2 Julkaisija: Suomi-Israel Yhdistysten Liitto ry Finland-Israel Föreningarnas Förbund rf PL 247, Helsinki SSN-L ISSN (Painettu) ISSN (Verkkojulkaisu) Vastaava toimittaja: Reino Kurki-Suonio Toimituskunta: Mikael Enckell, Vesa Hirvonen, Juha-Pekka Rissanen, Sirkku Salmela, Mila Westerberg. Ilmestyy: neljä kertaa vuodessa. Vuosikerta 20 euroa, kestotilaus 15 euroa. Ilmoitushinnat: 1/1 s. 170 euroa, 1/2 s. 95 euroa, 1/4 s. 55 euroa, 1/8 s. 35 euroa. Painopaikka: Painomerkki Oy, Helsinki. Taitto: Kirsi Pääskyvuori. 23. vsk. nro 2/2013 Kaatuneiden päivän aurinko on laskenut, ja itsenäisyyspäivän riemu on alkanut Tel Avivin kaduilla Kuva: AP Photo/Ariel Schalit. Shalom! vuotias Israel...4 Turussa juhlittiin Israelin itsenäisyyttä...6 Europarlamentaarikko Hannu Takkulan juhlapuhe...7 Qumranin, Kuolleenmeren kääröjen ja essealaisten yhteys kristinuskoon...9 Jerusalemista löytyi toisen temppelin aikainen rituaalikylpylä...13 Muinaissynagogia Israelissa...14 Israelin kibbutsit eilen ja tänään...16 Maailmankansalaisen isänmaallisuus ihanteista kompromisseihin...18 Jukka Riippa Kadonnut heimo palaamassa Israeliin?...20 Turing-palkinto jälleen Weizmann-instituuttiin...21 Keskusteluja Gabrielin kanssa...21 Valot, kamera, Länsimuuri!...22 Suomi-Israel yhdistysten liitto ry on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumattomien ystävyysyhdistysten liitto. Tätä linjaa seuraten Jedidut pyrkii lisäämään Israelin maan ja kansan tuntemusta sekä levittämään tietoa Israelin kulttuurista, historiasta ja yhteiskunnasta. 2 JEDIDUT\n3 Shalom! Tätä numeroa sävyttää huhtikuun 16. päiväksi tänä keväänä osunut Israelin itsenäisyyspäivä. Miksi meilläkin juhlitaan Israelin itsenäisyyttä? Tätä kysyi turkulaisen ilmaisjakelulehden toimittaja Turun seudun Suomi-Israel yhdistyksen toiminnanjohtajalta Mikael Zewiltä (Turkulainen ). Haastattelussa Zewi kiteytti päivän historiallisen merkityksen toteamukseen: Uudelleen syntynyt juutalaisvaltio on palauttanut juutalaisille ihmisarvon. Kuten toisaalla kerron, sain itse olla tuolloin Jerusalemissa näkemässä niin itsenäisyyshistorian muistamiseen liittyvää vakavuutta kuin iloista itsenäisyyden juhlintaa. Israelin itsenäisyydellä on kuitenkin myös kolmannet, ehkä useimpien Israelin arabien siinä näkemät kasvot. Heti itsenäisyysjulistuksen jälkeisenä päivänä vuonna 1948 naapurimaat hyökkäsivät Israeliin uhoten sen täydellistä tuhoa. Toisin kuitenkin kävi, ja tuota toukokuun 15. päivää arabit muistavat nakban, katastrofin, päivänä. Israelin arabit viettävät sitä muista poiketen kuitenkin Israelin itsenäisyyspäivänä. Tänä vuonna heillä oli Haaretz-lehden mukaan Haifan lähistöllä noin hengen marssi ja joukkokokous, johon myös useimmat Knessetin arabikansanedustajat osallistuivat. Nykytilanteen ymmärtämisen avain ei ole vain siinä, mitä oikeasti on tapahtunut, vaan ennen kaikkea siinä, miten se on eri tahoilla koettu, miten siitä on jälkipolville kerrottu, ja minkälaisena historiankirjoittajat, oppikirjat ja nuorten kasvattajat sen haluavat nähdä. Eri kertomusten välinen ristiriita voi olla yhteensovittamaton. Helsingin Suomi-Israel yhdistyksen tämän kevään viimeisessä luento- ja keskustelutilaisuudessa teatteriohjaaja Mikaela Hasán luki (suomeksi) päiväkirjamerkintöjään kirjasta Jerusalem, en bok som hjälper dig att gå vilse (Söderstöms 2011). Niissä hän ylittää Jerusalemissa erilaisia rajoja yrittäessään selvittää itselleen Israelin nykytodellisuutta. Keskustelut siellä asuvien tuttavien kanssa ja jännitteinen ystävyys itäjerusalemilaisen arabin kanssa toivat hyvin esille sen, miten eri taustoista ja kokemuspiireistä tulevat eivät siellä kohtaa toisiaan aidosti, vaan katsovat toistensa ohi, niinkuin Simon Sebag Montefiori asian ilmaisee suuren Jerusalem-historiansa epilogissa (Jerusalem kaupungin elämäkerta, WSOY 2012). Tilaisuuden puheenjohtajana toiminut Mikael Enckell näki psykoanalyytikkona tässä ristiriitaisuudessa yhtymäkohdan siihen, miten me yksilöinäkin olemme sisäisesti rikkinäisiä, ja miten ristiriitaisuus kuuluu henkilökohtaiseenkin todellisuuteemme. Häneltä olen myös oppinut, että juutalaisessa ajattelussa eivät keskenään ristiriitaiset näkemykset ilman muuta suljekaan toisiaan pois. Meille suomalaisille ei ole vierasta se, miten vastakkaisin tavoin vaikeasti voitetun itsenäisyyden alkutapahtumat on voitu kokea, ja miten vaikeata tällaisten ristiriitojen kohtaaminen on. Ainakin Tampereen seudulla tämä tulee vielä selvästi esille, jos puhe vahingossa kääntyy vuoteen Talvisodan jälkeen tuskin kukaan on meillä haikaillut sitä vaihtoehtoista tulevaisuutta, johon punaisten voitto olisi johtanut, mutta oikeutetuksi nähdään nyt myös heidän nakbansa muistelu. Kummankaan osapuolen terroritekoja ja niiden kostoa ei kuitenkaan puolustella. Kaikki analogiat ovat tietenkin vain osittaisia, ja täältä kaukaa katsoen yksinkertaistamme Israelin asioita myös kovin helposti. Itsekin ristiriitaisina niin kansana kuin yksilöinä haluamme Israelia ristiriitoineenkin rakastaa. Valoisaa kesää ja rauhaa Israelille ja sen naapureille toivottaen Reino Kurki-Suonio Liiton verkkosivuilta löytyy tietoja Israel-ystävyyteen liittyvästä toiminnasta Suomessa sekä linkkejä Israel-tietouden ja Israelin kulttuurin kannalta kiinnostaviin verkkosivuihin. Täydennyksiä näihin tietoihin voi lähettää osoitteella JEDIDUT\n4 65-VUOTIAS ISRAEL Tel Avivin Itsenäisyystalon sali Israelin itsenäisyyspäivän viikon sain tänä vuonna viettää Israelissa, kun olin mukana Keren Kajemet LeIsraelin (KKL) järjestämällä pohjoismaisella Go Green Nordic matkalla. Tämä tarjosi tavanomaisista Israel-matkoista poikkeavan tilaisuuden tutustua nyky-israelin historiaan ja nykypäivään, erityisesti siihen mittavaan työhön, jolla KKL on maata kehittänyt jo yli sadan vuoden ajan. Nyky-Israelin historiaan tutustuminen alkoi suomalaisille osanottajille heti Israeliin saavuttuamme, sillä ruotsalaisia ja tanskalaisia odotellessamme ehdimme käydä Tel Avivin Itsenäisyystalossa, entisessä taidemuseossa, jossa David Ben-Gurion luki itsenäisyysjulistuksen toukokuun 14. päivänä vuonna Oli vaikuttavaa eläytyä tuon tilaisuuden vakavuuteen, kun lähes tuolloisessa asussa pidetyssä salissa kuulimme äänitystä Ben-Gurionin puheesta ja sen jälkeen lauletusta Hatikvasta. Tänä vuonna Israelin itsenäisyyspäivä osui tiistaihin, huhtikuun 16. päivään. Sitä edeltää aina kaatuneiden päivä, jolloin liput ovat puolitangossa, ja muistellaan Israelin valtion synnyn ja olemassaolon vaatimia uhreja niin sodissa kaatuneita kuin terrori-iskujen siviiliuhreja. Näiden kahden päivän peräkkäisyys toi mieleen myös omaan itsenäisyyspäiväämme varsinkin menneinä vuosina liittyneen vakavuuden. Israelissa nuo uhrit ovat ajallisesti lähempänä osin aivan nykypäivää ja koskevat monia henkilökohtaisesti, joten niiden muis- ja nyt. taminen koskettaa mieliä voimakkaasti. Kaikki toiminta pysähtyi sireenien vihellykseen niin kaatuneiden muistopäivän alkaessa sunnuntai-iltana kuin myös maanantaina päivällä, jolloin tämä osui keskelle käyntiämme Yad Vashem -museossa. Tuntumaa 65 vuoden takaiseen saimme samana päivänä vielä Jeep-ajelulla ns. Burma-tiellä, joka itsenäisyyssodan aikana oli Länsi-Jerusalemin henkireikä ulkomaailmaan. Kaatuneiden päivän iltahämärissä, kun itsenäisyyspäivän vietto alkoi, meno Jerusalemissa muuttui syvästä vakavuudesta lähes karnevaalimaiseksi. Liput nousivat puolitangosta, aikuiset ja lapset parveilivat yömyöhään keskustan kaduilla pienoislippuja ja muuta Israel-rekvisiittaa käsissään, oli ulkoilmakonserttia ja oli ilotulitusta. Ja mikä pisti suomalaisen silmään: yhtään humalaista ei riemuitsevassa väkijoukossa näkynyt eivätkä kadut peittyneet roskista. Itsenäisyyspäivän viettoon kuului sitten mm. Israelin ilmavoimien lentonäytöksen seuraaminen sekä barbeque-ateria KKL:n Ruotsi-metsässä. Vaikutti siltä, että kaikilla muillakin oli vastaavanlaisia suunnitelmia, sillä tiet lentonäytökseen olivat täysin tukossa, ja kaikki piknik-alueet olivat täynnä kaunista lomapäivää viettäviä perheitä. Pääosa viikon muusta ohjelmasta muodostui tutustumisesta projekteihin, joilla KKL nykyisin kehittää maata: puutarhaviljelyn tutkimus- ja kehitystyöhön, aavikoiden metsittämiseen ja viljelysmaaksi muokkaamiseen, uusien asuin- 4 JEDIDUT\n5 Luomuporkkanoiden korjuuta Negevissä. Kaatuneiden päivän lippuvartio Länsimuurilla. alueiden perustamiseen, ympäristön ja vesien huoltoon jne. Kävimme mm. useissa pohjoismaisella tuella perustetuissa metsissä, joissa muistopaalut ja -taulut kertovat lahjoittajista, ja pääsimme itsekin sekä istuttamaan puita että auttamaan Karmel-vuoren palolta säästyneen metsän hoidossa palaneen metsän uusiutumisesta huolehtii onneksi luonto itse. Saimme myös tutustua Hula-laakson linnustoon oli mm. haikaraparvien muuttoaika sekä Yarkon-joen vedenpuhdistukseen luonnonmukaisten kosteikkojen avulla. Toki tiukkaan ohjelmaan mahtui myös tavanomaisempiakin kohteita kuten Pyhän haudan kirkko, Länsimuuri, Kesarea sekä kävelykierros Tel Avivissa. Ehkä kaikkein mieleenpainuvin kohde oli Negevissä, Egyptin ja Gazan alueen rajojen muodostamassa kulmauksessa sijaitseva Naveh, kahden viime vuoden aikana aavikolle rakennettu 80 perheen pikkukaupunki. Sitä esitteli meille siellä asuva Sarah Hefer, joka oli aikoinaan asunut Siinailla. Jouduttuaan muuttamaan sieltä pois hän oli asettunut Gazan Atzmonaan, ja parinkymmenen muun Atzmonasta evakuoidun perheen kanssa hän oli nyt päässyt tilapäismajoituksesta omakotitaloon Navehissa. Esittelystä huokui raamatullinen pioneerihenki, halu paljastaa aavikosta Jumalan sinne luomistyönsä yhteydessä kätkemät aarteet. Näitä aarteita ovat mm. luomuporkkanat, joita saimme hiekka-aavikon pellolla poimia ja maistella. Siellä näkemämme traktorit olivat muuten Valtran valmistamia, ja niiden suomalaista laatua Sarah kiitteli. Kysyin Sarah lta myös, miten lähellä pommisuojat ovat, ja kuulin, että rakennusmääräykset vaativat siellä jokaiseen taloon omansa. Raketteja tulee kuulemma Siinailta tuona päivänä niitä tuli sieltä Eilatiin. Vaikka olin KKL:ään aiemminkin tutustunut, minulle oli yllätys, miten valtava merkitys sillä on ollut ja on edelleen nyky-israelin kehittämisessä. Sen laajakantoinen työ tekee Israelista yhä paremman paikan elää ja hyödyttää monella tavoin myös muita. Mm. metsien perustamiseen, puunistutukseen ja vesihuoltoon Suomestakin annetut lahjoitukset (ks. eivät ole menneet hukkaan, ja Israelissa kehitetyt kirsikkatomaatit ovat hyvä esimerkki meitäkin hyödyttäneestä työstä. Matkan suomalaisen organisoijan, Suomen KKL:n puheenjohtajan Ethel Salutskij n mukaan voimme elää toivossa, että KKL vastaisuudessakin järjestäisi vastaavanlaisia, nyky-israeliin ja sen kehittämiseen painottuvia matkoja. rks Yksi KKL:n hoitamista metsistä on omistettu valtioneuvos K.-A. Fagerholmille, joka sodan aikana puolusti Suomen juutalaisia pelottomasti ja oikeamielisesti. Tähän KAF-metsään liittyvästä rahastosta ja sen puuadresseista saat tietoja Liiton verkkosivuilta (http://suomi-israel.fi/uusi/kafesite.pdf) tai puhelimitse (rks). JEDIDUT\n6 TURUSSA JUHLITTIIN ISRAELIN ITSENÄISYYTTÄ Siitä päivästä, jolloin pieni Israelin valtio julistautui itsenäiseksi, on kulunut 65 vuotta. Ei ollut ensimmäinen kerta, kun Turun seudun Suomi-Israel yhdistys ry järjesti juhlan asian kunniaksi. Uutta oli se, että mukana järjestelyissä oli myös Turun juutalainen seurakunta. Suurlähettiläs Dan Ashbel. Salintäyteistä yleisöä. Totutusta kaavasta ei poikettu tälläkään kertaa. Tervehdykset, musiikki, tanssi ja runo polveilivat sopivasti lähes kahden tunnin ajan. Kun juutalaisen seurakunnan puheenjohtaja Tomer Huhtamäki oli toivottanut vieraat tervetulleiksi, vuorossa oli juhlan merkittävimmän vieraan, Israelin suurlähettiläs Dan Ashbelin tervehdys. Hän loi tiivistetyn katsauksen kotimaansa elinkeinoelämään. Varmaan hän mielessään kummeksui kohdemaansa suhtautumista aktiiviseen yrittämiseen, sillä edelliseksi illaksi suunniteltu ja järjestelyissään paljon energiaa vaatinut start up -seminaari oli peruutettu osanottajien puutteen vuoksi. Oheisessa juhlapuheessaan europarlamentaarikko Hannu Takkula muistutti siitä, miten tuskallista on elää vihollisten ympäröimänä, mutta siitä huolimatta voi yltää arjen sankaritekoihin ympäröivänkin maailman siunaukseksi. Riemullisen, osin myös juhlallisen musiikkikavalkadin siivin Hillel Tokazier johdatteli kuulijoitaan temppelin ajoista nykyaikaan israelilaisten laulujen, hasid-musiikin, psalmilaulujen ja klezmerin melodioin. Olemme rakentaneet juhlaesityksemme Israelin maan ja juutalaisen naisen kunniaksi. Ne elävät sydämissämme. Ei ole maata ilman äitiä, ei äitiä ilman maata. Näillä sanoilla perustelivat illan runonlausujat Marjatta Järvinen ja Iria Palo esityksensä otsikon Äitini talo. Kavalkadi sisälsi Nelly Sachsin, Hajim Nahman Bialikin ja Jehuda Amihain säkeitä äidistä ja juutalaisesta naisesta, romanttisia lauluja, Raamatun viisauksia ja Jerusalemin ylistystä. Esityksen lopun riemullinen huudahdus Jerusalem on Jumalan Venetsia kirvoitti täyden Sigyn-salin yleisön valtaisiin aplodeihin. Yhdistyksen oma kansantanssiryhmä Rakefet toi juhlaan vielä tuulahduksen ystävyysvaltiomme vuosisataisesta tanssihistoriasta. Juhla ei prameillut punaisilla matoilla eikä fanfaareilla, mutta lopuksi lauletut Hatikva ja Maamme antoivat kaiullaan vankkumattoman todistuksen Israelin ja Suomen välisten tunteiden aitoudesta ja vilpittömyydestä. Olli Palo Rakefet-ryhmä vauhdissa Kuvat: Ulla Koskinen. 6 JEDIDUT\n7 Europarlamentaarikko Hannu Takkulan juhlapuhe Herra Suurlähettiläs, arvoisat juhlavieraat! että kollektiivisessa elämässä. Tapakulttuuri kaikkine piirteineen on merkinnyt ainutlaatuista voimavaraa ja kestävää identiteetin perustaa. Vuosisadasta toiseen juutalaiset eri puolilla maailmaa ovat toistaneet toivorikkaina: Ensi vuonna Jerusalemissa! Kun tänään juhlimme Israelin valtion itsenäisyyden vuosipäivää, iloitsemme juutalaiskansan selviytymisestä. Kansallisen säilymisen lähtökohdat ovat varsin merkittävässä määrin sisäisissä voimavaroissa. Ilman selkeää tahtotilaa ja henkistä ryhtiä selviytyminen olisi tuskin ollut mahdollista. Juutalaisia on kantanut vahva toivo. Valoisa perusnäkemys ja luottamus mahdollisuuteen joskus palata esi-isien alkuperäisille asuinalueille ovat antaneet tulevaisuudenuskoa ja henkisiä voimia. Israelin valtion syntymisestä on kulunut 65 vuotta. Kun sitä tänään juhlimme, juhlimme itse asiassa koko maailmanhistoriassa ainutlaatuista tapahtumaa. Kun otamme huomioon 1900-luvun alkupuolen tilanteen, Israelin valtion muodostuminen oli suoranainen ihme! Muinoin Välimeren itärannalla oli itsenäinen, juutalaisten asuttama ja hallitsema valtio. Kuitenkin silloinen suurvalta, Babylon, murskasi sen noin 2500 vuotta sitten. Maa ei kokenut pelkästään sodan tuhoja, vaan miltei koko väestö pakkosiirrettiin kauas kotiseudultaan. Miltei taukoamatta sen jälkeen juutalaiset ovat kokeneet suunnattoman määrän syrjintää, alistamista ja vainoa. Väestö on ollut hajaantuneena kaikkialle maailmaan. Suuren ulkoisen paineen alla diasporassa asuneet juutalaiset kykenivät kuitenkin säilyttämään oman kulttuurinsa, uskontonsa ja kielensä. Samoin he pystyivät vaalimaan omia tapojaan ja siirtämään perinteiset käyttäytymismuotonsa lapsilleen. He onnistuivat myös vuosisatojen ajan välittämään sukupolvesta toiseen vahvan sisäisen kokemuksen omasta identiteetistään. Koska juutalaiset pystyivät vain harvoin kokemaan itsensä täysin tervetulleiksi muiden kansojen keskuudessa, horjumaton käsitys omasta alkuperästä antoi heille voimia paineitten kestämiseen. Juutalaiseen ajatteluun on aina kuulunut käsitys perinteen keskeisyydestä sekä yksityisessä Natsisaksan keskitysleirit muodostuivat paikoiksi, joissa ihmisten sisäinen eheys, sitkeys ja lannistumattomuus joutuivat äärimmilleen koetukselle. Auschwitzin ja Dachaun kauhuista selvinnyt Viktor Frankl on ansiokkaalla tavalla kiinnittänyt huomiota sisäisen merkityksen ja tarkoituksen kokemuksen tärkeyteen selviytymisen edellytyksenä äärimmäisen vaativissa tilanteissa. Itävaltalainen Frankl toimi myöhemmin psykiatrina ja neurologina. Keskitysleirikokemustensa pohjalta hän kehitti logoterapian, joka on tarjonnut hyödyllisen työkalun elämän mielettömyyden syövereihin joutuneitten auttamisessa. Valtiona ja kansakuntana Israel on tällä hetkellä olemassa sen toivon ja valoisan tulevaisuudenuskon seurauksena, joka sävyttää juutalaista kulttuuria. Näistä tekijöistä se edelleen ammentaa voimavaroja kaikkeen toimintaansa. Luonnonolosuhteet eivät ole tarjonneet helppoja edellytyksiä esimerkiksi maataloustuotannolle. Kuitenkin erämaa on saatu kukoistamaan, ja hedelmätön maaperä on muuttunut tuottavaksi. Esimerkkejä Israelin valtion menestyksestä voidaan löytää kaikilta talouden ja yhteiskuntaelämän alueilta. Finanssisektorillakin Israel on selvinnyt yllättävän hyvin, vaikka koko läntinen maailma on joutunut kamppailemaan talouskriisin kourissa. Myös tieteessä ja teknologiassa Israel on yltänyt korkealle tasolle, joillakin aloilla aivan tiedeyhteisön kärkeen. JEDIDUT\n8 Samoin maan kulttuurielämä todistaa kansakunnan luovasta potentiaalista ja kykyreservistä. Miettiessämme Israelin valtion uskomatonta syntymistä ja sen ilmiömäistä menestymistä on syytä pitää mielessä myös ne haasteet ja vaikeudet, joitten keskellä se jatkuvasti elää. Edelleen tarvitaan sitä sinnikkyyttä, jonka avulla israelilaiset ovat tähän saakka selvinneet. Mutta tarvitaan myös laajaa kansainvälistä yhteistyötä, koska haastavimmat hankaluudet ovat ylikansallisia, jopa globaaleja. Esimerkiksi kansainvälinen terrorismi uhkaa aivan erityisesti juuri Israelin ja sen kansalaisten turvallisuutta. Israelin valtion itsenäisyyden aikana sen kimppuun on hyökätty seitsemän kertaa. Tämän johdosta perinteisillä puolustus- ja turvallisuuspoliittisilla toimilla on ilman muuta oltava keskeinen rooli Israelin politiikassa. Kuitenkin juuri terrorismi muodostaa erityisen turvallisuusuhan, johon Israelin on kiinnitettävä jatkuvaa huomiota. Koska kysymys on kansainvälisistä terroristiverkostoista, kiinteä yhteistyö kaikkien kumppanuusmaiden kanssa on oleellinen edellytys tulokselliselle taistelulle tätä uhkaa vastaan. Valitettavasti varsinkin Libanonin hallituksen mahdollisuudet vaikuttaa terroristijärjestö Hizbollahin toimintaan ovat heikot, koska järjestön on onnistunut soluttautua osaksi Libanonin yhteiskuntaa. Israelin yllä leijuu myös vakava Iranin ydinaseuhka. Sen torjumiseksi tarvittaisiin laajapohjaisia kansainvälisiä toimia. Iran pyrkii selvästi laajentamaan vaikutusvaltaansa ja vahvistamaan asemaansa islamilaisessa maailmassa. Sen nykyhallinnon pullistelun kuriin saaminen olisi myös naapurimaiden etu. Iranin ilmeinen ydinuhka olisi syytä tiedostaa paremmin myös EU:n piirissä. Iran uhkaa ydinohjuksillaan vakautta ja turvallisuutta myös Euroopassa. Tämän vuoksi EU:n odottaisi toimivan määrätietoisemmin Iraniin liittyvän vaaran eliminoimiseksi. On yllättävää kuinka vaisu ja ponneton EU on ollut tässä asiassa. Israel on hankalan naapuruston keskellä. Egyptissä näytti myönteinen demokratisoitumiskehitys saavan aluksi ilmaa siipiensä alle arabikevään muutosaallon myötä. Nyt kuitenkin nähdään, että tilanne on sekä egyptiläisten itsensä että Egyptin naapurimaitten kannalta entistä hankalampi. Israelin ja Egyptin välillä on rauhansopimus, josta Egypti haluaa nyt kuitenkin irtautua. Tätä tavoitetta se ei kuitenkaan ole voinut vielä täysin toteuttaa, koska se Yhdysvaltain talousavusta riippuvaisena joutuu kuuntelemaan myös sen tahtoa. Joka tapauksessa aiempi taloudellinen yhteistyö Israelin ja Egyptin välillä tulee mitä ilmeisimmin vaikeutumaan. Israelin rajanaapurina on myös veristä sisällissotaa käyvä Syyria. Koko alueen vakaan kehityksen kannalta tämä ei voi olla myönteistä, vaikka nimenomaista Israeliin kohdistuvaa uhkaa ei voitaisikaan nimetä. On sinänsä kovin ikävää, että kenelläkään ei näytä olevan keinoja väkivallan hillitsemiseksi ja konfliktin ratkaisemiseksi Syyriassa. EU:n ja Israelin väliset suhteet ovat periaatteessa hyvät, vaikka EU:n toivoisi olevan monissa kysymyksissä päättäväisempi ja määrätietoisempi. Hyviä suhteita kuvastaa esimerkiksi Israelin presidentin Shimon Peresin maaliskuinen vierailu ja puhe Euroopan parlamentissa. Hän kiinnitti huomiota siihen myönteiseen kehitykseen, joka on viime vuosikymmenten aikana toteutunut Euroopassa. Pahasti jakautunut Eurooppa on yhdistynyt, ja entiset jakolinjat ovat häipyneet. Sotien repimästä Euroopasta on tullut rauhan maanosa, jopa niin että EU on saanut Nobelin rauhanpalkinnon pitkäjännitteisestä toiminnasta rauhan vakiinnuttamiseksi tähän maanosaan. Peres totesi puheessaan: Eurooppa muuttui... keskitysleirien Euroopasta on tullut Israelin elpymistä tukeva Eurooppa. Eurooppa elpyi, mutta samalla myös juutalaiset ovat elpyneet ja uudistuneet yhtenäiseksi kansakunnaksi. Israelin itsenäisyys on muistutus meille siitä, että jatkossa eurooppalaisten on syytä pysytellä erossa kaikista antisemitismiin ja rasismiin vivahtavista ajatuksista. Tukiessamme Israelia sitoudumme siihen yhteiseen arvopohjaan, joka yhdistää israelilaisia ja eurooppalaisia, arvoihin jotka ovat peräisin Israelin kansan muinaisuudesta. Olemme heiltä perineet keskeiset arvomme, jotka rakentuvat ajatukselle jokaisen yksilön kiistämättömästä arvosta ja arvokkuudesta. Haluan toivottaa onnea ja menestystä Israelin valtiolle sen 65-vuotispäivänä heprealaisen laulun sanoin: Vielä rakkaus voittaa ja maa kukoistaa, sen ensi vuonna mä nähdä saan! Olkoot tulevat vuodet Israelin valtiolle siunauksellisia! Finnairilla on nyt suorat lennot Helsingistä Tel Aviviin maanantaisin ja perjantaisin ajalla 7. kesäkuuta 25. lokakuuta. 8 JEDIDUT\n9 QUMRANIN, KUOLLEENMEREN KÄÄRÖJEN JA ESSEALAISTEN YHTEYS KRISTINUSKOON Ariel Livson Jälkimmäinen osa Israel-matkaoppaana tunnetun arkeologi Ariel Livsonin Turun seudun Suomi-Israel yhdistyksessä pitämästä esitelmästä Kuolleenmeren kirjakääröt, uusinta tutkimustietoa. Yhteys kristinuskoon? Suunnilleen esitelmän alkuosassa kerrotulla tavalla tutkijat yleisesti ymmärtävät essealaisuuden ja Qumranin (ks. Kuolleenmeren kääröt ja essealaiset, Jedidut 1/2013). Qumranin löytöjen jälkeen on syntynyt myös useita aihetta käsitteleviä teorioita. Mainitsen niistä mielenkiintoisimmat ja loogisimmat. On olemassa teoria, jonka mukaan Johannes Kastaja olisi ollut ainakin osan elämästään essealaisyhteisön jäsen. Tämä teoria kannattaa ottaa vakavasti, koska sille on vahvistusta myös Raamatussa. Sen mukaan Johanneksen vanhemmat olivat iäkkäitä, ja Johanneksesta itsestään kerrotaan: Lapsi kasvoi ja vahvistui Hengessä. Hän oli autiomaassa siihen päivään saakka, jolloin hänen oli määrä astua Israelin eteen (Luuk. 1:80). Raamatussa siis vihjaistaan, että Johanneksesta olisi tullut orpo jo nuorena, ja että hän olisi elänyt jossain Kuolleenmeren alueella aina siihen päivään saakka kunnes hän aloitti toimintansa. Hän on hyvinkin voinut olla yksi essealaisten adoptoimista orpolapsista. Matteuksen evankeliumissa kerrotaan, mitä Johannes saarnasi: Noihin aikoihin Johannes Kastaja tuli ja alkoi julistaa Juudean autiomaassa: Kääntykää, sillä taivasten valtakunta on tullut lähelle! (Matt. 3:1 2). Samaahan essealaiset saarnasivat aamusta iltaan. Johannes myös käytti essealaisten kanssa samaa haukkumanimeä fariseuksista ja saddukeuksista, kun nämä saapuivat Jordanvirralle kasteelle: Mutta kun Johannes näki, että hänen kasteelleen oli tulossa myös monia fariseuksia ja saddukeuksia, hän sanoi heille: Te käärmeen sikiöt! Kuka teille on sanonut, että te voitte välttää tulevan vihan? (Matt. 3:7). Johanneksen kastekin muistutti essealaisten kastetta essealaisetkin kastoivat uusia jäseniä uuteen liittoon. Jossain elämänsä vaiheessa Johannes on eronnut tästä yhteisöstä, ehkä sen ankaruuden tai sulkeutuneisuuden takia. Eroaminen oli täysin mahdollista. Josefus Flaviuskin oli kolme vuotta yhteisön jäsen, mutta sitten erosi heistä. Ihailtavaa sekä Johanneksessa että Josefuksessa on, ettei kumpikaan jälkeenpäin liannut entistä kotiaan, vaikka he erosivatkin siitä. Johannes rakasti autiomaata niin paljon, että jäi Qumranin alueelle elämänsä loppuun saakka ja kastoi satoja Jordanvirralla, myös Jeesuksen. Viimeiset päivänsä hän vietti Machaeruksen linnoituksessa Qumrania vastapäätä Kuolleenmeren toisella puolella. Hänet oli vangittu, koska hän oli nuhdellut Herodes Antipasta, joka oli eronnut nabatealaisesta vaimostaan ja ottanut velipuolensa vaimon, Herodiaan, tämän tilalle. Raamattu ei mainitse paikkaa eikä tytön nimeä, mutta tässä Josefus Flavius tulee apuun; paikka oli Machaerus, ja tyttö oli Salome. Kun kääröjen ikää ei vielä tarkalleen tunnettu 1950-luvun alussa, Cambridgen yliopiston jumaluusopin professori Theiler keksi mielenkiintoisen teorian. Hän väitti, että essealaisten paljon mainitsema Vanhurskauden opettaja olisi ollut itse Jeesus, ja tämän vastustaja, Vääryyden opettaja, olisi ollut Paavali. Theiler väitti, että Jeesus toimi samaan aikaan ja samoilla seuduilla kuin essealaiset, ja että Jeesuksella ja essealaisilla olisi ollut paljon yhteistä. Tämä pitääkin paikkansa. Jeesuskin saarnasi: Kääntykää, sillä taivasten valtakunta on tullut lähelle! (Matt. 4:17). Jeesuksella ja opetuslapsilla oli myös yhteinen omaisuus, ja heilläkin oli kassanhoitaja, joka hoiti omaisuutta. Hekin auttoivat sairaita ja köyhiä. Jeesus ajatteli hyvin paljon samalla tavalla ylipappeudesta ja tapahtumista temppelialueella kuin essealaiset. Yksi essealaisten saarnoista muistuttaa paljon Jeesuksen Vuorisaarnan alkua: Autuaita ovat hengessään köyhät, JEDIDUT\n10 Qumranin luolasta 4 löytynyt Damaskos-kirjan katkelma. Kuva: Wikipedia. Aretas IV:n pronssiraha. Kuva: Wikipedia. sillä heidän on taivasten valtakunta (Matt. 5:3). Qumranista on löydetty myös rukous, joka on lähes samanlainen kuin Jeesuksen Isä meidän -rukous. Tässä ei sinänsä ole mitään kovin erikoista, koska juutalaisilla on kautta aikojen ollut samanlaisia rukouksia; vielä tänä päivänä Jemenin juutalaisilla on lähes samanlainen. Kun Paavali myöhemmin lähti julistamaan evankeliumia, hän aina yritti ensin julistaa juutalaisten keskuudessa, mutta kun nämä eivät häntä hyväksyneet, niin hän siirtyi muukalaisten pariin. Heidän keskuudessaan Paavali saarnasi, ettei uudessa liitossa enää tarvita ympärileikkausta eikä Mooseksen lakeja, eikä hän edes pyytänyt pakanoita noudattamaan Nooan lakeja niin kuin Jaakob oli häneltä vaatinut Jerusalemin kokouksessa. Näin hänestä olisi Theilerin mukaan tullut Vääryyden opettaja. Minua on aina ihmetyttänyt se seikka, ettei evankeliumeissa eikä juutalaisten Raamatun selityskirjassa Talmudissa missään mainita essealaisia nimeltä. He olivat tärkeä uskonnollinen tekijä Jeesuksen ajan Israelissa. Fariseukset, saddukeukset ja kirjanoppineet mainitaan satoja kertoja, mutta essealaisia ei kertaakaan! Oliko se samanlaista pelkoa, jota esiintyi uudelleen kääröjen löytöjen jälkeen eri piireissä? Minulle ainakin tämä on suuri mysteeri. Ihmeellistä on myös se, etteivät essealaiset itse tunteneet nimitystä essealainen. Qumranista löydetyissä Raamatun kommentaareissa ja muissa teksteissään (Jesaja, Amos, Habakuk, Psalmi 31, sääntö- ja lakikirja, Damaskos-käärö jne.) he kutsuvat itseään nimillä Uusi Liitto Damaskoksen eli verimaljan maassa, Vanhurskaan pojat, yhteisö ja ebioniitit. Nimi essealainen on nähtävästi historioitsijoiden keksimä nimitys. Ebioniitit (hepreaksi evionim) tarkoittaa hengessä köyhiä. Ihmeellistä kyllä alkuseurakuntalaisia kutsuttiin ebioniiteiksi temppelin hävityksen jälkeen Syyrian alueella. Kun 1950-luvulla kerättiin tiedemiesjoukko tutkimaan ja julkaisemaan kääröt, jotka oli kerätty Rockefeller-museoon Itä-Jerusalemiin, he ilmoittivat maailmalle, että Qumranin kommentaarit kertovat makkabilaisajasta, jolloin Juudas Makkabealaisen veljet ja veljenpojat hallitsivat Israelia kuninkaina ja ylipappeina. Näillä tutkijoilla oli myös yksinoikeus kääröjen julkaisemiseen. Näin päätettiin, ettei Qumranilla ja essealaisilla ole mitään tekemistä kristinuskon ja alkuseurakunnan kanssa. Tämä käärömafia jatkoi työtään aina 1980-luvun lopulle saakka, kunnes professori Robert Eisenman Kalifornian yliopistosta sai aikaan skandaalin, kun hän edesauttoi kääröistä otettujen mikrofilmien julkaisemisen; niitä säilytettiin eräässä Yhdysvaltain yliopistossa. Qumranin kommentaareissa painotetaan kaikkein eniten kolmea asiaa: 1. Israelin hallitsijat elivät täydessä haureudessa. He menivät naimisiin lähisukulaistensa kanssa, erosivat ja menivät uudelleen naimisiin lähisukulaistensa kanssa ja harrastivat insestiä. 2. Jerusalemin ylipapit olivat korruptoituneita, käyttivät kansaa väärin hyväkseen ja vainosivat essealaisten hengellistä johtajaa. Yksi näistä ylipapeista jopa aiheutti hänen kuolemansa: hänet kivitettiin Jerusalemissa. Tästä essealaiset olivat erittäin katkeria. 3. Kommentaarit kertovat miehestä, jonka suusta pulppusi valheita ja joka saarnoillaan harhautti ihmisiä. Tämä Vääryyden opettaja oli Vanhurskauden opettajan päävihollinen. Niin kuin jo aikaisemmin mainitsin, Matteuksen evankeliumissa, joka on kaikkein juutalaisin evankeliumi, on paljon samanlaisia sanontoja kuin Qumranin kommentaareissa ja muissa essealaisten kirjoituksissa. Näin on asianlaita erikoisesti Vuorisaarnassa. Ehkä kaikkein eniten yhtäläisyyksiä on Jeesuksen veljen Jaakobin kirjeessä. Myös Johanneksen ilmestyskirjassa on paljon yhtäläisyyksiä Qumranin teksteihin, erikoisesti Qumranin sotakääröön (Valon lasten ja Pimeyden lasten välinen sota). Qumranista löydettiin myös MMT:ksi kutsuttu papyruskirje, joka muistuttaa uskomattoman paljon sitä käskykirjettä, jonka Jaakob lähetti Syyriaan sen jälkeen kun Paavali oli ollut hänen puhuttelus- 10 JEDIDUT\n11 saan Jerusalemissa. Siinä Jaakob vaatii, että uskovaisten on vältettävä veren, epäjumalille uhratun lihan ja raatojen syömistä. Mitä Paavaliin tulee, niin hän käyttää kirjeissään 70 sanaa, jotka esiintyvät Qumranista löydetystä kuuluisasta Kahdentoista patriarkan testamentista. Näitä sanoja ei löydy mistään muualta Uudesta testamentista. Hänen on siis täytynyt tutustua Kahdentoista patriarkan testamenttiin jossain elämänsä vaiheessa. Kaikkein uusin teoria Qumranista on Robert Eisenmanin kehittämä. Hän väittää, että essealaiset eli Uusi liitto verimaljan maassa on sama kuin alkuseurakunta, ja että Vanhurskauden opettaja oli Jeesuksen veli Jaakob Vanhurskas. Hänen mielestään Qumranin, essealaisten ja alkuseurakunnan välillä on aivan liian paljon yhteensattumia. Samoin Vanhurskauden opettajan ja Jaakob Vanhurskaan välillä. Molemmat kivitettiin samoihin aikoihin Jerusalemin ylipapin käskystä. Josefuksen ja kirkkoisien mukaan Jaakobin kivitytti ylipappi Ananus Jerusalemissa vuonna 62 jkr. Mikä oli Paavalin Damaskos? On vielä yksi mielenkiintoinen teoria, joka on hyvin lähellä omaa sydäntäni, koska keksin sen itse jo 1970-luvulla. Kairon vanhimman synagogan genissasta (kaappi, jossa säilytetään käytöstä poistettuja pyhiä kirjoituksia) löydettiin 1800-luvun lopussa muinaisia kääröjä, joista monet ovat vielä vanhempien kääröjen kopioita. Nykyään ne ovat näytteillä Cambridgen yliopiston kirjastossa. Näistä ehkä mielenkiintoisin ja vanhin on Damaskos-käärö, joka muistuttaa yllättävän paljon essealaisten Sääntö- ja lakikirjaa. Tämän lisäksi Qumranin luolista 4, 5 ja 6 on löydetty suurehko määrä Damaskoksen kirjan katkelmia, jotka varmistavat Kairosta löydetyn Damaskoskäärön läheisen yhteyden Qumranin yhteisöön. Opiskeluaikanani 1970-luvulla olin erittäin kiinnostunut Kuolleenmeren kirjakääröistä, ja kun kerran vertailin Damaskos-kääröä essealaisten Sääntö- ja lakikirjaan sekä Habakukkommentaariin, minulle juolahti mieleen Paavali. Paavalihan oli hyvin fanaattinen fariseus, joka teki yhteistyötä ylipappien kanssa ja vainosi kaikkia niitä, jotka vähänkin poikkesivat ylipappien tieltä. Kerran hän sai valtuudet matkustaa Damaskokseen vainoamaan Herran opetuslapsia ja tuomaan heitä myös vangeiksi Jerusalemiin. Matkalla Damaskokseen hän sai herätyksen, jos se näin yksinkertaisesti selitetään, ja hänestä tuli se Paavali, jona me hänet tunnemme: hän alkoi suojella niitä, joita hän hetkeä ennen oli vainonnut. Aina on uskottu, että Paavali oli matkalla Syyrian pääkaupunkiin, muttei kenellekään tullut mieleen, että ehkä hän olikin matkalla essealaisten Damaskokseen, Qumraniin. Vasta Ikoni Jaakob Vanhurskaasta, jota mm. Eisenman pitää essealaisten Vanhurskauden opettajana. Kuva: Wikipedia. nyt 2000-luvulla muutamat tiedemiehet Yhdysvalloissa ovat vihjailleet, että ehkä Paavalin Damaskos onkin ollut Qumran. Syyrian Damaskosta vastaan sotii kaksikin historiallista tosiasiaa. Jerusalemin ylipapeilla ei ollut minkäänlaista poliittista valtaa, ei edes omassa maassaan. Heillä oli uskonnollinen valta, mutta ainoastaan oman maansa rajojen sisällä. Ylipapit eivät siis voineet määrätä, miten ulkomailla asuvat juutalaiset elivät, saatikka sitten antaa käskyä vangita toisen maan kansalaisia. He eivät siis ole voineet lähettää jotain fariseusta, ja vielä melko tuntematonta, toiseen maahan vainoamaan sen maan kansalaisia. Ystäväni Risto Santala mainitsee kirjassaan Paavali ihmisenä ja opettajana, että 1. Makkabealaiskirja kertoo roomalaisen käskynhaltijan Luciuksen lähettäneen kirjeen Egyptin kuningas Ptolemaiokselle pyytäen, että tämä luovuttaisi maahansa paenneet kelvottomat miehet ylimmäiselle papille Simonille, että tämä saisi rangaista heitä omien lakiensa mukaan (1. Makk. 15:15 21). Tällä Makkabealaiskirjan kohdalla Risto Santala halusi osoittaa, että ylipapeilla sittenkin oli oikeus koskea ulkomailla asuviin juutalaisiin. Meidän on kuitenkin otettava huomioon, että nämä kelvottomat miehet JEDIDUT\n12 olivat pakolaisia, ja että pyyntö tuli roomalaiselta käskynhaltijalta eikä ylipappi Simonilta. Apostolien teoissa ei missään mainita, että Damaskoksen kristityt olisivat olleet pakolaisia. Käykäämme läpi hiukan Paavalin vangitsemista temppelialueella. Kun Paavali oli puhdistautunut, hän meni kaksoisportista sisään temppelialueelle, jossa väkijoukko hyökkäsi hänen kimppuunsa aikeissa tappaa hänet. Roomalaisten sotilaitten tullessa paikalle Paavali mainitsi olevansa Rooman kansalainen, jolloin väkijoukko päästi hänet heti irti ja roomalaiset veivät hänet turvaan (Ap.t. 21:26 33, 22:22 28). Tämän jälkeen komentaja Claudius Lysias kirjoittaa Paavalista maaherra Felixille: Tämän miehen ottivat juutalaiset kiinni ja olivat tappaa hänet. Minä kuitenkin menin sotilaineni paikalle ja pelastin hänet, kun sain tietää, että hän on Rooman kansalainen (Ap.t. 23:27). Tämä episodi osoittaa, etteivät ylipapit eivätkä heidän kätyrinsä saaneet koskea toisen maan kansalaiseen edes oman valtansa sydämessä, saatikka sitten toisessa maassa. Toinen historiallinen tosiasia, joka sotii Syyrian Damaskosta vastaan, on se, ettei siihen aikaan tunnettu mitään kristillistä seurakuntaa siellä eikä muuallakaan. Sellainen perustettiin myöhemmin Antiokiaan. Kristityiksi Herran opetuslapsia alettiin kutsua vasta Antiokiassa (Ap.t. 11:26). Sen sijaan essealaisia herjattiin messiaanisiksi eli kristityiksi jo kauan ennen Antiokian tapahtumia. On myös outoa, että Paavalin toiminnasta kerrottaessa Damaskoksen yhteydessä mainitaan aina myös Jerusalem ja Juudea, kun taas hänen Syyrian-matkojensa yhteydessä Damaskosta ei mainita lainkaan. Hän ei siis vieraillut Damaskoksessa, kun hän oli lähetysmatkoillaan Syyriassa. Kaiken kukkuraksi Damaskoksessa eli hyvin vähän juutalaisia siihen aikaan, eikä olla edes varmoja, että Damaskoksessa olisi ollut synagogaa. Jerusalemin ylipapit eivät varmaankaan ole välittäneet siitä, mitä juutalaiset ajattelivat ja tekivät satojen kilometrien päässä Jerusalemista, mutta he ovat olleet erittäin valppaita ja äärimmäisen tarkkoja silloin, kun Jerusalemin lähellä juutalaiset ovat poikenneet heidän määräämältään tieltä. Essealaisethan olivat ylipappien pahimpia vihollisia ja päinvastoin. Essealaisia pilkattiin messiaanisiksi eli kristityiksi. Qumranissakin oli muurit ja suoria katuja. Yleensä ihmisillä on sellainen käsitys, että synagogat ovat suuria pylväitten kannattamia rakennuksia. Synagoga-sana juontaa juurensa kreikkalaisesta sanasta kokoontumishuone. Se voi olla ihan tavallinen yksinkertainen pieni huone, jonne juutalaiset kokoontuvat rukoilemaan kolme kertaa päivässä. Tästä hyvänä esimerkkinä ovat nykyään kaikkialla Jerusalemissa ne sadat pienet yleiset rukoushuoneet, joihin mennään rukoilemaan katutasolta. Qumranissa sellaisia oli varmasti monia. Paavali kertoo, että Damaskoksessa kuningas Aretaksen alainen päällikkö antoi vartioida kaupunkia pidättääkseen hänet, mutta hänet pelastettiin laskemalla korissa maahan muurin ikkuna-aukosta (2. Kor. 11:32 33). Apostolien teot 9:23 25 kertoo saman asian vähän eri tavalla. Se väittää juutalaisten vartioineen Damaskoksen portteja yöt päivät saadakseen Paavalin tapetuksi; nabatealaisia ja Aretasta ei mainita ollenkaan. Paavalin ajan Aretas oli nabatealaisten kuningas Aretas IV, jolla ei enää ollut mitään sananvaltaa Syyrian pääkaupungissa, jota roomalaiset hallitsivat. Noin sata vuotta aikaisemmin Aretas IV:n esi-isä Aretas III, joka oli samalla Herodes Suuren setä, valloitti Syyrian pääkaupungin, mutta menetti sen hyvin nopeasti roomalaisille, jotka ottivat ylivallan alueella ja melkein valloittivat Petrankin. Paavalin mainitsemalla Aretaksella ei ole siis voinut olla päällikköä Syyrian Damaskoksessa, koska siellä oli roomalainen käskynhaltija. Nabatealaiset käyttivät Kuolluttamerta kauppareittinä ja kuljettivat tavaraa meren eteläpäästä veneillä meren yli Qumranin alueelle, jossa tavara jälleen lastattiin kameleitten selkään. Tämä siksi, että Kuolleenmeren vesi on niin raskasta, että pienillä veneillä pystyttiin kuljettamaan suuria määriä tavaraa. Merireitti oli taloudellisesti maareittiä edullisempi. Essealaisilla on hyvinkin voinut olla jonkinlainen majatalo ja huolintapalveluja kauppiaita varten, ja jos näin on ollut asianlaita, Aretas IV:llä on voinut olla tärkeä edustaja Qumranissa tai sen läheisyydessä. Ei ole mikään mahdottomuus, että Aretas olisi voinut lähettää jopa sotilaitaan essealaisten ja kaupankäyntinsä turvaksi sen jälkeen kun Herodes Antipas erosi tämän tyttärestä, jolloin Aretas valloitti kaikki Antipaksen Kuolleenmeren itäpuoliset alueet Qumranin naapurissa. Tämä keksimäni teoria on otettu sekä positiivisesti että negatiivisesti vastaan. Suomessa muun muassa piispa Aimo Nikolainen aikanaan tuomitsi sen jyrkästi. Teorian vastustajat ovat käyttäneet hyväkseen Raamatun kohtaa, jossa Paavali kertoo Damaskoksen-matkastaan: Kerran toisensa jälkeen minä synagogissa rankaisin heitä ja yritin pakottaa heidät herjaamaan Jeesusta, ja ankarassa kiihkossani minä ulotin vainoretkeni oman maamme ulkopuolelle asti. Näissä asioissa minä lähdin matkalle Damaskokseen (Ap.t. 26:11 12). Teorian vastustajat siis väittävät, että Paavali oli ulkomailla, kun taas essealaisten Damaskos oli Juudean alueella eli kotimaassa. Paavali siis toimi Jerusalemissa ennen Damaskokseen lähtöä. Kreikankielisessä alkutekstissä ei kuitenkaan mainita sanaa ulkomaat, khoora, vaan tas exoo, joka tarkoittaa ulkona tai ulkopuolella oleva. Sanatarkka käännös kuuluu siis: vainosin heitä myös ulkopuolisissa kaupungeissa Tässä ei puhuta ulkomaista, vaan Jerusalemin ympäristöstä 12 JEDIDUT\n13 ja yleensä Juudean alueesta. Vähän myöhemmin Paavali lisää: Ensin Damaskoksessa ja Jerusalemissa, sitten joka puolella Juudeaa ja muiden kansojen parissa minä olen julistanut (Ap.t. 26:20). Raamatunkääntäjät ovat valinneet sanan ulkomaa, koska heille Damaskos on itsestään selvästi sijainnut ulkomailla. Ihmettelen sitä jopa fanaattista vastustusta, jota tämä teoria on saanut osakseen. Kysymyshän on vain paikasta, ei asiasta. Asia pysyy samana. Minusta Paavalin kokemukset ja sanomiset ovat tärkeitä, ei se missä ne tapahtuivat. Valitettavasti kautta aikojen ihmiset ovat palvoneet paikkoja eli jotain konkreettista voidakseen helpommin uskoa myös itse asiaan. Kun lopultakin 1990-luvulla julkaistiin monet Qumranin luolista löydetyt Damaskos-kirjan fragmentit, tulin vielä vakuuttuneemmaksi teoriani paikkansapitävyydestä. Lopuksi voin vielä sanoa, että jos Paavali matkusti essealaisten Damaskokseen eli Qumraniin, niin Qumranilla on paljon tärkeämpi paikka kristinuskon alkuhistoriassa kuin mitä olemme tähän asti olettaneet tai kuvitelleet. Voitaisiin myös sanoa, että siinä tapauksessa se kristinusko, joka levisi muukalaiskansojen keskuuteen, on saanut alkunsa Qumranin porteilla. Jos Robert Eisenman on oikeassa Qumranin ja essealaisten suhteen, niin teoriani pitää varmasti paikkansa. Paavalihan vainosi alkuseurakuntalaisia. JERUSALEMISTA LÖYTYI TOISEN TEMPPELIN AIKAINEN RITUAALIKYLPYLÄ Daniel K. Eisenbud Benjamin Storchan mikven oviaukossa. Kuva: Israelin muinaismuistovirasto. Kun Jerusalemin Kiryat Menachem -lähiön kohdalla rakennettiin uutta moottoritietä, arkeologit tekivät arvokkaan muinaislöydön. Kaivaukset paljastivat harvinaisen mikven, rituaalikylpylän, joka on peräisin toisen temppelin ajalta. Aloitimme kaivaukset viikkoa ennen pesah-juhlaa ja lopetimme ne pyhien jälkeen, Benjamin Storchan, muinaismuistoviraston vastaava tutkija kertoi. Hän kertoi, että Jerusalemista on löydetty useita rituaalikylpylöitä, mutta nyt löydetyn vesijärjestelmä on ainutlaatuinen. Tähän asti löydetyissä sadevesi on koottu lähellä sijaitsevaan, kallioon hakattuun säiliöön. Nyt löydetyn mikven vesijärjestelmä on monimutkaisempi. Paikka oli ilmeisesti läheisen asutuksen käytössä toisen temppelin aikana. Storchan kertoo, että portaita myöten laskeuduttiin maanalaiseen mikveen, johon vesi tuli kolmesta kattoon hakatusta sadevesialtaasta. Luultavasti seudun olosuhteet olivat sellaiset, että asukkaat käyttivät erikoistekniikoita jokaisen vesipisaran talteenottamiseksi. On mielenkiintoista, että mikve noudatti tarkoin juutalaista lakia: vesi kerättiin kenenkään siihen koskematta ja niin, ettei vettä mennyt maahan. Mikve oli käsitelty erityisellä laastilla. Jerusalem Post online 10. huhtikuuta 2013 JEDIDUT\n14 MUINAISSYNAGOGIA ISRAELISSA David Landau Kirjoituksessa pohditaan sitä, mistä voidaan päätellä, että jokin muinainen rakennus on ollut synagoga. Vuoden 2010 lopussa lehdet kirjoittivat, että uusi muinaissynagoga on löydetty Horvat Kurissa, joka sijaitsee kukkulalla muutama kilometri Genesaretinjärvestä luoteeseen. Sen jälkeen kaivaukset ovat jatkuneet joka kesä. Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta on mukana projektissa, ja myös suomalaisia opiskelijoita osallistuu kaivaustyöhön. Arkeologien viimeisimmän raportin mukaan nyt analysoidaan ja tulkitaan vuoden 2012 löytöjä. Kaivauksia on tarkoitus jatkaa tänäkin vuonna tavoitteena selvittää rakennuksen rakentamisvaiheet. Kaivausten avulla pyritään myös päättelemään, milloin tämä Bysantin ajan synagoga on ollut käytössä, ja tutkimaan, onko sen lattian alla myös varhaisempia kerroksia. Mistä arkeologit tietävät, että paikalla oli synagoga? Rehellisesti sanoen he eivät voikaan sitä varmuudella tietää. Kun pyhän arkin, aron hakodeshin, tai toorakääröjen kaltaisia selviä tuntomerkkejä ei raunioissa ole, ei myöskään tuoleja, joissa olisi juutalaisia nimiä, niin arkeologit tarkastelevat paikkaa erilaisten kriteerien valossa päätelläkseen, minkälainen talo paikalla on aikoinaan ollut. Löydetty raunio saattoi myös olla jokin muu kuin synagoga. Victor Guérin ( ), ranskalainen älykkö, tutkimusmatkailija ja amatööriarkeologi, joka vieraili Israelin maassa kahdeksan kertaa vuosien 1852 ja 1888 välillä, kävi myös Horvat Kurissa, jota hän nimitti nimellä Kharbet Kefr Kouk. Hän kirjoitti, että paikalla oli ollut länsi-itä-suunnassa sijaitseva rakennus, ja siitä syystä hän arvioi, että kyseessä olivat muinaiskirkon rauniot. Juutalaisen tavan mukaan rukoiltaessa tarvitaan kymmenen miestä, minjan. Siksi mikä tahansa paikka voi palvella synagogana, kun ainakin kymmenen miestä voi siellä rukoilla. Esimerkiksi Tampereen juutalaisella seurakunnalla oli toimintansa aikana vuosina synagoga kolmessa eri osoitteessa, mutta aina tavallisessa asuinhuoneistossa. Ei ole syytä epäillä, että synagogaan liittyvät vaatimukset olisivat olleet erilaisia muinoin. Talmudin mukaan Tiberiaksessa oli 17 synagogaa. Arkeologit ovat mielestään tunnistaneet niistä kaksi. Kun arkeologit löytävät kohteen, jossa on mahdollisesti ollut julkinen rakennus, he ensin tarkistavat sen suunnan. Jos suunta on länsi-itä, he olettavat, Artikkelin kirjoittaja Meironissa maan peittämän altaan päällä. että paikalla oli todennäköisesti kirkko. Jos suunta on kohti Gerizim-vuorta, kyseeseen tulee samarialainen synagoga. Kaikissa muissa tapauksissa rakennus on voinut olla juutalainen synagoga. Beth Sheanissa löytyi muinainen mosaiikkilattia asuntoalueen rakennustyömaata käynnistettäessä. Arkeologit tekivät kaivauksia paikalla vuonna 1964 ja päätyivät siihen tulokseen, että Bysantin aikana siinä oli juutalainen synagoga. Paikkaa kutsutaan Leontis-taloksi. Tässä nykyisin Jerusalemin Israel-museossa esillä olevassa mosaiikissa on useita pakanallisia symboleja ja hahmoja. Vieressä olevan tekstin mukaan juutalaisen rakennuksen koristaminen pakanallisin kuvin heijastaa sitä, että Beth Sheanissa vallitsi hellenistinen kulttuuri myös aikana, jolloin suurin osa asukkaista oli kristittyjä, juutalaisia tai samarialaisia. Yhdessä mosaiikissa voi nähdä selvästi juutalaisen symbolin, seitsenhaaraisen kynttilänjalan, menoran. Siis ei ole epäilystäkään, etteikö Leontis-talo olisi ollut juutalaisen perheen asunto, jonka yhtä huonetta käytettiin synagogana, eikö niin? Väärin, väittää Bar Ilan -yliopiston professori Zeev Safrai artikkelissaan The house of Leontis Kaloubas a Judaeo-Christian? (2003). Hänen mukaansa talon omisti ebioniitti. Ebioniitit olivat eräs juutalaiskristitty lahko. 14 JEDIDUT\n15 Menora Leontis-talon mosaiikissa. Keskustellessani professori Safrain kanssa asiasta totesin, että hänen artikkelinsa on kumouksellinen. Kysyin häneltä, onko kukaan esittänyt hänelle vastaväitettä asiasta. Hän vastasi: ei kukaan. Se, että Leontis-talon rukoushuoneessa oli juutalainen symboli ei välttämättä tarkoita huoneen olleen synagoga; se on yhtä hyvin voinut olla kirkko. Kristinusko on syntynyt juutalaisten keskuudessa ja se on ottanut käyttöönsä juutalaisia kirjoja sekä symboleja. Esimerkiksi Rääkkylän kauniissa, 1800-luvulla rakennetussa puukirkossa olen nähnyt maalauksen, jossa on menora. Täytyy myös muistaa, että muinaisaikana Israelin maassa asui muitakin kuin juutalaisia, kristittyjä ja samarialaisia. 300-luvulla elänyt piispa Epifanius Salamislainen kertoi Panarion-kirjassaan 80 lahkosta alkaen Aatamin ajasta kirjoittajan omaan aikaan. Jokaisesta hän antoi yksityiskohtaiset tiedot sen historiasta ja maailmankatsomuksesta ja osoitti, missä kunkin oppi oli väärässä. Mielestäni voidaan olettaa, että osa Israelin maassa löydetyistä raunioista on ollut eri lahkojen rukoushuoneita. Uskon, ettei ole mitään yleispätevää kaavaa, jolla näitä rakennuksia voisi helposti määritellä. Rehovista löydetyssä mosaiikissa on juutalaista Talmudin oppitekstiä. Paikalla kaivauksia tehneen arkeologin mukaan kysymyksessä on synagoga, joka on rakennettu kolmessa vaiheessa. 300-luvulla rakennettiin basilika-tyyppinen halli, joka paloi. Se restauroitiin 400-luvulla ja siihen lisättiin bema, koroke jolla rukouksen johtaja seisoo. Silloin tehtiin myös uusi mosaiikkilattia, peitettiin seinät laastilla ja kirjoitettiin seiniin juutalaisten uskonnollisten lakien selitystekstejä. Myöhemmin, 500- tai 600-luvulla, lisättiin eteinen ja sen lattialle nykyään kuuluisia tekstejä. Epäilemättä tämä rakennus palveli ainakin jossain vaiheessa synagogana. Rääkkylän kirkon menora. 500-luvulta peräisin olevassa Seforiksen (Tzipporin) muinaissynagogassa on mosaiikkilattia, jossa on kuvia juutalaisista aiheista ja kirjoituksia hepreaksi, mutta myös kuvia kreikkalaisista jumalista ja kreikankielistä tekstiä. Rakennuksesta jäljellä olevan lattian suunta on kohti Pellaa, joka oli tuohon aikaan tunnettu kristillinen keskus Jordan-joen toisella puolella. Miksi juutalaiset olisivat rakentaneet julkisen talon kohti tätä paikkaa? Olen sitä mieltä, että rakennus kuului jollekin lahkolle, joista piispa Epifanius Salamislainen kirjassaan kertoo. Meironissa Ylä-Galileassa on kallion päällä raunio, jota kutsutaan muinaissynagogaksi. Siellä ovet ovat rakennuksen eteläpäädyssä. Tämä tarkoittaa, että sisälle tultua olisi täytynyt kääntyä ympäri rukoillakseen kohti Jerusalemia. Jos rakennus olisi ollut synagoga, miksi se rakennettiin tällä tavalla? Rakentajat kuluttivat paljon aikaa ja ponnistusta hakatessaan kalliota ja olisivat voineet sijoittaa ovet yhtä hyvin itä- tai pohjoisseinään. Paikkaa tutkineiden arkeologien mukaan rakennuksen lattiassa on myös ollut noin 1,5 metriä leveä ja 1,35 metriä syvä laastilla vuorattu allas. Kuka tarvitsi allasta keskellä synagogaa? Juutalaiset kyllä harrastavat rituaalista kylpemistä, mutta se tapahtuu tähän tarkoitukseen rakennetussa mikvessä, joka on usein lähellä synagogaa, mutta ei koskaan keskellä rukoustilaa. Uskon, että allas palveli kastealtaana, ja että tätä rakennusta käytti jokin muu uskonnollinen ryhmä. Nykyään allas on maan peittämä, eikä vierailija voi sitä nähdä. Tuhansien vuosien aikana juutalainen kansa on kehittynyt kirjan kansaksi. Rukoillakseen tai tutkiakseen kirjojaan he eivät ole tarvinneet mahtavia rakennuksia. Periaatteessa vaatimatonkin talo on aina riittänyt. Heidän keskuudessaan on ollut myös lukuisia muita uskonnollisia ryhmiä, joilla on ollut omat rukouspaikkansa. JEDIDUT\n16 ISRAELIN KIBBUTSIT EILEN JA TÄNÄÄN Huhtikuussa Suomessa vieraili Israelin kibbutsiliikkeen vapaaehtoisohjelman johtaja Aya Sagi kiertäen Suomi-Israel yhdistysten liiton jäsenyhdistysten vieraana pääkaupunkiseudulla, Tampereella, Jyväskylässä, Kuopiossa, Joensuussa ja Haminassa. Runsaasti kibbutsiliikkeestä kiinnostunutta yleisöä keränneissä tilaisuuksissa oli Sagin esityksen lisäksi myös muuta Israel-aiheista ohjelmaa. Kirjoitus on Juha-Pekka Rissasen laatima tiivistelmä Sagin esityksestä. Kuvassa Rissanen tulkkaa Sagia Helsingissä järjestetyssä tilaisuudessa luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, brittimandaatin aikaan, Palestiinassa oli juutalaisväestön asuttamiselle niin kansallinen tarve, maan asuttamisen tarve kuin myös ideologinen tarve. Ennen Israelin itsenäisyyttä maahanmuuttajien oli kuitenkin kamppailtava kahden perusongelman kanssa: heillä ei ollut rahaa, ja ilmasto- ja työolot olivat uusille tulijoille hyvin vaikeita. Ratkaisuksi näihin ongelmiin löydettiin uusi elämänmuoto, kooperatiivi eli kibbutsi (hepr. yhteen kokoontuneet ). Sitä rahoitti Juutalainen kansallisrahasto (KKL-JNF). Tuolloin vaikuttaneiden aatteiden mukaisesti maata lähdettiin rakentamaan pioneerihengessä, yhteisön voimaan luottaen ja keskeiset tuotantovälineet yhdessä omistaen. Kibbutsista tulikin ainutlaatuinen israelilaisluomus, jossa eri sukupolvet elivät yhdessä maatalousyhteisönä. Yhteisomistukseen perustuva sosiaalinen elämä ja demokraattinen johtamistapa olivat sille ominaisia piirteitä. Kibbutsit takasivat hyvinvoinnin niin aikuisille kuin lapsille, terveydenhoidon ja koulutuksen, tuotantovälineiden yhteisomistuksen ja yhteiskulutuksen. Kulttuurielämässä juutalaisperinne yhdistyi esiin nousevan paikallisen israelilaiskulttuurin kanssa. Nykytodellisuudessa kibbutsia ei olisi voinut syntyä. Nykyään on aikaisempaa vähemmän ideologiaa ja enemmän materialismia. Kibbutsien ensimmäisen sukupolven aikaan yhteisö oli hyvin homogeeninen. Elettiin solidaarisesti omasta henkilökohtaisesta vapaudesta tinkien. Paine muutoksiin kasvoi vahvasti toisen ja kolmannen sukupolven aikana. Kibbutsi avasi ovensa. Se ei ollut enää valtio valtiossa. Esimerkiksi tohtorit eivät olleetkaan ilman muuta valmiita työskentelemään maanviljelijöinä. Toinen ja kolmas asuttajapolvi syntyi vakiintuneisiin kibbutsioloihin, mutta samalla kibbutseihin liittyi uusia jäseniä ulkopuolelta, ja he toivat mukanaan erilaisen ideologian ja uuden perusajatuksen. Kirjailija Amos Oz on kuvannut ihmisten tasaveroisuutta yhtäläiseksi oikeudeksi olla erilainen toinen toisiinsa verrattuna. Käytännössä muutos yksityisyyteen päin näkyi kibbutseissa mm. siinä, että luovuttiin lasten ja nuorten yhteisasumisesta. Useimmissa kibbutseissa jäsenyhteisö ei ole enää kuin perhe kaikille. Uudet kibbutsit ovat siirtyneet kollektiivisesta ajattelusta perhekeskeiseen. Lisäksi perheiden asumistyyli muuttui juna-mallisista rakennuksista yksityisasumuksiin. Toinen muutos liittyy palkattuun työvoimaan. Ennen työntekijä oli sekä omistaja että työläinen. Uudessa tilanteessa kibbutsin jäsenet tahtoivat työskennellä itse valitsemassaan ammatissa, johon olivat kouluttautuneet ja entistä enemmän kibbutsin ulkopuolella. Kibbutsit myös muuttuivat maatalousvaltaisista enemmän teollisuusvaltaisiksi. Kibbutsit eivät olleet varautuneet maailmanlaajuiseen talouslamaan, joka iski niihin erityisesti 1990-luvun alussa. Tuolloin 2/3 kibbutseista oli konkurssin partaalla. Tämä oli monien asioiden summa: korkea inflaatio, huonot investoinnit ja monien nuorten lähtö kibbutseista. Elleivät valtio ja pankit olisi pyyhkineet osaa veloista pois, kibbutsit eivät olisi selvinneet. Täydestä solidaarisuudesta kibbutsit siirtyivät rajoitettuun solidaarisuuteen. Nykyään jäsenten on työs- 16 JEDIDUT


Annika Grofin ohjaama Syksyn jälkeen saapuu kevät -draama saa valtakunnallisen elokuvateatteriensi-iltansa elokuussa 2020\nTuesday 18.02.2020 / Syksyn jälkeen saapuu kevät / There Will Be Spring\nAsta Sveholmin näyttelemä Anni elokuvassa Syksyn jälkeen saapuu kevät.\nElokuvan traileri: https://youtu.be/HelDvbbI754\nSyksyn jälkeen saapuu kevät on ensimmäinen kokoillan näytelmäelokuva, jossa puhutaan livvinkarjalaa. Elokuvassa parikymppinen Anni (Asta Sveholm) perheineen joutuu jatkosodan kynnyksellä jättämään kotinsa Raja-Karjalassa ja asettumaan vieraalle paikkakunnalle. Uuden elämän rakentaminen ei ole helppoa, sillä paikalliset asukkaat pitävät livvinkarjalaa puhuvia tulijoita epäilyttävinä muukalaisina. Anni rakastuu paikalliseen vanhempaan mieheen, sodassa vammautuneeseen Taunoon (Turkka Mastomäki) eikä käsitä, miksei tämä antaudu hänelle kokonaan.\nRahoittajat: Elisa Viihde, Karjaan-Pohjan Säästöpankkisäätiö, Teollisuuden- ja liikkeenharjoittajain Seura Pamaus, Raaseporin Kaupunki, Suomen elokuvasäätiö (markkinointi ja levitys)\nElokuvasta muualla verkossa:\nPrevious post: Syksyn jälkeen saapuu kevät -trailer julkaistu\nNext post: SJSK-elokuvajuttuja verkossa


Keratosis pilaris - Whiteandfresh\n”Talirauhasten sarveistapit eli keratosis pilaris tarkoittaa pieniä sarveistappeja talirauhasten tiehyiden suulla.”\nKyse on suhteellisen yleisestä vaivasta, jolle moni ”sairastava” ei edes tiedä nimeä. Itse törmäsin tähän nimeen eräässä blogissa viime yönä ja PAM! homma läsähti suoraan kasvoille. Vaiva, josta olen kärsinyt teini-iästä asti, sai yhtäkkiä nimen.\n”Keratosis pilarista on useimmin olkavarsien ulkosivuissa. Seuraavaksi yleisin se on reisissä, sitten pakaroissa. Iho alkaa karheutua joka toisella keratosis pilaris -potilaalla ensimmäisellä vuosikymmenellä, kolmasosalla toisella vuosikymmenellä, lopuilla vasta kolmannella vuosikymmenellä. Iho muuttuu punakirjavaksi ja riivinrautamaiseksi. Kutinaa ei ole. Joskus talirauhaset tulehtuvat ja sarveistapit muuttuvat pieniksi märkäpäiksi. Oireet lieventyvät kesäaikaan. Varhain alkaneessa keratosis pilariksessa ihon karheus alkaa vähentyä murrosiän jälkeen ja muutokset saattavat hävitä keski-iän loppuun mennessä.”\nItse olen teini-iästä asti kärsinyt tästä nimenomaan olkavarsien ulkosivuissa. Jotkut ovat joskus kysyneetkin, että mikä ihottuma mulla on käsissä. Tosi kiva kesäsin esimerkiksi pitää lyhythihaisia paitoja, kun käsivarret ovat kaiken kirjavat. Muutama vuosi sitten ihotautilääkäri sanoi, ettei asialle voi tehdä mitään, sillä kyse on ihotyypistä. Joten ”Accept and get over it!”, ihanaa!\nMuutaman vuoden aikana ”ihotyyppi” on alkanut levitä ja nykyään sitä on reisissä (aina ollut hieman) ja nyt myös säärissä. Oon yrittänyt rasvailla ihoa parhaani mukaan, mutta usein sekin jää tekemättä, kun mitään edistystä ei tapahdu. Vähiten iho punoittaa juuri herättyäni ja eniten suihkun jälkeen. Viime aikoina olen yrittänyt säntillisemmin kosteuttaa sääriäni. Lähdin testaamaan apteekista saatavaa Ceridal-öljyä sääriin, ihan testatakseni onko siitä apua.\n”Calmurilia käytetään ihon sarveiskerroksen liiallisen paksuuntumisen hoitoon (iktyoosi ja hyperkeratoosi). Calmurilin korkea karbamidipitoisuus tehostaa ihon kesimistä, eli sillä on keratolyyttinen vaikutus.”\nLieneeköhän kasvoihini tämän vuoden aikana tulleet näpyt myös tuota samaa vaivaa… jotenkin kyllä koen oireiden täsmäävän:\n”Keratosis pilarista voi olla myös poskissa punoittavassa ihossa korvien edessä ja joskus kulmakaarissa.”\nTuosta hoidosta tosiaan vielä sen verran, että keratosis pilarikseen ei parannusta ole. Kyseessä tosiaankin on ihotyyppi, joka on vielä perinnöllinen. Vaivaa voi yrittää helpottaa erilaisilla keinoilla, niistä kaikkein käytetyin on ihon rasvaaminen ureaa sisältävillä voiteilla. Urea eli toiselta nimeltään karbamid pehmentää sarveistappeja ja ohentaa orvaskettä. Vaikutus tosin ei ole pysyvä, rasvausta saa siis usein jatkaa ikuisuuksiin… tai siihen asti kun/jos keratosis pilaris häviää. Vanhuksilla sitä kun ei juurikaan tavata… vanhuutta odotellessa?! 😉 Hoitona voidaan käyttää myös laseria, mutta sitä hoitomenetelmää en itse ole vielä ehtinyt tutkailemaan. Oletettavasti aika kallis paukku, varsinkin, jos hoidettava ihoalue on suuri kuten minulla.\nJulkaissut: Irina / White & Fresh - 19.4.2012 klo 11:30 -\n44 kommenttia “Keratosis pilaris”\nKiitos tästä postauksesta !!
Olen vuosia miettinyt mikä hitto miun jaloissa on, ja nyt kun luin tämän ja tutkin nettiä vähän enemmänkin niin nyt vaikuttaa siltä että itselläkin olisi tätä 😮\nOi ole hyvä! Olen niin onnellinen jokaisen puolesta, joka tätä kautta saa apua tai EDES nimen ongelmalleen. Tsemppiä! &lt;3\nSaisko satu kuvaa miltä näyttää tatuointi ja keratosis pilaris?\nSelvispä sitten mikä miehen käsivarsissa on, kiitos! Sanoi itsekin, että pienenä jo tutkittu mutta ei ikinä saatu selville mitä se on. On tosi selvästi havaittavissa, melko punaiset. Pojalla kolme vuotta huomasin samaa vasta alkavana, eli on perinnöllistä. Miehen mukaan isällänsä on myös. Hyvä postaus! 🙂\nOnkohan minullakin tuollainen ihotyyppi, en ole varma. Minulla on ajan kanssa ilmestynyt punaisia pieniä pisteitä olkavarsiin ja olen miettinyt, olenko jollekin allerginen. Iho on muuten terve, kimmoisa ja normaali, mutta nuo punaiset pisteet ovat ihmetyttäneet. Voisikohan se olla tätä ihotyyppiä… Pitänee ottaa selvää. Kiitos kuitenkin tästä postauksesta, sillä siinä oli paljon tietoa ja varmasti auttoi monia.\nKas 🙂 meille on tullut ahaa-elämys samoihin aikoihin, minäkin löysin &#39;taudilleni&#39; nimen viikko sitten. Teini-iästä lähtien olen kärsinyt näppyisistä tai lähinnä kirjavista sääristä, ja nyt se vaiva sai nimen. Oli tavallaan helpotus, ettei ihon hoidossani tai elämäntavoissani ole ollut mitään vika, mikä on käynyt mielessä.. perusvoiteet eivät tosiaan tähän vaivaan ole auttaneet, aion nyt kokeilla jalkavoidetta, jossa siis pehmentävää karbamidiä. Niin kade olen tasaisen ihonvärin omaaville, mikä siis valtaväestölle on itsestäänselvyys.\nLieneekö sama paikka, mistä diagnoosit bongattiin… kun kerran jalkavoidetta meinasit kokeilla. 😉 Kerrohan sitten, auttaako se! Ja KYLLÄ, tiedän sen kateuden tunteen tasaisesta ihonväristä. Ei sitä voi käsittää kukaan muu kuin sellainen, jolla sitä ei ole.\nKomppan anoa yllä, sama vaiva ja samoihin aikoihin bongattu ja itse diagnosoitu! :D

Tämä on muuten TODELLA yleinen vaiva katsokaapa nyt t-paitakelien tullessa ympärillenne, erityisesti naisten käsivarsissa monella on punoitusta ja pientä näppylää!

Minäkin kärsinyt tästä jo muistaaksenni murrosiästä lähtien, mutta koska se on suhteellisen rauhallinen, en ole asialla useinkaan päätäni vaivannut. Viime aikoina näppylät tuntuvat pahentuneet, ja se on hiljalleen levinnyt myös reisistä alas pohkeisiin ja sääriin, joskin paljon lievempänä. Joskus käsivarsissakin vähän punoittaa, mutta tällä hetkellä ei onneksi lainkaan.
Asia nousi nyt tapetille, kun lähdettiin Budapestiin reissuun ja siellä oli reilut +30 astetta lämmintä -&gt; bikinit päällä ulkouimaloihin polskimaan, ja tietenkin siinä sitten tuli katseltua reisiään… yääh.

Calmurilin ostin kanssa eilen, ja toinen, mikä monella auttaa on aurinko! Pienet määrät UV-säteilyä parantaa lähes poikkeuksetta monia iho-ongelmia! 🙂 Täytyy bloggailla itsekin tuloksista, kunhan olen hetken aikaa kuuria käyttänyt…\nKiitos vinkistä! Kuorinta on varmaan aika tehokas apu, itse olen hyvin kevyesti kuivaharjannut otsaa ja poskia ja sitten levittänyt tuota Calmuril-voidetta. Otsa on hiukan paremmassa kunnossa jo, mutta matka on vielä pitkä. 🙂\nMulla on myös ollut niin kauan kuin muostan keratosis pilarista olkavarsissa, joskin niin lievänä etten sitä ollut edes ajatellut. Raskauden jälkeen se räjähti ihan kammottavaksi ja levisi pakaroihin sekä reisien ulkosyrjille. Kävin ihotautilääkärilläkin joka diagnoosin antoi ja käski elää tämän vain kosmeettisen haitan kanssa. Itkuhan siinä pääsi. Aloin ottamaan asiasta selvää ja kokeilin mm. Calmurilia, ei apua. Jatkoin selvittelyä ja törmäsin oil pullingiin, kokeilin ja edistystä tapahtui. Koin sen hankalaksi ja mietin öljyn imeytymisellä elimistöön olevan tekemistä asian kanssa. Selvittely jatkui. Lisäsin ruokavalioon kalaöljyn ja huima parannus tapahtui. Jatkoin ja lisäsin 1rkl kookosöljyä ja 1rkl oliiviöljyä päivittäiseen ruokavalioon. Nyt 6kk tämän kaiken aloittamisesta iho on yli 90% lähempänä tervettä. Vain vähän punoitusta jäljellä ja näpyt poissa. Nyt on siis aika huomaamaton (mulla oli tosi paha), eli varmaan sellainen kuin ennen kuin edes olin ajatellut, että ihossa olisi jotain &quot;vikaa&quot;. Terveellisten öljyjen lisäämisen lisäksi olen kuorinut kevyesti ihoa loofasienellä käyttäen Lactasydiä pesunesteenä. Kosteusvoiteena käytän Minidermiä (repseptivoide mun atopiaan taipuvan ihon takia) ja se on ollut ihan huippua. Sivuoireena hyvien rasvojen käytöstä laihduin 22kg 6kk aikana vaikka en siis tehnyt muita muutoksia kuin lisäsin hyvät rasvat ja vähensin vaalean mössöleivän syöntiä. Toivottavasti tästä oli jollekin apua.\nEdellinen anonyymi täydentää…
Tuosta painonpudotuksesta selvennykseksi, että painosta 12kg oli raskauskiloja ja loput 10 raskautta edeltäneiden vuosien aikana kertyneitä kiloja. Uskon painon pudonneen pikkuhiljaa omaan ihannepainooni ja ihon parantuneen kun kroppa on päässyt tasapainoon. Olen siis ihminen joka ei ole koskaan ollut vähääkään kiinnostunut ruokavaliosta, mutta iho-ongelman myötä ajauduin ruokavalion merkityksen äärelle. Sittemmin olen perehtynyt enemmänkin ravinnon merkitykseen ja viimeaikoina tehnyt pieniä muutoksia sen suhteen. Paljon hyvää tietoa Keratosis pilariksesta olen löytänyt keratosispilaris.org foorumilta. Siellä moni on kertonut saaneensa avun mm. oil pullingista, hyvien rasvojen lisäämisestä ruokavalioon, ihon kuorinnasta ja ruoka-aine yliherkkyyksien (huom! ei tarkoita allergioita) eliminoimisesta mm. vegatestin avulla (Suomessa vastaava taitaa olla Asyra-mittaus). Tässä nyt oli jotain jos joku toinen on yhtä epätoivoinen ja masentunut tämän vaivan kanssa kuin itse olin vielä viime kesänä. Ja malttia hoitoon. Itselläni ainakin edistystä näkyi joka kolmas viikko ja kolmen kuukauden välein huomattava muutos. Eli muutosta ei tule yhdessä yössä eikä ihan viikossakaan.\nTodella paljon kiitoksia, että jaoit oman kokemukseksi. Blogiini tullaan jonkin verran sen myötä, kun ihmiset etsivät tietoa keratosis pilariksesta, joten toivon mukaan joku saa kokemuksestasi apua. Itselleni jäi heti mieleen pyörimään tuo kalaöljy, sitä voisi kokeilla. Kookosöljyäkin minulla on, ehkäpä sitä voisi lusikoida suuhunsa hieman päivittäin. Täytyy myös tutustua tuohon Oil Pullingiin ja keratosispilaris.org -sivustoon. 🙂\nKeliakiaa käsittelevässä kirjoituksessa toi mainittiin A-vitamiinin ja rasvahappojen puutteesta johtuvaksi. Kokeilkaapas kunnon a-vitamiinikuuria ja syökää hyviä rasvoja. Siks on keliakian oireissa, koska keliakia estää noiden aineiden kunnollisen imeytymisen suolistosta.\nVissiin: Kiitos vinkistä, täytyy laittaa nämä korvan taakse! Itsehän syön Omega3:sta purkista ja pyrin muutenkin olemaan liiaksi välttelemättä rasvoja, hyviä eritoten. A-vitamiinista voisi lukea lisää. Muistaakseni se on rasvaliukoinen vitamiini, mutten uskalla varmaksi sanoa.\nSiis mä oon aina miettiny mitä mun iholla on! Eipä tähänkään menny kun 30 vuotta 😉\nMinä: Tää on tosi yleinen vaiva ja silti tuntuu ettei monikaan tiedä mistä on kyse. Mullekin tosiaan ihotautilääkäri sanoi vain että se vaan sattuu olemaan semmoinen ihotyyppi. 🙂 Hienoa, että selvisi edes nyt sinulle. Harmi vain, että parannusta tähän ei ole. Tosin sen pystyy ehkä siten helpommin hyväksymään.\nHei Anonyymi! Ja kiitos vinkeistä öljyjen suhteen. Voisitko selventää minkälaista / mitä määriä pitää rueta tuota kalaöljyä syömään, ja miten esimerkiksi syöt tuon kookosölyn ja oliiviöljyn? Voiko esimerkiksi sekoittaa johonkin ruokaan/juotavaan sen? 🙂\nTäällä yksi kuka kärsii samoista ongelmista. Onko öljyistä ollut apua?\nSama vika: Mä en ole kokenut erityisesti hyötyneeni öljyistä niin sisäisesti kuin ulkoisestikaan. Jotkut keratosis pilariksesta kärsivät kokevat öljyt hyvänä, moni liputtaa kookosöljyn puolesta niin sisäisesti kuin ulkoisestikin. Hyviä rasvoja kannattaa silti nauttia, niistä on varmasti enemmän hyötyä kuin haittaa. Ruoan mukana hyviä rasvoja ja lisäksi vielä kalaöljyä kapseleina vaikkapa. Kokeile, ei siitä haittaakaan ole?! 🙂\nlähin googlettamaan kaikenlaisia nimiä tälle keratosis pilarisille ! ja löysin tän, tää postaus autto mua tosi paljon ja just ku mulla tätä on säärissä,reisissä,pakaroissa ja käsissä, tuntuu vielä että on leviämässä.. oon monet vuodet hävenny kulkea shortseissa kesällä, ja oon harkinnu tosi kauan että laitanko t-paidan vai jonku hupparin … :-Dd oon 16-vuotias tyttö vieläpä .. ja aina oon äidille jankannu että miks mulla on tämmönen iho ja miks nää punaset näppylät ei lähde ja nyt sitten vasta löyty syy. 😀 kiitos tästä vaikka löysinki tän vasta nyt !\nanonyymi: Hyvä, kun löysit nyt ja sait nimen vaivalle! Tieto lisää tuskaa, mutta myös helpottaa. 🙂 Nyt on sitten vuorossa sen hyväksyminen, että tämä on "ikuinen" vaiva. Hyväksymistä voi helpottaa tieto, että monilla muillakin on tätä. Itsellä myös vuosien saatossa levinnyt ympäri kehoa. Joillain aurinko voi helpottaa, itselläni se vain lisää punakkuutta "näppylöiden" alla. kyllä tämän kanssa pystyy elämään, vaikka tokihan se olisi ihanaa, jos olisi kaunis siloinen iho. 🙂 Tsemppiä! ♥\nHei! Muutama vinkki kokeiltavaksi, jos et vielä ole näin tehnyt. Itselläni on tätä keratosis pilarista käsivarsissa ja hiukan poskissa. Minulla osa näpyistä on hiukan koholla ihosta ja joskus niitä voi erehtyä puristelemaan, mikä on tietysti tosi huono juttu ja saa ne tulehtumaan. Itse olen hyväksi havainnut tasaisin väliajoin kuoria ihon ja välillä myös kuivaharjata. Sen lisäksi pyyhin ihon suihkun jälkeen Widmerin Lipo Sol toniquella ja rasvaan Eucerin repair lotionilla, joka sisältää 10% karbamidia ja laktaattia. Se ei ole ollenkaan niin paksua tahnaa kuin wicarba, vaan nimenomaan koko vartalolle tarkoitettu lotion. Tuo liuos vähentää näppylöiden tulehtumista ja pitää niistä talin poissa. Se myös kuivattaa tosi paljon, jolloin rasvaus on tärkeää. Välillä voi kokeilla myös Sibicort-kuuria iholle. Minulla aurinko/ruskettuminen auttaa paljon ja sen vuoksi syönkin varsinkin keväällä beetakaroteenia (Karovit), joka auttaa ruskettumaan ja ehkäisee ihon palamista auringossa. Tällä kombinaatiolla saan ihon pysymään jollain lailla kondiksessa 😊 Kesäisin en harrasta niinkään paljon tätä rumbaa kuin talvella.
\nKasvoille käytän Eucerin face karbamid 5% voidetta, joka on tosi hyvä, kun iho on kuiva ja poskill vähän tuota ongelmaa. Naamiona ja välillä iltaisin yövoiteena käytän Avenen masque apaisant hydratant soothing moisture maskia, joka rauhoittaa saman tien punoitusta ja on aivan loistava tuote herkälle iholle!\nanonyymi: Kiitos vinkeistä! 🙂 Kuivaharjausta pitäisi kyllä harrastaa ihan säännöllisesti, se varmaan jonkin verran keventäisi tuota sarveistappikerrosta ihon pinnalla, jolloin näpytkin saattaisivat olla enempi kurissa. Kiva kuitenkin kuulla, että sulla on jonkinlaiset toimet auttaneet ainakin pahimpaan vaiheeseen! 🙂\nSama vaiva sanoo:\nMulla on tätä ollut käsivarsissa lievänä niin kauan kun muistan, ihan kun ois pieniä pisamia. Oon nyt 25-v. nainen. I love- tuotteet auttaa mulla paljon, niissä on kai joku ainesosa mikä on hoitaa jotenkin kuivaa ihoa.\nSama vaiva: Kiva kuulla, että sulla on tuote, josta olet saanut apua. 🙂 Itselläni ei ole ongelmana juurikaan kuivuus, vaan nimenomaan sarveistapin talirauhaset ovat niin näkyviä, että iho on todella punaisenkirjavat. Itse iho muutoin pysyy säännöllisellä kostetuksella pehmoisena (jos ei niitä koholla olevia "tappinäppyjä" lasketa). Olen kutakuinkin itse jo luovuttanut ja jään odottamaan, tuleeko aikaa, jolloin oma vaivani alkaa lieventyä. Sanotaan, että vanhemmiten ongelma poistuisi.\nOlen se "Sama vaiva" kirjoittaja sanoo:\nNyt ei oo enää yhtään näitä pisteitä käsivarsissa, kadonnu ihan kokonaan :O Aika jännää… kummastakohan oli enemmän apua, i love- tuotteista vai auringonotosta vai molemmista… Tosiaan ei yhtään enää oo mitään, ihan siloiset kädet. Toisaalta voi olla, että se oli vain kuivuutta, pesen kyllä ihan liian usein saippualla ihteni ja siitä se iho varmaan eniten kärsi.\nSama vaiva: Sen perusteella, mitä olen keratosis pilariksesta opiskellut, niin sun kohdalla vaikuttaa siltä, että sulla se on tosi lievä ja aurinko on siihen auttanut. Jotkut kokevat auringon auttavan, mutta mulla ei valitettavasti. Valon lisäksi tietenkin säännöllinen kosteutus pitää "näppyläihon" pehmoisempana. Näpyt tuntuvat karheammilta aina, jos kosteutus jää liian pitkäksi aikaa.\n"Sama vaiva" sanoo:\nOon päässy kokonaan eroon tosta vaivasta. Mulle ei vaa tuu enää mitään näppyjä käsivarsiin. En oo tehny heinäkuun jälkee mitää, ja iho on edellee sileä. Noh, se on hemmetin hyvä juttu, ett oon päässy eroon. Kyllä tää alko jo vähän masentaa mua.\nSama vaiva: Onneksi olkoon! 🙂\nOon pessy kesän jälkee ihoni vaa pelkällä vedellä, enkä oo käyttäny mitää tököttimiä, nii iho on parantunu huomattavasti silläki keinolla..nyt mietin, että olikoha se sitte keratosis pilarista ollenkaa, mikä mun käsiä vaivais.\nSama vaiva: Jos vesipesu on auttanut vaivaan, tuskin on keratosis pilarista. Onni sulle! 🙂\nMulla kans, lähärikoulussa ihonhoito kurssilla käytiin tätä läpi ja sanottiin että ihon kuivaharjaus ja sen jälkeen kylmällä vedellä peseminen joka päivä…\nRiina: Kiitos vinkistä! Tuota täytyy jossain vaiheessa kokeilla, joskaan en usko sen auttavan. 🙂\nMullakin on tätä samaa vaivaa, aina siitä kuullu huomauttelusta ku käyny terveysasemalla muun syyn yhteydessä. Ja terveydenhoitajat aina ottanu puheeks sen vaikka en oo yhtää ite narissu. Mulla ainakaa auta mitkään voiteet tähä, iha turhaa rahan tuhlausta. Ja kun ei tästä mitenkään eroon pääse, en minä ole vieläkään päässy vaikka 27 oon jo. Iha sama hoidinko sitä vai en, nii vaiva on ja pysyy silti. Jos vielä joku ihmettelee niitä, nii sanon, että anna olla. Ja en tajuu miks mun pitäs päästä eroo niistä, mulla edes kovin paha oo se, tosi lievä itseasiassa.\nVierailija: Hieno asenne sulla! Ei ainakaan tule turhaan hakattuaan päätä seinään asian suhteen, mille ei voi mitään. Itseäni häiritsee oma ihoni aika paljon, sillä sitä on melkein joka paikassa eikä niin lievästikään. Itsekään en tosin ole millään saanut tätä ihotyyppiä katoamaan ja oon sinua kymmenen vuotta vanhempi. Olen hyväksynyt, että tällä iholla mennään vaikka välillä toki tulee fiilis, että kunpa tähän jokin auttaisi.\nEikä sitä nää mulla kaukaa ellei työnnä naamaasa lähelle ja kato. Eikä mulla oo sitä missään muualla ku käsivarsissa. Ne on mulla semmosia pieniä pisamaisia litteitä pisteitä, joista ei tuu mitää. Jos se on jollekin liikaa nii voi voi. Siis ne näyttää iha pisamilta mulla. En tajuu mite semmosesta voi tehä ongelman. Ihmiset kiinnittää liikaa huomiota nykyään mun ulkonäköö, mut en jaksa enää välittää. En minäkään oo täydellinen.\nVierailija: Jos tilanne on sinulla noin lievä, niin ei tosiaan kannata tehdä ongelmaa. Ymmärrän kyllä heitä (meitä), joilla tämä vaiva on laajempi ja pahempi. Mutta sillä mennään, mitä on annettu. 🙂


Työtä hakusessa? työmies/myyntimies, Cv ja...\nTyötä hakusessa? työmies/myyntimies\nHei! Olen luotettava 38v mies. Etsin itselleni jotain puuhasteltavaa. Olen laivalla vakituisessa työssä myyjänä. ollut 19 vuotta. Olen 10pv töissä, 10pv vapaalla ja 2 kertaa vuodessa 1kk:n loma, joten luppo aikaa löytyy. Teen lähes mitä vaan,remontti hommat sujuu esim, Keittiön asennukset, lattioiden asennus,maalaukset. Työkalut löytyy ja peräkärry. Ja tietysti myynti hommat ja asiakaspalvelu on hallussa. Soita rohkeasti vaikka huonekalujen kasamiseen,nurmikon leikkaus,mitä vaan tulee mieleen. Mielellään teen itsenäisesti töitä. Korvauksesta sovitaan erikseen. T:JARI\nOta yhteyttä ilmoittajaan Jari Huupponen\nLähetä viesti ilmoittajalle Jari Huupponen


Artun askelluksia: Vapaa viikonloppu\nTutkimattomia ovat blogitekstien tiet... Bloggeri on muutamana päivänä vähän tökkinyt. Eilen illalla kun katsoin niin mun teksti rallytokosta oli kadonnut johonkin ihmeelliseen mustaan aukkoon. Harmitellen jo valmistauduin kirjoittamaan sen uusiksi, mutta kappas kummaa, nyt se on taas ilmestynyt näkyville;) Toivottavasti pysyy myös.\nLauantaiaamu siis aluillaan, Iivarilla jo vähän pitemmällä. Juniorin ensimmäinen herätysseremonia alko jo kuuden jälkeen. En jaksanut vielä reagoida. Kello seitsemän torkkuherätys oli sitte sen verran voimakas, pomppi päällä, raapi tassuilla päätä ja örisi, että sitä oli toteltava. No, illalla kyllä aika aikasiin tultiin ulkoa kun en perjantai-illan uupumuksessa jaksanu pitkää lenkkiä tehdä, joten kyllähän noilla hätä oli. Siispä pojat pikapissatettu ja ruokittu. Makoilevat tuossa huokaillen, kiire olisi jo päästä kulmakuntia nuuskuttelemaan ja energiaa purkamaan. Jahka tämä äitee kunnolla herää kahvimukillisensa voimin niin kyllähän tästä lähetään. Sää on puolipilvinen, asteita kymmenen, vilponen tuuli käy mutta aurinko paistaa, tosin läntinen taivaanranta on aika tumma. Saa nähdä saadaanko sadetta, hyvää tekisi vesi luonnolle. Passeli lenkkikeli siis.\nTälle viikonlopulle ei ole onneksi erityistä ohjelmaa, ensi viikonloppu on taas näyttelyviikonloppu. Mutta nyt saa tehä ihan sitä mitä huvittaa. Hyvä niin. Mulla kesti Tampereen reissusta tokeneminen ja sitten kun oli töissä taas ihan kamala hässäkkä koko viikon niin ei tässä olis mitään menoja toivonutkaan. Saapahan lepäillä. Järvenpäässä olisi hyväntekeväisyysmätsäri mutta en tiedä noinko saan sinnekään lähettyä kattelemaan. Saa nähä. Mutta nyt Iivari tunkee jo syliin sen olosena että liikkeelle siitä eukko. Joten lenkkivarusteet päälle ja menoksi.\nLähettänyt Arttu klo 8.09\nSatu ja Naa kirjoitti...\nOn Bloggeri tosiaan takkuillut, koetin tuonne yhteen viestiin laitella kommenttia jo kauan sitten mutta aina meni mönkään - eilen sitten onnistui mutta tänään näyttää sekin jo kadonneen!\nEli siis siitä erkkarista, ainakaan nyt ekaan ilmopäivään mennessä ei tullut ilmoittauduttua. Kun on tuota matkaakin. Onhan tässä tosin vielä muutama päivä aikaa hulluuden iskeä...\n14. toukokuuta 2011 klo 14.13\nKaikki tämä "tekniikka" on hyvää niin kauan kuin toimii. Harvoinhan näitä onneksi on, mutta harmittaa sitten kun tökkii ja tekeleet häviää taivaan tuuleen:(\n15. toukokuuta 2011 klo 18.31


Sonkajärvi 100 vuotta -juhlavuoden tapahtumia - Tapahtumat - Sonkajärvi\nEtusivu›Suomeksi›Ajankohtaista›Tapahtumat›Sonkajärvi 100 vuotta -juhlavuoden tapahtumia\n28.2.2022 0.00–31.12.2022 0.00\nSonkajärveläinen ja ylpeä siitä!\nEnsin oma seurakunta ja sitten oma kunta. Kehitys kohti itsenäistä Sonkajärven kuntaa oli alkanut jo varhain; vuonna 1854 Sonkajärvestä oli tullut Iisalmen emäseurakunnan alainen Rutakon rukoushuonekunta ja vuonna 1920 itsenäinen Sonkajärven kirkkoherrakunta. Iisalmen kunnanvaltuusto teki omalta osaltaan päätöksen niin Sonkajärven kuin Vieremän kuntien itsenäistymisestä elokuussa 1920. Päätös astui voimaan vuoden 1922 alusta.\nSonkajärven 100-vuotisjuhlavuotta suunniteltaessa on haluttu osallistaa ja kuulla eri ikäryhmiä vauvasta vaariin. Mukana juhlavuoden suunnittelussa ovat olleet varhaiskasvatus, koulut, kansalaisopisto, kirjasto, nuorisotoimi, yhdistykset ja järjestöt, liikunta- ja kulttuuritoimijat.\nJuhlavuonna halutaan nostaa esiin kuntalaisia, sonkajärveläisiä ihmisiä, joista jokainen tekee omalla paikallaan työtään oman yhteisönsä eteen. Samalla halutaan kertoa niistä monista mahdollisuuksista, joita oma kuntamme tarjoaa ihmisen kokoiseen ja hyvään elämään. Yhdessä tekemisen meininki ja kotiseuturakkaus näkyvät Sonkajärvellä niin yrityselämässä kuin yhteisissä hankkeissa.\nOllaan sonkajärveläisiä ja ylpeitä siitä!


26.05.2017 vuoteen legit lailliset bordellit suojaamaton sisään kuopio\nGreenmore kertoo kuulleensa usein palautetta asiakkailtaan. Nainen kertoo, että oman aikataulun mukaan eläminen ja oman yrityksen pyörittäminen tuo elämän kaivattua vapautta. Nämä halut ovat voineet olla piilotettuina vuosia, vuosikymmeniä. Nainen muun muassa kuuntelee asiakkaan salaisimmatkin tunnustukset, ja pitä huolen, että asiakas saa rahoilleen vastinetta. Turvaudumme siis kaikkiin varotoimiin suojellaksemme itseämme ja asiakkaitamme.\nLegit lailliset bordellit suojaamaton sisään kuopio - Seksity?l?inen paljastaa totuuden\nMiksi suomessa ei ole tällaista systeemiä? Se on epäinhimillistävä, ja sallii jatkuvan väkivallan ja sosiaalisen stigman seksityöläisiä vastaan kukoistaa. Greenmore kirjoittaa, että bordellin ovista kulkee monenmoisia ihmisiä: keski-ikäisiä pariskuntia, jotka kaipaavat piristystä rakkauselämänsä, nuoria sotaveteraaneja, jotka kamppailevat paluusta siviilielämän ja deittailun maailmaan, arvostettuja bisnesmiehiä, lakimiehiä, läkäreitä ja muita ammattilaisia, joiden vaativa työ ei jätä aikaa deittailuun. "Kiitos, tarvitsin tätä." "En ole koskaan tuntenut oloani rentoutuneemmaksi.". Sängyssä hänen kontolleen jä yleensä suurin osa fyysisestä työstä, jonka lisäksi Greenmore joutuu tekemän parhaansa, jotta asiakas pystyy rentoutumaan. Greenmore ihmettelee, miksei sanonta pidä paikkaansa seksityöntekijöiden kohdalla yhteiskunnan silmissä. Julkaistu, liki puolitoista vuotta Nevadan laillisessa Moonlight Bunny Ranch -bordellissa työskennellyt Sarah Greenmore kertoo rehellisesti rakastavansa työtän. Historiasta tämäkin asia tulee, tätä ei vaan koulussa opetettu. Kungfutse sanoi "Valitse työ, jota rakasta, eikä sinun tarvitse tehdä töitä päiväkän elämäsi aikana".\nToimisto Eroottinen Hieronta Suojaamaton: Legit lailliset bordellit suojaamaton sisään kuopio\nMonet itsenäisesti työskentelevät seksityöläiset joutuvat lisäksi varaamaan hotellihuoneita, tutkimaan asiakkaan taustat varmistaakseen, etteivät he ole vaarallisia, hoitamaan omat nettisivunsa ja mainostamisen, Greenmore kirjoittaa. Siksi, että Suomessa saa ilmaiseksikin? Kaikki nuo ovat todellisia kommentteja, jotka olen kuullut netissä tai kasvotusten. Miksi suomalaiset maksaa 50v lihavasta naisesta 200 euroa yö ja työtä on niin paljon kuin jaksaa tehdä? Voin kuvailla työtäni monin tavoin, mutta en helppona. Greenmore jatkaa kuitenkin huomanneensa jo uransa alussa, että työhön liittyy paljon asioita, joita ulkopuoliset eivät ymmärrä.\nAmmattilainen Lailliset: Legit lailliset bordellit suojaamaton sisään kuopio\nEroottiset fantasiat escort wow Asiakkaamme kohtelevat meitä samalla kunnioituksella ja ihailulla, ja ovat yhtä kilttejä meille kuin me heille. Tapaan myös lukemattomia bordellin vieraita, vien heitä kierroksille mittaillen heidän kiinnostustaan ja yritän saada selville, mitä he haluavat, jonka jälkeen sovin vielä hinnoista. Asiakkaat voivat laskea suojamuurinsa ja kokea yhteyden liki tuntemattoman ihmisen kanssa, mikä voi olla heille terapeuttista. Käsitys siitä, että ammattini on viimeinen vaihtoehto rikkinäiselle, kouluttamattomalle naiselle, jolla on huumeongelma, on karhunpalvelus sille laajalle otokselle naisia, jotka valitsevat olevansa seksityöläisiä. Mainos, työni on sekoitus asiakaspalvelua ja fantasioiden täyttämistä, ja rakastan sitä.\nPornovideot ilmaiset erotic striptease videos Luottokortti hankaa ja hinaa asuja\nLuottokortti lutka pienet tissit Greenmore kirjoittaa vielä lopuksi, että seksityö pitäisi laillistaa, ja yhteiskunnan heikoimmille tulisi turvata turvallisuus, sosiaalipalvelut ja perusihmisoikeudet. Jos vartalomme eivät ole huippukunnossa, emme voi maksaa laskujamme, ruokkia itseämme tai elättä perheitämme.\nJuhla espanja kovaa seksiä lähellä karkkila Greenmore huomauttaa, että kaikki tämä tapahtuu jo ennen seksiä. Työskentelen 1214 tunnin vuoroissa joka päivä, ja tänä aikana palloilen neljän sosiaalisen donna cerca uomo milano incontri palese median tilin, kahden työsähköpostin, useiden alan nettifoorumeille kirjoittelun, asiakastapaamisten aikataulujen, radiohaastattelujen järjestelyn, nettiesseiden kirjoittelun ja pikkutarkan siivoamisen kanssa. Näemme ihmiset haavoittuvaisimmillaan, kun he ovat alasti, ja ilmaisten sisimpiä halujaan.\nSuomalaista amatööri seksiä porno ilmaiseksi 780\n"Vain hyypiöt, luuserit ja epätoivoiset miehet käyvät seksityöntekijöiden luona". Tai vaikka Aspergerin oireyhtymästä kärsiviä miehiä, joille tavallinen parisuhde voi olla haastava ja hämmentävä paikka. Suhteet, joita kehitän asiakkaiden kanssa, ovat vilpittömiä ja olen iloinen nähdessäni heidän lähtevän hehkuvina, rentoutuneina ja helpottuneina. "Seksityö sopii laiskalle ja on helppoa". Euroopassa sellainen on normaali kuvio, miksi? Monelle seksityöläisen tapaaminen on enemmän kuin pelkkä seksiä. Työmme on syvästi henkilökohtaista ja intiimiä. Greenmore vakuuttaa, että bordellin työntekijät ottavat terveytensä vakavasti. Joillekin työ on vain tapa saada rahaa, eikä siinäkän Greenmoren mielestä ole mitän pahaa. Asiakkaidemme häpäiseminen demonisoi heidän seksuaalisuutensa, mikä on ahdasmielistä ja syyttävä.\n0 ajatuksia “Legit lailliset bordellit suojaamaton sisään kuopio”


24.1.2022. "Kysymys jota ei vaalitenteissä esitetty: ?Suomiko vai muu maailma ensin? | Matti Kyllönen | Kotisivu ja kirjakauppa\nKysymys jota ei vaalitenteissä esitetty: ”Suomiko vai muu maailma ensin”\nAluevaalien huono äänestysprosentti 47,5 kertoo kansanvallan huolta nostattavasta tilasta. Valtiolle, joka EU-politiikassaan kerskaa oikeusvaltioperiaatteellaan ja moittii ja neuvoo muitakin unionivaltioita kulkemaan oikeusvaltion tietä, tällainen äänestysprosentti on huono ja ruma. Vaalitulos kaipaa tutkintaa, eikä hyviä vastauksia luonnollisesti vielä ole. Mutta niitä tulee kansalaisten tuoda julki ja puolueiden ja tutkijain tutkia. Omalta osaltani esitän tässä joitakin.\nSanomalehtien, Ylen, MTV:n ym. vaalikoneissa tarjottiin kansalaisille mahdollisuus vastata kysymyksiin ja siten peilata omia käsityksiään ehdokkaiden ja puolueiden mielipiteisiin ja tavoitteisiin. Näitä vaivasi se heikkous, ettei hyvien tavoitteiden ja lupausten rahoituksesta juurikaan kysytty. Terveyden ja sairauksien hoitoon luvattiin valtavasti parannuksia, mutta rahoituksen ratkaisu jäi sivuun, siitä ei sallittu puhua.\nPääongelma: media ei esitä oikeita kysymyksiä\nSama ongelma koski vaalikeskusteluja. Puolueista selvästi erottui perussuomalainen puolue, joka tunnusti käsillä olevat ja tulevat rahoitusongelmat ja esitti niihin ratkaisuksi valtion rahoituksen suunnan kääntämistä muiden valtioiden auttamisesta takaisin valtion perustehtävään: suomalaisten hoitamiseen ja kaikenpuoliseen kansamme ja valtiomme asioiden tilan korjaamiseen.\nMutta tällaista keskustelua ei sallittu.\nKaikkein tylyimmin keskustelu torjuttiin veronmaksajien rahoittaman Ylen vaalitenteissä sillä perusteella, ettei se muka kuulu aluevaalien kysymyksiin. Totta kai se kuuluu, se on aivan keskeinen kysymys!\nJos tämä perussuomalainen kysymys: ”Suomiko vai muu maailma ensin?” olisi vaalitentissä nostettu esiin ja pyydetty siihen puolueilta vastauksia, taatusti olisi keskustelua syntynyt ja ehdokkailta olisi vaadittu suoria vastauksia. Olisi syntynyt kiivasa vaalitaistelu ja kansalaiset olisi saatu vaaliuurnille äänestämään heitä koskevassa keskeisessa kysymyksessä.\nVaaleissa voitto ”sammutetuin lyhdyin” ajaville\nNyt mentiin vaaleihin ”sammuttetuin lyhdyin”. Kepu lupasi kuut ja taivaan tähdet avaruudesta ja jokaiseen kuntaan terveyskeskuksen, mutta rahoituksesta ei puhuttu mitään. Valtiovarainministeriö valmisteli alueveron toteuttamista, mutta kepu ilmoitti että se toteutettaisiin vain siinä tapauksessa, että alueille annettaisiin lisää tehtäviä. Toisin sanoen: ”maakunta” toteutetaan.\nDemarit kielsivät alueveron tulon tällä vaalikaudella. Kokoomus lupasi hoitaa hommat ilman veronkorotuksia. Kaikki vastaukset jokseenkin ”puppua”.\nItseään arvostava ja omillaan toimeen tuleva media ei luovu julkisen vallan valvontatehtävästä näin helpolla. Nykyään luopuu. Suuri osa mediasta syö valtion hövelistä kädestä ja maksattaa kansalaisten huiputtamisen veronmaksajain varoilla.\nMissä on Suomen kansan palvelija, ”Neljäs valtiomahti?”\nJohtopäätökseni vaaleista on: suomalainen media on ajat sitten luopunut julkisen vallan valvontatehtävästään. Se ei enää ansaitse epävirallista ”Neljännen valtiomahdin” arvonimeä. Tämän asemansa se on mielestäni antanut pois EU:hun liittymisen yhteydessä. Samassa yhteydessä, jolloin valtiovalta luopui valtion valvonnasta kunnissa ja poisti korvamerkinnät valtionavuista.\nNäin kunnat saattoivat aloittaa valtionapujen käytön vapaasti ”kärkiyrityksiä” hyödyttämään, palveluja viemään pois sivukyliltä, sitten taajamista ja kaavoituksesta päättämisellään synnyttämään uusia taajama kirkonkylien laitamien pakettipelloille ja moottoritien varsiin.\nTästä alkoi Itä- ja Pohjois-Suomen alasajo ja ”kaiken maailman köyhien” alueiden auttaminen ja asettaminen Suomen valtion ja kansan edun edelle. Muista maista tuli mansikoita, Suomesta köyhtyvää ja autioituvaa takamaata.\nTähän maamme menoon mielestäni huomattava osa syrjäytetystä kansanosastamme näissä vaaleissa protestoi äänestysoikeudestaan luopumalla. Kepun lupaus parantaa palveluja kaikissa kunnissamme meni harakoille, kun nykytiedon mukaan 51 kuntaa ei saanut yhtäkään edustajaa aluevaltuustoihin!\nVihreys voitti: suuri osa maasta on autioitunut, metsät uhrattu ilmaston epäjumalille ja susille ja pellot villihanhille.\nYYA:n aikaisesta ”suomettumisesta” on alettu nykyään taas puhua. Ihmetellään, miten niin laaja vaikeneminen Suomen asioista ja viestinnällinen antautuminen Neuvostoliiton edessä on voinut mennä niin pitkälle kuin meni.\nTästä puhuminen on tietoisen savuverhon heittämistä nyky-Suomen ylle. EU:n edessä ollaan vielä enemmän rähmällään kuin Neuvostoliiton. Kahdenvälinen kauppa oli Suomelle hyödyllistä, koska se oli aina tasapainossa.\nEU:n kanssa on toisin. Vapaakauppa-alue ei pidä periaatteenaan olla tasapainossa, mutta EU:n hataran tavoitteiston ja taloudenhoidon vapaamatkustajien takia Suomi on joutunut yhä raskaammin nettomaksajan osaan. Sen seurauksena miljardit eurot ottamaamme velkarahaa siirretään ei ainoastaan unionin etelävaltioiden pohjattomaan kitaan vaan myös ns. kehitysapuna pitkin maailman raittia.\nTätä surkeaa maamme tilaa vasten perussuomalaisten aluevaalipolitiikka oli tähdätty. Mutta maamme suhteista EU:hun ei saa rehellisesti puhua, ei myökään EU:n suurista lieveilmiöistä maahanmuutosta ja sen haittakustannuksista, joiden vuoksi rahaa ei suomalaisten omiin sosiaali- ja terveyspolitiikan rahoitus- ja ihmisten syrjintäogelmiin sallita vaaleissakaan puututtavan.\nProtesti oli oikeutettu: miksi yrittää viedä valoa pimeyteen, jossa kukaan ei enää valoa tarvitse.


Suomen akkumineraalipotentiaalin tutkiminen jatkuu | GTK\nGTK // Tiedote // Suomen akkumineraalipotentiaalin tutkiminen jatkuu\nAkkumineraalitKriittiset mineraalit 27.4.2020\nSuomen akkumineraalipotentiaalin tutkiminen jatkuu\nGeologian tutkimuskeskus (GTK) käynnisti viime vuoden alussa nelivuotisen Akkumineraaliprojektin. Projektin tavoitteena on arvioida hyödyntämiskelpoisten koboltti-, litium- ja suomugrafiittiesiintymien potentiaalia Suomessa sekä tunnistaa uusia alueita, joilla niiden esiintyminen on todennäköistä. Tutkimukset ovat osa GTK:n lakisääteistä perustyötä, ja niillä vastataan sähköisen liikenteen ja uusiutuvan energiantuotannon lisääntymiseen aiheuttamaan akkujen tarpeen kasvuun.\nAkkutuotanto tarvitsee uutta kaivostoimintaa, ja Suomella on kaikki edellytykset vastata tarpeeseen. Ainutlaatuiset raaka-ainevarainnot ja vahva kaivos- ja geologisen alan osaaminen takaavat Suomelle hyvät mahdollisuudet nousta akkumarkkinoiden eurooppalaiseksi kärkimaaksi.\n”Akkumineraalien lisäksi maailman sähköistyminen kasvattaa voimakkaasti perinteistenkin metallien kuten kuparin ja nikkelin kysyntää”, kertoo Akkumineraaliprojektin projektipäällikkö Perttu Mikkola.\nMaastotutkimukset ja vanhojen aineistojen uudelleen analysointi arvioinnin välineenä\nKenttäkaudella 2020 maastotyöt painottuvat Keski-Pohjanmaalle, Hämeen ja Pirkanmaan rajalle Urjalan ympäristöön, Leppävirran ja Kaavin väliselle alueelle sekä Kiteelle. Kohteellisempia tutkimuksia on suunnitteilla Pälkäneelle, Savukoskelle ja Koillismaalle (ks. liitekartta). Koronavirusepidemia ei vaikuta merkittävässä määrin suunniteltujen maastotöiden tekemiseen.\nAkkumineraaliprojektin vuoden 2020 maastotyöalueet ja niiden malmipotentiaalin suhteen tärkeimmät tutkimuskysymykset. Pohjakartta ©Maanmittauslaitos.\nTutkimusalueilla tehdään muun muassa kallioperäkartoitusta, lohkare-etsintää, moreeninäytteenottoa ja kallioperäkairausta. Lisäksi mitataan kallioperän sähköisiä ja magneettisia ominaisuuksia sekä tiheyttä geofysiikan menetelmillä. Käytettävät tutkimusmenetelmät vaihtelevat tutkimusalueiden koon, olemassa olevan vanhan aineiston laadun ja mielenkiinnon kohteena olevan mineraalin perusteella. Maastotutkimuksista tiedotetaan kohdealueiden asukkaille ja maanomistajille ennen niiden aloittamista.\nMaastotutkimusten rinnalla jatketaan uusien mahdollisten, toistaiseksi tunnistamattomien, esiintymisalueiden selvitystyötä analysoimalla GTK:n tietokantoja ja arkistoituja näytteitä. GTK:n tietokantoihin vuosikymmenien aikana kerättyä aineistoa käsittelemällä voidaan selvittää paljon, mutta vanhojen näytteiden pohjalta saatujen ideoiden ja luotujen mallien tarkistaminen vaatii lisäksi aina perinteistä maastotyötä ja näytteenottoa. Projektin yhteydessä perusteellisemmin tutkituista vyöhykkeistä laaditaan lisäksi kolmiulotteiset geologiset mallit, jotka helpottavat osaltaan kallioperän synnyn ja rakenteen ymmärtämistä ja sitä kautta myös syvemmällä sijaitsevien malmien kannalta otollisten alueiden tunnistamista.\nUutta tietoa kallioperästä voidaan hyödyntää monella tavalla\n”Malmipotentiaalin kartoituksen ohella tietoa voidaan hyödyntää esimerkiksi kalliolämmön hyödynnettävyyteen, kiviainesten laadun arviointiin tai luontomatkailun kehittämiseen esimerkiksi Unescon Geopark -ohjelman puitteissa. Vaikka malmipotentiaali osoittautuisi heikoksi, kerättävälle tiedolle on aina käyttöä”, Mikkola toteaa.\nMineraalitalouden ratkaisut -yksikön päällikkö Pasi Heino, p. 029 503 3440, pasi.heino@gtk.fi\nProjektipäällikkö Perttu Mikkola, p. 040 566 8017, perttu.mikkola@gtk.fi\nYksi kommentti artikkeliin ”Suomen akkumineraalipotentiaalin tutkiminen jatkuu”\nKriisi korostaa mineraalien tärkeyttä – nouseeko raaka-ainenationalismi? | GTK 6.5.2020\n[…] -yhteislaboratorion yhdessä Aalto-yliopiston ja VTT:n kanssa. Lisäksi perustutkimuksena tehtävä akkumineraalihanke […]\n6.5.2020 at 05:35


Tälle rannalle: lokakuuta 2015\nAkustiikkataiteilija Lukas Kuehne rakensi vuosi sitten Hailuodon Ulkokarvoon betonisen tilataideteoksen.\nSitähän piti lähteä katsomaan ja kokeilemaan; kerrottiinhann sen resonoivan ja vahvistavan ääntä.\nPetsamontietä, tien päähä parkkipaikalle.\nSieltä näkyy, lähellä meren rantaa, polun päässä.\nTeos muodostuu kolmesta betonisesta kupolista. Suurimman korkeus lähelle 4 metriä, matalimman oviaukosta mahtuu kumartumalla sisään. Jokaisella kupolilla on oma resonanssi, kupolin koosta riippuen. Kupolit myös vahvistavat ääntä.\nLaatassa näkyy yhteistyötahoja. Teos liittyy HaiArt Soiva Saari-hankkeeseen, rakennettu Goethe-instituutin tuella.\nKaikki kolme kupolia ovat yhteen kytketyt, jokaiseen on oma holvimainen oviaukkonsa. Suurimman kupolin oviaukosta on näkymä Ojakylän lahdelle.\nTeki mieli kokeilla kupolien äänimaailmaa. Kaunolaulu sinne olisi kai sopinut...Mutta mieleeni tuli J.H.Erkon vanha runo'Ajan aallot'. Siitä lausuilin katkelmia. Taisipa olla ensimmäinen kerta kun oikein lausujaksi villiinnyin!\nLähettänyt Tälle rannalle klo 10.46 2 kommenttia:\nTunnisteet: akustiikka, Finland, hailuoto, Lukas Kuehne, organum, Ulkokarvo\nWhy do you always take these similair photos?\nNäin olen usein kysynyt itseltäni. Mutta ainapa noita tulee näpsityksi!\nKun tuntuu, että nyt meri on erityisen hieno!\nTänään tällaisia kuvia.\nAurinko laski Hailuodossa tänään 26.10.2015 klo 16.18. Merkillisen tyyntä, ensimmäinen pakkasyö taitaa olla tulossa.\nLähettänyt Tälle rannalle klo 9.31 2 kommenttia:\nTunnisteet: auringonlasku, hailuoto, joutsenet, meri\nKun meitä ei ole Oulussa näkynyt, kuulemma. Mitä kuuluu?\nTällaista meiltä on kyselty. Toista vuotta sitten muutimme Oulusta Hailuotoon. Sehän aiheutti monia ihmettelyjä; voiko siellä tulla toimeen. Onko kauppoja? Tunnetteko ketään sieltä? Entä jos sairastutte? Onko siellä mitään palveluja.\nHailuodossa on asunut ihmisiä iät ja ajat. Arvellaan ainakin 1400-luvulta asti. Jopa seurakuntakin on täyttänyt jo 400 vuotta. On täällä tultu toimeen, vaikeinakin aikoina.\nMistä syystä meidän pitäisi Oulussa näkyä jatkuvasti, vaikka asumme Hailuodossa? Taitaa olla niin, etteivät kaupunkilaiset tiedä, ettei täältä tosiaankaan tarvitse jatkuvasti kaupunkiin matkustaa.\nEn ole tainnut Oulun cityalueella käydä sen jälkeen kun tänne muutin. Ei ole ollut asiaa.\nMiten täällä sitten on aikaa kulutettu? Yhtä ja toista kässehtimistä on ollut. Tässä vähän kesän ajankulua.\nTalo kaipasi ulkomaalausta. Pihkako kiehui oksankohdissa, vai mikä haalisti maalin. Vuodenajat ja säät.\nHinkattiin teräsharjalla seiniä.\nJa eikun maalaamaan, sillä taidolla mikä oli.\nKyllähän väri muuttui.\nMaalausprojekti kesti koko kesän, eikä tullut ihan valmiiksikaan vielä. Hyvä, ettei kaikki työ tule liian äkkiä tehdyksi.\nPoimittiin mansikoita, mustikoita, herukoita, puolukoita. Melkoisesti saatiin aikaa kulumaan myös tyrnipensaissa.\nIsäntä kaatoi muutamia kuusia ja koivuja, myrsky kaatoi avuksi yhden ison kuusen.\nHalki poikki ja pinoon.\nTalon takaa "löytyi" pienet peltosarat ja vanhaa puutarhaa. Sitä koetettiin uudistaa.\nVademapusikkoa yritettiin riveihin järjestää.\nMelko paljon vietettiin aikaa joutilaisuudessa metsissä, tarkkailtiin näitä jaloja eläimiä...\n...ja kuvattiin näkymiä tältä rannalta. Oulu näkyy taustalla, merenlahden takana.\nEipä tullut aika pitkäksi!\nLähettänyt Tälle rannalle klo 7.09 6 kommenttia:\nTunnisteet: hailuoto, luonto, puutarha, talon maalaus\nSanonta taitaa olla kulunut ja kliseeksi muodostunut.\nAjattelemme ihmeellisen luonnon sijaitsevan valtamerten tai sademetsien syvyyksissä, niiden oudoissa ja kummallisissa eläimissä. Niitähän meille filmeissä ja videoissa esitellään. Kyllähän etelän eksoottiset näkymät hämmästyttävät kylmän pohjolan asukkeja, tosi on.\nMutta ihmeellistä luontoa on lähempänäkin.\nEi hirveän isoa, mutta sitkeydessään hämmästyttävää.\nNuo tutut kasvit, puut ja pensaat, jotka syksyn tulle pudottavat lehtensä. Talven ajan ne värjöttelevät alastomina jään ja lumen vallassa.\nIhmeellistä on se, että niillä jo nyt syksyllä on valmiina ensikevään silmut. Ja ne pienet alut selviytyvät talvesta paleltumatta.\nSellainen luonnon ihmeellisyys hakee vertaistaan!\nLamoherukka ja mustaherukka, uudet silmut rungoissaan.\nMänty "aikoo" ensi kevään kasvattaa kolme uutta oksaa ja latvan!\nPienellä kuusella on myös suunnitelma kevääksi; uusia oksia tuohon ja tuohon!\nKaikki ovat valmiudessa.\nEnsi kevät on jo täällä!\nLähettänyt Tälle rannalle klo 5.08 2 kommenttia:\nTunnisteet: kuusi, lamoherukka, mustaherukka, mustikka, mänty, pohjois-suomi, vadelma\nSyksy on hyvä vuodenaika. Maisema avartuu, kun lehdet putoavat puista.\nVähän sama ilmiö kuin Hailuodossa muutenkin; kesäasukkaat ja käypäläiset poistuvat. Kaikki hiljenee. Eivät tietenkään tuuli ja meri! Meri joutuu kyllä myöhemmin jään kahleisiin, mutta tuulta ei pidättele eikä vangitse mikään.\nNyt rannalla on vallassa oranssin-kelta-ruskea. Merellä kylmenevä sini.\nKalastajapaatti merellä, siikaa pitäisi saada. Hailuodon siikamarkkinat tulevana viikonloppuna!\nMeri on tänään varsin "sileä", myrsky kyllästyi riehumaan.\nTuuli hyvin vaimea, merivesi laskee. Tuuli ja vesi jättävät rannalle omat koukeroiset terveisensä. "Täällä temmelsimme, kivaa oli!"\nKaruselli! Tuuli pyöritteli leikkisästi rantaheinää; jälkeä syntyi, mutta aikaa siinä meni.\nAaltojen viimeiset lipaisut hietikon ylärinteessä. "Kun tuuli ei enää jaksanut puhaltaa meitä ylemmäs, jouduttiin vaipumaan takaisin merelle päin."\nVesi kokosi harjanteita.\nMeri muokkaa nyt uutta rantatöyrästä.\nMeri kirjoitti vedenalaisen työsuunnitelmansa, ja rupesi toteuttamaan sitä.\nMeri voi kylläkin muuttaa mielensä, jos tuulensuunta muuttuu, suunnitelma menee uuteen käsittelyyn. Niin ailahtelevainen se on.\nMistäs nyt tuulee, kysyy meri työhön ryhtyessään.\nLuonnolla on pettämätön värisilmä. Muoto, väri ja suunnittelu onnistuu aina!\nLähettänyt Tälle rannalle klo 2.36 Ei kommentteja:\nTunnisteet: hailuodon siikamarkkinat, hailuoto, meri, siika, syksy, tuuli