinta siirtyi yliopistoyhteisöltä yliopiston ulkopuolisten jäsenten hallitsemille hallituksille, myös rehtorille asetettavat kriteerit näyttävät muuttuneen. Maahan vaikuttaa syntyneen uudenlainen akateemisten johtajien joukko, jonka urapolulle mahtuu siirtymisiä yliopiston johtotehtävistä toiseen. Vähän kuten toimitusjohtajilla tai kunnanjohtajilla.\nMaahan vaikuttaa syntyneen uudenlainen akateemisten johtajien joukko, jonka urapolulle mahtuu siirtymisiä yliopiston johtotehtävistä toiseen.\nYliopiston perustehtävät – tutkimus, opetus ja opiskelijoiden kasvattaminen palvelemaan isänmaata ja ihmiskuntaa – eivät kuitenkaan ole muuttuneet mihinkään.\nMitä tästä kaikesta ajattelevat rehtorit itse? Kysyimme asiaa viideltä yliopistojen johdossa 2000-luvulla vaikuttaneelta rehtorilta.\nEnsimmäinen yliopiston vaihtaja\n”Nähdäkseni yliopistojen nykyinen hallintomalli voi tuottaa oikein hyvää hallintoa”, toteaa Lapin yliopiston mediatieteen professori Mauri Ylä-Kotola.\n”Toisaalta itse viihdyin paremmin vanhan ajan virkamiesyliopistossa, jossa rehtori valittiin kolmikannalla eli professorien, muun henkilökunnan ja opiskelijoiden yhteisellä päätöksellä.”\n”Nähdäkseni yliopistojen nykyinen hallintomalli voi tuottaa oikein hyvää hallintoa.”\nMauri Ylä-Kotola, Lapin yliopiston mediatieteen professori\nNäkökulmaa voi pitää yllättävänä, sillä Ylä-Kotola on ensimmäinen nykyajan rehtori, joka vaihtoi yhden yliopiston johdosta toiseen. Vuonna 2005 hänet valittiin vain 33-vuotiaana silloisen Kuvataideakatemian rehtoriksi. Seuraavana vuonna Ylä-Kotola siirtyi Lapin yliopiston rehtoriksi. Sitä tehtävää hän hoiti kolme kautta, vuoteen 2019.\nYlä-Kotola näkee oman urapolkunsa hyvin erilaisena verrattuna hallitusten valitsemiin rehtoreihin.\n”Ennen valintaani Kuvataideakatemian rehtoriksi olin Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnan dekaani, mutta minulla oli myös tuntiopettajan taustaa Kuvataideakatemiassa. Tulin siis molemmissa yliopistoissa ikään kuin yhteisön sisältä. Kuvataideakatemiaan minua pyysivät hakemaan opiskelijat, eivät headhunterit.”\nYlä-Kotola on filosofi, mikä kuuluu hänen vastauksissaan. Hän ottaa vähän ehdottomia kantoja, kaikki riippuu tilanteesta. Niinpä hän ei näe huonona sitäkään, että hallitus valitsee rehtorin kokonaan yliopiston ulkopuolelta.\n”Siihen laittaisin rajan, että hallitus palkkaa konsulttiyhtiön tekemään valintaa. Kyllä yliopiston hallituksen pitäisi minusta itse tietää, ketä haetaan.”\n”Joskus se voi varmasti olla hyvä ratkaisu. Mutta siihen laittaisin rajan, että hallitus palkkaa konsulttiyhtiön tekemään valintaa. Kyllä yliopiston hallituksen pitäisi minusta itse tietää, ketä haetaan.”\nJyväskylän yliopiston rehtori Keijo Hämäläinen valittiin yliopistoon ulkopuolelta, Helsingin yliopiston tutkimus- ja opetusasioista vastaavan vararehtorin tehtävästä. Hänen mielestään valinta ulkopuolelta ei ollut mitenkään erikoinen.\n”Olin toiminut johtamistehtävissä yliopistolla jo pitkään osastotasolla, dekaanina ja vararehtorina. Ne olivat paikkoja, joihin minut valittiin yhteisön keskuudesta. Myös rehtorin valintaan Jyväskylässä liittyi yliopistoyhteisön kuuleminen.”\n”Myös rehtorin valintaan Jyväskylässä liittyi yliopistoyhteisön kuuleminen.”\nTurun yliopiston rehtori, vuosina 2013–2018 Helsingin yliopiston rehtorina toiminut Jukka Kola näkee, että nykyinen tapa valita rehtori on sopiva. Nykyaikaista rehtorinvalintaa ei hänen mukaansa oikein voitaisi tehdä kollegion tai konsistorin kaltaisessa suuressa elimessä.\n”Jos hakijoista tehdään soveltuvuustestit, ei niiden levittäminen kovin laajalle ole varmaan asianmukaista.”\nKaikki haastatellut ovat kuitenkin sitä mieltä, ettei yliopiston rehtoriksi kelpaa kuka tahansa, vaan valittavan tulisi olla professori tai tutkijataustainen professoritasoinen ihminen. Ainoastaan Ylä-Kotola arvelee, että tämäkin riippuu tilanteesta.\n”Minusta se liittyy yhteisön arvostukseen”, sanoo Pohjoismaisen Afrikka-instituutin vanhempi tutkija Liisa Laakso, joka toimi Tampereen yliopiston rehtorina vuosina 2016–2018, kunnes yliopistojen fuusio katkaisi kauden.\n”Rehtorin täytyy nauttia yhteisön luottamusta ja arvostusta. Akateeminen maailma on meritokraattinen, ja professorit ovat sen meritoitunein joukko. On vaikea ajatella, että ihan tutkimusmaailman ulkopuolelta tuleva henkilö voisi saavuttaa vastaavaa asemaa.”\n”Rehtorin täytyy nauttia yhteisön luottamusta ja arvostusta. Akateeminen maailma on meritokraattinen, ja professorit ovat sen meritoitunein joukko.”\nLiisa Laakso, Pohjoismaisen Afrikka-instituutin vanhempi tutkija\nLaakso itse toimi Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan dekaanina ennen hakemistaan Tampereelle.\nAalto-yliopiston ensimmäisenä rehtorina toiminut Tuula Teeri taas valittiin suomalaisen yliopistoyhteisön ulkopuolelta, ruotsalaisen Kuninkaallisen teknillisen korkeakoulun vararehtorin paikalta. Hän katsoo, että ulkopuolisena hänen asemansa oli helpompi kuin sisältä tulleelta.\n”Uuden yliopiston perustamisessa tarvittiin muutosjohtajaa. Ulkopuolisena oli helpompi ottaa roolia, jossa ei leimautunut minkään Aaltoon yhdistetyn yliopiston edunvalvojaksi.”\nHän piti silti hyvänä, että hän sai rehtorin toimen lisäksi Aallosta myös professuurin, vaikka ei ehtinyt tutkia tai opettaa.\n”Minusta professuuri antaa rehtorille tietyn aseman.”\nTuula Teeri, Aalto-yliopiston ensimmäinen rehtori\nMyös Keijo Hämäläinen sai Jyväskylästä professuurin siirryttyään rehtoriksi. Sen sijaan Jukka Kolalla ei professuuria ole, koska hänen omalla alallaan, maatalouspolitiikalla, ei ole oppituolia Turussa.\nNykyisen yliopistolain mukaan yliopiston korkein päättävä elin on sen hallitus. Julkisoikeudellisissa yliopistoissa hallituksen muodostavat ulkopuoliset jäsenet ja yliopistoyhteisön edustajat, kun taas säätiöyliopistossa koko hallitus voi tulla yliopiston ulkopuolelta.\nHaastatellut rehtorit pitävät vallanjakoa hallituksen ja rehtorin välillä pääosin toimivana. Ylä-Kotola tosin kertoi ajaneensa yliopistolakia valmisteltaessa kansainvälisesti yleistä mallia, jossa rehtori olisi myös hallituksen puheenjohtaja, mutta tämä ajatus ei saa muilta kannatusta.\n”Kyllä minä itse näen, että on myös minun etuni, että minulla on selkeä esimies, hallituksen puheenjohtaja”, Keijo Hämäläinen toteaa.\n”Kyllä minä itse näen, että on myös minun etuni, että minulla on selkeä esimies, hallituksen puheenjohtaja.”\nPääosin rehtorit kertovat yhteistyön hallitusten kanssa sujuneen hyvin. Pientä hiomisen varaa silti nähdään. Liisa Laakson mielestä hallituksen jäsenten toimikaudet olisi syytä porrastaa niin, etteivät kaikki vaihdu kerralla – muuten jatkuvuus voi kärsiä.\nJukka Kola puolestaan ajattelee, että hallituksen puheenjohtajalla ja mielellään kaikilla jäsenillä olisi hyvä olla jo alusta asti hyvä ymmärrys yliopiston toiminnasta.\n”Hallituksen perehdyttäminen niin hallitustyöhön kuin yliopiston toimintaan on erittäin tärkeää.”\nSäätiöyliopistojen hallitusten kokoonpano on puhuttanut koko nykyisen yliopistolain ajan. Säätiöyliopistoa johtanut Tuula Teeri näkee ulkopuoliset hallituksen jäsenet voimavarana.\n”Minulta kysyttiin joskus, että pidänkö minä siis ulkopuolisia fiksumpina. En tietenkään. Mutta ajattelen, että heillä voisi olla uusia näkökulmia.”\nSilti Teeri päätyi perustamaan Aaltoon professorineuvoston, jotta kuulisi myös professorikunnan ajatuksia.\nHaastellut rehtorit pitävät perusteltuna myös sitä, että hallitus voi irtisanoa rehtorin toimitusjohtajan tapaan myös kesken kauden. Valtaan kuuluu vastuu.\nHaastellut rehtorit pitävät perusteltuna myös sitä, että hallitus voi irtisanoa rehtorin toimitusjohtajan tapaan myös kesken kauden. Valtaan kuuluu vastuu. Mutta paljonko rehtorilla lopulta on valtaa?\nYliopisto on Rehtorin mökki\n”Rehtori tätä mökkiä pyörittää”, kiteytti Helsingin yliopiston hallituksen ensimmäinen puheenjohtaja, ministeri Antti Tanskanen Yliopisto-lehden haastattelussa vuonna 2009, kun uutta yliopistolakia vasta tuotiin yliopistoille.\nNykymallissa rehtori valitsee paitsi vararehtorit myös dekaanit. Tämä on rehtorien mielestä perusteltua.\n”Dekaanit ovat rehtoreiden tärkeimpiä yhteistyökumppaneita. On selvää, että yhteyden täytyy toimia”, Kola toteaa.\nHämäläinen muistuttaa myös sukupuolten tasa-arvosta, jota on vaikea toteuttaa, jos jokainen tiedekunta valitsee dekaaninsa itse.\n”Dekaanit valitaan tiedekunnan esityksestä. Nähdäkseni parasta olisi, jos olisi muutama vaihtoehto, joista rehtori voi sitten valita kokonaisuuteen sopivan.”\nHaastatellut eivät silti varauksetta ole sitä mieltä, että valta olisi keskittynyt ylimmälle johdolle. Useampaan kertaan saa kuulla vertauksen, jonka mukaan professorien johtaminen on kuin kissalauman paimentamista: on haastavaa saada kaikkia tulemaan yhtä matkaa.\n”Dekaanit ovat rehtoreiden tärkeimpiä yhteistyökumppaneita. On selvää, että yhteyden täytyy toimia.”\nLiisa Laakso huomauttaa myös yliopiston rakenteiden monimutkaisuudesta.\n”Yliopistolla on tiedekuntia ja oppiaineita. Sitten voi olla yliopistosairaala, jolla on oma hallintonsa, ja normaalikouluja, joilla omansa. Ja niin edespäin. Sitten on opetus- ja kulttuuriministeriö ja sen täytäntöön panema valtakunnallinen tutkimus- ja tiedepolitiikka. Sanoisin, että jopa rehtorille on usein haastavaa viedä läpi hyviäkin ajatuksia.”\nUseampi huomauttaa myös, että professorien rekrytointeihin rehtoreilla on vähänlaisesti sanottavaa, vaikka kyse on keskeisestä vallankäytön muodosta. Teoriassa rehtori voisi estää valinnan, mutta kyse olisi pitkään valmistellun esityksen hylkäämisestä. Se voisi rapauttaa yhteisön luottamusta.\nYliopistot tunnetaan myös muutosvastarintaisina yhteisöinä. Helsingin yliopiston rehtori Kari Raivio vertasi aikoinaan muutosten tekoa yliopistolla hautausmaan siirtämiseen – molemmissa saa asianosaisilta yhtä paljon apua.\nSilti toisinajattelijat pitää hyväksyä ja heitä pitää kuunnella, Mauri Ylä-Kotola toteaa.\n”Minkäänlainen sensuuri tai kostotoimenpiteet eivät sovi yliopistolle. Ei rehtorin sovi ajatella, että hänet olisi valittu esilaulajaksi, jonka ei tarvitse kuunnella muita.”\nAallossa Tuula Teeri kertoo pitäneensä linjan, ettei pelkkä vastustaminen riitä argumentiksi.\n”Parempia ehdotuksia kuuntelen aina mieluusti.”\n”Jopa rehtorille on usein haastavaa viedä läpi hyviäkin ajatuksia.”\nRehtori on Vaikeiden asioiden äärellä\nOnko rehtorin työ kivaa?\nTähän kysymykseen saa haastattelussa vältteleviä vastauksia. Moni korostaa työn rankkuutta ja kiehtovuutta, mutta myös saavuttamiaan tuloksia.\nKeijo Hämäläinen pitää työn parhaana puolena ylpeyttä koko yliopistosta.\n”Samaan tyyliin kuin professorina voi olla tyytyväinen, kun opiskelija menestyy, nyt saan iloita koko yliopiston menestyksestä. Aina kun luen Jyväskylän yliopiston saavutuksista, tulen hyvälle tuulelle.”\nToisaalta työ voi olla rankkaa. Hämäläinen muistuttaa, että useimpia rehtorin pöydälle tulleita asioita on jo yritetty ratkoa muualla. Ne eivät siis ole helppoja.\nVaikeimman kautta tämän koki Kola. Hänen rehtorikaudellaan Helsingin yliopisto joutui käymään läpi koko yliopistoa koskettaneet yt-neuvottelut. Ne johtuivat Juha Sipilän hallituksen leikkauksista, joista kärsi erityisesti Helsingin yliopisto.\n”Ikävienkin päätösten esitteleminen ja toteuttaminen on osa työtä.”\nVaikka lopulliset päätökset olivat hallituksen, ne henkilöityivät vahvasti rehtoriin.\n”Ikävienkin päätösten esitteleminen ja toteuttaminen on osa työtä”, Kola toteaa.\n”Vaikka se ei aina ollut helppoa.”\nKola kokikin, että työ jäi kesken. Hän haki Helsingin yliopistossa toiselle kaudelle, mutta ei tullut valituksi.\nTurun yliopistossa aukeni rehtorihaku syksyllä 2018. Kola haki ja tuli valituksi. Hän aloitti Turussa vuonna 2019.\nMistä tällaiset urasiirrot kertovat? Onko rehtoreista tullut ikään kuin oma ammattiryhmänsä, joilla tutkijanura on takana ja johtotehtävät edessä?\nKyllä tältä vaikuttaisi, vastaa Liisa Laakso. Siirryttyään Tampereen yliopiston rehtoriksi hän oli jo menettänyt vakituisen tehtävänsä Helsingin yliopistossa. Tampereella hänellä ei ollut professuuria. Hän haki Helsingin yliopiston rehtoriksi, mutta ei tullut valituksi eikä saanut edes vierailevan tutkijan paikkaa, koska sen arveltiin vaikuttavan epäluottamuslauseelta valitulle johdolle.\nHetkeksi hän jäi kuin tyhjän päälle, kunnes sai Pohjoismaisesta Afrikka-instituutista ensin määräaikaisen ja sittemmin vakituisen paikan vanhempana tutkijana.\nMuitakin ehdotuksia tuli – johtotehtäviin, ei tutkijaksi.\n”Ainakin omalta kohdaltani näyttäisi siltä, että yliopiston johdossa ollut nähdään ennen muuta johtajana, ei enää opettajana tai tutkijana. Ja tällaisiin paikkoihin häntä pyydetään hakemaan: rehtoriksi, vararehtoriksi ja tutkimuslaitoksen johtajaksi.”\n”Näyttäisi siltä, että yliopiston johdossa ollut nähdään ennen muuta johtajana, ei enää opettajana tai tutkijana.”\nMyös Tuula Teeri vahvistaa huomion. Lopetettuaan Aallon rehtorina vuonna 2021 kesken toisen kauden hän siirtyi Ruotsiin Kuninkaallisen insinööritieteiden akatemian toimitusjohtajaksi. Myös tarjouksia rehtorinpaikoista tuli, yliopistoista ulkomaita myöten.\nTeeri ei itse pidä tätä ongelmallisena.\n”Itse ajattelen, että aika aikaa kutakin. Olin kahdeksan vuotta rehtorina ja kymmenen vuotta johtotehtävissä. En tiedä, olisinko sen jälkeen enää ollut kovin hyvä tutkija. Yliopistojen johtotehtävät eivät nekään enää kiinnostaneet”, Teeri sanoo.\n”Silti ajattelen, että akateeminen johtaminen on oma lajinsa. Kyllä päteväksi havaittuja ihmisiä on minusta perusteltua kysyä vastaaviin tehtäviin muuallekin.”\nJuttua varten on haastateltu myös yliopistojen johtamista tutkinutta VTT Arto Aniluotoa.\nKetkä johtavat Suomen yliopistoja?\nSuomen yliopistojen rehtoreina toimi keväällä 2022 kymmenen miestä ja kolme naista. Heistä Sari Lindblom teki helmikuussa historiaa rikkomalla 382 vuotta kestäneen lasikaton tullessaan nimitetyksi Helsingin yliopiston ensimmäiseksi naispuoliseksi rehtoriksi. Hän on yliopiston 221. rehtori, tosin osa 1600–1800-lukujen edeltäjistä on palvellut moneen otteeseen.\nMyös Hankenin Karen Spens rikkoi rajoja, kun hänet valittiin helmikuussa Norjan suurimman kauppakorkeakoulun Handelshøyskolen BI:n johtoon ensimmäisenä naisena ja ensimmäisenä ei-norjalaisena henkilönä. Spens aloittaa työssään elokuussa.\nAsiasanat: ura, tiede- ja korkeakoulupolitiikka, tutkimus, opetus


Lajitteluohjeet — Lapin Jätehuolto kuntayhtymä Lapeco\nLajittelemalla olet osa puhdasta Lappia\nSuomalainen jätehuolto perustuu syntypaikkalajitteluun. Se tarkoittaa sitä, että jätteet lajitellaan siellä, missä ne syntyvät. Kuluttajien jätteet lajitellaan siis kotona. Lajittelemalla kanssamme olet osa puhdasta Lappia!\nKun lajittelet kodin jätteet ja toimitat ne niille tarkoitettuihin paikkoihin, me voimme toimittaa ne edelleen hyötykäyttöön tai luvanvaraiseen käsittelyyn. Lajitellusta jätteestä saadaan esimerkiksi teollisuuden tai mullan raaka-ainetta tai uusioenergiaa.\nPolttokelpoiseen jätteeseen tulee sijoittaa jäte, jota et voi lajitella. Polttokelpoinen jäte kuljetetaan ekovoimalaitokseen, jossa siitä tehdään kaukolämpöä ja sähköä.\nLue kodin ja vapaa-asunnon lajitteluopas.\nMaatalousmuovien noutopalvelu Itä-Suomen Murskauskeskuksella - lue lisää alla olevasta linkistä: https://kiertoasuomesta.fi/fi/muovit-kiertoon\nlöytyvät alla olevista linkeistä\nA4 -koko tiedosto tulostusta varten\ntiedosto tulostusta varten\nA2 -koko tiedosto tulostusta varten\nA1 -koko tiedosto tulostusta varten\nKeräys- ja tyhjennysaikataulut 2021


veteraaniurheilija: Erilainen tapa vanheta\nSuomen veteraaniurheiluliitto (SVU) täyttää tänä vuonna 40 vuotta. Juhlavuotta juhlistetaan mm. julkaisemalla veteraaniurheilusta laaja kirjateos. Minulla on ollut mahdollisuus vaikuttaa kirjan sisältöön toimituskunnasta käsin ja sain olla viimeistelemässä ja taittamassa kirjaa. Kirjoitin kirjaan veteraaniurheilijan ravinnosta.\nKirjasta tuli hyvä. Jos vähääkään kiinnostaa ikääntyminen ja liikunnan terveysvaikutukset, niin tässä on se kirja joka pitää silloin lukea. Kirja luo uudenlaisen raja-aitoja kaatavan katsannon aikuisten urheilemiseen ja kilpailemiseen.\nTässä kirjassa on potkua vaikka vuoden urheilukirjaksi! Kirja sopii loistavasti myös lahjaksi.\nKirjassa paneudutaan mm.\n- aikuisen urheilijan motiiveihin\n- suorituskykyyn ja sen harjoittamiseen läpi elämän\n- valmentautumiseen tapauskertomuksin\n- urheilun ja terveyden välisiin yhteyksiin aikuisiällä\n- urheiluun liittyvän vapaaehtoistyön merkitykseen ja hyviin käytänteisiin kentiltä\n- aikuisiän liikkumisen yhteiskunnallisiin merkityksiin\n- veteraaniurheilun organisoitumiseen sekä liiton visioon ja arvoihin\nEnnakkotilaukset: Merja Masalin, puh. 09 3481 2241 tai merja.masalin@svu.fi.\nLiikkumisella ja urheilemisella on merkitystä. Läpi elämänkulun tapahtuvalla tavoitteellisella liikunnalla ja urheilulla on moninaisia merkityksiä niin urheilijoille itselleen kuin myös ympäröivälle yhteiskunnalle. Suomen Veteraaniurheiluliiton (SVU) 40-vuotisjuhlakirja Erilainen Tapa Vanheta sisältää laaja-alaisen tutkimusmatkan veteraaniurheilun pariin. Kirjassa paneudutaan tutkimus- ja asiantuntija-artikkelein, tapauskertomuksin sekä pakinoin urheilemisen eri ulottuvuuksiin. Tarkastelussa ovat liikunnan ja urheilun sosiaaliset ja psyykkiset tekijät, terveys, suorituskyky, toiminnan järjestäminen ja toimijuus sekä veteraaniurheilun ja SVU:n kasvu ja tulevaisuus.\nIhmisen on mahdollista kehittää itseään ikään katsomatta. Tämä on yksi kirjan keskeinen viesti. Urheilevan ihmisen näkökulmasta on oleellista, että elimistön plastisuus eli harjoitettavuus säilyy läpi elämän. Keho sopeutuu oikein toteutettuun ja annosteltuun kuormitukseen myös iäkkäämpänä ja tämä mahdollistaa tavoitteellisen harjoittelun koko elämän ajan. On kuitenkin syytä muistaa, että eletty elämä vaikuttaa siihen millaisia itse kullekin ovat realistiset tavoitteet ja kuinka näitä tavoitteita ja unelmia kannattaa tavoitella.\nAikuisurheilijalle urheileminen on kiinteä osa elämän kokonaisuutta. Henkilökohtaisten motiivitekijöiden ohella lähipiirin, kuten perheen ja ystävien hyväksynnällä ja arvostuksella on suuri merkitys harrastuksen jatkumiseen. Laajemmin ajateltuna myös yhteiskunnan arvostus veteraaniurheilua kohtaan on merkittävä tekijä koko veteraaniurheilun kehityksen ja kasvun kannalta.\nTämän kirjan 19 artikkelia ja kolme pakinaa johdattavat lukijan sen todellisuuden äärelle, jota kutsumme erilaiseksi tavaksi vanheta. Siinä liikunta ja urheilu ovat tärkeä osa hyvää elämää. Ihmiselle itselleen merkityksellinen, terveyttä edistävä, tavoitteellinen ja ihmisiä yhdistävä liikunta ja urheilu nähdään luonnollisena osana kaikenikäisten elämää.\nKirja painottaa jokaisen omia mahdollisuuksia parantaa ja ylläpitää toiminta- ja suorituskykyään, terveyttään ja hyvinvointiaan liikunnan ja urheilun avulla. Kirjassa tartutaan myös yhteisöjen ja yhteiskunnan vastuihin erilaisen tavan vanheta mahdollistamiseksi.\nErilainen Tapa Vanheta -kirja syntyi innostuneiden ihmisten palosta kuvata veteraaniurheilua ja siihen liittyviä ilmiöitä SVU:n 40-vuotisen taipaleen kunniaksi. Esitämme lämpimät kiitokset kaikille, jotka ovat ansiokkaalla panoksellaan osallistuneet kirjan suunnitteluun, kirjoittamiseen ja tuottamiseen.\nHelsingissä toukokuussa 2011\nI RAKKAUDESTA URHEILUUN Arto Tiihonen 1\nRakkaudesta urheiluun Tuija Helander 5\nErilaisia ikämiehiä Arto Tiihonen 19\nVeteraaniurheilijat: tutkimuksia merkittävästä panostuksesta, motivaatiosta ja mahdollisuuksista Bradley Young & Nikola Medic 45\nKisakuumetta, pakina Jaakko Heikkinen 59\nII SUORITUSKYKY JA TERVEYS Harri Suominen ja Christer Sundqvist 63\nAikuisurheilijan harjoittelun perusteet - fysiologiset ja valmennus opilliset näkökulmat Antti Mero 67\nIkä ja maksimaalinen fyysinen suorituskyky Harri Suominen 91\nUrheilu ja Psyyke Matti Orava 103\nUrheilijan terveys Urho Kujala 109\nVeteraaniurheilijan ravinto Christer Sundqvist 115\nVeteraaniurheilijan tie Jorma Manninen 127\nVoilla voittoon, pakina Jaakko Heikkinen 139\nIII VETERAANIURHEILIJAT EDELLÄKÄVIJÖINÄ Mikko Nieminen 143\nTapaus Kuopion Vipinä Inkeri Fält 147\nAikuisten yleisurheilukoulu JKU: järjestäjän näkökulma Alpo Pirttinen 173\nHelsingin Kisa-Veikkojen järjestämä aikuisten yleisurheilukoulu Kyösti Poutiainen 177\nVuoden 2009 veteraanien MM-kilpailujen näkyvyys: millaista oli ja miten se tehtiin? Vesa Harmaakorpi ja Virpi Hurri 187\nItse kukin omalla tasollaan Matti Hannus 193\nSeurojen ja kuntie roolit liikunnan ja hyvinvoinnin edistämisessä Pentti Pönkkö 197\nArkiliikuntaa, pakina Jaakko Heikkinen 201\nIV SVU PÄHKINÄNKUORESSA Kunto Viiru 205\nVeteraaniurheilu luonnollisena osana liikuntakulttuuria Kunto Viiru 207\nSuomen veteraaniurheilun organisoituminen ja SVU:n toiminnan kasvu Riitta Koski 217\nSVU:n toiminnan eettisyys ja arvot Kunto Viiru 225\nSVU suuressa aallossa Pia Kemppainen-Kajola 231\nRakkaudesta urheiluun – veteraaniurheilun moninaiset merkitykset\nTämän Suomen Veteraaniurheiluliiton juhlakirjan pääotsikko ’Erilainen tapa vanheta’ heittää meille kirjoittajille haasteen väittämällä ja kysymällä: onko veteraaniyleisurheilijan elämäntapavalinta se ’erilainen tapa vanheta’?\nKysymys on erinomainen ja varsin ajankohtainen. Suomen väestö on ikääntynyt ja ikääntyy lähitulevaisuudessa vielä enemmän. Tämä johtuu siitä, että vanhimmat ikäluokat ovat suurempia kuin keski-ikäisten ja nuorten ikäluokat. Yhä suurempi osa väestöstä on eläkkeellä. Ikäihmisten, mutta myös keski-ikäisten eli kaikkien veteraaniurheiluikäisten terveys, toimintakyky ja toimijuus ovat yhä tärkeämpiä kokonaisyhteiskunnallisestikin ajateltuna.\nKeskeisiä yhteiskunnallisia kysymyksiä on ainakin kaksi: miten suureneva eläkeläisväestö voisi elää mahdollisimman pitkään aktiivista elämää ja miten pienenevä työssäkäyvä keski-ikäisten joukko jaksaa tehdä yhä suuremman osan tarvittavasta työstä? Siksi ’erilainen tapa vanheta’ on erittäin ajankohtainen otsikko, mutta myös vaativa kysymys.\nKysymys kohdistuu sitä paitsi yhtä aikaa niin yksilöille itselleen, hänen lähiyhteisöilleen, kuten perheelle, ystävä- tai kaveripiirille kuin yhteiskunnallisille toimijoille eli urheiluseuroille, muille vapaaehtoistoiminnan järjestöille, julkisille ja yksityisille palveluillekin. Ilman kaikkien näiden tahojen ja tasojen yhteistoimintaa, yhteispeliä, voi olla vaikea vastata väestön ikääntymisen myötä muotoutuviin uusiin haasteisiin.\nLähtökohtaoletus kirjan toimituskunnalla oli se, että veteraaniurheilijoiden liikunnallisesti ja urheilullisesti aktiivinen elämäntapavalinta on se ’erilainen tapa vanheta’. Toinen oletus oli, että tuo tapa voisi olla yleisemminkin mallina muulle väestölle. Meidän kirjoittajien tehtävänä oli ottaa selvää, millainen tuo tapa on ja samalla selvittää sitä, miksi veteraaniurheilija oikein urheilee ja liikkuu? Tämän selvitettyämme pitäisi meillä olla myös suosituksia siitä, mitä jatkossa tulisi tehdä.\nRakkaudesta urheiluun on ex-huippu-urheilijan ja nykyisen veteraaniurheilijan Tuija Helanderin omaelämäkerrallisen artikkelin otsikko. Tuija kertoo siinä, kuinka hän jo pikkutyttönä rakastui urheilemiseen ja miten tuo rakkaus on kestänyt kaikki ne ’rypyt’, joita elämä ja mm. terveyden lähes täydellinen menettäminen, on tuon rakkauden tielle viskonut.\nSaamme kokea Tuijan mukana suurkisojen jännittävät tunnelmat ja dramaattiset hetket uudelleen, mutta sen lisäksi hän avaa ’urheilijaelämäntapansa’ laajemmin ja syvemminkin lukijoiden koettavaksi. Rakkaus ei ole lainkaan liian vahva sana kuvaamaan tuota jo puolen elämäniän kestänyttä suhdetta.\nTuija Helanderin artikkeli avaa yksilötason sekä elämänkulullisen ja –kerrallisen näkökulman veteraaniurheiluun. Vaikka Tuijan kertomus on poikkeustapaus veteraaniurheilijoidenkin joukossa, niin ne teemat, jotka ovat olleet tärkeitä Tuijalle, ovat tärkeitä myös monille meistä.\nKukapa meistä ei haluaisi olla hyvä jossakin asiassa, tai kuka voi sanoa, etteikö olisi hienoa löytää merkitystä elämälleen ja teoilleen olivat ne mitä hyvänsä ja toisten mielestä miten mitättömiä tahansa? Ja eikö meille kaikille ole tärkeää se, mitä meille läheiset ihmiset ajattelevat ja tuntevat meitä kohtaan? Bonuksena voimme vain kuvitella sitä, miltä tuntuu, kun iso joukko - joskus koko kansakunta - kannustaa meitä tekemään parhaamme.\nErilaisia ikämiehiä - veteraaniyleisurheilijoiden liikkumisen ja urheilemisen merkitykset on liikuntasosiologian tutkijan ja ’veteraaniurheilijan’ Arto Tiihosen artikkelin otsikkona. Hän on kerännyt monipuolisen, itsearviointiin perustuvan aineiston eripuolilla Suomea asuvilta 42-72 –vuotiailta veteraaniyleisurheilijamiehiltä. Heissä on neljä kestävyysjuoksijaa/-kävelijää, neljä pikajuoksijaa ja neljä heittäjää sekä kaksi hyppääjää. Kaikki ovat joko kansallisella tai kansainvälisellä tasolla menestyneitä urheilijoita.\nArtikkelissa käydään läpi heidän taustansa, motiivinsa, liikunta- ja urheiluharrastuksensa määrät, käsityksensä toimintakyvystä ja liikunnallisista ominaisuuksistaan, tärkeimmistä liikunta- ja urheilukokemuksistaan, sosiaalisista liikuntarooleistaan sekä kokemukset omasta iästään. ’Erilaiset ikämiehet’ tuovat näkyviin veteraaniurheilun sosiaalisen ja (ala)kulttuurisen tason vastatessaan niin yksilöinä kuin ryhmänäkin siihen, miksi he urheilevat ja liikkuvat.\nTulosten perusteella voi sanoa varmasti sen, että liikunta ja varsinkin urheilu on näille miehille hyvin monin eri tavoin merkityksellistä. Se on tärkeää sen tuottamien monipuolisten kokemusten vuoksi, mutta yhtä hyvin erilaisten sosiaalisten suhteiden takia. He motivoituvat liikunnan terveysvaikutuksista, sen antamista kokemuksista, mutta myös suorittamisesta.\nOma lempilaji tuottaa monipuolista toimintakykyä ja kehittää liikunnallisia ominaisuuksia ja siihen on vahvat kokemukselliset siteet – elämysten lisäksi se tarjoaa identiteettikokemuksia, osallisuutta ja toimijuutta. Urheilussa ollaan mukana monissa rooleissa. Ja lempilajin harjoittaminen myös nuorentaa – omassa lajissaan he tuntevat itsensä noin kymmenen vuotta kalenteri-ikäänsä nuoremmiksi.\nVeteraaniurheilututkimuksia: urheiluun panostaminen, osallistumisen motiivit ja osallistumiseen vaikuttavat tekijät on kanadalaisten tutkijoiden Bradley W. Youngin ja Nikola Medicin artikkelin otsikko. Youngin ja Medicin aineistoina ovat sekä Lahden 2009 veteraaniyleisurheilun MM-kisojen osallistujat että joidenkin muiden lajien kansainvälisen tason veteraaniurheilijat ja se kattaa molemmat sukupuolet. Muutama mielenkiintoinen tutkimustulos on syytä nostaa jo tässä johdannossa esiin.\nKansainvälisen tason veteraaniurheilijat harjoittelevat säännöllisesti melkein koko vuoden ajan ja keskimäärin kymmenisen tuntia viikossa eli noin 1,5 tuntia päivässä. Veteraaniurheilijat harjoittelevat pääasiassa erikokoisissa ryhmissä, mutta 28 prosenttia harjoittelee vain yksin. Elämänkulun aikana harjoittelun määrä vaihtelee elämäntilanteiden muutosten vuoksi jonkin verran.\nVeteraaniyleisurheilijoilla ja -uimareilla on erittäin moninaisia syitä jatkaa harjoittelua ja kilpailemista. Yleisimmät syyt ovat rakkaus lajia kohtaan, kunnossa pysyminen ja terveydelliset syyt sekä kilpailujen antama mahdollisuus panna omat taidot koetukselle. Oman lajin harrastamisesta veteraaniurheilijat löytävät todella moninaisia mielihyvää tuottavia syitä harjoittelemiselleen ja kilpailemiselleen. Nämä syyt saavat heidät myös sitoutumaan lajin harrastamiseen pitkäjänteisesti.\nItselle tärkeät läheiset ihmiset - puoliso, harjoituskaverit ja omat lapset - ovat merkittävimpiä sosiaalisia vaikuttajia veteraanien urheilemisessa. Heidän tukensa ja mielenkiintonsa on keskeistä, vaikka kirjoittajat korostavat myös terveydenhoitohenkilöstön asenteiden merkitystä. Suosituksissaan he korostavatkin sitä, että interventiot – rekrytointikampanjat, viestintä, tapahtumat – pitäisi kohdistaa tulevan urheilijan tai liikkujan lähipiiriin haastamalla mukaan koko perhe. Myös terveydenhoitohenkilökunnan tulisi aktiivisesti ohjata ihmisiä mukaan veteraaniurheiluun. Ja urheilemiseen liittyviä monenlaisia merkityksiä ei saa unohtaa, koska sieltä löytyvät lopulta ne yksilölliset syyt harrastamiselle.\nErilainen tapa vanheta: rakasta urheilemista ’Rakkaudesta urheiluun’ avautuu näiden kolmen tekstin kautta moninaisiksi merkityksiksi, joissa varsinkin oman lajin harjoitteluun ja kilpailuun kuuluvat seikat taitojen parantamisesta tärkeisiin kokemuksiin, toimintakyvyn ylläpitämisestä sosiaalisiin suhteisiin asti ovat kaikki tärkeitä tekijöitä. Niistä muodostuu myös se ’erilainen tapa vanheta’, joka on kirjan pääotsikko.\nArtikkeleiden pohjalta tiedetään nyt paremmin se, miksi tietty, paljon liikuntaa ja urheilua harrastava aikuisten ryhmä liikkuu. Tätä tietämystä kannattaisi käyttää hyväksi houkuteltaessa lisää aktiiviliikkujia tai uusia veteraaniurheilijoita toimintaan mukaan. Tiedosta on varmasti hyötyä myös liikunta- ja urheiluharrastukseen sitouttamisessa – liikunnasta ja urheilusta kannattaa tuoda esiin sen monenlaiset merkitykset.\nKyse ei ole vain terveydestä ja kunnosta, vaan kokemuksellisuudesta, tärkeistä sosiaalisista siteistä ja laaja-alaisesta toimintakyvystä. On myös muistettava, että erilaiset liikunta- ja urheilulajit avaavat erilaiset kokemus- ja merkitysmaailmat harrastajalleen. Liikunnan ja urheilun maailma on rikas, jos sen vain osaa löytää. Veteraaniurheilijat ovat sen löytäneet, nyt on muiden vuoro ottaa heidän tavastaan mallia.\nVeteraaniurheilijat rakastavat urheilemista – liikunnan harrastajienkin kannattaisi opetella rakastamaan liikuntaa ja kaikkea sitä, minkä se tuo tullessaan.\nSUORITUSKYKY JA TERVEYS\nHarri Suominen ja Christer Sundqvist\nLiikuntafysiologian professori Antti Mero perehdyttää meidät veteraaniurheilijan harjoittelun ja suorituskyvyn fysiologisiin sekä valmennusopillisiin perusteisiin. Jotkut veteraaniurheilijat ovat hankkineet hyvän suoritustekniikan jo lapsena ja nuorena. He ovat todenneet miten todenperäinen on sanonta ”minkä nuorena oppii sen vanhana taitaa”. Jotkut joutuvat veteraani-iässä panostamaan aivan erityisesti suoritustaidon kehittämiseen. Ikääntymisen myötä lihaksistossa tapahtuvia epäedullisia rakenteellisia muutoksia voidaan vastustaa tarkoituksenmukaisilla ja tehokkailla harjoituksilla sekä nauttimalla proteiinipitoista ravintoa. Nopeus on vahvasti perityvä ominaisuus, jota jossain määrin voi lajinomaisella harjoittelulla kehittää ja varsinkin ylläpitää veteraani-ikäisenäkin. Perus-, nopeus- ja maksimikestävyyden kehittäminen ja ylläpito vaatii sinnikästä harjoittelua, jossa järkytetään riittävissä määrin elimistön tasapainoa ja saadaan siten kehitystä aikaan. Notkeusharjoituksilla voidaan estää ikääntymisestä johtuvia notkeuden ja liikkuvuuden muutoksia.\nProfessori Harri Suominen pohtii omassa artikkelissaan ikääntyvän urheilijan suorituskyvyssä tapahtuvia muutoksia. Urheilu tarjoaa mielenkiintoisen näkökulman vanhenemisen, toimintakyvyn ja terveyden välisten yhteyksien tarkasteluun. Vanhenemisen vaikutusta tarkastellaan yleisurheilun juoksu-, hyppy- ja heittolajien ennätystuloksia ja niiden taustalla olevia tekijöitä eri ikäryhmissä analysoimalla. Juoksunopeus hidastuu suhteellisen suoraviivaisesti 80 vuoden ikään asti miehillä (keskimäärin noin 0.6-0.8 % vuodessa riippuen matkan pituudesta) ja 75 vuoden ikään asti naisilla (0.7-1.0 % vuodessa). Tulokset heikkenevät tämän jälkeen selvästi. Aitajuoksussa vanhempiin ikäsarjoihin siirryttäessä juoksumatkaa ja aitojen välistä etäisyyttä lyhennetään ja aitojen korkeutta alennetaan. Laji on tämänkin jälkeen edelleen vaativa, mutta parhaat aitajuoksijat suoriutuvat siitä melko vaivattomasti normaalilla aitomistekniikalla ja kolmen väliaskeleen rytmillä. Maratonjuoksu on ääriesimerkki kestävyyslajista, jossa säännöllisellä harjoittelulla ja kilpailemisella ylletään ikääntyneinäkin erinomaisiin tuloksiin. Korkeushypyssä tulokset heikkenevät jyrkemmin kuin pikajuoksuissa, eli jo keski-iässä tapahtuu noin 0.9 % heikentyminen tulostasossa vuotta kohti ja tulostason heikentyminen etenee suoraviivaisemmin koko ikä-alueella. Tähän on osittain syynä se, että korkeushyppy on vähemmän harrastettu laji ja aitajuoksun tapaan suorituksena monimutkaisempi ja haavoittuvampi vanhenemiselle kuin pikajuoksu. Yleisurheilun heittolajeissa ennätystulokset näyttävät heikkenevän iän myötä vielä selvemmin kuin juoksu- ja hyppylajeissa. Vanhenemiseen liittyvät muutokset voivat yksilötasolla olla kuitenkin huomattavasti vähäisempiä. Eri ikäsarjojen ennätystuloksiin vaikuttavat edelleen ikäpolvien väliset erot lajitekniikassa sekä harjoittelun määrässä ja laadussa. On todennäköistä, että sekä perimällä että lapsuus- ja nuoruusiässä harrastetulla liikunnalla ja opituilla liikuntataidoilla on huomattava merkitys aikuisiän ja vanhuuden huippusuoritusten kannalta. Motivoituneet urheilijat toimivat tiennäyttäjinä edistäessään elintapoja, joiden myötävaikutuksella yhä useammat ihmiset voisivat elää pitemmän ajan terveinä ja toimintakykyisinä. Veteraaniurheilu voi karsia turhia pelkoja ja ennakkoluuloja ikääntyvien ihmisten liikunnasta ja näin osaltaan auttaa yhteiskuntaa vastaamaan väestön ikääntymisen tuomiin haasteisiin.\nPsykologi Matti Orava käsittelee urheilusuoritukseen vaikuttavia psyykkisiä tekijöitä ja tarkastelee niitä tekijöitä mitkä vaikuttavat urheilijan onnistumiseen suorituksessaan. Urheilijan psyykkiseen valmennukseen kuuluu mm. ongelmien hoitaminen (kohtuuton jännittäminen), psyykkisten taitojen opettaminen (rentoutuminen, mielikuvaharjoittelu, keskittyminen, suggestio, oikeanlainen sisäinen puhe) ja psyykkistä hyvinvointia tukevat toimenpiteet (ryhmän sisäiset suhteet, ihmissuhteet, johtaminen, perhe). Urheilijan olisi opittava tunnistamaan omat kohtuuttoman ankarat uskomukset ja itsetuntoa heikentävät ajatteluvirheet. Kokeneemmat urheilijat ovat esim. oppineet rakentamaan päivän kuntonsa mm. erilaisten rutiinien avulla. Psykologin näkökulmasta katsottuna Orava pitää urheiluharrastuksen lukuisia ja monitasoisia vaikutuksia erityisesti psyykkiseen hyvinvointiin kaikkein arvokkaimpana vaikka tärkeää on muistaa, että fyysisen ja psyykkisen hyvinvoinnin erottelu on keinotekoista.\nLiikuntalääketieteen professori Urho Kujala löytää kilpaurheilutyyppisen liikunnan vaikutuksesta terveyteen sekä myönteisiä että kielteisiä tekijöitä. Tiedetään, että esim. kestävyysliikuntaa harrastavilla entisillä kilpaurheilijoilla tai veteraaniurheilijoilla sairauksien riskitekijät ja eliniän odote ovat erittäin suotuisia. Heillä esiintyi harvemmin esim. sepelvaltimosairauksia ja urheilijoilla on alentunut riski sairastua keuhkosyöpään. Toisaalta tiedetään, että aiemmin liikuntaa harrastamattomalla äkillinen raskaan liikunnan aloitus aiheuttaa lisääntyneen äkkikuoleman riskin liikunnan aikana ja sen jälkeen. Dopingin käyttö on terveysongelma ja kilpaurheilumuotojen kirjo on muuttunut yhä vauhdikkaammaksi altistaen näin vakavillekin vammoille. Urheiluvammoja sattuu paljon, mutta ne ovat onneksi yleensä lieviä. Rasitusvammoja syntyy yleisimmin, jos liikunta on yksipuolista ja liikunnan määrä lisääntyy liian nopeasti niin, ettei elimistö ehdi sopeutua kuormitukseen. Pelottavin urheilun aiheuttama komplikaatio on äkkikuolema (onneksi harvinainen!). Liikunta voi olla äkkikuolemalle altistava tekijä sairauden vuoksi kuolemanvaaralle alttiilla henkilöillä. Oikein toteutettuna liikunta tai urheilu voi toimia lääkkeenä ja ennaltaehkäistä sairauksilta.\nTohtori Christer Sundqvist tarkastelee veteraaniurheilijan ravintoa kokonaisuutena, jossa saadaan sopiva määrä energiaa ja riittävästi tarvittavia ravintoaineita. Kirjoituksessa käydään läpi optimaaliset ravintoaineet hiilihydraattien, proteiinien ja rasvojen osalta. Vitamiinit, kivennäis- ja hivenaineet käydään läpi lukuisin esimerkein. Aterioiden suunnittelu ja rytmitys tehostavat harjoittelua ja palautumista. Ravintolisien suhteen korostetaan terveen maalaisjärjen käyttöä. Hedelmien monipuolinen käyttö tuodaan artikkelissa esille esimerkkinä miten veteraaniurheilija voi vaivattomasti parantaa ruokavalionsa laatua.\nVeteraaniurheilija Jorma Manninen kertoo miten hän on löytänyt liikunnasta elämäntavan. Pesäpallon kautta Manninen siirtyi jo varhaisessa vaiheessa pikajuoksun pariin. Menestyksen siivittämänä Manninen eteni armeijavuosien kautta yleiseen sarjaan. Pikajuoksijan ura sai kuitenkin jäädä lepäämään useiksi vuosiksi hänen isänsä menehdyttyä nuorena ja perhettä kohtaan tuntemiensa velvollisuuksien viedessä silloin voiton. Valmennuksen ohella Manninen harjoitteli koko ajan määrätietoisesti itsekin ja hänen aktiivinen siirtyminen veteraaniurheiluun soi meille veteraaniurheilua arvostaville paljon iloa. Parhaimpina tuloksinaan Manninen pitää vuonna 2007 juoksemiaan aikoja 7.99 ja 12.50. Ne olivat samalla silloisia uusia maailmanennätyksiä 60 ja 100 metrillä. Saavutuksista ylitse muiden hän nostaa Riccionen (2007) ja Lahden (2009) maailmanmestaruudet.\nYhteiskunta on yhtä terve kuin kaikki sen jäsenet. Sanotaan että lapsi on terve kun se leikkii. Voisi kenties sanoa, että aikuinen on terve kun se urheilee. Ehkäpä koko yhteiskunnankin terveys on yhteydessä meidän kaikkien mahdollisuuteemme harjoittaa leikkiä ja urheilua.\nJoitakin sukupolvia sitten yleisurheilu oli terveen valkoisen nuoren varakkaan miehen harrastus. Lukuisat rajoitteet ehkäisivät muun muassa naisia, lapsia, vanhuksia, ammattityöväestöä, tummaihoisia ihmisiä tai vammaisia ihmisiä harjoittamasta yleisurheilua.\nAmatööriurheilusäädöksissä lueteltiin vielä 1900-luvun alussa yksilöidysti erilaiset ammattikunnat, joiden piiriin kuuluneeet ihmiset eivät voineet kilpailla amatöörien yleisurheilukilpailuissa. Näihin kuului enemmistö maailman väestöä, mukaan lukien ruumiillisen työn harjoittajat.\nNaisten yleisurheilua pidettiin useimmissa olympialiikkeen maissa säädyttömänä vielä 1900-luvun jälkimmäiselläkin puoliskolla. Sukupuoleen, rotuun tai vammaisuuteen sidoksissa olevien suorien kieltojen ohella sosiaalista häpeäntuntoa onkin levitetty tehokkaasti myös piilotetummin.\nYleinen ilmapiiri opiskeluiän ylittänyttä aikuisurheilijaa kohtaan on vasta viime vuosikymmeninä vapautunut. Merkittävin sosiaalisen häpeän murtaja on ollut 1970-luvulla syntynyt hölkkäinnostus, joka mahdollisti aikuisikäisen ihmisen harjoittamaan juoksua yleisellä paikalla vailla häpeäntuntoa.\nHölkkäinnostuksen kanssa samanaikaisesti on kehittynyt myös aikuisurheilu tai veteraaniurheilu – molempia nimityksiä suomen kielessä käytetään. Sen piirissä täysikäisen miehen tai naisen on ollut aiempaa helpompaa ylittää myös urheilukenttää ympäröivä nuoruuden raja-aita.\nKaikille vapaa urheilu. Yleisurheilu on perustava liikuntamuoto. Hekin meistä jotka eivät elinpiirissään kohtaa vettä eivätkä opi uimaan, ja hekin jotka eivät asuinseudullaan kohtaa lunta eivätkä opi hiihtämään, oppivat yleisurheilun neljä perustaitoa – juoksemisen, kävelemisen, hyppäämisen ja heittämisen.\nMiten onkaan niin merkillisesti, että meitä aikuisia tarvitsee opettaa uudelleen näihin taitoihin? Jossakin vaiheessa me unohdamme nämä taidot. Oikeammin jokin painostaa meitä luopumaan näistä taidoista. … Tunnemme sosiaalista häpeää, olisimmehan "lapsellisia", emme kehtaa.\n2000-luvun suuri muutos aikuisikäisten liikunnassa ovat Aikuisten yleisurheilukoulut. Ne opettavat meille sen mitä unohdimme, sen mikä on liian "lapsellista" meille vakavastiotettaville aikuisille. Vaivihkaa ne palauttavat mieleemme sen mikä tuottaa meille iloa – vapaan leikin ja urheilemisen.\nYleisurheilun kantasana länsinaapurimme kielessä on 'fri-idrott' ja itänaapurimme kielessä ´legkaja atletika'. Näiden termien kirjaimellinen merkitys ja eräs varhainen suomennoskin on 'vapaaurheilu'.\nYleisurheilu voi parhaimmillaan olla vapaaurheilua. Se voi vapauttaa ahtaaseen aikuisen rooliinsa monin näkymättömin sitein sidotun ihmisen tuntemaan lähemmin oman ruumiillisuutensa ja toteuttamaan sisäistä vapaana kirmaavaa lastaan – iloitsemaan leikistä ja urheilusta.\nEnnen kaikkea yleisurheilu voi olla meille kaikille vapaata urheilua. Olemme yksi ihmisryhmä kerrallaan oppineet, ettei urheilemisen tarvitse olla rajoitettua vain jollekin tietylle ihmisryhmälle tietyssä lyhyessä vaiheessa omaa elämänkaartaan.\nAikuisten yleisurheilukoulu. Suomen Veteraaniurheiluliiton 40-vuotiskirjaan on sisällytetty osasto, missä esitellään onnistuneita käytäntöjä ja hahmotellaan tulevaisuutta urheilemisen ilon mahdollistamiseksi osana koko ihmisen elämänkaarta.\nKyösti Poutiainen Helsingin Kisa-Veikoista (HKV) ja Alpo Pirttinen Jyväskylän Kenttäurheilijoista (JKU) ovat 1940-luvulla syntyneitä hyväkuntoisia suomalaisia miehiä, jotka kertovat omakohtaisesti organisoimistaan Aikuisten yleisurheilukouluista.\nPoutiainen on suorittanut kirjaa varten haastattelututkimuksen, missä hän esittelee suuren suosion saaneen HKV:n Aikuisten yleisurheilukoulun jäsenien kokemusmaailmaa. Pirttinen kuvaa miten JKU organisoi oman Aikuisten yleisurheilukoulunsa jäsentensä toiveita kunnioittavalla tavalla.\nPidän mahdollisena, toivon niin toteutuvan ja uskon todennäköiseksi, että Aikuisten yleisurheilukoulu voi merkitä hyppäystä uudenlaiseen tapaan ymmärtää kilpaurheilu. Penkkiurheilu ja kuntoliikunta ovat yhä enemmän eriytyneet toisistaan. Siksi tarvitaan jotakin niitä yhdistävää.\nMM-kilpailut kaikille. Veteraanien maailmanmestaruuskilpailut Lahdessa vuonna 2009 muistetaan tiedotuksellisena läpimurtona. Varttuneiden ihmisten kilpaurheilu sai nyt suomalaisissa viestimissä ennennäkemättömän aseman.\nUrheilullisesti MM-kilpailut olivat myös ennenkokematon menestys. Suomen joukkue voitti ensi kerran yleisurheilun arvokilpailuiden mitalitilaston. Muistan kuinka itselläni oli kunnia tämän varmistuttua ilmoittaa se tiedoksi Suomen Veteraaniurheiluliiton puheenjohtajalle Kunto Viirulle.\nMM-kilpailuiden urheilullinen menestys oli mahdollista vain siksi, että kilpaurheilu ymmärrettiin laajaksi kansanliikkeeksi. MM-kilpailuihin ei ollut tulosrajoihin tai maakiintiöihin perustuvia osallistumisrajoitteita, vaan ne olivat vapaat osallistua kaikelle kansalle.\nSuomen joukkue oli Lahden MM-kilpailuissa ylivoimaisesti suurin ja onnistui parhaiten innostamaan koko kansan osallistumaan MM-kilpailuihin, niin maratonjuoksuun, kävelyyn, painonheittoon, seiväshyppyyn, kuin yli 80-vuotiaiden viestinjuoksujoukkeisiin saakka.\nLahden MM-organisaation ytimessä toimineet Vesa Harmaakorpi ja Virpi Hurri kuvaavat kirjoituksessaan, millä tavoin MM-kilpailuiden näkyvyyttä pitkäjänteisesti rakennettiin. Urheilukirjailija Matti Hannuksen katsaus taustoittaa hyvin veteraanien MM-kilpailuiden historiaa.\nAikuisten oikeata aitoa iloa. Eräiden yhteiskunnallisten näkemysten mukaan elämme spektaakkelin aikakautta. Jälkimodernissa yhteiskunnassa yhä useammin simulaatio korvaa itsekoetun. Tämä koetaan yhä useammin ongelmalliseksi. Penkkiurheilun eriytyminen itseharjoitetusta kuntoliikunnasta on eräs ongelmista.\nVeteraaniurheilu on mielenkiintoinen ilmiö. Siinä on yhtä aikaa jotakin aivan uutta ja jotakin hyvin vanhaa. Kulttuuriantropologi Margaret Mead kirjoittaa, kuinka historiallinen kehitys toteutuu yhden sukupolven yli hypäten. Lastenlapsi itsenäistyessään vanhemmistaan palaa isovanhempiensa arvomaailmaan.\nJälkimodernissa yhteiskunnassammekin usein tiedostamattamme palaamme esimoderniin. Se mikä ensikatsomalta näyttäytyy aivan uutena ilmiönä, onkin tarkkaan katsoen uudelleenmuotoiltua traditiota.\nJotakin aivan uutta ja jotakin hyvin vanhaa tarvitaan tulevaisuudessakin, koska molemmat ovat osa elämänkaartamme sekä yksilöinä että yhteiskuntana. Pentti Pönkkö hahmottelee artikkelissaan millaisen roolin 2000-luvun urheiluseurat ja kunnat voisivat ottaa aikuisliikunnan edistämiseksi. Jaakko Heikkinen muistuttaa meitä hauskasti miten hienot ajatuksemme arjen tasolla todellistuvat.\nTämän osaston pisin ja syvin kirjoitus on 70-vuotiaan Inkeri Fältin käsialaa. Siinä moninkertainen veteraanien maailmanmestari kertoo naisten oman urheiluseuran Kuopion Vipinän syntymä- ja kehitysvuosien tarinan. Tämä tarina on tosi ja se sisältää aikuisten oikeata aitoa urheilun iloa.\nSuomen Veteraaniurheiluliitto (SVU) on 40-vuotisen taipaleensa aikana vahvistanut ja monipuolistanut merkittävästi kansallista liikuntakulttuuriamme. Veteraani-ikäiset urheilijat ovat päässeet tasavertaisesti nuorempien ikäluokkien rinnalla järjestäytyneen liikunta- ja urheilutoiminnan piiriin. SVU:n ennakkoasenteita murtava toiminta on saanut laajan hyväksynnän urheiluelämän ja koko yhteiskuntamme piirissä. Tämän on mahdollistanut liiton aktiivinen, pitkäjänteinen ja päämäärätietoinen järjestötyö.\nSVU PÄHKINÄNKUORESSA kuvaa neljän artikkelin kautta veteraaniyleisurheilun ja SVU:n kehitystä. Samalla pohditaan veteraaniyleisurheilun ja SVU:n roolia osana liikuntakulttuuria. Viimeisessä artikkelissa luodaan katseet vahvasti myös tulevaisuuteen.\nSVU:n kunniapuheenjohtajan Kunto Viirun artikkeli, Veteraaniurheilu luonnillisena osana liikuntakulttuuria, käsittelee sitä, miten yleisurheilu on kehittynyt 1800-luvun alkupuoliskolta alkaen tämän päivän kaikkien ikäluokkien harrastamaksi urheilumuodoksi. Samalla kuvataan veteraaniyleisurheilun kansallista kehityspolkua ja SVU:n kehittymistä kansainväliseksi toimijaksi ja menestyjäksi. Artikkelissa paneudutaan mm. siihen, miten SVU ja Suomen Urheiluliitto (SUL) toteuttavat ja voisivat toteuttaa yhteistoimintaa solmimansa yhteistyösopimuksen mukaisesti. Artikkelissaan Viiru pohtii sitä kuinka lajitoimintaa voitaisiin kehittää niin, että se hyödyttää koko yleisurheiluperhettämme sekä koko yhteiskuntaa.\nRiitta Kosken artikkelissa, Veteraaniurheilun organisoituminen ja SVU:n toiminnan kasvu, kuvataan SVU:n toiminnan ja järjestörakenteen kehittymistä. Koski tuo esille sen, miten veteraaniurheilutoiminta on maassamme juurtunut ja voimistunut neljän vuosikymmenen aikana. Artikkelissa kuvataan myös miten SVU on panostanut kunto- ja terveysliikuntaan.\nVeteraaniurheilussa toiminnan eettisyys ja arvot ovat korostetussa asemassa. Tämän Kunto Viiru tuo selkeästi esille artikkelissaan SVU:n toiminnan eettisyys ja arvot. Viiru painottaa, että vilpille ja epäurheilijamaisuudelle ei saa antaa sijaa toiminnassa, joka perustuu täydellisesti urheilun reilun pelin henkeen.\nSVU:n puheenjohtaja Pia Kemppainen-Kajola viitoittaa artikkelissaan, SVU suuressa aallossa, liiton tulevaisuutta, unohtamatta sitä mistä nykyhetkeen on tultu.\nTämän kirjoitti Christer Sundqvist kello 09:54\nAvainsanat: kirjat, liikunta, terveys


Lukuisa: Kesäkuussa luettua\nOnneksi ehdin kesäkuussa lukea hieman paremmin mitä kevään aikana! Työ vei voimia etenkin kesäkuun pari ensimmäistä viikkoa, mutta nyt tuntuu, että jaksan aina kotiin päästyäni muutakin kuin vain löhötä sohvalla. Eihän tässä olekaan enää kuin puolet jäljellä: ensin kaksi viikkoa, sitten viikon loma, koska työpaikkani on silloin kiinni, ja toiset kaksi viikkoa. Eli juuri kun olen tottunut työhöni ja uudenlaiseen rytmiin, se pian loppuukin. No, paikasta jää silti varmasti mukavat muistot, sillä olen pitänyt siellä työskentelystä todella paljon.\nAi niin, ketä kiinnostaa ne kesäkuun luetut kirjat?\nKuukauden kohokohta oli tietysti Jalkasen ja Pudaksen hieno Rivien välissä. Romaaneista puolestaan pidin eniten Semplen Missä olet, Bernadettesta?. Flynnin Kiltti tyttö oli pieni pettymys ja Johanssonin Laurasta taas en oikein perustanut ollenkaan. Olipahan ainakin vaihtelua!\nHeinäkuussa suunnittelen lukevani ainakin yhden sarjakuvan (ei liene ylläri, että minkä...), erään kehutun kotimaisen kirjan ja yhden suosikkikirjailijani kirjan. Lisäksi ajattelin laittaa palkan palamaan ja tilata muutaman himoitsemani kirjan ihan omaksi asti!\nLuettuja sivuja kertyi yhteensä 1158 eli keskiarvoksi tästä saadaan 290 sivua per kirja.\nLähettänyt Laura / Lukuisa klo 19.36\nsonja/lukuhetket 10.7.2013 22.20\nMinullakin odottelisi tuo Bernadette kaapissa, mutta mistäköhän sitä lukuaikaa saisi. Heinäkuu olisi tarkoitus viettää suosikkikirjailijoideni matkassa ja kun Irving, Verdon ja Fagerholm tuppaavat kirjoittamaan aikamoisia tiiliskiviä niin en tiedä jääkö muille lukukokemuksille edes aikaa...\nLaura / Lukuisa 20.7.2013 16.38\nMinun heinäkuuni on mennyt ihan blogimaailmasta pimennossa, kun täällä "oikeassa elämässä" on nyt tapahtunut kaikenlaista. Lukuaikaakin on siis ollut hyvin vähän eivätkä nuo heinäkuun lukusuunnitelmani ole oikein toteutuneet. No, onneksi kirjat eivät katoa minnekään :) Sinulla on aina hauskoja teemakuukausia!


Kysymyksiä ja Vastauksia -sivu\nKirjanpito-ohjelma huomioi projektit, osastot, kustannuspaikat jne.. Ohjelman mukautuu hyvin kyseessä on\nsuuri yritys, PK, yhteisö, tilitoimisto tai mikroyritys kirjanpito.\nTiliotteet ja viitetiedot voi tuoda pankkiaineineistosta - säästyy aikaa kun kaikkea ei tarvitse käsin syöttää. Ohjelma lukee erilaisia pankkiaineistoja (OP, Nordea, Danske, SP, ym.) ja myös esim. PayPal, Stripe, eTasku, jne.\nSuunnitteilla yrityksen kirjanpito itse? Jos tarkoitus on ylläpitää esim. pienyrityksen kirjanpito ohjelma tarkistaa vientien ja tilikartan oikeellisuuden, joten näppäilyvirheet voidaan jälkeenpäin eliminoida. Jos herää kysymyksiä puhelinneuvonta on maksutonta.\nKirjanpidosta voidaan laskea kaikki arvonlisävero -viennit ja laskea kuukausi- jne. -veroilmoituksen tiedot. Ohjelma huomio brutto- tai nettoperiaatteella syötetyt viennit ja erittelee kuvaruutuun tai paperille ALV-tilisaldot prosentteineen. Bruttoviennit voidaan myös erikseen muuntaa nettovienneiksi yksi tai useampi vienti kerrallaan.\nTulosteet: päiväkirja, pääkirja, tileittäin, kassavirtalaskelma, tuloslaskelma & tase (OY, KY, Ammatinharjoittaja, Taloyhtiö, Maa- ja Metsätalous, Ry/Yhdistys) voimassa olevan asetuksen mukaan, tase- ja tilierittely. Veroilmoituslomakkeet 60, 61A, 61B, 6U, 6C, 6B, 6A, 5, 4, 2.\nTositteet voi myös helposti kuvata kännykällä kirjanpitoon. Esimerkki täällä.\nTulosteita voi myös vapaasti muokata. Kaikki tulosteet & laskelmat voidaan rajoittaa koskemaan vain tiettyä aikaväliä (esim. tilikausi), tilejä tai ottamaan huomioon vain tietyt viennit, jne.. Tilinpäätös, tuloslaskelmat ja taseet saadaan tulostettua myös rinnakkain, jotta voidaan vertailla edellisiä kausia. Ns. juokseva kirjanpito toimii hyvin.\nEsimerkki miten bruttoviennit jaetaan netto- ja alv-osuuteen.\nEsimerkki miten rakentamispalveluiden käänteinen alv otetaan huomioon.


Sanexpo Ky - Kotipalvelua ihmiseltä ihmiselle Lohjan alueella\nKotipalvelua ihmiseltä ihmiselle\nSoita 040 708 1896\nSanexpo kotipalvelu ikäihmisille ja muille apua tarvitseville\nHei, olen Annika Laine ja tarjoan yritykseni Sanexpon kautta laadukkaita ja monipuolisia kotiapupalveluita Lohjan alueella. Asiakkaitani ovat ikäihmiset sekä kaikenikäiset muut yksityishenkilöt, jotka tarvitsevat apua arkeensa.\nMinulle on tärkeää kohdata ihminen ihmisenä ja pyrkiä vastaamaan jokaisen asiakkaan yksilölliseen auttamiseen parhaalla mahdollisella tavalla. Tarjoan veloituksetonta kartoituskäyntiä luonasi, jolloin käyn kanssasi läpi palvelutarpeesi sekä kuuntelen mahdolliset erityistoiveesi.\nPalveluni sinulle tai läheisellesi\nTarjoan apua yksittäisenä palveluna tai isompina palvelukokonaisuuksina tarpeesi mukaan. Voit tilata minulta esimerkiksi pelkän ruuanlaittopalvelun tai valmistan päiväaterian sinulle kotisi siivouksen yhteydessä.\nKauppa- ja apteekkikäynnit sekä muu asiointiapu.\nToimin saattajana esimerkiksi kampaamo- tai parturikäynnillä.\nEsimerkiksi siivoustyön yhteydessä tai erikseen tilattuna palveluna.\nKaikki kodin perussiivoustyöt sekä ikkunoiden, lieden ja saunan pesut.\nPyykin pesu, silitys, mankelointi ja verhojen ripustus.\nKevyet puutarhan ylläpitotyöt mm. nurmikon leikkuut ja kesäkukkien istutukset.\nKevyet lumityöt käsikolalla ja lapiolla tehden.\nVirkistystä ja seuraa – vaikka yhteisen kahvihetken muodossa asiakkaan luona.\nPerustuntihinta ma-pe 8-16\nTuntihinta muina aikoina\nKaikki työt tuntiveloituksena. Minimikäyntiaika kaikissa palveluissa 0,5 h.\nTöiden suoritus perustuntihinnalla arkisin klo 8-16 välillä. Muina aikoina työskentely erillisen sopimuksen mukaan korotetulla tuntihinnalla.\nVeloitan kilometrikorvauksen kaikista yli 10 matkoista (lähtöpaikka Kuuselankuja 2, 08150 Lohja), poikkeuksena Lohjansaaren alue, jonka alueella ei kilometriveloitusta.\nTiesithän, että sinulla on oikeus saada kotitalousvähennystä ostamistasi vähennyskelpoisista kotitaloustyön palveluistani. Vähennys hyvitetään sinulle henkilökohtaisessa verotuksessa.\nKotitalousvähennyksen voi saada myös kotipalveluja esimerkiksi vanhemmilleen tai isovanhemmilleen ostava omainen. Kotitalousvähennyksen saajan on maksettava itse kustannukset. Lisätietoa saat vero.fi-sivuilta.\n040 708 1896\nAsiakaskäyntieni aikana en pysty aina vastaamaan puhelimeen. Jätäthän soittopyynnön vastaajaani, niin soitan sinulle takaisin.\n© 2022 Sanexpo Ky


Vastauksen tähän kysymykseen jakoi Dj_God 15 heinäkuu 2016, 04:35\nLaita asiasta yksityisviestiä Palstatiimille ja anna heille tarkempi kuvaus asiasta. Laita yksityisviestiin mukaan myös asiakasnumerosi, jonka löydät esim. laskusta.\nHei kiitos paljon, oon opiskelija joten varaa ei todellakaa oo yhtään ylimääräiseen.\nOletko varma, ettet ole tilannut? Oletko esim. vuosi sitten kävellyt Elisan/Saunalahden pisteen ohi ja jutellut myyjän kanssa? Myyjä on saanut suositeltua sinut vaihtamaan puhelinliittymän ja sitten kehunut Elisa viihdettä samalla? Ei myyjä tee tilausta ilman, että suostut. Vai onko myyjä esim. katsonut sinun kanssasi laajakaista-asioita?\nEsim. myyjä on saattanut antaa sinulle 2kk ilmaiseksi, mutta sinä itse allekirjoitat sopparit.\nPuhut toisaalta, ettet ole tilannut viihdettä, mutta taas vastaat omistavasi laitteen. Olisiko laite tuo Elisan toimittama viihteen digiboksi? Vai onko kyseessä esim. puhelin tai tabletti?\nElisa ei päänsääntöisesti irtisano määräaikaista sopparia kuin painavista syistä ja esim. Elisa Viihde on aina 24kk soppari. Modeaattorit voivat kurkata asioita sinun asiakastiedoilla tai voit Omasta Elisasta tarkistaa nykyiset sopparit. Sieltä pitäisi selvitä Elisan kanssa tekemäsi sopparit. Ja jos Elisa irtisanoo ennenaikaisesti sopparin eli ennenkuin 24kk sopimusaika täyteen, niin he todennäköisesti haluavat kaikki saamasi laitteet takaisin. Eli mahdollisen modeemin ja digiboksin, ne on 24kk jälkeen sinun omaisuuttasi.


Viewing 15 posts - 1,111 through 1,125 (of 1,237 total)\n← 1 2 3 … 74 75 76 … 81 82 83 →\n1.10.2021 at 17:02 #290407 Ilmoita asiaton viesti\nTakis: Pinkissä kirjassa on paljon kaikenlaista mielenkiintoista asiaa, jota ei ole täällä vähään aikaan käsitelty. Kirjahan on suhteellisen pitkäkin. Ostin aikoinaan omani käytettynä huutonetistä, mutta se on tainnut lentää roskikseen jossain vaiheessa. Voit yrittää löytää sen jostain divarista käytettynä, suosittelen.\n1.10.2021 at 17:28 #290408 Ilmoita asiaton viesti\n#romantic datenight ja kuuluisa chichensalad 21.5.2021\n25.5.2021 ”Man tried to set me up, that I would have scrathed his arm by my nails. I went to ladies room. Those marks DO NOT come from my nails. He was prison in Tel Aviv, Israel, and I dont´t know why. Total fake and fool”\nJostain syystä näillä Johannan deiteillä ja miehillä on kova tarve vahingoittaa itseään. Löihän ex-aviomieskin itseään Johannan mukaan viinipullolla päähän ja nauroi vielä demonisesti päälle.\nKäräjäoikeus ei uskonut, eikä niitäkään naurattanut.\n1.10.2021 at 17:39 #290409 Ilmoita asiaton viesti\nNo mutta namskis, mikä kana”salaatti”!!🤣 Pari perunaa ja jotain valkoista liejua, ynnä 200g leivitettyä uppopaistokanaa.. Majoneesit vielä päälle. Ei ihme, että on laihtunut noin räjähdysmäisesti!\n1.10.2021 at 17:42 #290410 Ilmoita asiaton viesti\n(Paitsi, että tarkemmin silmättynä ei edes mitään perunoita, vaan jotain pippelikääryleen näköisiä..😱)\n1.10.2021 at 18:11 #290411 Ilmoita asiaton viesti\nLueskelin monta sivua tässä iltapäivän ratoksi, tack alla. On se klamyyrielämä karua menoa. Vauhdikkaita käänteitä riittää edelleenkin, joskin toki railakkaampaa menoa hidastaa pelkästään hoviväen puute solnaisissa maisemissa.\nSosiaalin takia pitää JTukn ainakin yrittää esittää, että hommat hallussa, joskin yölliset somepaasaukset antavat aihetta olettaa, että ihan ei nyt ole ainakaan päivärytmi kohdallaan. Virvokkeitakin on voitu nautiskella. Ilmeisesti kaikki valuu sormista suoraan näppiksellä juuri senhetkisissä tiloissa ja fiiliksissä eikä hän siksi edes ajasta julkaisujaan.\nYksityiskeikkaa pukkaa? Uskoisko. Millähän odotuksin tilaajat ovat? Dildobingoa vai evankeliointia? Laulubiiseistä kiinnostuneen täytyy olla vähintään puolikuuro. Muusta kiinnostuneen? No – maailmaan mahtuu.\n1.10.2021 at 18:12 #290412 Ilmoita asiaton viesti\nAlcosprii, mutta eihän Johanna väittänyt siinä olevan chicken salad vaan kertoi sen olevan chichen saladia, joka on glamourimpi versio kanasalaatista, eli chic hen salad, joka voi olla joko neitolintusalaattia tai naarashummerisalaattia. Ihan eri asia! 😉\n”Perunat” ovat ehkäpä artisokka- tai koisorullia. Jotain sellaista ja ”uppopaistettukin” lienee vain maustepinnoitetta chichenin päällä 😉 Mutta salaatti tuo kyllä ei ole.\n1.10.2021 at 18:18 #290413 Ilmoita asiaton viesti\nOnks se ihan oikeasti Tallinassa nyt? Mopin piti pysyä ”hyvällä hoidolla hyvänä 7kk ” (eli helmik.-22 asti). Vellin lompsa on taas levinnyt.\n” This mommy looks nice now for the weekend & Isabelle’s Birthday 🥳 💜💝 Hair: Casabella juuksestuudio, Tallinn. 🍭 Candy colour pullover: LoveShackFancy 🎀 Blond tyviväri taas takaisin ja hiusten huolto 😘 Ihanaa vkloppua kaikille! 💜”\n1.10.2021 at 18:29 #290414 Ilmoita asiaton viesti\nKiva alien-pää. Kuinka humalassa pitää olla ettei tajua kuinka naurettavalta tuo kuvamuokkaus näyttää…\n1.10.2021 at 18:29 #290415 Ilmoita asiaton viesti\nÄM: Jospa se hyvä hoito on jäänyt vähemmälle?\nMutta olisiko candy colour pullover vielä käyttökunnossa? Mitenkähän silmämeikki tehdään tuon neuleen kanssa?\n1.10.2021 at 18:39 #290416 Ilmoita asiaton viesti\nJuuri kun luulin, että sellaisia ihmisiä, joiden otsa on yhtä pitkä kuin muu pää yhteensä, on vain fiktiivisinä hahmoina elokuvissa, erehdyin.\nOli hiuspäivityskuva otettu sitten missä onkaan, niin toivottavasti siellä on asiat kunnossa. Tuo kattoa kannatteleva tolppa on hieman huolestuttavassa asennossa suhteessa kaikkeen muuhun kiinteään tai irtonaiseen samassa tilassa.\n1.10.2021 at 18:39 #290417 Ilmoita asiaton viesti\nKyllä ihan Suomessa ja Ruotsissa on laadukkaita kampaamoja. En kyllä näkisi vaivaa lentää Suomeen ja kökkiä laivalla, että saan jatkojohdot tyvivärillä ja eturaivolohko tulee noin pitkästi näkyviin. Onko Alienit muodissa Tallinnassa?\n1.10.2021 at 18:46 #290418 Ilmoita asiaton viesti\nIhan vertailun vuoksi kuinka tunkin pää on aikojen saatossa venynyt\n1.10.2021 at 18:47 #290419 Ilmoita asiaton viesti\nOtsa (”eturaivo”) on venynyt luonnottoman suureksi ja rumaksi. Ei tällaista voi pitää kauniina. Muovihiukset on taas aseteltu olkapäille. Onhan Tuksu niin muuntautumiskykyinen? Nasaalijuonteet ovat aika suuret kuvakäsittelystä huolimatta. Risti on taas tuotu esille. Tuksu ei pysty hymyilemään aidosti.\nTuksu ei ole asunut Israelissa. Oli siellä Udin kanssa pari viikkoa lomailemassa. Udi piti Tuksun hotellissa, koska ei viitsinyt esitellä kana-aivoa sukulaisille. Pari tuntia lentokentällä koneenvaihdon takia vaikkapa Pariisissa = Asuin Pariisissa useita vuosia.\nHotelli Eilatissa oli Tuksun mielestä hieno, koska siellä oli puhtaat lakanat ja kukkaistutuksia. Jos nukkuu p-kaisissa, k-sissa ja hikisissä lakanoissa kotonaan, niin kaipa puhtaat lakanat hämmästyttää?\n1.10.2021 at 18:55 #290420 Ilmoita asiaton viesti\nNyt myydään sevenille ykkösvuotis-synttärit🎈🎂🎈 Sopii hyvin teemaan hautajaiset-synttärit. Oisko sitten vuorossa tekohäät Vellin kanssa. Johonkin väliin matsi olisi kyllä perinteistä.\n1.10.2021 at 18:56 #290421 Ilmoita asiaton viesti\nVai oliko kumminkin kyseessä vain takkujen repiminen auki, ja tyvivärjäys?\nBlond tyviväri taas takaisin ja hiusten huolto 😘\nSitä suuremmalla syyllä kannatti lentää hamraaseen, resuta laivalla Tallinaan jne. Samaan hintaan olisi saanut jo kahdet takunselvittelyt ja värjäykset kauniiden maassa? Ja tavishamraa ei olisi tarvinnut takunselvittelyä ollenkaan koska huoltaisi, pesisi ja harjaisi moppiaan.


Vivante, vaaleansininen kotelomekko 90-luvulta - 40/42 - Niin Mua Vivante, vaaleansininen kotelomekko 90-luvulta - 40/42 - Niin Mua\nVivante, vaaleansininen kotelomekko 90-luvulta – 40/42\nKaunis ja hurmaava, L-Kolttu Oy:n Vivante -tuotemerkille valmistama kotelomekko 90-luvulta. Ei valmistusmaatietoa. Tuotelappujen ja materiaalin perusteella valmistettu 1990-luvulla. Valmistettu sileästä, hieman läpikuultavasta, vahvasta ja kauniisti hohtavasta polyesteritoimikkaasta, jonka sävynä raikas ja rauhallinen vaaleansininen. Kokonaan vuorattu. Klassinen, polvipituinen ja hihaton kotelomekkomalli pyöreällä pääntiellä. Muotolaskokset etu- ja takakappaleella. Pieni halkio helman takakeskisaumassa. Kiinnitys takakeskisaumasta pitkällä muovivetoketjulla. Erittäin hyväkuntoinen, kaunis ja ajaton kotelomekko 90-luvulta!\nKokomerkintä 38, mutta sopinee paremmin koolle 40/42. Tarkemmat kokotiedot alla.\nTuotetunnus (SKU): 3005090321 Osastot: 90-luvun vaatteet, Hameet ja mekot, Uutuudet Avainsanat tuotteelle kotelomekko, l-kolttu, vivante


Jos neuvolaan haluat mennä nyt, niin takuulla yllätyt - PaikallisUutiset - Toivakan, Uuraisten ja lähiseutujen paikallislehti\nJos neuvolaan haluat mennä nyt, niin takuulla yllätyt\nUuraisten neuvola terveysasemalla on ollut ulkonäöltään aika lailla samanlainen vuosikymmenestä toiseen. On tuoleja isoille ja pienille asiakkaille ja hoitopöytä vaipanvaihtoa varten. On esitteitä ja vihkosia ja ilmoitustaululla ilmoituksia, on myös Airaksen Hannun 70-luvun alkupuolella valmistama keinutuoli, jossa keinutaan jo kolmannen sukupolven voimin.\nMutta nyt neuvolassa tapahtuu kummia, autokuskin ammatista haaveileva karhunpoika on kurvannut Kania-autollaan mittauspisteelle oven viereen. Ujo siilityttö piileskelee piikkiensä alla. Hänelle on joskus puhuminen vaikeaa, silloin hän maalaa ja piirtää. On myös mäyräpoika, jolla on puumiekka ja jolle äiti on tehnyt harmaasta t-paidasta ja tölkinklipsuista haarniskan.\n– Sitten on pöllö, mikä on kulkenut mukanani pitkään ja jonka olen maalannut moneen paikkaan. Nyt pöllö on saanut kaulaansa sydänkorun. Ajattelen, että hahmot ovat erilaisia ja auttavat tarinallistamaan erilaisia asioita ja tunteita sekä helpottavat varmasti myös jännitystä, minkä neuvolassa käynti voi pienessä ihmisessä aiheuttaa, seinätaidemaalari Minna Pakkanen kertoo.\nKulttuurineuvola-toiminta tarjoaa taidetta ja kulttuuria perheen pienimmille. Kulttuurin kuluttamisen voi uusi ihminen aloittaa vaikka värikkäitä seinämaalauksia ihmettelemällä.\n– Lastenkulttuurin yhteistyöverkosto Kulttuuriaitta, jonka jäsen olen, aloitti marraskuussa suunnittelemaan Uuraisille kulttuurineuvolatoimintaa. Ensiaskeleeksi sovittiin neuvolan tilojen muutokset ja ensisijassa taiteen tuominen tilaan. Uuraisten vapaa-aikapalvelut kuuluvat myös maakunnalliseen Nuoret ja osallisuus kulttuuritoiminnassa -hankkeeseen, jonka puitteissa Minna-taiteilija valittiin työstämään teosta yhdessä paikkakunnan nuorten kanssa heitä ohjaamalla, kertoo vapaa-aikasuunittelija Eeva-Maria Nousiainen.\nTällä hetkellä etsivänä nuorisotyöntekijänä ja yrittäjänä omassa lyhytterapiayrityksessään työskentelevä Minna Pakkanen omaa tunnetusti vilkkaan mielikuvituksen ja hänellä on kyky siirtää mielikuvituksensa tuotteet siveltimen kautta seinään. Akryyliväreillä maalaavan Michelangelo Pakkasen aputaiteilijana toimii yhtä taiteelliset geenit omaava pikkusisko Hanne Pakkanen. Valkoisia seiniä neuvolassa riittää ja jatkossa aputaiteilijoita tulee olemaan enemmänkin.\n– Tarkoitus on tarjota äärimmäisen lahjakkaille uuraislaisille nuorille mahdollisuus osallistua projektiin, Minna Pakkanen sanoo.\nPuitakin neuvolan seinille kasvaa ja perhoset lehahtavat lentoon. – Meillä oli hyvin samantyyppiset ajatukset maalausten suhteen neuvolan henkilökunnan kanssa ja hahmojen nimeämisen jätän heille. Minulla tahtovat ideat usein lähteä lapasesta ja näistäkin hahmoista mietin, että karhunpoika voisi vaikka karhuvaarina ilmestyä kirjaston seinälle kertomaan Kaniakuskin urastaan. Tai hahmoista voisi tehdä käsinukkeja tai saattaa olla, että hahmot seikkailevat joskus satukirjassakin, Minna Pakkanen suunnittelee.


Runohyllyn avajaisia vietetään Runoviikko-festivaalilla - Kulttuuri - Aamuset\nRunohyllyn avajaisia vietetään Runoviikko-festivaalilla\nPetri Tähtinen. Kuva: Lennart Holmberg\n21.10.2021 9:27 Aamuset\nKirjallisuuden aluekeskus Kirjan talo – Bokens hus ry avaa suomalaisen nykylyriikan myyntiin erikoistuneen myyntipisteen nimeltä Runohylly. Myynnissä on kattava leikkaus viime vuosina julkaistuasta lyriikasta sekä marginaalikirjallisuutta. Runohyllyn kirjoista, kustantajista, runoilijoista ja arvosteluvastaanotosta on hyllyn yhteyteen kerätty kattava tietopaketti, josta etsiä tukea runohankinnoille. Runohyllyä ylläpitää osuuskunta Kirjasin. Runohylly vierailee tulevaisuudessa myös kirjallisissa tapahtumissa. Runohyllyn avajaisia vietetään 4. marraskuuta kello 16–18 Kirjan talolla (Linnankatu 24).\nAvajaisissa kuullaan myös puheenvuoroja runouden ja lavarunouden uusista muodoista. Kirjan talo on tuottanut pandemia-aikana runovideoita sekä runoklubeja verkossa, minkä myötä runouden toimintakenttä on laajentunut entisestään.\n– Emme siis juhli tai nauti enää vain painetusta lyriikasta, vaan tutkimme innolla, kuinka runous laajenee ja löytää uusia muotoja. Runohyllyn aukioloaikoina tullaan näkemään kuratoitu valikoima uusia runovideoita esimerkiksi Kirjan talon tuottamasta Runon Turun valloitus -runovideosarjasta, kertoo Kirjan talon toiminnanjohtaja Petri Tähtinen.\nRunohyllyn avajaisissa kuullaan kommenttipuheenvuorot Kirjan talon tuottaja Sara Koiraselta, joka kertoo runoklubien tuottamisesta ja järjestämisestä verkkomuodossa sekä runoilija Sampo Sihvoselta, joka kertoo runovideoiden tekemisestä taiteilijanäkökulmasta.\nRunohyllyn avajaisia vietetään osana Runoviikko-festivaalia, jonka teemana on tänä vuonna Runo & Lava.\nRunohylly on Runoviikon aikana auki seuraavasti: 4. marraskuuta kello 16–18, 5. marraskuuta kello 14–18, 6.–7. marraskuuta kello 12–16, 8.–12. marraskuuta kello 14–18 sekä 13. marraskuuta kello 12–16.\nRunohylly on auki vuoden loppuun saakka, tarkemmat aukioloajat loppuvuodelle ilmoitetaan myöhemmin. Avajaisissa sekä muina aukioloaikoina noudatetaan voimassaolevia koronasuosituksia.


37 TUNTIA VUOROKAUDESSA: Aika Vaihtaa Blogilinkkejä\nYstävieni ja tuttavieni blogeihin on ollut linkit nyt jonkun aikaa tuossa tämän blogin vasemmassa sivupalkissa. Ehkä olisi jo aika esitellä seuraava sarja? Ottaen huomioon, että seuraan sellaista määrää blogeja, että esittelen näitä ehkä vielä eläkeiässäkin, jos en vaihda linkkejä vähän tiiviimpää tahtia.\nTällä kerralla linkitysvuoron saavat Ulkomaiset Super-Suosikkini eli käykääpä kurkkimassa. Blogeja ei ole teemoitettu tai valittu siis muuten kuin "muukalaistaustaisuutensa" ja loistokkuuden perusteella. Eikö se nyt Persujen marssin soidessa ole varsin sopivaakin?\nOmaan Kaunis Tarina -blogiini olen tuonut tällä viikolla pari uutta rakennusta, joista toinen tuo yllä oleva vanha Kartonkitehdas. Saa käydä kurkkaamassa, jos on rappioromantiikasta kiinnostunut!\nJa muistattehan MaMa-haasteen! Aikaa linkittää töitä on vielä sunnuntai-iltaan asti. Oma Pinterest-pinkoiluni on jättänyt jalkoihinsa oman esimerkkimallini tekemisen (pyydän nöyrimmästi anteeksi), mutta toivottavasti te muut ihanat ihmiset saatte vielä lisää kaikenlaista mielenkiintoista aikaan!! Klikkaa kuvaa alla.


Mikä on rakkauden määritelmä Raamatun mukaan - Rakkaus\nMitä on rakkaus? Mitä Raamattu sanoo rakkaudesta Raamatun mukaan\nRakkautta on vaikea määritellä, mutta kristityn näkökulmasta rakkaus ymmärretään parhaiten pyhien kirjoitusten kautta. Itse asiassa yksi Raamatun haetuimmista aiheista on rakkauden määritelmä.\nKutsutaan myös nimellä 'agape' tai agapi kreikaksi sillä, mitä Raamattu sanoo rakkaudesta, on paljon tekemistä ehdottoman puolueellisuuden tunteen kanssa, joka on kristinuskon ydin.\nRakkaus on kaikki kuluttava, voimaannuttava ja elää meissä jokaisessa. Sydämemme on meissä asuvan rakkauden symboli, ja Jumala on rakkauden symboli, joka heijastuu maan päällä.\nLIITTYVÄT: Mitä 'Rakkaus on kärsivällinen, Rakkaus on kiltti' tarkoittaa 1.Korinttilaisille 13, Raamatun kirjoitukset\nKun ajattelemme Raamattua, ajattelemme sen olevan todistus Jeesukselle ja kaikesta rakkaudesta, jonka hän on antanut kansalleen. Raamattu on yksi jättimäinen rakkaustarina Jumalalle, ja hänen matkansa kohti hyväksyntää ja anteeksiantoa itsellemme ja muille.\nSana 'rakkaus' tulee esiin lähes kaikilla englanninkielisen Raamatun sivuilla. Pyhissä kirjoituksissa rakkaus sitoo ihmiset vihan ja epärehellisyyden vastaisesti. Rakkaus on se, mikä estää meitä taistelemasta vihollisiamme vastaan ja harjoittelemasta niitä, jotka ovat eri mieltä kanssamme.\nRaamatussa on monia kirjoja, joissa keskustellaan rakkaudesta keskeisenä teemana, mutta yksi parhaista kirjoista löytyy Uudesta testamentista.\nKirjan kirjoittaja Johannes Evankelista, 1. Johannes on kaikki rakkaudesta. Johannes auttaa Pyhää Raamattua lukevia huomaamaan, mikä on rakkaus.\nSanaa 'rakkaus' käytetään vaihtokelpoisesti sanojen 'valo' ja 'sana' kanssa. Hän käyttää näitä sanoja auttaakseen sekä uskovia että ei-uskovia ymmärtämään miltä rakkaus näyttää ja miltä se tuntuu ja miten se toimii ja kuulostaa.\nJohannes esiintyy myös 2. Johanneksen rakkaudenopetuksissaan, jossa hän keskustelee totuudesta L-sanasta. Rakkaus tarkoittaa muutakin kuin romanttista vetovoimaa tai voimakkaita tunteita läheisiäsi kohtaan; se tarkoittaa myös totuutta, kunnioitusta ja tottelevaisuutta, jota kristityt pitävät Jumalaa kohtaan.\nYksi kuuluisimmista Raamatun riveistä, joita monet ihmiset käyttävät päivittäin, on 2.Johanneksen kirjeen 5 sanonta 'Rakastakaa toisianne'.\nTämän jakeen sanovat melkein jokainen ihminen maan päällä jossain vaiheessa asuu, olipa kyseessä äiti taisteleville lapsilleen tai koiranäiti haukkuville pennuilleen. Sana rakkaus tehtiin yhdistämään ympärillämme olevat ihmiset ilon ja onnen tunteisiin.\nRakkaus ei kuitenkaan tule helposti ja yksinkertaisesti sanomalla, että rakastat jotakuta, on erilainen kuin sen osoittaminen. Osoitamme rakkautta monin tavoin: pitämällä jonkun kättä peloissaan, soittamalla ystävälle kysymään, tuliko hän kotiin turvallisesti vai jopa avioliiton kautta.\nSalomonlaulu mainitsee rakkauden vetovoimaisempaan kontekstiin.\nVaikka monet kristityt uskovat, että rakkaus on osoitettava muilla tavoilla kuin yhdynnällä ennen avioliittoa, uskollinen ja jumalallinen kumppani on vain puolet parisuhteessa olemisen taistelusta.\nRakkaus voi tuntua yksinkertaiselta käsitteeltä ennen Raamatun lukemista. Huomaat, että lukiessasi Raamatulla voi olla monia merkityksiä rakkaudesta.\nAvainkäsitteet, jotka on muistettava, ovat: rakkaus on luottamusta Jumalaan, rakkaus on uskollista kumppanillesi ja perheellesi ja rakkaus on ystävällistä ja kärsivällistä ympäröivälle maailmalle.\nLIITTYVÄT: 30 uskonlainausta ja Raamatun jae-tatuointiideoita\nRakkaus on elossa hääpäiväsi ja sillä hetkellä, kun vauva syntyy. Rakkaus on elossa ruokapöydässä, kun kiität perhettä ja ruokaa ennen sinua. Rakkaus on nostamassa syntisi Jumalan edessä kirkollisen palveluksen aikana. Rakkaus on siellä apua tarvitseville.\nJos etsit ohjausta elämässä, etsi rakkautta. Edellä mainitut raamatunjakeet ovat vain muutama, joka pitää mielessäsi. Johanneksen kirja ja Psalmit ovat sekä hyvät lähtökohdat lukea rakkaudesta että siitä, kuinka Jumala on läsnä sydämessämme.\nMistä sinun pitäisi katsoa, jos haluat todella saada kiinni rakkauteen perustuvista jakeista?\nTässä on kymmenen parasta raamatun jaetta agape-rakkaudesta, jotka löytyvät Uuden testamentin pyhistä kirjoituksista:\n1. 'Rakastakaa toisianne.' —1. Johannes 4\n2. 'Tee kaikki rakkaudessa.' - 1.Korinttilaisille 16:14\n3. 'Jos minulla on profetian lahja ja voin ymmärtää kaikki salaisuudet ja kaiken tiedon ja jos minulla on usko, joka voi liikuttaa vuoria, mutta minulla ei ole rakkautta, en ole mikään.' - 1.Korinttilaisille 13: 2\n4. 'Rakasta ennen kaikkea syvästi, koska rakkaus peittää suuren määrän syntejä.' —1Pietarin kirje 4: 8\n5. Ja nyt nämä kolme ovat edelleen: usko, toivo ja rakkaus. Mutta suurin näistä on rakkaus. ' - 1.Korinttilaisille 13:13\n6. 'Käskeni on seuraava: Rakastakaa toisiamme niin kuin minä olen rakastanut sinua.' (Johannes 15:12.)\n7. 'Ja kaikkien näiden hyveiden päälle laitetaan rakkaus, joka sitoo ne kaikki yhteen täydellisessä ykseydessä.' Kolossalaisille 3:14\n8. 'Kaikella nöyryydellä ja lempeydellä, kärsivällisyydellä, rakkaudessa toistensa kanssa, innokkaasti ylläpitämään Hengen ykseyttä rauhan siteessä.' —Efesolaisille 4: 2–3\n9. 'Kukaan ei ole koskaan nähnyt Jumalaa; mutta jos rakastamme toisiamme, Jumala elää meissä ja hänen rakkautensa täydentyy meissä. ' - 1.Johanneksen kirje 4:12\n10. 'Ole omistautunut toisilleen rakkaudessa. Kunnioita toisianne itsensä yläpuolella. ' Roomalaisille 12:10\nmicha jättiläinen penis\npaikkoja, joissa huijarit menevät\nparhaat kirjat mediasta


Mikä on ensimmäinen säteily, joka on löydetty? - STUK\nnull Mikä on ensimmäinen säteily, joka on löydetty?\nMikä on ensimmäinen säteily, joka on löydetty?\n7.8.2015 klo 10:55\nSaksalainen fyysikko Wilhelm Röntgen keksi röntgensäteet vuonna 1895 tutkiessaan sähkövirran kulkua tyhjiöputkessa (katodiputkessa). Röntgen havaitsi, että syntyi säteilyä, joka läpäisi valolle läpitunkemattomia aineita ja mustutti valokuvauslevyä. Hän antoi näille säteille niiden arvoituksellisuuden vuoksi nimen X-säteet. Säteet läpäisivät mm. käden ja puulevyn. Röntgensäteiden keksiminen tarjosi sen ajan lääketieteen käyttöön uusia tutkimusmenetelmiä, ja röntgenkuvaus perustuu tänäkin päivänä Wilhelm Röntgenin yli sata vuotta sitten tekemiin havaintoihin. Röntgen sai keksinnöstään ensimmäisen fysiikan Nobelin palkinnon vuonna 1901.\n7.8.2015 klo 10:57


TUOTANNON, TUOTEKEHITYKSEN JA SUUNNITTELUN OSAAJIA, Kumera Drives Oy\nIlmoituksen osoite: https://tyopaikat.oikotie.fi/tyopaikka/1164166\nTUOTANNON, TUOTEKEHITYKSEN JA SUUNNITTELUN OSAAJIA\nTarjoamamme työt sisältävät kokemuksesi mukaan joko vaihdekäyttöjen monipuolista suunnittelua, tuotekehitystä tai tuotannonohjausta. Odotamme sinulta vahvaa teknistä osaamista ja koulutusta sekä kokemusta tuotannosta tai mekaniikkasuunnittelusta. Nykyaikaisten suunnittelu- ja tuotantomenetelmien osaaminen sekä englannin kielen taito ovat työssä välttämättömiä.\nTarjoamme mahdollisuuden työskennellä kansainvälisessä ja monipuolisessa teollisessa työympäristössä. Käytössäsi ovat nykyaikaiset työvälineet ja ohjelmistot. Kannustamme sinua kehittymään huippuosaajaksi mielenkiintoisten ja monipuolisten työtehtävien parissa.\nLisätietoja antaa varatoimitusjohtaja Jari Lilja, puh. 0400 244 040\nLähetä hakemuksesi 3.9.2018 mennessä sähköpostilla osoitteeseen hakemus@kumera.com.\nRekrytoinnit ovat mahdollisia ennen hakemusajan umpeutumista ja hakemukset käsitelläänkin niiden saavuttua.


Iskias jalkapohja | Terveysoireet.fi\nTällä sivulla voit keskustella aiheesta Iskias jalkapohja. Onko sinulla kysymyksiä tai kokemuksia aiheesta? Kerro siitä sivun alareunassa olevalla lomakkeella.\nOnko Iskias jalkapohja sinulle tuttu aihe?\nVertaistuen antaminen on ensiarvoisen tärkeää, kun kärsimme iskiaskivuista. Kivut rajoittavat arkipäivän toimia ja iskiaksesta kärsivä henkilö tarvitsee tukea ja neuvoja, miten voi kohdata tilanteen. Iskias jalkapohja synnyttää monia kysymyksiä. Auta muita kokemustesi kautta.\nTuhannet ihmiset etsivät tietoa koskien aihetta Iskias jalkapohja. Kerro kokemuksesi ja liity keskusteluun. Löydät lomakkeen viestiäsi varten sivun alaosasta.\nOnko sinulla kysymyksiä Iskias jalkapohja asiasta?\nJos Iskias jalkapohja on herättänyt sinulle kysymyksiä tai kärsit iskiaksen aiheuttamista säryistä, olet tullut oikeaan paikkaan. Terveysoireet.fi tarjoaa sinulle mahdollisuuden keskustella iskiakseen liittyvistä kysymyksistä ja löytää vertaistukea. Jätä kysymyksesi tai kommenttisi lomakkeella, jotta sivustomme käyttäjät voivat vastata niihin.\nOtathan huomioon että tarkistamme kaikki Iskias jalkapohja aiheiset kommentit. Tästä syystä niiden julkaisuun voi mennä pari arkipäivää. Yritämme julkaista ne mahdollisimman pian.\nEdellinen Edellinen artikkeli: Soija ja kilpirauhasen vajaatoiminta\nSeuraava Seuraava artikkeli: Olli sovijärvi kilpirauhasen vajaatoiminta


Wicked & Mischievous life of Moira Hermione: Korsettihommia.\nPitkästä aikaa tuli sellainen fiilis että hame ja korsettiyhdistelmä olisi oikeasti tosi jees. Niinpä kävin tuumasta toimeen ja sainkin aikaan erittäin kivan asun, jonka uskon löytyvän yltäni useamminkin!\nHame itse tehty.\nTein tämän hameen noin kolme vuotta sitten. Idea lähti siitä että kävin Morticiassa tutkimassa tarjontaa ja bongasin tällaisen hameen sieltä ihan kauhealla hinnalla, olisiko ollut ainakin seitsemänkympin luokkaa. Rakastuin hameeseen totaalisesti mutta minulla ei kerta kaikkiaan ollut varaa eikä muutenkaan intoa tuhlata yksinkertaiseen hameeseen niin isoa summaa rahaa. Niinpä marssin Eurokankaaseen josta ostin kankaita viidelläkympillä hametta varten, loppujen lopuksi hameelle tuli hintaa ehkä kaksikymppiä ja kankaita jäi rutosti yli. Eihän tämä nyt täysin samanlainen ole kuin se kaupan, mutta kuitenkin sama periaate. Ja tällä on paljon enemmän tunnearvoa kun on itse tehty!\nTämä sama hame oli minulla muuten myös synttärijuhlissani yllä.\nKohta käy tiemme Filmtowniin leffanpalautukseen (taas) ja sen jälkeen kiinalaiseen ravintolaan syömään. Naminami! Tällä hetkellä ei tosin yhtään nälätä ja korsettikaan ei ole paras vaate kun syömään menee, mutta minkäs teet jos nyt vain on korsettiolo. >:]\nTaru heräsi juuri pikkuisilta unosilta. Voisin siis veikata että tytön masu jo kurnii, ja kiinalainen ruoka uppoaa enemmän kuin hyvin! Taru on sellainen monsteri, koko ajan syömässä. <3 Syö meidät vielä vararikkoon. ;)\nTänään olen ollut jostain syystä tosi väsynyt. Liekö syynä se että menin vasta puoli kahden maissa yöllä petiin (kaveri oli kylässä) ja vaikka sainkin nukkua kymmeneen, on olo silti tosi nuutunut. Hiukan piristi kun kuuntelin hyvää musiikkia ja kävin suihkussa sekä muutenkin tsemppasin jotta sain itseni päällisin puolin suht freesin näköiseksi.\nLoppuun teille vielä eiliseltä oikein nätti kuva minusta, kaveri vähän intoutui minua kuvailemaan kun tupakilla olin. Ja minä innostuin poseeraamaan!\nCategories: Hauskaa, Ompelukset, Päivän asu, Sekalaista lätinää, Taru, Vaatteet\nTosi kaunis kuva tuo toisiksi viimeinen!\n23. tammikuuta 2010 klo 20.04\n23. tammikuuta 2010 klo 20.06


Viimeinen laiva – The Last Ship. – Kotikriitikot\nViimeinen laiva – The Last Ship.\nPosted on 9 marraskuun, 2017 18 marraskuun, 2017\n”Mä sain mun ensimmäisen Stingin levyn jouluna -87. Mä en ymmärtänyt siitä paljoakaan. Mutta sitten sun syntymän aikoihin mä kuuntelin sitä uudelleen, ja mä aloin ymmärtää.”\n– isäni, Viimeinen laiva -esityksen jälkeen\nKeisari Hadrianus rakennutti Britannian pohjois- ja eteläpuolet erottavan, 130 kilometriä pitkän muurin, jonka hän päätti lopettaa Wallsendiin, ”Muurinpäähän”, vuonna 122 jKr. Sting syntyi vuonna 1951 tässä maailman laidalla olevassa pikkukylässä, missä myös koko hänen äitinsä puoleinen suku asui. Hadrianuksen aikojen jälkeen aluetta koettelivat lukuisat valloitukset, joiden myötä poliittiset omistajat vaihtuivat niin tiuhaan, että asukkaat alkoivat kokea kuuluvansa vain itselleen. Tämän seurauksena asukkaille mm. muodostui vahva oma murre, jota edes muut britit eivät aina ymmärrä. Tästä omalaatuisesta murteesta Stingkin tunnetaan.\nVaikka Stingin oma perhe ei työskennellyt paikallisella telakalla, oli se kuitenkin vahvasti läsnä pienen kylän jokapäiväisessä elämässä. Sting sai esimerkiksi lapsena olla katsomassa uusien laivojen vesillelaskua, minkä hän kertoo edelleen muistavansa vahvasti. Hän ei kuitenkaan jäänyt työskentelemään telakalle, vaan lähti muusikoksi Lontooseen. Maailmanmaineeseen hän nousi The Police -yhtyeen myötä 1970-luvulla, mutta on ollut soolouralla vuodesta 1985 lähtien. Hän on julkaissut lukuisia albumeita sekä soolona että yhteistyössä muiden muusikoiden kanssa, voittanut mm. 17 Grammy-palkintoa sekä ollut ehdolla useampaankin Oscar-palkintoon.\nVuonna 2011 Stingin vahvistettiin työstävän ensimmäistä musikaaliaan. The Last Ship sai inspiraationsa niin Stingin omasta lapsuudesta kuin hänen aikaisemmasta levystään The Soul Cages (1991), jolla hän käsittelee suhdettaan vanhempiinsa ja heidän kuolemaansa. Suurin osa musikaalin lauluista oli uusia, mutta mukana oli myös neljä aiemmin ilmestynyttä. Albumi The Last Ship ilmestyi 2013 sisältäen sekä musikaalissa kuultavia kappaleita että siihen mahdollisesti tarkoitettuja kappaleita. Levy katkaisi myös pitkän laulunkirjoitustauon, sillä Sting oli edellisen kerran julkaissut uutta materiaalia vuonna 2003 levyllään Sacred Love.\nThe Last Ship kantaesitettiin Chicagossa kesäkuussa 2014. Näytelmää esitettiin myös Broadwaylla syyskuusta 2014 ja Salt Lake Cityssä syyskuusta 2016 lähtien. Stingin, kirjailija Brian Yorkeyn ja näytelmäkirjailija John Loganin luoma tarina sijoittuu Wallsendin pikkukylään, Stingin lapsuudenkodin maisemiin. Tarina ei kuitenkaan ole omaelämäkerrallinen, vaikka sen voikin nähdä jatkavan The Soul Cagesin aloittamaa vanhempien, erityisesti isäsuhteen, käsittelyä. Sting jopa esiintyi Jackie Whitena osassa näytöksistä, mikä myös paransi lipputuloja. Vaikka musikaali ei ollutkaan mieletön menestys, oli se kuitenkin ehdolla useisiin palkintoihin, kuten teatterialan Tony-palkintoon. Viimeisen laivan Euroopan kantaesitys oli Turussa 15.9.2017.\nOmaan elämääni Sting kytkeytyy siten, että hänen musiikkinsa on kuin lapsuuteni soundtrack. Isäni on kuunnellut häntä 80-luvun lopulta tähän päivään saakka, ja erityisesti albumeita The Soul Cages ja Ten Summoner’s Tales on kulutettu puhki loputtomilla automatkoillamme. Siinä missä ystävieni lapsuudenkodeissa on soinut Jari Sillanpää, Yölintu ja Samuli Edelmann, soi meillä Sting.\nOlikin aika erityinen tunne, kun kuulin Viimeinen laiva -produktiosta. Harvemmin tulee käytyä isän kanssa teatterissa, mutta nyt ei tarvinnut kauaa suostutella: ”Mennäänkö?” ”Mennään.”\nIsä ajoi 300 kilometriä luokseni Turkuun mukanaan puku, kravatti ja ne paremmat kengät. Itsekin laitoin hienomman mekon päälle ja korkkarit jalkaani, ja nappasin kainaloon teatterilaukun, kuten isäni pikkulaukkuani kutsui. Tunnelma oli aika jännittynyt. Ihastelimme uusitun teatterin aulaa ja portaikkoa, aistimme yhteisen odotuksen, ja astuimme katsomoon.\nOlin nähnyt esityksen jo edellisenä iltana työystävieni kanssa, mutta takarivistä. Nyt istuimme aivan edessä, ja esitys aukesi aivan uudella tavalla minullekin. Olimme niin lähellä, että Megin paiskaaman lasin olut läikkyi päällemme ja näimme kiiluvat kyyneleet Gideonin silmissä.\nTarinassa Gideon ei tahdo astua isänsä saappaisiin telakan oppipojaksi, vaan jättää lapsuudenkotinsa sekä nuoruudenrakastettunsa taakseen ja suuntaa kohti suuren maailman seikkailuja. 14 vuotta myöhemmin hän kuitenkin palaa Wallsendiin isänsä hautajaisiin. Vaikka paljon on pysynyt ennallaan, paljon on myös muuttunut. On aika työstää menneisyyden haamuja, kohdata isä ja isyys, sekä taakse jäänyt Meg.\nMolemmilla näkemilläni esityskerroilla oli hienoa katsella Olli Rahkosen (Gideon Fletcher) kepeää liikkumista ja herkkiä eleitä, sekä Jonas Saaren (Jackie White) miehekästä, äijäisää olemusta. Riitta Salminen oli upea Peggy White, ja erityisesti laulu Kunnioittakaa vainajaa sai kunnioittamaan myös Salmisen roolityöskentelyn vahvuutta.\nNäytelmä on täynnä hersyvää, leppoisaa huumoria ja upeita lauluja, jotka toimivat erinomaisesti myös suomennettuina. Ensimmäisellä kerralla päähän jäi kaikista vahvimmin soimaan vaikuttava Ei muuta oo. Siihen tiivistyy musikaalien hienous, kun kymmenisen vahvaäänistä miestä laulaa ja tanssii yhdessä. Siinä on sitä jotain, mikä saa kylmät väreet kulkemaan pitkin koko kehoa. Toisella kerralla soimaan jäi nimikkokappale Viimeinen laiva vivahteikkaine melodioineen.\nNäitäkin enemmän mieleen jäivät ne lapsuuden tutut kappaleet, All this time (The Soul Cages, 1991) ja When we dance (Fields of Gold: The Best of Sting 1984-1994, 1994). Vaikuttavinta oli kuitenkin katsella, miten isäni upposi musiikillisiin muistoihinsa kappaleiden myötä. Levyillä kuullut biisit heräsivät eloon lavalla, saivat merkityksen, joka ei aukene pelkin korvin kuuntelemalla.\nIltamme teatterissa pääsi samaan jatkumoon muiden muistojen kanssa, jotka kietoo yhteen Stingin omalaatuinen, taidokas musiikki. Ja kuten ei näytelmän tarinassakaan, ei oikeassa elämässäkään isän rakkaus ole aina niin ilmiselvästi näkyvissä, mutta kuitenkin, siellä se kuplii pinnan alla. Niissä pienissä teoissa, niissä muutamissa sanoissa, jotka sanotaan vaikkapa yhdessä koetun teatterielämyksen jälkeen hieman ennen kuin astutaan ulos illanhämyyn ja tihkusateeseen: kun mä sain sut, mä aloin ymmärtää.\nSting: Kuin särkynyttä musiikkia (WSOY 2004)\nStingin kotisivut, http://www.sting.com, viitattu 8.11.2017\nWikipedia, The Last Ship (musical), viitattu 4.11.2017\nPosted in Esitys, Pohdinta, UncategorizedTagged fiilis, Sting, Tunnelmia, Viimeinen laiva\nPrev Haastattelussa Tuomas Lampinen\nSeuraava Rakkaudesta musiikkiteatteriin – kapellimestari Jussi Vahvaselkä


Awesome And Fit: You Bastard, I Hate You!\nKuvan vaaka saattaa liittyä tapaukseen\nVarmaan kaikilla, joilla on tarkoitus muuttaa kehonkoostumustaan parempaan suuntaan, on jonkinlainen vihasuhde vaakaan. Kuten aiemmin kirjoitin, vyötärö kutistuu, mutta puntarilla se ei näy! Voiko ärsyttävämpää ollakaan? Vaakalukema seilaa parin kilon alueella ees taas koko ajan. Jos jonain päivänä on jotain pudotusta niin viikon päästä se on muisto vain.\nEräänä aamuna tein sen virheen, että menin vaakaan ja tartuin mittanauhaan vasta jälkikäteen. Teki mieli heittäytyä lattialle itkupotkuraivaroimaan(se varmaan auttaisikin tosi paljon), kun vaaka näytti ihan paskaa. Sitten mittailin ja tajusin, että kuudessa viikossa on tehty kuitenkin tosi paljon. Ja sen muutoksen tuntee käteensä, koska mahamakkarasta tulee löysemmän tuntoinen, kun se on alkanut sulaa. Uskon vakaasti siihen, että kuuden viikon päästä on taas vähän lähtenyt!\nHitto kun tuo vaakauskovaisuus on iskostettu jo aikaisessa vaiheessa ihmisen päähän, vaikka edes laihduttaessa ei vaakalukema saisi olla ainoa mittari. Kehonkoostumus on paljon olennaisempi asia.\nKömmin silti vihamieheni päälle varmasti jo lauantaina.\nTunnisteet: jotain ihan muuta, minäminäminä, näin sen näin, vitutus


Viiva-asetusten käyttäminen InDesignissa\nAlku- ja loppumuotojen lisääminen\nMukautettujen viivatyylien tallentaminen\nVoit käyttää viivoja tai viiva-asetuksia reiteissä, muodoissa, tekstikehyksissä ja tekstin ääriviivoissa. Viivan paksuutta ja ulkoasua, segmenttiliitoksia, alku- ja loppumuotoja sekä kulma-asetuksia voi hallita Viiva-paneelissa. Voit valita viiva-asetuksia myös Ohjauspaneelista, kun reitti tai kehys on valittuna.\nJos käytät usein samoja viiva-asetuksia, voit tallentaa asetukset objektin tyyliin ja käyttää helposti samoja asetuksia missä tahansa objektissa. Lisätietoja on kohdassa Objektityylit.\nA. Tekstikehyksessä käytetty viiva B. Tekstin ääriviivassa käytetty viiva C. Ympyrässä käytetty viiva\nValitse reitti, jonka viivaa haluat muuttaa.\nKun valitset reitin valintatyökalulla , aktivoit koko reittiä ympäröivän muokkausalueen. Jos haluat nähdä pelkän reitin, valitse reitti sen sijaan suoravalintatyökalulla .\nValitse Paksuus-kohtaan valikosta haluamasi viivan paksuus tai kirjoita arvo ja paina Enter- tai Return-näppäintä.\nJos viivan paksuus on alle 0,25 pistettä, se ei ehkä näy valolatomakoneella tai muulla teräväpiirtotulostimella tulostettuna. Voit poistaa viivan antamalla sen arvoksi 0 (nolla).\nJos lisäasetukset eivät ole näkyvissä, näytä muut viivan määritteet valitsemalla paneelivalikosta Näytä asetukset.\nMuuta muita viivan asetuksia tarpeen mukaan.\nJos haluat muuttaa viivan väriä, käytä työkalupaneelia ja Värimallit-paneelia. Lisätietoja: Värin lisääminen.\nMäärittää viivan paksuuden.\nSuora pää luo kulmikkaat päät, jotka päättyvät päätepisteisiin.\nPyöreä luo puoliympyrän muotoiset päät, jotka ulottuvat puolen viivanleveyden verran päätepisteiden ulkopuolelle.\nNeliö luo kulmikkaat päät, jotka ulottuvat puolen viivanleveyden verran päätepisteiden ulkopuolelle. Kun tämä asetus on valittuna, viiva on yhtä paksu kaikissa suunnissa reitin ympärillä.\nVoit määrittää päätyylin suljetulle reitille, mutta pää tulee näkyviin vain, jos reitti avataan (esimerkiksi saksityökalulla). Päätyylit näkyvät helpommin, kun viiva on kohtalaisen paksu.\nMäärittää pisteen pituuden ja viivan leveyden välisen suhteen rajan, jossa terävä kulmaliitos muuttuu suoristetuksi viisteliitokseksi. Jos arvo on esimerkiksi 9, pisteen pituuden on oltava 9 kertaa viivan leveys, ennen kuin kulmaliitos muuttuu suoristetuksi viisteliitokseksi. Määritä arvo (1–500) ja paina Enter- tai Return-näppäintä. Viisteraja-asetus ei koske pyöristettyjä liitoksia.\nVoit sisällyttää viisterajan ja viivan tasausasetukset kappale- tai merkkityyliin. Napsauta Merkin väri -kohtaa ja ota sitten asetukset käyttöön napsauttamalla viivakuvaketta.\nKulmaliitos luo kulmat, jotka ulottuvat päätepisteen ulkopuolelle, kun liitoksen pituus ei ylitä liitoksen rajaa.\nVoit määrittää viisteasetukset myös reitille, jossa ei ole kulmapisteitä. Viisteasetukset tulevat voimaan vasta, kun lisäät reitille kulmapisteitä tai muunnat tasoituspisteitä kulmapisteiksi. Viisteet näkyvät helpommin, kun viiva on kohtalaisen paksu.\nMääritä viivan sijainti suhteessa reittiin napsauttamalla haluamaasi kuvaketta.\nValitse viivan tyyppi valikosta. Jos valitset Katkoviiva-vaihtoehdon, joukko uusia asetuksia tulee näkyviin.\nValitse nuolenpää polun alkua ja loppua varten.\nVaihda alku- ja loppunuolenpäät Napsauttamalla kuvaketta voit vaihtaa alku- ja loppunuolenpäät.\nMuuta nuolenpäiden kärjen ja pään kokoa toisistaan riippumatta. Jos haluat linkittää nuolenpäiden alun ja lopun\nskaalauksen, napsauta Skaalaa-vaihtoehdon vieressä olevaa Linkitä alku- ja loppunuolenpäiden skaalaukset -kuvaketta.\nSäätää polkua nuolenpään kärjen tai pään tasaamiseksi. Käytettävissä ovat seuraavat vaihtoehdot:\nUlota nuolen kärki polun pään yli\nAseta nuolen kärki polun päähän\nVaikka katkoviivan voikin määrittää Viiva-paneelissa, katkoviiva on helpompi luoda käyttämällä mukautettua viivatyyliä.\nMuista seuraavat seikat, kun käsittelet alku- ja loppumuotoja:\nKäytettävissä olevia alku- ja loppumuotoja ei voi muokata, mutta jos olet hankkinut vaihtoehtoja lisäävän laajennusohjelmiston, Viiva-paneelin Alku- ja Loppu-valikoissa voi olla ylimääräisiä muotoja.\nAlku- ja loppumuotojen koko määräytyy suhteessa viivan paksuuteen. Alku- tai loppumuodon lisääminen ei muuta reitin pituutta.\nAlku- ja loppumuodot kiertyvät automaattisesti vastaamaan loppupisteen suuntaviivan kulmaa.\nAlku- ja loppumuodot näkyvät vain avointen reittien loppupisteissä, eivät katkoviivan yksittäisissä viivoissa.\nJos käytät alku- ja loppumuotoja avoimia alireittejä sisältävässä yhdistelmäreitissä, kaikilla avoimilla alireiteillä on sama alku- ja loppumuoto.\nVoit määrittää alku- ja loppumuodot suljetulle reitille, mutta ne näkyvät vain, jos avaat reitin.\nAlku- ja loppumuotomalleja\nLuo nuolia alku- ja loppumuodoista\nViiva-paneelin Alku- ja Loppu-valikoissa voit lisätä avoimen reitin päähän nuolen tai muun muodon.\nViivatyökalulla voit piirtää viivan tai luoda avoimen reitin.\nKun viiva tai reitti on valittuna, avaa Viiva-paneeli ja valitse tyyli Alku- ja Loppu-valikoista. Alku-valikon asetukset koskevat reitin ensimmäisen (ensimmäisenä piirretyn) loppupisteen muotoa ja Loppu-valikon asetukset viimeisen loppupisteen muotoa.\nReitin alku- ja loppumuotojen vaihtaminen\nValitse reitti suoravalintatyökalulla .\nValitse Objekti > Reitit > Käänteinen reitti tai napsauta Reittietsin-paneelin Käänteinen reitti -painiketta.\nVoit luoda mukautetun viivatyylin Viiva-paneelissa. Mukautettu viivatyyli voi koostua katkoviivasta, pisteviivasta tai apuviivasta. Voit määrittää tyyliin viivan kuvion, päiden tyylin ja kulmien ulkoasun. Voit määrittää muita viivan ominaisuuksia, kuten paksuuden, välin värin sekä alku- ja loppumuodot, kun mukautettu viivatyyli on määritetty objektille.\nA. Katkoviiva B. Pisteviiva C. Apuviiva\nMukautettuja viivatyylejä voidaan tallentaa ja ladata muihin InDesign-julkaisuihin.\nValitse paneelivalikosta Viivatyylit.\nKirjoita viivatyylin nimi.\nValitse Tyyppi-kohdassa jokin seuraavista vaihtoehdoista:\nKatkoviiva, jos haluat määrittää tyylin, jossa on katkoviivoja säännöllisin tai vaihtelevin välein.\nApuviiva, jos haluat määrittää tyylin, jossa on samansuuntaisia viivoja.\nPisteviiva, jos haluat määrittää tyylin, jossa on pisteitä säännöllisin tai vaihtelevin välein.\nValintaikkunan vaihtoehdot muuttuvat valinnan mukaisesti.\nMääritä Kuvion pituus -kohtaan toistuvan kuvion pituus (vain katkoviiva- tai pistetyylit). Viivain päivittyy vastaamaan määrittämääsi pituutta.\nMääritä viivakuvio seuraavasti:\nLisää uusi katkoviiva, piste tai apuviiva napsauttamalla viivainta.\nSiirrä katkoviivaa, pistettä tai apuviivaa vetämällä sitä.\nSäädä katkoviivan leveyttä siirtämällä sen viivainmerkkejä . Voit myös valita katkoviivan ja määrittää arvot Alku- (katkoviivan alkukohta viivaimessa) ja Pituus-kohtiin.\nSäädä pisteen sijaintia siirtämällä sen viivainmerkkiä . Voit myös valita pisteen ja määrittää arvon Keskitetty-kohtaan (pisteen keskikohdan sijainti).\nSäädä apuviivan paksuutta siirtämällä sen viivainmerkkejä . Voit myös valita apuviivan ja määrittää arvot Alku- ja Leveys-kohtiin. Molemmat ilmaistaan osuutena viivan paksuudesta.\nVoit poistaa katkoviivan, pisteen tai apuviivan vetämällä sen ulos viivainikkunasta. (Mukautetun viivatyylin on kuitenkin sisällettävä ainakin yksi katkoviiva, piste tai apuviiva.)\nKatkoviivan luominen Uusi viivatyyli -valintaikkunassa\nA. Katkoviivan lisääminen kuvioon napsauttamalla B. Katkoviivan leventäminen merkkiä vetämällä C. Katkoviivojen välissä olevan tyhjän tilan muokkaaminen vetämällä katkoviivaa\nVoit esikatsella viivaa eripaksuisena määrittämällä viivan paksuuden Esikatselupaksuus-kohtaan.\nMääritä katkoviiva- ja pistekuvioihin Kulmat-asetuksen avulla, miten katkoviivat tai pisteet sijoitetaan, jotta kuvio tasataan kulman ympäri.\nValitse katkoviivakuvioiden Pää-kohtaan tyyli katkoviivojen muodon määrittämiseksi. Tämä asetus ohittaa Viiva-paneelin Pää-asetuksen.\nTallenna viivatyyli valitsemalla Lisää ja määritä uusi tyyli. Sulje valintaikkuna valitsemalla Valmis.\nTallenna viivatyyli ja sulje valintaikkuna valitsemalla OK.\nVoit tallentaa mukautettuja viivatyylejä muita InDesign-julkaisuja varten.\nMukautetun viivatyylin tallentaminen\nValitse Viiva-paneelivalikosta Viivatyylit.\nValitse mukautettu viivatyyli ja valitse sitten Tallenna.\nOletusviivatyylejä (merkitty hakasulkeilla) ei voi tallentaa tai muokata.\nMääritä viivatyylitiedoston (.inst) nimi ja sijainti ja valitse OK.\nMukautetun viivatyylin lataaminen\nValitse tuotavan viivatyylin sisältävä viivatyylitiedosto (.inst) ja valitse sitten OK.\nMukautetun viivatyylin käyttöön ottaminen\nKun reitti tai kehys on valittuna, valitse mukautettu viivatyyli Viiva-paneelin Tyyppi-valikosta.


Sallittua veronkiertoa - Savon Sanomat\nViime vuoden verotustiedot julkaistiin pari viikkoa sitten. Marraskuun ensimmäistä on ryhdytty kutsumaan harhaanjohtavasti kateuspäiväksi. Osuvampi nimi olisi kuitenkin oikeudenmukaisuuspäivä, kuten joku kirjoittaja totesi äskettäin tämän lehden mielipidesivulla.\nTulo- ja verotietojen julkisuus on erittäin tärkeää kansalaisten tasa-arvoa ajatellen. Oleellista tietoa oikeudenmukaisuuden kannalta eivät silti ole kasvavat tuloerot, vaan se, miten verotus niihin kohdentuu. Tältä osin tuoreet verotiedot pistävät pikemminkin vihaksi kuin käyvät kateeksi; sallittu veronkierto ja -keinottelu yleistyy.\nSuomea mainostetaan mielellään tasa-arvon mallimaana. Sitä se onkin ollut maailman mitassa. Mutta ei ole enää. Muutos on tapahtunut 2000-luvulla. Tuloerot ovat räjähtäneet, ja verokohtelu on samaan aikaan pikemmin kasvattanut niitä kuin tasannut toimeentuloeroja.\nAlhainen pääomaverokanta vailla progressiota on luonut maahan kymmenien tuhansien kansalaisten verorälssin. Kaikkein suurituloisimpien veroprosentti alkaa olla alhaisempi kuin keskituloisten. Kun otetaan huomioon myös välillinen verotus, suurituloisten kokonaisveroaste jää helposti pienituloisempiakin alhaisemmaksi. Se tekee pahaa jälkeä tasa-arvolle ja kansakunnan yhteenkuuluvuuden tunteelle.\nSilmäilin viime vuoden tulotilastojen kärkipään veroprosentteja ja vertailin keskituloisiin. Tulohaitari soi komeasti, samoin verohaitari. Noin 500 suurituloisinta tienaa yli miljoona euroa, 1000 yli 600 000 euroa, 2000 yli 400 000 ja 3000 suurituloisinta yli 300 000 euroa. Hyvin siis menee melkoisella joukolla, mutta menköön!\nHyvin näyttää menevän tulokärjellä myös veroasteella mitaten. Näin siitä huolimatta, että pääomaverokantaa nostettiin joku vuosi sitten 28:sta 30-32:een. Yli kolme miljoonaa tienanneiden joukosta vain joka kymmenes maksoi veroa yli 40 prosenttia tuloistaan, yleensä alle 35 prosenttia. Miljoonan tulotasollakin yli 40 prosentin veroa maksoi vain noin neljännes. Ansiotuloista peritään puolet veroa jo murto-osasta milliä. Ei mitään tolkkua!\nPääosa (pääomatulo)verorälssistä koostuu erilaisista ammatinharjoittajista, jotka käyttävät hyväkseen päivänselvää porsaanreikää. Veronkiertoa, mitä veronkiertoa, tosin laillista sellaista.\nTodellinen kukkanen verolainsäädännössä on eläkeläisille tänä vuonna mätkäisty pysyvä kuuden prosenttiyksikön raippavero yli 45 000 euron tuloista. Ansiotuloissa vastaava solidaarisuusvero on määräaikainen ja kaksi prosenttia yli 100 000 euron tuloista. Kumma kyllä, yksikään poliitikko ei ole epäkohtaan puuttunut, vaikka kuuden prosentin raippa koskee yli 40 000 kansalaista.\nJohtopäätökset: ansiotulon ja pääomatulon verokantoja lähennettävä toisiaan, ansiotulojen kierrättämistä pääomatuloksi kiristettävä, pääomatuloon lievä progressio ja raippaverokohtelu yhteneväiseksi.\nJa mikä tärkeintä: valtiovarainministeriksi kiireen vilkkaa Raimo Sailas!