Suklaapossu: Punaherukkapiirakka kermaviilipäällisellä\nMarjapiirakka kermaviilipäällisellä on aivan ihana herkku. Tällä kertaa piirakkaan upposi kesän ensimmäiset punaherukat, jotka kypsyivät yhtäkkiä yllättäen reilu viikko sitten..\nKäytiin herukoiden kypsyttyä tyttöjen kanssa poimimassa suuria, hieman jopa makeita marjoja. Nuorempi poimi marjat suoraan omaan suuhunsa, mutta vanhempi auttoi hieman keräämään saalista marjapiirakkaa varten. Kummasti näinkin kirpeät marjat maistuvat suoraan pensaista napsittuna todella hyviltä. Nuorinkaan ei olisi millään malttanut lopettaa puputtamista :) Poimiminen olikin tänä kesänä erityisen mukavaa, kun nokkoset eivät pistelleet eikä muutkaan rikkaruohot haitanneet keräämistä. Alkukesän urakkani pensaiden alla onneksi tuotti tulosta. Muokkasin meinaan pensaiden alustan kuntoon; kitkin rikkaruohot, kaivoin viereisen kirsikkapuun juuriversot pois ja laitoin juurimaton estämään rikkaruohojen takaisin kasvun ja päälle vielä hieman haketta. Vaikka siinä vierähtikin tunti jos toinenkin, niin nyt oli kyllä kivaa, kun ei ollut sitä normaalia rikkaruohoviidakkoa puskaiden alla.\nLaitoin tänä vuonna punaherukkapensaiden päälle myös rastasverkon tarpeeksi ajoissa. Punaherukoita tulikin nyt ennätysmäisen paljon, n. 6 litran verran kahdesta pensaasta. Viime vuoden saldo taisi olla reilu 2 litraa, joten parannus on aika hyvä. Mustaviinimarjojen päälle en laittanutkaan tuota verkkoa, kun luulin etteivät linnut ole niistä niin kiinnostuneita. En tiedä oliko asialla linnut vai vaikuttiko alkukesän kylmät kelit, mutta pensaiden marjoista tuhoutui jostain syystä suuri osa jo kukkavaiheessa.. Valkoherukoita sen sijaan tulee taas ihan kivasti, vaikka pensas kasvaakin kirsikkapuun juurella pimeydessä..\nPunaherukat ovat mulle lapsuudesta tuttuja marjoja. Kykkiessäni tyttöjen kanssa punaherukkapensailla poimimassa marjoja kulhoon, palasivat lapsuuden muistot vahvasti mieleen. Kun olin pieni, äitini teki usein murotaikinapohjaista marjapiirakkaa, johon tuli kermaviilipäällinen. Piirakassa oli usein marjoina juuri punaherukoita, joskus myös puolukoita. Pensailla mieleni alkoi yhtäkkiä tehdä tuota piirakkaa. Samalla huomasin, etten ole itse tehnyt koskaan juuri sitä piirakkaa. Haluaisin myös lapsilleni tuollaisia samanlaisia ihania muistoja, jossa itsepoimitut marjat päätyvät poimimisen jälkeen johonkin ihanaan piirakkaan.\nAjatuksissa oli koittaa samaa ohjetta kuin omassa lapsuudessanikin, mutta en tapani mukaan malttanut pitää ohjetta täysin identtisenä, vaan lisäilin pohjaan hieman kaurahiutaleita ja tein siitä samalla hieman pehmeämmän laittamalla joukkoon myös maitoa. Olen tosi tyytyväinen noihin muutoksiin. Piirakkapohjasta tuli mukavan pehmoinen, hieman ehkä jopa höttöinen ja kaura maistui siinä mukavasti. Piirakka oli mielestäni tosi hyvää! Samalla kirpeää ja sopivasti makeaa. Seuraavalla (tai sitä seuraavalla) kerralla pitää kyllä koittaa sitä alkuperäisohjettakin.\nKäytin pohjaan tummaa ruokosokeria ja se antoi lievän, hieman kinuskisen aromin. Sopi mielestäni hyvin piirakkaan. Sen sijasta voi toki käyttää ihan normaalia sokeriakin.\n1 dl tummaa ruokosokeria (tai tavallista)\nn. 2.5-3 dl punaherukoita\n1 prk (á 200g) kermaviiliä\nVatkaa voi ja sokeri vaahdoksi. Lisää muna voimakkaasti vatkaten. Lisää kuivat aineet vuorotellen maidon kanssa kahdessa erässä. Sekoita vain sen verran, että aineet juuri ja juuri sekoittuvat. Levitä taikina kevyesti voidellut piirakka vuoan pohjalle. Esipaista pohjaa 200 asteessa n. 10-12 minuuttia, kunnes pinta on kiinteytynyt sen verran, että marjat pysyvät sen päälle uppoamatta taikinan sisuksiin.\nTee tällä välin täyte sekoittamalla kermaviili, sokerit ja muna keskenään. Lisää esipaistetun pohjan päälle punaherukat ja levitä päälle kermaviiliseos. Paista piirakkaa 200 asteessa vielä n. 15-20 minuuttia, kunnes päällinen on kiinteytynyt. Anna piirakan jäähtyä. Nautiskele.\n* Jos kaipaat makeampaa makua, lisää kermaviilin joukkoon sulatettua valkosuklaata n. 75-100 g. Punaherukan kirpeys on voimakkaimmillaan, jos piirakan nauttii heti jäähdyttyään. Valkosuklaalisä sopisi piirakkaan varmaan todella hyvin tällaisissa "syödään heti"-tilanteissa. Vaikka maistuu hyvälle myös ilmankin. Seuraavana päivään mennessä maut tasoittuvat, ja happamuus laimenee ja piirakka on makeamman makuinen.\nPienenä vinkkinä mainittakoon, että kannattaa ottaa muutama komea terttu kokonaisena ja pakastaa sellaisenaan, niin niistä saa myöhemminkin vuoden aikana helposti nättejä koristeita kakun pinnalle. Itse tajusin tuon vasta siinä vaiheessa, kun olin jo perannut suurimman osan tertuista pakastuskuntoon. Ensi vuonna sitten uusi yritys :)\nKirsi 17. heinäkuuta 2014 klo 11.58\nMeillä alkaa nyt punaherukat kypsmään :) Keskimmäinen tuli kourallisen kanssa kysymään, mitä näistä voisi leipoa ♥\nTämä kermaviilipiirakka maistuu aina ja tuoreista marjoista vielä herkullisempaa!\nSuklaapossu 20. heinäkuuta 2014 klo 20.50\nTuoreet herukat ovat ihan parhaita, tekisi mieli kokeilla niitä nyt joka paikkaan ja monta juttua onkin jo tullut tehtyä. Voi kun ihana lapsi, hän on selvästi perinyt äidiltään leipomisvietin ;D\nAnonyymi 17. heinäkuuta 2014 klo 19.36\nAsutte kai ihan Etelä-Suomessa, jos herukat ovat jo kypsiä. Ei meillä täällä vielä vaan kypsiä näy…\nVarsinainen kysymykseni koskee tätä ohjetta: http://suklaapossu.blogspot.fi/2013/06/raparperi-valkosuklaajuustokakku-uunissa.html\nSöin sitä kerran kaverillani ja haluaisin testata sitä itsekin. Koska en ole kovin innokas soveltaja, kysyn jo etukäteen sinulta vinkkejä. Voiko rahkaa laittaa hieman enemmän ja tuorejuustoa sitä vastoin vähemmän (vaikka puolet ja puolet)? Miten se vaikuttaisi rakenteeseen? Entäpä jos en halua käyttää kermaa; voiko sen korvata jollakin tai jättää vain pois? Onko sillä siis jokin virka tuossa leivonnassa? Tuoda nestettä? Omaan makuuni ohjeen mukaan tehty piirakka oli muuten hyvin makeata, joten saatanpa jättää valkosuklaankin pois. Mitenhän se vaikuttaa rakenteeseen; osaatko sanoa?\nSuklaapossu 20. heinäkuuta 2014 klo 20.46\nJep, Turussa asutaan.. :) Meillä on nuo pensaat tosi hyvällä, lämpimällä ja aurinkoisella paikalla. Kattelin naapurin puolelle ja siellä marjat ovat vielä ihan raakoja..\nKoitan vastata tuohon juustokakkuun liittyviin kysymyksiin parhaani mukaan. Osan tuorejuustosta voi hyvin korvata maitorahkalla. Se vaikuttaa hieman rakenteeseen tekemällä siitä ehkä hitusen "röpelöisemmän" eli ei välttämättä ole niin silkin sileä kuin tuorejuustolla tehty. Ero tulee selvemmin esille, jos kakku pääsee vähänkään kuivumaan eli paistoajasta kannattaa pitää huoli ja pitää paistoaika sopivana. Se tarkoittaa sitä, että uunista kannattaa kääntää lämmöt pois kun kakku vaikuttaa vielä raa'alta eli on ehkä reunoilta juuri ja juuri hyytynyt, mutta höllyy keskeltä oikein kunnolla. Kakku kypsyy ja kiinteytyy vielä jälkilämmössä ja jäähtyessään.\nKerma tuo juustokakkuun nestettä ja rasvaa. Rasvaa on myös tuorejuustossa, joten jos jätät kerman pois ja korvaat osan tuorejuustosta maitorahkalla, rasvaa vähenee melko paljon. Rasva auttaa osaltaan pitämään kakun pehmeämpänä ja koostumuksen sileämpänä. Mutta jos haluat, voit kokeilla kakkua siitä huolimatta jättämällä kerman halutessasi pois.\nKakku oli tosiaan melko makea ja makeutta kannattaa muutella oman maun mukaiseksi. Valkosuklaan voi jättää pois, vaikka toki hieman vaikuttaa rakenteeseen. Valkosuklaa tekee juustokakusta jonkin verran täyteläisemmän ja hieman kiinteämmänkin. Tuli mieleen, että täyte saattaa kaivata yhden munan lisää. Munat tuo kakkuun täyteläisyyttä ja kiinteyttä. Liikaa munia tosin saattaa tehdä kakkuun hieman munakokkelimaisen maun.. Kokeilematta en pysty tuohon munan lisäykseen sanomaan mitään. Saattaa myös olla, että kakku menee melko happaman puolelle, jos jätät valkosuklaan ihan kokonaan pois ja käytät kaiken raparperisoseen. Maistelemalla se selviää. Voit vaikka aluksi laittaa hieman vähemmän raparperisosetta ja maistella ja lisäillä sitä tarpeen mukaan.\nRohkeasti vaan kokeilemaan ja muokkaamaan! Paistettavia juustokakkuja on loppujen lopuksi melko helppo muokata, kunhan muistaa muutaman asian. Eli kun täytteessä on sopivasti munia hyydyttämässä täytettä, tarpeeksi tuorejuustoa tuomassa rakennetta ja kakkua paistetaan juuri sopivasti (=otetaan kakku kokonaan pois uunista tai laitetaan lämmöt pois kun keskusta on vielä tosi höllyvä), on kakulla hyvät mahdollisuudet onnistua. Täytettä kannattaa maistella niin saa oman makunsa mukaisen kakun. Maku toki muuttuu hieman uunissa, makeus usein hieman taittuu ja happamuus tulee paremmin esille. Itsekin tekisi nyt mieli juosta keittiöön testailemaan kakkua noilla muutoksilla. Oho, tulipas tästä pitkä juttu. Toivottavasti tässä oli tarpeeksi vinkkejä. Jos kaipaat vielä jotain lisätietoa, niin kysy ihmeessä, niin yritän vastata parhaani mukaan. Jos päädyt kakuntekopuuhiin, kuulisin mielelläni miten teit ja miten onnistui :D\nTaru 26. heinäkuuta 2014 klo 16.06\nKivan oloinen peruspiirakka joiden ohjeita ei taida koskaan olla liikaa :) Sun ohje vaikuttaa melko mielenkiintoiselta joten pitääpä kokeilla. Kunhan saan marjat pensaasta... ovat nyt juuri kypsiä, mutta ulkona on tällä hetkellä 29 astetta... olen mielummin sisällä ja vaikka leivon jotain, kun täällä ilmastointi ihanasti puhisee :)\nSuklaapossu 27. heinäkuuta 2014 klo 22.07\nKokeilepas ihmeessä! Pohja on hieman normimurotaikinaa pehmoisempi ja normaalia lyhyempi paistoaika kermaviilin lisäyksen jälkeen teki piirakasta mukavan mehevän. Voih, saisko teille tulla asumaan ;D Meillä on sisällä päivisin + 29.5, mutta onneksi öisin laskee 27.5 asteeseen. Yks yö kävi alle 27 ja alkoi jo hieman viluttaa ;)\nAnonyymi 3. elokuuta 2014 klo 23.49\nMihin käytät valkoherukoita? Meillä on iso puska ja uhkaavat jäädä jo neljättä kesää käyttämättä....\nSuklaapossu 4. elokuuta 2014 klo 13.12\nMeidän valkoherukkapensas on ollut sen verran pienisatoinen, että yleensä olen popsinut herukat sellaisenaan rahkan joukossa yhdessä muiden marjojen kanssa. Tänä vuonna sato vaikutti heinäkuun alussa paljon isommalta, mutta linnut ehtivät ensin, joten jäi käteen taas normi määrä.. Niistä marjoista kokeilin mansikka-valkoherukkahilloa ja voin suositella! Laitoin juuri ohjeen blogiin, ja se löytyy täältä http://suklaapossu.blogspot.fi/2014/08/valkoherukka-mansikkahillo.html.\nJos hillo ei kiinnosta, niin kannattaa kokeilla tuota mansikka-valkoherukka -yhdistelmää vaikka jossain piirakassa. Ne ovat yhdessä todella hyvä pari! Valkoherukat sopisivat punaherukoiden sijasta varmaan hyvin tähän kermaviilipiirakkaankin! Ne maistuvat kuitenkin melko samalle kuin punaiset sukulaisensa, ovat vain miedomman makuisia ja makeampia. Jos meillä olisi tullut suurempi sato, olisi varmaan tehnyt samoja juttuja kuin punaherukasta. Eli piirakkaa, likööriä, mehua, erilaisia hilloja..\ncebic 18. syyskuuta 2015 klo 14.37\nKiitos kivasta reseptistä! Käytin sitä muutama viikko sitten, kun tein punaherukoista piirakkaa. Muutaman pienen muutoksen tein kuitenkin, käytin tavallista sokeria ja kermaa. Hyvää tuli! Tässä minun versioni :) http://cebicinkeittio.blogspot.fi/2015/09/punaherukkapiirakka.html\nSuklaapossu 10. lokakuuta 2015 klo 11.05\nOle hyvä cecib! :D Kiva, että ohjeesta oli iloa! Laittamasi valkosuklaalisä on varmaan tosi kiva lisäys piirakkaan. (Pahoittelut myöhäisestä vastauksesta, keittiöremppakiireet vieneet liki kaiken aikani.)\nKärpix 17. heinäkuuta 2016 klo 20.17\nSiis eikö kukaan huomaa, että ohjeessa on virhe, vai eikö kukaan ole tehnyt ohjeen mukaan?? Ohjeessa pohjan kohdalla (raaka-aineet) ei ole mainintaa ollenkaan mainintaa munasta (tai munien määrästä). Sitten kuitenkin ohjeessa lukeen, että vatkaa lisää muna voimakkaasti vaivaten. Siis tuleeko pohjaan munaa ja montako kappaletta. Äääh, just olen tekemässä piirakkaa, mutta ohje on väärin.\nSuklaapossu 17. heinäkuuta 2016 klo 20.34\nHei, hyvä kun huomasit virheen. Pohjan ainesosaluettelosta on tosiaan jäänyt "1 muna" pois, merkitsenkin sen samantein. Toivottavasti vastaus ehtii ja saat lisättyä tuon munan joukkoon :)


Leijonat - Naisten SM:n kärkijoukkue HPK viikonlopun matkapeleihin nuorella ryhmällä\nperjantai, 08 lokakuu 2010 15:24\nNaisten SM:n kärkijoukkue HPK viikonlopun matkapeleihin nuorella ryhmällä\nNaisten SM-sarjan kärjessä porskuttava HPK (kuusi ottelua, kuusi voittoa) lähtee viikonlopun kahteen matkaotteluun nuorekkaalla ryhmällä, sillä osa kokeneista pelaajista on sivussa siviilikiireiden takia.\nHPK kohtaa lauantaina Oulussa kierroksen kärkiottelussa Kärpät ja sunnuntaina Kuortaneella Team Oriflamen. Edessä on ääripäiden viikonloppu, sillä vastaan asettuvat sarjataulukon kakkonen (Kärpät) ja hännänhuippu (Team Oriflame).\nTyöesteet ja koulukiireet pitävät osan pelaajista poissa kaukalosta, mutta joukkueenjohtaja Karoliina Laine ei pidä asiaa ongelmana.\n- Nuoret pelaajat saavat nyt hyvän tuntuman siihen missä mennään, Laine sanoo.\n- Omalla liikkuvalla pelillämme meillä ei pitäisi olla hätää, mutta pelataan pelit ensin pois ja katsotaan sitten tuleeko mitään kotiin vietävää. Meillä on tasainen ja hyvä joukkue, joten kuka tahansa voi nousta ratkaisijan rooliin. Tärkeää on, että emme jätä jalkoja Vekan bussiin.\nMyös valmentaja Jarkko Julkunen korostaa joukkueensa tasaisuutta.\n- Vahvuutemme ovat kovassa liikkeessä ja syöttöpelissä, joka kulkee ajoittain todella mallikkaasti. Ratkaisuvoimaa löytyy useammastakin kentästä, vaikka selkeää ykköstähteä ei löydykään, kuten esimerkiksi Kärpistä.\nLaine pitää sunnuntain vastustajaa Team Oriflamea täytenä arvoituksena.\n- Oriflame pelaa varmasti kurinalaisesti ja nuoruuden innolla, kaikkensa antaen. Uskoisin, että joukkue puolustaa hyvin ja irtokiekoille on vaikea päästä. Joukkue on kokematon, mutta en näe sen haittaavan tekemistä, Laine arvioi.\nTeam Oriflamen ja HPK:n kohdatessa kaukalossa on kaksi määrällisesti paljon harjoittelevaa ja hyvistä harjoitusolosuhteista nauttivaa joukkuetta. Varsinkin nuorten pelaajien kohdalla joukkueiden toiminnan lähtökohdat saattavat konkretisoitua nopeana kehityksenä.\nHPK:n terveystilanne on paranemaan päin. Pelaajia kiusanneet kuumeet ovat talttumassa, lisäksi leikkauksesta toipuva Elisa Rytkönen pelasi keskiviikon ottelussa Lohjaa vastaan pirteästi.


Näprääjän muistiinpanoja: tammikuuta 2012\nOli valkoista maalia, pensseli, inspiraatio ja aikaa. Tuloksena Sinikulman lastenhuoneen sängyn ja lipaston uusi ilme.\nSen verran innoissani aloin maalailemaan, jotta en muistanut ottaa kuvaa kalusteista ennen maalausta. Tässä kuva lastenhuoneesta, jossa kalusteet persikan värisiä.\nIntoa maalaamiseen oli edelleen, seuraavaksi käsittelyyn pääsi takkahuoneen keinutuoli, joka on pitkään tuntunut nyhjuiselta.\nTässä uusi pirtsakampi keinu odottamassa pääsyä takaisin paikoilleen.\nMaalia jäi vielä jäljelle, joten lisää maalattavaa varmaan vielä löytyy tai laitetaan löytymään... intoa ainakin olisi!\nLähettänyt Jaana S klo 1/31/2012 3 kommenttia:\nTunnisteet: Nukkekoti Sinikulma, Tuunattua\nLähettänyt Jaana S klo 1/30/2012 2 kommenttia:


Tempokettu, hauska kisailu kesään ja talveen. - Hymyilevä Punakettu luonto- ja ohjelmapalvelu\n390,00 € / h\nTempokettu kesään ja talveen on loistava valinta kun haluat hauskan happihyppelyn ryhmällesi!\nKisailuille sopiva kesto on 1-1,5 tuntia ja parhaimman ilon näistä saa irti 5-10 henkilön pienryhmissä toimien vaikka ryhmiä olisikin useita. Kivalla tempolla vaihtuvat tehtävät pitävät mielenkiinnon korkealla. Kisailun päätteeksi julistellaan voittajat ja jälkipelit voivat alkaa ruokailun tai saunomisen merkeissä.\nRyhmäkoko: 6-16 henkilöä (Suuret ryhmät sovitaan erikseen, ota yhteys suoraan palveluntarjoajaan).\nKesto: 1 - 1,5 tuntia\nTempokettuun sisältyy alkutehtävän ja ryhmiin jaon jälkeen:\nKesällä / sulan maan aikana: mm. jousiammuntaa vastakaarijousilla, indiacaa käsisulkista tai ritsapalloa, frisbee tarkkuutta ja peli, solmulautaa, ja tunnistettavia luontoasioita. Talvella / lumiset olosuhteet : mm. lumikenkäpotkis, pihakurlinki, potkukelkkaviesti, hankipallo, tandemhiihto, muistivati, pulkantyöntö ja luontotunniste\nTehdään ja rakennetaan yhdessä ryhmällesi toimiva kisapaketti, ota yhteyttä punakettu@punakettu.com.\nVaraamme oikeuden muuttaa tehtäviä keliolosuhteiden mukaan tai jos jokin laji on entuudestaan ryhmällesi tuttu juttu niin muutamme sen toiseen lajiin. Ohjeista ryhmääsi pukeutumaan keliolosuhteiden mukaisesti rennosti mutta asiallisesti ulkotoimimiseen. Jalkineiksi ulkoliikkumiseen soveltuvat kengät. Tarkista tapaturmavakuutuksesi voimassaolo ja muistuta osallistujia ottamaan mukaansa allergialääkkeensä tms. jos sellaisia käyttävät.\nNaruportintie 68, 02880 Espoo\nOta yhteyttä kun haluat Tempoketun paketoitavan osaksi päiväsi kokonaisuutta.\nKaikille normaalin liikuntakyvyn omaaville.\nTarkista vakuutuksesi kattavuus toiminnan sisällön osalta.\nTule tutustumaan iloisiin ohjaajiimme!


patsaspuisto - KivaaTekemistä.fi\nVierailimme Mäntsälän Kivapihalla: Uutta ja trendikästä puutarhaan\nKivapihan Virpi, Tuula ja Sampsa. Kuva: KivaaTekemistä.fi\nMikä on kevään kohokohta?\nYksi kohokohdista on se, kun nurmikko alkaa paljastua lumen alta ja saa alkaa miettiä, mitä kivaa sitä keksisi pihaan, puutarhaan tai terassille. Kukkia nyt ainakin! 🙂\nMe suuntasimme jälleen Tähtikohteeseemme Mäntsälän Kivapihalle, jossa voi ihastella kukkien lisäksi pihapatsaita ja suihkulähteitä. Vierailimme Kivapihalla ensin maaliskuun …\nJulkaistu 10.4.2017 kategoriassa Kohdearviot ja -vertailut, Luonto ja eläimet, Matkailu, Shoppailu avainsanoilla kivapiha, kivinäyttely, mäntsälä, patsas, patsasnäyttely, patsaspuisto, pihakivet, pihakivi, puutarha, puutarhamyymälä, puutarhanäyttely, suihkulähde, kirjoittanut Henri Elo.\nEnsimmäisenä esittelyvuorossa …


Muutoksen Suomessa ihminen on keskellä - Sitra\nMuutoksen Suomessa ihminen on keskellä\nSuomessa ja sen toimintaympäristössä tapahtuvien syvällisten yhteiskunnallisten ja taloudellisen muutosten keskellä on luonnollista kysyä, miten valmiita olemme muutoksiin. Muutos on aina uhka, mutta se sisältää myös suuria mahdollisuuksia. Muutosvalmiuksia pohtimaan Sitran asetti keväällä Muutoksen Suomi –työryhmän, jonka puheenjohtajana toimi Helsingin yliopiston kansleri Ilkka Niiniluoto. Työryhmän raportti on nyt valmis.\nRaportti tunnistaa muutostarpeet. Se tuo myös esiin suomalaisten turvallisuushakuisuuden ja tietyt oikeutetutkin pelot muutosta kohtaan. Elintasomme on kieltämättä noussut vuosikymmeniä, mutta silti maa on jakaantunut voittajiin ja häviäjiin. Globalisaatio on tuonut vaurautta, mutta se on jakautunut epätasaisesti. Globalisaatio on kiristänyt kilpailua äärimmilleen ja hävittänyt työpaikkoja. Näissä oloissa ihmisten muutospeloissa ei ole mitään ihmettelemistä. Suomalaiset ovat kuitenkin valmiita muutokseen, jos he näkevät sen tarpeelliseksi hyvinvoinnin edistämiseksi.\nRaportin mukaan viime vuosina on yleistynyt erityinen kilpailuhenkinen ajattelutapa, ”kilpailumalli”. Se on omiaan jakamaan yhteiskuntaa kovaan ytimeen ja sen ulkopuolelle jäävään periferiaan. Kovassa ytimessä ovat huppuosaajat, ylipäätänsä ”tuottavat ihmiset”. Periferiassa ovat lapset, lapsiperheet, vanhukset, heikosti koulutetut, sairaat ja jopa taiteilijat. Ne muodostavat yhteiskunnallisen "ylijäämän", joka koetaan pelkäksi kulueräksi. Jako kovaan ytimeen ja periferiaan koskee myös seutukuntia ja jopa yrityksiä.\nMuutoksen Suomi -työryhmä suuntaa muutosvaateet erityisesti instituutioihin (koulut, terveysasemat, sosiaalipalvelut, viranomaisorganisaatiot jne.). Niiden rooli muutoksissa on arvioitava uudelleen. Hyvin usein törmää jäykkiin rakenteisiin ja ylimieliseen asenteeseen. Tuntuu kuin ihmisten velvollisuutena olisi sopeutua instituutioiden tarpeisiin ja mielivaltaan.\nIhminen on asetettava yhteiskunnan keskelle. Ihmisen tulee saada olla toiminnan subjekti, ei muiden toiminnan passiivinen kohde. Raportti esittää vaatimuksen Instituutioita ihmisille. Instituutioiden rooli on tukea ihmisten elämänhallintaa ja voimaantumista.\nVoimaantumisen tukemisen taustalla on vahva oikeudenmukaisuutta korostava arvopohja. Kaikille pitää tarjota edellytykset kehittää ja käyttää omaa osaamista itsensä ja yhteiskunnan parhaaksi. Jako kovaan ytimeen ja periferiaan on täydellisesti ristiriidassa tämän ajattelun kanssa.\nTyöryhmä ylittää kilpailukyvyn ja tasa-arvon näennäisen vastakohdan juuri tällä voimaannuttavien instituutioiden ideallaan. Kun ihmisille luodaan edellytyksiä elämänsä hallintaan, heidän työpanoksensa ja osaamisensa luo maan taloudelle ja yhteiskunnalle vahvan perustan. Tämä laaja pohja tukee kilpailukykyäkin paljon paremmin kuin panostaminen vain kovan ytimen kehittämiseen.\nRaportin alaotsikko – ihmiset muutoksen tekijöinä, instituutiot ihmisten tukijoina – kuvaa hyvin voimaantumiseen ja tasa-arvoon perustuvaa toimintalinjaa. Jos Suomi lähtee tälle tielle, astumme uuden tyyppisen, kansalaisten voimavaroihin perustuvan yhteiskuntakehityksen eturintamaan. Tämä vie kohti hyvinvoinnin Suomea, jossa kaikilla on hyvä elää. Tässä muutoksessa Sitra on mukana.


Kuivalihakundi Timo Lahti siirtyi kuorma-autokuskista elintarvikeyrittäjäksi: ” Joka tilikausi on tehty voittoa, mutta kaikki rahat ovat menneet yrityksen kehittämiseen” - Yrittajat.fi\nKuivalihakundi Timo Lahti siirtyi kuorma-autokuskista elintarvikeyrittäjäksi: ” Joka tilikausi on tehty voittoa, mutta kaikki rahat ovat menneet yrityksen kehittämiseen”\nKuivalihakundi Timo Lahti laajentaa toimintaansa ja uusien toimitilojen myötä kansainvälistyminenkin on mahdollista\n11.5.2022 klo 09:00\nEi vielä kymmentä vuotta ole siitä, kun ensimmäinen ajatus omasta yrityksestä liikkui Timo Lahden mielessä. Nyt Jokelaan on valmistumassa vajaat 1500 neliötä tuotantotilaa ja henkilökuntaakin on parisenkymmentä. Tarinan mukaan kaikki lähti pieleen menneeltä kalareissulta Lapista.\nVantaalainen Timo Lahti ajoi ammatikseen kuorma-autoa rakennusliikkeessä, kun hän alkoi suunnitella kuivalihan valmistamista paremmaksi kuin markkinoilla kaupan olevat tuotteet. Henkilökohtainen markkinatutkimus paljasti sen, ettei Suomessa vuonna 2013 kukaan valmistanut kuivalihaa, ”jerkyä”.\n– Lapin kalareissulla kaivoin iltatulilla paketin kaupan jerkyä ja se oli ”ihan paskaa”. Jo paluumatkalla ostin kuivurin, kun tiesin pystyväni parempaan. Hioin muutaman vuoden reseptejä ja vein jätkille maistiaisia pokeri-iltoihin. Palaute oli positiivista, Timo Lahti kertoo.\n– Harjoittelin kuivalihan valmistamista iltaisin ja viikonloppuisin, ja vuonna 2014 laitoin verkkokaupan pystyyn. Tärkeää markkinointia oli kiertää tapahtumissa, kuten markkinoilla – ensimmäinen tapahtuma oli Vantaan Vappumarkkinat 2015. Kauppa kävi hyvin ja viikonloppumyynnit olivat tuottoisia.\nTuotanto tapahtui aluksi kotikeittiössä vuodesta 2014 vuoteen 2015. Ensimmäinen tuotantotila oli 20 neliön merikontti Seutulassa, josta tuotanto siirrettiin vuonna 2016 isompaan, 40 neliön hallin nurkkaan.\nVuonna 2017 Lahti lopetti kuorma-autoilun ja seuraavana vuonna tuotantotilat siirtyivät Koivuhakaan 120 m2 halliin. Nykyisiin 350 m2 tiloihin Tuusulaan yritys muutti vuonna 2019, jolloin yrityksen palveluksessa oli viisi henkeä. Nyt yrityksessä on 20 työntekijää, kun muutto uusiin tiloihin on näköpiirissä syyskuussa.\n– Into pysyi, kun sain asiakkailta hyvää palautetta. Näin, että tuotteille oli kysyntää. Olin rakentanut hyvän pohjan toiminnalle ja tiesin, että kykenin tulemaan toimeen kuivalihan myynnillä, ilman päivätöitä. Sekin motivoi, kun pystyin luomaan työpaikkoja.\nMainonta ja markkinointi on aina ollut keskiössä. Ensimmäisen työntekijän Lahti palkkasi lokakuussa 2017 tekemään graafista suunnittelua.\n– Nykyisin markkinointipäällikön tittelillä työskentelevä Henkka oli lapsuudenystäväni. Enemmän hän etenkin alkuun teki kanssani tuotannollista työtä kuin mainoksia, Lahti muistelee.\nTällä hetkellä myynnissä on viitisenkymmentä eri artikkelia, makuja on 30. Tavoitteena on tuoda markkinoille joka kuukausi uusi maku. Vappuna esimerkiksi tuotiin myyntiin rommikolalla maustettu naudanpaisti.\nViron malli olisi hyvä\nSuurimpia haasteita yrittäjän polulla oli alussa sen selvittäminen, mitä yrittäjältä vaaditaan. Elintarvikeviranomaisilta tuli vastauksia, joita oli vaikea ymmärtää.\n– Jätin homman sikseen, mutta yrittämisen aloittaminen muhi vuoden takaraivossa. Lopulta ajattelin, että ei se nyt niin vaikeaa voi olla. Aloin selvittää asiaa uudestaan ja luotin siihen, että viranomaiset neuvovat ja opastavat, kun kysyn. Erilaiset paperit ja dokumentointi nyt vain ovat osa tätä hommaa, Lahti toteaa ja kertoo, että itsellä on tällä hetkellä käsissä hallinto ja henkilöstö.\n– Toki aina auttelen tuotannon puolella, jos tarvetta esiintyy.\n– Joka tilikausi on tehty voittoa, mutta kaikki rahat ovat menneet yrityksen kehittämiseen. On suuri epäkohta, että maksat tuloksesta veroja, se on suoraan pois yrityksen kehittämisestä ja laajentamisesta. Eestissä käytössä ollut malli, jossa veroja ei makseta, ennen kuin rahaa otetaan ulos yrityksestä kuulostaa paremmalta.\nYhteiskunnan tukea toimintaan\nKuivalihakundi sai koronatukia Business Finlandilta ensin 10 000 euroa, sitten 100 000 euroa. ELY-keskukselta yritys sai tukea uusien tuotantotilojen rakentamiseen 300 000 euroa. Hallin rakennuskustannukset ovat noin kaksi miljoonaa euroa, jonka lisäksi laitteistoon kuluu miljoonan verran.\n– Tuet ovat edesauttaneet meitä rakentamaan monipuolisemman ja paremman rakennuksen.\nUuteen kuivalihatehtaaseen hankittava uudenaikainen kuivalihakuivuri mahdollistaa huomattavasti energiatehokkaamman tuotannon, kun valmistusprosessin aikataulua saadaan lyhennettyä ja aiemmin hukkaan heitetty energia saadaan hyödynnettyä uudestaan. Tehtaassa on lämmön talteenotto.\nKuivurin monipuoliset mahdollisuudet, kuten uuniin ja kalustoon kohdistetut automaattiset höyrypesut vähentävät myös veden kulutusta. Kuivalihakundi pystyy Jokelan uusissa tiloissa myös monipuolisemmin ja nopeammin vastaamaan markkinoiden kysyntään kuivalihakuivurissa olevien erilisten kammioiden ansiosta. Tämä mahdollistaa useamman tuotteen samanaikaisen valmistamisen.\nYritys pyrkii kansainvälistymään uusien tuotantotilojen myötä. Tavoitteena on lähteä ulkomaille erilaisiin tapahtumiin. ’Jerky’ on alun perin kotoisin USAsta, jonne sinnekin suunnataan joidenkin vuosien päästä. Tällä hetkellä Kuivalihakundin tuotteita myydään jonkin verran Tanskassa, Itävallassa, Tsekeissä ja Ranskassa.\nSuomessa tuotteita myydään päivittäistavarakaupoissa, erikoisliikkeissä, eräliikkeissä, liha- ja kalakaupoissa, tapahtumissa ja tietysti verkkokaupassa.\nKuten niin usein, Timo Lahdenkin kohdalla yrittämisestä on tullut elämäntapa. Kahdeksalta pitäisi tulla töihin, mutta jo sitä ennen on usein tehty kaikenlaista.\n– Minut on kasvatettu perinteisiin perusarvoihin. Isä ja äiti olivat kovia duunareita, työt tehdään klo 8–16, viikonloppuisin käydään mökillä. Jo ennen kuivalihahommia pohdin yrittämistä rakennus- tai kuljetusalalla.\nPari kolme kertaa viikossa Timo Lahti käy salilla nyrkkeilemässä Järvenpäässä.\n– Siinä hyvin häviää päästä turhat ajatukset, kun vedetään ympäri korvia.


Konsernin vakituisen henkilökunnan määrä oli kauden päättyessä 141, kun vuosi sitten henkilöstön määrä oli 107.Varainhoidon toimintaympäristö oli kauden aikana suotuisa, vaikka kautta leimasikin korkean öljyn hinnan tuoma epävarmuus. Vaihtelevassa markkinatilanteessa FIM Varainhoidon sijoitustoiminta onnistui hyvin, yhtiö kertoo tiedotteessaan.Esimerkiksi riippumaton Eufex, joka luokittelee Suomessa markkinoitavia rahastoja, antaa FIMin rahastoille korkeimman keskimääräisen arvosanan rahastoyhtiöiden joukossa. Hoidettava varallisuus ja asiakkaiden lukumäärä kasvoivat voimakkaasti kauden aikana.Hoidettava asiakasvarallisuus kasvoi edellisvuoden vastaavasta ajankohdasta 65 prosenttia ja oli yhteensä 1 386 miljoonaa euroa. Tästä rahastopääoman osuus oli 844 miljoonaa euroa. Kauden päättyessä tuotiin markkinoille kaksi uutta kehittyville markkinoille sijoittavaa sijoitusrahastoa, FIM Emerging Europe ja FIM Brazil.Välitys vauhdissaOMX:n Helsingin pörssin keskimääräinen päivävaihto kasvoi 2004 syyskuun loppuun mennessä noin 25 prosenttia edellisen vuoden keskivaihtoon verrattaessa.HEX-yleisindeksi oli syyskuun lopussa vuoden alun tasolla, oltuaan tähän verrattaessa maaliskuussa jo 25 prosentin nousussa ja heinäkuussa 10 prosentin laskussa.Saxess-pörssijärjestelmän käyttöönoton yhteydessä syyskuussa FIM otti käyttöön uuden meklareiden kaupankäyntijärjestelmän ja Direct -onlinejärjestelmä yhdistettiin pörssin Saxess-järjestelmään. Vuoden alussa käynnistetty välityksen selvitys- ja säilytysjärjestelmän uudistaminen eteni projektiaikataulun mukaisesti ja tähtää tuotantoonottoon vaiheittain 2005 aikana.FIMin osuus Helsingin Pörssin euromääräisestä kokonaisvaihdosta kasvoi 2,6 prosenttiin ja kappalemääräisestä kokonaisvaihdosta 2,2 prosenttiin.FIMin välitystuottojen taso oli ennätyksellinen ylittäen syyskuun loppuun mennessä aikaisemman koko tilikauden ennätyksen. Asiakaslukumäärän kasvu jatkui mm. FIM Direct -online-välityksen laajennettua myös aktiivisille yksityisasiakkaille. Analyysin kattavuutta laajennettiin edelleen jaresursseja vahvistettiin kaikissa FIM Välityksen yksiköissä.Corporate finance petraa loppuvuonnaYleensä kesäkuukaudet ovat corporate fnance -toiminnassa matalan tason aikaa, ja näin oli myös tänä kesänä. Loppuvuoden ja vuoden 2005 puolelle toteutuvaksi siirtyvä toimeksiantokanta näyttää lupaavalta.Pääomasuojatuissa velkakirjoissa FIM on jatkanut yhtenä markkinoiden aktiivisimmista toimijoista, ja syyskuun loppuun mennessä vuonna 2004 FIM on myynyt Suomessa kaikkiaan kuusi eri julkiseen myyntiin tarkoitettua liikkeeseenlaskua.Toiminta itään ja länteenFIM kertoi kesällä laajentavansa toimintaansa Venäjälle. Projekti etenee suunnitelman mukaisesti ja operatiivinen toiminta käynnistyy keväällä 2005.FIM on myös päättänyt perustaa Tukholman sivukonttorin. Maajohtajaksi Ruotsiin on nimitetty Denis Strandell. Ruotsin toiminnassa tulee alkuun korostumaan eri omaisuudenhoitopalveluiden tarjoaminen institutionaalisilleja yksityisille sijoittajille. Kesällä avattujen Jyväskylän ja Lahden toimistojen toiminta on alkanut odotusten mukaisesti.FIM:n mukaan voimakas kasvuhakuisuus jatkuu liiketoiminnassa. Koko vuoden liikevaihto ylittää 40 miljoonaa euroa. Myös kannattavuuden osalta odotetaan viimeiseltä vuosineljännekseltä hyvää, vaikka toimintojen laajentuminen ja loppuvuotta kohti voimakkaasti lisääntyvät markkinointipanostukset rasittavatkin tulosta.


Parsittu ja paikattu 2021 -näyttely on Taitoliiton tuottama käsityötä, luovuutta ja näkemyksellistä taitoa esittelevä jurytetty näyttely. Paikkaaminen ja parsiminen voi olla yllätyksellistä, kekseliästä ja mielenkiintoista, se voi tuottaa lisäarvoa ja olla myös taiteellista ilmaisua. Näyttelyyn haettiin mielenkiintoisia, tuoreita tulkintoja siitä mitä paikattu, korjattu ja parsittu voi olla. Näyttelyyn osallistuvat voivat toteuttaa teokset haluamallaan tekniikalla ja materiaaleilla, joko perinteisesti tai perinnettä uusien. Näyttelyllä halutaan nostaa myös korjaamisen arvostusta ja kiinnittää huomiota tuotteiden kestävään käyttöön ja uudistamiseen.\nNäyttely on esillä 15.1–24.2.2021 CraftCornerissa Helsingissä.\nNäyttelykokonaisuudesta riippuen joko kaikki tai osa töistä valitaan Suomen käsityön museossa pidettävään näyttelyyn.\nMääräaikaan mennessä näyttelyyn tehtiin 48 ehdotusta 27 tekijältä. Näyttelyyn valittiin mukaan teoksia 19 tekijältä.\nNäyttelyn jurytti tekstiilitaitailija Raija Jokinen, joka kiteytti ajatuksia kokonaisuudesta:\nParsimisella on selkeästi myös esteettinen ja ilmaisullinen rooli. Paikkaamiseen ja parsimiseen liittyy keskeisesti esineen käyttöiän ja -mahdollisuuden jatkamisen lisäksi kiintymys ja tunneside. Paikattavaksi valitaan usein esineitä, joihin on pitkä tai voimakas kiintymys ja jotka ovat itsessään kauniita tai joiden tekemiseen on uhrattu vaivaa. Kirjotut pöytäliinat, pyyhkeet, neuleet ovat aina olleet tärkeitä arkipäivän käyttötekstiilejä, joita on parsittu ja paikattu ja monesti korjaustoimenpide jatkaa alkuperäisen kuvioinnin teemaa tai luo aivan uuden kuvioinnin. Parsimisen ja kuvioinnin välinen rajalinja on häilyvä.”\nNäyttelyyn valittiin teos/teoksia seuraavilta tekijöiltä\nSivun kuva: Anna Kouhian teos Repaired. Sano se käsin -teosreitti. Kuva Jonna Hietala.\nCraftCorner, Helsinki 15.1–24.2.2021\nSuomen käsityön museo, Jyväskylä, maaliskuusta 2021 eteenpäin\nParsittu ja paikattu -näyttely on Taitoliiton tuottama käsityötä, luovuutta ja näkemyksellistä taitoa esittelevä jurytetty näyttelykokonaisuus, johon haetaan osallistujia. Paikkaaminen ja parsiminen voi olla yllätyksellistä, kekseliästä ja mielenkiintoista, se voi tuottaa lisäarvoa ja olla myös taiteellista ilmaisua. Näyttelyyn toivotaan mielenkiintoisia, tuoreita tulkintoja siitä mitä paikattu, korjattu ja parsittu voi olla. Näyttelyyn osallistuvat voivat toteuttaa teokset haluamallaan tekniikalla ja materiaaleilla, joko perinteisesti tai perinnettä uusien. Näyttelyllä halutaan nostaa myös korjaamisen arvostusta ja kiinnittää huomiota tuotteiden kestävään käyttöön ja uudistamiseen.\nNäyttelyn juryttää tekstiili- ja kuvataiteilija Raija Jokinen. Jurytyksessä arvostetaan omaperäistä teeman tulkintaa, idean tuoreutta ja ilmaisuvoimaista toteutusta.\nTeokset näyttelyyn valitaan tulostettujen teoskuvien tai luonnosten ja kirjallisten esittelyiden perusteella. Näyttelyyn hakuaika on 17.6.–18.9.2020. Jurytys tapahtuu viikolla 39. Näyttelyyn valituille tekijöille/työryhmille ilmoitetaan päätöksestä viikolla 41. Jokainen tekijä voi ehdottaa näyttelyyn enintään kolmea (3) teosta/luonnosta. Teosten tulee olla vuonna 2018 tai sen jälkeen valmistuneita.\nTekijä maksaa teostensa menokuljetuksen Helsinkiin ja paluukuljetuksen Jyväskylästä. Tekijä vastaa itse teostensa edellyttämien laitteiden hankkimisesta sekä laite- ja materiaalikustannuksista.\nTekijä vastaa teoksensa vakuuttamisesta kuljetusten, varastoinnin, ripustuksen, purun ja näyttelyiden ajan. Näyttelyteoksen voi halutessaan hinnoitella myyntiin. Teosten välityspalkkio on 25%, joka on sisällytettävä myyntihintaan.\nHakeminen / hakuaika\nNäyttelyhakemukset tulee toimittaa nimimerkillä varustetussa kuoressa Taitoliiton toimistoon, Taitoliitto / Kalevankatu 61 / 00180 Helsinki, 18.9.2020 klo 16 mennessä.\n1. Täytä teosluettelo ja yhteystietolomake, jonka suljet erilliseen kirjekuoreen ja varustat nimimerkillä.\n>>Avaa pdf, täytä ja tulosta liitteeksi\n2. Lisää kuvaliitteeksi yksi (1) teoskuva A4-kokoisena väritulosteena jokaisesta teoksesta. Merkitse jokainen teoskuva nimimerkillä ja teosehdotuksen numerolla, laita koko, materiaalit ja tekniikka myös kuvan yhteyteen.\nParsittu ja paikattu -näyttelyn säännöt ja ohjeet\nTalven virtaa -mysteerineulonta OSA 4 15.01.2021\nFarkkujen taskunsuun korjaaminen 14.01.2021


the night fantasy • katso viestiketjua - K18 Something smells fishy //Mori\nK18 Something smells fishy //Mori\n19 viestiä • Sivu 2/2 • 1, 2\nKe Kesä 26, 2019 10:34 Kirjoittaja Mori\nRe: K18 Something smells fishy //Mori\nSaiko Alvara herkuja ja rahaa kun paijaili? Oi kyllä, nainen naurahti pienesti. "Tietysti", hän vastasi ja olisi varman rehennellyt jonkin verran toiselle, jos ei kokisi sitä turhaksi asiaksi. Nessa ei välttämättä edes ymmärtäisi sitä, joten se hupi ei edes tuottaisi hupia. Toinen selitti asioita, joita Alvara kuunteli vain silmät tuijotellen. Lisäksi toinen ehkä Alvaralle ilmapiirin lasku oli, että toinen tiesi mitä oli seksi ja näytti selkeästi nauttivan siitä. Oi hän olisi halunnut tarjota toiselle uuden elämyksen, mutta toinen oli selkeästi kokenut asian kanssa, joten leikkiminen sen kanssa ei tuntunutkaan enää hauskalta merenneidosta. Toinen kuitenkin oli noussut istumaan ja hyväili häntä.\n"Aaah, vain jos maksat", Alvara totesi ja vinkkasi leikkisästi silmäänsä. "Mutta sinä maksatkin jo punaisella kivelläsi, joten kai se sopii", hän totesi ja veti elegantisti vaatteensa yltään, paljastaen sen alta runsaat rinnat ja muodokkaan kehon. Lisäksi kehoa muutenkin verhosi tatuoinnit, joista merenneito oli hyvinkin ylpeä. Sitten Alvara koski toista ja vei tämän hellään hoitoon sekä taidokkaaseen yhdyntään.\nTunnin tai pari päästä Alvara oli valmis ja hän huuhteli kasvojaan vesivadissa vielä täysin alasti. Nauttiko hän prostituution tuomasta nautinnosta? Kyllä ja ei, se oli osa työtä ja merenneito teki mitä tahansa pelkän rahan takia. Hän käveli takaisin sängylle ja asetttui istumaan siihen. "Piditkö?" hän kysyi toiselta viekkaalla hymyllä.\n//Ei siinä mennyt kuin melkein kaks viikkoa :'D Ja vastauskin on vähän lyhyehkö, pahoittelen!//\nSu Heinä 14, 2019 12:41 Kirjoittaja cardea\nNessa oli riemuissaan siitä, että pääsi harrastamaan seksiä. Se oli olennolle seuraavan tason silittelyä ja hän oli sulaa vahaa merenneidon käsissä. Hän oli melko kyltymätön, koska hänen kehonsa ei ollut enää haltialihan rajoissa, mutta muutaman tunnin kuluttua hän makoili raukeana sängyllä, silmät puoli ummessa ja seurasi kuinka toinen pesi kasvojaan. Nessa oli jopa aloillaan nautiskellen vain pehmeästä mielihyvän pilvestä. Kun Alvara palasi sängylle Nessa venytteli raukeasti kehoaan. "Nessa piti", olento kehräsi ja palautui sitten makaamaan hetkeksi. Hän käänsi katseensa ikkunaan, jossa näkyi illan tulevan. Hän piti auringosta paljon enemmän, koska se lämmitti, mutta yöllä oli paras aika saalistaa. Lisäksi hän oli sanonut tulevansa takaisin illalla. Ei hän ollut luvannut, että se olisi sama ilta, mutta hän voisi palata palatsiinkin.\nSängystä nouseminen oli yllättävän hankalaa, sillä muualla ei ollut niin pehmeää. Nessa mutristeli suutaan vaatteille ja huokaisi. "Typeriä", hän mutisi alkaessaan pukeutua. "Nessan pitää palata, mutta jos minulla on lisää nättejä kiviä, voimmeko tehdä tämän toistekin?" muodonmuuttaja tiedusteli kääntyen katsomaan Alvaraa pää kallellaan. Hänellä oli monia kiviä, mutta hän epäili, että hänen pitäisi kysyä hieman mikä olisi ammattimaiselle paijaajalle sopiva. Olento sitoi ylleen huivinsa ja varmisti, että kaikki oli tallella. "Ai niin... Nessa piti paijauksista niin paljon, että jos haluat koskaan antaa niitä lisää, kysy vartijoilta. Palvelijat tietävät myös, joskus jos emme leiki piiloleikkiä", olento hymyili leveästi Alvaralle niin sanoessaan ja käveli tuon luokse paijaten vielä naisen ihoa sormenpäillään hyrähtäen tyytyväisenä.\n//köh… minähän olen tainnut enemmän tehdä näitä katoamisiani ja lyhyitä viestejä, että... Ehkä nyt tämän kerran saat anteeksi eikun…//\nTi Heinä 23, 2019 10:49 Kirjoittaja Mori\nToinen oli pitänyt sessiosta, jossa Alvara oli näyttänyt hyvin muutamia osaamisiaan, joita oli oppinut prostituution työstään. Toinen ei kuitenkaan ollut kovin iloinen nousemisesta. Tuo tuhahti vaatteille, mutta merenneito istui sängyn reunalla alastomana, ylpeänä. Hän tarkkaili toisen puuhia. Toinen selitti kuinka tämän tulisi palata takaisin ja jos tällä olisi lisää nättejä kiviä, voisiko kaksikko tavata toistekin. Itse kuninkaan linnasta tuotuja kallisarvoisia ja säihkyviä kiviä? Merenneito hymyili toiselle. "Tietysti, mutta saanko taskussasi olevan kiven vastineeksi tästä illasta?" Hän kysyi ja ojensi kätensä viehkeästi toista kohti. Häntä ei kyllä haitannut ollenkaan saada vakio asiakas, joka toisi vastineeksi yhden kiven tai pari aina käyntiensä kanssa.\nToinen ilmoitti myös siitä kuinka tämän voisi löytää mahdollisesti, jos hän halusi jakaa lisää hieman paijauksiaan. Alvara hymähti siihen huvittuneesti. "Selvä, otan tämän vinkin ylös ja muistan sen, jos tulen sille päälle, että haluan antaa niitä", hän totesi rauhallisesti. Toisen käsi kävi hänen ihollaan ja merenneito vastasi siihen kietoen toisen jalkansa tämän lantiolle ja katsoen kultaisilla silmillään toisen silmiin. Pienesti silmät kävivät toisen huulilla ja palasivat aina takaisin silmiin. Naisen huulille oli viekas hymy, kun hän nykäisi jalkaansa toisen lantiolla. "Seuraavaan kertaan?" Alvara kysyi ja pyöritteli pian pientä punaista kiveä käsissään.\nAlvara nousi ylös pediltä ja noukki nopeasti mekkonsa lattialta ja veti sen päälleen, ennen kuin avasi huoneensa oven ja katsoi toiseen. "Suosittelen palaamaan ennen kuin itse kuningas on kimpussa", hän totesi hykerrellen huvittuneisuudesta.\n//NOH! On vaan ollu vaihteeks sellanen kausi ettei vaan tuu ulos kunnolla mittää XDD//\nTi Heinä 23, 2019 1:37 Kirjoittaja cardea\nKun Alvara tiedusteli kiveä, Nessa antoi sen epäilemättä ja hymyili katsoessaan sitä naisen käsissä. "Paljon kauniimpi sinulla", olento totesi ja sulki lempeästi naisen sormet kiven ympärille antaen niille vielä suukon. Neito lupasi muistaa, mistä Nessaa voisi tiedustella, jos tämä olisi sillä tuulella. Olento epäili, että niin tuskin tulisi nopeasti käymään. Eihän toinen välttämättä halunnut edes paijailla kuin rahasta. Olennon kasvoille levisi leveä hymy kun hänen lantiotaan nykäistiin. "Seuraavaan kertaan", Nessa lupasi ja olento kyllä palaisi. Hän ei ollut ennen maksanutkaan paijauksista, mutta jos se oli tälläistä… Hän ei yhtään ihmetellyt joidenkin miesten viehtymystä prostituoihin.\nNessa käveli ovelle ja katsoi hölmistyneenä Alvaraa kunnes tajusi toisen vitsailevan. "Vitsi... Hrhmp… Minä yleensä olen hänen kimpussaan. Hän antaa hyviä rapsutuksia", muodonmuuttaja sanoi ja astui ulos huoneesta. Hän vilkutti iloisesti ja lähti alakertaan. Hän ei epäröinnyt suunnista lähtiessään kohti palatsia hyristen tyytyväisenä. Hän oli oikein tyytyväinen löytämäänsä merenneitoon.


Jari Tervo: Huolestunut aikuinen | Yle Uutiset | yle.fi\n15.4.2013 klo 06.47päivitetty 18.2.2015 klo 17.13\nJaa artikkeli Facebookissa20442\nJa tasan varmasti joutuu. Poliisit eivät oikeastaan muunlaista käytöstä kohtaakaan. Heidän ammattinsa on pohjimmaltaan sikamaisen käytöksen puuduttavaa hallinnointia. Sitä sarkaa Suomessa piisaa.\n*Sairaanhoidon *ammattilaiset kuuntelevat vittua ja perkelettä työkseen ja ainoastaan sen vuoksi, että he yrittävät paikkailla kansalaisia uuteen möykkäyskuntoon. Viime viikonloppuna ensihoitajaa puukotettiin Uudessakaupungissa.\nBussinkuljettajat saavat yövuoroissa väistellä astaloita ja kuunnella rivouksia. Sitä jyrkempää mitä tummempi sattuu kuljettajan ihonväri olemaan. Taksikuskit joutuvat sietämään niin paljon sönkkäystä ja haistattelua ja ammattinsa vähättelyä, että ainoa suoja sitä vastaan on raikas kyynisyys.\nSama pätee ratikkakuskeihin. Heidän asiakkaansa voivat pään aukomisen lisäksi oksentaa, kusta ja paskoa kuskien työpaikalle.\nMissään muussa Euroopan maassa en ole kohdannut yhtä ynseää, pahantuulista ja piittaamatonta käytöstä kuin Suomessa.\nTarjoilijoita harva se päivä huoritellaan. Miespuoliset tarjoilijat välttyvät tältä. Heitä vain homotellaan.\nSuomen kansalaisen ei tarvitse loppujen lopuksi hommata erikseen mitään ammattia saadakseen ikimuistoisen nautinnan vertaistensa huonoon käytökseen. Riittää, kun yrittää osallistua yhteiskunnalliseen elämään liikkumalla paikasta toiseen tai vain seisoskelemalla julkisella paikalla.\nMissään muussa Euroopan maassa en ole kohdannut yhtä ynseää, pahantuulista ja piittaamatonta käytöstä kuin Suomessa. Hetkinen. Tuo oli pahasti sanottu. Vierailinhan sentään 1970-luvulla Neuvostoliitossa.\nTietenkin ottaa päähän kuunnella väärässä olevan keskenkasvuisen suunsoittoa päivästä ja vuodesta toiseen. Tällä alaikäisellä on kuitenkin yksi pätevä syy, tai ainakin tekosyy törkeyteensa: keskenkasvuisuus. Hän on kesken. Hän voi vielä kasvaa tolkun ihmiseksi.\n*Koululaisten *keskusteluja kuuntelevat myös muut kuin opettajat. En ole koskaan todistanut yhdenkään lapsen puhuvan yhtä ruokottomia kuin aikuiset suomalaiset, kun he jakavat ilkeyttään ja sivistymättömyyttään netissä, virtuaalitorilla. Heitä ei voi tyrkätä pois.\nSeuraavan kerran, kun mieltä kuohuttaa nykynuorten kaikista aiemmista sukupolvista dramaattisesti poikkeava siivottomuus, kannattaa pistäytyä millä tahansa keskustelupalstalla, jolla eritellään maahanmuuttoa tai homoliittoja tai pakkoruotsia.\nSilloin pääsee ihastelemaan maailman eniten lukevan kansan kansalaiskeskustelua. Se on todellista vihaa ja väkivaltaa. Se ei ole valitettavasti keskenkasvuista. Se on jo valmista.\nSiihen pystyy vain aikuinen.\nYle BlogitJari TervoautoilijataikuisetopettajatVirtuaalitorilinja-autonkuljettajattarjoilijatkirjailijattyöpaikka (toimi)


Muutama sana, muutama lause ja muutamia kuvia.\nKirjoitettu ja julkaistu aihe(e/i)ssa: Päivämerkintöjä\t| 11.11.2017 |\tVille Järvinen\nOlen jo pidemmän aikaa haaveillut minimalistisesta kodista. Myös avopuolisoni puhuu jatkuvasti, kuinka sotkuinen kotimme on. Kahden lapsen kanssa elämisen takia se on aivan luonnollista mutta myönnän, että olen luonteeltani hamstraaja, joka säästää tavaroita ja papereita vain varmuuden vuoksi.\nYksi kiistakapulamme – tai oikeastaan – kaksi, ovat minun Lundian kirjahyllyni, jotka ovat uskollisesti siirtyneet asunnosta ja kodista toiseen siitä asti, kun olen kotoa lähtenyt.\nNe eivät perinteisen puunvärisinä ole kovin tyylikkäitä. Vain käytännöllisiä. Ja täynnä kirjoja. Luettuja. Pölyttymässä.\nMinun on annettu ymmärtää, että niistä voisi luopua. Ainakin luetuista.\nOlen siinä vaiheessa prosessia, että ajatuksen siemen on kylvetty. Pohdin, kuinka pääsisin eroon kirjoistani sekä kirjahyllystäni.\nOngelmani on vain luopumisen tuska, joka korventaa minua.\nOlen käyttänyt (mielestäni) kirjoihin paljon rahaa ja ne ovat olleet hyviä ystäviä monena aamuna esimerkiksi aamupalapöydässä. Olemme kulkeneet yhdessä pitkän matkaa. En kykene vielä heittämään niitä pois.\nRatkaisuna kirjojen digitalisointi?\nEräänä päivänä mieleeni juolahti ajatus: Löytyisiköhän jostain maailmasta palvelu, johon voisin lähettää kirjani ja siinä palvelussa ne skannattaisiin digitaaliseen muotoon ja kirjani hävitettäisiin tai lahjoitettaisiin eteenpäin niitä tarvitseville?\nToinen kysymys on tietenkin, että mitä se maksaa. Toivoisin sen tapahtuvan kilohinnalla.\nJos tällaista palvelua ei löydy, niin sitten minun on todennäköisesti vain työstettävä vielä tätä luopumisen tuskaani ja ajan kuluessa yritettävä hävittää tai myydä tai antaa pois nuo kirjat.\nMutta jos siis tiedät jonkun tuollaisen kuvailemani palvelun, niin olisin hyvin tyytyväinen, jos voisit vinkata minulle siitä.\nJos pidit lukemastasi / näkemästäsi ole hyvä ja jaa se muidenkin kanssa:\nkirjat, koti, minimalismi\nLyhyesti kirjoittajasta / julkaisijasta\nKirjoittaja (@vijarvinen) on kustannuspaikallaan järjestön (@koneyrittajat) tylsimpiä kyniä ja vapaalla oman elämänsä Murmeli. Joka päivä.\nLuopumisen tuskaa II: CD-levyjen polttaminen tiedostoiksi →\n© 2017 - | Ville Järvinen\nKäytän evästeitä jotta voin antaa sinulle parhaan kokemuksen sivuillani. Jos jatkat tämän sivuston käyttöä, oletan että hyväksyt ne.Ok