Uskonnolliset uskomukset Kap Verdessä - Histoire-Ucad.org\nKap Verde on afrikkalainen saarivaltio, joka sijaitsee läntisen Afrikan rannikolla Atlantin valtameren tulivuoren saaristossa. Maa koostuu kymmenestä saaresta ja viidestä saarekkeesta. Yli kolme neljäsosaa Cabo Verdeansista on roomalaiskatolisia, jotka esittelivät saarelle kolonisoituneita portugalilaisia. Kap Verden perustuslaki sallii palvonnan vapauden, ja siinä määrätään, että kirkko ja valtio ovat kaksi erillistä laitosta. Kap Verdessä ei ole valtion uskontoa. Nämä tekijät ovat edistäneet muiden uskonnollisten uskomusten, kuten protestanttien ja islamin, kasvua.\n77, 3% Cabo Verdeansista noudattaa roomalaiskatolisia uskomuksia. Rooman katolinen uskonto voidaan jäljittää jo vuonna 1533 Kap Verden portugalilaisen miehityksen aikana. Lähetyssaarnaajat, kuten Capuchin Monks ja Franciscans, pakenivat Kap Verdelle 15. vuosisadan puolivälistä lähtien ja edistivät käytäntöjä, kuten orjien kaste heidän saapuessaan saarille.\nKirkolla on jo pitkään ollut tärkeä koulutus- ja sosiaalinen rooli Cabo Verdean-yhteiskunnassa. Papit perustivat kouluja ja sponsoroituja opiskelijoita opiskelemaan ulkomailla. Kirkko säilytti myös biotietojen, kuten syntymän, kuoleman ja avioliiton, asiakirjat. Rooman katolinen oli hallitseva kirkko 20-luvulle saakka.\nNykyään maassa on yli 430 000 roomalaiskatolista seuraajaa. Pyhien päivät ovat roomalaiskatolisen seurakunnan tärkeimmät juhlat. Näihin päiviin kuuluu syöminen, juominen, musiikki ja tanssikierrokset, jotka kokoavat yhteen Kap Verden yhteisöt. Cape Verdeans sisällyttää kulttuurinsa saarille ainutlaatuisiin kirkon palveluihin.\nProtestantit ja muut ei-katoliset kristityt\nNoin 8, 1% Cabo Verdeansista on kristittyjä, jotka eivät ole sidoksissa roomalaiskatoliseen kirkkoon. Cabo Verdeansin protestanttinen liike alkoi 1800-luvun lopulla Kap Verden amerikkalaisten maahanmuuttajien kanssa. Cabo Verdeanin paluumuuttajat, jotka olivat joutuneet tähän liikkeeseen, edistivät protestanttisia ideoita koko saarella. Portugalilaiset pitivät tätä liikettä uhkana roomalaiskatoliselle dominoinnille ja ottivat käyttöön lain, jolla rikotaan muita uskonnollisia paitsi katolisia. Kap Verden protestanttinen liike jatkoi kasvuaan, ja Kap Verdessä on tänään satoja protestanttisia kirkkoja. Näihin kirkoihin kuuluvat Nasareenin kirkko, seitsemännen päivän adventistit, mormonit ja baptistit.\nNoin 1, 8% Cabo Verdeansista tunnistaa islamilaisen uskon. Kap Verden muslimiväestö on kasvanut tasaisesti viime vuosina. Nämä muslimit ovat pääasiassa muiden Afrikan maiden maahanmuuttajia, erityisesti Länsi-Afrikan maita, kuten Senegal ja Guinea-Bissau. Saarilla on useita moskeijoita, ja muslimiyhteisö juhlii tärkeitä tapahtumia muslimien kalenterissa, kuten Ramadanissa.\nMuut uskonnolliset vähemmistöt\n10, 8% Cabo Verdeansista on joko ateisteja tai agnostikkoja, kun taas 2, 0% kaikista väestöistä uskoo muihin kuin edellä mainittuihin uskomuksiin. Kap Verden tulevaisuudennäkymät ennustavat roomalaiskatolisen hallitsevan määräävän aseman lisääntyvän sekularismin vuoksi. Protestanttiset kirkot ovat kasvaneet väestössä, ja tämän kehityksen odotetaan jatkuvan. Muslimiväestön odotetaan myös kasvavan hieman. Rooman katolisen odotetaan edelleen olevan vallitseva uskonto Kap Verdessä.\nCabo Verdeanin väestön osuus\n1 Roomalaiskatolinen kristitty 77, 3%\n2 Protestanttinen ja muu ei-katolinen kristitty 8, 1%\n3 Ateisti tai agnostikko 10, 8%\n4 Muut uskomukset 2, 0%


Hallitus ja Suomi selvisivät koronahaasteesta – Kansan Uutiset\nPoikkeusolot ovat päättyneet. Matkustajaliikenne muun muassa Viroon alkoi maanantaina.\nHallitus ja Suomi selvisivät koronahaasteesta\nKai Hirvasnoro 18.6.2020 6.57\nUusia koronatartuntoja Suomessa raportoitiin maanantaina vain neljä. Tiistaina päättyivät poikkeusolot. Epidemian huippu Suomessa koettiin jo huhtikuun alkupuolella. Viime viikot tauti, ainakin sen ensimmäinen aalto, on hiipunut hiljalleen pois, vaikka pelottelijoita riitti Uudenmaan ja koulujen avautumisten yhteydessä.\nTulevasta ei tiedä, mutta tähän asti ohjeita antaneet ja rajoituksia asettaneet hallitus ja virkamiehet, sekä niitä noudattaneet kansalaiset, ovat suoriutuneet koronaurakasta kiitettävästi. Tapausten määrä on jäämässä runsaaseen 7 000:een ja tautiin liittyvien kuolemien määrä alle 350:een. Yhtäkään niistä vähättelemättä paljon pahempaa pelättiin.\nMaaliskuun alussa hallitus joutui tekemään hypyn tuntemattomaan. Pandemiaa ei osattu odottaa eikä sellaiseen oltu varauduttu niin hyvin kuin oli kuviteltu. Kiihkeiden kevätviikkojen aikana suomalaisia puhuttivat huoltovarmuus ja suojavarusteiden puute. Kömmähdyksiä tuli, mutta niistä on opittu – toivottavasti. Seuraavaan isoon kriisiin mennään paremmin valmistautuneina.\nKorona muutti maaliskuun alussa politiikan asialistan. Hallitus on tuonut eduskuntaan vain sen hoitamiseen liittyviä lakeja. Helmikuussa sovittu kevätistuntokauden kymmenien lakiesitysten ohjelma pantiin hyllylle. Eduskuntaan on tuotu vain poliittisesti ongelmattomia esityksiä.\nNyt politiikassakin on aika siirtyä normaaliin päiväjärjestykseen. Oppositio siirtyi politikointiin jo viikkoja sitten.\nPerussuomalaiset puhuu taas siitä ainoasta asiasta, mikä heitä oikeasti kiinnostaa: maahanmuutosta.\nKokoomus on koronakannoissaan poukkoillut sinne tänne ainoana johdonmukaisuutena olla eri mieltä kuin hallitus. Kokoomus on vastustanut sekä rajoitusten purkamisia että rajoituksia. Se on vaatinut rahan käyttämistä hallitusta enemmän ja vastustanut sitä, kun hallitus on satsannut isosti elvytykseen.\nHallitus on kuunnellut monien pilkkaamia asiantuntijoita ja tehnyt oikeita päätöksiä. Siksi meillä on nyt vapaampi kesä kuin keväällä uskallettiin kuvitella.


MIKKELIN YLE- PÄIVYSTYS | Mehiläinen\nEtusivu >> Meille töihin >> MIKKELIN YLE- PÄIVYSTYS\nHaemme lääkäreitä Mikkelin YLE päivystykseen 1.8.2018 alkaen. Päivystysvuorot ovat klo 8-16. Mahdollisuus tehdä sen jälkeen esim. klo 16-18 toimisto töitä (konsultaatioita ,reseptejä). Vuorossa 2,5-3 yle lääkäriä/ tutorlääkäri. Toiminta yhteistiloissa sis.,kir.päivystäjien kanssa. Erittäin hyvät konsultaatiomahdollisuudet! Potilasmäärä vuoron aikana noin 25-40. Potilastietojärjestelmänä Effica.\nMiia Pulkkinen, puh. 050 378 3035, miia.pulkkinen@mehilainen.fi,


Arto Antturi: Haluatko auttaa Pietarin katulapsia?\nTässä on todella KONKREETTINEN mahdollisuus antaa omaa aikaansa Pietarin katulasten hyväksi. Sain nimittäin juuri tietää, että Pietarin katulapsia auttavassa projektissa on tilaa kahdelle miehelle 10.-20.8. Homma on remonttihommaa, jota tosin saa tehdä niin paljon kuin jaksaa. Lepolomalle sinne ei kannata lähteä, mutta työtä tehdään kunkin kykyjen mukaan.\nLainaan suoraan Päivi Karjalalta saamaani viestiä: "Matkat, viisumit, ruoka, asuminen, jopa puhtaat lakanat ovat ilmaiset (hotelli Moskova lahjoittanut vuodevaatteita ja sänkyjä), keittiö notkuu ruokaa, iltaisin käyvät ulkona syömässä paikallisissa kuppiloissa. Asuminen katulasten venäläisten hoitajien, tulkin, muun naisapuväen kanssa samassa tsaarin tyttären rakennuttamassa 2000 m2 talossa, jossa piha keskellä Pietaria, metroasema lähellä, kaupat lähellä. Lapset säikkyvät alkoholin hajua. Pyydetään, että vapaaehtoiset eivät joisi tai nauttisivat vain kohtuullisesti alkoholia (pihalla on hyvä tupakointipenkki). Jos olisin mies jolla aikaa, viettäisin siellä 10 v. Ilmoittautumiset Satu Ruhanen 050-5646910."\nKadulta kotiin -projektista löytyy lisää tietoja netistä. Sen taustalla on Tampereen seurakuntayhtymän hallinnoima Martinus-säätiö, projektipäällikkö Markku Kuusjärvi 040-5570409.\nLähettänyt Arto osoitteessa 17:25


VIELLETTE S/S SATIN TOP/SU - NOOS - Portabella - Nelly.com\nPuserot & Kauluspaidat\n0 Kassalle: 0\nSUMMER SALE - MORE STYLES ADDED!\nViellette s/s satin top/su - noos\nVaatteet / Puserot & Kauluspaidat / Arkipaidat\nValitse koko Lisää\nEU 34 - Muutama jäljellä varastossa Lisää\nEU 36 puuttuuko kokosi?\nEU 38 puuttuuko kokosi?\nEU 40 puuttuuko kokosi?\nEU 42 puuttuuko kokosi?\nEU 44 puuttuuko kokosi?\nBlack Snow White Portabella Pastel Lilac\nIlmainen toimitus yli 29,95€ tilauksiin\nIlmainen palautus uuden tilauksen yhteydessä\nMalli on 167 cm pitkä ja käyttää kokoa EU 36.\nKierrätetty polyesteri on valmistettu PET-pulloista, leikkausprosessin ylijäämistä tai aiemmin käytetyistä polyesterituotteista. Kierrätetyn polyesterin käyttäminen vähentää luonnonvarojen kulutusta ja minimoi uuden öljyn määrää. Tuotteet, joita markkinoimme Nellyllä tällä merkinnällä, sisältävät vähintään 20 % kierrätettyä polyesteriä.\nKaikki mitat otetaan suoraan vartalosta.\nMittaa lantionympärys lantion leveimmästä kohdasta.\nLahkeen sisäpituus mitataan haarasta housun helmaan.\nEi vielä tuotearvosteluja.\nSun on annettava arvosana. (Klikkaa tähtien lukumäärä, jonka haluat antaa tuotteelle)\nMaksutapa 6 kk 12 kk 36 kk Tili\nKäsittelymaksu 4,99 € 4,99 € 4,99 € 0 €\nIlmoitusmaksu 0 € 0 € 0 € 0,01 % / päivä\nLainakorko 14,95 % 14,95 % 14,95 % 20,00 %\nEsimerkki 1000 € ostoksesta\nTodellinen vuosikorko 18,02 % 17,11 % 16,42 % 27,58 %\nKuukausittainen maksuerä 174 € 90 € 35 € 94 €\nKokonaiskustannus 1049 € 1088 € 1253 € 1138 €\nJos maksu viivästyy, sinulle lähetetään muistutuslasku ja sinulta peritään 5 euron muistutusmaksu sekä voimassa oleva viivästyskorko. Perintäkulut veloitetaan saatavien perintää koskevan lain (513/1999) mukaisesti.\nOsta nyt - Maksa elokuussa\nKäsittelymaksu on 4,99 € / tilaus\nKampanjatilaukset kootaan yhdelle kuukausilaskulle, joka lähetetään sähköpostitse kampanjakuukauden elokuussa.\nJos maksu viivästyy, sinulle lähetetään muistutuslasku ja sinulta peritään muistutusmaksu sekä voimassa oleva viivästyskorko. Perintäkulut veloitetaan saatavien perintää koskevan lain (513/1999) mukaisesti.\nuuden tilauksen yhteydessä


Uusien soitto- ja lauluoppilaiden ilmoittautuminen Riihimäen musiikkiopistoon alkaa ensi viikon maanantaina 15.3. klo 9.00 osoitteessa www.riihimaki.eepos.fi. - Riihimäen kaupunki\nEtusivu / Uusien soitto- ja lauluoppilaiden ilmoittautuminen Riihimäen musiikkiopistoon alkaa ensi viikon maanantaina 15.3. klo 9.00 osoitteessa www.riihimaki.eepos.fi.\nUusien soitto- ja lauluoppilaiden ilmoittautuminen Riihimäen musiikkiopistoon alkaa ensi viikon maanantaina 15.3. klo 9.00 osoitteessa www.riihimaki.eepos.fi.\nOppilaat otetaan musiikkiopistoon ilmoittautumisjärjestyksessä ja vapaamuotoisen haastattelun kautta. Oppilasvalinnoissa etusijalla ovat lapset ja nuoret. Olemme siirtyneet niin sanottuun jatkuvaan hakuun, joka tarkoittaa, että oppilaita voidaan ottaa opintoihin ympäri vuotta: soitin- ja lauluopintoihin voidaan ottaa uusia oppilaita, kun oppilaspaikkoja on vapaana. Soveltuvuutta ja motivaatiota pitkän aikavälin musiikkiopintoihin arvioidaan ensimmäisen opiskeluvuoden aikana, jonka jälkeen suunnitellaan opinnoissa eteneminen.\n– Instrumenttitarjontaamme voit tutustua täällä: https://bit.ly/2MUMmAG\n– Soitinesittelyjä on myös YouTube-kanavallamme: https://bit.ly/30nmQY2\nHausjärven ja Lopen kunnat ostavat musiikkiopistolta 35 solististen instrumenttien oppilaspaikkaa, jotka kaikki ovat tällä hetkellä varattuja. Tilanne voi kuitenkin muuttua, joten jos olet kiinnostunut musiikkiopinnoista, musiikkiopistoon kannattaa silti ilmoittautua jonoon. Olemme ilmoittautuneisiin yhteydessä oppilaspaikkojen vapautuessa.\nFacebook: Riihimäen musiikkiopisto\nYouTube: Riihimäen musiikkiopisto


Portugalin Algarvea uhattiin pommi-iskulla - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nPortugalin Algarvea uhattiin pommi-iskulla\nUlkomaat Julkaistu 08.10.2007 21:38 (Päivitetty 09.10.2007 11:50)\nVaroituksen antajaksi epäillään espanjalaista baskien separatistijärjestöä Etaa.\nPortugalilainen lehti sai illalla puhelinsoiton, jossa uhattiin tehdä pommi-isku maan eteläosassa sijaitsevaan Faron kaupunkiin. Poliisi ryhtyi varotoimiin Algarven alueella.\nPortugalin uutistoimisto Lusa kertoi, että varoituksen antaja oli ehkä espanjalainen baskien separatistijärjestö Eta. Soittaja oli sanonut puhuvansa Etan nimissä.\nPortugalin turvallisuusjoukkojen edustaja puolestaan sanoi, ettei uhkaus ollut kovin uskottava, koska Eta antaa aina tarkat tiedot tulossa olevista räjäytyksistä.\n- Jornal do Algarve -lehteen soitti tuntematon henkilö, joka kertoi pommiuhkauksesta, sanoi alueen kuvernööri Isilda Gomes. Soittaja oli puhunut ranskaa, espanjaa ja baskia ja sanonut pommin räjähtävän Farossa. Ajankohtaa soittaja ei ollut maininnut.\nEspanjan poliisi pidätti viime viikolla Etan poliittisena siipenä pidetyn Batasunan johdon. Batasunan johto luonnehti pidätyksiä lauantaina Espanjan hallinnon "sodanjulistukseksi". Johdon mukaan pidätykset eivät saa jäseniä luopumaan taistelusta itsenäisen baskivaltion puolesta.\nEspanjan poliisi uskoo, että Eta käytti Portugalia tukikohtanaan elokuussa tehdyssä iskussa. Siinä haavoittui kaksi poliisia.\nEU:n perussopimuksen läpimenosta toiveita Pakistanissa kiivaita taisteluita


Miniin Hondan moottori... - Projects - MINI² foorumi\nBy Mini vm 67,\nAugust 25, 2018 in Projects\nOnko kenelläkään työn alla, tai tehtynä Honda moottorin vaihtoa Miniinsä?\nSuunnittelen kyseistä projektia parin vuoden sisällä aloitettavaksi.\nJoitakin konevaihtojuttuja muistan lukeneeni, mutta oliko Mini, en varma.\nJos jollakin kokemuksia, tietoa, niin palstalle juttua, tai kiitos suoraan sähköpostiin\nMulla on jo pidempään samanlaisia suunnitelmia, mutta ei ole ollut vaan aikaa toteuttaa. Tarkoitus olisi laittaa d15 moottori allspeedin apurunkoon. Aluksi meinasin tehdä apurungon itse, mutta se katsastuskonttorin mukaan luvallista. 16v minifoorumilla on oma osio Hondan moottoreilla oleville mineille. Sitä kannattaa selata.\nTämä ketju tuli varmaan vahingossa bmw minin puolelle ja kannattaa siirtää tai aloittaa uusi classic mini projekteissa.\nEikös näihin saa jotain valmista asennus kittiä b16 / b18 hondan koneille?\nJenkeistä saa B/D/K -sarjalaisiin, mutta tuskin mitään muuta kuin D-sarjalaista saa täällä kilpien väliin heppojen vuoksi.\nWww.Superfastminis.com, Saksassa myyvät myös kyseisiä kelkkoja tüv-hyväksyttyinä.\nFacebookin puolelta löytyy myös yks kanadalainen heppu joka tekee D-sarjalaiseen hyvännäköistä kittiä. Pitää kaivaa se esiin.\nOnhan noita Hondan kone swappeja tehty ainakin yksi jossa koneen sijainti ja vetotapakin vaihdettu.\nTuossa se yks pulju vielä, olikin jenkki eikä känädälainen\nVarmaankin VTECit voi Minin tapauksessa unohtaa ?\nKoska tämä nyt on edelleen täällä bemariminien puolella, niin alla pari Hondan moottorin sovitusta R53-koriseen...\nK24-swappi jenkkifoorumilla: https://www.northamericanmotoring.com/forums/r50-r53-hatch-talk-2002-2006/328954-k24-swap-into-r53.html\nK20-swappi briteissä (foorumi taitaa vaatia rekisteröitymisen): http://www.trackmini.com/index.php/topic/2682-k20-swap-into-a-r53/\nSiirretty klassikko-osastolle. Jatkakaa\nVastaava henkilömallihan löytyy Suomesta. Ihan meidän nurkilta\nEikös yksi lähes valmis D sarjalainen ollut myynnissä pari vuotta sitten, menikö kaupan vai olisko vielä myynnissä ? -> Minitron\nOn 27.8.2018 at 12.57, Igor kirjoitti:\nKiinnostaa siinä mielessä, että mitähän tuolla on haettu? Lisätehoja vai luotettavuutta?\nSaako vetotavan muutoksen (etuveto --> takaveto) jollain perusteilla runnottua läpi Suomessa kilpiin asti? Kuulostaa haastavalta...\nNo kyllä sellaisen on saanut menemään läpi, sehän ei siltikään automaattisesti tarkoita että se onnistuu jatkossakin.\n2 hours ago, FD100L said:\nVarmaan molempia. Ainakin tohon K20-koneiseen on tulossa ahdin, jolloin potentiaalia lienee enemmän kuin vakiomyllyn turbottamisessa.\n21 tuntia sitten, Mini1380 kirjoitti:\nTää tarina kiinnostaisi enempikin ?\noon itekin Suomessa nähnyt "liikenteessä" vanhan classikin, joka oli takatuuppari parin litran koneella ja kilvissä\noon itekin Suomessa nähnyt "liikenteessä" vanhan classikin, joka oli takatuuppari parin litran koneella ja kilvissä\nKilvetkään ei vielä todista mitään. 2-litrainen Minissä kuulostaa aika mahdottomalta jopa vanhan lainsäädännön aikakaudella.\nGarage: Mini 1000 -77\nKiitos kaikille aktiivisille. Minulle tästä oli paljon apua.\n19 tuntia sitten, minorv8 kirjoitti:\nJeps, kuten hymiötkin perässä osoittaa, tsoukkihan toi oli\nSe oli Saabin parilitranen takapenkillä siitä vetarit ulos... trailerilla se tuotiin Vetelin parkkipaikalle Mini treffeille, olikohan se -92 vaiko -90 "?" siinä parkkiksella se ajeli ja sit radalle, eli oli "liikenteessä", kilvet siinä oli myös - muistini mukaan ei kuitenkaan siitä Ministä eikä tainnut olla sen elinluovuttaja Saabinkaan..\nSamaa peliä muistelin itsekin ...\nOletko lähestynyt ystävällistä katsastuskonttoria projektin tiimoilta ?\nmillainen projektiaikataulu sulla on ?\nMuuten iso peukku projektille !\n1. Asiasta on kyselty katsastusinssiltä vuosikatsastuksen yhteydessä useamman vuoden aikana. Sanoi, ettei pitäisi olla ongelmaa, jos auto muutetaan alustaltaan vastaamaan vertailumallia. Vertailumallin alustan ominaisuuksista täytyy olla luotettava dokumentti, mihin kelpaa korjausopas ja varaosaluettelo.\n2. Projektin realistinen aikataulu on vuoden 2020 kesä, vaikka halu saada auto ajoon ensi kesäksi on kyllä kova. Projekti on ollut aktiivinen vuodesta 2013.


Teeleivät sopivat syyskuuhun – Kahvia, kiitos! | Lily\nEn ole ennen oikein tajunnutkaan, miten paljon pidän syyskuusta. Tämähän on tosi mahtava kuukausi! Syyskuun mukavuuden kunniaksi ja mieheni iloksi leivoin pitkästä aikaa teeleipiä. Kerrankin sellainen resepti, joka oli kuin laadittu minua varten: käsiä ei tarvinnut sotkea tahmeaan jauhotaikinaan ja leipäset oli lätkäisty pellille viidessä minuutissa. Paistoaikakin oli ihanan tarkasti määritelty: 15 – 16 minuuttia (hiukan epävarmana leipurina minua ahdistavat epämääräiset paisto-ohjeet kuten ”paista kakkua vajaa tunti”.)\nTeeleipien kanssa nautin tietenkin teetä. Kyllä, teetä. (Juon teetä noin kerran vuodessa, yleensä juuri sinä päivänä, kun muistan teeleipien ihanuuden.)\nToinenkin asia, josta pidän kovasti, on se, että taapero on ruvennut viihtymään väriliitujen ja piirustuspaperin kanssa. Nytkin oli tosi kätevää nostaa hänet pöydän ääreen piirtämään, kun itse ahersin teeleipien kimpussa. (Jep, meillä on aina tällainen viihtyisän idyllinen meno käynnissä…or not.) Taaperossa on muuten ihan näin puolueettomasti arvioituna mieletön määrä taiteellista lahjakkuutta. Sitä hän ei kyllä ole perinyt minulta, sillä jos piirrän koiran, sitä luullaan oravaksi (ainakin Pictionary-pelissä) ja kun piirsin ala-asteella muotokuvan opettajastani, kuvassa tulkittiin olevan peikko. Tai ehkä minulla onkin lahjakkuutta, mutta se on niin mystistä, että vain toinen samanlainen taiteilijasielu pystyy sitä ymmärtämään, sillä kun piirsin taaperolle kissan, hän hihkaisi heti mau mau.\nP.s. Jos haluat itsekin kokeilla helppojen ja nopeiden teeleipien väkertämistä, reseptin löydät Valion sivuilta eli täältä.\nAvainsanat: lapsiperheen arki, ruoanlaitto ja leipominen, taapero\nIhan mutu-tuntumalta vastaus: saattaisi toimiakin! 🙂 Olen ainakin nähnyt sellaisiakin teeleipäreseptejä, joissa nesteenä on vain vesi. Meilläkään ei ennen ollut koskaan maitoa, mutta nyt kun taaperon takia sitä joudutaan raahaamaan litratolkulla kotiin niin sitä riittää kätevästi leipomuksiinkin.\nToimisikohan veteen tehtynä yhtä hyvin? Minulla ei ole koskaan, siis oikeasti koskaan kaapissa maitoa.


Aaltotie - Vuodatussivu 47b\nGeneral Njassa: Special (1986)\nEi mitään spesiaalia sentään, mutta lajissaan kelpo elektrolevy. Pitää vain hyväksyä se, ettei siinä ole kuin viisi kappaletta. Albumi on saatu kokoon änkeämällä siihen kaksi versiota kummastakin vahvimmasta biisistä eikä yhteiskesto siltikään ole kuin päälle 32 minuuttia. Tyypillinen vika tämmöisillä levyillä. Äänitetty Lontoossa ja New Yorkissa ja julkaistu Ranskassa, eli kuinkahan harvinainen ilmestys levy täällä meilläpäin on? Entä Ranskassa sitten? Kuinkahan mahtoi myydä?\nGene Vincent and His Blue Caps: Bluejean Bop! (1956)\nGene Vincent and the Blue Caps + Bluejean Bop (1957 / 1956)\nGene Vincent: I'm Back and I'm Proud (1969)\nThe Day the World Turned Blue (1970)\nSix Classic Albums Plus Bonus Singles (2012)\nPännii vähän, että olen joutunut hankkimaan Vincentin ensimmäisen albumin kolmena kappaleena. Not Now Musicin halpisjulkaisulla levy on pistetty hyrskyn myrskyn kantta myöten, mutta kaikki biisit ovat sentään mukana vaikkakin väärässä järjestyksessä. Myöhemmin löysin Hoodoo Recordsin julkaisun, jossa ovat kaksi ensimmäistä albumia samassa, ja Rollin' Recordsista ostin sitten Real Gone -sarjan boksin.\nI'm Back and I'm Proud -levyllä Vincent oli hieman voipuneen kuuloinen, mutta teki sen minkä jaksoi, ja olikin parhaimmillaan vielä viihdyttävä laulaja. Esim. White Lightning ja Sexy Ways kuulostavat siltä kuin miehellä olisi ollut kovastikin hauskaa studiossa. Sen sijaan kantrivaikutteinen The Day the World Turned Blue on aika alavireinen levy, selkeästi toivonsa heittäneen rokkarin joutsenlaulu.\nGeordie: Hope You Like It (1973)\nMainion pikku rockbändin ensimmäinen levy kelpasi levykokoelmaani rock-uskottavuutta tuomaan. Jonkin aikaa joudun odottamaan omia suosikkibiisejäni, mutta kun Oh Lord alkaa soida kaiuttimista, korvani hyrisevät tyytyväisinä. Hauskasti paksulla geordie-murteella laulettu Geordie's Lost His Liggie, glamrock-vivahteinen Can You Do It ja nimensämukainen Geordie Stomp ovat ne muut huippukohdat.\nYhdellä Don McLeanin livelevyllä on mukana laulu nimeltä Geordie's Lost His Penker, joka on sama kuin tuo mainittu "Liggie", vain yhdellä sanavariaatiolla. McLean selitti laulun sanoja hyvin tarkkaan kuulijoilleen, muistaakseni selitys oli että penker tarkoitti marmorikuulaa, joka oli sattunut vierimään jonnekin vesiränniin, ja se piti kalastaa sieltä pois. Kiitos, Don, edes brittislangin sanakirjastani ei löytynyt liggie-sanaa, mutta oletan senkin tarkoittavan kuulaa.\nGeorge Thorogood and The Destroyers: George Thorogood and The Destroyers (1977)\nBetter Than the Rest (1979)\nBaker Street / Big Change in the Weather (1978)\nRaffertysta minulla on lämpimiä musiikillisia muistoja.\nIsän 1978 nauhoittamalla kasetilla oli Right Down the Line, joka oli tosin jäänyt niin kappaleen nimen kuin esittäjänkin osalta tunnistamattomaksi. Minä onnistuin tunnistamaan biisin vuosia myöhemmin, kun se soi radiossa. 1992 sain nauhalle Baker Streetin, kun sekin soitettiin radiossa. Kappale oli jo ennestään tuttu jostain, ja olin riemuissani kun sain sen kasetille. Raffertyn 1992 julkaistulta levyltä On a Wing and a Prayer soitettiin radiossa tuoreeltaan kaksi biisiä, Don't Speak of My Heart ja Don't Give Up on Me, ja otin nekin talteen. Jos olisin jo 1992 ostellut aktiivisesti levyjä, olisin varmasti poiminut myös tuon Raffertyn CD:n itselleni, koska pidin noista kahdesta näytteestä.\nJoskus alkuvuodesta 1996, kun opiskelin Karjaalla Västra Nylands folkhögskolassa taidetta, kävin yhtenä viikonloppuna "kotona" eli äidin ja isäpuolen Mäkkylän-asunnossa. Ajettiin Kotkan Mussaloon tapaamaan Matti-enoani perheineen. Istuttiin Matin ja pikkuserkkujeni Mikon ja Eeron kanssa ja kuunneltiin Matin levykokoelmaa, Hectoria, Americaa, Harry Chapinia... Äkkäsin Raffertyn City to City -LP:n ja pyysin sitä lainaksi. Sain lainata sen kotiin. Mäkkylässä kuuntelin levyn ja nauhoitin sen samalla kokonaan kasetille. Äiti ja isäpuoli kuuntelivat levyä myös, tosin vain a-puolen. Kummastelin itsekseni, noinko vähän he enää ymmärsivät vinyylilevyjen päälle, kun eivät tajunneet kääntää levypuolta.\nKarjaalla soitin sitten taustamusiikkina Raffertya kasetilta yhtenä päivänä, kun meillä oli alastonmallipiirustusta (miespuolinen alastonmalli). Olin täyttänyt kasettia vielä John Lennonilla (Just Like Starting Over), Tears For Fearsilla (Head Over Heels), Olivia Newton-Johnilla (Magic ja Suddenly Xanadu-leffasta) ja Elton Johnilla (Song For Guy), eli sopivan pehmoista kamaa taiteentekemisen taustalle.\nHalusin kuulla myös Raffertyn myöhemmät levyt. Joskus myöhemmin, kun olin taas Mäkkylässä, kävin Leppävaaran puolella kirpputorilla ja poimin sieltä Night Owl -kasetin. Se ei tehnyt minuun paljoa vaikutusta. Pidin erittäin paljon kahdesta ensimmäisestä kappaleesta, Days Gone Down ja nimibiisi olivat ihan City to Cityn kanssa samalla laatutasolla. Leppävaaran kirjastosta lainasin Sleepwalking-LP:n, ja jokunen vuosi myöhemmin, kun asuin jo omillani, löysin Snakes and Laddersin Tikkurilan kirjastosta. Sleepwalking oli tylsä, mutta Snakes and Laddersilla The Royal Mile, äärimmäisen tunnelmallinen Look At the Moon (rakastan tuota naarasketun haukuntaa lopussa) ja Bring It All Home ihastuttivat kovasti.\nCity to City ei ole ihan täydellinen levy. Mattie's Rag on aika mitäänsanomaton ja sen jälkeen tuleva balladi Whatever's Written in Your Heart on sietämättömän pitkäpiimäinen ja venytetty. Island on melkein liian ällömakea, mutta pidän kuitenkin siitä. Raffertyn levyissä on vielä sekin vika, että ne kestävät tunnin. Tulee vähän ähky kun ne kuuntelee läpi. Sitä miettii, että olisiko kaikilta albumeilta voinut karsia vähän niitä heikoimpia biisejä pois.\nBaker Street -singlestä vielä, että sitä a-puolella olevaa neliminuuttiseksi typistettyä versiota kannattaa vältellä. Valitettavasti se taitaa olla se versio, jota edelleen soitellaan radiossa. Muuallajulkaisemattoman b-puolen vuoksi single kannattaa kuitenkin poimia talteen, jos sattuu sen näkemään. Minulle se kelpasi, kun pengoin vuosi sitten Black and Whiten sinkkulaatikoita.\nGiGi: Honey Do / Don't Let the Disco End (1978)\nSinglellinen saksalaista diskomoskaa minun levykokoelmassani... hei, voin selittää.\nIsän 70-luvulla nauhoittamalla kasetilla sattui olemaan yksi tunnistamattomaksi jäänyt diskobiisi, ja minähän yritin tietysti selvittää nimen ja esittäjän. Kutsuin sitä nimellä "Honey You", koska siltä biisin nimi kuulosti. Mutta ei ollut mitään johtolankoja. Vasta vuonna 2008 päähäni pälkähti, että kappaleen nimi saattaa olla "Honeydew", joten googlasin vähän ja löysin tiedon, että saksalainen tyttötrio The Magic Queens oli tehnyt "Honey Dew" -nimisen diskosinglen vuonna 1978. Niinpä tilasin tuon singlen MusicStackin kautta.\nThe Magic Queensin sinkku No Sir... Don't You Worry / Honey Dew saapui postissa, ja olin ällikällä lyöty kun kuuntelin sitä. Sama sävellys, mutta vähän eri sanat kuin etsimässäni levytyksessä, eikä versio ollut ihan yhtä hyvä. Biisin kirjoittajaksi oli kreditoitu Horst Lubitz, mikä tuntui hyvältä johtolangalta.\nKesti kuitenkin aikansa, ennen kuin tajusin pistää Lubitzin nimen Discogs-hakuun, mutta löytyihän sieltä se tieto, että GiGi-niminen duo oli tehnyt Honey Do -nimisen diskosinkun samana vuonna eli 1978. Pikku googlaamisen jälkeen löysin yhdestä australialaisesta diskoblogista ääninäytteen singlen a-puolesta, ja sehän oli justiinsa se levytys joka oli ollut sillä isän kasetilla. Tilasin sitten vielä GiGin singlen MusicStackista, ja voin sanoa edelleen olevani tyytyväinen omistaja.\nSaksalainen disko on semmoinen genre, johon en ole hirveän paljoa jaksanut perehtyä. Giorgio Moroderin ja Pete Bellotten tekemisiin olen hyvin perehtynyt, kuten olen aiemmin kertonutkin, mutta muuten olen ollut varautunut. Honey Do -single kuuluu kuitenkin parhaisiin kuulemiini näytteisiin tästä genrestä. Hyvä, voimakas intro jousikoneineen ja metka wacka-wacka-syntetisaattoriefekti jota kuullaan koko a-puolen mitalla. Ilmava soundi, hyvä, tanssittava rytmi ja tytöt laulavat ihanasti ja seksikkäästi. B-puoli on melkein yhtä hyvä.\nGonzalez: Gonzalez / Our Only Weapon Is Our Music... Plus (1974 / 1975)\nHaven't Stopped Dancin' (US-versio, 1979)\nHaven't Stopped Dancin' (UK-versio, 1979)\nHuh, tästä englantilaisbändistä voisin puhua vaikka kuinka pitkään... katsotaan, paljonko juttua saan puristetuksi ulos.\nEn alunperin tiennyt tästä bändistä mitään, eikä minulla ollut siihen juuri mitään kosketusta. Tiesin heidän diskohittinsä "Haven't Stopped Dancing Yet", jonka olin joskus kuullut, siinä kaikki. Jotenkin tuo kyseinen hittibiisi rupesi kuitenkin kiinnostamaan, ja hain sen kuultavakseni jostain. Totesin, että aika hyvähän se on. Joskus 2005-2006 käytin sellaista tiedostojenjako-ohjelmaa kuin UseNeXT, sieltä imuroin itselleni vinyylirippauksen vuonna 1978 julkaistusta albumista Shipwrecked, joka tunnetaan myös nimellä Haven't Stopped Dancin' siinä olevan hitin mukaan. Kolahti aika hyvin, ja poltin koko albumin CD-R:lle.\nTammikuussa 2007 tilasin brittien Amazonissa itselleni tuon kaksi ensimmäistä albumia sisältävän See For Milesin CD:n 20 punnalla. Olisiko ollut vain yksi kappale myynnissä...? Musiikki iski kuin metrin halko. Tuosta CD:stä tuli heti yksi suosikeistani. Aivan uskomattoman hienoja biisejä, ja maukasta sekoitusta latinorytmejä, diskoa ja soulfunkkia.\nJatkoin keräilyä tilaamalla oikean vinyylikappaleen Shipwreckedistä. Jostain syystä valintani osui vuoden 1979 uusintapainokseen nimeltä Haven't Stopped Dancin', ja sen brittiversioon.\nOkei, tuon Shipwrecked / Haven't Stopped Dancin' -albumin tarina on melkoisen mutkikas, niin mutkikas etten ole vieläkään päässyt siitä täyteen selvyyteen. Netistä olen löytänyt niin vähän tietoa Gonzalezista, ettei googlaaminenkaan ole auttanut asiaa. Mitä nyt olen ymmärtänyt, niin 1977 tehtiin Haven't Stopped Dancing -single, joka ei kuitenkaan heti menestynyt diskoissa, eikä siitä tullut hittiä. 1978 tuli USA:ssa ensimmäinen painos Shipwrecked-LP:stä, kannessa tuo laivan keulakuva. Vuonna 1979 Haven't Stopped Dancing nousi vihdoin hittilistoille sen jälkeen kun se oli saanut suosiota New Yorkin klubeissa, ja sen kunniaksi LP päätettiin julkaista uudelleen. Sille tehtiin uudet kannet ja levy nimettiin hitin mukaan. 1979 levy julkaistiin myös Englannissa, mutta kaksi biisiä, Rockmaninoff ja Baby, Baby, Baby, poistettiin ja korvattiin biiseillä You're All I Need (to See Me Through the Day) ja Whatcha See Is Whatcha Get. Tämä oli juuri se versio, jonka imuroin UseNeXTistä.\nAmerikkalaisen soul-laulajan Gloria Jonesin kynäilemästä Haven't Stopped Dancingista tuli Gonzalezin ainoa Top 20 -hitti, ja se avasi bändille tien isompiin mestoihin soittelemaan. Kuten See For Milesin CD:n kansibookletissa kerrotaan: "...it moved them away from the club circuit where they'd been playing to 400 people a night and into the 2,000 seater ballrooms". Toisaalta menestyksellä oli myös kääntöpuolensa, sillä yleisö saapui kuulemaan vain sen hitin eikä välittänyt yhtyeen muusta materiaalista, eivätkä DJ:tkään sallineet Gonzalezin viipyä lavalla sen pitempään kuin mitä sen yhden kappaleen esittämiseen kului aikaa.\nNo niin, tilasin siis MusicStackin kautta ensin tuon britti-LP:n. Haeskelin netin blogiviidakosta mp3:sia myös Rockmaninoffista ja Baby Baby Babystä, mutta kun se ei ottanut onnistuakseen, piti tilata MusicStackin kautta myös jenkki-LP. Niin minulla on sitten kaksi vähän toisistaan poikkeavaa versiota Haven't Stopped Dancin' -levystä. Olen välillä miettinyt, että voisin hankkia myös alkuperäisen Shipwrecked-levyn ihan vain sen hienon keulakuvakannen vuoksi, mutta on jäänyt toistaiseksi tekemättä.\nItse levyjen sisällöstä sitten. Kaikenlaista pientä voisi kertoa. Bändi teki alkuaikoina keikkaa ympäri Englantia jatkuvasti hiukan muuttuvalla kokoonpanolla. He pitivät homman joustavana ja vapaamuotoisena vaihtelemalla hiukan miehiä koko ajan niin, ettei ikinä voinut tietää etukäteen tarkalleen millainen 13-henkinen ryhmä lavalle kipuaisi kun seuraavan keikan vuoro koitti. Taitavia muusikoita pyydettiin jatkuvasti myös ulkopuolisiin hommiin joko keikoille tai studioon, siinä määrin että he joskus yrittivät hinnoitella itsensä ulos koko työtarjouksesta. Se ei aina auttanut, sillä joskus älyttömiin palkkiopyyntöihin suostuttiin ja soittajat joutuivat vastahakoisesti lähtemään mukaan jonkin toisen bändin kanssa ja tuuraamaan poissaolijoita.\nEnsimmäisellä albumilla soittaa peräti 13 miestä, ja Kung Fu Fighting -hitistään muistettu Carl Douglas vierailee laulamassa kappaleen Together Forever. Albumilta on mahdoton valita omaa suosikkia, koska kaikki biisit ovat loistavia, mutta kuunnelkaa vaikkapa kaunis instrumentaali Adelanto Nightride ja hyriskää tyytyväisinä.\nKakkoslevyllä Our Only Weapon Is Our Music ryhmässä oli 12 jäsentä. Basisti Lisle Harper, perkussionistit Alan Sharpe ja Bobby John, rumpali Richard Bailey sekä vokalisti George Chandler olivat lähteneet. Chandler ainakin perusti Olympic Runners -yhtyeen josta voin kertoa toiste. Uusina miehinä bändiin olivat liittyneet laulaja Lenny Zakatek, tuttu nimi Alan Parsons Projectin levyiltä, sekä congansoittaja Bobby Stignac, basisti Larry Steele ja kitaristi Robert Ahwai. Tällä levyllä latinovaikutteet olivat hiukan väistyneet diskofunkin tieltä, mutta paketti on edelleen monipuolinen ja maukas. Balladi Ain't It Funny on ehkä se pala, josta pidän vähiten, mutta sekin on ihan hyvä. Diskosoulbiisi Got My Eye on You avaa levyn komeasti Zakatekin johdolla, ja samantyylinen Nothing Ever Comes That Easy kelpasi keskinkertaisen J.A.L.N. Bandin versioitavaksi heidän vuotta myöhemmin tekemälleen ensilevylle Life Is a Fight. Da Me La Cosa Caramba on silkkaa salsan juhlaa, ja voin kuvitella, että Santanakin olisi voinut tehdä siitä upean version.\nTästä eteenpäin Gonzalezin homma lipsui heikommille raiteille. Kuten sanoin, Shipwrecked / Haven't Stopped Dancin' on yhä hyvä levy, mutta bändi alkoi pikkuhiljaa muuttua anonyymimmäksi diskopumpuksi. Vanhoista jäsenistä ovat edelleen jäljellä puhallinsoittajat Bud Beadle, Steve Gregory, Chris Mercer ja Mick Eve, Bobby Stignac, Lenny Zakatek, bändiin palannut Richard Bailey, kitaristi Gordon Hunte ja kosketinsoittaja Roy Davies. Uusina niminä levyllä soittavat basisti John Giblin, kitaristi-taustalaulaja Steve Waller, pasunisti-laulaja Colin Jacas, flyygelitorvea puhaltava Martin Drover, sekä toinen taustalaulaja Linda Taylor. Seitsemän alkuperäisjäsentä kuitenkin.\nBrittiversiota pidän vähän parempana kuin jenkkiversiota, koska Rockmaninoff ja Baby Baby Baby ovat aika vähäpätöisiä instrumentaaleja. Eivät ne jaksa pitää kuulijan mielenkiintoa yllä, ja vähän huonosti kelpaavat tanssittaviksikin. You're All I Need on OK balladi, mutta Whatcha See Is Whatcha Get on kiva latinopala ja muistuttaa näin Gonzalezin juurista. Just Let It Lay on tehokas kävelytempoinen disko joka avaa levyn mieleenpainuvasti. Loppua venytetään oikein pitkään, kunnes se alkaa tuntua kunnon kliimaksilta. Oh I on hunajainen balladi. Shipwrecked on taas hyvää diskoa, ja kertoo mielenkiintoisen tarinan haaksirikosta jossain oudossa pikkukaupungissa Seattlen rannikolla missä kaikki lapset ovat tyttöjä, naiset ovat nuoria ja kauniita eivätkä juo muuta kuin omenasiideriä, ja kaikki miehet ovat vanhoja ja höppänöitä. Haven't Stopped Dancin' Yet on kahdeksanminuuttiseksi venytettynä diskomusiikin juhlaa. Lempeä instrumentaali Bob Gropes Blues ja komeasti unisonossa laulettu Tear Down the Business ovat kelpo albumintäytettä.\nPete Bellottea pyydettiin tuottamaan Gonzalezin seuraava levy Move It to the Music. Löysin vinyylirippauksen jostain netin musiikkiblogista, ja petyin pahasti. Albumi kuulosti hirvittävän tukkoiselta, tunkkaiselta, mekaaniselta ja puuduttavan monotoniselta. Sama ilmaton jumps-jumps-soundi joka biisissä. Menin lyttäämään levyn RateYourMusic-arvostelussanikin antaen sille vaivaiset puolitoista tähteä viidestä. Joskus tänä vuonna kuuntelin polttamani CD-R:n uudestaan vuosien tauon jälkeen, ja sehän kuulosti oikeastaan ihan kohtalaiselta. Bellotten tuotannossa oli sittenkin tyydyttävästi ilmavuutta, soundi oli OK ja sovituksissa jonkin verran yksityiskohtia piristämässä. Menetteli. Ihmettelin asiaa, ja tulin siihen tulokseen, että kun kirjoitin sen RYM-arvosteluni lokakuussa 2009, tietokoneessani taisi olla huonot kaiuttimet, joiden läpi tuotannon vivahteet ja sovitusten yksityiskohdat eivät kuuluneet, ja levy kuulosti siten tunkkaiselta ja yksitoikkoiselta. Mutta on se sittenkin sellainen keskinkertainen kolmen tähden levy.\nMove It to the Musicilla oli alkuperäisjäsenistä mukana vielä Mercer, Beadle, Davies, Eve ja trumpetisti Ron Carthy. Stignac löi edelleen perkussioita, Jacas soitteli torvea ja hän sekä Linda Taylor lauloivat taustoja.\nOlen imuroinut SoulSeekista myös Gonzalezin viimeisen albumin Watch Your Step (1980), mutta se on täysin mitäänsanomaton diskolevy. Kaksi ja puoli tähteä.\nGonzalez teki noiden albumien lisäksi vielä ison läjän singlejä, aina vuoteen 1984 asti. Bändin sinkkuläjä on aika uskomaton. Juuri kun luulen löytäneeni tiedon kaikista, niitä löytyykin vielä lisää. Kuutta lukuunottamatta olen kuullut kaikki tietämäni singlebiisit, mutta vain Hole in My Soul (1975) ja Shakedown (Ain't No Way to Treat a Lady -singlen b-puoli, 1979) ovat olleet kyllin hyviä säästettäviksi.\nGonzalez pisti pillit pussiin vuonna 1986 yhden alkuperäisjäsenen, Roy Daviesin, kuoltua syöpään.\nGood Evening Manchester: Learning to Sing (1988)\nGood Evening Manchester (1991)\nSisarpuolellani Jonnalla oli GEM:n keskimmäinen albumi kasettina. Kappas, kuunteli hän sentään jotain hyvääkin musiikkia kaikkien carolahäggkvistien, pernillawahlgrenien ja newkidsontheblockien lisäksi. 90-luvun alussa tiesin bändin ahvenanmaalaiseksi, mutten mitään muuta. Tuskin edes kuulin heidän musiikkiaan. Vasta 90-luvun loppupuolella lainasin heidän levynsä kirjastoista. Lopulta vuosia myöhemmin lainasin ne uudestaan ja poltin CD-R-levyille. Joitakin vuosia sitten poimin kaikki kolme CD:tä yksitellen Fennica Recordsista sitä mukaa kun niitä käytettyjen kotimaisten CD:itten laarista löytyi.\nOlen lämmennyt GEM:lle hitaasti ja aika vähäisesti, mutta todennut levyt lopulta hyviksi. En fanita bändiä, mutta kyllä näitä ihan mielikseen kuuntelen. Tosin ensilevy Learning to Sing on kyllä nimensä mukainen. Pönäkkä Patrik Dahlblom ei ole hirveän hyvä laulaja. Ääni on liian käheä ja voimaton. Irlantilaismies Ciaran O'Reillyn tulo teki bändin musiikille terää.\nGraduate: Acting My Age (1980)\nGraduaten paikka musiikkihistoriassa on, että siinä aloittivat uransa Roland Orzabal ja Curt Smith, joista myöhemmin tuli Tears For Fears. Löysin tämän bändin kun päätin haeskella lisää ennenkuulemattomia new wave -bändejä joihin voisin tutustua. Menin RateYourMusiciin, klikkasin jonkin new wave -levyn kohdalla genretagia ja rupesin tutkimaan eteeni ilmestynyttä monimonisivuista, kronologista luetteloa kaikista levyistä jotka oli RYM:ssä merkattu new waveksi. Sitten haeskelin netistä latauslinkkejä niistä uuden aallon levyistä joita en ollut aiemmin kuullut.\nGraduaten Acting My Age kolahti niin, että tein Amazonissa tilauksen CD:stä. Pidän bändistä, mutta isolla varauksella...\nCD sisältää myös viimeisen LP:n jälkeen julkaistun singlen "Ambition / I See Through You" sekä kaiken nauhoitetun materiaalin julkaisematta jääneeltä kakkosalbumilta, jonka nimeksi piti myös tulla Ambition. Ikävä kyllä tuon aiotun kakkoslevyn seitsemällä valmistuneella biisillä oli hukattu kaikki mikä teki esikoisalbumista hyvän. Balladit ovat pitkäveteisiä ja ylipitkiä, nopeammat kappaleet ovat valjuja eivätkä jää mieleen. Mistään ei jääty paitsi. CD:tä kuunnellessani lopetan kuuntelun aina Ambition-kappaleeseen, ettei 11 tarttuvan ja viihdyttävän raidan jälkeen hyvä fiilikseni latistuisi.\nBändi sai muuten nimensä siitä, että aloittivat alkuvaiheessa keikkansa Simon & Garfunkelin Mrs. Robinson -hitillä. Poimivat sitten nimensä elokuvasta, jolla tuo laulu alunperin kuultiin.\nGraduaten ensimmäinen single oli pienen profiilin julkaisu Mad One / Somebody Put Out the Fire, josta Orzabal on sanonut, että hän pyrkii tuhoamaan kaikki näköpiiriinsä sattuvat kopiot tuosta singlestä. Biisi oli omistettu eräälle miehelle joka olisi halunnut Graduaten manageriksi, mutta hänellä ei ollut mitään yhteyksiä musiikkimaailmaan eikä siis resursseja ryhtyä kenenkään manageriksi. Hänellä oli kuitenkin oma menestyksekäs autojen rekisterikilpiä valmistanut firma, ja omassa autossaan oli rekkari MAD-1 - siitä tuo Mad One -biisi sai alkunsa.\nObskyyrin Mad One -singlen jälkeen ensimmäinen isompi sinkkujulkaisu oli maaliskuussa 1980 päivänvalon nähnyt "Elvis Should Play Ska", josta aiheutui kaksikin väärinkäsitystä. Teddyt ensinnäkin raivostuivat, koska luulivat laulun kertovan Elvis Presleystä. Tosiasiassa kyse oli Elvis Costellosta, jonka Orzabal oli kuullut yhdessä haastattelussa haukkuvan The Specialsin ja Madnessin kaltaisia 2-Tone / ska-bändejä yhden hitin ihmeiksi. Orzabal piti Costellon puheita katkeran miehen vuodatuksina, koska hänen sinkkunsa eivät menestyneet listoilla yhtä hyvin kuin niiden ska-bändien. Että pidä mölysi mahassa, Costello, ja levytä jokin ska-biisi jos kerran haluat listahittejä. Toinen väärinkäsitys oli sitten se, että tuon singlen seurauksena Graduatea alettiin pitää ska-bändinä, vaikkei heillä ollut muita sentyylisiä lauluja ohjelmistossaan. Kohta heille sitten ruvettiin pukemaan tummanvihreitä, Beatles-tyylisiä zoot suit -pukuja päälle, sellaisia kuin Acting My Age -albumin kannessakin näkee...\nElvis Should Play Ska -single ja Acting My Age -LP menestyivät listoilla kohtalaisesti, mutta seuraava single "Ever Met a Day" floppasi, ja vielä heikommin meni kun sinkku käännettiin ympäri Shut Up -biisin hyväksi. Kakkosalbumi jätettiin kesken.\nMuutama välivaihe vielä ennen kuin Orzabalin ja Smithin keskinäinen yhtye Tears For Fears sai tuulta siipien alle. 1979 Bathissa oli perustettu bändi nimeltä Neon, joka oli julkaissut pari singleä vuosina 1980-81. Sinkkujen julkaisun jälkeen Orzabal ja Smith soittivat jonkin aikaa Neonissa vierailevina muusikoina, eivät virallisina jäseninä. Tears For Fears oli tässä vaiheessa jo alkanut pikkuhiljaa muotoutua, ensimmäinen TFF-single Suffer the Children oli äänitetty jo vuoden 1981 helmikuussa, tosin bändinimellä White Papers.\nGraduate-CD:ni on ollut kohtalaisen kovaa valuuttaa SoulSeekissä ja muutenkin. Minulta on pyydetty häviötöntä FLAC-rippausta joko RateYourMusicissa tai Discogsissa, ja olen vastannut pyyntöön. SoulSeekissä Graduaten levyä imuroitiin paljon. Kiva juttu, että bändiä nykyään arvostetaan.\nThe Graeme Edge Band Featuring Adrian Gurvitz: Kick Off Your Muddy Boots (1975)\nMoody Bluesin kohtalaisena fanina piti ensin kuunnella ja lopulta kerätäkin jäsenten 70-luvulla tekemät soololevyt. Rumpali Edge yhdisti voimansa kitarasankari Gurvitzin kanssa ja tuloksena oli nämä kaksi levyä.\nGurvitzin ensimmäinen menestysbändi oli Gun, jonka ainoa hitti oli hieno Race With the Devil. Muista hänen bändeistään Three Man Army (1971-1974) oli pettymys. Kadonneen levyn metsästäjissä parikin kertaa toivottu ja soitettu Polecat Woman oli pahaenteisen mitättömällä koukulla varustettu jyrärokkibiisi ("polecat woman... YEAH!!!" ...jaaha), eivätkä muut levytykset osoittautuneet sen kummemmiksi. The Baker Gurvitz Army (1974-1976) sai aikaiseksi joitakin yksittäisiä hienoja kappaleita. I Wanna Live Again on ensimmäisen albumin kohokohta, People, Dancing the Night Away ja Night People ovat myös kelvanneet minulle.\nKick Off Your Muddy Boots kuuluu vahvimpiin Moodies-sooloihin. Tosin se on välillä pikkuisen liian surumielinen ja lohduttoman kuuloinen minun makuuni. Enemmän positiivisia fiiliksiä olisin kaivannut, mutta muuten hyvä.\nParadise Ballroomin kansi on suosikkini, upeaa Taidetta. Onneksi löysin Hippie Shake Recordsista tosi hyväkuntoisen vinyylin, niin kantta kelpaa ihailla ilman häiritseviä kulumia. Itse levystä ei ole paljoa sanottavaa, In the Night of the Light on ainoa kappale jota voin pitää mainiona. Singleksi poimittu Everybody Needs Somebody on todella kummallinen, rummut ja möhkäleurut on nostettu ihan pintaan, mikä tekee biisistä raskaasti tömistelevän ja kärsäänsä töräyttelevän elefantin, mutta se ei rokkaa kunnolla vaan on lähinnä kuin jotain tavallista kokeilevampaa kävelytempoista voimapoppia.\nGraham Central Station: Now-Do-U-Wanta Dance (1977)\nTämä oli mukana sen käpyläläisen miehen levykokoelmassa. Otin talteen, koska olin kuullut levyn aiemmin ja antanut sille mukavat 3½ tähteä viidestä. Omassa kappaleessani on tosin eri matriisit kuin tuossa Discogsissa merkkaamassani painoksessa, joten levy on Errors-kansiossa.\nNyt kun kuuntelen levyä uudestaan, en tiedä onko antamani hyvä arvosana ihan oikeutettu. Menee överiksi koko levy. Etenkin Earthquake - en minä jaksa kuunnella kolmea minuuttia sitä maanjäristystä. Korvat väsyvät. Mutta accapella-avaus on kiva, vocoderin läpi laulettu nimikappale on tehokasta funkia, ja kivasti keinuva Stomped Beat-Up and Whooped keventää hiukan.\nEhkä pitäisi hommata Release Yourself ja Ain't No 'Bout-a-Doubt It, joilla Larry Grahamilla oli homma vielä hallinnassa eikä hän sortunut liioitteluun.\nPuh, minulla on ollut muutamana viime päivänä hankaluuksia Spotifyn kanssa. Se on halunnut päivittää itseään, mutta on tullut virhekoodin 18 kera ilmoitus, että jokin muu prosessi käyttää Spotifyn päivittämiseen tarvittavia tiedostoja eikä homma onnistu. Hain netistä viimein apua, ja näin että joku on ratkaissut samaisen ongelman poistamalla Spotifyn koneeltaan ja asentamalla sen sitten uudelleen. Joku toinen taas on poistanut iTunesin. Minä sitten poistin sekä iTunesin (jota en edes käytä koskaan enää) ja Spotifyn, ja asensin Spotifyn uudelleen. Nyt lähti toimimaan, ja voin taas kuunnella Spotifysta niitä levyjä jotka minulla on vinyylinä. Parempi näin, ettei tarvitse kuluttaa neulaa, ja äänenlaatukin on parempi.\nGraham Parker and The Rumour: Howlin' Wind (1976)\nGrand Funk: We're an American Band (1973)\nPidän juuri tästä kaudesta Grank Funk (Railroad)in uralla. Toki myös vuoden 1970 livelevy ja Survival ovat mainioita, ja minulla onkin vielä niistä mp3:t koneella.\nWe're an American Band on aika tasainen levy. Toki nimikappale on se kuningasbiisi, mutta The Railroad kuulostaa silti mahtavimmalta. Sitä voisi jopa sanoa eeppiseksi. Todd Rundgren oli hyvä tuottaja tälle(kin) bändille. Hän ei täyttänyt soundimaailmaa kaikenlaisilla ihmeellisyyksillä, vaan antoi bändin soittaa ja piti huolen vain siltä, että levyt kuulostavat isoilta.\nShinin' On kuuluu suosikkibiiseihini tältä bändiltä. Toinen kohokohta on jännän prosessoitu Carry Me Through, joka on tosi dramaattinen ja vaikuttava. The Loco-Motion -cover haisee vähän epätoivoiselta hitinhaulta, mutta ihan kiva versio hyvästä klassikosta. Ehkä Mr. Pretty Boy ei hitaana ja bluesahtavana oikein sovi Grand Funkin silloiselle soundille ja Rundgrenin tuottamistyylille, jotenkin biisi tuntuu neliskanttiselta palalta pyöreässä reiässä. Kokonaisuutena silti mainio levy tämäkin, ja olen soittanut sitä usein.\nAll the Girls... -albumilla hommat alkoivat luistaa hieman pieleen. Grand Funk olisi halunnut taas kolmannen kerran Rundgrenin tuottajakseen, mutta hänellä oli kiire oman levytysuransa kanssa, ja uudeksi tuottajakamuksi valikoitui Jimmy Ienner. Bändi oli The Loco-Motion -coverinsa myötä jo vihjaillut aiempaa popahtavammasta linjasta, ja jatkohitiksi kaavailtu ja sellaiseksi myös noussut Some Kind of Wonderful -cover sinetöi tämän linjan. Toinenkin cover levyltä löytyi: Look At Granny Run Run, jonka ensimmäisenä levytti Howard Tate vuonna 1966. Levyä leimasivat myös Grand Funkin soul- ja R&B-diggailu (sitähän nuo cover-valinnatkin ilmensivät) sekä laulusolisti Mark Farnerin äskettäinen avioero, mikä sai hänet kirjoittamaan sellaisia lauluja kuin Bad Time ja Memories.\nAll the Girls... ei vain eri osiltaan natsaa yhteen. Liikaa mauttomia ratkaisuja, etenkin tuo kauhea kansi, jossa bändin jäsenten päät on liitetty Arnold Schwarzeneggerin ja Franco Columbun vartaloihin. Nimikappale on mauton sekasotku, Good and Evil rasittava ja ylipitkä, eivätkä nuo levyn päättävät poppikappaleet ole saaneet minulta varauksetonta hyväksyntää vaikka hittejä olivatkin.\nSeuraava studiolevy oli selkeä osoitus siitä, ettei kaikki ollut kunnossa Grand Funkin leirissä. Bändi oli julkaissut kahdeksan albumia. Kymmenen levyn sopimus Capitol Recordsin kanssa vaati vielä kaksi älpeetä. Grand Funkin kaverukset olivat äänittäneet tuplaliven Caught in the Act, siinä toivossa että Capitol suostuisi pitämään sitä samanaikaisesti 9. ja 10. levynä, ja että kontrahdin vaatimukset olisi niin muodoin täytetty. Vaan Capitol ei antanut niin helpolla periksi, etenkään kun tuolla livetuplalla ei ollut yhtään aiemmin levyttämätöntä kappaletta. Levy-yhtiö suostui laskemaan Caught in the Actin yhdeksi albumiksi sillä ehdolla että yhtye tekisi vielä yhden studioalbumin.\nBändi oli henkisesti kurjassa jamassa ja sisäiset ristiriidat alkoivat painaa, eikä intoa vielä yhden älpeen tekemiseen riittänyt paljoa. Farnerin serkku oli äskettäin kuollut moottoripyöräonnettomuudessa, ja tapaturmaa seuraavana aamuna Farner kirjoitti biisin josta oli tuleva seuraavan levyn nimikappale. LP:n titteli, Born to Die, ja sen kummallinen ja kovin epäsopiva kansiratkaisu, yhdistettynä siihen, ettei levyltä löytynyt selkeää hittiä (Take Me ja Sally olivat singlelohkaisuja, mutta kumpikaan ei yltänyt edes Top 50:iin) johtivat sen floppaamiseen. Sopii myös miettiä, osoittiko Don Brewer oman Love Is Dyin' -biisinsä jollekulle hänet pettäneelle naiselle, vaiko Mark Farnerille, jota Don piti syypäänä bändin huonoon tilaan. Ainakin kansivihon teksti jättää tilaa kummallekin tulkinnalle.\nTarkemmin kuunneltuna ei Born to Die nyt niin kurja levy ole. Onhan se melkoisen alavireinen, mutta jotenkin sen alavireisyydessä on jotain oudolla tavalla minuun vetoavaa. Avauksena toimiva nimikappale, joka hyvin suoraan ja kiertelemättä kertoo Farnerin serkun kuolemaan johtaneesta turmasta, on itseasiassa aika kaunis. Dues ja Talk to the People omaavat myös aika hyvät melodiat, Genevieve ei ole hassumpi instrumentaali ja Politicianissa on sanomaa. Ei Born to Die pärjää millekään Grand Funkin aiemmalle levylle, mutta en voi olla jossain määrin pitämättä siitä.\nJostain Grand Funk löysi virtaa tehdä MCA:lle vielä yksi levy vuonna 1976. Itse asiassa heillä taisi olla unelmana tehdä joskus Frank Zappan tuottama levy, ja Good Singin' Good Playin' toteutti tämän haaveen. Can You Do It ja Pass it Around nousevat huippukohdiksi, mutta koko levy on pirteä ja suorastaan hupaisa. Miinusta tulee vain avauskappalevalinnasta - miten albumin voikin aloittaa niin vaisusti? Bonukseksi isketty ennenjulkaisematon Rubberneck on hauska laulu Jamaikan-matkasta - jamaikalaiset kuulemma kutsuvat turisteja kumikauloiksi, koska heidän päänsä kääntyilevät koko ajan kun he katselevat maisemia ja kaupunkeja.\nGringos Locos: Gringos Locos (1987)\nPunch Drunk (1989)\nRaw Deal oli vaikea tapaus saada haltuun, vaan löytyihän se vihdoin toukokuussa 2016 Levykauppa Äxän nettisivujen kautta jostain Pohjanmaalta. Tein siis tilauksen, ja levy saapui postissa.\nGrizzly: Neon City (1977)\nNeon City / Zero Dee (1977)\nHuomaan pitäväni tästä bändistä yllättävän paljon, kun ottaa huomioon, että sanoitukset paljastuvat tarkemmin kuunneltuina huonolla englannilla kirjoitetuksi nonsense-höpinäksi, joka on vieläpä laulettu huonosti ääntäen. Suuren osan sanoitusvastuusta kantoikin Kari Heimonen, jonka käsistä ei suomeksikaan ole lähtenyt mitään hyvää (*köh* Dead End 5 *köh*). Olen jo aiemmin postannut Neon City -sinkun mukana tulleen promopaperin, josta selviää kaikki olennainen yhtyeen jäsenistä, joten tyydyn vain viittaamaan myöhempään Insideout-progebändiin, jonka LP osoitti melkoista kehittymistä.\nHetkinen... basisti Ilkka Pehkonen soitti Bad Signin ensimmäisellä albumilla, kitaristi Heikki Pehkonen ja rumpali Kai Koski olivat mukana Ile Kallion perustamassa Dieselissä, ja Juha Heininen on tehnyt hyvän uran äänittäjänä.\nG.T. Company: Secret Plane (1984)\nEi muuta sanottavaa tästä keskinkertaisesta rock-bändistä kuin että onko kannen piirtänyt Jyrki Vainio se sarjakuva- ja pilapiirtäjä, vaiko eri henkilö? Lisäsin tämän kannen Finnish cartoonists as record cover artists -listalleni RateYourMusicissa, mutta hyvin epäröiden.\nMUOKS.: Ei ole SE Jyrki Vainio, koska se sarjakuvapiirtäjä syntyi vasta 1977, eli hän ei ole voinut piirtää G.T. Companyn levynkantta. Googlaaminen toi tämän tiedon.\n1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 47b 48


the candy man can: Taboulleh, za'atar lohi ja raikas jugurttikastike\nTaboulleh, za'atar lohi ja raikas jugurttikastike\nSitruunaisen raikas taboulleh on suosikkisalaattejani. Se sopii varsinkin kesään grilliruokien seuraksi ja on loistava tarjottava juhlissa ja nyytikesteissä, koska se ei ole herkkä säilytykselle (tällöin voit mahdollisesti valuttaa tomaatit etukäteen). Pääraika-aine on lehtipersilja, jota tulee lisätä reilusti. Voissa paistettu lohi jugurttidipillä sopii hyvin taboullehin seuraan ja tuo fiiliksen kesägrillauksesta. Hyvä taboullehresepti löytyy muunmuassa Ottolenghiltä.\n1 iso puska lehtipersiljaa (kannattaa ostaa reilu puska, ei pieniä persilja ruukkuja, esim. Matti Tamsin puskat muovipussissa ovat erinomaisia taboullehiin)\nhyppysellinen kanelia, maustepippuria, muskottipähkinää ja jauhettua kuivattua inkivääriä\nLaita kattilaan 1 dl vettä, hyppysellinen suolaa ja tilkka öljyä. Kiehauta. Nosta hellalta, lisää joukkoon bulgur ja sekoita hyvin. Anna muhia vähintään 10minuuttia. Hienonna persilja varovasti. Kuutioi tomaatit. Hienonna punasipuli. Laita salaattikulhoon, purista päälle sitruunan mehu, oliiviöljy, ja mausteet. Sekoita joukkoon bulgur.\n1 rkl sitruunatimjamia\nKuivaa timjamia uunissa 150 asteessa noin 5 minuuttia ja paahda seesaminsiemenet. Jätä uuni lämpiämään kuumaksi grilliasetuksella. Mortteloi timjami, seesaminsiemenet, sumakki ja suola hienoksi tahnaksi. Kuivaa nahattomat lohifileet hyvin ja hiero päälipuolelle za'atar mausteseos. Laita valurautapannulle oliiviöljyä muutama ruokalusikallinen ja kuumenna lähes höyryäväksi. Lisää joukkoon pari ruokalusikallista voita. Nosta lohet kuumaan pannuun ja paista vain noin 30 sekunttia, laita hella pois päältä ja lusikoi pinnalle reilusti voi-öljy seosta. Nosta valurautapannu uuniin grillivastuksen alle. Minun uunissani merilohi vaatii noin 5 minuuttia, jotta se on sisältä mediumkypsää. Näin paistamalla nahatonkaan lohifilee ei kuivu ja mausteet pysyvät hyvin pinnalla.\n1 bulgarianjugurtti (150 grammaa)\nValuta bulgarianjugurttia noin tunti pienessä siivilässä. Purista joukkoon valkosipuli, hienonnettu chili ja minttu, raastettu sitruunan kuori ja mehu. Mausta suolalla ja mustapippurilla. Anna maustua.\nYlemmässä kuvassa lohi päältä ja alemmassa pohjalta.\nMinna Vuo-Cho 23. helmikuuta 2014 klo 8.11\nTaboulleh on meilläkin yksi suosikeista ja siitä tehdään säännöllisesti erilaisia versioita. Siinä on vaan sitä jotain. Tuo lohiresepti täytyy pitää mielessä - minulla on sumakkia purkillinen kaapissa,mutta jotenkin on vaikea keksiä mihin kaikkeen sitä käyttää. Tyypillistä, ensin etsin maustetta ikuisuuden ja sitten olen sen kanssa ihmeissäni.\nAino 23. helmikuuta 2014 klo 11.20\nHeh, mulla on pahana tapana hamstrata kaikkia mausteita ja sitten hämmästellä mihins tätä nyt sitten laitankaan?\nMutta sumakkiin olen kyllä ihastunut ja käyttänyt sitä paljon. Sitä voi laittaa melkein mihin vain, mihin tarvitset hapokkuutta. Toisin kuin sitruunan mehu ja etikka se on loistavaa mm. kuivamarinadeihin. Tuo za'atar on mahtava grillimauste kesäksi varsinkin kalalle ja karitsalle, kermaviilin tai jugurtin sekaan sekoitettuna dippikastikkeeksi, tai ihan vain salaatin päälle ripoteltuna.\nTäällä vielä yksi idea za'atarille (ja sumakille): kurpitsaa tahinikastikkeella http://namskis.blogspot.fi/2013/03/paasiaisruokaa.html\nOlen tehnyt tuota monta kertaa. Sopii lisukkeeksi tai yksiltään!\nUunimunakoisot lämpimällä karitsa-linssitäytteellä...\nHelppo ceviche habanerolla\nChilorio, Meksikolainen "pulled pork"


Aholankatu 11 B, Hyvinkää\nRivitalo, 87,0 m², 3h,k,s\nRauhallisella pientaloalueella rivitalokoti lapsiperheelle, isovanhemmille tai perhettä suunnittelevalle nuorelle parille. Jos olet haaveillut rivitalokodista pienellä pihalla lapsiystävälliseltä alueelta, niin tähän kotiin kannattaa tulla tutustumaan! Hyvä sijainti koulujen, päiväkotien, sekä kauppojen läheisyydessä. Kodin sävymaailma on vaalea ja ajaton. Keittiö ja ruokatila ovat olohuoneen kanssa yhtenäistä tilaa. Valoa tulvii runsaasti isoista ikkunoista sisään. Olohuoneen yhteydestä on käynti takapihalle. Kesäisin voit nauttia terassilla kauniista ja suojaisesta piha-alueesta. Makuuhuoneita on kaksi. Pienemmästä makuuhuoneesta näkymä etupihan suuntaan. Päämakuuhuoneen ikkunat avautuvat suojaisalle takapihalle, josta käynti myös parvekkeelle. Kylpyhuone sekä sauna remontoitiin 2017 tyylikkään tunnelmalliseksi. Alakerrassa erillinen wc. Huoneiston sisäänkäynnin yhteydessä on varastotila tavaroiden säilyttämiseen. Katospaikka myydään erillisillä osakkeilla. Varaathan itsellesi yksityisesittelyajan, minut tavoitatte myös iltaisin ja viikonloppuisin, puhelimitse, sähköpostilla tai Whatsappilla. Anna-Maria Ranta 040 596 6018 tai anna-maria.ranta@remax.fi\nAholankatu 11 B, 05830 Hyvinkää\nMyyntihinta: 195 344,27 €\nVelkaosuus: 655,73 €\nNeliöhinta: 2 252,87 €/m²\nYhtiövastike: 257,52 €/kk\n(Rahoitusvastike: 13,92 €/kk)\nMuut kustannukset: Sähko vuosikulutus 9589 kWh/2019. Vesi mittari luetaan neljä kertaa vuodessa, maksu kulutuksen mukaan.\nNäkymät asunnosta: Suojaisalle takapihalle, etupiha.\nKuvaus: Keittiö remontoitu 2007. Laattalattiassa lattialämmitys. Työtasot ovat antique brons kiveä. Keraaminen liesi. Erilisuuni ja mikroaaltouuni tyylikkäästi integroitu ergonomiselle korkeudelle.\nKuvaus: Kylpyhuoneremontti 2017.\nKuvaus: Isompi makuuhuone on jaettavissa esim. kaapistolla.\nTaloyhtiön nimi: Asunto Oy Hyvinkään Aholankatu 9-11\nIsännöinti: Isännöinti ILO Oy Anna Rantanen 010340 2401\nTehdyt remontit: 2008 Jätekatokset, lukituksen uusiminen. 2009 takapihojen väliaitojen korjaus ja maalaus. 2011 ilmastointikanavien nuohous. 2012 ulko-ovet, lämminvesivaraajat. 2013 pihalaattojen puhdistus, kattojen pesu ja huolto. 2013-2014 terassi- ja parvekeovet uusittu. 2016 Kuntoarvio. 2017 Radonmittaus, energiatodistus, tekniset tilat/vesijohtojen saattolämmitys, väliaidat korjattu/maalattu. 2018 kattojen huoltosilta ja lapetikkaat sekä akuutit korjaukset kotolla (viemärintuuletusputket), parvekekaiteiden puuosien uusiminen ja varaston ovien huoltomaalaus. 2019 Sokkelin huoltomaalaus ja patolevyjen puhdistus, otsa ja räystäslautojen maalaus, autokatoksen sisäseinien uusiminen.\nTulevat remontit: 2020 Yläpohjan eristyksen tarkistaminen/uusiminen, ulkovaraston/huoltorakennuksen hankinta pihalle, kameravalvonta, laitteisto, ilmanvaihdon puhdistus.\nTontin pinta-ala: 2 152,0 m²


Paistetut kesäkurpitsatangot jogurttikastikkeella | Bezzia\nPaistetut kesäkurpitsat jogurttikastikkeella\nMaria vazquez | 08/05/2022 10:00 | Salaatit ja vihannekset\nEtsitkö rikas, kevyt ja terve ehdotus mitä tuoda pöytään? Nämä paistetut kesäkurpitsatangot jogurttikastikkeella ovat sitä. Ne sopivat erinomaisesti alkupalaksi tai kevyeksi illalliseksi, ne ovat myös nopeita ja helppoja valmistaa. Emme voi pyytää enempää!\nNäiden kesäkurpitikkutikkujen avain on taikinassa. Taikina johon olemme lisänneet mausteita, mutta joihin olisimme voineet sisällyttää erilaisia. Ja se on, että jos haluat käyttää mausteita ruoissasi, löydät muita vaihtoehtoja kokeiltavaksi.\nOlisimme voineet paistaa nämä tikut, mutta se oli paljon mukavampaa ja puhtaampia niiden tekemiseksi uunissa. Lisäksi säästämme näin huomattavan määrän rasvaa. Ja korostamme myös kesäkurpitsaa, joka muuten miellyttää kaikkia tällä tavalla.\n1 ruokalusikallinen juustojauhetta\nLeikkaa kesäkurpitsa paloiksi 7 senttimetriä pitkä ja 1 senttimetri paksu, noin.\nVatkaa munat kulhossa ja sekoita toisessa astiassa loput ainekset taikinan valmistukseen.\nKun olet valmis, mene ensin munan läpi ja sitten tämän seoksen läpi kesäkurpitsatangot.\nKuten saan heidät näkemään asettamalla meidät uunipellille että olet esilämmittänyt 220 ºC:seen.\nLopuksi laita ne uuniin 16-20 minuutiksi 220°C.⠀\nHyödynnä tuo aika valmista kastike sekoita jogurtti, kuori ja mehu ripaus suolaa ja pippuria. Ja sitten lisää tilkka ekstra-neitsytoliiviöljyä.\nTarjoa paistetut kesäkurpitangot jogurttikastikkeen kanssa.\nKoko polku artikkeliin: Bezzia » reseptejä » Salaatit ja vihannekset » Paistetut kesäkurpitsat jogurttikastikkeella\n3 teatterin ensi-iltaa, jotka haluaisimme nähdä


Otteluraportti SoVo - Kady 4.välierä - Someron Voima ry\nOtteluraportti SoVo - Kady 4.välierä\nSoVo - Kady 1-7 (1-2)\nSoVo jaksoi taistella voitosta 30 minuuttia, mutta lopulta vahvempi Kady vei finaalipaikan ansaitusti. Avausjaksolla peli oli tasaisempi kuin edellisissä kohtaamisessa, mutta tällä kertaa Kady käytti tehokkaasti maalipaikat hyväkseen. Sekä Newton Jr ja Mikko Kytölän maalit tulivat hienojen kuvioiden päätteeksi. SoVon kavennusmaalissa oli hieman onneakin mukana, kun Joonas Manzo laukaus kimposi Kady pelaajasta omaan maaliin.\nToisella jaksolla SoVo otti tietoisen riskin ja lähti hakemaan lisäosumia nostamalla karvauspeliään ylemmäksi. Voima hallitsi suvereenisesti kenttätapahtumia ja ainoastaan Savolaisen huippupeli piti vieraat pelissä mukana. Sitten David Parente iski 32 minuutilla hienolla henkilökohtaisella suorituksella ratkaisevan 1-3 maalin. Tämä oli vieraiden ensimmäinen kunnon hyökkäys toisella jaksolla, mutta se mursi myös kotijoukkueen vastarinnan. Lopussa ylivoimalla SoVo ei saanut enään hurmosta päälle ja Kady pääsi iskemään lisäosumia alistuneen kotijoukkueen toimesta. Turhankin rumat 1-7 loppunumerot, eivät antaneet oikeaa kuvaa vauhdikkaasti ja tasokkaasta pelistä.\nSoVo joutui taistelemaan koko viikonlopun vajaamiehisenä ja osa pelaajista pelasivat flunssan kourissa. Tämä näkyi varsinkin sunnuntaina, kun toisella jaksolla puhti vain loppui yksinkertaisesti. Kady pelasi vahvasti koko välieräsarjan ja otti ansaitusti finaalipaikan. Kadyn materiaali riitti tämän sarjan voittamiseen ja Savolaisen sekä Parenten taidoilla ottivat tarvittavat voitot.\nEi voi antaa kuin täysi kymppi kaikille jätkille kovasta taistelusta. Olisipa päästy täydellä rosterilla haastamaan Kady, mutta turha on jossitella parempi voitti. Nyt saadaan huilata ja päästään täydessä iskussa pronssimatsiin. Nälkää on vielä, sillä tämä joukkue on näyttänyt kaikille arvostelijoille olevansa liigan kärkiporukoita. Manageri Ihalainen\nKady oma maali


Verkkomainonnan kokonaiskasvu 9 % kolmannella kvartaalilla - MediaViikko\nVerkkomainonnan kokonaiskasvu 9 % kolmannella kvartaalilla\nVerkkomainonnan eri mainosmuotojen kehitys noudattelee alkuvuoden linjaa. Display- ja luokiteltu verkkomainonta kehittyvät kaksinumeroisin kasvuluvuin ja hakumainonta näyttää maltillista kasvua. Sähköiset hakemistot ovat hieman piristyneet ja yltävät miltei viime vuoden tasolle.\nPanostusten seuraaminen on haastavaa uusien mainosmuotojen nopean kehittymisen vuoksi. IAB Finlandin alustavien tietojen mukaan toimistoilta kerätyn Facebook-mainonnan määrä heinä-syyskuussa oli hieman yli 3 miljoonaa euroa.\nKaavio 1: Verkkomainonnan jakautuminen heinä–syyskuussa 2011\nVerkkomainonnan näkymät 2012\nPanostusten IAB Finlandin teettämän asiantuntijakyselyn mukaan verkkomainonnan ennustetaan kasvavan keskimäärin 15 % vuoden 2012 alkupuoliskolla. Kasvun kohteita ovat arvioiden mukaan display- ja hakumainonta.\nSähköiset hakemistot laskusuunnassa, display-mainonta kasvaa\nMobiili- ja videomainonta kasvussa\nMediamainonta laski -2,2 % vuoden 2017 kolmannella kvartaalilla


On tutkittu, että muuttaminen aiheuttaa yhtä paljon stressiä kuin avioero tai läheisen kuolema. Entäs sitten kun on jo kaksi kolmesta käsillä? Jos nyt vaikka mummo kuolisi, niin loputkin hiukset lähtisivät päästä! Onneksi he molemmat voivat hyvin, joten lapsenlapsella ei ole välitöntä vaaraa kaljuuntumisesta. Koska siitä näen oman stressitasoni nousun. Hiuksia karisee oikein urakalla, vaikka ne ovatkin aina lyhyet.\nOli hiuksia tai ei, tämä humanisti tarvitsee nyt uuden tukikohdan. Kulunut viikko on mennyt surffatessa kahden asunnon väliä. Muutto on siis vielä hieman vaiheessa. Mutta puheet humanistien epäkäytännöllisyydestä ovat pötyä, ainakin omalla kohdallani. Olen nimittäin hoitanut suurimmaksi osaksi muuton itse. Pakannut, kantanut ja purkanut. Ja mikään ei ole vielä rikki. Kyllä olemme tulevan ex-mieheni kanssa sen verran hyvissä väleissä että hän auttaa kunhan töiltään ehtii, mutta vetovastuu on kuitenkin itselläni. Hitsi, en ole muuttanut kertaakaan yksin. Siis oikeasti yksin! Kotoa lähtiessä vanhemmat auttoivat, sittemmin muutoissa on ollut mukana se toinen puolisko.\nMutta kaikki on siis tähän asti sujunut kohtuullisesti. Mitä nyt huomasin uuden asunnon ovella, että avaimet olivat jääneet entiselle. Sitten vaan auto täydessä lastissa takaisin hakemaan niitä. Ei vituttanut ei... Käsivarret huutavat hoosiannaa, kun olen kantanut laatikoita ja erilaisia nyssäköitä. Ai että rivitalossa oli niin helppo asua! Nyt pitää taas tottua kerrostaloon. Ja rappusiin. Osaan käyttää kyllä työkaluja ja tehdä pientä remppaa, mutta kattovalojen asentamiseen tarvitsen jonkun, joka tietää, mitä tekee. (Ja ei olisi yhtä lyhyt.)\nJa vielä olisi tavaraakin mitä viedä. Asuntoni on kyllä ruhtinaallisen tilava yhdelle, mutta en silti halua ottaa sinne mukaan mitään turhaa (ja jäähän ex-siippa nykyiseen asuntoon loppujen kanssa). Totta kai menevä eronnut ja karannut tarvitsee oikesti vain vaatekaapillisen kellomekkoja ja viinilasit. Vai? Noh ehkä silti jotain pientä muutakin: ruuanlaittovälineitä (ehdoton minimi! Yksi kutakin on aivan riittävästi.), kahvinkeitin (ehdoton must!Muuten en selviä.) leivonvälineitä (paljon!), astioita (ei ehkä ihan 12 hengen astiastoa, vaikka vieraita käykin), huonekaluja (sänky, sohva, nojatuolit, ruokapöytä), siivousvälineitä, mattoja, verhoja jne. Hankintoja on pakko tehdä, vaikka sovussa saadaankin ne kuuluisat lusikat jaettua.\nMutta sitten ovat ne kirjat. Kirjat ovat ihania, mutta analogiset sellaiset ovat muuttaessa helvetillisiä vekottimia, varsinkin jos niitä on lähemmäs 500. (Ei hajuakaan oikeasta määrästä. En ole ikinä laskenut.) Välilevyn pullistuma odottaa jokaisen laatikon kohdalla. Ja vaikka olisin vienyt jo 10, urakka on vasta alkumetreillä! Tästä tulee piiitkä pari viikkoa...Unelmani oli saada uuteen asuntoon historiantutkijan tyyliin sopivat kirjahyllyt (jotain muuta kuin Ikea, mutta humanistin budjetilla). Kun lähdin eilen kolmannelta kirpputorilta tyhjin käsin, totesin, että tästä tuleekin astetta työläämpi projekti. Ihmiset eivät ilmeisesti harrasta enää kirjahyllyjä, ainakaan sellaisia, joihin oikeasti mahtuisi kirjoja! Mitähän tilataidetta minä sitten omista opuksistani rakentelen, jos hyllyjä ei löydy? Ei, kirjoista en luovu!\nPienistä ongelmakohdista huolimatta, totuus on kuitenkin se, että muuttaessa (pakollisessakin) pääsee eroon turhasta, nurkkiin kertyneestä tavarasta. Tunnustan jo valmiiksi, että joitain lahjaksi saatuja esineitä kyllä "häviää" muutossa. Tänään bongasin Paikka kaikelle-blogista lukijan tarinan, jossa eronnut Jenni kertoi noudattaneensa muutossaan minimalismin periaatetta. Ihminen tulee oikeasti todella vähällä tavaralla toimeen. Monessa kohdassa olen jutun kanssa samaa mieltä, mutta en ehkä yllä ihan samalla tasolle. Historiantutkijassa on kuitenkin hieman hamstraajan vikaa. Ihan kaikesta en voi luopua, esimerkiksi valokuvista, vaikka yhteisiä kuvia onkin tuskaista nyt katsoa. Mutta jos kyseinen juttu kiinnostaa, sen voi lukaista täältä. (Huom! Ei kaupallinen yhteistyö, vaikka blogin pitäjä Ilana onkin entinen kollegani.)\nEDIT 17.3.2019: Päädyin sittenkin Ikeaan. Jopa niiden kirjahyllyjen kantaminen rappuja ylös oli infernaalista. Ylipäätänsä räntäsateessa muuttaminen on todella syvältä.\nkirjat muutto stressi tavarat\nHieman erilainen tanssiraportti: Silja Europa 13.-14.2.2019\nSeuraava tanssiristeily tulikin nopeammin kuin osasin odottaa. Kokoonpano sama, miinus yksi. En olisi uskonut ikinä joutuvani tällaiselle reissulle. Pelkäsin kyllä, mutta en uskonut. En vieläkään tahdo uskoa kaikkea todeksi.\nEdeltävänä päivänä avioliittoni tuli tiensä päähän, 12 vuoden yhteiselämä pyyhkiytyi yhdellä hirveällä sanalla olemattomiin: avioero. Ei siis virallisesti tietenkään, mutta päätöksen tasolla. Miksi sellaista naista edes kutsutaan? Tällaista välitilassa olevaa? En ole vielä virallisesti eronnut, vaihtanut nimeäni, enkä edes muuttanut pois yhteisestä kodista. Silti kaikki on hajalla. Vaimoksi itseäni kutsuminen on toisaalta väärin, mutta tunnetasolla olen yhä mieheni vaimo, rakastan häntä yhä. Eropäätös ei ollut minun. Sormukset ovat yhä tukevasti sormessa. En tiedä, otanko ne pois vasta sitten kun on pakko.\nMutta siis Silja Europalle. Toisaalta oli hyvä, että sain kehotuksen lähteä reissulle. Kotona yksin kykkiminen ei olisi tässä tilanteessa ollut yhtään hyvä jutt…\nSelviämisestä ja epätoivosta\nPyydän jo etukäteen anteeksi kaikilta lukijoilta tätä postausta. Tartun tässä aiheeseen, joka on paitsi raskas myös yhä edelleen tabu aikana, jolloin mikään ei tunnu olevan enää pyhää.\nKuolema oman käden kautta on joidenkin mielestä rikos, tai ainakin äärimmäisen itsekästä. Se ei ratkaise mitään. Kulttuurintutkijana tiedän aiheesta yhtä sun toista. Itsemurhista on tehty useampi väitöskirjakin. Silti itse pitäisin sitä vain äärimmäisen surullisena. Ihmisen täytyy olla silloin täysin epätoivoinen.\nEn kannusta siihen ketään ja puhun nyt vain ja ainoastaan omasta puolestani ja omasta tapauksestani. Ja kun kerta olen tämän tekstin raapustanut, voitte vain päätellä, että epäonnistuin omassa yrityksessäni. Täällä yhä ollaan.\nLääkäri antoi kaksi vaihtoehtoa: joko suljetulle tai sitten lähden joksikin aikaa omaisteni hoiviin (ja sekin suurella varauksella). Valitsin jälkimmäisen, vaikka oikeasti olisin halunnut kotiin. Herätä tästä painajaisesta ja huomata, että elämäni on vielä tallella.\nOmannäköinen ero (ja muut voivat suksia v****n!)\nSelf help-kirjallisuus on yksi myyvimpiä tietokirjallisuuden muotoja. Koska nykyelämä on niin hektistä, suoristuskeskeistä ja jatkuvien vaatimusten ristipainetta, ei ole mikään ihme, että haluamme lukea selkeitä ohjeita siitä, miten meidän tulisi elämäämme elää. Suurimpaan osaan näistä oppaista suhtaudun kuitenkin skeptisesti. Totta kai kuka tahansa voi kirjoittaa omien kokemustensa perusteella kirjan, näin rikastut, näin saat unelmiesi työpaikan/miehen/elämän jne. Mutta näkisin, että lukijan vastuulle jää, uskoako näitä neuvoja vai ei.\nTosin opas, joka kertoo, miten kirjoittaa väitöskirja ja valmistua tohtoriksi (kyllä: sellainenkin on todella julkaistu!) olisi varmasti pitänyt jossain vaiheessa lukea. Mutta hyvin tässä on seitsemän vuotta räpiköity ilmankin. Ja nyt alkaa taas iskeä paine, että sekin ikuisuusprojekti pitäisi saada lopulta maaliin. Niin sanoin viime syksynäkin ja tässä vielä ollaan...Olen minä tekstin muokkauksen taas aloittanut, joten ehkä se tässä kaiken muun ohell…


Jalkapallon MM-kisat ovat tarkoin varjeltu tuote, jolla Venäjä haluaa jälleen todistella mahtiaan.\nMiljoonien ihmisten kuviteltu yhteisö näyttäytyy aidompana, kun se esitetään yhdentoista nimellään esiintyvän pelaajan joukkueena.\nNäin kuuluu historioitsija Eric Hobsbawmin ajatus jalkapallon arvokisoista, joissa 11 pelaajaa edustaa viheriöllä maataan, ja kansa seuraa katsomossa ja kotisohvilla.\nTuskin mikään tapahtuma sitoo maailmaa yhteen saman asian äärelle niin kuin jalkapallon MM-turnaus. 14. kesäkuuta alkava MM-jalkapallo tuo Venäjälle kuukauden ajaksi miljoonia kisaturisteja. Kisojen aikana peli pääsee keskipisteeseen, mutta television kautta välitettävä tapahtuma on vuosia kestäneellä työllä toteutettu huoliteltu tuote.\nVenäjän asema isäntänä on ollut kiistanalainen puheenaihe (siirryt toiseen palveluun). Tutkijoiden mukaan MM-kisojen avulla on tarkoitus muokata Venäjän imagoa ulkomailla ja toisaalta vankistaa sekä valtion asemaa että uskottavuutta kansainvälisen yleisön silmissä. Kriisien keskelläkin Venäjä haluaa esiintyä vahvana ja modernina valtiona, jolla on edellytykset järjestää maailman seuratuimpia tapahtumia.\n– Niillä voidaan pyrkiä vahvistamaan Venäjän kansallista asemaa, lisäämään houkuttelevuutta esimerkiksi matkailumaana sekä tietysti osoittamaan Venäjän urheilujärjestelmän voimakkuutta ja vahvuutta, sanoo tutkijatohtori Piia Koivunen Turun yliopistosta.\nVenäjä on usein kritisoinut länttä, mutta suurvalta on omaksunut MM-jalkapallon kaltaisten megatapahtumien länsimaisen perinteen. Presidentti Vladimir Putin on ollut valmis rikkomaan tapojaan hakuprosessien pönkittämiseksi. Kansainväliset haastattelunsa yleensä venäjäksi antava valtionpäämies on ollut itse vauhdittamassa hakemuksia ja puhui Kansainväliselle olympiakomitealle englanniksi saadakseen vuoden 2014 olympialaiset Sotshiin.\nHalpoja hankkeet eivät ole. Tulevien MM-kisojen alla on panostettu isäntäkaupunkeihin ympäri Venäjää. Lopulliset 11 kisakaupunkia ovat laajalta alueelta Venäjän eurooppalaisesta osasta, pohjoisimpana Pietari, eteläisimpänä Sotshi, läntisimpänä Kaliningrad ja itäisimpänä Jekaterinburg. Kauimpana toisistaan sijaitsevat Kaliningrad ja Jekaterinburg, jotka erottaa 3100 kilometriä.\nStadioneista suurin osa on rakennettu tyhjästä. Rakennus- ja remontointibudjetiksi arvioitiin kaikkiaan 3,82 miljardia dollaria. Nämä lukemat kuitenkin ovat muuttuneet usein. Viime syksynä venäläiset kertoivat kisojen kokonaiskustannusten kasvaneen noin 12 miljardiin dollariin.\nPietariin rakennettiin 67 000 katsojaa vetävä stadion. Sille asetettiin noin 250 miljoonan dollarin budjetti, joka kuitenkin ylittyi lopulta jopa viisinkertaisesti. Alihankkijoiden loputtoman ketjun, siirtotyöläisten armeijan ja kaasu- ja öljy-yhtiö Gazpromin rahoituksen leimaama projekti valmistui noin yhdeksän vuotta myöhässä miljardiluokan kustannuksin.\nPietarin 67 000 katsojaa vetävällä jalkapallostadionilla pelataan alkulohkopelien lisäksi muun muassa toinen välierä ja pronssiottelu. Kuva: AFP / Lehtikuva\nSotshin kisoja pidettiin onnistuneina, vaikka eksoottiset olosuhteet tuskastuttivat esimerkiksi lumilautailijoita auringon sulattaessa hankien sekaan lätäköitä. Venäjä oli kisojen mitalitaulukon ykkönen ainoana maana, joka keräsi yli 30 mitalia. 33 palkintokorokesijan potti alkoi kuitenkin sulaa keinoluntakin ankarammin, kun laajamittainen doping-skandaali purkautui julkisesti.\nTutkijoiden mielestä pelkkä tapahtuma ei vielä riitä. Se on tärkeä väline ulkopoliittisesti, mutta vielä vahvemman viestin antaa kotoisissa maisemissaan maailman parhaita vastaan menestyksekkäästi kamppaileva Venäjä.\n– Kyllä esimerkiksi juuri Sotshissa Venäjällä oli selkeä pyrkimys myös päästä sinne mitalitilaston kärkeen. Kisat täytyy itsessään pystyä järjestämään menestyksekkäästi, jotta niillä olisi positiivisia vaikutuksia myöhemmin, mutta eivät merkitykset missään tyhjiössä synny. Koko ympäröivä maailma, erityisesti ulkopolitiikan tapahtumat, vaikuttavat siihen ja isäntämaan imagoon, Koivunen sanoo.\n– Järjestäminen on pääasia. Siinä tärkeintä on tunnustus, joka saadaan muulta maailmalta. Menestyminen saa erityisesti oman kansan tyytyväiseksi. Monet järjestelmät, niin demokraattiset kuin diktatuuritkin, ovat huomanneet urheilun käyttöpotentiaalin myös tässä mielessä, huomauttaa Turun yliopiston poliittisen historian professori Vesa Vares.\nUrheilu ja politiikka ovat kulkeneet käsi kädessä jo vuosikymmeniä. Olympialaisten boikotit ja esimerkiksi MM-jalkapallon lahjontakohut ovat varjostaneet suurtapahtumia pitkään ja järisyttäneet Kansainvälisen jalkapalloliiton johtoa.\n– Poliittinen kytkentä on pantu merkille jo aiempinakin vuosikymmeninä, ja sitä on pystytty käyttämään hyväksi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksa suljettiin kaksista seuraavista kisoista ja jalkapallotoiminnasta, ja Benito Mussolini sekä Adolf Hitler järjestivät itse suurkisat, Vares sanoo.\nJoidenkin arvioiden mukaan niin Sotshi kuin MM-jalkapallokin saavat Putinin toiveissa ainakin venäläiset unohtamaan korruption ja ulkopoliittisen epävarmuuden. Yhteisöllisyyttä on aiemmin luotu urheilumenestyksen avulla lähes kaikkialla, poliittisiin tarkoituksiin sitä on hyödynnetty muun muassa Italiassa ja Saksassa.\nItaliassa Mussolini perusti maan ensimmäisen kansallisen jalkapallosarjan ja maajoukkueesta tuli vahvan maskuliinisuuden symboli, joka myös niitti menestystä kansainvälisillä kentillä. Vuonna 1936 Saksa isännöi ”Hitlerin olympialaisia”, joita varten maahan rakennettiin paljon uutta. Myöhemmin Itä-Saksassa urheilu valjastettiin järjestelmällisesti oman identiteetin luomiseen ja sosialististen kansalaisten kasvattamiseen. Venäjällä monen tunnetun seuran taustat ovat esimerkiksi armeijan tai lainvalvojien joukkueina. Ajan myötä Neuvostoliiton jääkiekkojoukkueesta tuli edustamansa järjestelmän vahva symboli, jonka mittelöt erityisesti Kanadan kanssa ovat yhä ohittamaton osa lajihistoriaa.\nNeuvostoliitossa ei aluksi arvostettu urheilua, mutta sitten opittiin, että sillä pystytään hallitsemaan joukkoja ja että kansalta ei kannata kieltää kaikkia asioita, joista se selvästi pitää.\n”Punakoneen” juuret olivat toisen maailmansodan jälkeisessä Neuvostoliitossa, joka valtavin panostuksin alkoi kehittää valtakunnallista urheilujärjestelmää. Jääkiekkomaajoukkue luotiin käytännössä tyhjästä 1940-luvulla, ja jo seuraavalla vuosikymmenellä Neuvostoliitto saavutti olympia- sekä MM-kultaa. Pelaajat olivat käytännössä jääkiekkoammattilaisia, joille annettiin nimelliset ammatit amatööristatuksen takaamiseksi. Moskovalaisesta TsSKA:sta tuli seuratason lippulaiva parhaine pelaajineen ja poikkeuksellisen ankarine harjoitusaikatauluineen.\n– Neuvostoliitossa ei aluksi arvostettu urheilua, mutta sitten opittiin, että sillä pystytään hallitsemaan joukkoja ja että kansalta ei kannata kieltää kaikkia asioita, joista se selvästi pitää. Se on ollut myös ongelma siinä mielessä, että urheilua ei sinänsä voi ihan sellaisenaan säännöstellä. Kylmän sodan aikana oli hyvin tärkeää kilpailla läntisen järjestelmän kanssa ja osoittaa sosialistisen järjestelmän paremmuus, Vares summaa.\nJääkiekko hallitsijan suosiossa\nVenäjällä pyrkimykset järjestää suuria kansainvälisiä tapahtumia ovat lisääntyneet erityisesti Putinin valtakaudella. Sotshin olympialaisten ja MM-jalkapallon lisäksi maa on hakenut ja järjestänyt lukuisia muitakin kansainvälisiä arvokisoja, kuten alle 20-vuotiaiden naisten MM-jalkapallokisat vuonna 2006 ja vuoden 2013 kesäuniversiadit. Lisäksi Venäjä on pyrkinyt isännöimään kansainvälisiä tapahtumia urheilun ulkopuolelta, esimerkiksi huippukokouksia.\n– Esimerkiksi kylmän sodan aikana Neuvostoliitto järjesti megatapahtumista ainoastaan Moskovan olympialaiset. 2000-luku ja Putinin presidentti- sekä pääministerikaudet ovat ajanjakso, jona Venäjä on järjestelmällisesti pyrkinyt järjestämään erilaisia megatapahtumia, sanoo Koivunen.\n– Megatapahtumat ovat yleisesti globaaleja tapahtumia, jotka keräävät maailmanlaajuisen mediahuomion, niillä on suuria kustannuksia ja niihin liittyy paljon erilaisia rakennushankkeita. Ne ovat tapahtumia, joissa isäntämaa pääsee valokeilaan, joka mahdollistaa omien tavoitteiden ja oman maan esittelyn.\nPutinin presidentti- sekä pääministerikaudet ovat ajanjakso, jona Venäjä on järjestelmällisesti pyrkinyt järjestämään erilaisia megatapahtumia.\nIsännyyksien avulla Venäjä on pyrkinyt esittäytymään vahvana ja vähintäänkin tasavertaisena valtiona länteen nähden. Se on myös ollut valmis satsaamaan kisoihinsa paljon. Sotshin kisojen järjestäminen maksoi moninkertaisesti enemmän kuin aiemmat talviolympialaiset. Urheilullisesti Neuvostoliiton valtiollisen järjestelmän perintö on vahva, ja venäläisillä on kova tarve voittaa kansainvälisillä areenoilla.\nParin viimeisen vuosikymmenen aikana jääkiekko on noussut Venäjällä yhä tärkeämmäksi lajiksi osin juuri edellä mainituista syistä, vaikka kansan suosiossa jalkapallo on ollut perinteinen ykköslaji. Lisäksi jääkiekon vahvan aseman taustalla ovat hyväntekeväisyysotteluissa pelanneen ja MM-kultajoukkueiden kanssa juhlineen presidentin omat mieltymykset.\n– Neuvostoliitossa jalkapallo ei ollut mikään ensisijainen laji, vaan ajatuksena oli menestyä olympialaisissa ja saada mahdollisimman paljon mitaleja siellä. Jääkiekosta tuli sitten punakoneen myötä symbolisesti merkittävin. Jääkiekko on yhä etusijalla, osin siksi, että se on Putinin eniten arvostama laji, ja toiseksi, koska se on paljon perinteikkäämpi ja siinä on helpompi menestyä, Vares kertoo.\nVladimir Putin on innokas jääkiekon seuraaja ja harrastaja. Kuva: AOP\nJääkiekkomenestys on jatkunut Neuvostoliiton jälkeenkin, mutta jalkapallossa Venäjä ei vieläkään ole saavuttanut kansainvälistä huippua. Sinnekin on pyritty monin keinoin, kuten valtiojohdon suosiossa olevien oligarkkien rahoittamien jalkapalloseurojen miljoonahankinnoilla. Esimerkkinä voi toimia Anzhi Mahatshkala, joka vuonna 2011 omistajanvaihdoksen jälkeen hankki muiden muassa Samuel Eto’on, Willianin sekä Lassana Diarran ja palkkasi Guus Hiddinkin valmentajakseen. Pari vuotta myöhemmin miljardööriomistaja päätti leikata budjetin kolmasosaan ja joukkue putosi pääsarjasta.\nHollantilainen Hiddink on toiminut myös Venäjän maajoukkueen päävalmentajana. Hänen alaisuudessaan Venäjä eteni EM-lopputurnauksessa alkulohkostaan jatkoon ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran. MM-lopputurnauksessa maa on pelannut kolmesti sijoittuen parhaimmillaan 18:nneksi.\n– Jalkapallo oli jo Neuvostoliiton aikana maailmanlaajuisesti niin tärkeä laji, että siinäkin oli yritettävä pärjätä, koska kyse oli järjestelmän uskottavuudesta. MM-kisojen järjestäminen tuo aivan huikean näkyvyyden. Kisat näkyvät maailmanlaajuisesti joka tapauksessa ja valtaosa kansoista on kiinnostunut, joten pitää olla näkyvä ja yrittää menestyä, vaikka viimeiset parikymmentä vuotta onkin mennyt Venäjällä vähän heikosti, Vares sanoo.\nKaksi vuotta sitten Ranskan isännöimä turnaus oli Venäjälle suuri pettymys, joka päättyi Slovakia- ja Wales-tappioiden jälkeen alkulohkon jumbosijaan. Kansainvälisesti Venäjä nousi otsikoihin huligaaneiksi leimatuista kannattajistaan, jotka ottivat verisesti yhteen muun muassa brittifanien kanssa. Venäläisessä mediassa näitä kannattajia kuitenkin kiiteltiin enemmän kuin joukkuetta.\n– Se kertoo nationalistisesta ja länsivastaisesta hengestä. Venäjällä halutaan aina todistaa, että se on vanha tosimiesten maa, joka pärjää nimenomaan fyysisesti ja jota ei tule aliarvioida. Tämän vuoksi myös nämä huligaanit oli mahdollista nähdä tässä valossa Venäjän kunnian puolustajina, Vares selittää.\nTavoitteena puhtoinen mediatuote\nMM-kisojen aikana sekä Venäjä että Fifa pyrkivät luomaan kaikista tapahtumista mahdollisimman puhtoisen kuvan. Vaikka ulkomailta tulee kritiikkiä, Venäjälle tulevat viestit pyritään suodattamaan ja käyttämään sisäisen koheesion rakentamiseen. Varsinaiset kisa-alueet ovat tarkoin suunniteltuja ja valvottuja, rajattuja ja seesteisiä alueita, jotka eristetään mahdollisilta mielenosoittajilta. Alueelle halutaan yhteisen juhlan tuntu, ja se täytetään yhdessä tarkoin valikoitujen yhteistyökumppaneiden kanssa.\nFifa pyrkii muutoinkin huolellisesti välttämään negatiivisia kuvia tai uutisointia tärkeimmän tuotteensa ympärillä. Kisaisäntien on sitouduttava tarkkoihin ehtoihin, joista osa on vuotanut viime vuosina myös julkisuuteen. Fifa muun muassa vaatii monien lainsäädännöllisten ehtojen täyttämistä, kuten verovapauksia Fifalle ja sen kumppaneille sekä työlakien sopeuttamista kisojen sujuvan järjestämisen takaamiseksi. Etelä-Afrikan kisojen yhteydessä Fifa puuttui Kapkaupungin suunnitelmiin isännöidä otteluja Athlonen stadionilla, koska se ei halunnut esimerkiksi köyhän asuinalueen näkyvän tv-yleisölle. Kaupunki joutui taipumaan sopimusehtojen edessä ja Kapkaupunkiin rakennettiin uusi stadion, jota on sittemmin vaadittu purettavaksi vähäisen käytön vuoksi.\nVenäjälle lähtökohdat tulevaan kesään ovat jokseenkin huonommat kuin vuoden 2014 talviolympialaisten alla. Kriisi Ukrainassa ja sota Syyriassa ovat kiristäneet tilannetta jo vuosia, hiljattain jännitteitä ovat lisänneet myös väitetty sotkeutuminen Yhdysvaltojen presidenttivaaleihin ja entisen venäläisvakoojan murhayritykseen Iso-Britanniassa. Urheilupiirien sisällä dopingkohu langettaa varjonsa Venäjän ylle vielä pitkään, varsinkin kun skandaalin myötä elinikäisen pannan olympialaisiin saanut Vitali Mutko oli jalkapalloturnauksen järjestelytoimikunnan puheenjohtaja. Entinen urheiluministeri valittiin vuonna 2015 myös Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtajaksi, mutta nyt hän on virallisesti syrjässä kisoista, mutta läsnä kulisseissa.\nVenäläisillä on paineita osoittaa olevansa yhtä hyviä ja pystyvänsä tekemään asioita paremmin kuin ne, jotka heitä arvostelevat.\nJännitteet vaikuttavat juuri muiden maiden Venäjä-kuvaan. Kisoilla on määrä esitellä Venäjän taloudellista mahtia, urheilullista suorituskykyä, kulttuuria ja luontoa. Kansa halutaan osallistaa mukaan ”yhteiseen isännyyteen” ja ottamaan maailma vieraakseen, mutta samalla aktivistit ja protestoijat vaiennetaan jo hyvissä ajoin ennen kisoja.\n– Esimerkiksi Sotshissa Venäjällä oli selkeä pyrkimys päästä mitalitilaston kärkeen. Kisat täytyy itsessään järjestämään menestyksekkäästi, jotta niillä olisi positiivisia vaikutuksia myöhemmin, mutta eivät merkitykset missään tyhjiössä synny. Koko ympäröivä maailma, erityisesti ulkopolitiikan tapahtumat, vaikuttavat siihen ja isäntämaan imagoon, Koivunen sanoo.\n– Yleinen venäläinen näkemys on, että länsi aina sortaa Venäjää. Venäläisillä on paineita osoittaa olevansa yhtä hyviä ja pystyvänsä tekemään asioita paremmin kuin ne, jotka heitä arvostelevat. Ulko- ja sisäpolitiikka kulkevat käsi kädessä, mutta näkisin, että ulkopoliittinen merkitys menee tässä edelle, näkee Vares.\nFIFAn jalkapallon MM 2018VenäjäUrheilutapahtumatMiesten jalkapallon MM-kisatUrheiluJalkapalloKansainväliset jalkapallo-ottelut ja -turnaukset


Pitkämäki uskoo heittävänsä Oslossa\nPitkämäki luottavaisena tutkimuksiin\nsunnuntai 01.06.2008 klo 16:31 (muokattu 01.06.2008 klo 19:03 )\nKultaisen liigan osakilpailun Berliinissä voittanut Tero Pitkämäki uskoo heittävänsä jo perjantaina Oslossa.\nKeihäänheittäjä Tero Pitkämäen kausi Kultaisen liigassa alkoi sentin voitolla arkkivihollisesta Norjan Andreas Thorkildsenista. Maailmanmestarin 85,20 kantanut avausheitto jäi hänen ainoakseen, kun raju kramppi yläselän lihaksistossa veti heittäjän tuskaisena polvilleen heiton jälkeen.\n– Selässä oli tuntemuksia jo verryttelyssä. Kyljessä oikean lavan alla tuntui kipua ja sieltä kramppasi verryttelyssä heti heiton jälkeen. Se veti vatsankin kramppiin. Päätin silti rykäistä kilpailussa ainakin yhden heiton ja siihen se jäi, Pitkämäki muisteli.\nEnsimmäisen heittonsa jälkeen Pitkämäki jätti kisan kesken. Kilpailupaikalta hän kiirehti lentokentälle ja matkusti Suomeen, jossa odottavat tarkemmat tutkimukset.\n– Maanantaina mennään kuviin joissa nähdään onko siellä mennyt mitään rikki. Itse uskon, että pystyn heittämään perjantaina Oslossa, Pitkämäki totesi.\nVaikka selässä oli ikäviä tuntemuksia jo verryttelyheitoissa, Pitkämäki ei säästellyt ensimmäisessä kilpailuheitossaan.\n– Ihan täysillä rykäisin. Keihäs lähti vaan aika pystyyn. Muuten se olisi voinut olla aika hyvä heitto, Pitkämäki totesi.\nJärvenpää sai hyviä vinkkejä\nPitkämäen mukaan hänellä ei ole aiemmin urallaan ollut yhtä kovia kramppeja. Hän ei kuitenkaan usko, että kropassa on vammaa, joka estäisi kisakauden jatkamisen Thorkildsenin kotikentällä Oslossa perjantaina. Berliinissä Thorkildsen oli Pitkämäen silmin vaisu.\n– Vähän se oli pehmeän oloinen. Oli näköjään pieniä tekniikkavaikeuksiakin, Pitkämäki arvioi.\nKolmanneksi kilpailussa heitti Tero Järvenpää, joka löysi vauhtijuoksuunsa oikean temmon vasta viimeisessä heitossa. Se kantoi 84,07 ja toi kolmannen sijan.\n– Olin kisan painavin heittäjä ja tiesin etukäteen, että Berliinin pehmeä heittopaikka on minulle vaikea. Askelmerkki ei tahdo täsmätä, mutta viimeiseen heittoon olen tyytyväinen, Järvenpää totesi.\nViimeiseen heittoonsa tamperelainen sai vinkkiä Pitkämäeltä ja yhdeksänneksi vaisulla tuloksella 75,58 sijoittuneelta Teemu Wirkkalalta.\n– He sanoivat, että kannattaa malttaa alkuvauhdissa. Itse yritin kovalla alkuvauhdilla kompensoida pehmeää rata ja sitten vauhti ei enää kiihtynyt lopussa. Viimeiseen heittoon otin alkuvauhdin maltilla ja kiihdytin kunnolla lopussa. Se toi tulosta, Järvenpää totesi.\nNilkkakipu Ruuskasen kiusana\nJärvenpää kilpailee seuraavan kerran perjantaina Oslossa.\n– Siellä on hyvä heittopaikka ja se on muutenkin arvokisojen jälkeen tunnelmaltaan ehkä paras paikkaa heittää, Järvenpää tuumi.\nOslossa on perjantaina mukana myös Antti Ruuskanen. Hän heitti Kuortaneella viikko sitten 87,33, mutta oli Berliinissä seitsemäs tuloksella 79,25. Ruuskasen ongelmana oli navakan sivutuulen lisäksi kova kipu tukijalan nilkassa. Heitot jäivät mataliksi.\n– Täytyy katsoa miltä jalka tuntuu kun Suomeen päästään ja miettiä, pitääkö käydä tutkimuksissa, Ruuskanen tuumi.\nNilkkaa vihloi ankarasti aina kun Ruuskanen löi tukijalan maahan.\n– Siksi en päässyt heitossa oikein keihään alle ja heitot jäivät miehen korkuisiksi.


Tyylilaji synthpop, electronica\nGoldfrapp on brittiläinen vuonna 1999 perustettu elektronisen musiikin yhtye. Yhtye koostuu solististaan Alison Goldfrappista ja multi-instrumentalisti Will Gregorystä.\nAlison Goldfrapp aloitti musiikkialalla 1990-luvulla, jolloin hän vieraili laulajana esimerkiksi Orbitalin ja Trickyn albumeilla. Todettuaan omaavansa yhtenevät musiikilliset kiinnostuksen kohteet, Gregory ja Goldfrapp perustivat duon. Nimeksi valittiin Alison Goldfrappin sukunimi.\nGoldfrapp kiinnitettiin vuonna 1999 kuululle Mute Recordsille. Yhtyeen elokuvamainen ja unenomainen esikoisalbumi Felt Mountain (2000) sai loistavan vastaanoton erityisesti musiikkiarvostelijoilta ja oli ehdolla vuoden 2001 Mercury Music Prizen saajaksi.\nVuonna 2003 ilmestynyt ”Black Cherry” vei Goldfrappin musiikin esikoisalbumin rauhallisesta maalailusta groovaavampaan suuntaan, ja vuonna 2005 ilmestynyt Supernature jatkoi samojen teemojen kehittelyä.\n2.2 Remix Albumit\nAlison Goldfrapp (laulu, kosketinsoittimet, syntetisaattorit)\nWill Gregory (kosketinsoittimet, syntetisaattorit)\nAlbumilta Felt Mountain\n”Lovely Head” (2000)\n”Utopia (Genetically Enhanced)” (2000)\nAlbumilta Black Cherry\n”Strict Machine” (2003)\n”Black Cherry” (2004)\n”Strict Machine 04” (2004)\n”Ooh La La” (2005)\n”Number #1” (2005)\n”Ride a White Horse” (2006)\n”Fly Me Away” (2006)\nRemix albumilta We Are Glitter\n”Satin Boys, Flaming Chic” (2006)\nAlbumilta Seventh Tree\n”Caravan Girl (2008)\nAlbumilta Head First\nKokoelmalta The Singles\n”Melancholy Sky” (2012)\n”Everything Is Never Enough” (2017)\n”Ocean” (feat. Dave Gahan) (2018)\nWikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goldfrapp.\nGoldfrapp.Free.Fr (englanniksi) / (ranskaksi)\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Goldfrapp&oldid=19287708”


Pukalan virkistysmetsä, Orivesi - Retkipaikka\n30.4.2014 /0 Comments/in Reitit, Retkipaikka /by Mikko Solja\nYksi Tampereen lähiseudun helmiä on Pukalan virkistysmetsäalue Orivedellä. Kyseessä ei ole mikään suuri ja mahtava erämaa, vaan Metsähallituksen vuonna 1968 perustama alue, jolla harjoitetaan suurelta osin yhä metsätaloutta.\nAluetta puhkovat metsäautotiet ja (onneksi) hajanainen mökkiasutus. Pukalaan pääsee joko Teiskosta päin lännestä tai Orivedeltä päin idästä. Matkaa Oriveden keskustasta Juurakon pienelle pysäköintialueelle on 12 kilometriä ja Tampereelta 52 kilometriä. Pukalassa on kaksi muutakin pysäköintialuetta: Roninmaa ja Siitinjärvi.\nNykyisin yksityiskäytössä oleva Juurakon kämppä on vanha kruununmetsätorppa, jota asuttivat valtion mailla vuokralaisina majailevat torpparit. Vuokra maksettiin kruunulle rahana tai viljana. Torpparit saivat vuonna 1923 mahdollisuuden lunastaa torppansa itsenäisiksi. Nimestä huolimatta ”Juurakon Huldaa” (1937), yhtä kaikkien aikojen menestyneimmistä kotimaisista elokuvista ei kuvattu Pukalan Juurakossa, vaan Tuusulan Nuppulinnassa. Elokuvan tapahtumatkin sijoittuvat Valkeakosken Sääksmäelle.\nToinen merkittävä tila Pukalan alueella on Ikkala, jonka valtio lunasti itselleen sotien jälkeen 1940-luvulla, koska se sijaitsi keskellä valtion omistamia metsämaita. Ikkalassa asuttiin tämän jälkeenkin ja peltoja viljeltiin myös Neejärven rannalla. Nykyisin yksityiskäytössä oleva tila on kunnostettu 1990-luvulla. Ikkalan luoteispuolisella mäellä on pronssikautisia hautaröykkiöitä, jotka kertovat alueen pitkästä asutushistoriasta.\nVirkistysmetsässä on yhteensä 17 kilometriä merkittyjä retkeilypolkuja. Alue on paikoin mäkistä ja pienten metsälampien täplittämää, mikä tekee maastosta mielenkiintoisen vaihtelevan. Pääosin nuorissa mäntyvaltaisissa sekametsissä kasvaa syksyisin runsaasti mustikkaa ja puolukkaa:\nKirkasvetisisillä järvillä voi nähdä kuikan tai kaakkurin ja metsissä viihtyvät kanalinnuistamme teeri ja pyy. Kasviharrastajat innostuvat nähdessään pussikämmekän.\nJuurakon pysäköintialueelta lähtee 5 kilometriä pitkä polkureitti, joka johtaa hakkuuaukean ja metsän läpi Siitinjärven tulipaikalle.\nPaikan nimelle tyrskähteleville tiedoksi, että siitä on kiittäminen alueella asunutta ja kulkenutta saamelaisväestöä. Nykyisinkin pohjoissaamessa sana ”siida” tarkoittaa talvikylää eli lapinkylää.\nSiitinjärven kunniakkaasta historiasta kertoo myös se, että järven kaakkoisrannalta on tutkimuksissa löydetty asutuksen jälkiä esihistorialliselta ajalta.\nLisäksi Pukalan läpi kulkee kaksi rengasreittiä, joista ensimmäinen lähtee Siitinjärven pysäköintialueelta. Reitin pituus on 6,5 kilometriä ja se koukkaa etelämmäs Valkeajärven ja Vähä-Musturin kautta Ikkalaan ja sieltä takaisin Siitinjärvelle.\nTunnelmia Valkeajärven laavulla eräänä myrskyisenä elokuun iltana, kun hookaksoota tuli oikein Esterin mitalla:\nAlueen kauniin eteläosan voi kiertää Roninmaan pysäköintialueelta alkaen rengasreittinä. Reitti seurailee Etelä-Suomen Inariksikin nimitetyn syvän ja kirkasvetisen Pukalajärven rantoja. Rantakallioilta avautuu upea näkymä järvelle:\nPohjoiseen päin talsiessa maisemat vaihtuvat havu- ja sekametsiksi. Iso-Musturin kohdalla käännytään kohti Neejärveä ja sitä kautta takaisin Roninmaan opastetaululle. Matkaa kertyy näin 6 kilometriä.\nAlueella järjestetään myös opastettuja retkiä ja teemapäiviä. Tervetuloa Pukalaan!\nJuurakon pysäköintialue, Pukala\nETRS-TM35FIN -tasokoordinaatit: N 6843414 E 351621\nTags: geo:lat= 61.69509951, geo:lon= 24.19448506, geotagged, jää, jääputous, kevät, Mikko Solja, Orivesi, Pirkanmaa, Pukala, Pukalan virkistysmetsä\nKalattoman tonaliittilohkareluola Savon ja Karjalan rajamailla, Heinävesi Lassilan linnavuori ja sen komea luola, Ruokolahti


pakolainen | yle.fi\nArtikkelit ruotsiksi: flykting\nHengenvaarallinen merimatka Turkista Lesvoksen saarelle\nLaivalippu Turkin Ayvalikista Kreikan Lesvoksen saarelle ja takaisin ei paljoa maksa - jos sattuu olemaan EU-kansalainen. Jos ei satu, niin pelkkä menolippu maksaa 1000 euroa. Sillä saa kymmenen kilometrin merimatkan hengenvaarallisessa kumiveneessä. Ulkolinja: Izmirin ihmisbasaari 21.1.2016 TV1 klo 22.00\n05.11.2015 Yle TV1\nBrittireportteri liittyi siirtolaisten joukkoon Kreikassa.\nBrittireportteri liittyi siirtolaisten joukkoon Kreikassa ja vaelsi näiden mukana kohti pohjoista.


Viemärihuolto - Veikko Lehti\nViemärihuoltopalvelumme pitää sisällään viemärin avauksen ja pesun. Ajan saatossa viemäriputkiin kertyneet rasvat ja muut jäämät saattavat aiheuttaa tukoksia ja hajuhaittoja. Huolletulla viemärillä vältytään ikäviltä yllätyksiltä ja maksimoidaan putkiston elinikä.\nMe Veikko Lehdellä huolehdimme, että yrityksenne kiinteistöjen putket pysyvät toimintakunnossa. Toteutamme viemärien avaukset ja pesut ammattitaidolla ja vuosikymmenten kokemuksella. Äkillisissä tukostilanteissa saavumme paikalle viipymättä ja toteutamme tarvittavat toimenpiteet sekä huolehdimme myös jatkotoimenpiteistä.


I know you love it: Hengissä\nHeippahei ! Mä uskaltauduin pitämään vapaapäivän ja kun nyt on aikaa niin myös vähän valasta tänne tilannetta. Mulla on siis muutto edessä, tällä kertaa yksin erinäisistä syistä. Mä jouduin harkitseen ja miettimään, mitä mä haluan ja löytyykö se täältä? Asuin jonkun aikaa äitini nurkissa ja sain rauhassa miettiä asioita. Mulla on kuitenkin niin mieletön duunipaikka ja lapsuusajan ystävät ympärillä niin mä nössöydyin ja jään vielä tänne. Tää blogi ei tänään vielä herää eloon, mulla on vielä niin paljon pohdittavaa ja tehtävää, mutta lupaan panostaa sitten taas kun on oma koti ja ajatukset selvillä, tai ainakin vähemmän solmussa.\nMä oon oikeestaan vaan hautautunut töihin ja koulujuttuihin.. Vappu meni mun osalta oikeinkin rauhassa, allapa vapulta jotain kuvia. Pahoittelen puhelinlaatua, ei oo kamera kulkenut mukana.....\nTukka vaihtoi taas väriä, koitin etsiä sitä uutta vaalennuspurkkia, mutta se oli loppunut joka kaupasta, joten otin vaan siitä jonkun, jottai saisin tätä vähän tasoitettua.. No eihän siitä lähellekään tasasempi tullut, mutta koska oli edessä lähtö Helsinkiin jouduin kestämään tällä.\nEilen illalla oltiin siis Itävalta - Venäjä pelissä poikien kanssa. Mä juoksin alkuun Hartwallilta Pasilalle tapaamaan erästä ihmistä toooosi pitkästä aikaa ! Tunsin itteni niin turistiks kun seikkailin sielä tunneleissa, enkä meinannut löytää ollenkaan sisälle.. Haha.\nOlin ovelasti laittanut punasta päälleni koska Venäjä, mutta Venäjähän pelaskin valkosissa...\nPeli oli tosi hyvä, ihan eri tasoo kun Suomen räpellys... Oli myös mukava nähdä Kovalchuk oikeesti kentällä, se on ollut yks mun lempparipelaajista jo ala-asteelta lähtien.\nNäihin tunnelmiin, mä polkasen itteni lenkkipolulle ja palailen heppakuulumisilla kunhan saan vielä muutaman kuvan haalittua itselleni.. Ehkäpä tämä tästä lähtee taas !\nby empo kello 13.08\nAihe hiukset, kuulumiset