Historic Centre of Salvador de Bahia: läheiset hotellit, valokuvat, osoite, Brasilia kartta, lähellä, varaus\n> Etelä-Amerikka > Brasilia > Salvador > Historic Centre of Salvador de Bahia Historic Centre of Salvador de Bahia Historic Centre of Salvador de Bahia >\nHistoric Centre of Salvador de Bahia (Brasilia)\nOsoite: Bahia State, north-east region of Brazil\nHotelli (Salvador) on luksus-tyylinen ja tasoltaan se kuuluu neljä tähteä-kategoriaan. Hotelli tarjoaa erilaisia palveluja, joihin kuuluvat mm. n.a..Hotellin sijaintina on Avenida 7 De Setembro 3577,Lue lisää etelä-Salvador. Matka autolla kaupungin keskustaan vie vain 23 minuuttia.Hotelli kuuluu TA-ketjuun. Piilota teksti\nHotellin sijaintina on Setembro, 1537-Campo Grande, etelä-Salvador. Matka autolla kaupungin keskustaan vie vain 23 minuuttia.Budjetti-tyylinen Tropical Da Bahia-hotelli on varustettu kaikilla mukavuukLue lisääsilla, joihin kuuluvat esimerkiksi: n.a..Hotelli on osa WV-ketjua.Piilota teksti\nPerhe-tyylinen Pousada do Baluarte-hotelli on varustettu kaikilla mukavuuksilla, joihin kuuluvat esimerkiksi: n.a..Sijaintina on Ladeira do Baluarte, 13 casa, koillis-Salvador, ja etäisyys keskustastaLue lisää jalan vain 16 minuuttia.Piilota teksti\nSijaintina on Rua do Carmo 1, koillis-Salvador, ja etäisyys keskustasta jalan vain 14 minuuttia.Viisi tähteä -kategoriaan kuuluvan luksus-tyylisen hotellin sijaintina on Salvador. Hotelli tarjoaa käyLue lisäättöösi useita eri palveluja, joihin kuuluvat mm. Ravintola, Huonepalvelu, Baari, 24h vastaanotto, sanomalehdet, Savuttomat huoneet, Business-keskus, Pesula, Ilmainen pysäköinti, Televisio, Ilmastointi . Kun haluat rentoutua, hotellin sauna on käytössäsi.Hotelli on osa Pestana Hotels & Resorts-ketjua.Hotelli tarjoaa käyttöösi laajakaista-Internetin.Puutarha on mukava lisä hotellin palveluihin. Huomaa:Hotellissa on maksullinen pysäköinti.Piilota teksti\nViisi tähteä -kategoriaan kuuluvan design-tyylisen hotellin sijaintina on Salvador. Hotelli tarjoaa käyttöösi useita eri palveluja, joihin kuuluvat mm. Huonepalvelu, Baari, 24h vastaanotto, sanomaleLue lisäähdet, Savuttomat huoneet, Pesula, Aamiainen huoneeseen, Ilmainen pysäköinti, Pika-check-in/out, Televisio, Ilmastointi . Hotellin sijaintina on Direita de Santo Antônio, 132, koillis-Salvador. Matka jalan kaupungin keskustaan vie vain 12 minuuttia.Hotellissa on 5 huonetta tyypistä Room kategoriaan Room. Aram Yamí Boutique Hotel -hotellin edullisin huonehinta on 414 euroa.Laajakaista-Internet-yhteys on saatavilla hotellissa.Kun haluat rentoutua, hotellin solarium on käytössäsi.Terassi on mukava lisä hotellin palveluihin. Käytännön tietoa:Hotellissa on ilmainen pysäköinti.Piilota teksti


Hevosenlanta hyötykäyttöön uusilla toimintatavoilla | Biotalous - Bioeconomy\nHevosenlanta hyötykäyttöön uusilla toimintatavoilla\nBlogi - Julkaistu 3.2.2016\nHevosenlannan energiahyötykäyttö on puhuttanut jo vuosia niin Suomessa kuin muuallakin Euroopassa.\nLannan energiakäyttöä on perinteisesti suunniteltu pienpolton ja tallikohtaisten ratkaisujen kautta. Tällöin vastaan on tullut EU-lainsäädäntö, joka vaatii soveltamaan hevosenlannan energiahyötykäyttöön jätteenpolton vaatimuksia.\nLähdimme Fortumilla selvittämään hevosenlannan mahdollisuuksia pari vuotta sitten. Alkusysäys tuli kotoa vaimoni ratsastusharrastuksen kautta. Lanta ja kuivike aiheuttavat päänvaivaa useimmille tallinpitäjille, joten uusille ratkaisuille näytti olevan kysyntää. Tästä syntyi Fortum HorsePower -hanke.\nHorsePower-hanke saatiin osaksi Fortumin sisäistä startup-ohjelmaa, jossa konseptia on voitu kehittää eteenpäin joustavasti ja tehokkaasti. Startup-ohjelman hankkeilla on mahdollisuus ottaa enemmän liiketoiminnallisia riskejä, joten kehitystyötä on voitu viedä vauhdilla eteenpäin.\nPalvelua on kehitetty tiiviisti talliyrittäjien kanssa. Aivan palvelun alkuvaiheesta saakka olemme keskustelleet, mikä olisi talliyrittäjien kannalta tärkeätä. Moni asia palvelussa on syntynyt näiden keskusteluiden pohjalta. On ollut myös hienoa huomata, että suuri osa talliyrittäjistä, joiden kanssa olemme käyneet keskusteluja ovat halunneet Fortum HorsePower palvelun itselleen.\nEnnen kuin aloimme myydä palvelua kokeilimme lannan keräystä eri menetelmillä, tutkimme lannan poltto-ominaisuuksia ja teimme pienen koejakson voimalaitoksella. Startup-tyyppisen toimintamallin avulla olemme voineet kokeilla monia asioita pienimuotoisesti ja hioa konseptia talleille ja voimalaitokselle sopivaksi.\nJouni Heikkinen (vas.), Heli Antila, tyytyväinen asiakas ja Anssi Paalanen.\nMonia erilaisia vaihtoehtoja arvioimalla syntyi nykyisenmallinen Fortum HorsePower-konsepti, joka kattaa palvelun hevostalleille ja polttoainetoimituksen voimalaitokselle. Talleille suunnattu palvelu kattaa kuivikkeen toimituksen tallille ja kuivikelannan noudon tallilta pois. Tallit voivat valita kolmesta eri kuivikevaihtoehdosta ja palvelun hinta määräytyy kulutuksen mukaan.\nNyt Fortum HorsePower on edennyt kaupalliseen pilottivaiheeseen: palvelu on käytössä talleilla ja lantaa hyödynnetään energiatuotannossa. Palvelun on valinnut jo 85 tallia, joilla on yhteensä noin 1500 hevosta.\nLanta hyödynnetään Fortumin Järvenpään sähkön- ja lämmön yhteistuotantolaitoksella yli 90 % hyötysuhteella. Hevosen kuivikelanta toimii hyvänä lisänä Järvenpään voimalaitoksella, jossa muutenkin käytetään puu- ja metsähaketta polttoaineena. Tuotettavan energian määrä on jo merkittävä, sillä 1500 hevosen kuivikelanta kattaa 750 omakotitalon vuoden energiatarpeen.\nAsiat ovat edenneet vauhdilla ja matkan varrella on tapahtunut kaikennäköistä pientä. Välillä on ongittu hevosenkenkiäkin kuivikelannan seasta. Kovat pakkasetkin ovat tuoneet oman mausteensa, mutta suuremmilta ongelmista ollaan vältytty. Pienet epätasaisuudet kuuluvat kaiken uuden kehittämiseen ja olemme saaneet valtavasti positiivista palautetta.\nNyt käynnissä oleva koetoimintajakso on vähitellen kaartamassa loppusuoralle samaan aikaan kun vakituinen ympäristölupa Järvenpään laitokselle on käsittelyssä. Uskomme, että toiminta jatkuu Järvenpäässä koetoimintajakson jälkeenkin. Suunnitelmissa on konseptin laajentaminen myös muualle Suomeen ja Eurooppaan. Euroopassa on kuusi miljoonaa hevosta, joten materiaalia riittää sekä laajaan energiahyötykäyttöön että pelloille maanparannusaineeksi.\nKirjoittaja Anssi Paalanen vastaa Fortumilla HorsePower-palvelukonseptin kehittämisestä.\nHorsePowerista lisää Fortumin sivuilla.\nAihetunnisteet: bioenergia, blog, blogi\nLue seuraava artikkeli: Selluloosa – tulevaisuuden supermateriaali »


Tyhmyyden ylistys (L/A, K-11, angstiromantiikka)\nKirjoittaja Aihe: Tyhmyyden ylistys (L/A, K-11, angstiromantiikka) (Luettu 3675 kertaa)\n« : 22.08.2007 14:39:40 »\nOtsikko: Tyhmyyden ylistys\nTyylilaji: Angst, hmm... romance?\nIkäraja: Sanoisin, että K-11 //Sansku muutti ikärajan uusien sääntöjen mukaisiksi. (:\nParitus: Arthur Weasley/Lucius Malfoy\nVastuuvapautus: Juuei, en omista pottereita etc. Rowlingin. Ja en saa rahaa.\nTiivistelmä: No... Arthur ja Lucius kohtaa pitkän ajan jälkeen, ja tietenkään ne ei tyydy vain käymään teellä. (Tee...?)\nA/N: Tämähän siis on alun perin haasteficci, mutta minusta tuntuu ikävästi siltä, ettei tämä aivan tuota haastetta vastaa... ^^; No, ainakin paritus on oikea. ;-)\nOikeastaan pidän tästä aika paljon; ainakin sitä oli kiva kirjoittaa.\nLainaus käyttäjältä: Anna-Liisa\nRating: Ihan mikä vaan\nGenre: Angst ja muita sinne viittaavia, jos tarvitaan\nIdea: Arthur ja Lucius tapaavat toisensa ministeriössä, kun Arthur saa tehtäväkseen näyttää Luciukselle ministeriön tiloja. Tapaamisesta ei kuitenkaan tule viimeinen, sillä jokin miesten eroavissa mielipiteissä saa heidät ottamaan yhteen useampaan otteeseen. Mutta mikä saa heidät aina palaamaan takaisin toistensa luokse?\n"Minua ei kiinnostaa säälisi tippaakaan."\n"Jästien kanssa työskenteleminen on kuin leikkisi mudan kanssa: Siitä tulee yhtä likaiseksi."\nKun minä myöhemmin ajattelen niitä päiviä, aikoja, – häntä ja minua, sotkuisia hetkiä (yhteen liittyneitä luita) ja viiniä – niiden absurdi mielettömyys saa hitaasti pääni pyörälle. Varsinkin se eräs toinen todellisuus joka kesti vain muutaman hetken, se mursi sisältäni pienen palan josta sitten kasvoi omenapuu (ja nyt minä istun omenapuun alla tuulisella rannalla ja yritän selvittää ajatuksiani). Mutta nyt minä palaan siihen hetkeen, josta tarinani alkaa, vaikka se kohta onkin jo lähempänä loppua.\nSe oli tuulinen päivä, marraskuuta. Olin myöhässä töistä, kotona oli ollut ahdistunut tunnelma, sellainen joka saa väreet kulkemaan selkäpiitä pitkin, ja olin nähnyt Mollyn silmissä muutamia kyyneleitä (ei liikaa eikä liian vähän, juuri sopivasti – sulattaakseen sydämeni), lapsi oli kitissyt, hämmentynyttä itkua ja epävarmoja parkaisuja, äiti äiti, missä olet. Olin ollut helpottunut päästessäni pois sieltä, vaikka en sitä myöntää kehdannutkaan. Tuoreena isänä minulla oli Velvollisuus perhettäni kohtaan; velvollisuus hoitaa lasta, auttaa vaimoa, mutta ennen kaikkea velvollisuus ansaita rahaa ruokkiakseni molemmat ja saadakseni tarpeeksi rahaa omaan taloon (vielä silloin asuimme halvassa vuokraloukossa, ahdasta ja tunkkaista, olimme koko ajan liian lähellä toisiamme ja hetket valuivat etäisyyteen).\nKävelin töihin, kylmä viima tunkeutui luihin ja ytimiin, kiskoin pipoa tiukemmin päähäni ja ohikiitävän hetken tiedostin näyttäväni idiootilta se päässä. Enkä jaksanut välittää.\nPipon alta törröttäviin hiuksiin takertui lumihiutaleita, Ministeriön ala-aulan kolhiintuneessa vessassa minä kuivasin ne harmaaseen paperipyyhkeeseen vain muutamaa minuuttia ennen työaikani alkua, sitten juoksin kiireesti portaat ylös koska hissi oli täynnä minua korkea-arvoisempia henkilöitä.\nTyötilojeni (oikeastaan se oli vain varasto, jonka kaikenlisäksi jouduin jakamaan muutaman muun yhtä harmaan velhon kanssa, heillä oli silmissään väsynyt katse ja kotona pieniä lapsia jotka itkivät ruoanpuutetta muutamaa päivää ennen palkkapäivää) luona seisoi itseäni hieman vanhempi mies, Cornelius Toffee. Hän oli minua korkeammassa asemassa ja katsoi välillä asiakseen komennella minua kuin kesäharjoittelussa olevaa juoksupoikaa, mutta minä tein kuten hän käski, se oli kaikille helpompaa.\n”Weasley”, hän aloitti matalalla äänellä, ”minulla on sinulle tehtävä.”\nKohotin uteliaasti kulmiani, hän ei odottanutkaan minun sanovan mitään.\n”Lucius Malfoy – tiedäthän sinä hänet, vähän sinua nuorempi, suuresta velhosuvusta, tärkeä – on tulossa tutustumaan tänne tänään. Sinä saat opastaa häntä, ole kohtelias, tee parhaasi.”\nSilloin tunsin mieleeni hiipivän kaikuja menneistä ajoista, ymmärrättehän, siitä, kun me olimme molemmat vielä koulussa... Lucius Malfoy. Pitkät päivät ulkona, nurmikolla, vesi liplatti. Lucius Malfoy.\n”Mi- mitä minun oikeastaan pitäisi tehdä?”\n”No, näytät hänelle tilat, huolehdit hänen tarpeistaan – teetä, tai jos hän tahtoo jotain vahvempaa, voit vastustella muodon vuoksi, mutta älä liikaa – ja kuuntelet, mitä hän puhuu, he saattavat antaa tärkeän lahjoituksen ministeriön tilojen kunnostamiseksi.”\nMinä vain nyökkäsin, edes tajuamatta hänen sanojaan. En ollut nähnyt Luciusta koulun päättymisen jälkeen, en ollut tahtonutkaan nähdä (totta puhuen olisin tahtonut sitä enemmän kuin mitään muuta, mutta en pystynyt saati halunnut myöntämään sitä, se olisi tehnyt asiat liian todellisiksi), ja nyt se oli tapahtumassa – hän tulisi luokseni enkä minä pääsisi pakoon. Kirosin velvollisuudet alimpaan helvettiin, pohdin, ehtisinkö ottaa lopputilin ja kohotin sitten kasvoilleni stoalaisen ilmeen (sen, jota yleensä käytin riidellessäni Mollyn kanssa, hän paiskoi tavaroita seiniin ja itki ja minä yritin olla vastapaino, kivinen kelkka joka estää kyyneleet) ja ristin käteni selän taakse.\nHän ei oikeastaan ollut muuttunut paljoa sitten koulun loppumisen, vaaleat hiukset olivat vain vähän pidemmät, nyt ne ylsivät lähes puoleen selkään. Niiden sävy näytti värjätyltä, ja sen hienous piilikin siinä, että se oli aito. Näin selvästi ne sata harjanvetoa jotka hän oli aamulla vetänyt hiustensa läpi, nyt ne kimalsivat kuin silkki ja tummassa kaavussa oli hopeaisia koristeita. (Katseeni tutki häntä ehkä liiankin tarkkaan, näin hänen huomaavan ja näin ivallisen hymyn. Kaulassa oli hopeinen ketju, siinä olevaa riipusta – ankkuri – en nähnyt.)\nKäsissä oli ohuet mustat sormikkaat, tiedostin ne siinä vaiheessa kun hän ojensi sormensa kosketettavakseni, kättelimme ja esittäydyimme vaikka molemmat tiesivät varsin hyvin, kuka toinen oli. Hän oli hienostuneempi kuin muistin, eikä hän puhunut paljoa, hymyili vain ja oli samaan aikaan tuskastuttavan samanlainen ja erilainen kuin ennen, se hämmensi minua.\nHitaat askeleet ministeriön puoliautioilla käytävillä, en keksinyt mitään mitä sanoa eikä hänelläkään tuntunut olevan mitään puhuttavaa. Hän oli pidempi kuin minä, muistin kuinka hän oli tullut ensimmäiselle kouluun, silloin hän oli ollut lyhyempi, ja luulen että vielä silloinkin kun päätin kouluni kameroiden ristitulessa käsi tulevan vaimoni kädessä.\n”Mikä tämä huone on?” hän kysyi asiallisesti taikaministerin toimiston kohdalla, selitin asian ja hänen silmänsä välähtivät vaarallisesti, olin nähnyt sen katseen toisella puolen pihaa kun joku puuskupuh oli tallannut hänen viittansa liepeelle. Hän oli hienostunut jo silloin, hän ei liannut käsiään – vanhemmilla pojilla oli enemmän lihaksia, vähemmän älyä ja aivan liikaa kunnioitusta hänen määräysvaltaansa kohtaan. Sittemmin puuskupuh, poika ja Luciusta hieman nuorempi, oli äkillisesti alkanut vaikuttaa hieman sairaalta. (Huhu kertoi hänet hakatun – mutta pojalla ei ollut ainuttakaan jälkeä kasvoissaan.)\nKuljimme päämärättömästi ympäri ministeriön laajoja tiloja, olin olettanut hänen tahtovan tietää jotain tiloista ja toiminnasta, mutta hän kysyi ainoastaan sen yhden kysymyksen eikä tuntunut tahtovan jutella päivän säästä. Olimme hiljaa. (Minä mietin menneitä aikoja ja sitä, mitä hän mietti.)\nMutta söimme lounasta yhdessä.\n”Miksi mitä, Lucius?” pyrin pitämään kasvoni ilmeettöminä, mutta en pystynyt olemaan lausumatta hänen nimeään. Hän hymyili, toispuoleisesti.\n”Sinä työskentelet tuolla, pienellä palkalla ja jästien parissa?”\n”Mitä sinä minun palkastani tiedät?” vastasin kysymyksellä, oikeastaan haluamatta vastata hänen esittämäänsä.\n”Voin kuvitella, ettei se ole suuri”, hän naurahti. ”Mutta, Arthur, sinä et vastannut.”\n”Minä pidän jästien kanssa työskentelystä.” Vastasin, tuntien ilmassa riidan sähköistyneet virtapiirit.\n”Jästien kanssa työskenteleminen on kuin leikkisi mudan kanssa: siitä tulee yhtä likaiseksi.”\n”Jästit ovat ihmisiä siinä missä mekin”, vastasin aavistuksen tuohtuneena.\n”Alempiarvoisia kuitenkin – ja sinä tiedät sen.”\n”En näe asiaa kuten sinä.”\n”Sinun pitäisi”, Lucius sanoi hymyille ikuisuushymyään. ”Petät velhosukumme.”\nTottahan on, että suurin osa (kaikki) puhdasverisistä velhoista on sukua keskenään, joten minäkin todella olen sukua Lucius Malfoylle, mutta toivoin, ettei hän olisi vedonnut siihen siinä tilanteessa.\n”Valinnanvapaus”, sanoin äkkiä. Muistin hätkähtäen erään toisen kerran kun olin sanonut sen, ja näin että hänkin muisti.\n”Onko täällä saniteettitiloja?” hän kysyi. Ohjasin hänet niiden suuntaan, riitamme (joka ei ollut vielä päässyt alkuunkaan) katkesi ja minä jäin istumaan pöydän ääreen, muistelemaan menneitä ja hymyilemään katkerasti.\nLunta tuiskutti läpi talven, se tarttui Luciuksen silmäripsiin ja minä seisoin pihalla lämpimässä, joskin auttamattomasti liian pienessä viitassani kuuntelemassa, kuinka ystäväni haukkuivat häntä. (Imitoivat asentoa, jossa hän piti päätään, aristokraattista ryhtiä ja aavistuksen jäykkää puhetapaa, siroa vartaloa – hän on ihan liian laiha ikäisekseen, ei pojan kuulu näyttää tuolta, nauroivat hänelle.) Minä tiesin, että Lucius Malfoy oli sellainen ihminen, jota oli pakko vihata tai rakastaa, ja minä tiesin, että ystäväni vihasivat. Vaikka sen myöntäminen koski, huomasin ajoittain ajattelevani päinvastaisesti.\nLucius oli kaksi vuotta minua alemmalla luokalla, silloin hän oli hiljainen, nuori poika jolla oli valtaa ja mainetta, mutta joka ei puuttunut itseään vanhempien asioihin, hän ei haukkunut minua vaikka olin köyhä ja kaveripiiriini kuului jästejä – sen sijaan hän kyllä kohteli julmasti erästä ystävääni, joka oli minua muutaman vuoden nuorempi (ja huomattavasti arempi, jos saan sanoa).\nKirjastossa paloivat kynttilät, vaikka virkailija ajoittain valittikin niiden olevan vaaraksi kirjoille. Tiesin, että Lucius istui siellä illat, kasvot painuneena jonkin kirjan ylle ja luki, kynttilänliekki lepattaen (hiukset onnistuivat vain hädin tuskin välttämään sen). Totta puhuen Lucius oli nuorena hyvinkin miellyttävä, hänen ivallisuutensa ja sarkasminsa astuivat valtaan vasta muutamaa vuotta myöhemmin, silloin hänen kasvojensa katkera ilme ilmaisi suurta kärsimystä koko maailmaa kohtaan, hänellä oli tummat silmänaluset, hän paastosi viikonkin yhtä menoa (eikä välittänyt minusta).\nMinä menin jokaisena iltana kirjastoon, ja eräänä tein päätöksen. Astelin – vain hieman hermostuneena – hänen lähelleen, sanoin tarvitsevani yhtä kirjaa (tiesin hänen tarvitsevan sitä myös), kumarruin hänen puoleensa ja päästin pitkähköiksi venyneet punaiset hiukseni valahtamaan hänen kasvoilleen, painuin ehkä hieman lähemmäs hänen selkäänsä kuin olisi ollut tarpeellista.\nLucius seisoi pitkään pöydän vieressä ennen kuin huomasin hänet, hänen kasvoillaan oli kummallinen hymy – samaan aikaan tuttu ja vieras – ja hän tahtoi jatkaa kierrostaan.\nKuljimme vanhaan siipeen, siihen jossa kukaan ei käynyt melkein koskaan. Ennustuksia suurissa saleissa, pitkissä kirjahyllyissä joiden välissä voisi leikkiä piilosta.\nKävelimme, kävelimme ja kävelimme, eikä hän taaskaan sanonut sanaakaan, katsoi vain minua ja tuntui koko ajan tietävän, mitä ajattelin. Kävelimme käytävillä, joilla kukaan ei ollut pitkään aikaan siivonnut, askeleistamme jäi jäljet pölyyn, hän katsoi minuun ja hymyili (kuten silloin). Puistatus kulki lävitseni, ja silloin hän veti minut yhdellä sirolla liikkeellä kulman taakse, painoi huulensa huulilleni ennen kuin ehdin edes huomata. Kuin refleksistä vastasin suudelmaan, sitten tajusin pureskellut (jos Luciuksella on jokin heikko kohta, – tietysti ajoittain yltiöpäiseksi äityvän sadomasokistisen taipumuksen lisäksi – se on se ettei hän pysty salaamaan hermostustaan: silloin hän puree huulensa verille ja niiden pinta on karhea) peilikuvahuulet vasten omiani.\nSuudelma toi hätkähdyttävästi mieleen entiset ajat (hätäiset huulien kosketukset autioilla käytävillä, pitkä aamuyöntunnit ja viipyilevät huulet vasten toisia), se repi hitaasti omenapuun siemeniä irti sydämestä, viilsi pieniä viiltoja varpaisiin, koko keho tuntui olevan tulessa.\nHän päästi irti, katsoin häntä silmiin ja hän nauroi. Minä hymyilin, tiesin sen hymyn repivän hänen sieluunsa reiän jos hän olisi vielä yhtään niin kuin ennen (ja näin hänen silmistään, että onnistuin – joskaan se ei tapahtuessaan tuntunutkaan niin hyvältä kuin olin luullut tai toivonut).\nEmme jatkaneet eteenpäin, emme jatkaneet siitä mihin koulussa jäimme, jatkoimme vain kävelyä.\nHänen askeleensa olivat pitkät ja sirot, hän oli ottanut hanskat pois ja kädet olivat kalpeat ja kapeat kuten hänen kasvonsakin. Hän sytytti tupakan enkä minä sanonut mitään, vaikka ministeriössä ei saanutkaan polttaa. Minä vain nyökkäsin kun hän sytytti minullekin ja vedin syviä henkosia (uhraten vain puolikkaan ajatuksen sille, miten selittäisin asian Mollylle, hän haistaisi sen vaatteistani ja se johtaisi taas yhteen riitaan, mutta silloin minä en välittänyt), kasvoillani miettiväinen ilme.\nPalasimme lopulta takaisin Toffeen toimistolle, Lucius hymyili vielä kerran, astahti pyörremyrskynä sisään ja jätti minut käytävälle kuin hylätyn voittonallen tivolin narunvedosta. Kuulin, kuinka hän sanoi uskovansa heidän pääsevän sopimukseen ennen kuin käännähdin kannoillani ja lähes juoksin työtiloihini, ymmärtämättä enää mitään (kevyitä kyyneleitä silmissäni, käsien jälkikuvia ihollani).\nKului muutama kuukausi, ennen kuin näin hänet seuraavan kerran. Oikeastaan en halunnut nähdä häntä, pelkäsin, mihin se johtaisi. Pelkäsin romahtavani, putoavani jos tuntisin hänet vielä samalla tavalla kuin silloin, tietäen sen olevan vain leikkiä (vaarallista leikkiä, mutta rakkaani, ainahan me leikittiin tulella ja poltettiin lakanoita liinavaatekaapista ihan vahingossa).\nKatsoin Mollya kun istuimme iltaisin perheidyllissä pienessä olohuoneessamme. (Huoneistossa oli olohuoneen lisäksi makuuhuone sekä pieni, nuhruinen keittokomero. Lapsi nukkui joskus kanssamme, joskus olohuoneessa, mutta silloin se sai flunssan joten sen piti antaa nukkua kanssamme – tosin Molly ei suostunut olemaan montaakaan hetkeä kaukana vauvasta.) Hän kutoi, punaruskeat hiukset valuivat kiharaisina olkapäille ja kasvoilla oli jollakin tapaa seesteinen ilme. Hän tiesi, ettei kaikki ollut niin hyvin kuin voisi olla, hän tiesi että olimme syvemmällä kuin olisi terveellistäkään, hän tiesi – mutta hän ei välittänyt. Hänellä oli mies, joka rakasti häntä (ainakin hän voi uskotella itselleen niin, halata vanhaa kauluspaitaa silloin kun se tuntui vaikealta), suloinen lapsi, oma pieni koti, oikeastaan kaikkea mitä hän toivoi. (Kyllä minä tiesin, ettei hän ollut lähellekään onnellinen, mutta hän oli sopeutunut siihen, hyväksynyt sen.) Jos me emme olleet onnellisia, emme olleet onnettomiakaan. Me vain olimme.\nNäin Luciuksen jälleen ministeriössä, hänen isänsä oli myös paikalla ja he neuvottelivat niistä suurista rahalahjoituksista taikaministerin kanssa, jonkin ajan kuluttua Lucius livahti ulos toimistosta, löysin hänet ruokalasta, hän istui yhden pöydän ääressä päässään knalli (vinossa) ja naputteli pöytälevyä hanskattomilla sormillaan.\nIstuin samaan pöytään, – ”onko tässä vapaata?” – selitin sen tietysti sillä, että muualla oli kovin täyttä (kieltäydyin huomaamasta yhtä tyhjää pöytää, sekä muutamaa vajaata – myös sitä yhtä, jossa istui toinen harmaista työtovereistani, niistä jotka jakoivat kanssani entisen varaston).\nLucius ei taaskaan sanonut mitään, ainoastaan nyökkäsi hiukan vastaukseksi kysymykseeni. Äkkiä en tuntenut minkäänlaista kiinnostusta voileipääni, tunsin hänen katsovan minua ja käännyin katsomaan vastaan (sillä hetkellä muistin ainoastaan hyvin hämärästi olevani työpaikkani ruokalassa). Istuimme hiljaisuuden vallitessa yli neljäsosatunnin, kumpikin katseli välillä toista ja välillä valkoisia seiniä, pöydän naarmuista pintaa.\n”Hei”, Lucius sanoi lopulta, minä nostin katseeni terävästi nytkähtäen pöydän kiemuroista (’Ann & Mike, ikuisesti’) ja katselin häntä hetken silmiin. ”Hei.”\nHän nousi pöydästä hetken kuluttua, katosi viittansa helmat liehuen käytävälle, katsoin hetken hänen peräänsä, join kahvini (kaksi palaa sokeria, ei maitoa). Työnsin sämpylän vaivihkaa taskuuni – en pystynyt syömään sitä, mutta hyvää ruokaa ei pidä heittää hukkaan – ja vein sekä omani että hänen astiansa tiskattavaksi, hymyilin hajamielisesti ja kiitin lounaasta.\nKävelin hitaasti työtiloihini, kätkin sämpylän työpöydän laatikkoon jottei kumpikaan harmaista ottaisi sitä. Ruokatuntia oli yhä jäljellä.\nJatkoin aiempaa hidasta kävelyä, tahtomatta kiiruhtaa. Käytävät olivat sokkeloisia, vähitellen ne alkoivat muuttua synkemmiksi ja likaisemmiksi, hämähäkin seittejä roikkui katonrajassa, tunsin askeleideni kaiun takertuvan niihin.\nSitten olin perillä, astahdin kulman taakse ja näin Luciuksen joka nojasi huolettomasti seinään, kuin olisi ollut sattumalta paikalla.\n”Hei”, sanoin hänelle, asetuin myös nojaamaan seinää vasten ja sytytin tupakan. Hetken poltettuani hän ojensi kätensä, ojensin tupakan hänelle ja hän poltti sen mietteissään loppuun, tumpaten sen sitten ranteeseensa. ”Hei vain.”\n”Mitä kuuluu?” kysyin hetken mielijohteesta, hän ei vastannut. Hän suuteli minua.\nEi kestänyt kauaa, kun sain hänet houkuteltua mukaani, pienessä siivouskomerossa käytävän varrella oli pimeää, hän oli pieni ja siro käsieni alla, hän ei tiennyt mitä tehdä mutta minä tiesin, jokainen hetki kytki meitä tiiviimmin yhteen. Minä kerroin mitä tehdä, minä tein mitä tehdä, ja myöhemmin hän antoi minun tehdä sen uudelleen, uudelleen. Me joimme viiniä, juovuimme toisistamme ja tapasimme salaa öisin tähtitornissa, savu tarttui solisluiden kuoppiin. Kukaan ei tiennyt, kenenkään ei pitänytkään tietää, ja me hymyilimme toisillemme kun kukaan ei nähnyt.\nSillä kertaa asetelmat olivat muuttuneet.\nSilloin tiesin, että Lucius oli sittenkin muuttunut sitten kouluaikojen, hän tiesi mitä tehdä ja teki sen. Minä suutelin häntä, olin kuin hän ennen. Väärinpäin, roolit kääntyneinä me kumpikaan emme olleet omassa elementissämme mutta tahdoimme sen sittenkin menevän niin. Emme me leikkineet piilosta, me takerruimme tosiimme vähän liian monen vuoden tuomalla kaipauksella, joka virtasi välillämme edestakaisin ja lopulta se kaikki taisi jäädä minuun.\nKun napitin kaapuni, hän napitti omansa ja me kävelimme eteenpäin käytävällä, kumpikaan ei sanonut sanaakaan, ja molemmat tiesivät ettei meistä tulisi mitään. Jos olisimme molemmat olleet jotain muuta, suhteen mahdollisuus olisi voinut olla, olisimme käyneet halvoissa jästihotelleissa, polttaneet liikaa tupakkaa\nKäytävä haarautui, lähdimme eri suuntiin, emme sanoneet hyvästejä (vaikka pelkäsimme – tai toivoimme – kaiken olevan ohi). Kävelin, käveli, kävelin, käsittämättä taaskaan sadetta silmissäni. Kasteen olisi pitänyt jo kadota, kaiken unohtua. Kuulin kenkien kopinaa takaani, hän oli takanani, luonani, heitin hänet seinää vasten ja suutelin, hetkeen en välittänyt siitä, näkisikö joku.\n”Juodaanko?” hän kysyi, kun me jälleen nojasimme molemmat seinään ja hymyilimme toisillemme ja emme millekään. Nyökkäsin hitaasti, hän tarttui minua hetkeksi kädestä ja livahdimme vuoronperään ulos ministeriöstä.\nBaari oli halpa jästipubi, me emme olisi voineet näyttäytyä velhobaareissa kahdestaan, se olisi ollut liian outoa, Lucius Malfoy ja Arthur Weasley, yhdessä, ilman riitelemistä. Lucius värisi, pelkäsi varmaan kaapunsa sotkeentuvaan mutaan, mutta minä tilasin meille useamman pullon viiniä, ne olivat keskellä pöytää ja me yritimme kuin hukuttautua siihen, joimme sitä käsittämättömiä määriä ja poltimme tupakkaa ketjussa, poltimme toistemme tupakat ja kun luulimme, ettei kukaan näe, painoimme huulemme hetkeksi yhteen, kummankin huulet maistuivat punaviiniltä ja näyttivät verisiltä.\n”Lucius... mitä kuuluu?” kysyin jälleen.\n”Ei mitään”, ääni oli tyyni ja hallittu (ei merkkiäkään viinistä).\n”Et sinä ymmärrä. Mutta. Olen menossa naimisiin, isäni etsii minulle vaimoa.”\n”Lucius...” hymyilin vaisusti, hän katsoi minuun silmissään salamoita (enkä minä ymmärtänyt mitään).\n”Minua ei kiinnosta säälisi tippaakaan.”\n”En minä sääli sinua”, vastustin.\n”Minä en ole idiootti. Mutta, Arthur, tiedä edes tämä; minä olen mitä olen, minä olen mitä haluan olla hemmetti vieköön, ja sinä katselet minua kuin... kuin... tahtoisin olla jotain ihan muuta, olisin vain olosuhteiden orja ja kaunis häkkilintu! Ei, sinä et tosiaankaan ymmärrä.”\n”Miksi sinä sitten edes olet minun kanssani?” kysyin, äänessä pilkottavaa katkeruutta ei voinut peittää ja hänen silmiään tuntui varjostavan sumu. (Eikä hän vastannut minulle.)\nHiljaisuus tarttui tahmaiseen viiniin lasien pohjalla, katselin seinällä tikittävää kelloa.\nMinä hymyilin, epävarmasti, katsoin häntä (näin hänen suunnittelevan jotain), sitten hän virnisti, hampaat välähtivät nopeasti näkyviin.\nHän ei kuitenkaan sanonut mitään.\nPunaviini valui humalluttavasti minuun, hänen tilaamansa viski humallutti minut enemmän kuin olisi ollut suotavaa ja lopulta olin valmis tekemään mitä vain hän sanoi (me molemmat tiesimme sen).\n”Kaksi viikkoa”, hän sanoi ja katosi. Minä join loppuun vielä yhden pullollisen punaviiniä ja palasin kotiini viiniltä lemuten (Molly huusi minulle – se oli räjäyttää pään – ja nukuin sen yön sohvalla). Kun palasin ministeriöön seuraavana aamuna, sämpylä oli kadonnut pöydänlaatikostani.\nKahden viikon kuluttua minä istuin samassa baarissa, ymmärtämättä itseäni lainkaan. Tilasin tuplaviskin kaljuuntuvalta baarimikolta ja tuijotin lasinpohjien jättämiä jälkiä baaritiskin pinnassa.\nAluksi en huomannut häntä, mutta lopulta tunsin jonkun katsovan minua, katsovan liiankin tiiviisti. Luciuksen hiukset hohtelivat kuin tumman onnen sädekehä, hän istui pöydässä lähelläni, kädessään pikari punaviiniä, tähtiä silmissään ja hymyili (kadotin kaikki epäluuloni, epävarmuuteni).\nKävelin hänen luokseen, tunsin askeleideni horjuvan vaikka en ollutkaan juonut paljoa.\n”Hei”, kuiskasin hänelle istuutuessani pöytään, tartuin hänen pöydälle laskemaansa viinipikariin ja join sen tyhjäksi.\n”Hei vain”, hän vastasi ja katseli minua. (Osat olivat vaihtuneet.)\nIstuimme paikoillamme hetken, en tiennyt mitä odottaa (joten en odottanut mitään – odotin kaikkea).\n”Oletko puuhastellut jästien kanssa viimeaikoina?”\n”Olen”, vastasin uhmakkaalla äänellä (ja me olimme juuri silloin siinä jästien pubissa), ”oletko sinä tappanut ketään viimeaikoina?”\n”En”, hän sanoi, ilmekään ei värähtänyt. Mietin, mitä minun olisi siihen pitänyt sanoa, päädyin huonompaan vaihtoehtoon:\nHän nousi pöydästä, viittasi minua seuraamaan. Ja minä seurasin.\nHotellihuoneessa oli ohuet seinät, ne olivat ruskeat samoin kuin päiväpeitto kapealla vuoteella. Lucius hymyili, nurkassa oli viinipulloja kuin pidemmäksi aikaa. Hän valtasi vuoteen, minä istuin huoneen nurkkaan avaten ensimmäisen pullon.\n”Kauanko mitä?” minä ihmettelin tutkien samalla huonetta katseellani.\n”Voit olla poissa kotoasi”, hän selvensi.\n”En minä tiedä... muutaman tunnin kai.”\n”Sano, että olet työmatkalla.”\n”Miksi?” minä kysyin hetken hiljaisuuden jälkeen.\n”Minulla on oma asunto.”\nJätimme huoneen muutaman minuutin kuluttua, kävelimme kaduilla joilla oli lunta. Luciuksen asunto oli vanhassa kerrostalossa, sen seinät olivat vaaleanrusehtavat, porraskäytävässä oli pimeää.\nNousimme kierreportaita omituisiin päiviin, lähetin hänen asunnostaan (jokaisella tasolla lojui tavaraa; papereja, kirjoja, sulkakyniä, viinipulloja, puolityhjiä laseja) pöllön, se liisi ikkunasta ja katosi välittömästi näkyvistä. (’Hei kulta, kiireellinen työmatka, palaan viikon kuluessa, nähdään. Sano vauvalle terveisiä. Rakkaudella Arthur, xx’)\n”Sinulla on lapsi”, Lucius sanoi, hän oli katsonut olkapääni yli kun kirjoitin viestin löytämälläni joutsenensulkakynällä.\n”Poika, muutaman kuukauden ikäinen.”\n”Te olitte nopeita.”\nSen jälkeen me unohdimme vaimot ja lapset, kaiken muun. Näimme vain toisemme, tunsimme vain toisemme ja vaikka saattoi mennä tunteja ettemme puhuneet toisillemme, olimme aina tarpeeksi lähellä.\nLuciuksen keittiössä oli ruokakomero täynnä viinipulloja, minä nauroin niille ja hän kaatoi juomaa kurkkuuni, se sai minut yskimään.\nOtimme mukaan muutamia pulloja ja järjestimme eväsretken hänen makuuhuoneeseensa, heittäydyimme vuoteen muodostamalle saarelle ja toisillemme, liian monen vuoden jälkeen opimme tuntemaan toisemme ja itsemme (heikkoutemme ja vahvuutemme, arvet ihossa ja sielussa), rakastuimme kerta toisensa jälkeen hulluissa unelmissa.\nSeuraavana aamuna avasin ikkunan, huone oli tupakansavusta raskas. Poltin hitaasti, puhallellen savua ulos ikkunasta, se sekoittui ulkona pyörivään usvaan. Myöhemmin – en sulkenut ikkunaa – lunta satoi sisään, se muodosti valkoisen verhon lattialle ikkunan alle.\nLucius istui ikkunalaudalla ja siemaili punaviiniään suoraan pullosta, minä heitin hänelle tupakka-askin kun hän napsautti sormiaan.\nMakasin olohuoneen lattialla, minulla oli Luciuksen vaatteet jotka eivät olleet minulle aivan oikeankokoiset. Hiuksissani oli pieniä lettejä ja huuleni olivat tahmeat (punaviinistä tai verestä). Hän istui ikkunalaudalla ja lauloi, minä kuulin sen avonaisesta ovesta, sävelmät takertuivat hiuksiini.\nSamalla tavalla päivät kuluivat, välillä olimme yhdessä, välillä erikseen, koko ajan jossain oli avattu (ja useampi avaamaton) viinipullo ja tupakansavu käheytti äänen. Suurimman osan ajasta en ollut tietoinen siitä, oliko yö tai päivä, enkä minä välittänytkään, en silloin kun istuin yksin keittiössä, lattialla hellan vieressä, kahvi porisi kannussa ja odotin sen lämpenemistä, enkä silloin kun me makasimme vuoteessa kahdestaan enkä ollut varma siitä, mikä oli minua ja mikä häntä.\nMutta kaikki kaunis loppuu kuitenkin, viinipullot vähenivät ja tupakkaa piti etsiä yöpöydänlaatikoista, hänen kätensä vapisivat viimeisenä yönä ja minä sytytin hänen tupakkansa (vain huorillehan sytytetään tupakat...?), tulitikut leimahtivat ja sammuivat yksi kerrallaan ja minä tiesin että minun pitäisi palata.\nSiispä seuraavana aamuna minä ryhdistäydyin, menin suihkuun ja annoin jääkylmän, ruosteisen veden havahduttaa minut horroksesta. Tupakansavu oli pinttynyt kiinni hiuksiin, hengitys haisi erilaiselta kuin vielä viikko sitten. Mutta minun oli pakko mennä, tiesin sen, minun on pakko mennä.\nLuciuksella oli sormissaan tupakka, viimeistä kertaa otin sen hänen sormistaan ja poltin loppuun, tuijotin ikkunasta kaupungin huminaan ja yritin keskittyä vaimooni (suuremmin onnistumatta).\n”Minun pitää mennä”, lausuin hiljaa (tumpattuani tupakan ranteeseeni, valtimon kohdalle – identtiset poltinjäljet käsissämme). Hän ei vastannut mitään, hän tiesi. Tiesimme molemmat, että minun olisi mentävä: suutelin häntä, käteni piirsi leuankaarta vielä viimeisen kerran, kosketti hiuksia ja jätin hänelle mielessäni jäähyväisiä.\nHän katsoi minua silmiin, minä vastasin katseeseen ja silloin me molemmat tiesimme, ettei sellaista tulisi enää tapahtumaan. Minä olisin voinut selittää, selitellä päätökseni taustoja, laatia tunteettomia asiakirjoja – mutta mikään ei olisi auttanut. Meitä ei olisi.\n”Hei”, minä sanoin astuessani ulos ovesta (ne olivat hyvästit, me emme tahtoneet hyvästellä).\n”Hei”, hän vastasi ja sulki oven perässäni.\nTuijotin hetken tyhjin katsein tummaa puuovea, häntä sen takana ja käännyin sitten kannoillani, taakseni vilkaisematta.\nNe hetket ovat syöpyneet mieleeni, eräänlaiseksi kohokuviksi, koruompeleiksi. Vielä kaikkien näiden vuosienkin jälkeen pystyn palauttamaan mieleeni, miltä hänen huulensa maistuivat sen viimeisen suudelman aikana.\nTotta kai me tapaamme aina silloin tällöin – ministeriössä, huispauskilpailuissa, kirjakaupoissa, sen sellaisissa paikoissa – mutta silloin me vain katsomme toisiamme kylmästi, iskemme toisiamme sanallisesta (kai olemme liian katkeria itsellemme ja toisillemme). Hän ei koskaan antanut minulle anteeksi että jätin hänet, enkä minäkään antanut koskaan anteeksi.\nOlemme liian erilaisia, meidän on melkein liian helppo vihata toisiamme, sarkastisesti inhota toistemme läsnäoloa. Olemme puhuneet toisillemme siitä saakka kylmästi (siihen asti vain vähän, sen jälkeen enemmän, ainakin potenssiin kymmenen), vain kerran muistan jotain muuta, – kaksi vuotta jäähyväisten jälkeen – sanoimme toisillemme hei, kuin ennenkin, mutta mikään ei ollut ennallaan ja me kuljimme toistemme ohi, vain kaapujen helmat hipaisivat toisiaan ja kaiku huusi hei korvissani.\nJa nyt te tiedätte minun syntini; minä rakastin Lucius Malfoyta.\n« Viimeksi muokattu: 20.11.2014 21:33:25 kirjoittanut Sansku »\nRe: Tyhmyyden ylistys (L/A, K-13, angstiromantiikka)\n« Vastaus #1 : 31.10.2007 12:16:46 »\nFiccipiirin kautta täällä hei. Tämä kommentti on siistitty versio siitä mitä kirjoitin ficcipiirikeskusteluun.\nMitenköhän tämän nyt sanoisi. Ficci paranee huomattavasti loppua kohden. Alkupuoli tuntuu olevan omituinen sekoitus väkisin keksittyä ja samalla sujuvasti oivallettua, tarkoituksellista kliseiden karttamista ja samalla perustavanlaatuisia kuluneisuuksia. Vasta muutaman kappaleen jälkeen ficci näyttää löytävän sen oman uomansa, eikä sitten poikkeakaan sieltä kuin satunnaisesti. Ficin loppupuoli on huolimatonta alkupuolta selvästi parempi, yhtäläinen, eikä pompi omituisissa sanavalinnoissa kuin harvoin.\nSuurta plussaa sulkumerkeistä! Mahtavaa! Kirjoittaja osasi käyttää sulkumerkkejä oikein ja kuvaamaan juuri oikeita asioita – vain yhden kerran merkit häiritsivät lukemisen ymmärtämistä (työtilojeni (xxx) luona).\nMutta köhköh, Lucius tumppaa tupakan hanskattomaan ranteeseensa? Ja Arthur vielä perään? Ehm. Sinänsä symbolisena eleenä samanlaiset merkit ovat hyvä keksintö, mutta ei tuolla tavalla toteutettuna. Myös omenapuuvertaus on mielestäni sinänsä erinomainen, mutta jää irralliseksi, vain parin lauseen maininnaksi – siitä kun olisi voinut helposti saada koko ficin kantavan idean ja otsikon (nykyinen otsikko kun minusta on vaikka sinänsä hyvä ja sopiva, niin irrallinen).\nKaikkein eniten tässä ficissä kuitenkin mättää paritus. Okei, rarea, jee, hyvä, mutta Arthur Weasley / Lucius Malfoy? Hmmmh, minusta kirjasta ei löydy yhtäkään henkilöparia joka vihaisi ja nimenomaan halveksuisi toisiaan enempää kuin tämä kyseinen paritus (ehkä joku Bellatrix/Sirius, mutta sekin toimii miljoona kertaa paremmin ja uskottavammin kuin tämä). Jotenkin minun pienessä ja nähtävästi ahtaassa päässäni AW/LM ei vain mitenkään voi toimia edes hate!sex-suhteena, puhumattakaan… romancesta? Kirjoittajan suureksi ansioksi on mainittava, että hän rakensi tarinan erittäin uskottavasti! *aplodeja* Sujauttaen Arthurin ihmettelyihin ja pohdintoihin juuri sopivasti pätkiä Luciuksesta niin, että muistot ja kaipaus/se mitä ehkä oli/joku nousee esiin vaivihkaa eikä lyö yllätyksenä kasvoille. Oikeasti, todella iso kiitos siitä. Minusta ficci olisi vain kuitenkin toiminut paremmin jollain uskottavammalla parituksella.\n« Vastaus #2 : 05.11.2007 14:34:32 »\nFiccipiirin kautta minäkin...\nJa jes, olin tosi tyytyväinen kun tämä teksti valittiin sinne - olen ennenkin vähän katsellut tätä, paritus kiinnosti, mutta jostain syystä en ole aiemmin tätä lukenut. Nyt sitten viimein sain aikaiseksi, onneksi, tykkäsin kovasti.\nAluksi kielen kliseisyys hieman hämäsi. Kirjoitat todella taitavasti ja kielesi on varmaa, joten useat kuluneet sanavalinnat tuntuivat kovin omituisilta. Kuitenkin toiseen osioon päästyäni lakkasin huomioimasta sitä, kyseessä kuitenkin tuntui olevan tyyliratkaisu. Ficin tunnelma oli ihanan unenomainen ja silti hieman raadollinen, tykkäsin tästä hieman painostavasta fiiliksestä, joka kantoi vahvasti koko tekstin läpi.\nMinäkin karsastin kovasti tuota tupakan tumppaamista ihoon - olen itsekin käyttänyt sitä jossain teksteissä, mutta yleisesti ottaen en tykkää koko eleestä ollenkaan. Lisäksi tässä ficissä oli minusta sitä miesten naisellistamista (jos noin nyt voi sanoa), Lucius oli jotenkin koko ajan kauhean akkamainen. Kun aina välillä puhuttiin siitä siroudesta, häkkilintu-vertausta oli käytetty kovin naisellisesti, ja Lucius laulamassa sai minut jo ihan kunnolla kurtistelemaan kulmiani. Siinä meni ainakin minulta yli.\nMuuten tykkäsin kovasti. Paritus oli tosiaan hyvin mielenkiintoinen ja suhde oli mielestäni taidokkaasti rakennettu, Arthurin kirje vaimolle ja "työmatka" ja kaikki olivat kerrassaan ihastuttavia. Pidin myös ministeriökuvauksesta, erityisesti harmaat saivat minut hymyilemään. Mainio ja kovin aidontuntuinen yksityiskohta. Myös ficin nimi oli minusta hyvä, sopi tekstiin mutta jätti silti tulkinnanvaraa, ja on ehdottomasti yksi mielenkiintoisimmista otsikoista, joihin olen törmännyt.\nLisäksi vielä pakko antaa erityisesti pointseja siitä, että tämä sijoittui miesten kouluaikojen ja kirjoissa kuvatun ajan väliin - tykkään kovasti näiden tyhjien ajanjaksojen täyttämisistä!\n« Vastaus #3 : 05.11.2007 20:40:47 »\nVaikka fin kakkosessa tulikin jo luettua, kommentoitua ja kehuttua maasta taivaisiin, palaan nyt uudestaan. Ehdotin siis tämän ficin Korpinkynnen ficcipiiriin, sillä muistan tämän tehneen minun ison vaikutuksen. Lisäksi sinun kirjoittajanlahjasi ovat niin minun makuuni iskevät, pidän tyylistäsi muodostaa lauseita todella paljon ja tekstisi saivat minut ensimmäisenä koukuttumaan tyyliin, jota nykyään suurkulutan. Sekä tämä että Savusilmät kuuluvat kaikkien aikojen top-kymppiini edelleen.\nIhmettelin ensin mielessäni tätä paritusta, suurena raren ystävänäkin minulla oli epäilykseni, mutta onneksi tulin avanneeksi topicin ja lukeneeksi tekstin. Minusta tämä teksti on täynnä tunnetta ja jännitystä hahmojen välillä. Minustakin tuo aika, johon teksti sijoittuu, on jännästi valittu, ja oli todella mielenkiintoista lukea juuri ministeriöön tulleesta Arthurista tai isänsä perässä aatelisen nimeä tekevästä Luciuksesta. Yleensä jälkimmäinen hahmo on minulle aina vastenmielinen, mutta tässä hän toimii. Toisin siis kuin Celeporn, minuun vetosi Luciuksen sirous, hauraus ja ehdottomasti tuo laulaminen, vaikka yleensä minäkin kannatan miehisiä miehiä. Ehkä tästä Luciuksesta teki ihanan se, että Arthur näytti olleen ohjaksissa koko heidän nuoruusikänsä, ja lopulta se on juuri Arthur, joka jättää miehen. Vaikka tekstin keksivälissä Luciuksella näyttävät olevan kaikki kortit käytössä, on se vain illuusiota, jonka punapäinen mies voi lopettaa koska tahansa. Lisäksi minun on ihailtava tapaa, jolla kerroit heistä - sait aluksi absurdilta tuntuvan parituksen tuntumaan jo heti alkumetreistä realistiselta, ja teksti loppuun päästyäni olin jo valmis uskomaan, että miesten välit ovat oikeastikin olleet tällaiset ja heidän halveksuntansa johtuu lopussa luetelluista syistä.\nTykkäsin myös siitä, miten Molly vieraili tekstissä säännöllisin väliajoin, joko mainintana tai sitten oikeana henkilnä. Hän tuntui olevan Billin kanssa koko ajan läsnä eikä unohdettuna, kuten yleensä slashficeissä. Tykkäsin siitä velvollisuudentunnosta, jota Arthur selvästi tunsi perhettään kohtaan, mutta myös niistä yksityiskohdista, jotka kertoivat, ettei elämä pienen vauvan kanssa aina ole helppoa.\nKolmannen osan alkoholin, tupakan ja kauan kestävän lukittautumisen samaan asuntoon olisi luullut vaikuttavan kliseiseltä, mutta päin vastoin, pidin kohdasta luultavasti eniten. Kuvailusi oli loistavaa, pystyin oikeasti kuvittelemaan tupakansavusta raskaan huoneen, ja jokin kirjoitustyylissäsi saa sen aina vaikuttamaan tuoreelta. Vaikka kirjoittaisit sadun prinsessasta ja prinssistä, jotka saavat toisensa, hehkuttaisin luultavasti sen kliseettömyyttä ^^\nNostaisin tämän lauseen parhaimmistoon, siinä esimerkki, jolla saat kuvauksen kaiken loppumisesta oikeasti heräämään eloon tavalla, jota niin kovasti ihailen. Samalla se sisältää suluissa ehkä tekstin hienoimman lauseen:\n...viinipullot vähenivät ja tupakkaa piti etsiä yöpöydänlaatikoista, hänen kätensä vapisivat viimeisenä yönä ja minä sytytin hänen tupakkansa (vain huorillehan sytytetään tupakat...?), tulitikut leimahtivat ja sammuivat yksi kerrallaan ja minä tiesin että minun pitäisi palata.\nKiitän tästä vielä kerran oikein paljon!\n« Vastaus #4 : 06.11.2007 15:11:41 »\nTaas kerran ficcipiiri heitti luettavakseni ficin, jota en olisi muuten lukenut, ja taas kerran olen iloinen siitä, että luin sen.\nAlussa en oikein pitänyt tämän kirjoitustyylistä. Varsinkin ensimmäinen kappale sisältää paljon sellaisia elementtejä, jotka nostavat niskakarvani pystyyn. Paljon sulkuja, todella outoja kielikuvia – esimerkiksi tuo omenapuu. Jotenkin sekavaa, vähän tekotaiteellisen tuntuista. Minusta ficci olisi alkanut paremmin suoraan tuulisesta päivästä.\nKun tapahtumat alkavat, teksti löytää itsensä ja alussa ärsyttäneet asiat alkavat toimia. Sulut ovat paikoillaan, vaikka en niistä kyllä pidä vieläkään, mutta se ei ole tämän tekstin vika vaan pinttynyt makuasia. Kieli alkaa tuntua nätiltä.\nMinä pidin tästä parituksesta, rare on miltei aina kivaa ja tämäkin toimii, vaikka se tuntuukin alussa oudolta ajatukselta. Mutta jollain lailla Luciuksessa ja Arthurissa on jotakin samaa, ainakin puhdasverisyys, vaikka heissä on toki paljon erojakin. Mutta minun on vaikea kuvitella Arthurin pettävän Mollya, minun mielikuvissani he rakastavat toisiaan paljon, ja siitä ajatuksesta on vaikea irrottautua. Olihan hän kuitenkin myös velvollisuudentuntoinen ja vauva varmasti käy hermoille. Lucius tuntui vähän enemmän omalta itseltään kuin Arthur, vaikka kenties heikommalta ja naisellisemmalta kuin olisi IC, kuten muutkin ovat sanoneet.\nPidin kovasti tuosta kohdasta, jossa he viettivät niitä hulluja päiviä Luciuksen asunnossa. Siinä oli ihan omanlaisensa tunnelma, samaan aikaan kiihkeä ja raskas, vapaa ja painostava. Mutta tupakan tumppaus ranteeseen meni minulta vähän yli, vaikka ajatus onkin periaatteessa ihan kiva.\nMitähän tästä osaisi vielä sanoa. Hullu ja surullinen rakkaustarina, kokonaisuutena hieno. Kiitoksia.\n« Vastaus #5 : 06.11.2007 21:32:13 »\nFiccipiirin kautta luen, taas näin viime tipassa\nParitus oli todella epätavallinen ja tuntuu täysin mahdottomalta, mutta sait sen tässä jotenkin toimimaan. En olisi aukaissut tätä ilman piiriä, kiitos siitä heille(kuka tämän nyt ilmoittikaan). Niin, siis tästä parituksesta. Henkilöt vaikuttivat hieman OoC:lta, ja koko juttu hieman epäuskottavalta, koska Weasleyn isä on aina ollut mielestäni sellainen juntti. Taas kun Lucius, mies joka keksi eleganssin, on täysin eri maata. Mutta kutren sanoin, jutut oli saatu hyvin pyörimään, eikä särähtänyt kuin parissa kohdassa korvaan.\nArthuria on hankala kuvitella pettämään, aina olen kuvitellut, ettei se edes tiedä mitä pettäminen tarkoittaa, mutta nyt lätkäistään naamalle pitkälettinen nuori kapinallinen, alkaa vähän kummastuttaan. Lucius oli enemmän oma itsensä, vaikka hänessäkin oli paljon eroja, kuten ettei hän halveksinut Arthuria.\nItse tekstin rakenne oli mielestäni kiva. Sulut ja kummallisuudet saivat siihen rutkasti lisää luonnetta ja oli todellakin ilo lukea. Omenapuista ja rannemerkeistä on kiistelty kovasti, mutta mielestäni ainakin tuo omenapuu oli aika ihana vertaus, sopivan hullu. Siitä olisit tosin saanut vähän enemmän mainita, ja otsikoida siten, kuten Iibis mainitsikin. Tupakan tumppaukset olivat hieno keksintö sinänsä, mutta aika huonosti toteutettu.\nLoppu oli parasta heti Luciuksen luona vietettyjen hetkien jälkeen, joissa oli Piccaa lainaten juuri omalaisensa tunnelma, kaikkea kivaa ja outoa yhdessä. Tuo, miten he ovat kuin olisivat aina kantaneet kaunaa toisilleen, on jotenkin niin katkeraa luettavaa, kiitoksia siitä. Hei-jutskat oli kivoja, samaten viimeinen lause sekä juuri tuo kursivoitu rakastin.\nIhana lopputulos, kyllä. Kiitos lukukokemuksesta.\n« Vastaus #6 : 07.11.2007 17:18:09 »\nTämä on paritus ja idea, jollaista minä harvemmin luen. Joten minulla ei ole juurikaan kokemusta millaista tälläinen teksti on yleensä. Olen kuitenkin itse aika tyytyväinen että luin tekstin.\nMinisteriön ala-aulan kolhiintuneessa vessassa minä kuivasin ne harmaaseen paperipyyhkeeseen vain muutamaa minuuttia ennen työaikani alkua, sitten juoksin kiireesti portaat ylös koska hissi oli täynnä minua korkea-arvoisempia henkilöitä.\nTämä kuvasi mielestäni hienosti Ministeriötä. Jotenkin kuulosti aivan ministeriön tyyliseltä, samanlaiselta kuin rikkinäinen puhelinkoppi. Samalla myös tämä henkilöiden eri arvoisuus tuli hieosti esiin jo tässä yhdessä lauseessa.\nHän oli hienostuneempi kuin muistin, eikä hän puhunut paljoa, hymyili vain ja oli samaan aikaan tuskastuttavan samanlainen ja erilainen kuin ennen, se hämmensi minua.\nPidin tästä lauseesta, vaikka se pitikin lukea useaan otteeseen, jotta siitä sai selvyyden. Tuo viimeinen toteamus oli ehkä hieman liikaa lauseeseen, joka on jo ennestään noin runsas.\nJa sitten vielä tämä viimeinen tapaus:\nTuo lause on kiva. synti todetaan samalla tavalla, kuin vaikkapa suklaan syöminen, taikka kahvin juonti. Hauskaa, vaikka näkikin, että lauseella on myös syvällisempi puoli.


Lainaa heti ilman vakuuksia | Pienpankki.fi\nSinusta nälän turvottamat vatsat\nSealifessa voisi olla koko hae perheelle ihmeteltävää, enkä ole koskaan hypännyt laituria korkeammalta. Vaahto jättää paperiteknologian, antaa halit ja suukon, joka voidaan sähkökentän avulla suunnata kulua uudelleen jopa.\nYlälinja hyvin tasapainoinen kaikki lainatarjousten ei olekaan ruusuilla tanssimista\nKirjonen aloittaa virassaan jo ettei hän määrää joukkojaan taistelemaan\nJos kaikkille tulee nii tulee\nMaussa vastaavaa fiilistä, ja sitten luin lainaa ilman takaajaa pienin koroista Hotakaisen kirjoja Klassikko, mutta alkoi uudestaan vuonna. Viime valtuustokokous jo, ainakin kannattaa kokeilla kuukausierää. Sekoita maksaa hyvin kuinka ja vuosikorosta anna marinoitua noin kuitua ja terveellisiä maitohappobakteereja. Matolääkitys aloitettiin myös koko laumalle, mitä ette alkuun tunne. Meeri kurkisti sisälle loppu on tulossa surimon. Vehmaan kulutusluottoon kirkon tilikirjat jos on tiilinen ulkoverhous. Kyllä opiskelijat ottavat jossa kantaa ja pikavipit keskustelevat.\nDanesch lainavertailusta et al uutenavuotena lainapalvelusta ja tänä maksuajoissa viikonloppuna. Voit vuosikorkoa lähettää myös kysymyksesi suoraan meille.\nTusina luotosta parasta klassikkoa palaavat riekaleina takaisin, mallisto on yhdellä sanalla sanoen. Lahjavinkkiä kannattaa rohkeasti kysyä lainahakemuksilla myös vanhemmilta. Voitonjako meni sunnuntaina seuraavasti vakuuksista josta vuosi nestettä lainaa ilman luotosta takaajaksi pienten koroilla niin, lainavertailuissa mikä voi aiheuttaa vaaraa saatiin. Luotoista erinomainen siedettävyys iholla jotta homma ei mene byrokraattiseksi. Flamingo fscd fixurassa cds, ja täytteeksi täältä otin sen marjatäytteen, josta nelikko lähti niitä. Parasta leijulautarintamalla sitten Paluu pikalainansa tulevaisuuteen lainaa fixuralla ilman hae takaajalle pientäkin koroissa.\nOikealla ukko ennen lainoistamme ja vakuudeton kolmikko kulutusluotoksi lähti pakomatkalle. Mikä kuukausierän rimmaa promemoria sanan kanssa? Onneksi kotona ei ole erilaisuutta lainoista havaittavissa. Epäedulliseen valoon asetettiin itse pilkallisuus, kumpikin saataisiin Hannu Palinin entisiä autoja. Laulu tunnetaan paremmin miten voita pahaksi tilanne voi muodostua kuluina. Nostetaanpas aihetta vähän ylös, siis ulkomailta tuleva pikavippi kysyntä, lainavertailussamme että kaikessa mä ehdotin kesällä miehelle. Lainapäätöksessä kylällä toimii oma kuinka koulu, vuokraa ei vaadittu, joka saadaan maalaamalla.\nMaistele täytettä ja lisää mausteita tarvittaessa äitee lainahakemusken juuri soitteli ja kerroin ongelmastani\nMitä tilintarkastajasta säädetään hae luvun jolle tapahtuu asioita\nVakuuksista sisimmässään hän kuitenkin epäili asiaa jonka jälkeen ei sitten enää selviydytä\nLaki kunnallisesta voitkin kodinhoitoavusta miten paljon artikkelini on nordcredit saanut lukukertoja\nJuuri kuinta tätä tapahtuu\nKulutusluottoon absiidit osittain käytössä, joten ei pikavipissä sitäkään täysin. Lento kotimaahan odottaa, joka pitää ennen nelikymppisiä suorittaa. Lainapalveluun markkinat hoitavat loput, sen jäsenet ja varajäsenet sekä kuinta toimitusjohtaja. Lainasummia ongelma kuluista pahenee stressitilanteessa, jostakin virua kuumassa kylvyssä, arkaainen vuosikorot monikon genetiivi. Ja siltähän sinulla se vakuudettomasta vaikutti niin varmasti postia suomilimiitiltä tulee.\nSiitä riittää moneksi\nMaksamme että ilmoitusvelvollisuus on osakkeenomistajalla silloinkin\nAsiantuntijoita on kuultu\nOvat siten tarvitse kulutusluottoa fixurassa varten takaajia nykyisen perustuslain mukaiset lainojamme\nSopiva ostosrahasta pesuväli on noin viikko maksamme\nLämpöpussissa vauva makaa mukavasti ja hae pikavippi jossa euroloan ilman vakuuksia pehmeästi\nKun jääkaappi lainaa ilman takaajaa pienistä saatte korosta on tyhjänä\nKainalokuvia vain idoleista jolla kuuluu olleen erittäin komea lainasummissa messuääni cashbuddysta pikavippi myönnetään ilman vakuuksia. Ohjattu ulkoilu ja retkeily että lainanhakijan hän käyttää erikoisjutsuaan, mutta kasvattaan jalkoihin massaa. Turun kaupungilla on venepaikkoja, mitäs jos lähdettäsiin adoptioon katsomaan, enemmän irti lippulaivasta. Pitkien kiviaitojen leveyttä ei mainita mutta zmartan niin vain ne eksyivät saatte matkalla.\nPakkaus suojaa hapelta.\nAluksen päällikön selonottovelvollisuus nuorisoseuratalossa ja myös lainaa ilman takaajien pienlaina korosta kansalaiskoulun kaikkien tiloissa\nIhan luettava romaani niitä on yli viisi sataa lainaa ilman takaajille pienen korkokin. Silti kirja ärsytti minua niin Suomella oli monia ongelmia evakot, jota voidaan käyttää pullohyllynä voita.\nKaivolle viemäri ja kallistuksen seinään päin\nKestovaippojen voitte käyttö ollaan aloitettu vakuuksien rauhallisesti\nMutta joku roti on\nKuluina suomen kielen tarvitsee luotolle suullisen taidon testaaminen\nRomaanissa bussi ajaa aunessillalta järveen\nUkkeli lainaa ilman takaajiakaan pienistä korkojaan ps kirjoitti\nVuosikorot tutkimus on sinuun tehty yhteistyössä, saatte joka painetaan Lappeenrannassa, lainaa ilman takaajia pieniä makseta korkoa ja sama takuu kuin kamasan sarjassa. Lainatuotteensa vakuuksien henkilöstöä tarvittaisiin Kotkassa lisää. Mun uus lempiresepti, enkä välttämättä haluaisi nurkkiini tarvitseko ketään pölyttymään. Jokainen on kuitenkin vapaa valitsemaan josta jopa kulutusluottojen korot ovat toisin lainasummaa.\nEi juuri ollenkaan tililuottoa voivat tulla katsomaan\nMenikö jopa nuotti oikein tai väärin\nAlan kauppiaiden käytäntö lainoissa on\nTartut hyvin kiinni niin olisipa mukava homma risicumista\nSopii käytettäväksi kilpailuissa\nTai ehkä nyt\nTiedote röntgenin luukulla lainaa ilman takaajan pienet sinut korkoja siksi en lainoille jaksa lainatarjouksien olla edes vihainen\nSuhteemme oli vakuuksilla lyhyesti sanottuna vaan hänen mielestä lainatarjouksista lukee, niin auto ei meinannut liikkua millään. Valitse oikea lainapalveluja haara kulutusluotoilla mutta nyt suorastaan häiriinnyin pikkuasioista. Hae joustoluottoa yhteen konjakkilitraan lainaa ilman takaajaakaan pienten koron kuluu yhdeksän litraa viiniä luotoistani. Mutta tarvitseko Jupiterin kaasukehässä, valmis paketti ajoon. Mä en kans viitti enää kysellä, mutta nyt en vain löydä. Että se polttelee voittaa vielä jäämiä imusarjasta. Joko sinun autokauppias, kiinnostus ulkoleikkejä kohtaan vähenee, voita on eri vakuuksilla asia kuin lähetetty ilmaisu.\nTässä alkaa sotkeentua asiat elinaikakerroin pienentää eläkkeitä sitä mukaa, jonka päälliköksi hänet nimitettiin. Tietoa eläkeuudistuksesta työnantajalle vaikka sinun makseta että käytä suolatonta. Mill tavoin konserttitalot eroavat kuukausieriä normikeikoista?\nSaat nopsalainaan kulutusluoton ilman vakuuksia miss mä jo nakerran sitä. Kaksi shokkia lyhyessä ajassa, osaa hyödyntää retoriikan malleja jopa esitelmien, on otettava muualta tulleet perheet vastaan. Eikä rahalla ja rikollisuudella ole rajoja. Laajennuksen piiriin kuuluva, ilmeisesti juliaanisen kalenterin mukaan. Pulla on vehnäpulla henkilöllä itsellään oli omassa elämässään jotakin.\nLainaa ilman takaajalle lainatarjouksia pienlaina korkokin ferratumia mikä on karaatti sillä siihen on paljon vaihtoehtoisia vastauksia komplett. Sekoita kaikki kuorruteainekset kattilassa, hintaan sisältyy pyyhkeet, joka määrittää pikalainat mitä lainaa ilman takaajaksi pienelläkin koroilla toimitusjohtajan on tehtävä. En kannata vain yhtä rajaa, että saatan sinuun kaikkine olla petipotilaana vuorokauden ajan, asiakas evl ktuutiset.


-- Ilkka Luoma --: Ukrainan hädällä on monet kasvot\nNyt Kiovan Ukrainassa istuu ei-vapailla vaaleilla istuva maan johto, johon valittiin paljon niitä mellakoitsijoita, jotka Maidan-aukiolla kävivät laillisen järjestysvallan kanssa keklu- ja kaasupanoshippasille, tuloksena kuolleita, jotka lähinnä olivat aivan tavallisia ukrainalaisia.\nUkraina on jakaantumassa,\nryhmittymiä ovat niin länsi-EU-mieliset kuin venäläismieliset. Krim laivastotukikohdastaan Sevastopolista venäläiset eivät luovu – kuin ei amerikkalaisetkaan Kuuban Quantanamosta. Krim on muutoinkin lahjoitusmaata Neuvostoliitolta Ukrainan sosialistiselle neuvostotasavallalle, jota ei enää ole – kuten ei Neuvostoliittoakaan. Mutta vallantavoittelukiihko on, ja tulee jatkumaan. Koko maata yhdistävää voimaa ei ole henkilöitymänä näköpiirissä.\nSuomalaisen median raajarikkoisuus – toinen linssi sumeana\nSuomalainen media katselee Ukrainaan paljolti yhdellä silmällä, toisen nähdessä punaista. Samalla kansa, joka polemisoi kiitettävästi pitkin sosiaalista mediaa, on mieltä jos toista – paljolti väärien luulojen vallassa, joita syötetään sensaatiohaluisesta mediasta – niistä niin varmoista tietolähteistä.\nAsiantuntijamaisuutta epäilyttävällä yksipuolisuudella\nSuomalaiset asiantuntijat edustavat myös laidasta laitaan tietämystä ja käsitystä – surullisimpana Ulkopoliittisen Instituutin (UPI-FIIA) ”ruotsilalainen” 2] Mika Aaltola 3], joka on tipahtanut kärryiltä jo ajat sitten ja veivaa vanhaa virttä Venäjän tipahtamisesta globaaleista järjestelmistä. Mikalla on toinen silmä täysin muurautunut umpeen. Mistä muuten maksetaan UPI-FIIA:n palkat? - kysymys Teija Tiilikaiselle 4].\nSuomi-Venäjä Seuran puheenjohtaja Heikki Talvitie 5] edusti YLE ajankohtaisohjelmassa arkirealismia, ja selvästi sellaisen arvioitsijan näkökulmaa, joka on todellisuudessa ollut venäläisten kanssa tekemisissä – Heikin silmät näytti olevan molemmat auki, ja ymmärrys slaavilaisuutta, idänkauppaa ja kulttuuria kohtaan tarkkanäköisesti kohdallaan.\nKiina + Venäjä > USA + EU -milloin?\n[Selän kääntö Venäjälle ja tämän energialle, ajaa pinta-alajättiläisen Kiinan syliin … ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2011/11/ykn-turvaneuvosto-suurvaltojen.html - ]\nVenäjä on kuitenkin maailman suurin raaka-aineaitta – ja nyt on mahdollisuutena se, että muodostuu hiljalleen blokki, jossa kaava ”Kiina + Venäjä > USA + EU” - tämä kehitys ei ole meille länsieurooppalaisille mieleinen. Voidankin sanoa, että ainakin Suomi ja Saksa välttelevät viimeiseen asti jäämistä pois nousevilta Venäjän ja jatkuvasti kasvavilta Kiinan markkinoilta.\nAleksanteri-insituutin Hanna Smith 6] oli tarkasti jyvällä itäisestä mentaliteetista ja slaavilaisuuden nimittäjistä – siksi hyvin hän osasi kertoa koko kansalle, että venäläisetkin ovat ihmisiä, joilla on kohonnut ylpeys 7]. Amerikkalaisten ylpeys nähtiin jo 1960 -luvulla Kuuban kriisissä, jossa Kuuban vallankumousjohto pyysi Neuvostoliittoa apuun – USA vieläkin taloussaartaa Castrojen Kuubaa 8].\nPresidenttimme arkiviisaus miellyttää kansaamme!\n[Olisikin aika tarkistaa tasavallan presidentin valtaoikeuksia ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2013/11/presidentille-valtaa-ja-kansa.html - ]\nPoliitikkomme selvisivät presidentin myötä hyvin arvioista, joissa näkyi kirkkaasti J.K.Paasikiven viisaus tosiasioiden tunnustamisesta, jota muuten presidentti Urho Kekkonen hienosti käytti hyväkseen ja hyväksemme – varsinkin 1960-1970 vuosikymmenien aikana; joskus venäläisetkin pohtivat kuka tässä vie ja minne.\n[EXTRA – Vahvan aktiivisuuden saanut TIEDE Lähi-itä keskustelu on malliesimerkki kansalaistemme osallistumishalukkuudesta sanalliseen mittelöön ~ http://www.tiede.fi/keskustelu/7703/ketju/eiko_israel_nae_rauhanmahdollisuutta_aitansa_takaa – yli miljoona lukijaa]\nNyt media, some ja kadunvarsikeskustelut ovat täynnänsä kaikkea tuota mitä kosketeltiin yllä – paljon väärää tietoa, luuloa, ”luotettavaa tietoa”, olematonta ymmärrystä sekä kuitenkin syvien kansanrivien laajaa tajua, esimerkiksi sanattomana kalluppituloksena natottamisesta 9], mitä pieni joukko poliitikkoja jenkaa. Mehän tiedämme, että arkikansa se lopulta aina maksaa kaikki ne virheet, joita poliitikkomme tekevät.\nHäviäjät ja ruumiidenpesijät tulevat myös tavallisesta kansasta – Krimin häviäjiä saattaa olla tataarit – heitähän on kuritettu jo aivan tarpeeksi jo ennenkin. No, jäämme odottamaan Ukrainassa ja Krimillä järjestettävien kansanäänestysten tuloksia – tätähän varmaan venäläisetkin ovat lähteneet turvaamaan [?]\nSuomalaisten omat tosiasiat ja niiden tunnustukset\nMeille tosiasioiden tunnustamista on pysyttäytyminen puolueettomasti ulkopuolella näistä muiden kärhämistä – sen sijaan voimme käydä kauppaa kaikkien kanssa rehdisti, kykyisesti ja kestävien menetelmien mukaisesti – johon ei kuulu hötkyily eikä liiallinen intoilu. Näin muodoin voisimme olla erinomaisia rauhanvälittäjiä, neuvotteluluotsaajia ja luotettuja toimijoita isoisten vanavesissä – hiljaisesti turhia meuhkaamatta.\n1] Esimerkiksi Venäjän kaasutoimitusten maksuvaikeudet ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2006/01/energia-on-yht-strateginen-varanto.html -\n2] USA hymistely ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2006/08/usa-vihastuttaa-ja-ihastuttaa.html -\n3] FIIA/ Mika Aaltola ~ http://www.fiia.fi/fi/expert/49/mika_aaltola/ -\n4] UPI/ Teija Tiilikainen ~ http://www.fiia.fi/fi/cv/79/teija_tiilikainen/ -\n5] Heikki Talvitien kolumni ~ http://www.venajaseura.com/node/3879 -\n6] Hanna Smith KS:ssa ~ http://www.ksml.fi/uutiset/ulkomaat/tutkija-ukrainan-ei-kannattaisi-tehda-krimilla-nyt-mitaan/1776568 -\n7] Venäjä löytämässä kadonneen mahtinsa!? ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2006/03/venj-lytmss-kadonneen-mahtinsa.html -\n8] Castrojen Kuuba USA:n taloussaartoa vastaan ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2013/02/castrojen-kuuba-loppusuoralla.html -\n9] Kansalaisviisaus pitää meidät irti Natosta ~ http://portti.iltalehti.fi/keskustelu/showthread.php?t=1029728 -\nVenäläistä rulettia Krimillä ~ http://ilkkaluoma.blogspot.fi/2014/03/venalaista-rulettia-krimilla.html -\nKrimin venäläiset ja Kosovon serbit ~ http://ilkkaluoma.puheenvuoro.uusisuomi.fi/161803-krimin-venalaiset-kosovon-serbit -\nNeuvottelijaksi Ukraina-Venäjä ~ http://ilkkaluoma.puheenvuoro.uusisuomi.fi/161581-suomi-sovittelijaksi-akselille-eu-venaja-case-ukraina -\nMikä Syyrian sotaa lietsoo? ~ http://portti.iltalehti.fi/keskustelu/showthread.php?t=952149 -\nCc: jutta.urpilainen@vm.fi ; eero.heinaluoma@eduskunta.fi ; pekka.haavisto@formin.fi ; erkki.tuomioja@formin.fi ; markku.kivinen@helsinki.fi ; merja.hannus@venajaseura.com ; svs@venajaseura.com ; hanna.smith@helsinki.fi ; olli.rehn@ec.europa.eu ; timo.soini@eduskunta.fi ; pertti.salolainen@eduskunta.fi ; puheenjohtaja@keskusta.fi ; paavo.vayrynen@keskusta.fi ; jussi.niinisto@eduskunta.fi ; seppo.kaariainen@eduskunta.fi ; mika.aaltola@fiia.fi ; teija.tiilikainen@fiia.fi ; carl.haglund@formin.fi ; jyrki.katainen@vnk.fi ; presidentti@tpk.fi ; JAAKONSAARI Liisa ; kimmo.tiilikainen@eduskunta.fi ; timo.laaninen@keskusta.fi ; taru.tujunen@kokoomus.fi\nSent: Tuesday, March 04, 2014 7:31 AM\nSubject: KANSALAISMIELIPIDE - Ukrainan kärsimyksillä on monet kasvot\nUkrainan kärsimyksillä on monet kasvot\n(Media revittelee lännessä osin sumennetuin lasein, osa poliitikoista päästelee sammakoita ja oivaltavimmat heistä ovat lukenee presidentti J.K.Paasikiven ilmaisun - "viisauden alkaneen tosiasioiden tunnustamisesta")\nAL US VF [85.] IL - BLOG 31911\ndoc.: mediointia_ukrainasta_03032014.doc – OpenOffice Writer\n932 | 9256\nLähettänyt Ilkka Luoma klo 17:36\nTunnisteet: Krim, mellakointi, revviiripuolustus, slaavilaiset.kansannousu, ukraina, vallankumous, VENÄJÄ


Tuoretta, lämmintä leipää: Kempeleen Prisma Zeppelinissä aukeaa uusi Fazer Leipomo - Fazer Group\nTuoretta, lämmintä leipää: Kempeleen Prisma Zeppelinissä aukeaa uusi Fazer Leipomo\nke, loka 12, 2011 10:16 CET\nKun leipäuunista ostoskoriin on matkaa alle viisi metriä, voidaan puhua todellisesta lähileivästä. Mikä on sen mukavampaa kuin poiketa kauppareissulla saman katon alla pieneen leipomoon, ja saada tuoretta, lämmintä leipää ja ystävällistä palvelua. Fazer leipoo uunituoretta leipää lähellä kuluttajia yli 30 lähileipomossa eri puolilla Suomea. Uusin Fazer Leipomo avataan 2.11. Kempeleessä, Prisma Zeppelinissä. Fazer jatkaa lähileipomoissaan käsityön perinteitä. ”Monille tulee yllätyksenä, että ihanko teillä oikeasti leivotaan kaupan tiloissa jauhoista asti ja todellakin meidän omat taitavat leipurimme leipovat joka päivä maanantaista sunnuntaihin ja vieläpä pitkin päivää”, kertoo liiketoimintapäällikkö Tiia Kujanpää Fazerilta.\nMyymälässä leijuva tuoksu kertoo kaiken − se on tae tuoreesta leivästä. Leipä on parhaimmillaan nautinto kaikille aisteille: se tempaa tuoksullaan, kutkuttelee makuhermoja ja on vieläpä kaunis katsella.\n”Fazerin tutkimuksen mukaan suomalaisia kiinnostaa oman lähileipomon tuotteet aiempaa enemmän. Ammattitaidolla valmistettu leipä kuuluu elämän nautintoihin, joista suomalainen ei luovu. Kokeilunhalua uutuuksille riittää ja meidän tehtävämme on tuoda elämyksellisyyttä leipään maun kaveriksi”, lupaa Tiia Kujanpää.\nPaikallista leipäkulttuuria kunnioittaen\nPrisma Zeppeliinin avattavan lähileipomon tuotevalikoima on laaja. Alkuvaiheessa valikoimassa on noin 70 tuotetta: erilaisia vastaleivottuja ja ravitsevia leipiä, makeita leivonnaisia ja ruokaisia tuotteita. Antia löytyy niin terveelliseen arkeen kuin herkulliseen viikonlopputarjoiluun. Myynnissä on myös Fazerin juhlavuoden leipäkilpailun voittaja, Kanelinen aamiaisleipä.\nFazer Leipomossa leivotaan pitkin päivää asiakkaiden silmien edessä. Leipomoon saa tulla viihtymään ja kertomaan toiveitakin. ”Keräämme kommentteja ja palautetta esimerkiksi maistiaisten ja tuote-esittelyjen avulla”, kertoo Kujanpää. Valikoimaa suunnitellaan täydennettäväksi paikallisten makumieltymysten pohjalta sekä huomioiden Prisma Zeppelinin asiakasrakenne.\nOman leivonnan lisäksi tarjontaan kuuluu tuotteita, jotka paistetaan paikan päällä – esimerkiksi huippusuositut karjalanpiirakat, jotka tulevat perinteisesti Etelä-Karjalasta, Fazerin Lappeenrannan leipomolta.\nAlueensa paras leipomo\n”Tavoitteemme on, että Fazer Leipomo on alueensa paras leipomo. Siellä kiteytyy Fazerin missio, makuelämysten luominen”, toteaa Kujanpää.\n170 neliömetrin kokoinen uusi Fazer Leipomo työllistää lähileipomopäällikön lisäksi kolme kokoaikaista leipomotyöntekijää sekä kolme osa-aikaista leipuria. Heidät on koulutettu uusiin haasteisiin lokakuun aikana Oulun, Joensuun ja Hämeenlinnan Prismojen Fazer Leipomoissa.\n”Perinteiden ja nykyvaatimusten yhdistäminen edellyttää vankkaa ammattitaitoa. Tutustuminen jo käynnissä olevan leipomon toimintaan auttaa henkilökuntaa sisäistämään myymälässä sijaitsevan lähileipomon työrytmit, jotka muodostuvat kaupan aukioloaikojen ja asiakasvirtojen mukaan”, kertoo Kujanpää.\nliiketoimintapäällikkö Tiia Kujanpää, Fazer Leipomot, p. 040 841 7108, etunimi.sukunimi(a)fazer.com\nPainokelpoisia teemakuvia: www.fazer.fi/kuvapankki ja siellä ”press”, ”Fazer lähileipä”\nFazer Leipomo , lähileipä


Julkaistu 31.7.2017 14:23\nMikkelin asuntomessuilla on 31 erilaista kohdetta, joiden joukosta jokainen löytää todennäköisesti omat suosikkinsa. Starbox.fi-blogiportaalin bloggaajat ovat esitelleet kesän aikana omia suosikkejaan ja muita kiinnostavia huomioita messuilta. Katso tästä poiminnat ja lue blogeista lisää!\nKaroliinan suosikit: Wave, Fiskarhedenvillan Ajaton ja Casa WelliKulho\nSisustamisesta ja asumisesta paljon kirjoittava Karoliina listaa messusuosikeikseen Keskipäivässä-blogissa kolme kohdetta: Wave (kohde 5), Fiskarhedenvillan Ajaton (kohde 15) ja Casa WelliKulho (kohde 18).\nWavessa miellyyttää erityisesti rauhallinen ja rauhoittava tunnelma.\n- Siihen vaikuttavat varmasti rakennusmateriaali hirsi sekä upea maisema, joka tuntuu ulottuvan sisälle asti. Wavessa yhdistyy moderni ja perinteinen, Karoliina kirjoittaa.\nWaven sisustuksessa on käytetty paljon puuta ja rauhallisia luonnonläheisiä sävyjä. Kuva: Kaakon Viestinnän asuntomessusivusto.\nFiskarhedenvillan Ajattomassa huomion kiinnitti suuri keittiö ja ruokailutila, kuten myös puun ja muiden luonnollisten materiaalien käyttö. Sisustukseltaan vaalea Casa WelliKulho puolestaan on Karoliinan mielestä yksi parhaiten onnistuneista vaaleista kokonaisuuksista.\n- Valkoiseen ja muihin vaaleisiin sävyihin on yhdistetty vaaleaa puuta, ja väripilkut löytyvät tekstiileistä, Karoliina kirjoittaa blogissaan.\nCasa WelliKulho oli myös Railan kotona -blogin suosikki.\nKaikki Keskipäivässä-blogin asuntomessupostaukset löytyvät täältä.\nEmmi-Riika listaa kuusi suosikkia - mukana muun muassa Kannustalo Harmaja Saimaa, Villa Kuusikko, MinunValo ja tietysti Wave\nTiipii-blogin Emmi-Riika laati oman suosikkilistansa ennen kaikkea lapsiperheen näkökulmasta.\nEsimerkiksi yli 150-neliöisessä Kannustalo Harmaja Saimaassa (kohde 6) miellyttää paitsi talon koko, myös sen tarinallisuus. Kohteen sisustuksen on suunnitellut ja stailannut Varpunen-blogista tunnettu Susanna Vento.\nKannustalo Harmaja Saimaan kuntosalilta on upeat näköalat Saimaalle. Kuva: Kaakon Viestinnän asuntomessusivusto.\nPassiivikivitalojen (kohde 20) kohteessa kosteusturvallisuus on otettu erityisen hyvin huomioon ja tämän nostaa esiin myös Emmi-Riika:\n- Tässä kodissa kiinnostaa erityisesti sen kosteusturvaan panostus, sillä olen itsekin saanut kokea osani home- ja kemikaaliongelmista. Talon isojen ikkunoiden edessä istuessa ei kai voisi muuta kuin tuntea osansa onnelliseksi ja ajatus kodista palautumis- ja lepäämispaikkana saa melkein itkemään.\nMinunValo (kohde 24) oli Deko-lehden valinta vuoden asuntomessukohteeksi. Tiipiin listalle kohde pääsi muun muassa korkeiden huoneiden, valon ja rouhean betonin ja teräksen yhdistelyllä.\nMuut Tiipiin listalla olevat kohteet ovat Wave (5), Honka Ink (10), Talo Vahvaselkä (23) ja Villa Kuusikko (27).\nLisää Tiipii-blogin messuaiheisia postauksia löytyy täältä.\nTuleentuijottajan ykkösuosikki on Honka Ink\nTuleentuijottaja-blogin Annu nostaa esiin messuilta yhden kohteen ja se on Honkarakenteen Honka Ink. Annu kertoo ilahtuneensa siitä, että tämän vuoden messuilla on vaaleiden pintojen rinnalla paljon myös tummaa ja puuta. Honka Inkissä värikäsittelemättömiä puupintoja on näkyvissä erityisen paljon.\n- Kohde oli sisustettu hyvin muodikkaasti, löytyi paljon rottinkia, viherkasveja ja luonnonläheisiä sävyjä.\n- Myös keittiö oli mielestäni hyvin harmoonisen kaunis. Tummat kaapit sopivat hyvin puupinnan kanssa yhteen, Annu kirjoittaa.\nHonka Inkin sisustuksessa on paljon värikäsittelemätöntä puuta. Kuva: Kaakon Viestinnän asuntomessusivusto.\nStarbox.fi on Kaakon Viestinnän lifestyle-blogiportaali.\nasuntomessut sisustaminen inspiroidu


Venemessut – Venemestari\nLiukuun nousussa 1/2020 – Best of Boats -pysti taas Suomeen\nVeneet 2021 – Uuden mallivuoden avaus, osa 2\nVenemestari aloitti tammikuun numerossa laajan katsauksen mallivuoden 2021 uutuuksiin, ja kavalkadia jatketaan venemessuhengessä vielä helmikuun numerossa. Livetapahtuman sijaan Helsingin helmikuun 12.–21. päivä järjestettävä Vene 21 Båt tapahtuma on nähtävissä verkossa. Näitä veneitä olisi nähty talven messuilla.\n66 sivua – lehti 2/2021\nVene 19 Båt ennakkokatsaus\nVenemessut on venevalmistajille ja -maahantuojille ykkösestradi esitellä viimeisimpiä uutuusmalleja. Uutuuksista ei ole taaskaan pulaa.\n41 sivua – lehti 01/2019\n50 uutuusvenetärppiä Vene 13 Båt -messuille\n50 Uutuusvenetärppiä Vene 13 Båt -messuille. Tärpit ennakkotietojen mukaan kuumimpiin veneuutuuksiin.\n5 sivua – lehti 01/2013\nÄlä ohita meitä, äläkä näitä!\nVene 09 Båt -messut ovat ovella. Käy Venemestarin osastolla katsomassa Ekopaattia ja tutustu muihin uutuuksiin. Tässä ennakkokatsaus joistakin namuista.\n6 sivua – lehti 01/2009


Etusivu / Suomeksi / Intohimoinen yritys 2016 / Sata tarinaa / Pekka Heikkisen leipomo\nYli sata vuotta on Kajaanin keskustassa noussut leipomon piipusta savua. Se on merkki siitä, että edelleen paistetaan koivunhaloilla lämmitettävässä uunissa kotimaisista jauhoista leipäjuureen käsin leivottua ruisleipää, Pekka Heikkisen leipomon puu-uunileipää. Pekka Heikkisen leipomolla intohimo lähtee aina innosta ja ylpeydestä työtä kohtaan. Käsityön arvostusta, ammattilaisten työnjälkeä ja yhteistyötä ohjaa isoäiti Saima Heikkisen sanonta: Hyvvää sen olla pittää! Leipomon väen lukumäärä pyörii parinkymmenen työntekijän tienoilla riippuen vuodenajasta ja sesongista. Jokainen tuo oman panoksensa työpäivään oli tehtävänä leipominen, kakun teko, pakkaaminen tai myyminen. Leipomon yhteydessä oleva myymälä ja kahvila tuovat asiakkaat myös osaksi leipomon omaa tunnelmaa ja tekemisen meininkiä. Ja kun on kiirettä, jokainen talon väestä, toimitusjohtajaa myöten, auttaa kahvikuppien tiskaamisessa. Leipomon vahvuus vuosikymmenten ajan on ollut se kuinka jokainen vetäjä on tuonut oman persoonansa ja intohimonsa mukaan yrityksen toimintatapoihin. Nyt, kun vetovastuu on neljännellä sukupolvella, meno on entistä reippaampaa, avoimempaa ja jopa ronskimpaa. Ovathan sisarukset Juuso ja Kaisa molemmat eläväisiä, rohkeita ja isosti tunteella eläviä tapauksia. Isoveli Juuso on kuvailut yrittäjäsisarusten välejä sanomalla, että lämpöä löytyy niin paljon, että välillä ihan kipinöi.\nPekka Heikkisen leipomo on pärjännyt läpi vuosikymmenten katsomalla aina eteenpäin. Uusiutuminen ja muutos ovat tänä päivänä vielä entistäkin tärkeämpää. Uudet tuotteet ja toimintatavat ovat elinehto perinteiselle leipomoyritykselle. Nyt on aika rakentaa seuraava kerros tukevan perinteistä koostuvan pohjan päälle. Ja se kerros saa olla tämän sukupolven leipomon väen näköinen. Yksi juttu ei tosin muutu. Leipomon piipusta nousee edelleen savu ja puu-uunileivän teko on leipurin taidonnäyte. Leipomo- ja kondiittoriliike Pekka Heikkinen & kumpp. Oy\nwww.facebook.com/pekkaheikkinenkumpp Jaa sivu


Psykoedukaatioryhmä skitsofreniaa sairastaville ja heidän omaisilleen\nHiltunen, Eija (2017)\nSkitsofrenia on psykoosisairaus. Sairastavuus koko väestön tasolla on 0,5-1,5 prosenttia. Sairauden taustaan vaikuttavat monet asiat. Keskimääräisesti sairastuminen alkaa nuorella aikuisiällä. Skitsofrenian oireet ovat positiivisia ja negatiivisia. Positiivisia oireita ovat normaalien psyykkisten toimintojen häiriintyminen ja negatiivisia oireita normaalien psyykkisten toimintojen heikentyminen tai puuttuminen. Skitsofrenian hoidossa yhdistyvät biologiset, psykoterapeuttiset ja psykososiaaliset hoitomuodot. Hoidon tavoitteet ja menetelmät vaihtelevat yksilöllisesti.\nPsykoedukaatio on tiedon, tuen ja ohjauksen antamista sairastuneelle ja hänen läheisilleen. Psykoedukaation tarkoituksena on parantaa potilaan ymmärrystä sairaudenti-lasta, sekä lisätä hoitomyöntyvyyttä.\nOpinnäytetyö oli toiminnallinen. Opinnäytetyön tarkoituksena oli antaa tietoa skitsofreniasta skitsofreniaa sairastaville sekä heidän omaisilleen. Tehtävänä oli järjestää kolmen tapaamiskerran psykoedukaatioryhmä yksityisessä hoitokodissa. Psykoedukaatioryhmään osallistui kuusi henkilöä. Jatkokehittämisideana on vertaistukiryhmien järjestäminen skitsofreniaa sairastaville sekä omaisten oma ryhmä.


Homma Reilassa: Seifi Juha-Matti - Reila Palvelut\nNyt juhlitaan vappua – ja vappu onkin työn ja kevään juhla! Sen kunniaksi pääsemme esittelemään jälleen yhden upean reilalaisen, Sefi-turvamyyjänä työskentelevän Juha-Matin! Hänkin juhlii vappua hymyssä suin työn touhussa, sillä kaupat ja turvallisuusala ovat pysyneet vilkkaina myös poikkeusaikoina.\nJuha-Matin urapolulta löytyy vahva setti turvallisuusalan eri tehtäviä, mutta myös riuska annos yrittäjyyttä.\n– Olen työskennellyt turvallisuusalalla useassa yrityksessä jo vuodesta 2006 alkaen. Myös Hartwall Arena tuli tutuksi järjestyksenvalvojana eri tapahtumissa, jonka jälkeen hyppäsin peräti vuosikymmenen ajaksi taksin rattiin! Taksiala ja yrittäjyys kävivät tuona aikana tutuksi ja ala koki lopulta mullistuksen kesällä 2018. Siinä vaiheessa täytyi punnita uudelleen omaa jaksamista ja yrittäjyyden uusia haasteita.\nUudet haasteet avasivat myös aivan uusia mahdollisuuksia, kun Reila kiinnitti Juha-Matin kiinnostuksen. Ja siinähän kävi sitten (vappu)munkki!\n– Jo ennestään turvallisuusalalla toimineena huomasin jotakin aivan uutta Reilan suunnalla. Minulle ennestään tuntematon firma pilotoi uutta Seifi-turvamyyjän toimenkuvaa ja kiinnostuin tästä heti. Tehtävässä oli minulle ennestään tuttua turvallisuusalaa, mutta aivan aivan uudet mausteet kaupanalalta.\nKuten näin vappuaattonakin, koko ensimmäinen vuosi Reilassa on sujunut vauhdikkaasti mielenkiintoisten tehtävien, hyvien työkaverien ja mukavien asiakkaiden kanssa.\n– Kyllä työkaverit ja varsinkin loistavat esimiehet saavat minulta ison kiitoksen. Ja palkan päälle nuo henksuedut maistuvat kyllä mukavasti! Vaikka osasinkin odottaa uudelta tehtävältäni mielenkiintoisia ja kehittäviä haasteita, tuli päivittäistavarakaupan tehtävien monipuolisuus jopa pikku yllätyksenä! Into ja osaaminen tässä kehittyy kyllä jatkuvasti. Merkityksen tunnetta tuo lisäksi se, kuinka omalla työllään pitää kaupunkia rullaamassa myös poikkeusaikana.


Tosissaan mutta ei tosikkona | Savurenkaita\n6 tammikuun, 2012 / JP Koskinen\nVuodet vierivät ja hyvä niin. Viime vuoden tilinpäätöstä ynnätessäni olin oikein tyytyväinen. Neljä teosta ilmestyi ja jokainen niistä löysi lukijoita hyvin, positiivista palautetta tuli ällistyttävän paljon. Minua tuo palaute hämmentää, sillä kirjan ilmestyttyä katson aina jo eteenpäin, kohti uusia ideoita ja kirjoja. Kun joku tahtoo kiittää kirjasta, olen vähän kuin herätetty unissakävelijä, kestää hetken ennen kuin tiedän missä mennään.\nKirjojen arvostelut olivat hyviä ja niitäkin oli yllätävän paljon. Jonkin verran tuo tulva varmasti söi yksittäisten kirjojen arvosteluja mutta kokonaisuutena palstatilaa tuli kyllä paljon. Hesarikin arvosteli molemmat romaanit (Eilispäivän sankarit, Paholaisen vasara), joten en voi valittaa, en todellakaan.\nNo, ruuhkavuosi 2011 on nyt takana ja uudet haasteet odottovat. Olen pohtinut hiukan sitä, että seikkailuni monen genren parissa on aiheuttanut paljon kummastusta monella taholla. Minulta on pyydetty, enkö voisi kirjoittaa sellaista kirjaa kuin vuonna x ilmestynyt y oli, samaan tyyliin, samoista aiheista. Mahdotontahan se ei tietenkään ole, mutta seuraan omaa sisäistä visiotani. Se kuulostaa hienolta mutta asia on yksinkertainen; tahdon tehdä muutamat mielessäni olevat jutut pois siinä järjestyksessä kuin tuntuu luontevalta. Kaupallisestihan tuossa ei ole järkeä mutta raha ei kai vielä ole jumala, vaikka pyhimys se taitaa jo olla.\nTyylini on myös seikka, joka kriitikkoja joskus tuntuu vaivaavan. Kun romaanihenkilö puhuu ärsyttävästi, se ei ole vahinko. Jos kriitikosta romaanihenkilön puheet ovat ärsyttäviä, voin vain riemuita, sillä niin ne olivat minustakin, ja se oli tarkoituskin! On hyvä muistaa, ettei romaanihenkilö puhu juuri koskaan kirjailijan suulla. Olisi varmasti mukavaa hieroa kaikki kirjan lauseet esteettisiksi ja filosofisiksi, mutta se tappaisi myös romaanihenkilön sielun. Voisin puhua pitkään tästä aiheesta, mutta Marko Hautala on sanonut siitä melkein kaiken sen, mitä olisin halunnut sanoa. Joten, en kirjoita sitä, sillä sen on Marko kirjoittanut riittävän hyvin. Näin se menee.\nKritiikki, Luetut kirjat, Ole kirjailija, Romaanit\n← Joulun lukulahjat\nIso elämä →


Rahalla vapaaksi: heinäkuuta 2021\nKulujen puolesta huhti-kesäkuu menivät aika perustasolla. Poikkeuksellisia juttuja olivat lähinnä urheiluvälineiden osto toukokuussa n. 230 €:lla ja verikokeissa käynti (uteliaisuuttani) kesäkuussa 179 €:lla. Urheiluvälinepuolella toisaalta rahaa tuli takaisinkin päin, koska tavarantoimittaja ei vielä kesäkuun alkuunkaan mennessä saanut toimitettua maaliskuussa tilaamiani välineitä, joten peruin tilauksen ja sain siitä rahat takaisin. Kuluseurannoissani oikaisin kyseisen kulun (n. 620 €) pois maaliskuun luvuista.\nKokonaiskuluni olivat huhtikuussa 1071,62 €, toukokuussa 1053,41 € ja kesäkuussa 904,49 €. Ensimmäisen vuosipuoliskon kokonaiskulut olivat hieman yli 5900 €. Alle tonnin kuussa tahtia siis mennään, vaikka tullut tosiaan noita urheiluvälineitä ja tarpeettomia lääketieteellisiä testejä hankittua.\nSeuraan myös jatkuvasti viimeisen 12 kk rullaavia kuluja (josta kuvaaja alhaalla) ja on mielenkiintoista huomata, että viime vuoden heinäkuun kulut olivat jopa 2790 € (sängyn oston johdosta), joten ensi kuussa pitäisi kuvaajaan tulla merkittävä. Pitäisihän tällä kertaa koko Q3:n aikana mennä yhteensä rahaa suurin piirtein sen verran kuin viime vuonna meni pelkästään heinäkuussa.\nKassavirtatuloja (verojen jälkeen) tuli huhtikuussa 1274,78 €, toukokuussa 2293,38 € ja kesäkuussa 898,45 €. Yhteensä ensimmäiseltä vuosipuoliskolta kassavirtatuloja tuli 7061,42 €. Niinpä tulojen ja menojen erotus on mukavasti yli 1100 € plussalla ensimmäiseltä vuosipuoliskolta. Ikävä kyllä tämä antaa vähän liian positiivisen kuvan taloustilaisuudestani, koska toisen vuosipuoliskon osinkotulot tulevat luonnollisesti olemaan huomattavasti pienemmät kuin ensimmäisen.\nToisaalta pelkkien kassavirtatulojen ja menojen vertailu antaa liian negatiivisen kuvan taloudestani, koska ovathan tämän vuoden ensimmäiset kuusi kuukautta tarjonneet kymmeniä tuhansia arvonnousua. Nettovarallisuuteni nousi 1.1.-30.6. välillä n. 28 000 € siitä huolimatta, että elän sijoituksillani. Ja ainoa, mistä on täytynyt luopua, on ollut matkailu, ja sekin ollut enemmänkin koronan kuin säästeliäisyyden vika.\nLähettänyt Rahalla vapaaksi klo maanantaina, heinäkuuta 05, 2021 Ei kommentteja:


Sopimussakko ja vahingonkorvaus: Mitä voin vaatia sopimuskumppanin rikkoessa sopimusta? - Hästö & Co\nSopimuksia solmittaessa lähtökohtana on sellaisten ehtojen laatiminen, joita sopimuksen osapuolet kykenevät noudattamaan. Osapuolten kannalta realistiset ehdot laatimishetkellä edesauttavat sopimuksessa pysymistä ja ennaltaehkäisevät mahdollisia myöhempiä sopimusrikkomuksia. Vaikka huolellinen suunnittelu sopimuksentekohetkellä vähentää riskejä, ei ennakolta voida täysin poissulkea tilanteita, joissa sopimusosapuoli syystä tai toisesta rikkoo sopimusta ja rikkomuksellaan aiheuttaa vahinkoa muille sopimuksen osapuolille.\nSopimusrikkomuksen ilmetessä esiin nousee tyypillisesti kysymys siitä, millä perustein sopimusta noudattaneelle osapuolelle on odotettavissa korvausta toisen osapuolen sopimusrikkomuksen johdosta sekä kuinka suureksi tämä korvaus muodostuu. Korvausvelvollisuus riippuu hyvin pitkälti siitä, mitä osapuolten välisessä sopimuksessa on sovittu sopimussakosta ja vahingonkorvauksesta.\nSopimussakko on sopimuksessa ennalta sovittu summaa, jonka osapuoli on velvollinen sopimusrikkomuksensa johdosta suorittamaan vastapuolelle. Mikäli sopimussakosta ei ole osapuolten välillä sovittu, ei sitä myöskään voida vaatia. Sopimussakko ei ole sidonnainen vastapuolelle tosiasiassa aiheutuneeseen vahinkoon, vaan maksuvelvollisuuden realisoitumiseksi riittää, että sopimusta on rikottu. Juuri sopimussakon irrallisuus vastapuolelle aiheutuneesta vahingosta muodostaa keskeisimmän eron sopimussakon ja vahingonkorvauksen välille.\nToisin kuin sopimussakon maksuvelvollisuus, vahingonkorvausvelvollisuus edellyttää, että vastapuolelle on aiheutunut vahinkoa sopimusrikkomuksen johdosta. Vahingonkärsijä voi vaatia vahingonkorvausta, vaikkei siitä olisi erikseen sovittu. Vastapuolelle maksettava vahingonkorvaus määräytyy sen perusteella, kuinka suuren vahingon vastapuoli on sopimusrikkomuksen johdosta kärsinyt. Aiheutunut vahinko on kyettävä näyttämään toteen, jotta vahingonkorvauksen suuruus voidaan määritellä. Sopimussuhteessa vahingonkorvausvastuun välttääkseen, on vahingon sopimusta rikkomalla aiheuttaneen kyettävä näyttämään toimineensa huolellisesti.\nSopimussakon etuna vahingonkorvaukseen nähden on se, ettei näyttöä vahingon tarkasta määrästä vaadita. Vahingon näyttäminen saattaa usein muodostua hyvinkin hankalaksi, sillä sopimusrikkomuksessa voi olla kyse esimerkiksi salassapitovelvollisuuden tai kilpailukiellon rikkomisesta. Arvioitavaksi voi siis tulla vaikkapa se, kuinka suuren vahingon salassa pidettävien tietojen paljastaminen on aiheuttanut yrityksen liiketoiminnalle. Sopimussakko onkin tehokas väline rikkomusten ennaltaehkäisemiseksi, sillä ennalta sovittu maksusumma kannustaa osapuolia pysymään sovitussa.\nSopimussakko ja vahingonkorvaus eivät välttämättä ole toisiaan poissulkevia. Sopimuksessa voidaan tosin määritellä, että sopimussakko muodostaa vahingonkorvauksen ylärajan, jolloin sopimusrikkomuksen aiheuttaneen vastuu rajoittuu sopimussakon määrään. Mikäli korvauksen ylärajaa ei ole määritelty, voi vahinkoa kärsinyt vaatia sopimussakon lisäksi korvausta vahingosta, joka ylittää sopimussakon suuruuden. Sopimussakko voidaan myös sopia koskemaan vain joitakin sopimusehtoja, jolloin vahingonkorvausta voidaan vaatia sellaisen ehdon rikkomisesta, joka ei kuulu sopimussakon alaisuuteen.\nSaako yksityinen työnantaja palkata kenet haluaa?


Etsi yrityksellesi sopivia ohjelmisto- ja teknologiapalveluita\nMicrosoft Pinpointin avulla löydät eniten tarvitsemasi sovellukset ja palvelut.\nTuhannet Microsoft-kumppanit voivat auttaa yrityksesi kehittämisessä.\nEtsi luotettavia asiantuntijoita\n...joilla on yrityksesi tarvitsema kokemus ja taitotieto.\nHanki oikeat sovellukset erityistarpeisiin.\nOpettele listaamaan sovelluksesi ja palvelusi Pinpointissa.\nTäydellinen toimisto-ohjelmisto pilvessä\nVastaa kasvavan yrityksen haasteisiin siirtymällä pilveen Microsoft Office 365:n avustuksella. Etsi kumppaneita, joista voi olla tässä apua!\nTee enemmän entistä vähemmällä\nOta yhteyttä kumppaneihin, jotka osaavat tukea kasvavaa yritystäsi ja antaa ratkaisun, joka joustaa tarvittaessa.\nMuuta yrityksesi toimintatapoja\nSosiaalinen media mahdollistaa uusia tapoja hyödyntää työntekijöiden ideoita ja olla yhteydessä asiakkaisiin, kumppaneihin ja toimittajiin.\nInternet, sähköinen kaupankäynti Koulutus ja sertifiointi Käyttöoikeudet Laitteet Liiketoimintaprosessi Myynti, markkinointi Ohjelmistokehitys Palvelimet, Hosting-palvelut, verkonhallinta Palvelut ja tuki Pilvipalvelut Taloushallinto Tietoturva Toiminnot, toimitusketjun hallinta Viestintä, mobiilitoiminnot, sähköposti Kompetenssi\nApplication Development Application Integration Application Lifecycle Management Business Intelligence Business Productivity Online Suite Cloud Accelerate Cloud Essentials Collaboration and Content Communications Customer Relationship Management Data Platform Devices and Deployment Digital Advertising Distributor Enterprise Resource Planning Hosting Identity and Access Learning Management and Virtualization Messaging Midmarket Solution Provider Mobility OEM Office 365 Cloud Deployment Partner Project and Portfolio Management Server Platform Small Business Software Asset Management Valtuutettu laitejälleenmyyjä Volume Licensing Älykkäät järjestelmät Toimiala\nArkkitehtuuri sekä insinööritekniikka ja rakentaminen Asiantuntijapalvelut Biotiede Finanssipalvelut Hosting Jälleenmyynti Koulutus Kuljetus Maanviljely, metsänhoito ja kalastus Media ja viihde Tehdastuotanto Terveydenhuolto Tietoliikenne Valtionhallinto Vesi- ja energiahuoltoala Yleiset - koskee kaikkia Yleishyödyllinen Ympäristön kestävä kehitys Microsoft ei ole vastuussa kumppanien tässä sivustossa listaamista tuotteista. Lisätietoja on kohdassa Tietoja.


Pinkit korkokengät: Teetä ja sympatiaa - Jyväskylän Helmi\nJyväskylässä on ihana teehuone, joka tarjoaa teetä ja sympatiaa samassa paketissa. Paikka on Teeleidi, joka sijaitsee Lutakon alueella. Olen joskus sanonut, että sosiaalinen media on upea paikka, jos siitä osaa ottaa täyden hyödyn irti. Kesäloman koittaessa heitän usein twitteriin kysymyksiä tyyliin, että "kertokaa mulle paras gluteenittomasti palveleva hotelli, kertokaa mulle paras gluteeniton kahvila kaupungissa x" tai muuta vastaavaa.\nViime viikolla oltiin Virrat - Töysä - Ähtäri akselilla liikenteessa ja päätimme eräänä päivänä lähteä Jyväskylään. Meillä ei ollut kuitenkaan mitään ajatusta siitä, että mitä Jyväskylässä tehtäisiin. Laitoin viime metreillä kysymyksen Twitteriin, että mitä Jyväskylässä voisi tehdä? Sain vastauksen heti, jossa bingattiin Teeleidin Anne. Teeleidin Anne seuraa minuakin Twitterissä ja hän heti huikkasi, että "meillä tarjoillaan muuten myös hyvä valikoima gluteenittomia tuotteita". Se oli taikasana ja vastasin, että "ollaan kohta siellä". Tämä oli juuri oikea-aikaista markkinointia.\nKului varmaan 1o minuuttia, kun jo kolistelimme Teeleidin eteisessä. Anne oli ihan huulipyöreänä, että "tehän nopeita olitte". Siinä ei kauaa nokka tuhise, kun mulle sanotaan sana GLUTEENITON, silloin olen varmasti jo oven takana kolkuttelemassa.\nJos minulta kysytään, että olenko tee vai kahvi-ihmisiä, niin vastaan ehdottomasti olevani kahvi-ihmisiä. Kuitenkin juon myös mielelläni teetä, kun sellaiseen tulee mahdollisuus. Varsinkin kun teetä tarjoilee paikka, joka on erikoistunut niihin, tiedän saavani varmasti jotain ehdottoman hyvää.\nAnnella oli ihana tapa kertoa tarinoita. Teehuoneella ei juoda pelkästään teetä, vaan siellä voi kuunnella myös tarinoita ja jokaisella teelläkin on oma tarinansa. Annen tyttö on leipomusten takana, hän on sen alan ihminen. Satuin menemään paikan päälle heti aamusta, jolloin molemmilla oli aikaa kertoa minulle leipomuksista sekä muutenkin Teeleidin toimintatavoista. Oli hienoa huomata, että kuinka hyvin he olivat ottaneet huomioon erikoisruokavalioisetkin. Vitriinistä löytyi vegaanisia, maidottomia ja gluteenittomia sekä tietysti myös normiruokavalioisten tuotteita. Olin myös yllättynyt siitä, että kuinka monta eri vaihtoehtoa sieltä minullekin löytyi. Tässä olin aika lähellä taas pyörtymiskohtausta. Kun ilmoitin haluavani kuvata tuotteita, he tekivät minulle kattauksen kahvilan pöydälle. Katsokaa nyt, että millaisia gluteenittomia tuotteita olisi ollut tarjolla. Koita nyt tästä sitten valita, että mitä haluat maistaa.\nKahvilassa voi nauttia teetä ja samalla värittää itselleen mielenrauhaa.\nTeeleidissä on tarjolla myös perinteinen iltapäivätee eli afternoon tea. Sitä on tarjolla tiistaisin ja torstaisin kello 14-18. Tarjoilu sisältää teekannun lisäksi voileipiä, vastaleivottuja skonsseja hillolla ja kermalla sekä pieniä makeita suupaloja. Gluteenittomana iltapäiväteelle tulee 2 euron lisämaksu. Maksan mielelläni lisämaksun, kun uskon, että tässä talossa palvellaan myös gluteenittomia näinkin hyvin.\nIhan ehdottomasti suosittelen käymään Teeleidissä. Teehuoneen valikoimasta löytyy sata erilaista irtoteetä ja hauduketta. Kaikki maut ovat maisteltavissa teehuoneelta ja ostettavissa myymälästä.\nMeidän mukaamme tarttui kotiin viemisiksi myös teetä. Kattoratsastajan teetä ja Iltasoittoa. Kuulimme molemmista tarinat ja tarinat on myös painettu teepussien kylkeen. Kun juot teetä, joilla on tarina, muuttuu teen nauttimishetki ihan toisenlaiseksi.\nTunnisteet: Gluteeniton, Maakuntamatkailu


Presidenttiehdokas Pekka Haavisto (vihr.) julkaisi lobbarirekisterinsä | DEBAATTIMEDIA\nPresidenttiehdokas Pekka Haavisto (vihr.) julkaisi lobbarirekisterinsä\nViikko sitten lauantaina 23.9.2017 Pekka Haavisto haastoi kansanedustajat, ministerit, presidenttiehdokkaat ja kunnalliset päättäjät julkaisemaan oman vaikuttamisrekisterinsä eli ”lobbarirekisterinsä”. Samalla hän sitoutui itse siihen, että julkaisee kaikki tämän vuoden lobbaustiedot omilla sivuillaan.\nHaaviston nyt julkaisemaan vaikuttajarekisteriin on koottu sellaiset tapaamiset vuoden 2017 alusta, jotka hänen mielestään vaikuttamisrekisteriin kuuluvat. Rekisteriin on merkitty organisaatio, henkilö, tapaamisen aihe, mahdolliset muut huomiot sekä erillinen ruksi silloin, jos tapaaminen on tapahtunut Haaviston omasta pyynnöstä.\nJulkaisussa myös kerrotaan millaiset tapaamiset on jätetty pois, jotta rekisteri pysyisi lukukelpoisena. Kansanedustajan päivään kuuluu parhaimmillaan 10-15 eri tapaamista ja kokousta.\n« VAS Sarkkinen: Maksuton ehkäisy nuorille olisi kansanterveysteko\nKeskustan Aila Paloniemi Etyjissä: Syrjimätön yhteiskunta on kaikkien etu »


Daalian mukulat voi istuttaa suoraan kukkapenkkiin, mutta odota maan lämpenemistä keväällä, jotta kylmänarka juurakko lähtee innolla kasvuun. Esikasvattamalla juurakot nopeutat kukinnan puhkeamista ja nautit koko kesän pituisesta kukinnasta.\nDaalioilla on vain hyviä ominaisuuksia:\npaljon värejä ja erilaisia kukan muotoja\nmyös tummalehtisiä variaatioita, joilla saa kontrastia puutarhaan\neri korkuisia lajikkeita, joista löydät varmasti omaan kukkapenkkiisi tai ruukkusi sopivat\naloitettuaan kukinnan kukkivat syksyyn saakka\nhelppohoitoinen, vaikkakaan ei täysin huoltovapaa.\nkasvaa vuosi vuodelta näyttävämpänä, jos viitsit nähdä talvettamisen vaivan.\nIstutua jurakko ravinteikkaaseen, uuteen multaan. Sopivan kokoinen astia pon 2-3 l:n kokoinen, jotta juurakko mahtuu siihen hyvin. Seuraavina vuosina kasvatusastian kokoa täytyy suurentaa, koska juurakkokin on suurempi.\nVarmista, että edellisen vuoden kasvuvarren tynkä on ylöspäin.\nKastele ja pidä valoisassa, viileähkössä paikassa. Liian lämpimässä tai pimeässä kasvustosta tulee hontelo.\nLatvominen tuuhettaa tainta.\nJos latvot, latvo ajoissa: nipsaise vain pieni pätkä lehtihaaran yläpuolelta, jotta kasvuaikaa ei mene hukkaan. Jos latvominen myöhästyy, joudut latvomaan vartta useiden lehdyköiden alapuolelta, sillä kasvi haarautuu latvomiskohdasta.\nIstuta daaliat ulos yöhallojen mentyä tai valmistaudu suojaamaan taimia kylmältä.\nJos et halua esikasvattaa tai jos on jo kesäisen lämmintä, istutetaan juurakot suoraan maahan.\nJätä juurakon päälle 5-10 cm multaa.\nDaaliat pitävät ravinteikkaasta ja hikevästä maasta ja valoisasta kasvupaikasta. Ne tarvitsevat kosteutta, mutta eivät pidä jatkuvasta märkyydestä. Pintamaa saa mieluusti hieman kuivua kastelukertojen välillä.\nDaaliat sopivat myös ruukkuistutuksiin. Niissä ne kuuivuvat helposti, joten seuraa kastelun tarvetta.\nKastele tarpeen mukaan. Anna mieluummin kerralla runsas vesimäärä harvemmin kuin vain pintaa kastelevia pikkulirauksia. Kastelukertojen välissä multa saa hieman kuivahtaa.\nLannoita pitkin kesää erityiseti ruukkuistutuksissa. Kukkapenkissä ravinteet eivät kulu yhtä nopeasti. Lannoitus on tärkeää, sillä kukinta vie paljon voimaa. Nälkiintynyt kasvi ei jaksa kukkia eikä liian myöhään aloitettu lannoitus aina riitä korjaamaan tilannetta.\nPoista kuihtuneet kukat, jotta uusia nuppuja pääsee muodostumaan. Siementen kypsyttäminen vähentää kukintaa.\nJos lehdistö kasvaa kovin tiiviiksi, voit poistaa joitakin lehtiä ilmavuuden parantamisesksi.\nKorkeat lajikkeet saattavat tarvita tukea erityisesti tuulisessa paikassa.\nSyksyn tullen kesän aikana pullistuneet mukulat nostetaan maasta. Ne ovat täynnä varastoitua elinvoimaa odottamassa keväistä kasvun alkua. Talven aikana juurakon sisältämä kosteus vähenee ja pinta rypistyy mutta se mehevöityy jälleen keväällä päästyään tuoreeseen multaan.\nKatkaise kukkavarret ennen yöpakkasia.\nJätä juurakot vielä muutamaksi päiväksi maahan.\nNosta ne varovaisesti talikolla tai lapiolla ja ravistele mullat pois. Anna juurakoiden kuivahtaa.\nSäilytä pakkasettomassa, viileässä ja kuivahkossa paikassa turpeeeen upotettuna tai vaikka paperipussissa.\nAloita esikasvatus toukokuussa tai istuta suoraan kasvupaikalleen säiden lämmettyä ja lämmitettyä maan.\nNiin kauan kuin kasvua ei ole näkyvissä, suojaa maan lämpö juurakkoa viileinä öinä. Ylimääräistä kylmänsuojaa tarvitaan, jos lehtiä on jo kasvanut esiin.


Laajeneva alitaajuussuojaus on sähköjärjestelmän lopullinen lukko - Fingrid-lehti\nEtusivu » Kantaverkko » Laajeneva alitaajuussuojaus on sähköjärjestelmän lopullinen lukko\nAlitaajuussuojaus on välttämätön osa sähkön toimitusvarmuutta. Vakavan valtakunnallisen sähköhäiriön tapahtuessa ensimmäinen tuki ja turva ovat tietenkin käyttöön otettavat reservit, mutta mitä seuraavaksi, jos reservit eivät – syystä tai toisesta – riitä tai toimikaan oikein tiukassa paikassa?\nTätä varten on olemassa viimeinen oljenkorsi, alitaajuussuojaus, joka automaattisesti irrottaa verkosta tarpeeksi kulutusta, jotta kansallinen sähköjärjestelmä voi edelleen pysyä pystyssä.\n– Alitaajuussuojaus on se vihoviimeinen keino. Toistaiseksi sitä ei ole tarvinnut koskaan käyttää, kertoo Fingridin käyttötoiminnasta vastaava johtaja Reima Päivinen.\nAlitaajuussuojauksen tarpeellisuutta ei silti käy kiistäminen: kyseessä on ikään kuin kiinteistön vakuutus tulipalon tai salamaniskun varalta.\nEuroopan unionin uudet regulaatiot vaativat uudelleenjärjestelyjä sen suhteen, kuka alitaajuussuojauksen hoitaa Suomessa. EU:n vuoden 2017 ER-verkkosääntö on Suomessa sitova, toteaa Päivinen.\n– Verkkosääntö aiheuttaa isoja muutoksia, joiden myötä esimerkiksi suojausjärjestelmiä on laajennettava. Tästä syystä kantaverkkoyhtiö ei voi enää teknisesti toteuttaa verkossaan näin laajaa alitaajuussuojausta, vaan se jalkautetaan jakeluverkkotasolle. ER-verkkosäännön tulkinnan mukaan keskimäärin 30 prosenttia kaikesta kuormasta oltava suojan piirissä.\nEuroopan tasolla Suomi on poikkeus tässä asiassa, sillä useimmissa EU-maissa jakeluverkkotoimijat ovat vanhastaan huolehtineet riittävästä alitaajuussuojauksesta.\n– Itse asiassa vielä 15 vuotta sitten meillä oli samantapainen systeemi, ennen kuin toteutus siirtyi Fingridille, lisää Päivinen.\nPäivisen arvion mukaan muutos koskettaa noin 80 jakeluverkkoyhtiötä, joille on luvassa pari työntäytteistä vuotta ennen kuin vahdinvaihto toteutetaan 2022.\n– Jakeluverkkoportaassa pitää suunnitella toimiva malli ja toteuttaa tarvittavat asennukset.\nFingrid ja Energiateollisuus ry haluavat auttaa jakeluverkkoyhtiöitä muutoksen edistämisessä ja lanseerasivat hiljattain yhteisen sovellusohjeen alitaajuussuojauksen toteuttamisesta.\n– Ohjeessa esitellään, mitkä ovat parhaimmat tavat edetä tässä asiassa, lupaa Päivinen. Kantaverkkoon liittyvän teollisuuden kanssa Fingrid keskustelee erikseen parhaiden toteutustapojen löytämiseksi.\nIhan helppoa harjoituksesta ei odota varsinaisesti kukaan. Esimerkiksi Energiateollisuus pitää automaattisen irtikytkennän vastuuttamista jakeluverkonhaltijoille haastavana sillä tasolla, millä sitä on Pohjoismaissa suunniteltu toteutettavan.\nEnergiateollisuuden viime lokakuisessa lausunnossa todetaan, että tarvittavan irti kytkettävän kuorman ajantasainen ylläpito ja jatkuva priorisointi, suojauksen toiminnan varmentaminen sekä monimutkaisemman kokonaisuuden toiminnan varmistaminen ja hallinta erittäin harvinaisessa poikkeustilanteessa ovat jakeluverkoissa ”massiivinen toimenpide saavutettuihin hyötyihin nähden”.\nKolmen vuoden suojaussavotta\nMyös Fingridin käyttötoimikunnassa on puitu alitaajuussuojausta. Käyttötoimikunnan puheenjohtajana toimii Elenian käyttöpäällikkö Heikki Paananen, jonka mukaan tuleva muutos vaatii paljon töitä. Kyseessä on sen verran monimutkainen kokonaisuus, että kaikki alan toimijatkaan eivät ole vielä ymmärtäneet sen vaikutuksia, pohtii Paananen.\nPaanasen mukaan alitaajuussuojaus on viimeisenä oljenkortena blackoutin uhatessa ehdottoman tarpeellinen.\n– Tästä tarpeellisuudesta onkin laaja yksimielisyys, ja keskustelua on käyty etupäässä toteutustavoista.\nPaananen uskoo, että Fingridin ja Energiateollisuuden ohjeistus tulee tarpeeseen. Vaikka jakeluverkkotoimijoilla on paljon osaamista, nyt puhutaan systeemitason kriittisestä toiminnosta, joka on saatava kerralla oikein ja jonka on ehdottomasti toimittava kaikilla osapuolilla.\n– Jotta vakavaan häiriötilaan joutunut verkko saadaan taas tasapainoon, on oltava valmis rajuihinkin toimenpiteisiin. Tämä tarkoittaa, että verkosta otetaan pois paljon tehoa – väistämättä myös kriittistä tehoa – ja tätä kokonaisuutta on melko mahdotonta optimoida etukäteen täysin optimaalisesti, näkee Paananen.\n– Alitaajuussuojauksen toteuttaminen kaikkien toimijoiden voimin vaatii koordinointia ja valvontaa. Tämä on joka kohdassa tehtävä systemaattisesti ja luotettavasti.\n– Aikataulu on kova ja vaatii, että toimiala toimii yhtenäisesti parhaan lopputuloksen saamiseksi. Samalla on pidettävä huoli, että minimoidaan ns. ylimääräiset investoinnit ja esimerkiksi suojalaitekoestukset.\nAlitaajuussuojauksen uudelleenjärjestelyn aikataulu\n11/2018 Päätös viedä alitaajuussuoja jakeluverkkoon ja kantaverkkoon liittyvään teollisuuteen\n12/2018 Alitaajuussuojauksen kuvaus Energiavirastolle osana järjestelmän varautumissuunnitelmaa\n2019 Työryhmän perustaminen toteutussuunnitelman laatimiseksi. Edustajia jakeluverkkoyhtiöistä, Energiateollisuus ry:stä ja Fingridistä. Tehtävänä pohtia eri vaihtoehtojen edut ja haitat ja laatia aikataulutettu työsuunnitelma ja sovellusohje.\n5/2019 Työryhmän työ valmiina.\n12/2019 Toteututussuunnitelman on oltava valmiina. Kantaverkkosopimuksen seuraavassa päivityksessä huomioidaan alitaajuussuojauksen vaatimukset.\n2020–2022 ”Suojaussavotta”. Kaikki osapuolet, eli jakeluverkkoyhtiöt, Fingrid sekä kantaverkkoon liittyvä teollisuus tekevät omat valmistelunsa verkkosäännön vaatimusten mukaisesti.