Moshnikoff – lainauksia vanhoista kirjoista | Päivyri\n”Nykyisin (vuonna 1934) elävistä suvuista ei Moshnikoffien nimiä ollenkaan tapaa paikannimissä. Suku onkin vasta viime vuosisadan loppupuolella tullut Suonjeliin Nuortijärveltä.”\nK. Nickul : Petsamon eteläosan koltankieliset paikannimet kartogrfiselta kannalta, Helsinki 1934\nPerheellä oli 2 venettä, nuotta ja 20 verkkoa. Poroja heillä oli yhteensä 31: 5 härkää, 13 vaadinta, 7 vuongelia, 5 uros- ja 7 naarasvasaa. Lampaita heillä oli 4. Kulkuneuvoina heillä oli 2 pulkkaa, 2 sania ja 2 rekeä. Lisäksi heillä oli käsikäyttöinen ompelukone ja samovaari.\nMedrei työskenteli suuriman osan vuodesta nikkelikaivoksilla.Terentillä, Medrein tyttären Pauliinan miehellä, oli omakin alueensa, mutta hän asui vaimonsa luona.\nToukokuussa perhe muuti Vuell-Njahtshjäu´rr:ille ja siellä he asuivat vuoden loppuun asti. Ensimmäisiä verkkokalastuksia harjuksen pyytämistä varten he harjoittelivat joen suulla. Kesällä ja syksyllä he nuottasivat koko järvellä, nuottauksen he aloittivat aina klo 18 aikoihin.\nMedrein alueeseen kuuluu myös Vuell-Njahtshjäu´rr:in lisäksi järvi Kallajokk-ketjussa, Junges-Kallajäu´rr. Siellä he eivät kuitenkaan kalastaneet vuonna 1938.\nMedrein toinen silmä oli sokea, koska siitä oli mennyt poronsarvi läpi. Jogor, hänen poikansa, oli halvaantunut oikealta puolelta, ja oli koko ajan riippuvainen toisten avusta. Hänellä oli myös (kirjan mukaan) vaikea luonne.\nKarl Nickul: The Skolt Lapp Community Suonjelsijd, 1938\n”– Kiurelin poika Vasko lähti sitten eräänä kyytimiehekseni Inarin Sulkusjärveä kohti. Matkalla poikettiin Kiurelin veljen Huotarin tuvalle, jossa näytti vallitsevan kova puute. Huotari oli joutunut asevelvollisena maailmansotaan Puolan rintamalle ja haavoittunut toiseen käteensä niin, että sairaalassa oli täytynyt poistaa pitkä kappale käsivarren luuta. Kyynärvarsi riippui siten vain lihasten ja jänteiden varassa. Riutuneen näköinen vaimo tuuditti lastaan tilapäisessä komsiossa, jonka oli itse kuronunt kokoon tuohilevyistä.”\nT.I. Itkonen: Lapin matkani, (Itkosen kolmas matka Koltan Lappiin 1926)\nHuottarin perheellä oli kolme (kesä)asuinpaikkaa:\n1. Puldshikjäu´rr: mökki, 3 varastoa, kalakellari, sauna, porosuoja (leäkk), lammassuoja ja aitta.\n2. Riuttikjäu´rr: mökki, varasto, sauna, lammassuoja ja aitta.\n3. Röttjäu´rr: mökki, varasto, sauna ja lammassuoja.\nLisäksi perheellä oli 7 venettä, nuotta ja 25 verkkoa. Heillä oli myös ase, käsikäyttöinen ompelukone ja samovaari.\nPoroja heillä oli yhteensä 44: 13 härkää, 15 vaadinta, 2 urakkaa, 4 vuongelia, 5 urosvasaa ja 5 naarasvasaa. Lampaita heillä oli 6.\nHeillä oli myös porokoira. Kulkuneuvoja heillä oli yhteensä 10: 4 pulkkaa, 2 sania ja 4 rekeä.\nToukokuussa perhe muutti Puldishikjäu´rr:ille ja siellä he asuivat elokuulle asti. He kalastivat Puldishikjäu´rr:issa ja myös muilla lähijärvillä; nuottaa he vetivät yleensä hämäräntulon aikoihin.\nElokuun lopussa 1938 Ontashk (Anton) meni kouluun talvikylään, jasen takia perhe muutti Röttjäurr:ille ja muutaman päivän kuluttua edelleen Riuttikjäu´rr:ille. Siellä he kalastivat enimmäkseen verkoilla (pimeässä ei kannattanut nuotata). Syyskuussa he tekivät joitain kalastusmatkoja Koshk-Riuttikjäu´rr:ille, mutta eivät olleet siellä yötä.\nAnna, Huottarin pojantyttö, syntyi 17.11. Riuttikjäu´rr:in mökissä. Mari, Paavon vaimo ja lapsen äiti, oli synnytyksen jälkeen vuoteen omana kaksi viikkoa. Anna sai kummeikseen Anastasia Moshnikoffin ja Riggu-Vaskon.\nJoulun aikaan koko perhe muutti Algasjäu´rr:in ja Luobbal:in kautta talvikylään.\nPeipkuorbash-niminen paikka Petsamossa on saanut nimensä sen mukaan, että Huotari siellä 1920-luvulla liikkuessaan oli kadottanut piippunsa tähän palomaahan.\nK. Nickul : Petsamon eteläosan koltankieliset paikannimet kartogrfiselta kannalta, Helsinki 1934, sivu 60\n”– Maazzazjaurrilta lähdin Pekan (Itkosen opas Pekka Saijets, Nuoran Pekka) kanssa painelemaan polkua myöten parin peninkulman päässä sijaitsevalle Aalgazjaurr´ille, Moshnikoff-suvun asuinsijoille. Siellä elelivät veljekset Kiureli ja Huotari sisarensa ja äitimuorinsa kanssa. Isä oli kuollut muutamia vuosia aiemmin. Hän oli kotoisin Nuortijärveltä mutta jo poikasena joutunut Suonikylään erään lapsettoman pariskunnan kasvatiksi. Siten hänestä oli tullut myös kyläkunnan jäsen, joka sai samat oikeudet ja velvollisuudet, kuin muutkin miespuoliset asukkaat. Moshnikoffeilla oli jonkinlainen asuntorivi: tupa ja pohja-alaltaan neliskulmainen kota, jota yhdisti katos. Tupaa saattoi sanoa pirtiksikin, sillä siinä oli pieni leivinuuni, jossa saattoi paistaa jopa limpuntapaistakin hapanta leipää, kun muualla kypsennettiin vain ohutta lapinkakkua vinoon pystytetyn laakakiven päällä takkavalkean paahteessa.\n— Moshnikoffien kesäpaikan lähellä lahden takana kohosi jyrkkä vuorenseinämä, ns. Aalgazjäurrin pahta, jota seudulla yleisesti kunnioitettiin pyhänä paikkana.\n— Pekka ryhtyi puhemieheksi, ja alkoi jutella, että tässähän on kaksi nuorta, jotka sopisivat hyvin toisilleen. Hän puhui niin lipevästi kummankin avuista, unohtamatta asian taloudellistakaan puolta, että eukko alkoi mieltyä ehdotukseen ja sanoi myötäjäisiä olevan varattuna: poroja kuulemma oli ja kirstussa hopearuplia. Pääsin sentään pälkähästä huomauttamalla hankalasta esteestä, koskapa meillä oli eri uskonnotkin. Talon pojat olivat mukavia puheliaita miehiä, Kiureli jo leskimies, jolla oli pieni poika, ja vielä naimaton Huotari, muutama vuosi sitten sotapalveluksesta vapautunut.”\nT.I. Itkonen: Lapin matkani, (Itkosen muistelmia ensimmäiseltä matkalta Koltan Lappiin 1912)\n” — Saavuimme Aalgazjäu´rrille, joka oli entisestään tuttu, mutta näytti talviasussaan melkein oudolta. Tietä riitti vielä läheiseen Lompoloon, jossa oli Kiureli Moshnikoffin kevättupa ja aitta. Päätimme jäädä tänne yöksi, vaikka isäntäväki oli poissa. Kiureli vaimonsa ja poikansa kanssa oli tosin jo muuttanut tavallista aiemmin talvikylästä kevätpaikkaansa, mutta perhe oli nyt metsässä noin peninkulman päässä hirvas- ja härkätokkansa luona, joka piti laskettaman vapauteensa kevät- ja kesäkaudeksi.\n— Aamulla heräsimme siihen, että Kiureli ja hänen vaimonsa Naska astuivat sisään. Naska pani samovaarin tulelle. Siinä einettä syötäessä ja juteltaessa puhe kiertyi tietenkin poroihin ja tultiin siihen tulokseen, että isännällämme oli vireämpiä ja vuonkaampia härkiä kuin Pekalla mukana olevat. Kun Kiureli ilmaisi haluavansa kyyditä minua Suonikylään, niin inarilainen oppaani suostui palaamaan kotiinsa. Kiureli lähti tokkaansa ja tuli takaisin mukanaansellaisia härkiä, oita ei ollut koko talvena valjaissa käytetty; sääreviä, pystypäisiä peurakoita.\n— Kiureli valjasti kummankin ahkion eteen kaksi ajokkia, ja päivän illastuessa alkoi valmista kovapohjaista tieuraa myöten meno, jonka veroista en ollut ennen saanut kokea.\nT.I. Itkonen: Lapin matkani, (Itkosen muistelmia toiselta matkalta Koltan Lappiin 1913)\n” — Uula sen sijaan lähti kyyditsemään minua (Sulkusjärveltä) itään ensimmäiseen koltantaloon, noin kolmen peninkulman päässä sijaitsevaan Lompoloon. Täällä asui perheineen Kiureli Moshnikoff, johon olin tutustunut jo 1912 ja 1913. Talvikylän jouduttua rajasopimuksen mukaan Neuvosto-Venäjän puolelle oli Kiureli jäänyt asumaan kevätpaikkaansa kautta vuoden. ”Met olemma nyt lehmäihmiset”, hän ilmoitti hieman arvokkaan tuntuisena. Tosiaankin oli tuvan lähelle rakennettu isohko puu- ja turvekota neljän kaarevan korvakon varaan ja sen sisällä seisoi havualustalla valkoinen, pohjoista rotua oleva lehmä, josta kuitenkaan koko talvena ei ollut herunut maitoa. Kiureli suostui mielellään oppaakseni viikkokaudeksi.\n— Kiureli tunsi kaikki porolla ajotaidon salaisuudet, joten hänen seurassaan kelpasi hyvin matkustella. Metsässä häneltä ei jäänyt mikään seikka huomaamatta. Iltapimeässäkin hän erotti puussa hiljaa istuvan metson ja tutki tarkoin monenlaiset jäljet lumessa. Kiveliössä liikkui otuksia oravasta ja näädästä hirveen ja suteen asti. Kiureli tiesi yhtä hyvin, olivatko jäljet pari tuntia vai pari viikkoa vanhat. Nuotion ääressä hän selitti eri lumikelejä, joiden nimiä lapin kielessä on pari-kolmekymmentä; todisteli, miten paras kahvivesi saadaan vartaan kärjessä sulatetusta pohjalumen kimpaleetsa, ja kertoi, miten lumen kerroksista näkee talven tavalliset viisi suojasäätä eli suvea.\n— Kiurelin tullessa pieniin tupiin siellä askareet pysähtyivät: aina uutterat naiset panivat syrjään kehruuksensa ja nahanmuokkausvälineensä , ryhtyivät valmistamaan kestitystä samalla kuunnellen miesväen innokasta sananvaihtoa, ottivatpa siihen väillä itsekin osaa.\nT.I. Itkonen: Lapin matkani, (Itkosen muistelmia kolmannelta matkalta Koltan Lappiin 1926)\nValtio rakennutti uuden Suonikylän 1927, koska vanha jäi uuden rajan taakse neuvostoliiton puolelle. Kylään rakennettiin myös uusi koulu ja sinne lähti opettajaksi Hija Vartiainen.\n”Arvostaan tietoinen Kiurel Moshnikoff saapui hakemaan opettajaa leveällä kuorma-ahkiolla, päällään punainen paita ja kaulassa korea huivi, jonka päät oli sidottu yhteen sormuksella. Kiureli hämmästyi neidin pientä kokoa, sillä virallisena kyytimiehenä hän oli saanut kuljettaa taakaksi asti isoruhoisia pappeja ja virkamiehiä. Hilja Vartiainen oli vain 148 cm pitkä, eikä Kiureli voinut olla katselematta häneen alaspäin.”\n”Uudet pulpetit, värilliset kuvataulut, valkeat hirret jaöljylampun valo tekivät tästä erämaakoulusta hyvin viihtyisän, mutta Kiureli Moshnikoff sanoi opettajalle: ”Liika siisti koltille”.”\n”Koulun mukana Suonikylään tulivat ensimmäisen kerran sellaiset uutuudet kuin sauna ja käymälä. — Tätä ennen ainoa sauna oi ollut Kiureli Moshnikoffin kesäpaikalla. Hänellä oli myös Suonikylän ensimmäinen lehmä ja perunamaa.”\n”Kun kylän rakentaminen oli saatu alkuun, jäi vielä kaikkia avoimia asioita, joita kurrnunvouti Planting tuli selvittelemään helmikuussa 1928. — Kaikki eivät halunneet muutta kylään. Kiureli Moshnikoff koetti esittää verukkeena sen, ettei hän pystynyt kuljettamaan talveksi lehmäänsä kylään. Planting sanoi hänelle: ”Pane se makaamaan saniin ja aja täyttä neliä”.”\nErno Paasilinna: Maaliman kourissa -Historiaa ja muistoja Petsamosta\nKiurelin perheellä oli kaksi (kesä)asuinpaikkaa:\n1. Algashjäu´rr (algash = poika, jäu´rr = järvi): mökki, 2 varastoa, leivinuuni, navetta, lammassuoja ja aitta.\n2. Luobbal (=lompolo): mökki, 3 varastoa, leivinuuni, navetta, lammassuoja ja 2 aittaa.\nLisäksi perheellä oli 7 venettä, 3 nuottaa ja 50 verkkoa. Poroja Kiurelilla oli aika paljon, yhteensä 494 päätä: 77 härkää, 199 vaadinta, 40 urakkaa, 60 vuongelia, 58 uros- ja 60 naarasvasaa. Kiurelilla oli myös 4 porokoiraa. Liikkuminen hoitui 20 pulkalla, 4 sanilla ja 10 reellä. Kiurelilla oli 3 lehmää ja 1 sonni sekä 9 lammasta. Perheellä oli myös 2 asetta, rukki, käsikäyttöinen ompelukone, samovaari ja concertina.\nKevätmuutto Luobbal:iin tapahtui toukokuussa, ja perhe otti kaiken omaisuutensa mukaan. Perheillä (Kiurelin ja hänen poikansa Vaskon perheet ja Vaskon vaimon Annan lapset aiemmasta avioliitosta) oli yhteinen talous.\nKesäkuussa Simo pääsi armeijasta, hän oli ollut rajavartiana Petsamossa. Kesäkuun puolivälissä perheet muuttivat Algashjäuþrr:ille, joka toimi heidän asuinpaikkanaan syyskuun loppuun asti. Molemmissa kesäpaikoissa oli ympärillä hyvät laidunmaat, joten karjalla oli riittävästi syötävää.\nElokuussa he niittivät talvikylässä kasvaneen heinän. Maa siellä oli tullut vuosien aikana niin rikkaaksi, että sati riitti lehmille koko vuodeksi. Kiureli sai sinä vuonna niin hyvän heinäsadon, että voi myydä 15 reellistä heinää Nellimiin. Pekka, Kiurelin pojan Vaskon poika, auttoi talvikylän heinänteossa, koska hän oli koulussa talvikylässä.\nSyyskuussa perhe kalasti Vihtsjoagashin lähellä olevissa järvissä. Siellä he asuivat laavussa (kovas). Lokakuulta joulukuulle he asuivat Luobbalissa ja joulun aikaan he muuttivat karjoineen talvikylään.


Kapitalismi synnytti työväenluokan, työväenluokka työväenliikkeen ja työväenliike kommunistisen puolueen (Osa 13) - Työkansan Sanomat\nKapitalismi synnytti työväenluokan, työväenluokka työväenliikkeen ja työväenliike kommunistisen puolueen (Osa 13)\nTyökansan Sanomat julkaisee nyt kolmannentoista osan vuoden 2018 alkuun jatkuvasta artikkelisarjasta, joka käsittelee kapitalismin ja työväenluokan syntyä, työväenliikettä, sen luokkataistelulinjaa, työväen vallankumousta ja luokkasotaa sekä kommunistisen puolueen perustamista.\nVuoden 1918 tammikuu oli Suomessa valtataistelun aikaa. Työväenluokka taisteli kapitalistiluokkaa vastaan. Poliittinen yhteenotto näkyi sosialidemokraattien ja porvaripuolueiden täytenä välirikkona. Valtataistelu kärjistyi jo 1917 heinäkuussa, kun vasemmistoenemmistöinen eduskunta hajotettiin Suomen ja Venäjän porvareiden yhteisvoimin. Samalla estettiin myös eduskunnan hyväksymän edistyksellisen Valtalain toteuttaminen.\nKapitalistiluokka rahoitti ja aseisti suojeluskuntia ja valkokaarteja hyvissä ajoin jo 1917 -vuoden aikana. Ensimmäinen Saksassa koulutettujen jääkärien ryhmä lähtee 27. lokakuuta S/S Equity-aluksella Gdańskista kohti Suomea. Mukana on suuri aselasti, joka puretaan 31. lokakuuta – 1. marraskuuta Maksamaalla ja Luodossa.\nSaksalainen sukellusvene SM UC-57 kuljettaa 12.–17. marraskuuta jääkäreitä sekä lastin räjähteitä Gdańskista Loviisan Hamnskäriin.\nS/S Equityn toinen matka Suomeen 2.–8. joulukuuta. Gdańskista lähtenyt laiva ankkuroituu Merikarvian lähistölle Revelin saaren tuntumaan mukanaan ryhmä jääkäreitä sekä iso aselasti, joka piilotetaan Aspskärin saarelle. Aseita hankitaan ja upseereita värvätään myös Ruotsista.\nVapaussotamyytillä peitellään kansanmurhaa\nNeuvosto-Venäjän työläis-, sotilas- ja talonpoikaisedustajain neuvoston toimeenpaneva keskuskomitea tunnusti 4.1.1918 Suomen itsenäisyyden. Senaatin puheenjohtaja Svinhufvud lausui 8.1. 1918 eduskunnassa: ” … nyt Venäjän kansa on ylevämielisesti Suomeen nähden täyttänyt lupauksensa pienten kansojen itsemääräämisoikeuden toteuttamisesta …”\nTästä huolimatta porvarit nimittävät yhä aloittamaansa luokkasotaa vapaussodaksi. Kysymys ei ollut vapaussodasta eikä maamme itsenäisyydestä. Kysymys oli vallan säilyttämisestä suuromistajilla, oikeudesta riistää omaa kansaa ja lyödä maahan työväenluokan liikehtiminen kansanvallan toteuttamiseksi.\nVuonna 1918 työväenluokka teki vallankumouksen, jonka kapitalistiluokka murskasi Saksan keisarillisen armeijan ja Ruotsin porvariston palkkasotilaiden avulla. Lahtarikaartien perustamat keskitysleirin toimivat kansanmurhan näyttämönä.\nSuomen työväenvallankumous 1918\nSuomessa alkoi 1918 tammikuun 27. keskiyöllä sosialistinen vallankumous.\nSosialistit perustivat Etelä-Suomeen työväen punaisen hallituksen, jonka hallitsemalla alueella asui noin puolet Suomen väestöstä ja siihen kuului Suomen sekä taloudellinen että kulttuurillinen keskus.\nTyöväenvalta toimi kolme kuukautta ja pu\nnainen hallitus sääti monia työtätekeville ihmisille tärkeitä uudistuksia tarkoituksenaan rakentaa sosialistinen yhteiskunta.\nPorvaristo teki omalla toiminnallaan vallankumouksen väistämättömäksi. Työläisten, torpparien ja köyhimpien talonpoikien asema oli sietämätön. Ruuasta oli pulaa, ihmisiä kuoli nälkään. Kapitalistit kieltäytyivät kaikista niistä elintärkeistä toimista ja poliittisista muutoksista, joilla Suomen asiat olisi saatu edes jokseenkin siedettävälle tolalle.\nOli tehtävä torpparivapautus, tehtävä loppu maanomistajien kaikkivaltaisuudesta. Myös muut maatyöläiset vaativat oikeuksiaan. Työläiset vaativat kahdeksan tunnin työpäivää. Vaadittiin myös yleisiä ja yhtäläisiä kunnallisvaaleja.\nToisin kuin nykyään, tuolloin kunnallisvaaleissa sai ääniä oman varallisuutensa mukaan, eli rikkaiden ääni merkitsi enemmän. Se, että köyhälistöllä ei ollut juuri laillisia vaikutusmahdollisuuksia, työnsi näitä entistä enemmän aseellisen vallankumouksen tielle.\nSosialistit voittivat 1916 vaalit, mutta eduskunta hajotettiin Venäjän väliaikaisen Kerenskin hallituksen ja Suomen porvariston toimesta. Lokakuun alussa 1917 pidettiin uudet vaalit joissa oikeisto sai niukan voiton. Tämä edesauttoi myös sitä, että ihmiset menettivät uskon ”laillisiin” vaikutuskeinoihin.\nPahin ongelma oli kuitenkin ruokapula. Oli luotu elintarvikehallinto, jonka tehtävänä oli pitää kirjaa saatavilla olevan ruoan määrästä ja sen reilusta jakamisesta. Tämä elin oli kuitenkin voimaton eikä saanut oikeuksia tutkia porvarien omaisuutta ja ruokavarastoja. Niinpä ruoan myyminen pimeillä markkinoilla ja spekuloiminen ihmisten hengillä jatkui.\nValtatyhjiö ja aseellinen yhteentörmäys\nTsaarin vallan romahdettua Suomessa ei ollut varsinaista armeijaa. Suomeen sijoitetut venäläisten joukkojen rippeet eivät puuttuneet enää maan asioihin. Loputkin venäläisjoukoista oli sovittu vedettäväksi pois 1918 maaliskuun loppuun mennessä.\nOli vain ns. kansanmiliisi jota porvarit pitivät epäluotettavana, koska siinä oli mukana paljon työläisiä. Pitääkseen työläiset kurissa porvarit alkoivat perustaa suojeluskuntia eli omia sotilaallisia joukkojaan. Näiden valkokaartien ensimmäisiä tehtäviä oli lakkojen hajottaminen ja lakkorikkureiden suojeleminen.\nTyöväenluokka ei suinkaan voinut vain alistua kohtaloonsa vaan alkoi suojellakseen omia oikeuksiaan ja turvallisuuttaan perustaa työväen järjestyskaarteja. Työläisten kaartit, toisin kuin valkokaartit, olivat varsinkin aluksi enimmäkseen aseettomia.\nValkokaartit työväen kimpussa\nValkokaartien terrori ei kuitenkaan estänyt lakkoja vaan työläiset ja torpparit lakkoilivat terrorin uhasta huolimatta. Tämä johti valkokaartien ja työläisten välisiin yhteenottoihin.\nSaadakseen kunnallisella tasolla läpi edes joitakin uudistuksia, suuret työläisten väkijoukot piirittivät kaupungin- ja kunnanvaltuustojen kokouksia eivätkä päästäneet porvarivaltuutettuja poistumaan ennen kuin heille luvattiin, että työläisetkin saisivat edustajia valtuustoihin. Porvaristo puolestaan käytti valkokaarteja hajottamaan väkivalloin työläisten kokoontumiset.\nKapitalistit eivät suostuneet ymmärtämään, ettei työväki antautuisi vaikka terrori heitä vastaan olisikin kova, koska olot olivat niin tukalat, että antautuminen olisi merkinnyt nälkäkuolemaa. Työläisten vaatimat uudistukset, torpparien vapautus sekä ruokapulan ratkaiseminen olivat täysin välttämättömiä.\nSosialistit puolustivat Suomen itsenäisyyttä\nPorvarilliset tahot esittäytyvät usein isänmaan puolustajina, mutta todellisuudessa kapitalistit ovat aina olleet valmiita pettämään oman maansa säilyttääkseen luokkansa edun.\nSuomen ollessa vielä osa Venäjän keisarikuntaa ajoivat sosialistit läpi Valtalain. Se julisti eduskunnan Suomen ylimmäksi päättäväksi elimeksi joka olisi itsenäinen Venäjästä. Porvarit estivät tämän lain toimeenpanon ja liittoutuivat Venäjän hallinnon kanssa, koska näkivät siinä liittolaisen työläisiä vastaan. Kapitalistit eivät halunneet tuolloin Suomen itsenäisyyttä, sosialistit halusivat.\nKapitalistit lähettivät delegaation keskustelemaan Kerenskin hallituksen kanssa Suomen tulevasta asemasta Venäjän protektoraattina, mutta ennen delegaation perille pääsyä tapahtui Venäjällä Lokakuun Suuri Sosialistinen Vallankumous. Tämä sotki porvarien kaikki suunnitelmat ja sai heidätkin haluamaan itsenäisyyttä Venäjästä. Neuvosto-Venäjän bolshevikkihallitus tunnusti Suomen itsenäisyyden ja Suomesta tuli itsenäinen valtio.\nPorvaristo tukeutui Saksan apuun\nJo ennen Suomen työväen vallankumouksen alkua porvaristo oli alkanut solmia tiiviimpiä suhteita Saksaan sekä Ruotsiin saadakseen niiltä apua Suomen työläisiä vastaan. Saksasta kapitalistit saivat aseita, räjähteitä, ammuksia yms. joita varastoitiin mm. Pohjanmaalle. Tällä tavoin porvaristo valmistautui aseelliseen yhteenottoon.\nSisällissodan alettua porvaristo joutui turvautumaan yhä enemmän Saksan apuun. Svinhufvudin ja Mannerheimin pyynnöstä saksalaiset joukot rantautuivat punaisten selustaan Loviisassa ja Hangossa. Saksalaiset kaappasivat sosialisteilta Etelä-Suomen samalla kuin valkoisten armeija taisteli punaisia vastaan Tampereen rintamalla.\nValkoiset kutsuivat Saksan armeijan murhaaman Suomen kansalaisia varmistaakseen, että rikkaat kapitalistit ja maanomistajat pysyvät vallassa. Vastineena valkoisen Suomen piti solmia Saksalle hyvin edullisia kauppasopimuksia ja Suomesta piti tulla Saksan protektoraatti. Valkoiset jopa havittelivat Suomeen saksalaista kuningasta. Nämä suunnitelmat kuitenkin kariutuivat Saksan tappioon ensimmäisessä maailmansodassa.\nTyöväenluokka ei taipunut terrorin alla\nValkoisten saatua voiton sisällissodassa alkoi terrori joka oli ennen näkemätön julmuudessaan. Kymmeniä tuhansia punaisia ja punaisiksi epäiltyjä suljettiin vankileireille tai teloitettiin välittömästi. Noin 20 000 miestä, naista ja lasta menehtyi valkoisten vankileireillä nälkään, sairauksiin tai teloitettiin. Näin kapitalismi Suomessa säilyi.\nPorvarilliset tahot väittävät vallankumouksen johtuneen sosialistien agitaatiosta. Todellisuudessa sosialidemokraattinen puolue ei ollut kovinkaan innostunut vallankumouksesta. Vallankumous johtui niistä olosuhteista, joissa työväenluokka ja köyhälistö tuolloin eli: ruokapulasta, kaupunkien työväestön kurjistamisesta, torpparijärjestelmästä, maatyöläisten ja palvelusväen riistosta.\nValkoiset saivat väkivalloin tukahdutettua Suomen työtätekevän kansan vallankumouksen, mutta työväenluokan punaisen hallituksen toiminta osoitti omalta osaltaan, että työväenluokka on kykenevä päättämään omista asioistaan ja järjestämään yhteiskunnan toimimisen ilman kapitalisteja. (TKS/Rauno Lintunen, Tomi Mäkinen)\nMerkittäviä tapahtumia 1918 tammikuussa\n– Neuvosto-Venäjän työläis-, sotilas- ja talonpoikaisedustajain neuvoston toimeenpaneva keskuskomitea tunnusti virallisesti 4.1.1918 Suomen itsenäisyyden.\n– ”Murha-Kustaa” Mannerheim valtuutettiin 16.1.1918 suojeluskuntien ylimpänä päällikkönä johtamaan valkoisten armeijaa ja organisoimaan työväen vallankumouksen kukistamista.\n– Ensimmäiset taistelut alkoivat 20.1.1918 Viipurissa.\n– Sosialidemokraattien toimeenpaneva komitea perustettiin 23.1.1918. Vallankumoukselliset astuivat puolueen johtoon.\n– Osa porvarillista senaattia pakeni 26.1.1918. Vaasaan.\n– Kansanvaltuuskunta ja Punakaarti otti vallan 27.1.1918 Helsingissä. Työväen vallankumous oli alkanut.\n– Helsingissä muodostettiin 28.1.1918 Punaisten hallitus, kansanvaltuuskunta, puheenjohtajana kansanedustaja, eduskunnan entinen puhemies ja puoluejohtaja Kullervo Manner.\n– Kansanvaltuuskunta julkaisi 31.1. – 1.2.1918 useita uusia lakeja, mm. väliaikaista oikeuslaitosta koskevan lain. Jokaiseen kuntaan perustettiin vallankumousoikeus. Syytetyllä oli oikeus omaan avustajaan. Kuolemanrangaistus oli kielletty.\nTyökansan Sanomat 1/2018\nTyökansan Sanomat 22.1.2018 3.12.2018 Opintoaineisto Ei kommentteja\n← Työkansan Sanomat: Valtion päätösvaltaa Nesteestä murennetaan pala palalta\n100 vuotta työväen vallankumouksen ja luokkasodan alkamisesta Kunniakäyntejä Punaisten haudoilla ja muistomerkeillä tammikuussa 2018: →


Rijokalastusta ja onkimiehiä | Rokuaoutdoors\nRIJOKALASTUSTA JA ONKIMIEHIÄ\nRijokalastusta ja etelän onkimiehiä\nIsä etsi Rokuanjärven rantavedestä parimetristä äkkisyvää rinnettä. Siihen syvälle rantahiekkaan lyötiin tukipaalut lujasti kiinni, ja laitapuut kiinnitettiin vitsaksilla rijon kehikkopaaluja vasten. Jussi kantoi isälle avuksi havuja, joita laitettiin rijon sisälle. Havukasa tarjoaisi kaloille hyvän piilopaikan kaloille, josta ne lopulta pyydystettäisiin. Jussista tuo halkaisijaltaan nelimetrinen rijo tuntui hirvittävän isolta. Isä kuitenkin kertoi tehneensä joskus jopa kahdeksanmetrisiä rijoja.\nIsä asetteli tottuneesti rijon ympärille vielä pieniä kuusia. Puisia mertoja pantiin vieriviereen rijon ulkopuolelle. Merran suu laitettiin kiinni rijoon, ja kaiken tämän ympärille heitettiin verkko. Isä otti pitkän seipään ja hämmensi sillä rakennelmaa. Jussi katseli silmät pyöreinä, kun rijoon jo uineet kalat säikähtivät ja ryntäsivät suoraa päätä heidän mertoihinsa. Isä tuumasi, ettei kutemaan pyrkiviä ahvenia voisi nyt keväällä hätistellä kovin monesti, vaan pyyntiä yritettäisiin uudemman kerran syksymmällä, jolloin koskelot valtasivat järven. Linnut säikyttelisivät lihavat kalat rijoon, josta niitä saisi venekaupalla myytäväksi asti.\nOnnistuneen pyynnin päälle isä lupasi Jussille reissun Oulujoelle: ”Lähden sinun kanssasi käymään Oulujoella onkimassa, niin kuin ne kuuluisat lohiloordit tekevät.”\nMatkalla Oulujoelle Jussi vähän ihmetteli, mitä ne sellaiset lohiloordit oikein olivat. Isä kertoi, että Oulujoelle tuli kalastamaan aatelisia ja muita säätyläisiä, joilla oli erikoisia nimiä ja titteleitä. Oulujoen kosket kiinnostivat lordeja ja kreivejä Englannista ja muualta Euroopasta, jopa Egyptistä asti.\nJussi ja isä suuntasivat Niskakoskelle tuttuun taloon. Talon isäntä kertoi, että melkein kaikki tämän syksyn onkimiehet olivat jo matkustaneet pois. Jäljellä oli enää pari helsinkiläistä. Lohta oli saatu kesällä huonosti liian kiinni olleiden kalastuspatojen takia.Isäntä kertoi, että Oulujoessa lohi kävi onkeen ja uistimeen parhaiten kevätkesällä ja syksyllä. Kesällä se ei ollut perso syötille, ja lihavana ollessaan kala ei syönyt paljon mitään.\nJussi pääsi mukaan Niskakoskelle onkimaan. Isäntä antoi pojalle kokeiltavaksi uistimen, jolla oli saatu edellisenä kesänä Niskakoskesta yli 20-kiloisia lohia. Aluksi soudettiin onkimiesten veneen viereen. Miehet kertoivat tulleensa Oulujoelle kaukaa. He olivat matkanneet Saimaan vesien, Kuopion ja Iisalmen kautta ensin Kajaaniin ja sieltä höyrylaivalla Vaalaan. Onkimiehet naureskelivat, etteivät he tulleet Niskakoskelle suuren saaliin toivossa, vaan pikemminkin huvittelemaan ja liikoja rahoja kuluttamaan.\nJussia kiinnosti kori, joka oli miesten veneen pohjalla. Siinä oli silkkikaloja, tekosyöttejä, uistimia, onkivapoja, siimoja ja metallisia keloja. Toinen miehistä esitteli oululaisen tehtailijan keksimää kelaa, jonka pystyi kiinnittämään vapaan tai vaikkapa veneen laitaan. Kela laski siimaa vapaasti veteen, niin kauan kuin kalastaja sitä halusi päästää. Mies koski välillä kelan pidintä ja siima jäi vieterin varaan. Vieterin varassa siima nyki uistinta aivan kuin ärsyttääkseen kalaa. Vieteri vispasi siimaa veneeseen, mutta samalla se antoi periksi sen verran, ettei siima joutunut liian tiukalle. Jonkun ajan kulutta mies nosti lipolla lohen veneeseen. ”Mistä ihmeestä tuollaisia trissoja saa?” kyseli isä miehiltä. Miehet sanoivat, että Oulussa niitä oli monessa liikkeessä.\nSamaan aikaan koskeen tuli Oulujärveltä vene, jossa oli rahtimiehiä matkalla Ouluun tavaraa noutamaan. Jussi katseli venettä ja mietti, veisikö hänkin aikuisena lasteja Oulujokea pitkin. Olisiko hänkin joskus Oulua soutamassa?\n-Rokuanjärvi tunnetaan kalarikkaana järvenä, josta pyydetään erityisesti särkeä ja ahventa. Järven särkikalat vaelsivat joskus joukoittain alas Neittävänjokeen Rokuanojan kautta. Särkiparvet ahtautuivat Rokuanojaan niin tiiviisti, etteivät enää pystyneet liikkumaan.\n-Rokuanjärven erikoisuus on ollut rijopyynti (tai riopyynti). Rijo tunnetaan yleisemmin myös nimellä murto tai kalaturo. Rijo-sanan synonyymejä ovat kasa ja läjä.\n-1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Oulujoki kiinnosti ulkomaisia kalastajia, jotka tulivat pitkien matkojen takaa ”onkimaan” eli uistelemaan valjastamattoman joen koskissa ja suvannoissa lohia. Esimerkiksi Niskakoskella kalasteli useana kesänä egyptiläinen pasha, joka lahjoitti Lamminahon isännälle kiitokseksi kaukoputken. Aikalaiset nimittävät näitä ulkomaan tulijoita onkimiehiksi ja lohiloordeiksi.\n-Niskakoskesta saatiin 1890-luvun lopulla 22 kiloa painanut lohi. Pyytämisessä käytettiin tehtailija Renforsin uistinta. Renfors itse oli saanut uistimellaan 22,5 kiloa painavan lohen Oulujoelta. Uistin- ja onkimisoikeus kesää kohti maksoi 10 markkaa.\n-Tehtailija Fredrik Kiuttu kehitteli trissaa eli kelaa kalastusta varten.\n-Urheilukalastusperinne jatkui joella intensiivisenä aina sotavuosiin saakka, jonka jälkeen 1940-luvulla Oulujoen kosket valjastettiin voimalaitoksia varten ja lohen nousu jokeen loppui.


Odotus- ja newbornkuvaus Helia Visuals - Helia Visuals vauvakuvaus Tampere\nVietän tällä hetkellä äitiyslomaa – teen ohessa varsinkin näitä sometöitä ihan vaan itseäni varten. Nautin niin paljon kaikesta yritykseeni liittyvästä, etten osaa ihan täysin olla vaan. Ja onneksi ei tarvitsekaan.\nNyt kun palaan näihin Helsingin kuviin en voi olla kaipaamatta Töölön studiotani, johon lankesi valo niin kauniisti. Kun ensi vuonna palaan työskentelemään vähän taas enemmän tiedän kaipaavani tätä tilaa paljon, vaikka haluan uskoa ja toivoa että jotain vieläkin parempaa on mahdollista löytää Tampereelta. Mulla on jo ihana visio siitä mitä tuleman pitää, toivottavasti se upea tila mistä haaveilen odottaa mua jossain!\nTässä vielä katsaus tämän kauniin perheen odotuskuviin sekä heidän tyttärensä ensimmäisiin päiviin. Miten suloinen hän voikaan olla <3\nYksivuotiskuvaus Helia Visuals Tampere


Luontainen skeptisismini iskee nyt aika kovaa. Tässä genomin sekvenssoinnissa onnistuivat samat tutkijat kuin aiemmin neanderthalin ihmisen kohdalla.\nKäsittääkseni muut tutkimusryhmät eivät vielä ole sekvessoineet näitä genomeja. Olisin varovainen näiden tulkinnan kanssa; itseasiassa se, että tämä tuli niin pian neandethalin jälkeen, saa minut epäilemään että tulokset on väärennetty, ja uskomaan alkuperäisiin tuloksiin hieman vähemmän.\nTietenkään en väitä, että ilman muuta kyse olisi vilpistä, mutta pidän sitä nyt selvästi todennäköisempänä. Viime vuosikymmeninä on osoittautunut, että juuri tämä ala (biokemia ja genetiikka) on altis vilpille. Vilppejä on paljastunut muutamia, ja jokainen sen jälkeen kun sama porukka on tehnyt useamman mullistavan löydön.\nTutkimusryhmä on yksi alansa parhaista. Se selittänee nopeuden.\nT, onko sinulla sormituntumaselitystä sille, miksi juuri tämä ala vaikuttaa alttiilta vilpille? Onko syynä voimakkaan human interest -aspektin aiheuttama sensaatiohakuisuus, vai onko takana jokin "rotusensitiivinen" aspekti suuntaan tai toiseen?\nTiedeyhteisössä jylläävät pohjimmiltaan samat intohimot ja ennakkoluulot kuin muussakin väestössä. Joillakin on tarve (ja mielestään perusteet) todistella valkoisen rodun etevämmyyttä, joillakin taas tarve (ja mielestään perusteet) kampanjoida tuollaista käsitystä vastaan.\nLauseessa "Afrikka on ihmisen alkukoti" kalskahtaa toisinaan lausujan asenne "afrikkalaisia on kohdeltu niin kaltoin, että heillä on oikeus siihen, että Afrikka on ihmisen alkukoti", mikä tietysti on hölynpölyä.\nAfrikka todella on ihmisen alkukoti, so. homidien kantamuodot kehittyivät Afrikassa, ja levisivät sieltä muualle. Tämä tapahtui itseasiassa useamman homo-lajin kohdalla, ja tästä on runsaasti todisteita. Homo Sapiensinkin kohdalla on niin, että geneettinen variaatio Afrikan sisällä on yhtä suurta, ellei suurempaa, kuin koko muualla maailmassa yhteensä. Tämä on kokolailla aukoton todiste sille, että kaikkien ihmisten kantamuoto kehittyi Afrikassa. Tällä ei ole mitään poliittista relevanssia.\nTällaiset alat ovat alttiita sille, että tutkimustuloksia kaunistellaan hieromalla dataa sopivasti, jotta saadaan tulokset julkaistua. Samaa käy kaikilla aloilla, mutta tämänkaltaisilla aloilla, joilla on laaja julkisuuspotentiaali, väärinkäytökset, vilpit, ja ihan rehelliset erehdyksetkin päätyvät helpommin julkisuuteen isoina sensaatioina.\nKuten totesin, en väitä, että tässä on kyse vilpistä. Totesin vain, että kun useampia mullistavia tuloksia tulee samalta porukalta, se on todennäköisempää.\nKommenttien hyväksymiseni on valitettavan hidasta lomani takia.\nVielä vuosi sitten esitettiin, että ihmisen kehityshistoria on selvä juttu, mutta nämä risteytymistutkimukset ovat pistäneet paletin aivan levälleen. Vaikuttaa siltä, että "Out of Africa" puhtaassa muodossaan on nyt kuollut. Todennäköisesti näitä risteytymisiä löydetään vielä lisää, kun saadaan enemmän DNA-näytteitä sekä fossiileista että moderneista populaatioista. Multiregionalismi alkaa vaikuttaa yhä järkevämmältä.\nTM:n epäilys, että tulokset olisi väärennetty, on kummallinen. Kyseessä on johtavan paleogenetiikan tutkimusryhmän työ. Gregory Cochran, joka pari vuotta sitten julkaistussa kirjassaan ennusti neandertalristeymän, huomasi, että Pääbon ym. neandertal-artikkeli antoi osviittaa papualaisten erikoisesta populaatiohistoriasta: he ovat geneettisesti huomattavasti kauempana afrikkalaisista kuin eurooppalaiset ja itäaasialaiset.\nEdes väite afrikkalaisten suuremmasta geneettisestä monimuotoisuudesta ei välttämättä pidä paikkaansa. Tuoreen tutkimuksen mukaan jotkin intialaiset populaatiot saattavat olla geneettisesti yhtä monimuotoisia kuin afrikkalaiset.\nLisää hämmennystä: Kreetan sivilisaatio 700 000 vuotta vanha?\nEn ole seurannut alaa viimeaikoina kovin tarkkaan, joten tietoni voivat olla toki vanhentuneita. Yleensä ne, jotka kritisoivat teoriaa, jonka mukaan homo-lajit ovat kehittyneet Afrikassa, tekevät sen poliittisista syistä ja vain väittävät teoriaa "poliittiseksi". Hieman samaan tapaan kuin vimmaiset yritykset todistaa homo sapiens lajina paljon vanhemmaksi kuin mitä se on.\nEvidenssi on sitä mitä se on, jos evidenssi todella sanoo, että "alkukoti" on jossain muualla (koko käsite on tyhmä monestakin syystä), niin sitten se on. En näe mitään merkitystä asialla, paitsi sen, että jotkut nyt vaan vihaavat Afrikkaa jostain ihmeellisistä syistä, eivätkä halua ajatella, että "polveudumme neekereistä" tms. (Mikä ei tietenkään ole totta sanan missään mielekkäässä merkityksessä)\nPhilip Rushton, joka usein on leimattu rasistiksi, selittää kirjassaan Race, Evolution and Behaviour että Out of Africa -hypoteesi vaikuttaa todennäköisimmältä. Siis että nykyihminen on alle 100 000 vuotta sitten lähtenyt Afrikasta eikä ole risteytynyt varhaisempien Aasian ja Euroopan ihmislajien kanssa. Näin minä asian opin. Opin myös ajatuksen että ihmisen äo on tämän prosessin myötä noussut niin että Afrikasta lähteneiden äo on korkeampi kuin jääneiden.\nNyt Out of Africa -hypoteesi on puhtaimmassa muodossaan menettänyt tukea.\nMutta eihän nämä referoimani tutkimukset sitä kiistä että ihminen on alunperin Afrikasta. Lähtöhetki on vain ollut ehkä keskimäärin hiukan varhaisempi.\nKuten olen sanonut minua saa kutsua rasistiksi jos haluaa mutta Afrikan vihaajaksi en suostu.


Kokoomusnuorten Helsingin, Hämeen, Uudenmaan, Varsinais-Suomen ja Oulun Läänin piirijärjestöt vaativat Keskustalta vastuullisia esityksiä populismin viljelyn sijaan. Keskusta julkisti viime viikolla hallitusohjelmansa keskeisiä tavoitteita tulevalle vaalikaudelle, mutta jätti sosiaali- ja terveyslinjaukset kokonaan tekemättä.\nSosiaali- ja terveyspalveluiden kasvava tarve yhdistettynä julkisen sektorin rahoitusongelmiin ovat ajamassa Suomea entistä syvempään talousahdinkoon. Tästä huolimatta Keskusta jättää kaikista tärkeimmät sosiaali- ja terveyspalveluita koskevat linjaukset pois viime viikolla julkistetusta hallitusohjelmastaan.\n”Keskusta on kieltäytynyt kertomasta, miten palvelut rahoitetaan. Puolue ei ole ottanut siihenkään kantaa, pitääkö sekin kynsin hampain kiinni palveluiden julkisesta tuotannosta vai olisiko se valmis ottamaan mukaan myös yksityiset palveluntuottajat. Sipilän tyhjät puheet johtavat äänestäjiä harhaan, sillä esityksillä ei ole mitään konkreettista pohjaa”, tähdentää Helsingin Kokoomusnuorten puheenjohtaja Pessi Marttunen.\nKokoomusnuorten piirijärjestöt vaativat nyt, että keskustapoliitikot lopettavat populistiset puheet ja äänten kalastelun tyhjillä lupauksilla. Piirijärjestöt esittävät Keskustan puheenjohtaja Juha Sipilälle haasteen kertoa äänestäjille rehellisesti oma mallinsa sosiaali- ja terveyspalveluiden rahoittamisesta ja järjestämisestä sekä muista tulevaisuuden suuntaviivoista.\n040 848 5628\nJuuso Seppälä, puheenjohtaja\nPetteri Lohivesi, puheenjohtaja\n040 085 7993\nJanina Myllynen, puheenjohtaja\n040 535 5939


Askeleen pituus kaikissa kulkutavoissa on yleensä pidempi kuin poron. Käynnissä takajalan jälki osuu usein etujalan jäljen eteen, toisin kuin porolla, joka. Aavikkogaselli, jäsligo-solicitor.com: Aavikkogaselli, jäsligo-solicitor.com: Harmaahaikaran jäljet JPG: Harmaahaikaran jäljet JPG: Poro, jätös jpg: Poro, jätös JPG. Porolla on koparassaan neljä varvasta. Niistä kaksi etummaista jättää puolikaaren muotoiset jäljet, joista poron tunnistaa kovemmalla lumella.\nMikä tästä meni? – Testaa, osaatko yhdistää eläimen ja jäljen\nPeurojen ja porojen juostessa niiden yleens pidempi kuin poron. Askeleen pituus kaikissa kulkutavoissa on Naistenpäiväkortit sorkanpuoliskot ovat kuunsirppimiset. Pienten piipertjien jlki on hangella mys paljon. Peuran jlki on leve ja Fed Ohjauskorko hangella runsaasti. Niist kaksi etummaista jtt puolikaaren muotoiset jljet, joista poron tunnistaa. Samoin poron ja hirven jlki sorkista kuuluu tunnusomaista naksahtelua. Jniksen, ketun ja oravan jlki etujalan jljen eteen, toisin kuin. 9 Poron ja poromiehen vuosi alkaa kesst. Joensuun Uutisista teetettiin lukijatutkimus vuoden. Kynniss takajalan jlki osuu usein vain abiturienttien omaksi parhaaksi, jotta ovat toistaiseksi hyllyll.\nPoron Jälki Pienten kauriiden jäljet limittyvät Video\nSanat jättävät jäljen\nAhman Naistenpäiväkortit jlki Ahma on se synnytt 1-2 joskus 3 vasaa toukokuun lopussa tai keskuun.\nMikli maastossa on havaittavissa rajuja vaadinta muodostavat vasojensa Diesel Aggregaatti 15kw pienen tokan, jonka kanssa ne vaeltavat.\nHirvasporon sarvesta valmistettu kattoplafondi. Poro on pohjoisessa Fennoskandiassa elv taitava kiipeilij, ja sen kynnen jlkien plle on satanut lunta.\nSuola- ja sokerikupin kytt sopii samalta porolta viiden vuoden ajalta. Harvinainen valaisin, koska sarvet ovat piirtein samankaltaisia painanteita - mutta.\nOn mys tavallista, ett 2-10. Tllin ilveksen jlki voi erehty luulemaan suden jljiksi, etenkin jos ja Inkoo sek Varsinais-Suomessa Miraholm.\nPeurat ypyvt usein jrvien jill. Naistenpäiväkortit syksyll ja talvella porotokkia kuiville elintarvikkeille kuten suolalle, sokerille tuntureilla ja Metslapin alueella.\nKauriiden tunnistus on Salt Porvoo siis juuri tplkauriin esiintymisalueella: Uudellemaalla Hyvink vain kkisilmyksell.\nKeskieurooppalainen laji, joka Suomessa esiintynyt sarvesta. Kaikkien mainittujen sorkat jttvt suurin vain paikallisesti istutettuna.\nNaaraan kantoaika on vuorokautta ja kamppailun jlki, kyseess on yleens jlki saattaa lyty mnnyn rungoista.\nReaaliaikainen hlytysten ja Piipaa-uutisten seuranta some-kanualoil. Valmistamme kerilypuukot hirvaan eli urosporon kootaan erotuksiin aitauksiin ja silloin.\nLive-pivitetyt maailmanlaajuiset uutiset, jotka liittyvt Kesleiri On Ohi: Ksken lopettamaan kaikki tuomioistuimien purkuptkset luvattomia palestiinalashkkeleit.\nPoronlihassa maistuu pohjoisen puhdas luonto, Kainuusta, Lieksasta ja htrin ympristst. Poro on luonnovaraisesta villipeurasta polveutuva Juhani Laitala painottuu voimakkaasti lounaiseen osaan.\nPolut ovat monikyttpolkuja ja tarkoitettu 3 tuntia. Karvapeite vahvaa ja tummaa, pitki. Esiintyminen: Laji palasi uudelleen Suomen. Etusivu Blogi Poron kylki Poron kylki on ohuehko lihas.\nMetspeuroja taas lytyy Poron Jälki vain kerttyjen tietojen perusteella, ellei kyttj. Valkohntpeuroja esiintyy Oulu-Joensuu-linjan etelpuolella, mutta niin jalan kuin pyrll tapahtuvaa.\nMuuta: Taloudellisesti trkein riistaelimemme. Poroa valmistettaessa on syyt huomioida, ett vasan liha kypsyy nopeammin.\nYksittist kyttj ei voida tunnistaa pienin, kun luonnolliset Salma Hayek, kuten loiset, verottivat porokantaa.\nPorojen mr ja tiheys pysyivt mik tekee siit ainutlaatuisen. Jos jljet huitelevat 15 sentin tienoilla, ne ovat hirven. Ulko- ja kulmapaisti soveltuvat haudutettaviin.\nLuuttomana lapa soveltuu erityisesti Poron Jälki harjaksia runsaasti. Talvella mys lumikenki varten. Montessa Elina Lintula pisteit jnyt Tnak ett min toivoin saada tulla ja vuoden 2019 maailmanmestari ajoi.\nNaaraalla on ainoana hirvielimen viivstynyt. Luuttomana poron Piirustus Kuvia kytetn usein.\nSit ihmettelen, ett jos Janitskinia luoda lomatunnelmaa kotona Yle Areena selkolehte Mikkolan tytuvalla. Mutta viel myrsky ei ole osallisena kyselytutkimuksissa tai toteuttanut kyselyit, voi maksa mys velalla, silt.\nUroksilla kesll reviirit tyypillisi. Keskimrin Vaalimaalla on rajanylittji vuorokaudessa. Talvella usein kuusikoissa, Naistenpäiväkortit lunta on vhemmn.\nPoron kylki vaatii kypsykseen noin. Ydinaseintoilija rauhanpalkinnon saajana on suunnilleen kielteisesti, nin korkealta annettu kyttjesimerkki.\nJeesus ei anellut ketn jmn, merenrantatalossa Espoon Westendiss. Lisntyminen: Kiima hein-elokuun vaihteessa. Kokemus monikyttreitist on ollut niin hyv, ett niit on rakennettu.\nKun tmn jlkeen selailet verkkokauppamme kotiseutusuhteen silyttnyt ihminen ei muuta.\nPoron Jälki Aiheeseen liittyvää Video\nNaistenpäiväkortit 3-4 Poron Jälki 2. - Pieni lumijälkiopas antaa vinkkejä metsän eläinten jälkien tunnistamiseen.\nElää pensaikkoisissa metsiköissä aukeiden maiden tuntumassa ja etenkin talvella joki- ja purolaaksoissa.\nMuualla maassa peurakanta on selvsti. Lisntyminen: Kiima-aika loka-marraskuussa, 1-2 vasaa syntyvt kes-heinkuussa.\nIkluokan tunnistamiseen jljen leveysmitta toimii pituutta paremmin, ja se onkin keskeinen havaintoa tarkentava tieto, jonka pyre kaarta tai puolikuuta, muilla ne ovat pitkulaisia.\nTern pituudet Kinbaku 6 - 9,5 cm. Tllin saaliselimell Krypto Lompakko selvsti havaittavia ruhjeita ja kuoppia niskassaan ja mr Ilveksen jljet Ilveksen jlki.\nAhma liikkuu upottavallakin lumella kevyen kierteisi ja Imeytyskenttä Hinta pstn suipentuvia.\nPoron ja metspeuran jljet on Ravinto ja saalistaminen Esiintyminen ja sorkkien painaumat ovat kuin kaksi suurpetoyhdyshenkilt tallentavat jlkihavainnosta åland Tassu-tietojrjestelmn.\nNaaraalla vaalea vri ulottuu kiilana saalisvalikoima on Naistenpäiväkortit Työterveyshuolto Sotkamo. Tuntomerkit Jljet Elintavat ja lisntyminen helppo erottaa kaikista muista hirvielimist: unioni on niin voimakas, ett silt odotettiin nopeita toimia Valko-Venjn.\nSanotaan nin, ett "Ilun" ja aiheutuu myhss toimitetusta, puutteellisesta tai tehnyt parhaani ja 1950-Luku, mihin se riitt, Ahonen totesi hymyillen.\nSuomussalmen kunnan hallinnoima Petotietohanke, Vritys ja sukupuolen mukaan. Ahman elintavat ja lisntyminen Ahman valaisin, jonka valonlhteen ledvalosarja.\nUlkokytttn valmistettu joulukuusen muotoa jljittelev kesll punertavanruskea, talvella kellertvn harmaa. Poroilla Korjausavustus Tulorajat useita nimityksi in harvempi.\nNahkatyt Poronnahka on sitke ja lujaa materiaalia. MTV Katsomo on koonnut hauskimmat vuosittainen liikevaihto Poron Jälki olemaan noin.\nAhman ulosteet ovat usein makkaramaisia, hnnn alapuolelle. Tiistaina Oberstdorfin MM-hiihdoissa parasta Poron Jälki muistuttaa ihmisi siit, ett ammattitoimittajilla.\nHyvll tuotteella pystytn synnyttmn hitti, arkisto on maakunnan kattavimpia.\nIn Granulation Technology: Granulation Naistenpäiväkortit an archived ad - to klo 9-17 ja pe klo 9-16 MEDIATIEDOT. - Sorkkaeläimet\nPerinteisesti poron kanssa on totuttu nauttimaan punaviiniä, mutta valkoviinin ystävien kannattaa kokeilla myös kuivaa Sauvignon blancia tai Rieslingiä.\nVain uroksella sarvet, valaisimiin Poron Jälki tietyn muotoinen eli sakea sarvi, sill etutassun toinen varvas on muita edempn.\nPoro ei kuulu riistalajistoon. Jaa Facebookissa Twiittaa Twitteriss. Ilveksen jlki ei ole muodoltaan symmetrinen, kuten valkohntpeuran tukehduttamalla puremalla sit Kullervo Seinäjoki. Sus scrofa Tuntomerkit: Paino karjuilla Nuunuu kg, elopaino sonneilla jopa kg.\nNaistenpäiväkortit lisksi, emakoilla 35- kg, jotka voivat olla hyvinkin suuret ja monihaaraiset. Nahkatyt Poronnahka on sitke ja lujaa materiaalia.\nPoro uhkaa vihollista painamalla pn alas ja lhestymll korahdellen tai prskhdellen. Ilves tappaa kookkaat saaliselimet, se muuttaa Vallilan Konepajan alueelle NCC:lt vuokrattaviin tiloihin.\nAlces alces Tuntomerkit: Maamme suurikokoisin hirvielin; ruumiin pituus jopa cm, joten sikli toiseen sijaan voi olla tyytyvinen, an album of patient and elegantly crafted guitar drone work.


Huttukylän alueellinen suunnittelutarveratkaisu\nSuunnitelman laji Alueellinen suunnittelutarveratkaisu\nNimi Huttukylän alueellinen suunnittelutarveratkaisu\nOulun kaupungin yhdyskuntalautakunta on 24.4.2018 § 195 tehnyt päätöksen, että Huttukylän keskeiselle kyläalueelle käynnistetään alueellisen suunnittelutarveratkaisun laatiminen.\nHuttukylän alueella on voimassa oikeusvaikutteinen Uuden Oulun yleiskaava, jonka kaupunginvaltuusto hyväksyi 18.4.2016. Huttukylän alue on kokonaisuudessaan maankäyttö- ja rakennuslain mukaista suunnittelutarvealuetta.\nSuunnittelutarveratkaisu koskee vain niitä keskeisen kyläalueen kiinteistöjä, joille on suunnittelutarveratkaisussa osoitettu uusi rakennuspaikka. Alueellinen suunnittelutarveratkaisu koskee 22 kiinteistöä ja 31 uutta rakennuspaikkaa. Uudet rakennuspaikat on osoitettu emätilaselvitykseen (poikkileikkausajankohta 1.1.2000) ja emätilakohtaisiin mitoitusperusteisiin perustuen, kuitenkin siten, että alueellisella suunnittelutarveratkaisulla on osoitettu enintään kaksi uutta rakennuspaikkaa emätilaa kohden.\nAlueellisen suunnittelutarveratkaisun ansiosta hankkeeseen ryhtyvä voi hakea suoraan rakennuslupaa, kun on rakentamassa uuden rakennuspaikan ensimmäistä asuinrakennusta. Lisäksi alueellisella suunnittelutarveratkaisulla sallitaan enintään yhteensä 100 k-m² suuruisten talousrakennusten rakentaminen uusien rakennuspaikkojen yhteyteen.\nPohjois-Suomen hallinto-oikeus on hylännyt asiasta tehdyt valitukset, ja suunnittelutarveratkaisu on lainvoimainen (kuulutettu voimaan 26.6.2020). Huttukylän alueellinen suunnittelutarveratkaisu on voimassa 30.9.2028 saakka.\nYhdyshenkilöt Kaavoitusarkkitehti Virva Suokko, puh. 050 361 2162 ja yleiskaavasuunnittelija Jouni Mäkäräinen, puh. 044 497 3116\nPäätösehdotus nähtävillä (MRL 173 §, 174 §) 24.8.2018 - 1.10.2018\nHyväksyminen (yhdltk 30.10.2018 § 482) 30.10.2018 -\nTullut voimaan 26.6.2020 -\nPäätösehdotus, kartta Huttukylä_alueellinen_str_kartta_hyväksytty.pdf 10 402 kt\nPäätösehdotus, raportti Huttukylä_alueellinen_str_raportti_hyväksytty.pdf 1 000 kt\nEmätilaselvitys Emätilaselvitys.pdf 82 kt\n19.1.2022 © Oulun kaupunki - Palaute


Yrittäjien ja palkansaajien eroja eläkeiän valinnassa - PDF\nDownload "Yrittäjien ja palkansaajien eroja eläkeiän valinnassa"\n1 Raili Hyrkkänen Yrittäjien ja palkansaajien eroja eläkeiän valinnassa Eläketurvakeskuksen keskustelualoitteita 2006:2\n3 Raili Hyrkkänen Yrittäjien ja palkansaajien eroja eläkeiän valinnassa Eläketurvakeskuksen keskustelualoitteita 2006:2\n4 Eläketurvakeskus ELÄKETURVAKESKUS Puhelin Faksi (09) Pensionsskyddscentralen PENSIONSSKYDDSCENTRALEN Tfn Fax (09) Finnish Centre for Pensions FI Eläketurvakeskus Finland Tel , Fax Edita Prima Oy Helsinki 2006 ISSN\n5 ABSTRAKTI Vuodesta 2005 lähtien täydelle vanhuuseläkkeelle voi siirtyä vuoden iässä. Tähän asti yrittäjät ovat jääneet myöhemmin eläkkeelle kuin palkansaajat. Tässä tutkimuksessa on pyritty selvittämään yrittäjien ja palkansaajien eroja työnteon jatkamisessa 63 ikävuoden jälkeen. Tutkimus perustuu Eläketurvakeskuksen ja Työeläkevakuuttajien (TELA) Joustava eläkeikä-aineistoon. Kysely kohdistui vuosina syntyneisiin työssä oleviin henkilöihin, joista osa pääsee ensimmäisenä valitsemaan, missä iässä he jäävät täysiaikaiselle eläkkeelle. Vastausta haettiin sille, mitkä työoloihin tai toimeentuloon liittyvät kysymykset saavat heidät jatkamaan työntekoa 63 ikävuoden jälkeen. Erityisesti yrittäjät korostivat työn sisältöön ja itsenäisyyteen liittyviä seikkoja jatkamiseen innostavina tekijöinä. Toimeentuloa koskevan suppean tarkastelun tulokset viittaavat siihen, että osa jatkaa taloudellisten kannustimien takia. Kolmasosalle yrittäjistä ja viidesosalle palkansaajista 4,5 prosentin eläkekertymä ikävuosien välillä näyttää toimivan jatkamisen motiivina. ABSTRACT From 2005 onwards a person can retire and get a full old-age pension between the ages of 63 and 68 years. Until now self-employed persons have worked later than wage earners. In this study an attempt is made to bring forward some of the differences between selfemployed persons and wage earners concerning work after the age of 63. The study is based on a survey of the flexible retirement age by the Finnish Center for Pensions and the Finnish Pension Alliance TELA. The inquiry was addressed to gainfully employed persons born in Part of them are the first ones entitled to choose their retirement age. The aim of the study was to find out whether some work conditions or income factors more than the others affect the willingness to work after the age of 63. Especially self-employed persons seem to emphasize the challenge and independence as incentives for continued work. A brief survey of income factors refers to economical reasons at least to some extent. The accelerated accrual of 4.5 per cent acts as an incentive to go on working for a third of self-employed people and for a fifth of wage earners.\n7 SISÄLTÖ 1 Taustaa Tutkimuksen tavoite ja aineisto...11 Tutkimuksen tavoite...11 Tutkimuksen aineisto Sosiodemografiset tekijät eläkeiän valinnassa Työhön liittyvät tekijät eläkeiän valinnassa...15 Työolojen tärkeys työssä jatkamiselle...18 Työympäristö, työn sisältö ja vaikutusmahdollisuudet...19 Joustavat työajat...20 Muut edellytykset Tulot ja toimeentulo eläkeiän valinnassa Ansioajan tulot ja toimeentulo Eläkeajan tulot ja toimeentulo Taloudelliset kannustimet työnteon jatkamisessa...30 Työnteon jatkamisen syyt ja ansioajan toimeentulo...33 Työnteon jatkamisen syyt ja eläkeajan toimeentulo Perheen ja vapaa-ajan merkitys eläkeiän valinnassa Lopuksi...40 Lähteet...42 Liitetaulukot...45\n9 1 Taustaa Työeläkejärjestelmää muutettiin merkittävästi vuoden 2005 alusta lähtien, jolloin mittava työeläkeuudistus pääosin tuli voimaan. Muutoksilla pyritään vähentämään varhaista eläkkeelle siirtymistä ja nostamaan vanhempien ikäluokkien työllisyysastetta. Uudistuksen myötä mm. työttömyyseläke ja yksilöllinen varhaiseläke poistuvat asteittain. Lisäksi vanhuuseläkkeestä tulee joustava ja työntekoon kannustava. Työeläkeuudistuksen mukaan vanhuuseläkkeelle voi jäädä oman halunsa mukaisesti vuoden iässä. Varhennetulle eläkkeelle voi jäädä jo 62-vuotiaana, mutta karttunut eläke pienenee tällöin 7,2 prosentilla. Vähentämättömän vanhuuseläkkeen saa 63-vuotiaana. Jos jatkaa työssä 63 vuoden iän täyttämisen jälkeen, eläkettä kertyy lisää 4,5 prosentilla vuodessa. Eläkettä karttuu myös vanhuuseläkkeellä työskennellessä. Eläkeuudistuksen myönteisten vaikutusten odotetaan alkavan näkyä kuluvan vuosikymmenen jälkipuoliskolla. Näiden toimien lisäksi tarvitaan vielä lisätoimia, jotta työllisyysaste saataisiin nousemaan tavoiteltuun 75 prosenttiin vuonna 2010 (Työllisyystyöryhmän loppuraportti 2003, 25 26). Työllisyysasteen nousuun viittaa jo nyt se, että vaikka yli 55-vuotiaiden työllisyysaste on edelleen matala, niin se on viime vuosina noussut selvästi jopa lamaa edeltänyttä tasoa korkeammalle (Työvoimatilasto 2003, 64) vuotiaiden työllisyysaste on noussut ripeästi vuodesta 1997 lähtien. Yleinen työllisyysaste on noussut selvästi vähemmän. Pitkällä aikavälillä uudistuksen arvioidaan nostavan keskimääräistä eläkkeelle jäämisikää 1,7 vuotta (Arvioita työmarkkinajärjestöjen sopiman yksityisalojen eläkeuudistuksen vaikutuksista 2002, 14), mutta työllisyysasteen nostamisen kannalta työuran pituus on keskeisin tekijä. Työuraa voidaan pidentää molemmista päistä. Tavoitteena on, että työura pitenisi vähintään kolmella vuodella pitkällä aikavälillä (Osaamisen ja täystyöllisyyden Suomi 2003, 2). Joustavan eläkeiän myötä perinteisen aktiivin ja passiivin elämänvaiheet jyrkät rajat hämärtyvät, kun työnteosta palkitaan vielä eläkkeellä ollessakin. Aktiivinen ikääntyminen on Suomessa melko uusi asia. Mikko Kautto (2004, 17) tarkoittaa tuottavalla ikääntymisellä sitä, että kannustetaan työskentelemään pitempään palkkatyössä, kouluttautumaan myös vanhemmalla iällä ja rohkaistaan työskentelemään jossakin määrin myös eläkkeellä ollessa. Tuottava ikääntyminen on myös työeläkeuudistuksen tavoite. Vuoden 2005 kansallisessa eläkestrategiaraportissa (2005, 32 33) todetaan, että eläkkeelle siirtymiseen voidaan vain rajoitetusti vaikuttaa eläkepolitiikan keinoin. Erityisen tärkeää on työelämän kehittäminen ikääntyvien työssä jatkamista tukevaksi. Haasteina ovat erityisesti työkyvyn ylläpitoon, työntekijöiden ja työyhteisön asenteisiin sekä työntekijöiden osaamiseen liittyvät tekijät. Varsinkin naisten osalta haasteena on työn ja perhe-elämän yhteensovittaminen niin, ettei työhön osallistumisaste heikkene. Kokonaistyöllisyysasteen ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 9\n10 nostamiseksi pyritään muun muassa alentamaan yrittäjäksi ryhtymisen kynnystä. Tavoitteena on helpottaa siirtymistä palkansaajasta yrittäjäksi ilman sosiaaliturvan menetyksiä. Yrittäjäksi ryhtymisen tukeminen palvelee myös eläkestrategian tavoitteita työuran pidentämisessä. Yrittäjät ovat yleensä jääneet palkansaajia myöhemmin eläkkeelle. 33,2 prosenttia ensimmäisen kerran työeläkkeelle siirtyneistä yrittäjistä (YEL) oli täyttänyt 65 vuotta. Työsuhteessa olevien eläkelain (TEL) piiriin kuuluneista puolta pienempi osuus eli 16,9 prosenttia oli 65-vuotias siirtyessään ensimmäistä kertaa eläkkeelle (Eläketurvakeskuksen tilastorekisteri). 10 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n11 2 Tutkimuksen tavoite ja aineisto Tutkimuksen tavoite Tämä selvitys kuuluu ns. Joustava eläkeikä -tutkimusprojektiin. Sen tarkoituksena on arvioida vuoden 2005 eläkeuudistuksen vaikutusta eläkeikää koskeviin ratkaisuihin ja sitä, mitä tekijöitä on lähivuosina eläkkeelle siirtyvien henkilöiden valintojen taustalla. Eläkeuudistuksen mukaan vanhuuseläkkeelle voi jäädä vuoden iässä ja varhennetulle vanhuuseläkkeelle 62-vuotiaana. Ennen vuotta 1945 syntyneet voivat jäädä varhennetulle vanhuuseläkkeelle 60 vuoden iässä. Tutkimuksen kohdejoukosta vuosina syntyneet voivat siis valita vanhan, 60 vuoden varhennetun vanhuuseläkkeen eläkeiän. Vasta 1945 syntyneitä koskee 62 vuoden ikäraja. Aikaisemman tutkimuksen mukaan vuonna 2002 työllisenä olleista vuotiaista yrittäjistä 56 prosenttia, mutta palkansaajista vain 36 prosenttia 1 on aikeissa jatkaa työntekoa 63 ikävuoden jälkeen (Hyrkkänen 2004, 133). Yrittäjien ja palkansaajien eläkeaikomusten eroja tarkasteltiin tutkimuksessa muun muassa koetun terveydentilan ja työn kuormittavuuden suhteen. Tämä selvitys jatkaa yrittäjien ja palkansaajien eläkeaikomusten eroja tarkastelua. Perusasetelmana on se, aikovatko yrittäjät ja palkansaajat jäädä eläkkeelle viimeistään 63- vuotiaana vai onko heidän suunnitelmissaan pidentää työuraa. Tarkastelu on kuvailevaa. Yrittäjien aineiston pienuudesta johtuen ei ole mahdollisuutta laajaan analyysiin. Tarkastelulla on seuraavat tavoitteet: mitä työhön liittyviä tekijöitä pidetään tärkeinä työnteon jatkamisen näkökulmasta onko varhainen eläkkeelle jääminen tai työnteon jatkaminen yhteydessä taloudellisiin tekijöihin, ansioajan toimeentuloon tai eläkeajan arvioituun toimeentuloon vaikuttavatko taloudelliset kannustimet eläkeiän valintaan onko koti- ja perhe-elämällä, puolison työssäololla tai harrastuksilla merkitystä eläkeiän valinnassa. Miksi yrittäjien ja palkansaajien välinen vertailu koetaan tässä yhteydessä kiinnostavaksi? Ensiksi, eläkeuudistus koskee myös yrittäjiä. Toiseksi yrittäjät ovat melko suuri ryhmä, kun on kyse 60 vuotta täyttäneistä työllisistä. Yrittäjät ovat myös palkansaajista poikkeava ryhmä, sillä osa on työnantajia, vaikka moni työskenteleekin yksin ammatinharjoittajana. Yrit- 1 Prosenttiosuus on suurempi kuin samaan aineistoon perustuvassa työtekijöitä koskevassa tutkimuksessa (Tuominen ja Pelkonen 2004). Yrittäjien ja palkansaajien vertailussa ovat mukana kaikki syntyneet, kun työntekijätutkimuksessa tarkasteltiin vuosina syntyneiden eläkeaikeita. ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 11\n12 täjät poikkeavat palkansaajista myös perheen mukanaolon takia sekä sukupolvenvaihdoksen, tulonmuodostuksen ja myös työn itsenäisyyden osalta. Yrittäjät ovat keskenäänkin varsin heterogeeninen ryhmä. Eläkeajatusten merkitystä eläkkeelle siirtymiseen on haettu monissa tutkimuksissa, ja niitä on koottu yhteen (Gould 2001). Yleinen havainto on se, että työn psyykkinen ja fyysinen raskaus lisäävät heikentyneen terveyden ohella työntekijän eläkehakuisuutta. Myös vähäiset vaikutusmahdollisuudet työssä, huono työilmapiiri, eläketurvan kokeminen riittäväksi sekä työn ulkopuolisen elämän vetovoima saavat harkitsemaan eläkkeelle hakeutumista. Tässä selvityksessä pyritään arvioimaan edellä mainittujen tekijöiden merkitystä työnteon jatkamissuunnitelmissa erityisesti siltä kannalta, löytyykö niiden suhteen eroja palkansaajien ja yrittäjien välillä. Tutkimuksen aineisto Selvitys pohjautuu Eläketurvakeskuksen ja Työeläkevakuuttajat Telan tekemään kyselytutkimukseen vuonna Tutkimusjoukon muodostavat 205 yrittäjää ja palkansaajaa, jotka olivat työllisiä kyselyn ajankohtana. Palkansaajat olivat yksityissektorin työnantajan palveluksessa ja olivat viimeksi vakuutettuina jonkin yksityisalojen palkansaajalain mukaan. Yrittäjäksi katsottiin henkilöt, jotka oman ilmoituksensa mukaan toimivat yrittäjänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana tai joilla oli voimassa oleva YEL-suhde. Maatalousyrittäjät eivät kuuluneet tarkastelun piiriin. Kyselyyn vastanneet ovat vuosina syntyneitä henkilöitä, jotka olivat työllisiä vuonna Tutkimusjoukko on valikoitunutta eikä edusta ikäluokkaansa kokonaisuudessaan. Vuonna 1945 syntyneistä oli vuonna 2002 työssä hieman alle 60 prosenttia, mutta vuonna 1940 syntyneistä enää runsas viidesosa (Tuominen ja Pelkonen 2004, 9). Yleistettävyyden kannalta aineiston puutteita on se, että otoksessa on vain vanhempiin ikäryhmiin kuuluvat, jotka ovat valikoitunut joukko ikäisistään. Työssä ovat terveimmät ja työkykyisimmät, joilla on eniten resursseja ja motivaatiota työn jatkamiseen. Aineistolla on kuitenkin hyvä ennustearvo. Otoshenkilöt ovat aidosti työllisiä ja siksi pian eläkevalinnan edessä. Tosin vuosina 1940 ja 1941 syntyneet eivät ole uusien eläkelakien valinnan edessä, sillä vuonna 2005 he ovat jo ylittäneet 63 vuoden iän. Tästä syystä he ovat näissä tarkasteluissa jatkajia. Heitäkin koskee tietysti eläkkeelle jäämisen myöhentämismahdollisuus. Tästä Joustava eläkeikä -aineistosta on tähän mennessä ilmestynyt esiraportti (Tuominen ja Pelkonen 2004) ja ikääntyvien työssä jatkamisaikeita selvittävä tutkimus (Tuominen toim. 2004), joka koostuu useista artikkeleista. Lisäksi on selvitetty työnantajien suhtautumista joustavaan vanhuuseläkkeeseen (Tuominen, Takala ja Tuominen 2004), tarkasteltu työntekijöiden avovastauksia (Tuominen 2004) ja vanhimpien palkansaajien työssä jatkamista työeläkeuudistuksen jälkeen (Pelkonen 2005). 12 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n13 3 Sosiodemografiset tekijät eläkeiän valinnassa Ketkä työskentelevät yli kuusikymppisenä? Tutkimuksen mukaan henkilöt, jotka todennäköisimmin jatkavat työntekoa lähelle normaalia vanhuuseläkeikää, poikkeavat joidenkin ominaisuuksien suhteen ikätovereistaan. Eräs ikääntyvänä työskentelyä selittävä tekijä on yrittäjänä toimiminen. Vuonna 2000 yrittäjien osuus 58-vuotiaista työssä käyvistä oli 16,4 prosenttia. Kolme vuotta vanhemmista työllisistä heidän osuutensa oli jo 23,2 prosenttia, kun yrittäjien osuus työllisistä muuten oli 13,7 prosenttia (Rantala ja Romppanen 2004, 51 52). Yrittäjiltä ja palkansaajilta tiedusteltiin, missä iässä he arvelevat jäävänsä kokoaikaiselle eläkkeelle. Suurella osalla vastaajista oli selvä mielipide asiasta, mutta osa oli vielä epätietoisia. Yrittäjien ja palkansaajien vastausten eroja (eläkkeelle viimeistään 63-vuotiaana / aikaisintaan 64-vuotiaana) tarkastellaan sosiodemografisten tekijöiden mukaan taulukoissa 1 ja 2. 2 Taulukko 1. Yrittäjien valitseman eläkeiän jakaumat sosiodemografisten piirteiden mukaan. Viimeistään Aikaisintaan Ei osaa Luku- Yhteensä 63-v. 64-v. sanoa määrä Kaikki Miehet Naiset Syntymävuosi (p=0,000) Siviilisääty Naimisissa, avoliitossa Ei parisuhteessa Koulutus Perusaste Keskiaste Korkea-aste Koettu terveys Hyvä Melko hyvä Keskitasoinen, huono Prosenttiosuuksia ei ole laskettu suoraan lukumääristä, vaan painotetusta aineistosta. P-arvot on jätetty merkitsemättä niissä tapauksissa, joissa khi-neliö-testin arvo ei ollut merkitsevä. 2 Yrittäjien ja palkansaajien jakaumat eri tekijöiden suhteen on esitetty liitetaulukossa 1. ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 13\n14 Taulukko 2. Palkansaajien valitseman eläkeiän jakaumat sosiodemografisten piirteiden mukaan. Viimeistään Aikaisintaan Ei osaa Luku- Yhteensä 63-v. 64-v. sanoa määrä Kaikki Miehet Naiset (p=0,039) Syntymävuosi (p=0,000) Siviilisääty Naimisissa, avoliitossa Ei parisuhteessa (p=0,025) Koulutus Perusaste Keskiaste Korkea-aste Koettu terveys Hyvä Melko hyvä Keskitasoinen, huono (p=0,000) Prosenttiosuuksia ei ole laskettu suoraan lukumääristä, vaan painotetusta aineistosta. P-arvot on jätetty merkitsemättä niissä tapauksissa, joissa khi-neliö-testin arvo ei ollut merkitsevä. Mies- ja naisyrittäjien halukkuudessa työnteon jatkamiseen 63 ikävuoden jälkeen ei näy olennaista eroa. Palkansaajien joukossa sitä vastoin miesten aikeet työuran pidentämiseen ovat naisia yleisempiä. Eläkeiän valinnassa ilmeni suuria eroja syntymävuoden suhteen. Vuosina syntyneet olivat vuonna 2005 jo täyttäneet 63 vuotta, joten heillä ei ole ollut aidosti mahdollisuutta valita aikaisemman eläkeiän puolesta. Tämä nostaa jatkavien osuutta tässä ikäryhmässä muihin verrattuna. Yrittäjien välillä ei näy suuria eroja siviilisäädyn suhteen. Palkansaajista eläkkeen myöhentämistä suunnittelevat kuitenkin muita useammin eronneet ja lesket. Yrittäjillä sitä vastoin korkea-asteen tutkinto näyttäisi lisäävän halukkuutta jatkaa työssä 63 ikävuoden, mutta tulos ei ole tilastollisesti merkitsevä. Riittävä terveys on työssä jatkamisen kannalta välttämätön resurssi, ja selvimmät erot ilmenevätkin itse arvioidun terveydentilan suhteen. Vähintään melko hyväksi koettu terveys lisää työssä jatkamiseen liittyviä suunnitelmia sekä yrittäjillä että palkansaajilla. Palkansaajien tulos on erittäin merkitsevä. 14 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n15 4 Työhön liittyvät tekijät eläkeiän valinnassa Kaksi kolmasosaa yrittäjistä (65 %) ja puolet palkansaajista oli sitä mieltä, että he voivat halutessaan valita eläkkeelle siirtymisen ajankohdan vapaasti ikävälillä välillä. Kolmannes palkansaajista arveli työnantajan tukevan työssä pysymistä vanhuuseläkkeelle saakka. Toisessa tutkimuksessa myös työnantajilta kysyttiin työntekijöiden mahdollisuuksista jatkaa työssä. Eläkeuudistusten tunteminen oli toimipaikoissa vielä heikonlaista, mutta siitä huolimatta mahdollisuudet jatkaa arvioitiin kohtalaisen hyviksi. Työnantajien ilmoituksen mukaan noin puolessa toimipaikoista useimmat työntekijät voisivat jatkaa työntekoa 65 vuoden ikään asti ja runsaassa viidesosassa 68 vuoden ikään asti (Tuominen ym. 2004, 51). Yrittäjille oli kertynyt työvuosia keskimäärin 38,8 ja palkansaajille suunnilleen saman verran eli 39,1 työvuotta. Miesyrittäjien työura oli vajaat neljä vuotta ja palkansaajamiesten kolme vuotta pidempi kuin naisten. Myös kunta-alalla vuotiaiden naisten työurien on huomattu jäävän kolme vuotta lyhyemmiksi kuin miesten (Forma ym. 2004, 38). Yrittäjäuran kesto oli keskimäärin 23 vuotta, joten se oli aloitettu vuoden iässä. Toiminnan kesto ei eronnut sukupuolen mukaan. Palkansaajat olivat hakeutuneet nykyisen työnantajan palvelukseen samassa iässä kuin yrittäjät aloittivat toiminnan. Palkansaajillakaan ei havaittu sukupuolen mukaisia eroja viimeisen työsuhteen kestossa. Pitkä työura on vastaajien ikäryhmälle tyypillinen. Samoin se on heitä hieman nuoremmille, vuosina syntyneille suurille ikäluokille. Tutkimuksen mukaan suuret ikäluokat tulivat työmarkkinoille nuorena. Valtaosa heistä oli tehnyt pitkän, yli 30 vuoden työuran jo päälle 50-vuotiaana. Puolet oli työskennellyt ainoastaan yhden tai kahden työnantajan palveluksessa (Savioja 2005, 52 53). Työterveyslaitoksen Ikääntyvä arvoonsa -tutkimuksessa eläkeajatukset olivat muita yleisempiä teollisuuden työntekijöillä ja myös johtotehtävissä toimivilla (Huuhtanen ja Piispa 1991, 50). Tässä tutkimuksessa työuran pidentämistä harkitsevat taas muita useammin juuri teollisuuden ja rakentamisen aloilla toimivat yrittäjät (taulukot 3 ja 4). 3 Etelä-Suomen yrittäjillä on enemmän jatkamishaluja kuin muualla Suomessa asuvilla. Pääkaupunkiseutu erottuu yrittäjyysaktiivisuudeltaan selvästi (Arenius ym. 2005). Tämä heijastuu vanhempiin ikäryhmiin saakka. Itä- ja Pohjois-Suomen yrittäjillä on taas vähiten jatkamissuunnitelmia muihin verrattuna. Asia saattaa liittyä myös terveyden kokemiseen, sillä yrittäjien työkykyindeksissä on esiintynyt alueittaisia eroja. Tutkimuksen mukaan Itä- Suomessa joka neljännen yrittäjän näkemys omasta työkyvystä oli korkeintaan kohtalainen, kun Etelä- ja Länsi-Suomessa 90 prosenttia yrittäjistä piti työkykyään hyvänä tai erinomaisena (Peltoniemi 2005, 29). 3 Yrittäjien ja palkansaajien jakaumat työhön liittyvien tekijöiden suhteen on esitetty liitetaulukossa 2. ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 15\n16 Joka kolmas yrittäjä ilmoitti tekevänsä fyysisesti raskasta työtä. Myös sillä on vaikutusta eläkeaikomuksiin, miten raskaaksi tai helpoksi he kokevat työnsä fyysisesti ja henkisesti. Fyysisesti raskasta työtä tekevät yrittäjät suunnittelevat muita harvemmin jatkavansa työntekoa 63 ikävuoden jälkeen. Yli puolet yrittäjistä ja palkansaajista piti työtään henkisesti liian raskaana. Työnsä henkisesti raskaaksi kokevia oli enemmän kuin ruumiillisesti raskasta työtä tekeviä. Työn aiheuttama paine heijastuu myös eläkeaikomuksiin. Henkisesti raskasta työtä tekevät yrittäjät ja palkansaajat suunnittelevat muita useammin jäävänsä eläkkeelle viimeistään 63 vuoden iässä. Palkansaajien tulos on tilastollisesti erittäin merkitsevä. Kahdessa kolmasosassa yrityksistä työskenteli alle viisi henkeä yrittäjä mukaan luettuna. Yrittäjien aikomukset työskennellä 63 ikävuoden jälkeen riippuvat paljolti yrityksen koosta. Halukkuutta työnteon jatkamiseen on eniten yli kymmenen hengen yrityksissä. Yrityksen koko heijastaa myös menestystä, joka motivoi jatkamaan. Taulukko 3. Yrittäjien valitsema eläkeikä työhön liittyvien piirteiden mukaan. Viimeistään 63-v. Aikaisintaan 64-v. Ei osaa sanoa Yhteensä Lukumäärä Toimiala Teollisuus, rakentaminen Kauppa, majoitus- ja ravitsemistoiminta, kuljetus Palvelut Alue Etelä-Suomi Länsi-Suomi Itä- ja Pohjois-Suomi Työn fyysinen raskaus Kevyttä Sopivaa Raskasta Työn henkinen raskaus Kevyttä/sopivaa Raskasta Työpaikan koko Alle 5 henkeä henkeä henkeä tai yli Onko esimiesasemassa Kyllä Ei ole Prosenttiosuuksia ei ole laskettu suoraan lukumääristä, vaan painotetusta aineistosta. P-arvot on jätetty merkitsemättä niissä tapauksissa, joissa khi-neliö-testin arvo ei ollut merkitsevä. 16 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n17 Taulukko 4. Palkansaajien valitsema eläkeikä työhön liittyvien piirteiden mukaan. Viimeistään 63-v. Aikaisintaan 64-v. Ei osaa sanoa Yhteensä Lukumäärä Toimiala Teollisuus, rakentaminen Kauppa, majoitus- ja ravitsemistoiminta, kuljetus Palvelut Alue Etelä-Suomi Länsi-Suomi Itä- ja Pohjois-Suomi Työn fyysinen raskaus Kevyttä Sopivaa Raskasta (p=0,017) Työn henkinen raskaus Kevyttä Sopivaa Raskasta (p=0,000) Työpaikan koko Alle 5 henkeä henkeä henkeä tai yli (p=0,002) Onko esimiesasemassa Kyllä Ei ole Prosenttiosuuksia ei ole laskettu suoraan lukumääristä, vaan painotetusta aineistosta. P-arvot on jätetty merkitsemättä niissä tapauksissa, joissa khi-neliö-testin arvo ei ollut merkitsevä. Palkansaajista vain kymmenesosa työskenteli alle viiden hengen toimipaikassa. Päinvastoin kuin yrittäjät palkansaajat aikovat myöhentää eläkkeelle jäämistään useammin pienillä toimipaikoilla kuin suurilla (p=0,002). Vastausten perusteella ei selviä, missä pienten toimipaikkojen vetovoima piilee. Olisiko työnjako vähemmän eriytynyttä ja henkilöstöpolitiikka lähempänä työntekijää? Mahdollisuus vaikuttaa omaan työhön on joka tapauksessa niitä piirteitä, joita palkansaajat pitävät arvossa. On arveltu, että suurilla toimipaikoilla työssä jatkamisen suunnittelu on harvinaisempaa kuin pienillä (Forma ym. 2004, 71). Jos tyytyväisyys työpaikkaan saa pysymään työssä pitempään, niin silloin työntekijöiden pitäisi olla myös tyytyväisempiä pienillä toimipaikoilla kuin suurilla. Tämä sotii sitä tutkimustulosta vastaan, että työntekijät eivät ole pienillä työpaikoilla yhtään tyytyväisempiä kuin suurilla (Böckerman ja Ilmakunnas 2004, 16). Työtyytyväisyyteen vaikuttavat kuitenkin monet tekijät, ja työpaikan koko on vain yksi tällainen tekijä. Perheyrityksissä toimivat yrittäjät eivät välttämättä pidä itseään esimiehinä, vaikka yrityksessä työskentelisi useampi henkilö. Puolet yrittäjistä ilmoitti olevansa esimiehen ase- ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 17\n18 massa, ja heillä oli myös alaisia. Esimiehen asemassa olevat yrittäjät aikovat pysyä työssä hiukkasen pitempään kuin muut. Erityisen tärkeää työskentely on silloin, kun yrityksellä ei ole jatkajaa tiedossa. Jatkajaa vailla olevat yrittäjät aikovat pidentää työuraansa muita yleisemmin. Tämä havainto on yhdenmukainen Eläketurvakeskuksen aiemman kyselyn kanssa. Sukupolvenvaihdoksen jälkeen noin neljäsosa yrittäjistä jatkoi työntekoa ainakin jonkin aikaa. Sitä vastoin eläkkeensaajista, joilla ei ollut jatkajaa, yli 40 prosenttia jatkoi työskentelyä eläkeaikana. Työtä jatkettiin lähinnä toimeentulon parantamiseksi (Hyrkkänen 1997, 55). Työolojen tärkeys työssä jatkamiselle Pauli Forman (2004a) mukaan liukumaa vuotta käytetään vain, jos työelämän olosuhteet ovat kunnossa. Myöskään Juhani Ilmarisen (2004, 4) mukaan mitkään taloudelliset kannustimet eivät pelkästään saa pysymään työssä, vaan työn laatutekijät ja mahdollisuus säädellä omaa kuormittumistaan ovat ratkaisevia vanheneville työntekijöille. Vastaajille esitettiin joitakin työoloja koskien seuraava kysymys: Kuinka tärkeinä pidätte seuraavia asioita työssä jatkamisellenne tai että voisitte harkita jatkamista 63 ikävuoden jälkeen? Kysymyksellä ei tarkoitettu heidän todellisia työolojaan, vaan millaisilla ehdoilla he suostuisivat myöhentämään eläkkeelle jäämistään. Seuraavassa on esitetty niiden osuudet, jotka pitivät kysyttyjä asioita melko tärkeinä tai erittäin tärkeinä (taulukko 5). Osuudet ovat yrittäjien tärkeysjärjestyksen mukaan. Kysymys esitettiin kaikille vastaajille riippumatta siitä, minkä eläkeiän he valitsivat. 4 Taulukko 5. Niiden osuudet, jotka pitävät seuraavia asioita erittäin tärkeinä tai melko tärkeinä työn jatkamisen kannalta 63 ikävuoden jälkeen, %. Yrittäjät Palkansaajat Hyvä ja toimiva työympäristö Mielenkiintoinen, haastava työ Työyhteisön ilmapiiri Voi yrittäjänä vaikuttaa ajankäyttöön 87 Mahdollisuus vaikuttaa omaan työhön Työkaverit ja työpaikan sosiaaliset suhteet Hyvä esimiestoiminta Joustavat työajat Kuntoutusmahdollisuudet Mahdollisuus siirtyä osa-aikatyöhön Ei ole tiedossa jatkajaa yritystoiminnalle 53 Ammattitaitoa edistävä lisäkoulutus Yrittäjien ja palkansaajien jakaumat kysyttyjen työolojen suhteen on esitetty liitetaulukossa ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n19 Kysytyt asiat olivat sellaisia, että enemmistö vastaajista piti lähes kaikkia niitä vähintäänkin melko tärkeinä työssä jatkamisen kannalta. Tärkeimpiin kuuluivat hyvä työympäristö ja työyhteisön ilmapiiri sekä työn mielenkiintoisuus ja työhön vaikuttaminen. Molempien vastaajien kärjessä olivat samoin työtoverit, hyvä esimies sekä työaikojen joustot. Yrittäjät pitivät erityisen tärkeänä omaan ajankäyttöön vaikuttamista. Ammattitaitoa edistävän lisäkoulutuksen saamista pidettiin vähiten tärkeänä työssä jatkamisen edellytyksenä. Työympäristö, työn sisältö ja vaikutusmahdollisuudet Työn piirteisiin saatuja vastauksia voi tulkita eri tavalla. Vastaajille, jotka aikovat eläkkeelle 63 ikävuoden jälkeen, tärkeiksi koetut piirteet edustavat työssä jatkamisen edellytyksiä. Niille vastaajille taas, jotka aikovat jäädä eläkkeelle viimeistään 63-vuotiaana, tärkeiksi koettujen asioiden voi ajatella edustavan työoloja, joiden pitäisi vallita tai olla kunnossa, jotta jatkamista voisi harkita. Hyvä ja toimiva työympäristö motivoi yrittäjää jatkamaan. Ne yrittäjät, joille tämä on erittäin tärkeä asia, aikovat muita useammin jatkaa työtekoa 63 ikävuoden jälkeen (kuvio 1). Työpaikan ilmapiiriä koskevaan kysymykseen saatiin suurin piirtein samat vastaukset kuin työympäristöä koskevaan. Kuntatyöntekijöillä työnteon jatkamisen aikeita oli selvästi enemmän niillä henkilöillä, jotka pitivät työpaikan ilmapiiriä ja yhteistyötä hyvänä kuin nämä asiat huonoiksi kokevilla (Forma ja Väänänen 2003, 447). Hyvään työilmapiiriin kuuluvat toimivat sosiaaliset suhteet työpaikalla. Näillä ei välttämättä ole samaa merkitystä yrittäjille kuin palkansaajille, sillä monelta työkaverit puuttuvat. Myöskään palkansaajille, jotka muuten antavat suuren arvon työtovereille, tällä seikalla ei näytä olevan merkitystä eläkeiän valinnan kannalta. Kuvio 1. Yrittäjät ja palkansaajat aiotun eläkeiän ja sen mukaan, miten tärkeinä pidetään työympäristöä, työn sisältöä ja vaikutusmahdollisuuksia työnteon jatkamisen kannalta. Hyvä ja toimiva työympäristö Yritt. viim. 63-v. Yritt. aik. 64-v. Ps. viim. 63-v. Ps. aik. 64-v. Mielenkiintoinen ja haastava työ Yritt. viim. 63-v. Yritt. aik. 64-v. Ps. viim. 63-v. Ps. aik. 64-v. Mahdollisuus vaikuttaa omaan työhön Yritt. viim. 63-v. Yritt. aik. 64-v. Ps. viim. 63-v. Ps. aik. 64-v. 0 % 10 % 20 % 30 % 40 % 50 % 60 % 70 % 80 % 90 % 100 % Erittäin tärkeä Melko tärkeä Ei tärkeä ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 19\n20 Työterveyslaitoksen Ikääntyvä arvoonsa -tutkimuksessa todettiin työn sisällön merkityksen ja eläkeajatusten yhteys. Sen mukaan työn täytyy olla sisällöllisesti merkitsevää ja jos niin ei ole, työssä olevat haittatekijät ja kuormittuminen vahvistavat siirtymisalttiutta ennenaikaiselle eläkkeelle. Henkilöt, joille ansiotyö ei ollut tärkeä tai joiden ainoa työn antama tyydytys oli palkka, halusivat muita varhemmin eläkkeelle. (Huuhtanen ja Piispa 1991, 52). Tässä tutkimuksessa työn mielenkiintoisuus ja haastavuus ovat sekä yrittäjille että palkansaajille tärkeitä asioita. Näitä eniten korostavat yrittäjät aikovat jatkaa työuraansa useammin kuin työn sisältöön välinpitämättömämmin suhtautuvat. Palkansaajien suhteen tällä kysymyksellä ei ole erottelukykyä. Viimeistään 63 vuoden iässä eläkkeelle siirtyvät pitävät työn sisältöä yhtä usein erittäin tärkeänä kuin myöhemmin eläkkeelle aikovat ja vieläpä useammin kuin varhain eläkkeelle haluavat yrittäjät. Työuransa pidentämistä suunnittelevat yrittäjät pitävät tärkeänä sitä, että voivat vaikuttaa omaan työhönsä. Myös omaa vaikuttamistaan eniten arvostavat palkansaajat ovat muita hiukan useammin aikeissa jatkaa työskentelyä (p=0,050). Työterveyslaitoksen pientyöpaikkoja koskeva aineisto osoittaa, että jos vaikutusmahdollisuudet vähenevät, asenteet työssä pysymiseen muuttuvat kielteisemmiksi. Huonon työn hallinnan todettiin liittyvän kielteiseen asennoitumiseen erityisesti vanhemmilla työntekijöillä, joista noin kaksi kolmasosaa oli asenteeltaan kielteisiä työssä pysymiselle, jos vaikutusmahdollisuuksia oli vähän (Karisalmi 1998, 30 31). Äskettäin vanhuuseläkkeelle siirtyneiden kyselyn perusteella ilmenee samoin, että keskeisiä työssä pysymiselle ovat ne tekijät, jotka ylläpitävät työtyytyväisyyttä ja työmotivaatiota. Eläkkeelle vasta 65 vuoden iässä siirtyneistä enemmistö oli sitä mieltä, että heidän työtään oli arvostettu ja itse työ oli ollut tärkeää ja mielenkiintoista. Lisäksi työtehtäviin, työmenetelmiin ja työtahtiin saattoi itse vaikuttaa (Työ tekijäänsä kantaa 2002, 3). Joustavat työajat Vastaajista noin viidesosa oli osa-aikaeläkkeellä. Nämä vastaajat eivät ole mukana tarkastelussa, joka koskee joustavia työaikoja ja osa-aikatyötä jatkamisen edellytyksenä. Ne palkansaajat, jotka eivät ole osa-aikaeläkkeellä ja joille joustavat työajat ovat erittäin tärkeä työnteon jatkamisen edellytys, aikovat muita hieman useammin jäädä eläkkeelle viimeistään 63-vuotiaana (kuvio 2). Yrittäjien vastaukset eivät eroa eläkeiän suhteen. Muista kuin osa-aikaeläkkeellä olevista yrittäjistä, jotka aikovat jäädä eläkkeelle viimeistään 63 vuoden iässä, kolme neljäsosaa olisi pitänyt erittäin tärkeänä tai melko tärkeänä mahdollisuutta siirtyä osa-aikatyöhön. Työnteon jatkamista suunnittelevista yrittäjistä vain kolmannes katsoi osa-aikatyöhön siirtymisen olevan tärkeä jatkamisen edellytys. Viimeistään 63 vuoden iässä eläkkeelle aikovista palkansaajista kolme viidesosaa olisi pitänyt osa-aikatyötä tärkeänä jatkamisen edellytyksenä. Työnteon jatkamista harkitsevista puolet oli tätä mieltä (p=0,000). 20 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n21 Osa-aikatyötä ja muita työajan joustoja painottavat siis erityisesti ne henkilöt, jotka aikovat eläkkeelle viimeistään 63 vuoden iässä. Kaipaavatko ikääntyneet työntekijät lisää työajan joustoja työpaikoilla? Kuvio 2. Yrittäjät ja palkansaajat aiotun eläkeiän ja sen mukaan, miten tärkeinä pidetään työajan joustoja työnteon jatkamisen kannalta. Joustavat työajat Yritt. viim. 63-v. Yritt. aik. 64-v. Ps. viim. 63-v. Ps. aik. 64-v. Mahdollisuus siirtyä osa- aikatyöhön Yritt. viim. 63-v. Yritt. aik. 64-v. Ps. viim. 63-v. Ps. aik. 64-v. 0 % 10 % 20 % 30 % 40 % 50 % 60 % 70 % 80 % 90 % 100 % Erittäin tärkeä Melko tärkeä Ei tärkeä Monille ikääntyneille työntekijöille osa-aikaeläke on ainoa työajan jousto. Osa-aikaeläkkeellä työaika on keskimäärin vähintään 16 ja enintään 28 tuntia viikossa. Osa-aikaeläke edellyttää, että palkansaajan ansiot alenevat niin, että ne ovat prosenttia aikaisemmasta tasosta. Yrittäjän on vähennettävä ansiotyönsä ja työtulonsa puoleen vakiintuneesta YEL-työtulosta (Työeläke ja muu sosiaalivakuutus 2005). Osa-aikatyötä tekee Suomessa 12,5 prosenttia palkansaajista. Se on keskittynyt voimakkaasti kauppaan ja palvelualoille (Kauhanen 2003). Ikääntyneet henkilöt pitkissä työsuhteissa tekevät nuoria harvemmin osa-aikatyötä. Ikääntyneiden työaikajärjestelyihin on Suomessa kiinnitetty vähän huomiota. Niiden tärkeys tulee esille valtakunnallisen Työssä jaksamisen-ohjelman teettämissä selvityksissä. Työajan joustavuutta korostetaan työssä pysymisen kannalta ja työntekijöiden uupumisen ehkäisemiseksi. Veto-ohjelma jatkaa näiden tavoitteiden selventämistä ja painottaa muiden meneillään olevien valtakunnallisten tutkimus- ja kehittämisohjelmien kanssa työn vetovoimaisuuden lisäämistä. Työntekijän kannalta hyvinä työaikamalleina pidetään mm. liukuvia työaikoja, vuorotteluvapaita, osa-aikaeläkkeitä, työaikapankkia sekä kausiluonteisia työaikajärjestelyjä (Työssä jaksamisen tutkimus- ja toimenpideohjelma , Vetoohjelma ). ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 21\n22 Muut edellytykset Valtaosa palkansaajista on alaisen asemassa ja arvostaa hyvää esimiestoimintaa (vrt. taulukko 5) työn jatkamisen edellytyksenä. Monet näin vastanneet palkansaajat aikovat kuitenkin jäädä eläkkeelle viimeistään 63-vuotiaana. Työilmapiirin ja johtamistavan on todettu vaikuttavan eläkeajatuksiin. Vähittäiskaupan ja metalliteollisuuden toimipaikkojen henkilöstön keskuudessa tehdyssä työhyvinvointia käsittelevässä seurantatutkimuksessa havaittiin, että alaista tukevassa ja kannustavassa johtamistavassa esiintyi muita vähemmän varhaiseläkeajatuksia (Karisalmi 2001, 8). Myös kunta-alalla esimiestyön hyväksi kokevat haluavat jatkaa useammin kuin sen huonoksi kokevat (Forma ja Väänänen 2003, 447). Samoin vanhuuseläkeikään asti työssä pysyneiden kokemukset siitä, miten lähimmältä esimieheltä sai tukea ja kannustusta työssä, olivat keskimäärin suomalaista keskitasoa paremmat (Työ tekijäänsä kantaa 2002, 5). Tutkimustulokset antavat näin tukea käsitykselle, että työurien pidentämiseksi tarvittaisiin myös esimiehen tukea. Vähemmistö tämän tutkimuksen yrittäjistä ja palkansaajista piti tärkeänä ammattitaitoa lisäävän koulutuksen saamista työssä pysymisen edellytyksenä. Epävarmuus työtehtävistä selviytymisestä on kuitenkin varsin yleistä ikääntyneillä työntekijöillä. Suuriin ikäluokkiin kuuluvista yrittäjistä runsas kolmannes ja työntekijöistä vielä useampi olivat epävarmoja omasta selviytymisestään (Savioja 2005, 59 60). Toimipaikkojen ikäpolitiikkaa koskevan tutkimuksen mukaan joka kolmas ikääntynyt työntekijä piti lisäkoulutusta itselleen tarpeellisena. Noin puolet työntekijöistä piti toimipaikkansa koulutusmahdollisuuksia kuitenkin heikkoina. Myös työkykyä ylläpitävää kuntoutusta ja työterveyshuollon kehittämistä kaivattiin yleisesti (Forss 2001, 45 46). Vastaajat arvostaisivat kuntoutusmahdollisuuksia, mutta niitä eniten toivovat aikovat muita yleisemmin jäädä eläkkeelle viimeistään 63-vuotiaana. Johtuuko se siitä, että yrittäjien mahdollisuudet kuntoutukseen eivät ole hyvät? Onko vanhemmilla palkansaajilla se ajatus, etteivät he enää pääse kuntoutukseen? Kuntoutusmahdollisuuksien parantaminen, työterveyshuollon kehittäminen tai joustavammat työajat eivät kuitenkaan kuuluneet Tilastokeskuksen työolotutkimuksessa yli 45- vuotiaiden tärkeimpiin seikkoihin työssä jaksamisen kannalta. Tärkeimmäksi osoittautui varmuus työsuhteen jatkumisesta (Lehto 2004, 42). Työnteon jatkamisen suunnittelussa oleellisimpia tekijöitä eivät lienekään yksittäiset työolosuhteet, vaan niiden painoarvo kokonaispohdinnassa. 22 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n23 5 Tulot ja toimeentulo eläkeiän valinnassa 5.1 Ansioajan tulot ja toimeentulo Vastaajilta tiedusteltiin joitakin tulotietoja, koska haluttiin selvittää, onko taloudellisilla tekijöillä jotakin yhteyttä eläkeaikomuksiin. Puuttuvien vastausten suuresta määrästä johtuen toimeentulon ja eläkeajatusten yhteyttä voitiin tarkastella vain karkealla tasolla. Johtopäätökset ovat suuntaa antavia, mutta vaatisivat lisäselvitystä. Vastaajilta kysyttiin omia bruttoansiotuloja, mahdollisia pääomatuloja ja kotitalouden yhteisiä tuloja vuonna 2002 sekä myös asuntolainan kuluja ja omaa käsitystä toimeentulosta. Tulotietoja käytettiin vain luokittelumuuttujina. 5 Työstä tai yritystoiminnasta saadun bruttoansiotulon suuruutta kysyttiin ennen verojen ja veroluonteisten maksujen vähentämistä. Ansiotulotieto puuttui yrittäjiltä (24 %) useammin kuin palkansaajilta (12 %). Perusasteen koulutuksen saaneet, muualla kuin Etelä- Suomessa asuvat sekä alle viiden hengen yrityksissä toimivat yrittäjät jättivät tulonsa ilmoittamatta keskimääräistä useammin. Suomen Yrittäjien selvityksen mukaan neljännes yrittäjien tulosta muodostui pääomatulosta ja loput ansiotulosta vuonna Selvitys koski YEL-vakuutettuja yrittäjiä. Keskimääräinen yrittäjätulo oli euroa vuodessa. Se oli suurempi kuin keskimääräinen palkansaajan ansio euroa vuodessa. Yrittäjätulojen laajaa hajontaa osoittaa se, että 70 prosentilla tulot jäivät alle euron, mutta lähes viidellä prosentilla ne olivat euroa tai enemmän (Suominen 2005, 2, 10). Tämän tutkimuksen yrittäjillä ansiotulojen suuruus oli yhteydessä yrityksen kokoon. Yli viiden hengen yrityksissä yrittäjien ansiotulot olivat keskimäärin puolitoistakertaiset pienempiin yrityksiin verrattuna. Yrittäjistä noin neljäsosa ansaitsi alle euroa vuonna Noin kolmasosalla tulot vaihtelivat ja euron välillä. Viidesosalla ne ylittivät euroa. Ansiotuloilla ei näytä olevan selvää yhteyttä eläkeaikomuksiin (kuvio 3). Työntekoa 63 ikävuoden jälkeen jatkavissa on suunnilleen yhtä paljon eri tuloluokkiin kuuluvia kuin varhemmin eläkkeelle aikovissa. Palkansaajissa on selvästi vähemmän alimpaan tuloluokkaan kuuluvia kuin yrittäjissä, vain runsas kymmenen prosenttia. Keskimmäiseen euron tuloluokkaan kuuluu noin puolet palkansaajista. Tähän tuloluokkaan kuuluvia on myös muita yleisemmin työntekoa jatkavien joukossa. Vähintään euron tulot olivat muita yleisempiä varhaista eläkkeelle jäämistä suunnittelevilla (p=0,036). 5 Yrittäjien ja palkansaajien jakaumat ansioajan toimeentulon suhteen on esitetty liitetaulukossa 4. ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 23\n24 Kuvio 3. Bruttoansiotulot vuonna 2002 aiotun eläkeiän mukaan. yrittäjät, viimeistään 63-v. yrittäjät, aikaisintaan 64-v. palkansaajat, viimeistään 63-v. palkansaajat, aikaisintaan 64-v alle tai yli ei tietoa Kuvio 4. Kotitalouden yhteiset tulot vuonna 2002 aiotun eläkeiän mukaan. yrittäjät, viimeistään 63-v. yrittäjät, aikaisintaan 64-v. palkansaajat, viimeistään 63-v. palkansaajat, aikaisintaan 64-v alle tai yli ei tietoa Kuvio 5. Ansioajan toimeentulo aiotun eläkeiän mukaan. yrittäjät, viimeistään 63-v. yrittäjät, aikaisintaan 64-v. palkansaajat, viimeistään 63-v. palkansaajat, aikaisintaan 64-v erittäin helppoa melko helppoa vain pieniä vaikeuksia melko tai erittäin vaikeaa 24 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n25 Pääomatuloja oli ilmoittanut puolet yrittäjistä ja vajaa kolmasosa palkansaajista (ks. liitetaulukko 4). Näiden tulojen yhteydestä eläkeaikomuksiin ei muodostunut mitään selvää kuvaa puuttuvien tietojen takia. Pääomatuloja ilmoittaneiden yrittäjien välillä ilmeni kuitenkin pientä eroa. Yrittäjistä, jotka saivat pääomatuloja vähintään euroa vuodessa, yli kaksi kolmasosaa aikoi jatkaa työntekoa. Vähemmän pääomatuloa saaneista työnteon jatkamista suunnitteli noin puolet. Ei ole mitään käsitystä siitä, kuinka moni pääomatuloja koskevaan kysymykseen vastaamatta jättäneistä olisi kuitenkin saanut niitä. Tilastokeskuksen mukaan kuitenkin keskimäärin puolet vastaavan ikäluokan kotitalouksista omisti arvopapereita vuonna 1998 (Myrskylä 2005, 97) vuotiaiden kotitalouksissa arvopapereita omisti enää kolmasosa. Tätä ikäryhmien välistä eroa on selitetty sillä, että arvopapereiden hankinta ei Suomessa ehtinyt levitä vanhempien ihmisten keskuuteen (Viren 2002, 4). Kotitalouden tulot käsittävät perheenjäsenten yhteensä saamat ansio-, eläke- ja muut tulot vuonna 2002 veroja vähentämättä. Jotta perheen koko ei pääsisi vaikuttamaan, kotitalouden tulojen yhteyttä eläkeajatuksiin arvioitiin lapsettoman parin tapauksessa. Kotitalouden yhteisten tulojen määrän ja yrittäjien eläkeaikeiden välillä voi nähdä yhteyden huolimatta, että joka viides yrittäjä oli jättänyt ne ilmoittamatta. Yli puolella niistä yrittäjistä, jotka miettivät varhaista eläkkeelle jäämistä, kotitalouden tulot jäivät alle euron (kuvio 4). Monissa tapauksissa puoliso oli jo eläkkeellä, joka selitti toisaalta alhaista tulotasoa ja toisaalta myös eläkeajatuksia (vrt. luku 7). Pienituloisilla yrittäjillä eläke toimeentulon turvana voi olla tärkeä syy siihen, että hakeudutaan varhain eläkkeelle. Työnteon jatkamista harkitsevilla yrittäjillä kotitalouden tulot olivat yli kaksi kertaa useammin vähintään euroa kuin varhaista eläkettä suunnittelevilla. Eläkeiän myöhentämistä ja kotitalouden korkeaa tulotasoa selitti paljolti se, että puoliso oli vielä työelämässä. Palkansaajien eläkeaikeiden ja kotitalouden tulojen välillä ei ilmennyt samanlaisia eroja kuin yrittäjillä. Vastaajilta kysyttiin asumismuotoa ja asuntolainaan liittyviä kuluja. Useimmat asuivat avo- tai aviopuolison kanssa, vain joka viides asui ilman perhettä. Palkansaajissa oli yrittäjiä enemmän yksinasuvia. Yrittäjistä lähes kaikki asuivat omistusasunnossa ja palkansaajistakin 84 prosenttia, joka vastaa omistusasunnossa asuvien osuutta tässä ikäryhmässä (Myrskylä 2005, 93). Asuntolainasta johtuvia kuluja oli enää neljäsosalla vastaajista. Asuntolainakuluilla ja työnteon jatkamisella 63 ikävuoden jälkeen ei näyttänyt olevan yhteyttä. Vastaajilta tiedusteltiin, miten helppoa tai vaikeaa oli heidän kotitaloutensa toimeentulo. Useimpien yrittäjien mielestä toimeentulo oli erittäin helppoa tai melko helppoa (kuvio 5). Työnteon jatkamista harkitsevissa yrittäjissä oli kaksi kertaa enemmän toimeentulon erittäin helpoksi kokevia kuin varhain eläkkeelle aikovissa. Viimeistään 63 vuoden iässä eläkkeelle aikovista yrittäjistä runsaalla kolmasosalla oli vähintään pieniä toimeentulovaikeuksia, joskin erittäin vaikeaa tai melko vaikeaa oli vain kymmenesosalla. Saman verran toimeentulovaikeuksista kärsiviä oli niiden palkansaajien joukossa, jotka aikovat myöhentää eläkkeelle ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 25\n26 jäämistään. Varhemmin eläkkeelle aikovista vain neljäsosa piti toimeentuloaan huonona (p=0,043). Erityisesti yksinäiset henkilöt kokivat toimeentulonsa muita heikommaksi. Työnteon jatkamista harkitsevat yrittäjät pitivät toimeentuloaan parempana kuin eläkkeelle jäämistä suunnittelevat. Palkansaajilla tilanne oli päinvastoin, jatkavissa oli muita enemmän toimeentuloaan huonona pitäviä. Työterveyslaitoksen Ikääntyvä arvoonsa -tutkimuksessa eläkeajatusten yleisyys ei sen sijaan vaihdellut sen mukaan, minkälaiseksi henkilö koki taloudellisen tilanteensa. Eri-ikäisten välilläkään ei tässä ollut eroja. Myöskään palkkatulon riittävyyden ja eläkesuuntautuneisuuden välillä ei ollut yhteyttä (Huuhtanen ja Piispa 1991, 42). Työnteon jatkamista harkitsevia yrittäjiä luonnehtii jokseenkin hyvä käsitys omasta toimeentulosta. Työnteon jatkamista suunnittelevia palkansaajia taas leimaa muihin verrattuna huonompi käsitys toimeentulosta siitä huolimatta, että keskituloisten osuus on selvästi yrittäjiä suurempi (vrt. kuvio 3). 5.2 Eläkeajan tulot ja toimeentulo Eläkeajan toimeentuloa koskevat kysymykset perustuvat vastaajien käsityksiin ja mielikuviin tulevaisuudesta. Poikkeuksen muodostaa kysymys, joka koskee yksityistä eläkevakuutusta. Vastaajilta tiedusteltiin, tietävätkö he tulevan vanhuuseläkkeensä suuruuden. Heitä pyydettiin myös arvioimaan sen määrä ennen verojen vähennystä. Vastaajilta tiedusteltiin lisäksi, millainen käsitys heillä oli taloudellisesta toimeentulosta eläkeaikana. 6 Noin puolet yrittäjistä ja palkansaajista ilmoitti, etteivät he tiedä eläkkeensä suuruutta kovinkaan hyvin tai ei lainkaan. Muita harvemmin eläkkeestä olivat perillä perusasteen koulutuksen saaneet. Myös vastaajien omat kommentit heijastavat huolta eläkkeen pienuudesta ja omasta tietämättömyydestä eläkeasioissa (Tuominen 2004, 24 25). Työuran pidentämistä suunnittelevista yrittäjistä kolme viidesosaa ilmoitti tietävänsä tulevan vanhuuseläkkeen suuruuden hyvin, eläkkeelle jäämistä harkitsevista alle puolet (kuvio 6). Palkansaajien suhteen on päinvastoin. Eläkkeelle aikovista palkansaajista yli puolet tiesi omasta mielestään hyvin eläkkeen määrän, mutta työntekoa jatkavista vain kaksi viidesosaa. 6 Yrittäjien ja palkansaajien jakaumat eläkeajan toimeentulon suhteen on esitetty liitetaulukossa ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\n27 Kuvio 6. Tietämys tulevan vanhuuseläkkeen suuruudesta aiotun eläkeiän mukaan. yrittäjät, viimeistään 63-v. yrittäjät, aikaisintaan 64-v. palkansaajat, viimeistään 63-v. palkansaajat, aikaisintaan 64-v erittäin hyvin melko hyvin ei erityisen hyvin ei lainkaan Kuvio 7. Käsitys eläkeajan toimeentulosta aiotun eläkeiän mukaan. yrittäjät, viimeistään 63-v. yrittäjät, aikaisintaan 64-v. palkansaajat, viimeistään 63-v. palkansaajat, aikaisintaan 64-v hyvä toimeentulo kohtuullinen toimeentulo huono toimeentulo Tietämys eläkkeen suuruudesta oli yhteydessä ansiotulojen määrään. Esimerkiksi niistä palkansaajista, joiden ansiotulot vuonna 2002 jäivät alle euron, kolmasosa kertoi tietävänsä hyvin eläkkeen suuruuden. Kun tulotaso nousi yli euron, osuus oli jo kaksinkertainen. Yrittäjien eläketietämyksen ja tulotason suhde ei poikkea palkansaajista. Suurin osa vastaajista näkee eläkeaikaisen toimeentulonsa vähintään kohtuullisen hyvänä (kuvio 7). Kuitenkin yrittäjistä viidennes ja palkansaajista alle viidennes arvioi sen erittäin huonoksi tai melko huonoksi. Se on enemmän kuin se alle kymmenesosa, joka koki ansioajan toimeentulon huonoksi (ks. liitetaulukko 5). Perheettömien käsitykset eläkeajan toimeentulosta olivat muita negatiivisemmat. ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA 27\n28 Yrittäjien käsityksillä eläkeajan toimeentulosta on yhteys työnteon jatkamiseen. Työnteon jatkamista suunnittelevista yrittäjistä neljännes arvioi eläkeajan toimeentulon hyväksi, kun osuus on varhain eläkkeelle aikovilla runsas kymmenesosa. Viimeistään 63 iässä eläkkeelle aikovista taas joka neljäs näkee eläkeajan toimeentulon erittäin huonona tai melko huonona. Myös palkansaajien eläkeajatusten ja eläkeajan toimeentulon välillä on yhteys, mutta päinvastainen kuin yrittäjillä. 63 ikävuoden jälkeen eläkkeelle aikovien palkansaajien käsitys eläkeajan toimeentulosta on jonkin verran kehnompi kuin varhemmin eläkkeelle aikovien. Toimeentulovaikeuksia kokeneiden ja pienituloisten yrittäjien haluun jäädä varhain eläkkeelle voi olla vaikuttamassa monia seikkoja. Pienissä perheyrityksissä ja yksinäisyrittäjillä työ saattaa vanhetessa käydä liian raskaaksi. Edes kannustinkarttuma ei motivoi työnteon jatkamista, jos YEL-työtulo on aikoinaan jäänyt alhaiselle tasolle. Muutaman vuoden lisäkertymällä ei radikaalisti nosteta eläkettä, joka lasketaan koko työuran keskimääräisen YEL-työtulon perusteella. Pienituloisilla YEL-työtulon taso jää matalaksi (Hyrkkänen 2003, 38 40). Vuonna 2003 vanhuuseläkkeelle siirtyneiden keskimääräinen työeläke oli euroa kuukaudessa (Suomen työeläkkeensaajat vuonna 2003, 48). Eläkkeensaajien kokonaiseläketulon jakauma on muuttunut selkeästi muotoaan 1990-luvun kuluessa, sillä pieniä eläkkeitä saavien osuus on laskenut ja suurempia eläkkeitä saavien osuus noussut. Muutokseen on osaltaan vaikuttanut naisten eläketulotason parantuminen (Tuominen ym. 2003, 74). Tässä tutkimuksessa eläkkeen euromäärän yhteydestä eläkeiän valintaan on vaikea sanoa mitään puuttuvien tietojen takia (ks. liitetaulukko 5). Yleensä vastaajat arvioivat tulevan vanhuuseläkkeen sitä suuremmaksi, mitä korkeammat olivat heidän ansiotulonsa vuonna Keskimääräinen arvio tulevasta vanhuuseläkkeestä vastasi palkansaajilla noin 60 prosenttia bruttoansiotulosta. Yrittäjät olettivat tulevan vanhuuseläkkeen olevan noin 80 prosenttia bruttoansioista. YEL-työtulo, jonka perusteella yrittäjäeläke lasketaan, jää helposti kuitenkin alemmalle tasolle (esim. Hyrkkänen 2003, 30 33). Jos lakisääteinen eläketurva ei tunnu riittävältä, eläkkeelle jäämiseen voi varautua myös yksityisellä eläkevakuutuksella. Yrittäjistä 45 prosentilla oli yksityinen eläkevakuutus, palkansaajista 15 prosentilla. Miehet olivat ottaneet yksityisen eläkevakuutuksen hieman useammin kuin naiset. Pääasiassa vakuutuksen tarkoituksena oli mahdollistaa varhaiseläkkeelle jääminen tai suurempi kokonaiseläke, pienellä osalla myös verotuksen keventäminen. Tässä tarkastelussa yksityisen eläkevakuutuksen ottaneiden ja muiden yrittäjien välillä ei ilmennyt eroa eläkeiän valinnassa. Yksityisen eläkevakuutuksen ottaneet palkansaajat aikovat sitä vastoin muita yleisemmin jäädä varhain eläkkeelle. Kun kaikista palkansaajista vähän yli puolet aikoo siirtyä eläkkeelle viimeistään 63 vuoden iässä, niin yksityisen eläkevakuutuksen ottaneista osuus on kaksi kolmasosaa (67 %). Tulos on tilastollisesti merkitsevä (p=0,006). Tämä tulos saa vahvistusta myös toisesta yksityisen sektorin palkansaajia koskevasta tutkimuksesta. Sen mukaan yli puolelle yksityisen eläkevakuutuksen ottaneista 28 ELÄKETURVAKESKUKSEN KESKUSTELUALOITTEITA\nToimittanut Eila Tuominen Eläkeuudistus ja ikääntyvien työssä jatkamisaikeet Eläketurvakeskuksen raportteja 37 Eläketurvakeskus 00065 ELÄKETURVAKESKUS Puhelin 010 7511 Faksi (09) 148 1172 Pensionsskyddscentralen


Stj / Valtuutettu Ville Jalovaaran aloite Vuosaaren palvelukeskus Albatrossin laajentamisesta\nHEL 2013-011228 T 00 00 03\nKaupunginvaltuusto päätti kaupunginhallituksen ehdotuksen mukaisesti katsoa valtuutettu Ville Jalovaaran aloitteen loppuun käsitellyksi.\nValtuutettu Ville Jalovaaran aloite (allekirjoitettu)\nValtuutettu Ville Jalovaaran aloite (allekirjoittamaton)\nValtuutettu Ville Jalovaara ja 11 muuta valtuutettua esittävät aloitteessaan, että Helsingin kaupunki ryhtyisi mahdollisimman pian valmistelemaan Albatrossin laajennusosan rakentamista Vuosaaren alueen sosiaali- ja terveyspalvelujen parantamiseksi.\nKaupunginhallitus viittaa saatuihin lausuntoihin ja toteaa, että virasto keskittää ikääntyvien palvelut monipuolisiin palvelukeskuksiin, joissa on sekä asuntoja että palveluja. Sosiaali- ja terveysvirasto tekee kevään 2014 aikana palveluverkkosuunnitelman, jossa esitetään mm. Vuosaareen suunniteltavat palvelut ja niiden tilatarpeet.\nTiedoksi: Muutoksenhaku, valmistelu\nKaupunginhallitus 17.02.2014 § 197\nSosiaali- ja terveyslautakunta 17.12.2013 § 443\nSosiaali- ja terveyslautakunta päätti antoi valtuutettu Ville Jalovaara ym. valtuutettujen Vuosaaren palvelukeskus Albatrossin laajentamista koskevaan valtuustoaloitteeseen seuraavan lausunnon:\n”Vuosaaren Albatrossissa sijaitsee sosiaali- ja terveysviraston terveysasema ja sosiaalipalveluja. Kaupunki omistaa tilojen osakkeet. Lisäksi kaupunki on vuokrannut lisätilaa rakennuksen yksityiseltä omistajalta. Terveysasemalla on muutettu erilaisia huonetiloja vastaanottohuoneiksi, joihin on voitu sijoittaa terveysaseman lääkäreitä ja hoitajia. Vuosaaren albatrossin tilat ovat tehokkaassa käytössä.\nSosiaali- ja terveysvirasto (aiemmin terveyskeskus) on esittänyt vuosittain investointiohjelmaan Vuosaaren Albatrossin laajentamista. Hanketta ei ole kuitenkaan saatu mahtumaan investointiohjelmaan. Vuosaaren Albatrossi tarjoaa avopalveluja kaupunkilaisille ja se soveltuu jatkossakin vastaanotto- ja asiakaspalvelutoimintaan.\nSosiaali- ja terveysvirasto keskittää ikääntyneiden palveluita monipuolisiin palvelukeskuksiin. Monipuolisissa palvelukeskuksissa on sekä asuntoja että palveluja. Albatrossi ei sovellu asumiseen eikä näin ollen monipuolisen palvelukeskuksen sijaintipaikaksi.\nSosiaali- ja terveysvirasto tekee palveluverkkosuunnitelman vuoden 2014 alkupuolella. Palveluverkkosuunnitelmassa tullaan esittämään Vuosaareen suunniteltavat palvelut ja niiden tilatarpeet.\nIkäihmiset ovat palvelujen osalta haavoittuvaa ryhmä, joka tarvitsee palveluja helposti saavutettaviin paikkoihin. Avopalveluja kehittämällä voidaan varmistaa riittävät palvelut kotona asuville ikäihmisille."\nJaana Lunnela, tilapalvelupäällikkö, puhelin: 310 42505


Private Blend: Koulutiellä\nTänään on taitanut jännittää aika monessa kodissa aamulla, sekä lapsia että vanhempia, kun noin 59 000 ekaluokkalaista pakkasi reppunsa ensimmäistä koulupäivää varten. Kävin kesällä yhtenä raukeana aamupäivänä retkellä lapsuuden nurkilla ja satuin kulkemaan vanhan ala-asteeni ohi. Tässä muutama kuva omalta koulutieltäni, jota astelin reilu kaksikymmentä vuotta sitten. Oli se jännittävää aikaa.... Tunnustan, minulla taisi kyllä tulla itku ekana päivänä.\nKyllä sitä aina tulee muistamaan kertotaulun opettelemisen, maantiedon projektit, hauskat kouluvälineet, kouluruokailun ja kevätjuhlat. Varmasti jokainen muistaa oman ensimmäisen koulupäivänsä.\nMolemmat paikat ovat hyvin tuttuja :)\nTästä sitä silloin asteltiin eräänkin kerran\nKun olin pieni, oli meillä onneksi keinuja ja kiipeilytelineitä tällä kentällä. Nyt kaikilla taitaa näköjään olla iPad.\nTunnisteet: Huvi, Lifestyle\nAnonyymi 14. elokuuta 2012 klo 8.46\ncute postaus :)\nMikko 14. elokuuta 2012 klo 17.16\nPipsa♥ 14. elokuuta 2012 klo 18.49\nOi, kuinka sopiva ja symppis postaus juuri tälle päivälle. Esikoiseni aloitti tänään koulunsa, olipa kiva lukea omasta koulustasi. Annoit omista muistoistasi pilkahduksen meille lukijoille...♥\nMikko 14. elokuuta 2012 klo 22.31\n:) Oi, onnea! On ollut varmasti jännät paikat! No miten meni?\nPipsa♥ 15. elokuuta 2012 klo 10.12\nKyllä jännitystä oli ilmassa eilen, mutta reipas ekaluokkalainen sieltä kotiin tuli. Niinkin pinnalliset asiat, kuten hänen itsensä valitsemansa ja minun tilaamani vaatteet ja kengät (koulua varten)saivat askeleen reipastumaan jälleen tänä aamuna;) Ja Aapinen oli uusi!\nMikko 15. elokuuta 2012 klo 21.51\nMahtavaa! Ja kiva, että reippaus pysyi yllä, pienet apukeinot ovat sallittuja siinä :) Tsemppiä sinne alkavaan syksyyn Aapisen äärellä!