Tamarind Heaven: 2008\nOnnellista ja mahdottoman hauskaa uutta vuotta kaikille!\nJa olkaahan varovaisia niiden ilotulitteiden kanssa...! :-)\nby Satu klo keskiviikkona, joulukuuta 31, 2008 8 Kommentoi\nJoskus ruokaa ei viitsi miettiä yhtään aikaisemmin kuin vasta sitten, kun sitä on aivan pakko ruveta laittamaan. Sitten availlaan epätoivoisena jääkaapin ja mahdollisesti muidenkin kaappien (ei kuitenkaan kenkäkomeron) ovia ja tutkitaan, mitä kaapeista mahtaisi löytyä. Löytyneistä aineksista sitten kyhätään kokoon jonkunlainen ruoka, joka huonoimmassa tapauksessa täyttää vatsan ja parhaimmassa täyttää vatsan ja on vielä hyvääkin.\nNyt tuollainen "taasko sitä saamarin ruokaa" -päivä osui taas kohdalle. Otettiin siis mitä löydettiin ja niistä aineksista kehiteltiin sitten jonkinlainen risotto. Sattuipa kuitenkin käymään niin suotuisasti, että ruoasta tuli kerrassaan hyvää. Makupoliisikin intoutui oikein kehumaan ruokaa, mikä on aina hyvän ruoan merkki. Vielä parempaa risotosta olisi tietysti tullut, jos olisi ollut voita, parmesaania tai valkoviiniä, mutta kyllä tämä askeettisempi versiokin vei kielen mennessään. Jos rosmariinista ei tykkää, sen voi jättää ihan hyvin pois tai korvata jollakin muulla mieleisellään yrtillä. Rosmariini ei kuitenkaan maistu risotossa ollenkaan niin vahvasti kuin voisi kuvitella, joten ei sen käyttöä kannata mitenkään arkaillakaan.\nnormiannos noin neljälle; XXL-annos kahdelle\nöljyä tai öljyä + voita\n1 (puna)sipuli paloiteltuna\n10 - 15 cm:n pätkä kesäkurpitsaa pieninä kuutoina\n250 g risottoriisiä (ehkä reilut 2 ½ dl)\n1 tomaatti kuutioituna - säilyketomaatti tai tuore tomaatti kaltattuna\n2 - 3 dl kypsiä kikherneitä\nvajaa 1 litra kuumaa kana- tai kasvislientä\n1. Kuumenna öljy tai öljy+voi isossa pannussa tai kattilassa. Kuullota valkosipulia ja sipulia pari minuuttia ja lisää kesäkurpitsa. Jatka sekoittelua muutama minuutti. Lisää riisi ja kääntele sitä pannulla muutaman minuutin ajan, kunnes riisi on läpikuultavaa.\n2. Lisää tomaatti, rosmariini ja kikherneet sekä kauhallinen lientä. Sekoita ja anna muhia, kunnes neste on imeytynyt, ja lisää taas uusi kauhallinen lientä, sekoita ja odota. Jatka tätä, kunnes riisi on al dente, kypsää mutta silti vielä vähän kovaa. Mausta ja maista. Jos haluat, lisää vielä voita ja/tai raastettua parmesaania.\nby Satu klo keskiviikkona, joulukuuta 31, 2008 Kommentoi\nTämä helppo kananmunaruoka, "intialainen munakokkeli", sopii varsinkin chapatin kanssa aivan loistavasti yhteen! Se on myös mainio pikaruoka, sillä esivalmisteluihin ja itse ruoan valmistamiseen ei todellakaan kauaa mene. Paahtoleivän ja vaikkapa jonkun mausteisen makkaran kanssa tästä saisi hieman intialaistetun aamiaisen, jonka voisi kuvitella sopivan erityisen hyvin juhlien jälkeiseen aamuun.\nKuva on hieman epäselvä ja kaiken lisäksi taustalla komeilee TAAS se chapatin korvike eli kaupan rullarieska! Pitäisiköhän meille palkata joku leipomaan chapateja - muutenhan tämä touhu alkaa mennä ihan mahdottomaksi...\nJoskus käytän ruoassa pelkkiä kananmunia, mutta usein lisäilen sekaan jotakin kasvista, esimerkiksi lehtivihanneksia, kesäkurpitsaa tai jotakin muuta kurkkukasvia, vihreää paprikaa pieninä paloina, ja olenpa joskus tainnut tunkea ruokaan hienoksi suikaloitua kaaliakin, joka sekin sopii ruokaan paremmin kuin voisi kuvitella. Tässä nimenomaisessa ruoassa on mukana paksoin jämää, ja siitä siis johtuu tuo ruoan vihreys ja ruokaisuuskin.\nHieman toisentyyppinen versio samasta ruoasta, pohjoisintialaisempi Egg Bhurjee, löytyy Garam Masalasta.\n½ tl jeeran siemeniä (juustokuminaa)\nmuutama currylehti - voi jättää poiskin\npari vihreää chiliä hienonnettuna - tai maun mukaan\n1 - 2 vs-kynttä hienonnettuna\n½ tl chilijauhetta - tai maun mukaan\n1. Riko kananmunien rakenne rikki kulhossa. Kuumenna öljy pannulla ja anna sinapinsiementen paukkua kannen alla. Lisää jeera, currylehdet, chilit ja valkosipuli ja paista hetki sekoitellen. Lisää sipuli, jauhetut mausteet ja suola ja paista, kunnes sipuli on pehmentynyt mukavasti (sipuli saa saada vähän väriäkin, mutta sitä ei ole tarkoitus kuitenkaan varsinaisesti ruskistaa).\n2. Jos käytät jotakin kasvista, lisää se hetki sipulien jälkeen ja paista, kunnes vihannes on lähes kypsää ja "kuivaa". Lisää sitten kananmunat ja kun kananmunat alkavat hyytyä, vetele lastalla pannun pohjaa myöten edestakaisin ja riko kananmunien rakenne ryynimäiseksi. Paista hetki (ilman kantta!), kunnes kananmunat ovat kypsiä ja melko kuivia.\nTarjoa riisin tai chapatin kanssa.\nTeluguksi Kodi Guddu Vepudu\nEnkuksi Egg Fry\nby Satu klo tiistaina, joulukuuta 30, 2008 2 Kommentoi\nKeittiökemia on minusta aivan hillittömän mielenkiintoinen aihealue. Ruoanlaitto saa aivan uudenlaisia ulottuvuuksia, jos tietää jotakin ruoka-aineista ja siitä, miten ne reagoivat eri lämpötiloissa ja eri aineiden kanssa. Mielestäni onkin suuri vääryys, että ravintola-alan oppilaitoksissa - tai ainakaan siinä, missä itse olen opiskellut - ei opiskella elintarvikekemiaa lainkaan. Totta kai esimerkiksi pihvin saa paistettua ilman kemiaakin, mutta mielestäni on myös mukava tietää, mistä ruskistumisessa on kyse ja mitkä asiat vaikuttavat paistamisen lopputulokseen.\nAina välillä minussa herää pieni keittiökemisti ja tulee himo testata kaikenlaisia juttuja kotikeittiössä. Tätä papujen keittotestiä olen suunnitellut jo pitkään, mutta en vain koskaan ole saanut sitä tehdyksi.\nOngelmana on siis ollut, että olen antanut itseni uskoa seuraavaa: Suola ja happamat ainekset pitää lisätä papujen keitinveteen vasta keittämisen loppuvaiheessa, koska muuten pavut jäävät koviksi ja niiden keittoaika pitenee. Tätä mantraa toistetaan useissa keittokirjoissa sekä monissa internetlähteissä . Papujen kypsymisen pitkittyminen suolavedessä johtuu siitä, että suola hidastaa osmoosia, jolloin papujen kuituaineiden pehmeneminen ja tärkkelyksen liisteröityminen vaikeutuvat. Toisaalta olen kuitenkin nähnyt myös aivan päinvastaisia väitteitä, joiden mukaan suolan lisäämisajankohdalla ei olisikaan mitään merkitystä lopputuloksen kannalta .\nKyllästyinkin lopulta siihen, että en tiennyt, kumpaa väitettä oikein uskoisin ja päätin ottaa asiasta itse selvää. Tässä siis testi:\nKYPSYVÄTKÖ ILMAN SUOLAA KEITETYT PAVUT NOPEAMMIN JA PAREMMIN KUIN SUOLAVEDESSÄ KEITETYT?\nTestaajat Hippu ja laaduntarkkailija (jolle annetaan tunnustusta innostuneesta osallistumisesta testiin).\nHypoteesi Suolattomassa vedessä keitettyjen papujen keittoaika on lyhyempi kuin suolavedessä keitettyjen, ja ilman suolaa keitetyt pavut ovat myös pehmeämpiä.\nKoeryhmä 1: 100 g kikherneitä + 1 kg keitinvettä\nKoeryhmä 2: 100 g kikherneitä + 1 kg keitinvettä + 5 g suolaa\nKoeryhmien valmistelu tutkimusta varten Kumpikin kohderyhmä siirretään suureen kulhoon ja päälle kaadetaan runsaasti vettä. Koeryhmät liotetaan porrastetusti 10 tuntia siten, että koeryhmä 1 laitetaan likoamaan 1,5 tuntia aiemmin kuin koeryhmä 2. Näin molemmat koeryhmät voidaan keittää samalla keittolevyllä ja samassa kattilassa peräkkäin, ja liesi ehtii hyvin jäähtyä keittämisten välissä.\nLiotuksen jälkeen vesi siivilöidään pois ja koeryhmä laitetaan keitinveden kanssa kattilaan. Koeryhmä 2:n joukkoon lisätään myös teelusikallinen suolaa. Koeryhmät keitetään kypsiksi tismalleen samassa lämpötilassa.\nKeittoaika. Keittoaika lasketaan siitä, kun pavut ja vesi on laitettu kattilaan ja liesi laitetaan päälle. Keittoaika katsotaan päättyneeksi silloin, kun pavut hajoavat helposti sormilla puristettaessa ja tuntuvat suussa "kypsiltä".\nVeden määrä kattilassa papujen keittämisen jälkeen. Tämän asian taustalla on olettamus siitä, että suolattomassa vedessä keitetyt pavut imevät itseensä enemmän vettä kuin suolalla maustetussa vedessä keitetyt.\nSuutuntuma ja rakenne. Onko näissä mitään eroa koeryhmien välillä?\nMaku. Onko koeryhmien mauissa mitään eroja?\nMuut mahdolliset havainnot.\nKoeryhmän 1 ja 2 jäseniä valmiina testiin.\nLaaduntarkkailija tiesi, millaisesta testistä oli kyse, mutta hänelle annettiin pavut erikseen kummastakin ryhmästä ilman, että hän tiesi, kummasta ryhmästä oli kulloinkin kyse. Laaduntarkkailijaa pyydettiin arvioimaan kumpaakin ryhmää yleisluonteisesti ja kertomaan lopuksi, kumpia kikherneitä mieluummin söisi.\nKoeryhmä 1 (ilman suolaa keitetyt kikherneet)\nKeittoaika: 45 minuuttia\nVeden määrä: 500 grammaa (tasan!)\nSuutuntuma ja rakenne: Kikherneet olivat kiehuneet erittäin onnistuneesti. Ne olivat juuri oikean kypsyisiä, ja ne olivat pysyneet erittäin hyvin kasassa. Kikherneet hajosivat helposti puristettaessa ja pehmeä sisus tuntui mukavalta suussa.\nMaku: Kikhernemäinen, ehkä hieman mauton.\nMuita havaintoja: -\nKoeryhmä 2 (suolavedessä keitetyt kikherneet)\nKeittoaika: 45 minuuttia (lyhyempi aikakin olisi saattanut riittää)\nVeden määrä: 490 grammaa\nSuutuntuma ja rakenne: Myös nämä kikherneet olivat kiehuneet erittäin onnistuneesti. Sisus oli mukavan pehmeä ja kuori ehkä vielä astetta pehmeämpi kuin ensimmäisellä koeryhmällä.\nMaku: Nämä kikherneet olivat huomattavasti maukkaampia kuin ykkösryhmän kikherneet. Suolakin maistui hieman. Näitä kikherneitä laaduntarkkailijakin mieluummin söisi.\nEn tiedä, voiko näitä tuloksia yleistää kaikkia papuja koskeviksi, mutta ainakin kikherneissä suolan lisääminen keitinveteen jo keittämisen alkuvaiheessa ei mitenkään huononna lopputulosta - päinvastoin! Kikherneistä tulee suolan avulla maukkaampia ja uskaltaisin jopa väittää, että niistä tulee myös jopa hieman pehmeämpiä kuin ilman suolaa keitetyistä kikherneistä.\nEi siis liene epäselvyyttä siitä, lisätäänkö meillä tästä lähtien papujen keitinveteen suolaa vai ei.\nby Satu klo maanantaina, joulukuuta 29, 2008 10 Kommentoi\nJoulun mässäilyn jälkeen oli taas ihan kiva päästä kasvisvoittoisen kotiruoan pariin. Meille on muodostunut kotiinpaluupäivän ruokatraditio: kun palataan kotiin joltakin matkalta, ensimmäisen illan ruoka muodostuu riisistä, jogurtista ja pikkelssistä. Meidän intialaisvahvistuksemme lisää riisiinsä myös gheetä, mutta itse mätän mieluummin tupla-annoksen pikkelssiä. Kotiinpaluun jälkeen ei heti ensimmäiseksi jaksa ruveta miettimään ruoanlaittoa, joten tällainen riisi-pikkelssi-jogurtti -yhdistelmä on kätevä (vaikkei ehkä mikään maailman terveellisin): riisinkeitin keittää riisit ja loput ainekset kaivetaan jääkaapista.\nTuon ensimmäisen aterian jälkeen olin myöhemmin illalla kuitenkin jo sen verran valveutunut, että rupesin valmistelemaan yhtä paputestiä, joka on ollut suunnitelmissa jo pitkään. Itse testiin ja sen tuloksiin palaan ehkä huomenna, jos kerkiän kirjoittamaan paremmin, mutta tässä nyt ensin niistä testikappaleista syntynyt ruoka eli kikhernepulusu. Huomasin yllätyksekseni, että en ole tainnut postata yhtään pulusu-ohjetta, vaikka pulusu on yksi Andhra Pradeshin tunnusomaisimmista ruoista. Pulusu tarkoittaa tamarindikastiketta ja sen voi valmistaa melkein mistä vain, niin kasviksista (mm. perunoista, okrasta ja lehtivihanneksista) kuin kanasta, kalasta, katkaravuista ja kananmunistakin. Tamarindin hapahko maku pääsee pulusussa todellakin oikeuksiinsa!\nKaivelin muuten pakastimesta taas niitä pari kuukautta sitten pakastamiani currylehtiä, kun muistin, että siellähän ne taitavat vielä olla (ellei naapuri ole käynyt niitä pöllimässä). Ja ne currylehdet näyttivät vielä kahden kuukauden päästäkin aivan uskomattoman freeseiltä - aivan kuin ne olisi pakastettu eilen! Tuoksu ei enää ollut aivan yhtä voimakas kuin tuoreissa lehdissä, mutta muuten currylehdet näyttäisivät kestävän pakastamista todella hyvin. Mitähän varten minäkin olen käyttänyt kuivattuja currylehtikäppyröitä, kun pakastimessa olisi ollut paljon laadukkaampaa tavaraa? Täytyy vissiin availla tuota pakastimen ovea vähän tiuhempaan... Ehkä sieltä löytyy muutakin mielenkiintoista, hui.\nKIKHERNEPULUSU eli kikherneitä tamarindikastikkeessa\n3 - 4 pieniruokaiselle\njokunen currylehti - voi jättää poiskin\n3 punaista kuivattua chiliä pätkittynä - tai maun mukaan (tuoreet vihreätkin käyvät)\n½ tl juustokuminan siemeniä eli jeeraa\n½ tl chilijauhetta - voi jättää poiskin\n2 tomaattia pilkottuna - tuoreita tai säilyke-\nn. 3 dl kypsiä kikherneitä - itse keitettyjä tai purkkikamaa huuhdottuna ja valutettuna\nison mansikan kokoinen pallukka tamarindia\n1. Laita tamarindi ja noin 2 dl kuumaa vettä kuppiin. Liottele tamarindia varttitunnin verran ja painele hedelmää muutaman kerran lusikalla, jotta tamarindi liukenee hyvin veteen. Siivilöi sitten tamarindimehu toiseen kuppiin, lusikalla vielä siivilää painellen, ja heitä siivilään jääneet roippeet pois.\n2. Kuumenna öljy pannussa ja anna sinapinsiementen paukkua kannen alla. Lisää currylehdet, chilit ja jeeran siemenet ja paista 5 - 10 sekuntia. Lisää valkosipuli ja hetken päästä sipuli ja paista keskilämmöllä ahkerasti sekoitellen, kunnes sipulit ovat saaneet jonkun verran väriä (kymmenisen minuuttia).\n3. Lisää pannulle kurkuma, chilijauhe sekä tomaatit ja suola. Paista taas kymmenisen minuuttia, välillä sekoitellen. Lisää sitten kikherneet ja siivilöity tamarindimehu, korianterijauhe sekä sen verran vettä, että kikherneet peittyvät. Hauduttele 10 - 15 minuuttia.\nTeluguksi Senagala Pulusu\nEnkuksi Chickpeas in Tamarind Gravy\nby Satu klo sunnuntaina, joulukuuta 28, 2008 4 Kommentoi\nHippu ja kaverit toivottavat kaikille oikein tunnelmallista, iloista, rentouttavaa ja tietenkin herkullista joulua!\nJoulu on nalleille juhlista parhain,\nsaammehan jouluna puuroa.\nKeittiöön hiivimme aamulla varhain\n- kuuluuko mistään huutoa?\nKattilaan uppoaa karvainen tassu,\nhiljalleen täyttyy pikkuinen massu.\nSokeria paljon ja kanelia myös,\njos mantelin saan, sen iloisena syön.\nJo riittää puuro, uni tulee varkain,\nhereillä ei pidä edes puuro parhain.\nJoulua ihanaa kautta koko maan,\niloinen oon, kun näin toivottaa saan.\nHunajapurkeille palaamme taas joulun jälkeen!\nby Satu klo lauantaina, joulukuuta 20, 2008 4 Kommentoi\nPikkusipulisambharia ja idlejä.\nSe joka tykkää sipulista, tykkää tästä sambharistakin ihan takuulla! Ja vaikka ei sipulia kauheasti rakastaisikaan, tämä sambhar saattaa silti miellyttää, sillä sipulit mehustuvat ihanan pehmeiksi mausteisessa sambhar-liemessä.\nJos haluaa olla aivan oikeaoppinen, sambharissa tulisi käyttää sambhar-sipuleita, jotka ovat pyöreitä, vaaleanpunaisia ja hyvin pieniä, vain pari senttiä halkaisijaltaan. Näitä kutsutaan joskus myös nimellä Madras-sipuli (Madras onion), ja suomeksi nämä sipulit ovat käsittääkseni helmisipuleita (pearl onions). Näitä sambhar-sipuleita olen nähnyt myytävän täällä meillä ainakin Vii Voanissa. Sambhar-sipulit voi aivan hyvin korvata pienillä salottisipuleilla, jolloin kannattaa valkata niin pieniä salotteja kuin vain löytää. Jos pieniä salottisipuleitakaan ei ole saatavilla, ei hätää - isompiakin voi käyttää, kunhan halkaisee ne ensin. Tällöin sipulit tietysti hajoavat ennen pitkää, mutta ei se makua mitenkään huononna.\nehkä kolmelle, neljälle tyypille\nn. 1/6 tl hajupihkaa (hing, asafoetida)\nn. 10 - 15 sambhar-sipulia tai hyvin pientä salottisipulia kuorittuna, kokonaisina\n1. Puhdista ja huuhtele linssit useassa vedessä. Laita linssit, vesi, kurkuma ja suola kattilaan, kiehauta ja anna hautua kannen alla, kunnes linssit ovat erittäin pehmeitä. Muussaa linssit karkeasti esim. perunasurvimella.\n2. Sillä aikaa, kun linssit kiehuvat: Laita tamarindi sekä noin ½ dl kuumaa vettä kuppiin. Anna tamarindin liota noin 15 minuuttia, muutaman kerran tamarindia lusikalla painellen, jotta hedelmä liukenisi hyvin veteen. Siivilöi lopuksi mehu toiseen kuppiin ja heitä siivilään jääneet roippeet menemään. Laita sivuun odottamaan.\n3. Kuumenna öljy pannulla, anna sinapinsiementen paukkua kannen alla ja lisää hajupihka, chilit ja currylehdet. Paista hetki sekoitellen ja lisää sipulit. Paista, kunnes sipulit ovat ruskistuneet sieltä, täältä. Lisää pannulle vesi, sambharjauhe ja siivilöity tamarindimehu. Kiehauta ja lisää tämä seos kypsien ja muussattujen linssien sekaan. Sekoita hyvin.\n4. Lisää hieman suolaa ja hauduttele kannen alla reippaalla keskilämmöllä, kunnes sipulit ovat pehmeitä (n. 10 - 20 minuuttia, sipulien koosta riippuen). Lisää tarvittaessa hieman vettä. Sambahrin tulisi olla hieman paksumpaa kuin tavan linssikeitto.\nTarjoa idlien, vadajen tai riisin kanssa.\nTeluguksi Ulli Sambhar\nTamiliksi Vengaya Sambhar\nEnkuksi Onion Sambhar / Shallot Sambhar\nby Satu klo perjantaina, joulukuuta 19, 2008 6 Kommentoi\nTunnisteet: kasvisruoat, linssit ja pavut, rasam- ja sambhar-keitot, sipulit\nJos on uskomista siihen, että himot tiettyjä ruokia kohtaan ovat merkki siitä, että kroppamme tarvitsee lisää noiden ruokien sisältämiä ravintoaineita, niin minä kärsin luultavasti aivan massiivisesta C-vitamiinin vajauksesta. Olen nimittäin kehittänyt viime aikoina aivan hirveän addiktion muutamaan hedelmään.\nEnsin olivat nämä satsumat. Niitä piti raahata kaupasta kassikaupalla, ja satsumamainosten bongailusta tuli oikein harrastus. Haa, tuolla Matin Marketissa on satsumat 99 senttiä kilo - sinne! Sitten satsumat katosivat kaupoista johonkin, ja kaupoissa alkoi olla vain klementiinejä. Niitäkin ostelin aikani, mutta ne eivät olleet läheskään yhtä hyviä kuin satsumat. Vähän aikaa kärvistelin tuskissani, kunnes yhtäkkiä jostakin muistin syövereistä nousi kielelleni kumkvatin maku. Ja eihän siinä auttanut muu kuin kipaista hakemassa niitä.\nSaisko olla muutama kumkvatti?\nOlin kumkvatteja valikoidessani yrittänyt olla oikein huolellinen ja hyväksyä pussiin vain laatuyksilöt - olin kaupassa tarkastellut kumkvattien väriä, kiinteyttä, yleisilmettä ja mahdollisia pintavikoja. Silti pussista löytyi luvattoman monta kuivunutta kumkvattia, jotka olivat sellaisia kuin joku olisi puhaltanut niistä ilmat pihalle. Tämä oli tietenkin kaupan vika, joten tuo nimeltä mainitsematon ostopaikka, Citymarket, tuotti siis kumkvattien laadun suhteen pienen pettymyksen. Seuraavaksi päätinkin tehdä uuden iskun toiseen nimeltä mainitsemattomaan markettiin eli Prismaan.\nPrismassa painelin suorinta tietä kumkvattikorille hedelmäosaston peränurkkaan - sinne, mihin kukaan asiakas ei koskaan normaalisti eksy. (Samassa nurkassa ovat muuten ainakin kookospähkinät, tamarillot ja granaattiomenat.) Siellä vertailin ja puristelin kumkvatteja hullun kiilto silmissäni: ei ainakaan tuota, tuo, tuo on ehkä hyvä, joo, tuo menee... kunnes huomasin ettei minulla ole edes pussia, johon kumkvatit laittaisin. Seuraavaksi metsästettiin sitten niitä pusseja, sillä nekin oli piilotettu ihan ihme paikkaan. Oikein tunsin, kuinka yksi hevi-osaston mies kyttäsi touhujani ajatellen varmaankin, että mistäköhän laitoksesta tuokin on kotiutettu. Väärin! Mun on saatava kumkvattia - heti, heti, heti!\nNuo Prisman kumkvatit olivat muuten vielä surkeampia kuin ne Citymarketin. Seuraavaksi teenkin rynnäkön Stockalle, että - vink, vink - kannattaa palkata ylimääräinen vartija sekopäisen asiakkaan varalta. En kuitenkaan kerro päivää enkä tarkkaa aikaa, milloin tulen. Saatan pukeutua joulupukiksikin.\nVaikka suurin osa kumkvateista meni suoraan suusta alas, tuli niistä tehtyä ihan ruokaakin. Tiesithän muuten, että kumkvatit syödään kuorineen ja että siemenetkin voi syödä (voi ne kaivaa poiskin). Maku muistuttaa kirpakkaa appelsiinia, ja kuori on makeampi kuin sisus, joka on mukavan hapan.\nSilloin kun on oikein kova nälkä, valokuva otetaan näin: kiidätetään koko pata makuuhuoneen matolle - sinne missä on se paras valo - sitten tähdätään, laukaistaan ja toivotaan parasta. Syödään ja sen jälkeen katsotaan, mitä kameralle tallentui.\nOnneksi ei sentään reikäinen villasukka.\nNOPEIN KUMKVATTIBROISKU IKINÄ (KUNHAN JAKSAA ENSIN VÄHÄN PILKKOA)\nn. 1 cm:n pätkä inkivääriä hienonnettuna/raastettuna\n½ punaista (isokokoista) chiliä hienonnettuna\n2 broilerin rintafileetä suikaloituna tai valmiita broiskusuikaleita\n5 - 6 kumkvattia\n2 dl mehua (esim. appelsiini-; meillä oli neljän hedelmän mehkaa)\n1 - 2 rkl hunajaa\nn. ½ rkl maissitärkkelystä (maizena)\n(reilusti tuoretta korianteria)\n1. Pese kumkvatit huolellisesti, poista päät ja leikkaa renkaiksi. Siemenet voi ottaa pois tai jättää (itse poistan ne).\n2. Kuumenna öljy pannulla ja lisää valkosipuli, inkivääri, salottisipuli ja chili. Paista joku minuutti ja lisää kanat. Paista taas joku minuutti ja lisää kaikki muut aineet paitsi maissitärkkelys (ja korianteri). Hauduttele, kunnes kana on kypsää, ja lisää pieneen vesitilkkaan sekoitettu maissitärkkelys. Hauduta vielä muutama minuutti ja koristele halutessasi tuoreella korianterilla.\nKumkvatit voi myös esikäsitellä ryöppäämällä ne pikaisesti (noin minuutin ajan) ja jäähdyttämällä ne sen jälkeen nopeasti. Ryöppääminen pehmentää kumkvattien kuoria, tekee ne entistä mehukkaammiksi ja miedontaa hieman makua.\nby Satu klo keskiviikkona, joulukuuta 17, 2008 2 Kommentoi\nKukkakaalikormaa ja laiskan miehen chapatia eli kaupan rullarieskaa...\nTämä on yksi ensimmäisiä anopiltani oppimia ruokia ja edelleen yksi lemppareistani!\n1 tomaatti (säilyke- tai tuore) kuutioituna\n4 neilikkaa jauhettuna (jauhaminen onnistuu parhaiten morttelissa)\nn. 1/3 tl jauhettua kanelia\n1 isohko kukkakaali paloiteltuna\nkourallinen (pakaste)herneitä - voi jättää poiskin\n2 - 3 rkl tuoretta tai kuivattua kookosta jauhettuna\n1. Kuumenna öljy isolla pannulla ja lisää sipulit. Paista sipulia kovahkolla keskilämmöllä, silloin tällöin sekoitellen, kunnes sipuli on todella ruskeaa. Lisää inkivääri-valkosipulitahna ja chilit ja paista edelleen viitisen minuuttia.\n2. Lisää tomaatti ja paista edelleen, kunnes tomaatti on tasaista "mössöä" ja hieman kuivahtanut. Lisää perunat ja paista edelleen viitisen minuuttia muutaman kerran sekoittaen. Lisää kurkuma, chilijauhe, jauhetut neilikat, kaneli, kukkakaali ja suola sekä noin 3 - 4 dl vettä. Hauduttele kannen alla, kunnes vihannekset ovat kypsiä. Kypsymisen loppuvaiheessa lisää mukaan herneet. Lisää tarvittaessa vettä (kastiketta saa olla jonkun verran, mutta vihannesten ei kuitenkaan tulisi uida soossissa).\n3. Sekoita lopuksi joukkoon korianterijauhe ja jauhettu kookos ja paista vielä pari minuuttia.\nTeluguksi ja enkuksi Cauliflower Korma\nby Satu klo maanantaina, joulukuuta 15, 2008 5 Kommentoi\nTunnisteet: kasvisruoat, kukkakaali, peruna\nMinulle jäi tuosta aiemmasta karkkimeemistä ilmeisesti jonkinlainen itsensäpaljasteluvaihe päälle, koska yhtäkkiä tuli aivan pakonomainen tarve esitellä tärkeimmät keittiövälineeni kaikelle kansalle (blogillanihan on ainakin viisi miljoonaa lukijaa, plus Sergei ja Igor Irkutskista). Blogikeittiöitähän on esitelty aiemminkin ilmeisesti Kurpitsamoskan innoittamana, mutta minulla ei uskallus ihan tuohon riitä, koska naapurit saattaisivat tulla kateelliseksi. Ja tähän päälle iso röhönauru.\nNyt areenalle marssivat siis rakkaimmat keittiöleikkikaluni. Lelut eivät ole mitenkään tärkeysjärjestyksessä, paitsi että tuo ensimmäinen on kyllä kaikkein tärkein.\nEn oikein tiedä, mikä tämän masiinan nimi suomeksi on, mutta kai tämä joku tehosekoitin on. Tämä 'mixie' on Intiasta adoptoitu, ja se jauhaa ja hienontaa aivan kaiken. Kulhoa on kolmea eri kokoa (kuvassa on pienin ja suurin kulho). Ilman tätä vehjettä olisin todella onneton! Mutta niin hyvä ja monipuolinen kuin kone onkin, se ei kuitenkaan sovellu sosekeiton tekemiseen - tätäkin on nimittäin yritetty. Olihan siinä mopattavaa ja rätitettävää, kun kokki päätti päästä oikein helpolla ja soseuttaa koko kattilallisen soppaa kerralla...\nOnkos tämä nyt sitten munakello nimeltään, vai mikä. En koskaan tajunnut, mitä järkeä on omistaa joku ajastin, ennen kuin sitten tulin hankkineeksi sellaisen itselleni jostakin alennusmyynnistä. Joskus on kyllä hiipinyt mieleen hirveä pelko, että voikohan tästä loppua patterit kesken kaiken. Kokki makaisi tyytyväisenä sohvalla ja ehkä joskus puolen tunnin päästä havahtuisi, että onpas pitkät kahdeksan minuuttia, jokohan se pasta on kypsää... On kätevä apuväline myös hiusten värjäämisessä!\nLämpömittari. Ihan korvaamaton apuväline sokeriliemien keittelyssä, jogurtin teossa sekä tietenkin lihan sisälämpötilan mittauksessa, johon tätä meillä päivittäin käytetään.\nSilikonisuti. Ihana apuväline esimerkiksi kurkumapohjaisten marinadien tai elintarvikevärin levittämiseen. Kädet eivät sotkeennu eikä itse sutikaan värjäänny. (Tästä tulikin mieleeni se kerta, kun siivoilin maustekaappeja ja sain huomaamattani kurkumaa naamalleni. Myöhemmin peiliin katsoessani pelästyin, että olen saanut jonkun äkillisen maksasairauden.) Lisäksi tämä suti kestää hyvin kuumuutta eikä ole pelkoa siitä, että tästä irtoaisi jouhia jotakin leivonnaisia koristamaan.\nMutta miksi ihmeessä minulla on näitä kaksi? Tjaa... Tehokas kokki sutii tietysti molemmalla kädellä yhtä aikaa.\nPikkuinen kasari, joka on ainakin sata vuotta vanha ja todella monet keitokset nähnyt. Tällä paahdan kaikki siemenet ennen jauhamista ja tällä valmistan myös ns. popun/tadkan, jonka sitten kaadan valmiin ruoan joukkoon. Mutta onko tuossa kyljessä joku likaläntti? No ei kyllä ole; se lika on sun tietokoneen näytölläsi...;-)\nDigitaalinen keittiövaaka. Enää ei tarvitse miettiä, paljonko se yksi desi vehnäjauhoja painoikaan ja millainen nippu se kahden hengen spagettiannos mahtoikaan olla. Vaaka on erittäin kätevä myös postileikeissä (meneekö tämä kirje yhdellä postimerkillä vai ei). Culinaria Italiakin on tullut punnittua, tulos: 3129 grammaa (kevyttä iltalukemista siis).\nNuo atulat. Viksu oli se, joka ne keksi.\nPaljon muitakin tärkeitä esineitä on, mutta tässä ovat nämä elintärkeimmät!\nby Satu klo sunnuntaina, joulukuuta 14, 2008 8 Kommentoi\nNämä pähkinät ovat niin hyviä, että niitä kannattaa tehdä kerralla tarpeeksi iso satsi - ja silti ne loppuvat kesken.\nhieman öljyä tai gheetä\n1. Kuumenna öljy/ghee pannulla ja lisää chilijauhe ja mustapippuri. Paista muutama sekunti ja lisää pähkinät. Paistele ahkerasti sekoitellen viitisen minuuttia. Ripottele päälle suolaa maun mukaan ja anna pähkinöiden jäähtyä.\nTarjoile naposteltavana juomien kanssa tai ilman juomia!\nRakastan paahdettuja paprikoita - ja ylipäänsä kaikkea muutakin paahdettua - ja siitä idea tähänkin tahnaan lähti. Halusin nimittäin jotakin hyvää leivän päälle, kun olin niin kyllästynyt siihen ainaiseen juustoon ja satunnaisiin leikkeleviipaleisiin. Nuo tahnat ja levitteet ovat useimmiten niin hyviä ja niin helppoja, joten ei voi kuin ihmetellä, miksi ihmeessä niitä tulee silti tehtyä niin harvoin.\nPaprikoiden seuraksi jääkaapista löytyi porkkanoita, ja näistä kahdesta kehittelin sitten tämmöisen paahdetun tahnan. Lopputulos oli (ainakin omasta mielestäni) aivan huikean hyvä. Tahna oli hieman makeampaa kuin olin olettanut, mutta chili antoi tahnalle mukavasti potkua. Tätä tuli taas lusikoitua "maistelutarkoituksessa" useampi lusikallinen...\nnoin 2 dl:aan tahnaa\nkuivattua timjamia (tai muuta mieleistä maustetta)\npuolikas kuivattu chili (tai hieman chilijauhetta)\nvarovainen loraus valkoista balsamicoa\n1. Kuori ja paloittele porkkanat paksuhkoiksi paloiksi sekä puhdista ja puolita paprikat. Laita vihannekset kulhoon, lorauta päälle hieman öljyä, mausta timjamilla, suolalla ja pippurilla. Sekoita hyvin ja levitä kasvikset uunipellille - paprikat posket ylöspäin. Paahda noin 225-asteisessa uunissa vajaat puoli tuntia. Tarkkaile paprikoita, jotka kypsyvät nopeammin kuin porkkanat, ja ota ne pois uunista, kun ne ovat saaneet mukavasti mustia pilkkuja.\n2. Anna kasvisten jäähtyä hieman. (Jäähdytä paprikat muovipussissa tai astiassa kelmun alla, jotta niiden kuoriminen on helpompaa.) Kuori paprikat.\n3. Paahda pinjansiemeniä kuivalla pannulla, pannua tiuhaan ravistellen, kunnes siemenet ovat värittyneet sieltä täältä.\n4. Soseuta kaikki ainekset sauvasekoittimella tms. tasaiseksi soseeksi. Lisää makuja maun mukaan (itse en laittanut kuin suolaa ja pippuria ja hyvää oli).\nSopii yhteen varsinkin ruisleivän kanssa.\nby Satu klo torstaina, joulukuuta 11, 2008 10 Kommentoi\nTunnisteet: tahnat ja mömmöt\nMaitopohjaiset (paalu posina) -curryt ovat tyypillisiä Andhra Pradeshille. Maito tasapainottaa mukavasti mausteita ja on mielestäni hieman yllättäväkin elementti intialaisessa kasvisruoassa. Näitä paalu posina -ruokia valmistetaan varsinkin kurkkukasveista ja munakoisosta.\nTähän nimenomaiseen curryyn käytin kajottikurpitsaa, mutta pullokurpitsa tai luffa olisivat tietysti olleet vielä osuvampia vihanneksia ruokaan. Kesäkurpitsallakin olen joskus tätä kokeillut, ja silläkin tuli muistaakseni ihan maistuvaa. Jos käyttää kesäkurpitsaa, vihannes kannattaa ehkä paloitella hieman suuremmiksi paloiksi, jottei se menisi aivan mössöksi.\nTämä ruoka on erittäin nopea - pisimpään kypsyvällä kajottikurpitsallakin ruokaan menee kaiken kaikkiaan vain noin puoli tuntia.\nnormaaliannos noin neljälle\n1 tl chana dalia (voi jättää poiskin)\n1 punainen kuivattu chili pariin palaan murskattuna\n1 karkeasti hienonnettu vs-kynsi\n1 - 2 vihreää chiliä hienonnettuna\n1 iso sipuli tai 2 pientä hienonnettuna\n2 kajottikurpitsaa (t. noin puolikas pullokurpitsa tai 1-2 luffaa, eli noin ½ litraa vihannesta) leikattuna sokeripalan kokoisiksi kuutioiksi\n1. Kuumenna öljyä isohkossa paistinpannussa ja anna sinapinsiementen paukkua kannen alla. Lisää muut popun aineet paitsi kurkuma ja paista sekoitellen, kunnes urad dalit ja chana dalit ovat kullankeltaisia. Lisää kurkuma, paista muutama sekunti ja lisää vihreä chili ja sipulit. Paista, kunnes sipulit ovat saaneet hieman väriä.\n2. Lisää kajottikurpitsa, vesi ja suola, sekoita hyvin ja hauduttele keskilämmöllä, kunnes vihannes on kypsää (ts. vihannes ei enää ole valkoista vaan on muuttunut kauttaaltaan "läpikuultavaksi").\n3. Lisää korianterijauhe, jatka paistamista muutama minuutti ja lisää maito. Hauduttele miedolla lämmöllä, koko ajan sekoitellen, muutaman minuutin ajan.\nTarjoa riisin tai jonkun leivän kanssa.\nTeluguksi Bengaluru Vankaya Paalu Posina Koora\nEnkuksi Chayote Curry with Milk\nby Satu klo keskiviikkona, joulukuuta 10, 2008 4 Kommentoi\nTunnisteet: kasvisruoat, kurkkukasvit\nEtelä-Intiassa rakastetaan erilaisia kurkkukasveja, ja näiden kasvien valikoima on siellä erittäin laaja. Itsekin laitan hyvin usein ruokaa näistä kurkkukasveista, mutta huomasin, että ohjeet ovat jostakin syystä aina jumittuneet koneelleni. Ilmeisesti kuvat ovat olleet niin huonoja, ettei niitä ole voinut julkaista! Sen lisäksi tuo kurkkukasvit-nimitys on vähän hämännyt itseänikin, joten se on varmasti jäänyt hämäräksi muillekin.\nTässä nyt siis ensi alkuun pieni esittely niistä kurkkukasveista, joita meillä tavallisimmin käytetään - ja nämä ovat siis pullokurpitsa, luffa, kajottikurpitsa ja kesäkurpitsa. En tiedä, onko tuo kurkkukasvit aivan oikea nimitys tälle kasviperheelle, mutta ainakin Wikipedian mukaan kaikki mainitut kasvikset kuuluisivat kurkkukasvit-ryhmään (Cucurbitaceae). Valitettavasti nuo ostopaikkavinkit ovat aika pääkaupunkiseutukeskeisiä, koska en muun Suomen etnisiä kauppoja tunne. Pahoitteluni siis tästä.\nKaikkia seuraavia kurkkukasveja - paitsi kesäkurpitsaa, joka ei intialaiseen keittiöön varsinaisesti kuulu - käytetään aika samantyyppisissä ruoissa, ja niitä voidaankin usein käyttää toistensa asemasta. Kajottikurpitsakaan ei ole aivan tyypillisin kurkkukasvi Intiassa, mutta sitäkin kyllä käytetään siellä jonkun verran. Tyypillisimmin näitä kurkkukasveja käytetään erilaisissa linssiruoissa, sambharissa, kootuissa sekä kuivissa ja "curry"-ruoissa, jotka maustetaan esim. maidolla, seesaminsiemenillä tai unikonsiemenillä. Myös kala- ja katkarapuruokiin nämä kurkkukasvit sopivat erittäin hyvin. Sen lisäksi kurkkukasveista tehdään pachadia (jogurtilla ja ilman), joista mainittakoon kaikkein erikoisin pachadi, ns. kuoripachadi, johon käytetään vain kurkkukasvin kuoret. Lievän makeutensa takia kurkkukasvit sopivat hyvin myös jälkiruokiin, mm. halwaan ja kheer-/payasam-vanukkaisiin, jollaista olen itsekin kokeillut kesäkurpitsalla. Kesäkurpitsalla voi monessa ruoassa korvata nämä intialaisemmat kurkkukasvit.\nLatinaksi: Lagenaria siceraria\nEnglanniksi: Bottle gourd\nMaku Mieto, lievästi pähkinäinen ja makeahko.\nEsikäsittely Pullokurpitsan voi kuoria ohuelti, mutta sen voi jättää kuorimattakin, varsinkin pienemmät pullokurpitsat. Pullokurpitsan sisällä on pienehköjä ohuita siemeniä (kuva leikattuna löytyy täältä), joita ei ole tarpeen poistaa. Itse en yleensä kuori pullokurpitsaa; pesen sen vain hyvin ja poistan päät.\nKypsennys Melko kiinteän rakenteensa ansiosta pullokurpitsa kestää kypsentämistä melko hyvin eikä hajoa läheskään yhtä helposti kuin esim. luffa tai kesäkurpitsa. Kypsyy kuitenkin todella nopeasti.\nMistä saa Varmimmin Aasialaisesta kaupasta (Aseanic Trading); melko usein myös Vii Voanista. Viime Vii Voan-käynnillä löysin ihania pikkuisia pullokurpitsoja, joiden pituus oli alle 20 senttiä. Semmoinenhan oli aivan pakko ostaa, vaikka ei ollut tarkoituskaan.\nSäilyvyys Kokonaisena säilyy erittäin pitkään ja leikattunakin melko kauan, jos leikkuupinnan vain suojaa huolellisesti ja tiiviisti esim. muovikelmulla.\nOma mielipide Pullokurpitsa on oma suosikkini! Sitä on helppo käsitellä, se on maukas ja kestää hyvin kypsentämistä. Isosta pullokurpitsasta saattaa riittää neljään eri ruokaan kahdelle hengelle.\nLatinaksi: Luffa acutangula\nEnkuksi: Ridge gourd (joskus myös Chinese okra)\nMaku Luffassa on voimakkain maku näistä kurkkukasveista. Nuoret, terävähuippuiset ja heleänväriset luffat olisivat kaikkein maukkaimpia, mutta valitettavasti tämmöisiä valioyksilöitä harvemmin täällä meillä tapaa. Vanhemmiten luffan maku tulee kitkerämmäksi.\nEsikäsittely Jos luffa on ehjäkuorinen ja muutenkin pirtsakan näköinen, pelkkä päiden poistaminen ja "huippujen trimmaaminen" riittää (nuo huippujen kärjet siis kuoritaan esim. kuorimaveitsellä matalammiksi). Luffan voi myös halutessaan kuoria kevyesti, jolloin kuoret voi käyttää luffan kuorista tehtävään chutneyhin. Luffan sisällä on isohkoja, littanoita siemeniä, joita ei ole tarpeen poistaa (kuva kasviksesta leikattuna alla).\nKypsennys Luffa kypsyy todella nopeasti - ehkä jopa lyhyemmässä ajassa kuin kesäkurpitsa - joten se on todellista pikaruokaa. Luffassa on pesusienimäinen rakenne, joten se myös muussaantuu pitkään kypsennettäessä.\nMistä saa Varmimmin luffaa saa Aasialaisesta kaupasta; Vii Voanistakin, jos osuu paikalle oikeaan aikaan. Aasialaisessa kaupassa luffaa on melkein aina, kun olen siellä käynyt (tosin laatu ei aina ole kovin kaksinen).\nSäilyvyys Näistä kurkkukasveista luffalla on huonoin säilyvyys. Se nahistuu jääkaapissa aika lyhyessä ajassa, joten luffa kannattaa valmistaa ruoaksi muutaman päivän sisällä siitä, kun sen on ostanut.\nOma mielipide Ihan ok vihannes, mutta jää kyllä omassa vertailussani kolmanneksi pullokurpitsan ja kajottikurpitsan jälkeen. Asiaan vaikuttaa ehkä sekin, että hyvää, tuoretta luffaa tapaa näillä leveysasteilla aika harvoin.\n* En ole ihan varma suomenkielisestä nimestä, joten jos joku tietää sen paremmin, on erittäin tervetullut kommenttilaatikolle :-)\nLatinaksi Sechium edule\nHindiksi: Chow chow (?)\nTeluguksi: Bengaluru Vankaya\nMaku Kajottikurpitsassa on makeahko maku, joka on jotakin perunan ja päärynän välimaastosta.\nEsikäsittely Kajottikurpitsankin voi halutessaan kuoria kevyesti, mutta itse käytän tämänkin yleensä ihan kuorineen. Sisällä on yksi iso littana siemen (kuvassa etualalla), joka yleensä poistetaan, vaikka kyllä sen voi syödäkin. Jotkut pitävät sitä jopa ihan herkkunakin (itse söin semmoisen eilen raakana ihan kokeilumielessä ja oli se ihan mielenkiintoisen makuinen).\nKypsennys Kajottikurpitsa lähentelee rakenteeltaan perunaa, mutta ehkä eniten se kuitenkin muistuttaa päärynää. Se on rakenteeltaan näistä kurkkukasveista kaikkein kiintein, joten sen kypsennys kestää kauimmin (tosin ei sekään kauan kestä) ja se säilyttää hyvin muotonsa myös kypsennettäessä. Se ei siis mene muussiksi yhtä helposti kuin esimerkiksi luffa tai kesäkurpitsa.\nMistä saa Kajottikurpitsaa saa - jippii! - Citymarketista, ainakin meidän lähi-Cittarista, sekä tietysti aasialaisista kaupoista.\nSäilyvyys Kajottikurpitsa säilyy erittäin hyvin, mutta on tietysti parasta tuoreena.\nOma mielipide Tykkään! Pidän erityisesti siitä, että kajottikurpitsa ei hajoa kypsennettäessä kovin helposti, mikä tekee siitä lähes joka ruokaan sopivan vihanneksen. Lisäbonusta tulee tietysti siitä, että tätä varten ei tarvitse lähteä Hakaniemeen ostoksille.\nTuskin kaipaa esittelyjä, mutta pannaan nämä samat löpinät nyt muodon vuoksi...\nMaku Kesäkurpitsa on muihin edellä mainittuihin kasviksiin verrattuna miedoimman makuinen. Voisi jopa sanoa, että kesäkurpitsalta puuttuu "oma" maku kokonaan.\nEsikäsittely Pesulle, päät irti, palasiksi ja pataan.\nKypsennys Kesäkurpitsa on sen verran vetinen, että kypsyy todella nopeasti ja myös hajoaa melko helposti.\nMistä saa Kaikkialta muualta paitsi etnisistä kaupoista (kerran näinkin!).\nSäilyvyys Kokonaisena erittäin hyvä, jos kuori on ehkä ja säilytyspaikan kosteus on sopiva. Leikattuna pilaantuu melko nopeasti.\nOma mielipide Jos (intialaisissa ruoissa) on mahdollisuus käyttää jotakin muita edellä mainituista kasviksista, käytän mieluummin niitä, mutta jos ei ole, niin kyllä kesäkurpitsakin menee. Parhaiten kesäkurpitsa sopii mielestäni sellaisiin ruokiin, jossa se ei ole pääaineksena/ainoa vihannes, siis esimerkiksi sambhariin, linssimuhennoksiin, kananmuna- sekä kala- ja katkarapuruokiin. Se sopii hyvin myös jälkiruokiin.\nby Satu klo maanantaina, joulukuuta 08, 2008 4 Kommentoi\nReza Mahammad on yksi suosikkikokeistani telkkarissa. Reza on intialaissyntyinen, lontoolainen ravintoloitsija, ja aivan hervottoman hauska, hulvaton ja joskus vähän hysteerinenkin. Hänen ideanaan on tehdä hieman modernisoitua intialaista ruokaa, ja häntä näkee aina silloin tällöin tuolla BBC Food -kanavalla. Tai oikeastaan pitäisi puhua menneessä aikamuodossa, sillä tämän kuun alussa BBC Food ilmeisesti lopetettiin, ja sen tilalle tuli BBC Lifestyle, jolta tulee mm. sellaisia ohjelmia kuin How to Find a Husband ja Colin and Justin's Home Show. Just joo. Ukko on jo ja sisustus ei siitä miksikään muutu, joten kiitti vaan tästäkin uudistuksesta. Pöljät.\nNäitä lihapullia Reza teki Saturday Kitchen -nimisessä ohjelmassa, jota isännöi tuolloin Anthony Worral Thompson. Anthony pyöritteli näitä lihapullia melko kiireettömän oloisena, mutta Reza säntäili studiokeittiössä edestakaisin pannujen ja patojen välillä. Anthony tokaisikin, Rezan sinkoilua hetken katseltuaan, että "mitä sinä oikein panikoit!". Reza kiljaisi - lihapullien kimppuun syöksyen - että "en minä mitään panikoi! Minä vaan olen niin nopea tekemään näitä, olen tehnyt näitä niiiiin monta - katso nyt!" - ja johon rupesi lihapullaa syntymään... :-D Tuota katsellessa tuli vain mieleeni, että millainenkohan kohu siitä syntyisi, jos jossakin suomalaisessa kokkiohjelmassa isäntä kysyisi vieraaltaan, että mitä tämä oikein panikoi.\nYksinkertaistin Rezan alkuperäistä ohjetta hieman siten, että poistin muutaman mausteen ja vähensin joidenkin määriä, koska muuten olisi tullut sanomista. Laaduntarkkailija ei nimittäin tykkää, jos ruoassa on liian paljon kanelia, mustapippuria, garam masalaa tai muita kehon lämpötilaa nostavia mausteita tai maustesekoituksia, ja minullekin nämä pienemmät määrät riittivät aivan mainiosti. Nämä lihapullat ovat erittäin kiinteitä ja lihaisia, joten jos tykkää pehmeämmistä lihapullista, pulliin kannattaa lisätä jatkeaineita maun mukaan. Tuosta kastikkeesta antaisin vielä sellaisen vinkin, että vaikka laitoin nestettä vähemmän kuin alkuperäisohjeessa ja keittelin ruokaa vaaditun ajan, kastike jäi silti vähän löysäksi. Jos siis haluaa paksumpaa kastiketta, tahnaa ei ehkä kannata jauhaa aivan hienoksi, tai sitten ennen tahnan lisäämistä pannulla voisi myös ruskistaa hienonnettua sipulia, joka sakeuttaisi kastiketta.\nKOFTA HARA MASALA (yksinkertaistamani versio)\nn. 12 koftaa\n½ kg lampaan jauhelihaa\n2 - 3 kevätsipulia hyvin hienonnettuna\n1 rkl tuoretta korianteria pilkottuna\n½ rkl inkivääri-valkosipulitahnaa\n2 isoa sipulia hienonnettuna/viipaloituna\n3 vihreää chiliä (tai maun mukaan)\n1 rkl tuoretta minttua (reilusti vaan!)\n½ tl jauhettuja fenkolinsiemeniä\nn. 6 dl kuumaa vettä (alun perin 8 dl)\n1. Sekoita kaikki koftien ainekset kulhossa keskenään ja muotoile taikinasta äiskän lihapullan kokoisia pullia.\n2. Kuumenna isohkolla paistinpannulla hieman öljyä ja ruskista sipulit melko hyvin. Laita sipulit sekä kaikki muut kastiketahnan ainekset tehosekoittimeen ja jauha tasaiseksi tahnaksi.\n3. Kuumenna paistinpannulla taas hieman öljyä ja lisää tahna pannulle. Paista silloin tällöin sekoitellen ainakin viisi minuuttia; kauemminkin saa paistaa. Lisää pannulle kuuma vesi ja suola ja odota, kunnes kastike kiehuu hyvin. Lisää sitten pullat kastikkeen joukkoon, kiehauta uudelleen ja hauduttele osittain kannella peitettynä 30 - 45 minuuttia, kunnes kastike sakenee.\nTarjoa riisin, esim. Rezan sitruuna-inkivääririisin, kera.\nby Satu klo sunnuntaina, joulukuuta 07, 2008 2 Kommentoi\nKävin taas pöllimisillä Garam Masala -blogissa, ja tällä kertaa sain saaliiksi pohjoisintialaiset kikhernejauhoista tehdyt cheela-lätyt. Cheelat muistuttavat eteläintialaisia uttapameja, kuten Garam Masalan Anna kertoi, mutta sen lisäksi ne muistuttavat paljon myös besan dosia, kikhernejauhoista tehtyjä dosia. Tyypillistä onkin, että sama tai lähes sama ruoka esiintyy eri puolilla Intiaa, mutta vain vähän eri nimillä. Aiemmin postaamani laddutkin tunnetaan pohjoisempana Intiassa nimellä chikki, kuten Garam Masalan Anna vinkkasi.\nNämä cheelat olivat todella helppoja ja nopeita tehdä, mikä aina ilahduttaa hätäistä kokkia. Kikhernejauhot antoivat letuille hauskan keltaisen värin. Letut olivat todella hyviäkin, joten kiitokset kivasta ohjeesta sinne Garam Masalan suuntaan! Tein muuten ihan tarkalleen alkuperäisen ohjeen mukaan, mutta tomaatit jätin pois.\nMeinasin ensin tehdä näiden lättyjen seuraksi jonkun ihan perinteisen chutneyn, mutta satuin sitten avaamaan jääkaapin... ja kukas siellä pötköttelikään alahyllyllä! Varsinainen mieliharmi eli varsiselleri! Sitä tulee aina joskus ostettua, kun tarvitsee muutaman varren johonkin ruokaan, ja loppupaketti jääkin sitten kuljeksimaan jääkaappiin odottelemaan seuraavaa käyttökertaa, joka tulee tai sitten ei tule. Ärsyttää, että varsiselleriä pitää aina ostaa se julmetun suuri nippu, vaikka siitä yleensä tarvitsee vain muutaman varren.\nPäätin hankkiuttua loppuselleristä kokonaan ja kerralla eroon ja tehdä taas yhden uhkarohkean kokeilun - sellerichutneyn. Jos chutneystä tulisi aivan kamalaa, sen voisi taas laittaa sinne 'älä kokeile tätä kotona' -osastoon, kuten taannoiset kestomuffinssit. Tuumasta toimeen, sellerit uuteen kuosiin ja sitten maistelemaan!\nEniten chutneyssä maistuivat seesaminsiemenet, chili ja valkosipuli, ja näiden jälkeen maistui minttu. Varsiselleri maistui vain hyvin aavistuksenomaisesti, jos ollenkaan, mikä on mielestäni pelkästään myönteinen asia. Paljaaltaan en ehkä lähtisi tätä chutneytä syömään (vaan eipä mitään chutneytä ole tarkoitus paljaaltaan syödäkään), mutta noiden lättysten kanssa sellerichutney oli oikein hyvää. Sen kyllä huomasin, että tämä chutney on ehdottomasti parasta vasta valmistuneena. Chutneytä jäi nimittäin vähän yli, ja kun myöhemmin maistelin sitä, maut olivat muuttuneet täysin: selleri oli ilmeisesti palannut takaisin kuvioihin, koska chutneytä hallitsi joku terävä maku, joka oli kampittanut nuo kaikki muut maut alleen.\npieni annos kahdelle\nhieman öljyä (itse käytin paahtamatonta seesamiöljyä, gingelly/til oil)\n4 isoa sellerinvartta\npikkusormenpään kokoinen pala tamarindia\npari rkl tuoretta minttua\n½ tl urad dalia (voi jättää poiskin)\n1. Laita tamarindi ja noin 2 rkl kuumaa vettä kuppiin ja anna tamarindin liota noin 15 minuuttia. Painele hedelmää välillä lusikalla, jotta mehua irtoaisi hyvin irti. Siivilöi mehu lopuksi toiseen astiaan, siivilässä olevaa hedelmää hyvin painellen, ja heitä sitten siivilään jääneet roippeet menemään.\n2. Paahda seesaminsiemeniä kuivalla pannulla, kunnes ne ovat saaneet hieman väriä. Ravistele pannua ahkerasti, koska seesaminsiemenet kärähtävät todella helposti. Laita siemenet tehosekoittimeen tai muuhun sopivaan koneeseen.\n3. Pese, kuori ja pilko sellerit. Kuumenna hieman öljyä pannulla ja lisää sellerit, chili ja valkosipuli. Paistele keskilämmöllä, kunnes sellerit ovat pehmeitä (5 - 10 minuuttia). Jäähdytä hieman ja laita nämäkin tehosekoittimeen. Anna koneen käydä hetki ja lisää sitten siivilöity tamarindi, suola ja minttu. Anna koneen käydä vielä hetki, kunnes saat melko tasaisen seoksen.\n4. Kuumenna pannulla hieman öljyä popua/tadkaa varten ja anna sinapinsiementen paukkua kannen alla. Lisää urad dalit ja currylehdet ja paista sekoitellen, kunnes urad dalit ovat kullankeltaisia. Lisää tämä popu chutneyn sekaan.\nTarjoa heti esim. dosien tai vadajen kanssa.\nby Satu klo lauantaina, joulukuuta 06, 2008 6 Kommentoi\nLaddut (tai laddoot) ovat intialaisia makeisia, pyöreitä ja makeita pallukoita, joiden valmistukseen ei kovin monia aineita tarvita - yksinkertaisimmillaan vain palmusokeria ja pähkinöitä. Pähkinöiden lisäksi ladduja valmistetaan uskomattoman monista aineksista, mm. mannasuurimoista (rava), erilaisista jauhoista (esim. kikhernejauhoista), seesaminsiemenistä ja linsseistä.\nLaddujen ainoa potentiaalinen hankaluus on sokeriliemen keittäminen, mutta sekään ei ole vaikeaa, kunhan vain varaa kaikki tarvittavat välineet viereensä ja varautuu seisomaan kattilan vieressä koko ajan.\nVaraa käden ulottuville\nLasta tms. sekoittamiseen\nKulho, jossa on kylmää vettä (sokerin jähmeysasteen testaukseen ja myöhemmin käsien kostuttamiseen)\nLusikka, jolla voit tiputtaa pisaran sokerilientä kylmään veteen\nLeivinpaperia tms., jonka päälle voit laittaa valmiit laddut\n(Lämpömittari sokerin lämpötilan mittaukseen)\nnoin 12 laddua\n2 dl palmusokeria (jaggery, gur)\n1. Paahda maapähkinöitä kuivalla pannulla, kunnes ne alkavat raksua ja ovat saaneet ruskeita länttejä sinne, tänne. Laita pähkinät esim. keittiöpyyhkeen sisään ja hiero niitä käsilläsi. Poista kuoret. Raasta palmusokeri.\nPähkinäladdujen ainekset: maapähkinöitä ja palmusokeria.\n2. Laita sokeri ja vesi kattilaan. Kiehauta ja anna kiehua hiljakseen keskilämmöllä ahkerasti sekoitellen. Ole varovainen, sillä sokeriliemi on todella kuumaa. Älä missään tapauksessa maista sokerilientä suoraan kattilasta (tämä vain huomautuksena minulle itselleni)!\n3. Pikkuhiljaa sokeriliemi alkaa paksuuntua ja "vaahtoutua". Tarkoitus olisi saada sokeriliemi hieman yli 130-asteiseksi, ns. pehmeälle murtoasteelle (ks. allaolevaa kirjan kuvaa).\nSokerin kiteytymisasteet. (Klikkaamalla kuvaa saat sen suuremmaksi.)\nKuva on Le Cordon Bleun Keittotaidon Akatemiasta.\nTestaa sokeriliemen jähmeyttä tipauttamalla tippa lientä vesiastiaan: kun sokeri veteen pudotessaan jähmettyy pehmeäksi palloksi ja sen perään muodostuu "häntä", sokeriliemi on sopivan jähmeää. Tältä nettisivulta löytyy lisää tietoa sokeriliemen lämpötiloista ja kiteytymisasteista. Sivulla on jopa lyhyet videopätkät kustakin kiteytymisasteesta.\nKohta voi heittää pähkinät mukaan!\n4. Kun sokeriliemi on oikean paksuista, lisää mukaan pähkinät ja sekoita oikein kunnolla, jotta pähkinät ja sokeriliemi sekoittuvat tasaisesti. Siirrä kattila pois liedeltä ja anna seoksen jäähtyä muutama minuutti, jotta pystyt käsittelemään sitä. Kasta kätesi kevyesti vesiastiaan ja muotoile sokeri-pähkinäseoksesta pieniä pallukoita.\nSanovat, että laddut säilyvät pitkään, mutta minä en ole koskaan tätä oikein päässyt testaamaan :-D\nby Satu klo torstaina, joulukuuta 04, 2008 4 Kommentoi\nby Satu klo keskiviikkona, joulukuuta 03, 2008 5 Kommentoi\nHävettää tunnustaa, että rosmariini, jonka selviytymistä ensipakkasista ihmettelin jo rosmariinisen kesäkurpitsakeiton yhteydessä lähes kuukausi sitten, on edelleen parvekkeellamme. Voiko olla surkeampaa ja saamattomampaa puutarhuria kuin minä. Ei olisi ollut kovin iso vaiva säilöä rosmariinia jotenkin tai edes kantaa sitä sisätiloihin, eikä vain odotella, kunnes se nääntyy talven alle.\nVaan eipä tuo vielä ole mihinkään nääntynytkään. Tässä tämä sitkeä sissi nimittäin on\nYrttitarhan sivuilla tiesivätkin kertoa, että rosmariini kestää muutaman asteen pakkasenkin, mutta märkyyttä se ei kestä ollenkaan. Tämä ei kai päde lumeen, sillä viikon takaisen lumimyräkän jälkeen sen päällä oli aika mukavat nietokset... Pääasia kuitenkin on, että rosmariini on yhä hengissä (ja nyt se on jo oikein sisätiloissakin)!\nSunnuntaisurffaillessani löysin hienon blogin Viaggi & Saporin, jota pitää Italiasta kotoisin oleva, mutta Ruotsissa nykyisin asuva Orchidea. Blogissa on paljon kivoja ja tyylikkäitä ruokaohjeita, ja näistä yksi, rosmariinigrissinit, saivat minut muistamaan taas tuon rosmariininkin. Vaikka yleensä en leipomisesta juurikaan perusta, näitä grissinipötkylöitä oli harvinaisen hauska pyöritellä. Grissinien makukin oli aivan upea!\nMaku-lehden sivuillakin oli muuten pari mielenkiintoista grissiniohjetta, nimittäin punajuuri- ja pinaattigrissinit. Nuo molemmat saattaisivat olla hienon värisiä!\nROSMARIINIGRISSINIT, GRISSINI AL ROSMARINO\nreilut 30 grissiniä\n1 tl hunajaa (Viaggi & Sapori käytti jotakin mallassysteemiä, josta minulla ei ola hajuakaan, joten laitoin sitten vain hunajaa. Hyvin toimi.)\n1 dl hienonnettua tuoretta rosmariinia (laitoin tästä vain puolet, kun en jaksanut enempää pilkkoa, ja tämä määrä riitti oikein hyvin)\n1. Liuota hiiva kädenlämpöiseen veteen ja alusta joukkoon muut ainekset, jauhoja ja vettä vähän kerrassaan lisäten, kunnes taikina irtoaa hyvin käsistä. Alusta taikinaa pöydällä vielä noin 10 minuuttia, kunnes saat kimmoisan ja hyväntuntuisen taikinan. Laita taikina kulhoon ja nostata sitä peitettynä lämpöisessä paikassa tunnin verran.\n2. Leikkaa taikinasta pieniä paloja ja pyörittele ne noin kynänpaksuisiksi pötkylöiksi uunipellille.\n3. Paista 200 asteessa 15 - 20 minuuttia.\nby Satu klo tiistaina, joulukuuta 02, 2008 2 Kommentoi\nTunnisteet: leivonnaiset (suolaiset), pienet suolaiset\nby Satu klo maanantaina, joulukuuta 01, 2008 8 Kommentoi


Viedään paperirullien rinnalla koulutusta maailmalle | Vihreät Naiset - Gröna Kvinnor\nViedään paperirullien rinnalla koulutusta maailmalle\n23.1.2015 | Blogi | 1 Kommentti\nMaailman parasta koulua rakennetaan Suomessa resurssien niukkuudessa ja jatkuvien leikkausten uhan alla. Samaan aikaan, kun opettajat yrittävät keksiä uusia tapoja selviytyä ja opettaa vähillä resursseilla, juustohöylä käy tihenevään tahtiin. Uudet opetussuunnitelmat muuttavat mm. ammatillista opetusta suuntaan, jossa opettajan pitää perustella miksi hänen tulisi opettaa – eikö nuoria voisi vain laittaa työpaikoille oppimaan. Tosin tämä muutetaan sanamuotoon, joka yllyttää löytämään uusia oppimisympäristöjä perinteisen luokan sijaan, mutta käytäntö on aika karu. Lisää etäopetusta, lisää projekteja ja verkko-opetusta. Tarvitaanko kohta opettajia enää?\nUusin toista astetta koskeva muutos on opetusverkon tiivistäminen, joka vie opetuksen yhä kauemmas nuorista – asiakkaista. Heistä, joista meidän tulisi kouluttaa tulevia ammattilaisia. Entä, jos kohta maakunnissa on enää muutama oppilaitos? Entä, jos maakunnassa yhtä alaa opetetaan enää yhdessä oppilaitoksessa? Matkat ovat yhä pidempiä ja pidempiä.\nHakeutuuko pian yhä useampi opiskelemaan alalle, jota voi opiskella lähellä, sen sijaan, että hakeutuisi alalle, jolla haluaa tehdä töitä?Vaihtoehtona on enää joko muuttaa koulun perässä jo 15 vuotiaana toiselle paikkakunnalle, tai matkustaa aamuin illoin pitkiäkin matkoja. Jo nyt hurjimmat opiskelijoideni koulumatkat ovat kaksi tuntia suuntaansa – kolmella linja-auton vaihdolla. Kuinka moni jaksaa pysyä motivoituneena tuossa tilanteessa?\nVihreän koulutuspolitiikan tavoite on rakentaa tasa-arvoista, sivistynyttä, kansainvälistä, hyvinvoivaa ja kilpailukykyistä Suomea, jossa jokaisella on taustasta riippumatta mahdollisuus tavoitella onnellisuutta, osallistua yhteiskuntaan ja oppia uutta läpi elämän.\nTämänhetkinen suuntaus on kuitenkin muuttamassa liikettä yhä vahvemmin kasvukeskuksiin. Nykyisillä muutoksilla samaan aikaan sinun pitäisi olla 15 vuotiaana valmis muuttamaan pois kotoa koulun perässä ja ehkä myös päättämään ammatti jossa haluat työskennellä, vaihtaminen ei aina ole niin helppoa. 15-vuotias on vielä lapsi! Ei kuulu sivistysvaltion toimintaan laittaa tekemään lapsia vielä noin suuria päätöksiä, tai pakottaman heitä itsenäistymään liian varhain jos he eivät ole siihen valmiita.\nSe, mitä me Vihreät haluamme ja mitä me ajamme koulutuksessa, on ristiriidassa tällä hetkellä annettujen resurssien kanssa. Koulutuspolitiikkaan tarvitaan puoluerajat ylittävä yhtenäinen linja, joilla haetaan oikeasti riittävät toimintamahdollisuudet.\nLeikkausten myötä koulutus karkaa kauemmas ja kynnykset uudelleenkoulutukseen nousevat korkeammalle. Kun valtionosuuksia vähennetään tutkintoon johtamattomista koulutuksista, nousee itsensä kehittämisen hinta. Samanaikaisesti kuitenkin kannustetaan elinikäiseen oppimiseen.\nKoulutus kuuluu kaikille taustasta riippumatta. Meidän tulee olla mukana vaatimassa myös maantieteellistä tasa-arvoa, jotta kautta Suomen on mahdollista saada saman laatuista opetusta.\nOpetuksen laadun lisäksi on pidettävä huolta koululaisten ja opiskelijoiden hyvinvoinnista, terveydestä ja viihtymisestä. Homekouluista on päästävä eroon. Hallituksen suunnittelema Remontti Oy on varteenotettava vaihtoehto kuntien hätähuutoon vastaamiseen. Terveisiin seiniin panostamalla saamme terveitä tulevaisuuden työntekijöitä. Liian moni on altistunut jo niin pahasti kouluaikana, että on pahasti allergisoitunut astmaatikko ennen valmistumistaan. Työterveyshuolto ja Kela saa maksaakseen laskun, jonka huono rakennusvalvonta on aiheuttanut.\nKoulutus on ylpeyden aiheemme, josta olisi mahdollisuus hyötyä taloudellisestikin. Suomen tulisi ottaa käyttöön Vihreiden koulutusvientimalli, jossa suomalaisesta koulutuksesta tehdään eettinen vientituote. Jo nyt Skotlannissa otetaan oppia suomalaisesta koulutusjärjestelmästä omaa kehitettäessä. Italiassa on paikoitellenkäytössä suomalaiset oppikirjat. Tässä on alku – nyt meidän tulisi osata jatkaa siitä eteenpäin. Vienti voi olla muutakin kuin paperirullia tai puhelimia. Vientimme voi olla koulutuksen tietotaitoa, vientimme voi olla koulutusta.\nMeillä on käsissämme helmi, jolla on kansantaloudellistakin merkitystä. Jotta voimme edelleen pitää tästä valtistamme kiinni, on siihen saatava riittäviä toimintamahdollisuuksia. Opettajat tekevät osansa, mutta heille pitää antaa myös mahdollisuudet siihen.\nLiiketalouden opettaja ja kouluttaja, Vihreiden puoluevaltuuskunnan varapuheenjohtaja, eduskuntavaaliehdokas\nLast reply was 29.1.2015\nTosi tärkeään asiaan kiinnität huomiota. Koulujen siirtäminen kauemmaksi nuorten kotoa on jyrkässä ristiriidassa syrjäytymisen ehkäisyn ja nuorten tukemisen kanssa. Toivon, että tasa-arvoisuus opetukseen toteutuu silläkin tavalla että myös lahjakkaiden lasten edistymiseen ja lahjojensa kehittämiseen kiinnitetään riittävästi huomiota. Tämä edellyttää riittävän pieniä opetusryhmiä, ei mammuttiluokkia.


Dannii Minogue: Suostuin alastonkuviin velkojeni takia | Viihde | Iltalehti.fi\nDannii Minogue: Suostuin alastonkuviin velkojeni takia\nPerjantai 30.10.2009 klo 15.14\nKylien pikkusisko Dannii Minogue riisui vuonna 1995 Playboyn alastonkuviin maksaakseen velkansa.\nDannii oli vuonna 1995 taloudellisissa vaikeuksissa, mutta ei halunnut pyytää Kylieltä apua. (GETTY IMAGES)\nLaulaja, X Factor -tuomari Dannii Minogue kertoo Piers Morganin tv-haastattelussa, että oli vuonna 1995 avioeron jälkeen puilla paljailla. Velkoja oli kerääntynyt 150 000 puntaa, mutta ylpeys ei antanut myöten pyytää isosisko Kylieltä apua.\nAinoaksi vaihtoehdoksi jäi suostua Playboyn alastonkuviin.\n- Kylie tiesi miksi tein sen. Olisin voinut pyytää häneltä rahaa, mutta se ei tuntunut oikealta. En halunnut myöntää kuinka pahoissa vaikeuksissa olin, Dannii kertoo tunteikkaassa haastattelussa.\nDannii vakuuttaa, ettei kaikesta huolimatta kadu nakukuvia. Tarkkaa palkkasummaa hän ei halua paljastaa.\n- Sen täytyi olla suuri summa, jotta kykenin katsomaan vanhempiani silmiin. Ahdistus näkyi isäni silmistä.\n- En kuitenkaan kadu kuvia. Oikeastaan se oli hauskaa ja tunsin oloni vapautuneeksi. Katsoin kuvia ja ajattelin, että näytän ihan hyvältä!\nKyseinen Australian Playboyn numero oli Danniin mukaan kaikkien aikojen myydyin ja sitä jouduttiin painattamaan lisää.\nSiskon sairastumisesta puhuminen sai kyyneliin\nKun Morgan otti puheeksi Kylien sairastumisen rintasyöpään vuonna 2005, Dannii alkoi itkeä.\n- Halusin vain mennä kotiin, nähdä upean siskoni ja halata häntä, mutta matkalla oli paljon esteitä, Dannii sanoi viitaten median loputtomaan kiinnostukseen hänen siskonsa tilasta.\nVaikka Kylie on toipunut rintasyövästä, perhe on yhä varovainen toiveikkuudessaan, sillä sairastumisesta ei ole kulunut vielä viittä vuotta.\n- Varsinainen vaara on ohi vasta silloin, emmekä ole vielä siinä pisteessä.


Pihlajalinnalta ennakoitu tulosparannus – ”Investoinnit alkavat tuottaa tulosta” - Talous - Aamulehti\nPihlajalinnalta ennakoitu tulosparannus – ”Investoinnit alkavat tuottaa tulosta”\nPihlajalinnan kannattavuus koheni alkuvuonna selvästi vuodentakaisesta vertailukaudesta, jolloin yhtiö teki tappiota. Tulos ja liikevaihto osuivat lähelle analyytikoiden ennakko-odotuksia.\nTehostamisohjelmalla Pihlajalinna arvioi saavuttavansa noin 17 miljoonan euron kustannussäästöt. Kuva: Janne Ruotsalainen\nTerveyspalveluyritys Pihlajalinnan taloudelliset luvut kohenivat selvästi tammi-maaliskuussa vuoden takaisesta vertailukaudesta, joka oli tulosluvuilla mitattuna pörssihistorian heikoin yhtiölle.\nPihlajalinnan voitto ennen veroja ylsi 2,5 miljoonaan euroon, kun liikevaihto hyppäsi 132,5 miljoonaan euroon. Tulosluvut vastaavat suurin piirtein analyytikoiden ennakko-arvioita.\nInfrontin keräämässä ennusteessa Pihlajalinnan tammi-maaliskuun liikevaihdoksi oli ennakoitu 128 miljoonaa euroa ja voitoksi ennen veroja 2,4 miljoonaa euroa.\nPihlajalinnan osakekohtainen tulos oli 0,06 euroa, joka osui täsmälleen analyytikoiden ennusteeseen. Vuosi sitten vastaavaan aikaan Pihlajalinnan osakekohtainen tulos oli 0,06 euroa tappiolla.\nPihlajalinna myös toistaa ohjeistuksensa ja ennakoi koko vuoden liikevaihdon kasvavan sekä oikaistun liikevoiton paranevan selvästi viime vuodesta.\nKaikki tulosluvut on oikaistu IFRS 16 -standardin mukaisiksi. IFRS 16 tuli voimaan tänä vuonna.\nPihlajalinnan toimitusjohtaja Joni Aaltonen iloitsee osavuosikatsauksessa hyvää tulosta.\n– Viime vuonna tehdyt uusien lääkärikeskusten ja sairaalojen investoinnit alkavat tuottaa tulosta, ja Turun, Oulun ja Seinäjoen lääkärikeskus-sairaaloiden liikevaihdot kasvoivat selvästi niin vertailujaksoon kuin viime vuoden viimeiseen kvartaaliin nähden.\nAaltosen mukaan Pihlajalinnalla on silti varaa vielä parantaa.\n– Vuoden alun tulos heijastaa vielä viime vuoden suuria rakenteellisia muutoksia: uusi organisaatiorakenne ja muut tehostamistoimet ovat vaikuttaneet positiivisesti tuloskehitykseen, mutta matkaa tavoitteeseemme on.\nSote-kentästä lisää kasvua\nAaltosen mukaan Suomen sosiaali- ja terveyspalveluihin pitää saada aikaan muutos.\n– Sote-uudistus kumoutui, mutta muutoksen tarve ei ole kadonnut. Suomen kuntien talous on heikentynyt edelleen. Sote-palveluiden menot ovat jo yli puolet kunnan menoista ja peräti kaksi kolmasosaa kunnista teki alijäämäisen tuloksen vuodelta 2018.\nJuha Sipilän (kesk.) hallituksen suuri sote-uudistus kaatui ennen viime vaalikauden loppua. Aaltonen sanoo, että yhtiön liiketoiminnalle on kuntasektorilla selkeä tilaus.\n– Sote-uudistuksen peruunnuttua kunnilla on nyt tarve lähteä hakemaan ratkaisua sote-haasteisiin ja näin tasapainottamaan talouttaan.\n– Kunnilla on ollut myös vaikeuksia lääkäreiden ja muiden terveydenhuollon ammattilaisten rekrytoinnissa, mikä vaikeuttaa sote-palveluiden järjestämistä omana toimintana. Pihlajalinnan palvelumalleille on kuntakentässä nyt selkeää tilausta.\nPihlajalinna-konserni on perustanut kuntasektorilla useita yhteisyrityksiä kuntaulkoistuksien operointia varten. Niiden tuloksista osa tilittyy kunnille ja osa Pihlajalinnalle riippuen omistusosuuksista.\nPihlajalinna sai viime vuoden aikana kasvatettua omistusosuuttaan useammassa yhteisyrityksissä, mikä vahvistaa osaltaan terveyspalvelukonsernin tulosta.


Kuinka takkutukka kesytetään? - Minis with Style\nKauneus, Lifestyle, Perhe & suhteet | 25.5.2020\nIhana kuulla muidenkin lasten hiustenhoitorutiineista.\nMeillä kahdella lapsella aivan tajuttomat takut, aina. Molemmilla pitkät hiukset ja pojalla todella luonnonkiharat.\nViime kesänä Kreikassa tilanne meni siihen, että molemmilla oli hireveät rastapallot tukassa, ja saksien lisäksi ainut vaihtoehto oli mahdollimman silikonipitoinen hoitoaine.. Ei muuta kun ruokakauppaan ostoksille ja joku halpa marketti hoitoaine mukaan ja tadaa, takut selvisi!\nNyt siis käytetään pääasiassa hoitoainetta pesuun, jos tukka ei niin takussa, niin suosin laadukasta kampaamotuotetta, mielellään orgaanista. Mutta heti kun takkutilanne räjähtää, otetaan käyttöön joku ei niin luomu 😉 Ja hiukset myös aina leteille. Voisin testata tuota sun suosittelemaan Garnier hoitsikkaa kans, se vaikuttaa just sellaiselle että sillä takut talttuvat!\nJoo niitä hairfoodeja kannattaa kokeilla. Ne on älyttömän hyviä.