NYT MYÖS TWENTIETH CENTURY FOXIN ELOKUVANA - PDF\nNYT MYÖS TWENTIETH CENTURY FOXIN ELOKUVANA\nDownload "NYT MYÖS TWENTIETH CENTURY FOXIN ELOKUVANA"\n1 NYT MYÖS TWENTIETH CENTURY FOXIN ELOKUVANA WSOY\n2 John Green Tähtiin kirjoitettu virhe Suomentanut Helene Bützow Werner Söderström osakeyhtiö helsinki\n3 This book is a work of fiction. Names, characters, places, and incidents are either the product of the author s imagination or are used fictiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, business establishments, events, or locales is entirely coincidential. Sitaattien suomennokset: Sivulla 126 William Shakespeare: Julius Caesar, suom. Eeva-Liisa Manner Sivulla 169 T. S. Eliot: Autiomaa: neljä kvartettia ja muita runoja, suom. Tuomas Anhava Sivulla 223 Wallace Stevens: Tämän ilmaston runot, suom. Jukka Kemppinen Englanninkielinen alkuteos The Fault in Our Stars Copyright 2012 by John Green All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. This edition published by arrangement with Dutton Children s Books, a division of Penguin Young Reader Group, a member of Penguin Group (USA) Inc. Suomenkielinen laitos WSOY 2013 ISBN painettu eu:ssa\n4 Esther Earlille\n6 Veden vyöryessä korkeammalle Hollantilainen tulppaanimies katsoi merelle: Yhdistäjä palauttaja myrkyttäjä kätkijä paljastaja. Katso sitä, se nousee ja laskee, vie kaiken mukanaan. Mikä? minä kysyin. Vesi, hollantilainen sanoi. Ja aika. PETER VAN HOUTEN, Viistoa valoa\n8 TEKIJÄN HUOMAUTUS Tämä ei oikeastaan ole tekijän huomautus vaan tekijän muistutus siitä, mikä on painettu pienellä jo alkulehdille: Tämä kirja on mielikuvituksen tuotetta. Olen keksinyt kaiken itse. Romaanit ja niiden lukijat eivät hyödy siitä, että tekstistä yritetään etsiä mahdollisia tosiasioita. Yritykset loukkaavat käsitystämme siitä, että kuvitelluilla tarinoilla on merkitystä ja se on yksi ihmisen keskeisistä olettamuksista. Arvostan yhteistyötänne tässä asiassa.\n10 Ensimmäinen luku Talvi lähestyi loppuaan, olin kuudentoista, ja äiti tuli siihen tulokseen, että olin varmasti masentunut. Se johtui ilmeisesti siitä, että pysyin etupäässä neljän seinän sisällä, viihdyin sängyssä, luin samaa kirjaa kerran toisensa jälkeen, söin epäsäännöllisesti ja vietin valtaosan runsaasta vapaa-ajastani ajattelemalla kuolemaa. Kaikissa syöpäkirjoissa ja nettisivuilla sanotaan, että syövän sivuvaikutuksiin kuuluu muun muassa masennus. Tosiasiassa masennus ei ole syövän sivuvaikutus. Masennus on kuolemisen sivuvaikutus. (Syöpäkin on kuolemisen sivuvaikutus. Niin kuin oikeastaan melkein mikä tahansa.) Äiti kuitenkin uskoi että tarvitsin hoitoa, joten hän vei 11\n11 minut omalle lääkärilleni Jimille, joka sitten totesikin, että minulla oli vakava ja lamaannuttava kliininen depressio. Lääkitystäni pitäisi sen takia muuttaa, ja minun täytyisi osallistua kerran viikossa vertaistukiryhmän kokoukseen. Vertaistukiryhmän miehitys vaihtui koko ajan, yhteistä oli se että kaikki potivat eri vaiheissa olevaa syöpää. Miksi miehitys vaihtui? Kuolemisen sivuvaikutusta sekin. Vertaistukiryhmä oli tietysti aivan helvetin masentava. Se kokoontui joka keskiviikko ristin muotoisen, kiviseinäisen episkopaalikirkon kellarissa. Istuimme piirissä ihan ristin keskellä, pysty- ja poikkipuun liitoskohdassa, siinä missä Jeesuksen sydän olisi ollut. Kiinnitin siihen huomiota vain siksi että vertaistukiryhmän vetäjä Patrick, sakin ainoa täysi-ikäinen, selitti joka hemmetin kokouksessa Jeesuksen sydämestä ja siitä, miten me nuoret syöpäkuntoutujat istuimme keskellä Jeesuksen pyhää sydäntä ja muuta vastaavaa. Homma Jumalan sydämessä meni näin: kuusi tai seitsemän meikäläistä tuli kävellen tai pyörätuolilla sisään, otti pahoja keksejä ja limua ja istuutui luottamuspiiriin kuuntelemaan, kuinka Patrick kertoi tuhannennen kerran masentavan surkean elämäntarinansa. Hänellä oli ollut syöpä palleissa, ja hänen luultiin kuolevan, mutta hänpä ei kuollutkaan ja tässä hän nyt on: elää kaupungissa, joka pääsi sijalle 137 äänestyksessä Amerikan mukavimmasta paikasta, hän istuu kanssamme kirkon kellarissa eronneena, vi- 12\n12 deopeliriippuvaisena, on kutakuinkin ystävätön, tienaa laihan leipänsä hyödyntämällä syöpätaustaansa, puskee hitaasti kohti maisterintutkintoa joka ei paranna hänen uranäkymiään ja odottaa meidän muiden lailla, että Damokleen miekka soisi hänelle armahduksen, joka liippasi läheltä silloin vuosia sitten, kun syöpä vei häneltä munat ja jätti jäljelle rippeet, joita vain kaikkein jalomielisin ihminen kutsuisi elämäksi. JA TEILLE VOI KÄYDÄ AIVAN YHTÄ HYVIN! Sitten me esittelimme itsemme. Nimi. Ikä. Diagnoosi. Tämänhetkiset kuulumiset. Minä olen Hazel, minä sanoin omalla vuorollani. Alun perin kilpirauhassyöpä mutta nyt keuhkoissa isoja sitkeitä etäpesäkkeitä. Ja minulle kuuluu hyvää. Kun esittelyt oli saatu loppuun, Patrick kysyi aina, halusiko joku avautua. Sitten ruvettiin rypemään urakalla vertaistuessa. Kaikki puhuivat taistelemisesta ja kamppailemisesta ja voittamisesta ja kutistumisesta ja kuvaamisesta. Patrickin kunniaksi on sanottava, että hän antoi meidän puhua kuolemisestakin. Mutta useimmat ryhmäläisistä eivät olleet kuolemaisillaan. Useimmat eläisivät aikuisiksi niin kuin Patrick. (Siitä tuli melkoinen kilpailufiilis, sillä kaikki halusivat tietysti päihittää syövän lisäksi myös muut ryhmän jäsenet. Tajuan tietysti että se on järjetöntä, mutta jos jollekin sanotaan vaikka, että hänellä on 20 prosentin todennäköisyys elää vielä viisi vuotta, laskelmat tulevat peliin, ja sitä alkaa 13\n13 kelata että se tarkoittaa yhtä viidestä niinpä jokainen katsoo ympärilleen ja ajattelee kuin kuka tahansa terve ihminen, että hänen on elettävä pitempään kuin neljä noista paskiaisista.) Vertaistukiryhmän ainoa hyvä puoli oli Isaac, pitkäkasvoinen laiha tyyppi jonka suora vaalea tukka roikkui toisen silmän päällä. Juuri silmät olivat hänen ongelmansa. Hänellä oli jokin satumaisen harvinainen silmäsyöpä. Toinen silmä oli leikattu pois jo silloin, kun hän oli pieni, ja nyt hän käytti sellaisia paksuja laseja, jotka saivat silmät (siis oikean silmän ja lasisilmän) näyttämään luonnottoman isoilta, ihan kuin koko päähän ei olisi muuta mahtunutkaan kuin ne tuijottavat silmät, toinen oikea ja toinen lasia. Isaac avautui ryhmässä vain harvoin, mutta minulle oli tullut hänen puheistaan sellainen käsitys, että syöpä oli uusiutunut, ja toinenkin silmä oli mennyttä kalua. Isaac ja minä kommunikoimme enimmäkseen huokailemalla. Aina kun joku alkoi puhua syöpää parantavista ruokavalioista tai siitä, kuinka kannatti nappailla jauhettua hainevää tai jotakin vastaavaa, Isaac vilkaisi minuun ja huokaisi ihan huomaamattomasti. Minä pudistin aavistuksen verran päätäni ja puhalsin ilmaa ulos. Vertaistukiryhmä oli siis syvältä, ja muutaman viikon jälkeen koko juttu alkoi saada minut itkuraivarin partaal- 14\n14 le. Sinä keskiviikkona jolloin tutustuin Augustus Watersiin, tein itse asiassa kaikkeni jotta minun ei olisi tarvinnut lähteä ryhmään. Istuin äidin kanssa sohvalla katsomassa kolmatta pätkää edellisen kauden Amerikan huippumalli haussa -ohjelmasta, joka tuli kaksitoistatuntisena maratonlähetyksenä. Olin kyllä nähnyt sen aikaisemminkin, mutta silti. Minä: En kyllä lähde vertaistukiryhmään. Äiti: Masentunut ihminen ei jaksa kiinnostua aktiviteeteista, se on ihan tavallista. Minä: Kuule, anna minun nyt vain katsoa Amerikan huippumalli haussa. Se on aktiviteetti. Äiti: Televisio on passiviteetti. Minä: Äiti hei, ihan totta. Äiti: Hazel, sinä olet teini. Et ole enää pikku lapsi. Sinun on saatava kavereita, käytävä ulkona, elettävä elämääsi. Minä: Jos haluat minun elävän kuin teini, älä pakota minua vertaistukiryhmään. Hommaa minulle väärät paperit niin, että voin käydä baareissa, juoda vodkaa ja polttaa pilveä. Äiti: Ethän sinä polta pilveä. Minä: Siinä näet. Sellaisia juttuja minä voisin tehdä, jos hommaisit minulle väärät paperit. Äiti: Sinä menet vertaistukiryhmään. Minä: ARRRRRRRGGGGGGHHHHHHHH. 15\n15 Äiti: Hazel, sinä ansaitset elämän. Se veti minut sanattomaksi, vaikka en kyllä tajunnut, miten joku voisi sanoa vertaistukiryhmässä käymistä elämäksi. Suostuin kuitenkin lähtemään kunhan olin saanut puhutuksi itselleni oikeuden nauhoittaa ne Huippiksen jaksot, jotka jäisivät minulta näkemättä. Kävin vertaistukiryhmässä samasta syystä kuin olin antanut hoitajien myrkyttää minua eksoottisesti nimetyillä kemikaaleilla, vaikka niillä ihmisillä oli takanaan vain puolentoista vuoden koulutus. Halusin ilahduttaa äitiä ja isää. Maailmassa on vain yksi paskamaisempi juttu kuin syöpä kuusitoistavuotiaana, ja se on oman lapsen sairastuminen syöpään. Äiti pysäytti auton kaarevalle ajotielle kirkon taakse kello Olin näpräävinäni happipulloani voittaakseni vielä sekunnin aikaa. Haluatko, että minä kannan sen? En, ei tässä mitään, minä sanoin. Pyöreä vihreä happisäiliö painoi vain muutaman kilon, ja sitä vedettiin pienessä teräskärryssä. Säiliöstä lähti letku, joka haarautui leuan alla ja kiersi korvien taitse sieraimiin, ja siitä tuli kaksi litraa happea minuutissa. Laite oli välttämätön, koska keuhkoni eivät onnistuneet hoitamaan keuhkojen virkaa. Olet minulle rakas, äiti sanoi, kun nousin autosta. Samat sanat. Nähdään kuudelta. 16\n16 Tutustu niihin ihmisiin! äiti huikkasi auton ikkunasta, kun olin jo menossa. En halunnut mennä hissillä, sillä vertaistukiryhmässä hissin käyttäminen on lopun aikojen merkki, vaan laskeuduin portaita. Nappasin keksin, kaadoin limua paperimukiin ja käännyin. Joku poika tuijotti minua. Olin ihan varma, etten ollut nähnyt häntä aikaisemmin. Hän oli pitkä ja hoikka mutta lihaksikas, ja muovinen koulutuoli näytti hänen allaan kääpiön kalusteelta. Punaruskea suora lyhyt tukka. Hän vaikutti samanikäiseltä kuin minä tai ehkä vuoden vanhemmalta, ja hän retkotti takamus tuolin reunaa vasten, aggressiivisen vetelästi, toisen käden sormet tummien farkkujen taskussa. Käänsin pään poispäin ja muistin yhtäkkiä kaikki puutteeni. Minulla oli vanhat farkut, jotka olivat joskus olleet tiukat mutta pussittivat nyt kummista paikoista, ja keltaisessa T-paidassani oli kuva bändistä, jota en enää fanittanut. Tukkani oli leikattu polkkapituiseksi, enkä ollut vaivautunut edes harjaamaan sitä. Kaiken muun hyvän lisäksi poskeni olivat hoitojen sivuvaikutuksena naurettavan paksut. Olin kuin mittasuhteiltaan normaali ihminen, jolla oli ilmapallon kokoinen pää. Eikä siinä vielä huomioitu nilkkojen turvotusta. Vilkaisin silti poikaa uudestaan, ja hän tuijotti minua yhä. Minulle valkeni, miksi sitä sanotaan katsekontaktiksi. 17\n17 Menin piiriin ja istuuduin Isaacin viereen, kahden paikan päähän vieraasta pojasta. Vilkaisin häneen. Hän tuijotti minua edelleenkin. Sanon nyt ihan suoraan: poika oli seksikäs. Jos jokin vähemmän seksikäs olento tuijottaa hellittämättä, se on parhaassa tapauksessa kiusallista ja huonoimmassa eräänlaista ahdistelua. Mutta seksikäs tyyppi no jaa. Kaivoin puhelimen esiin ja painoin kellonajan näkyviin Piiri täyttyi kovaonnisista, joiden ikä vaihteli kahdentoista ja kahdeksantoista välillä, ja sitten Patrick luki alkajaisiksi tyyneysrukouksen: Jumala, anna minulle tyy neyttä hyväksyä asiat joita en voi muuttaa, rohkeutta muuttaa ne asiat jotka voin ja viisautta erottaa ne toisistaan. Tyyppi tuijotti minua edelleenkin, ja poskiani alkoi kuumottaa. Lopulta tulin siihen tulokseen, että oli viisainta tuijottaa takaisin. Tuijottaminen ei ole mikään poikien yksinoikeus. Kun Patrick alkoi jälleen kerran paasata munattomuudestaan jne, minä tuijotin poikaa, ja pian käynnissä oli tuijotuskilpailu. Jonkin ajan kuluttua poika hymyili ja käänsi lopulta siniset silmänsä pois minusta. Kun hän seuraavan kerran katsoi minuun päin, kohotin kulmakarvojani ja viestitin: Minä voitin. Hän kohautti harteitaan. Parick jatkoi juttuaan, ja sitten tuli esittelyjen aika. Isaac, jospa sinä aloittaisit tänään. Tiedän, että sinulla on nyt haastava vaihe. 18\n18 Joo, Isaac sanoi. Olen Isaac ja olen seitsemäntoista. Nyt näyttää siltä, että joudun parin viikon kuluessa leikkaukseen, ja minusta tulee sokea. En valita tai mitään, sillä monen asiat ovat paljon huonommin mutta, no joo, sokeus on kyllä aika syvältä. Tyttöystävästäni on tietysti apua. Ja sellaisista kavereista kuin Augustus. Isaac nyökkäsi kohti poikaa, jolla oli nyt nimi. Että sillä lailla, Isaac jatkoi. Hän katsoi käsiinsä ja painoi sormenpäät vastakkain suipoksi torniksi. Sille ei nyt vain mahda mitään. Isaac, me olemme täällä tukenasi, Patrick sanoi. Hei, porukka, sanotaan se Isaacille. Me kaikki sanoimme yksitoikkoisella äänellä: Olemme tukenasi, Isaac. Seuraavaksi oli vuorossa Michael. Hän oli kaksitoista. Hänellä oli leukemia. Se oli ollut hänellä aina. Hänellä meni ihan hyvin. (Tai niin hän sanoi. Hän oli tullut kellariin hissillä.) Linda oli kuusitoistavuotias ja niin hyvännäköinen, että seksikkään pojan olisi luullut tuijottavan mieluummin häntä. Hän kuului kantaporukkaan, ja hänen umpilisäkkeen syöpänsä oli ollut jo pitkään oireeton. En ollut edes tiennyt aikaisemmin, että sellainenkin syöpä oli olemassa. Linda sanoi, että hänellä oli vahva olo hän sanoi samaa joka toinen kerta ja se kuulosti minun korvissani mahtailulta, kun happiviikset kutittivat sieraimiani. Ennen tuijottajapoikaa oli vuorossa vielä viisi muuta. Hän hymyili vähän, kun hänen vuoronsa tuli. Ääni 19\n19 oli matala, käheä ja kuolettavan seksikäs. Olen Augustus Waters, hän sanoi. Olen seitsemäntoista. Minulla oli puolitoista vuotta sitten pikkuriikkinen luusyöpä, mutta tulin tänne tänään Isaacin pyynnöstä. Miltä sinusta nyt tuntuu? Patrick kysyi. Ai, mahtavalta. Augustus Waters hymyili suupielestään. Olen vuoristoradalla joka menee koko ajan vain ylöspäin. Kun minun vuoroni tuli, sanoin: Minä olen Hazel. Olen kuusitoista. Kilpirauhassyöpä ja etäpesäkkeitä keuhkoissa. Ei valittamista. Tunti kului nopeasti. Taistelukuvauksia, osavoittoja sodissa jotka päättyisivät tappioon, takertumista toivoon, perheiden ylistämistä ja mollaamista, juttua kavereista jotka eivät vain tajunneet, itkua, lohdutusta. Augustus Waters ja minä olimme hiljaa, kunnes Patrick sanoi: Augustus, ehkäpä sinä haluat kertoa ryhmälle omista peloistasi. Ai peloistako? Niin. Pelkään, että minut unohdetaan, Augustus sanoi hetken kuluttua. Pelkään sitä samalla tavalla kuin se sanonnan sokea mies, joka pelkää pimeää. Älä nyt ihan vielä, Isaac murjaisi väläyttäen hymyn. Oliko se tökeröä? Augustus kysyi. Olen joskus aika sokea muiden ihmisten tunteille. Isaac nauroi, mutta Patrick nosti moittivasti sormeaan ja 20\n20 sanoi: Augustus, ole ystävällinen. Palataanpa nyt sinuun ja sinun kamppailuihisi. Sanoitko äsken pelkääväsi, että sinut unohdetaan? Sanoin, Augustus vastasi. Patrick näytti olevan ihan pihalla. Niin, tuota, haluaako joku vastata? En ollut käynyt oikeaa koulua kolmeen vuoteen. Parhaat kaverini olivat äiti ja isä. Kolmanneksi paras kaverini oli kirjailija, joka ei edes tiennyt olemassaolostani. Olin vähän ujonpuoleinen, en sitä tyyppiä joka on koko ajan käsi pystyssä pyytämässä puheenvuoroa. Mutta tällä kertaa päätin avata suuni. Nostin kättäni vähän, Patrick näytti riemastuneelta ja sanoi heti: Hazel! Hän tietysti ajatteli, että aloin viimein avautua. Aloin Sitoutua Ryhmään isoilla alkukirjaimilla. Katsoin Augustus Watersiin, ja hän katsoi minuun. Hänen silmänsä olivat melkein läpinäkyvän siniset. Tulee sellainen aika, jolloin me kaikki olemme kuolleet, minä sanoin. Me kaikki. Tulee sellainen aika, jolloin jäljellä ei ole ainoatakaan ihmistä, joka muistaisi olemassaolomme tai lajimme aikaansaannokset. Jäljellä ei ole ketään, joka muistaisi Aristoteleen tai Kleopatran, sinusta puhumattakaan. Kaikki mitä teimme, rakensimme tai kirjoitimme, ajattelimme tai keksimme painuu unohduksiin, ja tämä tässä tein kädelläni laajan kaaren on ollut yhtä tyhjän kanssa. Se aika voi tulla pian tai vasta miljoonan vuo- 21\n21 den päästä, mutta vaikka ihmiskunta kestäisikin auringon sammumisen, se ei silti kestä loputtomiin. Oli aika jolloin organismeilla ei ollut tietoisuutta, ja tulee aika jolloin sitä ei enää ole. Unohdus on väistämätön, ja jos se huolettaa sinua, unohda koko juttu. Taivas tietää, että niin kaikki muutkin tekevät. Olin oppinut sen aiemmin mainitulta kolmanneksi parhaalta kaveriltani, Peter Van Houtenilta, julkisuutta karttelevalta kirjailijalta, joka oli kirjoittanut teoksen Viistoa valoa. Kirja oli minulle kuin Raamattu. Peter oli kaikista tietämistäni ihmisistä ainoa, joka tuntui tajuavan a) millaista on olla kuolemaisillaan ja b) olla vielä elossa. Kun olin lopettanut, kaikki olivat aika pitkään hiljaa, ja näin kuinka Augustuksen kasvoille levisi hitaasti hymy. Ei sellainen vino pikku hymy, jota käytetään kun yritetään näyttää seksikkäältä tuijottaessa toista, vaan ihan oikea hymy, niin leveä ettei se meinannut mahtua naamalle. No hitto, Augustus sanoi hiljaa. Sinä vasta oletkin tapaus. Kumpikaan meistä ei sanonut ryhmässä enää mitään. Lopussa meidän piti ottaa toisiamme kädestä, ja Patrick luki loppurukouksen. Herramme Jeesus Kristus, olemme kokoontuneet syöpäkuntoutujina tänne sinun sydämeesi, sinun kirjaimelliseen sydämeesi. Sinä ja vain sinä tunnet meidät niin kuin me tunnemme itsemme. Opasta meidät näiden vaikeiden aikojen läpi elämään ja valoon. Rukoi- 22\n22 IHAN SAIRAS RAKKAUSTARINA Rakkaus on aina vaikeaa, mutta ei mahdotonta silloinkaan, kun on parantumattomasti sairas. Syöpää sairastava 16-vuotias Hazel on onnekas saatuaan muutaman lisävuoden. Elämä tuntuu silti jo eletyltä, kunnes hän tapaa hurmaavan Augustus Watersin. Toisistaan Hazel ja Augustus löytävät sen, mitä eivät ole vielä ehtineet menettää. Tähtiin kirjoitettu virhe on riipaisevan hauska, filosofisen älykäs ja vimmaisen rohkea romaani rakkaudesta, periksi antamattomuudesta ja elämän odottamattomuudesta. Pahuksen lähellä neroutta yksinkertaisesti tyrmäävä rohkea kaikessa uhmassaan, mutkattomuudessaan ja ironisoimattomissa tunteissaan. TIME # TFIOS thefaultinourstarsmovie.com twitter.com/thefaultmovie facebook.com/faultinourstarsmovie THE FAULT IN OUR STARS film artwork 2014 Twentieth Century Fox Film Corporation. All Rights Reserved. Author photograph by Marina Waters N84.2 johngreenbooks.com ISBN


Parathyroid adenoma - Jodi May\nLisäkilpirauhaset sijaitsevat kilpirauhasen takana. Ajoittain hyvänlaatuinen kasvain, jota kutsutaan adenomaksi, ilmestyy niihin. Lisäkilpirauhasten adenomaa lieventää liiallisen erittymisen lisäkilpirauhashormonilla, samoin kuin hyperparatyreoosin ilmenemismuodot. Wikipedia kertoo tästä taudista melko pian. Siksi alla on tarpeen kertoa adenoma parashchitovidki tarkemmin.\nMikä on vaarallista tähän tautiin? Mikä on paratiroidian adenoman ennuste? Miksi tämä hyvänlaatuinen kasvain ilmenee, miten hoidata tämän tyyppistä adenomaa? Syyt sairauteen ja paljon muuta käsitellään tässä artikkelissa.\nMikä on tämän tyyppinen adenoma?\nLisäkilpirauhaset ovat kaksi paria ylimääräisiä rauhasia, jotka sijaitsevat kilpirauhasen takana (ylä- ja alapuolella). Nämä sisäisen erityksen rauhaset tuottavat erityisen hormonille - lisäkilpirauhasen. Se on tämä hormoni, joka yhdessä kalsitoniinin ja D-vitamiinin kanssa säätelee Ca: n ja P: n vaihtoa verenkierrossa.\nParathyroidadenoma - tuumori, joka muodostaa näille rauhasille johtaa lisäkilpirauhashormonin tuotannon kasvuun, minkä vuoksi verenkierron kalsiumin määrä kasvaa (joskus monta kertaa). Endokrinologit toteavat - tällainen aktiivinen kasvain on useimmiten ihmisen ensisijaisen hyperparatyreoosin kehityksen "syy". Tämä sairaus on useammin harvinaisempi miehillä kuin naisilla, ja sairaus yleensä vaikuttaa nuoriin, jotka voivat työskennellä 21-49-vuotiaana. Tämän kasvaimen paino voi nousta 30 - 85 g ja läpimitta kasvaa 8 - 9 cm: iin.\nKun adenooma muodostuu vain, reseptorit mutatoidaan lisäkilpirauhasen pinnalla. Tämän seurauksena mutatoitava reseptori menettää herkkyyden eikä pysty määrittämään kalsiumin määrää seerumissa. Sen vuoksi signaali lähetetään lisäkilpirakkulaseille, eikä veressä ole kalsiumia. Tällaisen signaalin jälkeen tämän rauhanen solut alkavat tuottaa lisäkilpirauhashormonia suuremmissa määrissä kuin normaalisti. Samanlainen hormonaalinen vapautuminen on yksi kasvaimen kasvun alkamisen oireista. Tämän seurauksena enemmän kalsiumia esiintyy veressä kuin normaalisti, mikä on tärkein signaali - paratiroidian kasvain alkaa kasvaa hyvänlaatuisen kasvaimen. Mutta taudin kulku on tässä vaiheessa käytännöllisesti katsoen oireeton.\nMitä kilpailija-adenoma näyttää?\nTämä patologia on hyvänlaatuinen ruskea muodostus, jolla on kellertävä sävy (joskus vaaleanpunaisella värillä). Tämän muodon muoto on soikea tai hieman pitkä, mutta jos adenooman hoito aloitetaan, tämä koulutus kasvaa murto-osaan.\nUseimmiten tällainen adenoma on yksittäinen. Ja se sijaitsee yleensä kilpirauhasen alapuolella tai sen takana.\nMiksi tämä hyvänlaatuinen kasvain ilmestyy?\nMitä muutoksia havaitaan lisäkilpirauhashormonien sisäelimissä ja mitkä tekijät ovat taudin syitä?\nKuten lääkärit toteavat, lisäkilpirauhasen adenoma voi kehittyä johtuen:\nkohdunkaulan tai pään trauma;\nnäiden osastojen säteilytys;\ntämä tauti perittiin läheisiltä sukulaisilta.\nTässä sairaudessa tunnistetaan kahdenlaisia mutaatioita. Ensimmäinen laji on itse solujen mitoosi, ja toinen on lisäkilpirauhashormonin säätelyalgoritmin muutos: kuinka paljon kalsium tuottaa sen. Kun solut mitotisoidaan, geeni, joka on vastuussa proteiinien koodaamisesta, mutatoi. Ja sen seurauksena - liian paljon proteiinien saanti veressä. Ja toisessa tapauksessa pieni määrä kalsiumia aiheuttaa lisäkilpirauhasen hyperplasiaa.\nLisäkilpirauhasen alueen adenoma on erilainen taudin kulun vakavuudella. Hyvin usein tämä kasvain muuttuu pahanlaatuiseksi muodostumiseksi lähellä kilpirauhasta. Siksi aikaisemmin diagnoosi suoritetaan ja hoito aloitetaan, sitä vähemmän todennäköisesti adenooman muuntaminen pahanlaatuiseksi kasvaimelle. Ja jos tauti alkaa, niin kuolettava tulos on mahdollista muutaman vuoden kuluttua.\nLisäkilpirauhasten adenoman diagnosointi on vaikeaa, koska sen mitat ovat pienet. Ja adenooman oireet, joita potilaat puhuvat tämän taudin kanssa, ovat usein erilaisia ja ovat hämärtyneitä. Lisäkilpirauhasen tuottamien hormonien veren kasvu, jossa tämä kasvu on kasvussa, voi aiheuttaa oireyhtymiä seuraavissa osastoissa:\nKasvainkehityksen tärkeimmät merkit:\njatkuva väsymys, jatkuva untahengitys;\nyleisen sävyn väheneminen;\njopa lepotilassa, hikoilun pudotus näkyy potilaan iholla;\nlyönti kasvaa vähitellen.\nMyös tämän taudin tärkeimmät merkit saattavat johtua säännöllisesti ilmenevästä pahoinvoinnista, pahenevasta ruokahalusta, ummetuksesta ja luultavasti artralgian ilmentymisestä. Saattaa olla tunne ahdistusta, muistia pahenee, henkilö hermostuu. Erityisen vaikeassa taudin muodossa voi esiintyä kouristuksia ja koomaa.\nTällaisten komplikaatioiden kuten luusairauksien kehittymisen myötä - hampaat löystyvät, luut muuttuvat liian hauraiksi, osteoporoosi kehittyy. Munuaisten oireyhtymässä potilas kehittyy urolitiasikseen.\nJos GIT vaikuttaa, niin kolekystiitti, haimatulehdus ja mahahaava voivat kehittyä. Neljäs oireyhtymä on ominaista seuraavien komplikaatioiden ilmetessä:\nmasennuksen kehitys ja erilaiset psyyken häiriöt.\nUsein lääkärit eivät tässä vaiheessa pysty diagnosoimaan adenomaa oireiden hämärtymisen vuoksi ja poistamaan kaikki potilaiden valitukset masentuneeseen tilaan, vaikka henkilö on jo kehittämässä adenomaa. Tässä tapauksessa on erittäin tärkeää suorittaa täydellinen verikoke, paljastamaan kalsiumin määrä, jotta saadaan tarkka ajankohtainen diagnoosi.\nJos kyseessä on tuumori tämän rauhasten, tarvitset kiireellistä kutsua asiantuntijalle. Diagnoosin tekemiseksi määrätään analyysejä, ja myös kilpirauhasen ja lisäkilpirauhasen ultraäänitutkimusta tarvitaan.\nYleensä verin ja virtsan testien tuloksena havaitaan kalsiumin lisääntymistä ja fosforin vähenemistä veressä, ja virtsassa on ylimäärä kalsiumia. On tarpeen suorittaa muita tutkimuksia - röntgenkuvat, biopsia, FGDS, ultraäänen alemman vatsa.\nJa vasta täydellisen tarkastelun jälkeen lääkäri voi tehdä oikean diagnoosin ja määrätä hoitoa.\nParatyroid-adenoman hoito ilman leikkausta on mahdotonta. Tässä sairaudessa potilaan on poistettava yksiselitteisesti lisäkilpirauhasen adenoma. Konservatiivinen hoito suoritetaan vain valmistettaessa potilasta leikkaukseen, ja hänen päätavoite on vähentää hyperkalsemiaa (tai voittaa kokonaan).\nelintarvikkeet, joista ei ole saatavana tuotteita, joilla on korkea kalsiumpitoisuus;\nKonservatiivisen hoidon lopettamisen tai lopettamisen jälkeen potilas antaa toistuvasti analyysit, ja jos hoito on auttanut tai avustanut, toiminto nimitetään tai nimitetään. Adenooman poistaminen on monimutkainen operaatio, se suoritetaan vain yleisen amnesian aikana. Tällaisen kirurgisen toimenpiteen aika riippuu adenooman kehittymisasteesta ja voi kestää jopa 5-6 tuntia.\nProsessissa kirurgi voi suorittaa lähes täydellisen rauhastenpoiston, yhden leuan, pienen alueen. Asiantuntija voi vain poistaa kannan. Täydellisen kilpirauhasen tuskan myötä potilaalle jää vain pieni osa yhdestä näistä rauhasista.\nToimenpide voidaan suorittaa sekä avoimella pääsyllä kilpirauhasen lähelle että mini-pääsy. Tällä hetkellä kirurgiat yleensä suorittavat videovalvontatoimenpiteitä kilpirauhasessa. Tämä menetelmä vähentää äänijohtojen aiheuttamia ongelmia ja parantumisaika lyhenee. Ja kipu-oireyhtymä näissä potilailla on vähemmän selkeä.\nMutta postoperatiivisessa jaksossa voi olla joitain komplikaatioita. Mahdollinen väheneminen Ca: n määrä veressä. Tästä syystä potilaalle annetaan lisäkilpirauhashormoni.\nLisäksi monet potilaat eivät siedä anestesiaa, ja ne lievittyvät voimakkaasti. Erittäin usein anestesian (huono nukkua, ärtyneisyyttä, päänsärkyä) voi esiintyä jopa 5 - 6 kuukauden ikäisillä henkilöillä.\nOnko mahdollista estää paratiroidian adenoman kehittyminen? Mitä ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä on toteutettava tämän vakavan sairauden kehittymisen estämiseksi?\nLaajan tutkimuksen jälkeen lääkärit suosittelevat ennen kaikkea asianmukaista ravitsemusta. Sinun pitäisi syödä elintarvikkeita, joissa on paljon Ca. Päivittäisessä ruokavaliossa on välttämättä oltava maito- ja maitotuotteet, useat metsäsienet (erityisesti kanttaret). Nämä tuotteet lisäävät kalsiumia. Mutta fosforin sisältävien tuotteiden käyttöä pitäisi rajoittaa.\nErittäin hyödyllisiä vihanneksia missä tahansa muodossa - haudutettua, paistettua tai raakaa. Sisältää myös erilaisia hedelmiä päivittäisessä ruokavaliossa. On tärkeää, että keho saa säännöllisesti D3-vitamiinia, joka sisältyy naudan maksaan, erilaisiin lihan, voiin, tiettyihin kaloihin (erityisesti rasvaan) ja imeytyy paremmin auringonvaloon. Mutta älä aurinkoa auringossa, koska ultraviolettisäteily suurina määrinä voi aiheuttaa syöpäsolujen kehittymistä kehossa.\nSiinä tapauksessa, että adenooman kehitys on jo alkanut, on mahdollista estää komplikaatioita. Se on säännöllisesti tutkittava klinikalla diagnosoimaan tämän taudin alussa. Loppujen lopuksi taudin oireet ovat enimmäkseen hämärtyneet, joten tämän patologian määrittäminen on äärimmäisen vaikeaa, ja vain säännölliset lääkäreiden vierailut ja ajankohtaiset testit voivat auttaa tämän tyyppisen adenooman oikea-aikainen määrittämisessä.\nPostoperatiivinen ennuste tällaisissa potilailla on usein melko myönteinen. Potilaat kahden tai kolmen päivän kuluttua toimenpiteen jälkeen tuntuvat hyvältä ja Ca: n määrä veressä stabiloituu pari päivää käytön jälkeen.\nMuutama kuukausi leikkauksen jälkeen potilaat lähes kokonaan toipuivat, kalsiumin taso vakautui, ääni palautui (jos se katosi).\nEturauhasen adenoma on erittäin vakava sairaus, joka ei aina ole mahdollista diagnosoida ajoissa. Mutta aikaisemmin tämä tauti havaitaan, sitä helpompi on käsitellä hoitoa. Lisäksi sinun pitäisi johtaa oikea elämäntapa, esitellä ruokavaliota enemmän meijeri-ja muita elintarvikkeita, jotka sisältävät runsaasti kalsiumia.\n2,455 näyttökertaa yhteensä, 4 katselua tänä päivänä\nTähän ei kuulu: synnynnäinen myrkky: BDU (E03.0) diffuusi (E03.0) paremyymal (E03.0) jodipuutos (E00-E02)Goiter myrkytön: diffuusi (kolloidinen) yksinkertainenKolloidinen solmu (kystinen) (kilpirauhas)


pe 11.3.2022 klo 19:30 · Let It Be -juhlakonsertti\nJiri Nikkisen luotsaaman The Beatles Tribute Bandin albumi-konserttisarja saa jatkoa vuonna 1970 julkaistulla “Let It Be”-albumilla, joka osuu erittäin ajankohtaiseksi Disney Plussalle, ilmestyneen Get Back -dokumentin kanssa. The Beatles on jälleen kerran otsikoissa! Nikkinen & Co, esittää albumin kokonaisuudessaan kappaleiden oikeassa järjestyksessä, oikeista sävellajeista/sovituksista, tinkimättömällä Beatle-spiritillään. Albumikokonaisuuden jälkeen yhtye tarjoilee muita Beatle-helmiä laajasti tuttuun tapaan.\nThe Beatlesia et enään voi kokea, mutta tämän vielä voit! Hyppää mukaan maailman kaikkien aikojen arvostetuimman yhtyeen musiikkiin, yhtyeen johdolla, joka on lunastanut paikkansa suveneerisesti tässä lajissa!\nWe,ve got a feeling, dig it!


Tarve vs. optimi – hölmöläisen ajattelua ravinnosta | Lihastohtori\n← Lisää uskomattomia voimannäytteitä videoina\nKuinka kovaa treenaat? Osa 1: näin arvioit treenisi rankkuuden – Haikarainen →\nJulkaistu: 12.5.2013 | Kirjoittanut: jhulmi\nUsein puhutaan siitä, mikä on proteiinin tarve. Harvemmin puhutaan rasvojen tai hiilihydraattien tarpeesta, vaan niissä keskustelu on jo edennyt älykkäämmälle tasolle. Puhutaan optimoinnista riippuen tilanteesta, yksilöstä ja tavoitteista. Mitkä sinun tavoitteesi ovat? Välttää puutostila, harrastaa ”painonnostoa” (vasen pallomahakuva) vai näyttää urheilulliselle?\nProteiinien tarve vs. optimi. Proteiineissa tarve tarkoittaa käytännössä sitä, että pärjää ok ja typpitasapaino ei ole negatiivinen. Ketä urheilijaa ja tavoitteellista kuntoilijaa kiinnostaa jonkin asian ylläpito tai vain puutostilan välttäminen? Vanhuksilla lihaskatoa tapahtuu jo 0,8 g / kg rajamaastossa (Houston ym. 2008), urheilijalla dieetillä lähtee lihasta yhtä paljon kuin läskiä (Mettler ym. 2010) ja monilla lihakset eivät kasva vaikka treenaisikin kuntosalilla (Campbell ja Leidy 2007) ja raskaana olevilla ja imettävillä naisilla myös proteiinintarve kohoaa viime vuonna konferenssissa esitettyjen tutkimusten perusteella jopa n. 1,5 g/kg lukemiin. Siis vain muutamia esimerkkejä mainitakseni.\nHS:n melko tuore proteiinijuttu oli rakennettu tarveajattelun varaan ja väestötasoa ajattelennen erilaisten yksilöiden tavoitteet unohtaen. On totta, että ”tarve” proteiinijuomille tai proteiinin lisäämiselle on melko harvalla. Mutta näitäkin on, joille proteiinin lisäykselle olisi selkeää tarvetta. Tällaisia ovat esim. ns. non-responderit eli harjoitteluun vähemmän lahjakkaat (ks. kuvio myöhemmin), monet sairaat, huonolla ruokavaliolla olevat ja vanhukset ja vegaanit jne., jotka eivät muuten oikein kehity ja sitten lisäksi esimerkiksi raskaana olevat naiset. Näitä kaikkia on yhteensä ehkä n. 1/3 väestöstä. Oikein käytettynä ja valittuna (esim. hera pian reenin jälkeen) hyötyä proteiinipalautusjuomista on tutkimusten mukaan lähes kaikille, jos mittarina on lihasten ja voiman kasvu ja palautuminen harjoituksesta. Proteiineista on blogissa jo useita aiempia juttuja enkä nyt aio mennä yksityiskohtiin (1, 2, 3). Haluan tässä kuitenkin mainita, että niissä tutkimuksissa, missä on supplementoitu proteiinia palariin ja ruokavalioon kunnolla, on myös tulos ollut lihaskasvun suhteen parempi kuin pienillä proteiinin supplementoinneilla (Bosse ja Dixon 2012). Jos todennäköisyys on ainakin 90 % sille, että palautusjuoma ja/tai melko runsasproteiininen ruokavalio hyödyttää sinua kohti urheilullisempaa kehon koostumusta, niin eikö se ole aika kova juttu? Vai onko proteiinit pahasta?\nUrheilija saa helposti runsaasti proteiinia ruokavaliostaan ilman kikkailuja. On aina hyvä palauttaa maan pinnalle ne, jotka ovat sitä mieltä, että proteiinia ei saa runsaasti jo tavallisesta ruoasta. Esimerkiksi paljon kuluttava ja syövä kestävyysurheilija saavuttaa korkeahkon lähes 2 g/kg proteiinin määrän jopa syömällä lähinnä rehuja. Esim. 1 g/kg ei ole oikein mitään, kun puhutaan monien lajien urheilijoista.\nProteiinit ja muut makroravinteet. Meidän taloudessamme kauniimpi puoliskoni Anna usein ihmettelee tätä terveyskeskustelua ja ihan aiheesta. Hän on kuitenkin itsekin väitellyt (kasvatustiede) ja taitaa argumentaation keinot. Hän kysyi minulta mm. tuon HS:n jutun luettuaan, että mistä ne loppukalorit sitten otetaan, jos proteiineja otetaan minimimäärä. Monilla tulee sitten lipitettyä just niitä sokerijuomia ja olutta ja sitten pullaa sun muuta tuubaa.\nMikä on esimerkiksi hiilihydraattien tarve? Toisin kuin proteiinin tarpeestä tästä ei enää kukaan puhu. Jo 20 g hiilaria sisältävillä ketoosiedieeteillä ihminen näyttää keskimäärin voivan päällisin puolin ihan hyvin. Hiilareita energianlähteenään käyttävälle urheilijalle se kuitenkin on kaukana optimista eivätkä lihaksetkaan alakarppaamalla kasva tehokkaasti ainakaan kaikilla (Jabekk ym. 2010). Rasvan tarve riippuu tilanteesta, mutta monia ongelmia mm. urheilijoilla tulee alle 1 g/kg rasvaa sisältävillä ruokavalioilla.\nTehdäänpä pieni laskutoimitus. Kaverin, jonka massa on 80 kg ja liikkuu kohtuullisesti energiankulutus on 3000 kcal päivässä. Jos hän nauttii vain ns. tarpeen verran makroravinteita, tämä tarkoittaa proteiinia 64 g eli energiana (4 kcal/g) huimat 256 kcal. Hiilihydraattia hän nauttii 20 g eli 80 kcal. Rasvoja hän nauttii hieman runsaammin, 0,8 g/kg ja tästä 576 kcal. Energiaa hän saa nyt huimat 912 kcal. Ja loput reilut 2000 kcal hän saa tietysti valoenergiasta eiks niin? Sinun täytyy vain tiedostaa valon olemassaolo! Vai mahdollisesti nauttimalla pullon viinaa? Alkolillahan on samat efektit kuin joogalla eli sehän on ihan hyvää energiaa?\nJotain tarttis tehdä kun kaikilla ei lihakset kasva vaikka treenaa. Annan alla yhden esimerkin tarpeesta. Meillä ja muualla kun tyyppejä laitetaan tutkimuksissa salille kasvattamaan lihaksia, niin aina löytyy aloittelijoistakin n. 5-10 %, joilla lihakset eivät kasva. Ja vastaavasti löytyy iso joukko niitä, joilla lihakset kasvavat ilman, että esimerkiksi ravitsemukselle tehdään mitään. Suurella osalla aloittelijoita lihakset kasvavatkin ilman kikkailua (”tarve”), mutta osalle on tarve tehdä muutoksia treeniin, mutta myös ruokavalioon. Toisaalta myös näille lahjakkaammillekin tulee jossain vaiheessa vastaan tilanne, jolloin tarveajattelu ei enää toimi edes heillä ja tällöin pitää optimoida tilanne, jotta kehitys jatkuu.\nKuva. Juha Hulmin uutta luentomateriaalia. Tulkaahan luennoille, järjestetään Timo Haikaraisen kanssa seuraava koulutus jo ehkä syksyllä. Edellinen kevään 80-hengen koulutus myytiin loppuun käytännössä päivässä.\nPyyntö. Unohdetaanko keskustelu tarpeesta ja aletaan puhumaan optimoinnista ja hyödyistä ja haitoista. Kaikki eivät halua elää tarveajattelun mukaan. Melko iso osa meistä on tavoitteellisia.\nSuositus: Tavoitteellisen kuntosalillakävijän proteiininsaannin tulisi olla 1,5-2 g / kg tai jossain tilanteessa jopa enemmän. Myös vanhusten ja sairaiden kannattaa tavoitella estääkseen toimintakyvyn ja lihamassan lasku vähintään 1 g/kg proteiininsaantia. Mutta proteiinit ovat vain pieni osa tätä kokonaisuutta. Muu ravinto, treeni ja lepo ovat kaikki ihan yhtä tärkeitä.\n40 vastausta artikkeliin: Tarve vs. optimi – hölmöläisen ajattelua ravinnosta\nNyt mennään jo aika paljolla protskua… ”Suositus: Tavoitteellisen kuntosalillakävijän proteiininsaannin tulisi olla 1,5-2 kg / painokilo”\nKovat on tavoitteet jos suosituksena sinulta proteiinin määrän on 1,5-2kg / painokilo. Kirotusvirhe taitaa olla siinä? Hyvä teksti, jatka samaan malliin!\nHeh, kiitos korjauksesta 😉 Edes tää kaveri ei olisi tuohon pystynyt:\npuhutaanko näissä 2g/painokilo nyt rasvattomasta painosta vai mistä? Tämä on jäänyt itselleni epäselväksi.\nKoko massasta yksinkertaisuuden vuoksi. Esim. rasvakudos ei ole niin elotonta kuin on aiemmin luultu. Lisäsin tuohon juttuun nyt raskaana olevat naiset.\nHyvä juttu. Minusta voitaisiin julkisuudessa enemmänkin puhua rasvojen merkityksestä varsinkin naisilla. Itse koen, että kun kroppa saa rasvoja ja luontainen hormonitoimintani (kuukautiset säännölliset) toimii, on kropalla ”varaa” tuottaa hormoneja myös lihaksenkasvatustarpeisiin. Myös diettaillessa tarvitaan rasvoja. Turhan paljon mainostetaan kitudieettejä, joilla saadaan kropan oma toiminta sekaisin! Lisää keskustelua kiitoooooos ja hyvä että jaksat välittää urheilun ilosanomaa:)\nKiitos. Kyllä, oikeassa olet. Huomio on nyt liikaa keskittynyt proteiinin tarpeeseen. Itse toki proteiinista kirjoitan eniten kun olen siitä väitellyt ja se toki edelleen lihaskasvussa ja voimaharjoittelussa on tärkein yksittäinen tekijä ruokavaliossa johon kannattaa kiinnittää huomiota.\nTässä kommentoi nainen. Eli itse noudatin tätä hyvinkin naisille yleistä hyvin vähärasvaista ruokavaliota ja menkat hävöksissä vuosia. Nostin sitten rasvoja yli 1g/painokilon ja avot: kuukautiskierto palautui.\nHyvä, että muutit ruokavalion järkevämmäksi ja näit itse positiiviset seuraukset 😉\nMä olen sitä kanssa joskus miettinyt, että jos syö kaikkien suositusten mukaan niin onko se edes mahdollista. Paukkuuko yli kalorit, kovat rasvat, suolat, sokerit, jotkut kolmella jaolliset Omegat, proteiinit…\nToisaalta voidaan kysyä, että voiko syöminen olla myös liian ”hyvää”? Patrik Borg on pohtinut aihetta:\nMielenkiintoista pohdintaa. Kiitos vinkistä doc.\nReblogged this on Juoksu(n)aika blogi and commented:\nTarveajattelusta tavoitteelliseen ajatteluun ravinnon suhteen. Kiitos Juha!\nOnko tähän olemassa jotain tiedejulkaisua tai tutkimusta? ”Tavoitteellisen kuntosalillakävijän proteiininsaannin tulisi olla 1,5-2 g / kg”\nEi yhtä yksittäistä, vaan muutamaan kymmeneen julkaisuun ja käytäntöön perustuva arvio. Lukaise blogin aiempia julkaisuja ravinnosta.\nSuositus käy järkeen, mutta olisi kiva lukea ihan tiedettä asiasta. Olisiko heittää jotain tähän liittyviä linkkejä? Nuo muut tässä artikkelissa olevat tiedejulkaisut olivat mielenkiintoista luettavaa!\nLue ne aiemmat proteiiniartikkelini. Sieltä pääset käsiksi tutkimuksiin kun klikkaat niitä linkkejä siellä.\nHS:n jutussa näköjään laadukasta sisältöä. Eli siis jos syöt ylenpalttisesti ruokaa, niin lihot. Eihän se nyt pelkkään proteiiniin päde. Entä miksi peruspirkko -kuntoilija ei halua kehitystä? Onko optimaalinen proteiinin saanti vain urheilijan etuoikeus?\nJuu olihan tuossa asiantuntijoitten suusta ihan asiaakin. Mutta thanks to toimittajan omat johtopäätökset, nyt sitten tuli taas sellainen vaikutelma lukijoille, että jos ei ole urheilija, niin protskulla ei väliä.\nMielenkiintoista. Onko jotain tutkimusta, siitä missä vaiheessa lihasmassan pysyminen ennallaan on jo saavutus? Alle viiskymppisenä aloitettu kohtuullinen lihastreeni + proteiinia sisältävä ruokavalio on lisännyt lihasta vain puolisen kiloa kolmen vuoden aikana.Tavoitteena on vain välttää suvun naisväen kutistuminen. Vai onko niin, että nämä reagoimattomat ovat niitä, jotka kuihtuvat iän myötä?\nRiippuu ihan lähtötasosta ja taustasta. Mutta jotain osviittaa saat lukemalla tän ja katsomalla kuvat: https://lihastohtori.wordpress.com/2013/04/01/terveys_nuorekkuusabc/\nja katsomalla tän kuvan:\nJoskus kuusikymppisenä lähtee lihasmassa vasta jyrkempään laskuun, joillain toki aiemminkin.\n”non-responderit eli harjoitteluun vähemmän lahjakkaat, monet sairaat, huonolla ruokavaliolla olevat ja vanhukset ja vegaanit jne., jotka eivät muuten oikein kehity ja sitten lisäksi esimerkiksi raskaana olevat naiset. Näitä kaikkia on yhteensä ehkä n. 1/3 väestöstä.”\nMutta kuinka moni % näistä käy salia ja treenaa tai jos treenaa, niin kovalla intensiteetillä että tarvisi edes yli 1g/painokilo. Jos ihminen syö terveellisesti ja tarpeeksi kaloreita minkä kuuluisi tehdä, niin siinähän tulee helposti 0.8 täyteen.\nnon-responderit ovat geneettisesti eeerittäin harvinainen lauma.\nKoska vegaanit eivät koske maitotuotteisiin, niin esim hera on poissuljettu. Esim. auringonkukkasiemenistä saa per 100g / 3500mg leusiinia ja esim maisissa on täydellinen aminohappo koostumus. Yhdistelemällä tuotteita pääsee aika pitkälle, Esim papu+siemen = kaikki aminohapot oikeassa koossa, mutta suuren määrän saa kyllä syödä. Itse en tiedä noista enempää, koska en ole vege.\nItse saan 160g proteiinia joku 3000 kalorista, jonka saan ilman proteiinilisäkkeitä tuotteisiin tai heraa. Saan ne tuotteista: liha,maito,pähkinät,raejuusto,munat. Lisäksi hiilareissakin on proteiinia, joka on itseasiassa hyöty kamaa kun yhdistää ne näihin proteiinituotteisiin. Lisäksi eipä ole herajauheeseenkaan suhteessa mitenkään erityisen hintavia.\nAinoa asia josta en ole varma on ruuan ajoitus. Siitä niin monta mielipidettä ja ei luotettavaa lähdettä, joten se on mun oman testin alla tällä hetkellä. Kiinnostaa tietää katabolinen prosessi yöllä ja treeninjälkeisestä tilasta. Miten paha se on oikeasti. Mikä on oikea treenin jälkeinen window of opportunity ja miten kauan kaseiini oikeasti kestää kehossa yöllä.\nMillainen extra hyöty on juoda törkeesti maitoa (caseiinia) + raejuustoa ja herätä kello 4 aikaan yöllä kusella syöden uuden proiinipitoisen safkan ennenku menee taas nukkumaan 4 tunniksi suhteessa siihen, että nukkuu 8 tuntia putkeen. Oioi.. Ovat nämä first world problems niin hankalia asioita.\nHyviä pointteja toki, mutta en ole ihan varma tästä: ”non-responderit ovat geneettisesti eeerittäin harvinainen lauma.” Tutkimukset näyttää toista. Non- tai heikosti respondoivia on melkein kaikkeen tavoiteltavaan fyysiseen mittariin yllättävän paljon. Toki syy tähän ei ole pelkästään geeneissä, vaan osittain juuri ravinnossa.\nYksilölliset jutut ja pohdinnat ovat tärkeitä, mutta kannattaa kuitenkin päätelmät yleensä tehdä sen mukaan mitä tutkimukset sanoo. Tutkimukset ovat harvemmin epäluotettavia toisin kuin tulkinnat niistä. Treenin yhteyteen otetusta ravinnosta on paljon positiivista tutkimusnäyttöä, mutta ei yhtään sellaista, jonka mukaan se olisi haitallista. Neutraalejakin on vain pari. https://lihastohtori.wordpress.com/2013/04/11/ravinnon-ajoitus/\nHei! Olen tekemässä opinnäytetyötä proteiinin saannista sairaalan osastolla x. Kyselisin sinulta osaisitko nopeasti vinkata joitain kirjoituksiasi, jotka kannattaisi vilkaista? Juurikin ylläoleva artikkeli sopii hyvin.\nHyvä. Mielenkiintoista kuulla tuloksista. Lukaise mun proteiinijuttuja ja sitten nämä:\n”Suurella osalla aloittelijoita lihakset kasvavatkin ilman kikkailua (”tarve”), mutta osalle on tarve tehdä muutoksia treeniin, mutta myös ruokavalioon.”\nOnko tutkittu ruoan tai harjoittelun muuttamisen vaikutuksia henkilöissä, jotka ovat kuvan -5…5 % pinta-alamuutoslokeroissa? Tarkoitan siis, onko pieni muutos johtunut vähärasvaisesta, -proteiinisesta ja -hiilihydraattisesta ruokavaliosta vai onko syy perinnöllinen?\nTuo on tärkeä pointti. Geneettisiä ja treenivaste-efektejä on tutkittu, mutta treenin muuttamisen vaikutusta ei vielä olla tehty. Meillä on tavoitteena tulevaisuudessa tehdä tällaisia tutkimuksia, koska meillä alkaa olla vastaavaa dataa jo itselläkin. Vaatii vain tosi paljon työtä ensin etsiä nuo kaverit…\nLöysin Thalacker-Mercerin ja kumppaneiden julkaisun ”Does habitual dietary intake influence myofiber hypertrophy in response to resistance training? A cluster analysis”, jonka varmaan tunnetkin. Onko tutkimus mielestäsi hyvin tehty? Diskurssiosiossa siinä lukee ”It seems highly unlikely that the remarkable differences in myofiber responsiveness for Xtr vs. Mod, and for Non vs. all others, would be corrected by cluster-specific adjustments in protein intake. We therefore suspect that factors other than daily nutrient intake were responsible for the lack of hypertrophy among Non.” ”Although we suspect other factors are primarily responsible, we cannot rule out the possibility that Non and even Mod could have a blunted acute response to anabolic dietary stimuli (vs. Xtr) that could be overcome with higher dietary intake. If this were the case, it would be difficult if not impossible to identify an “optimal” protein intake to promote muscle hypertrophy during RT in all persons. Non, and perhaps Mod, may require a higher protein intake than Xtr to maximize rates of growth; whereas Xtr clearly consumed sufficient amounts of protein and other nutrients. Future research on optimizing the anabolic response to RT and dietary intake in non-responders is warranted.” Mitä mieltä olet tästä? Kirjoittajat ilmaisevat olevansa kiinnostuneita tutkimaan non-ryhmäläisten ravinto-optimointia, mutta en löytänyt samoilta tekijöiltä tällaista julkaisua. On tullut kyllä ”Cluster analysis reveals differential transcript profiles associated with resistance training-induced human skeletal muscle hypertrophy”, mutta tämä näyttää enemmänkin geenitutkimukselta.\nJuu nää on tuttuja juttuja. Jengin liideri Bamman oli mun väikkärin esitarkastaja 😉\nTämänkaltainen klusterianalyysi on vain assosiatiivinen eikä kerro syy-seuraussuhteesta. Ihan hyvin tehty, mutta tottakai randomisoidut kontrolloidut tutkimukset ovat parempia tällaisissa tilanteissa. Olen näistä kertonut muissa artikkeleissa ja yhden mainitakseni, tsekkaa esim: http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/24477043\nTutkimus oli myös aloittelijoilla ja siellä kehittyy yleensä vielä heikommillakin safkoilla. Ks. miten kommentoin tätä lyhyesti täällä:\n> Vaatii vain tosi paljon työtä ensin etsiä nuo kaverit…\nOletteko siis jo etsineet ja ehkä löytäneetkin? Jos niin millaisella menetelmällä?\nNo siis yksi tapa on tehdä tosi iso tutkimus muutamalla sadalla koehenkilöllä: http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/15947721\nMe ollaan tehty useita hieman pienempiä projekteja ja alkaa olla sieltä vähitellen dataa kasassa, non-respondereita ja high-respondereita ja samaan aikaan on otettu mm. verinäytteitä, lihasnäytteitä jne. Ehkäpä sä tuut jelppimään sitten 😉\nOnko non respondereilla todennäköisemmin hitaita lihassyitä ( ei sprintterigeeniä) vai onko asiaa tutkittu? Tuon geenijutun voi nykyään tutkia kotitestillä..\nSelityksiä on monia. Kotitestien perusteella en tekisi mitään johtopäätöksiä nykytiedon valossa, niiden ennustearvo liikuntalahjakkuuteen esim. salilla on vielä jopa laadukkaimpienkin aika lailla 0 %, väittää firma mitä tahansa 😉\nEikö tuo 2g/kg proteiinia ala jo kasvaneena virtsaamistarpeena rasittamaan munuaisia?\nTerveillä vain yhtäkkisesti nostetusta proteiininsaannista näyttäisi olevan haittaa munuaisille. Munuaispotilailla tilanne on toki toinen.\nOlen lukenut, että lisäproteiinin käyttö vaatii B-6 vitamiinilisää, tai muuten tulee ongelmia. Tohtori Tolonen kirjoittaa, että tarve on 2mg yhtä proteiinigrammaa kohden. Määrä tuntuu hurjalta, onkohan mennyt suhteet sekaisin?\n…joo niin puhutaan ja tän ovat tainneet herättää käntiin hieman biokemiasta ymmärtävät ravintolisäkauppiaat. Vitamiineja kun tarvitaan moniin kehon toimintoihin. Minä en ole vielä löytänyt syytä alkaa supplementoimaan itseäni tai muita B6:lla.


OO SIELLÄ JOSSAIN MUN: TÄTÄ ET TIENNYT MINUSTA III\nTÄTÄ ET TIENNYT MINUSTA III\nJos saisin päättää, nukkuisin aina Aleksin päällä poikittain. Jostain kumman syystä jollain on kuitenkin aina kauheesti vastaan sanomista tän suhteen?? Siinä ois vaan niin hyvä nukkua peppu kiinni sivureidessä ja jalat etureisien päällä. Ja sit mä oon muka "liian lähellä".\n2) "Mikä päivä tää on avattu?"\nKuuluu mun suusta muutaman päivän välein, kun pitelen maitotölkkiä kädessäni. Mulla on sen suhteen niin järjettömän huono muisti ja maidon juominen epäilyttää joka kerta, joten varmistelen sitä aina. Aleksin vastatessa tokaisen usein "Jaa, no mä avaan nyt silti uuden", koska en oo vastauksesta niin varma. Nykyään koitan laittaa tussilla tölkkiin päivämäärän niin ei tarvii aina mietiskellä ja epäillä.\n3) Vihreellä saa mennä\nLaitoin Instagramiin joku aika sitten videon meidän LED-suihkusta ja siinä suihkussa ollessa tuli mieleen yksi mun oudoista tavoista. Suihkussa ollessa, tai oikeastaan sieltä lähtiessä, en saa mennä pois, ellei valo ole vihreänä. Vähän kuin liikennevalot.\n95% kaikista mun näkemistä tuntemattomista ihmisistä näyttää tutuilta. Myyjä, postimies, viereisen pöydän asiakas. Olo on välillä epätodellinen, kun voisin melkein lyödä pääni pantiksi "tutusta" ihmisestä, mutten silti tunne sitä.\n5) Raks raks\nMe ei Aleksin kanssa koskaan, ei koskaan, sanota toisillemme "rakastan sua" eikä olla sanottu sitä kohta kolmeen vuoteen. Sen sijaan sanotaan ja viestitellään toisillemme aina "raks raks", se merkitsee mulle enemmän kuin yksikään "rakastan sua" ja jos joskus mentäisiin naimisiin niin varmaan kaiverruttaisin sen sormukseeni. Raks raks lähti siitä, kun oltiin riidelty ja nukuin sohvalla. Aleksi lähetti mulle toisesta huoneesta "rakastan sua" -viestin ja vastasin siihen unissani "raks raks".\nYksi mun raivostuttavimmista tavoista on kaksihaaraisten etsiminen. Taidettiin aloittaa se ysillä enkä mä ole vieläkään päässyt eroon siitä. Koulussa koitettiin aina löytää mahdollisimman monta haaraa ja kaveri löysi kerran varmaan lähemmäs 10 (ellei yli). Kaikkein helpoin näitä on löytää esimerkiksi kirkasta tietokoneen näyttöä vasten!\nKahdessa aiemmassa Tätä et tiennyt minusta -postauksessa kuvituksena on ollut mun kuvani, joten jatkan linjaa. Tässä J:n ihan ite ottama kuva musta!\noi joko naimisii :D!\nJANNA // OO SIELLÄ JOSSAIN MUN 14/2/15 22:21\nEn tiedä mennäänkö koskaan eikä se oo vaan yhdestä ihmisestä kiinni. :)\nAnonyymi 14/2/15 21:50\nOot hassu ja ihana <3 :D Tai ei tunneta mut tuntuu silt\nIiiiks.. :D Kiitän!\nAnonyymi 14/2/15 22:20\nHaha. 12 haaraa tais löytyy juu mun päästä joskus! :D ei ollu parempaa tekemistä vai..? ;o - Janina\nJANNA // OO SIELLÄ JOSSAIN MUN 14/2/15 22:23\nMä kans aattelin, et oisko se ollu 12! En tiiä mistä mahto koko juttu lähtee. :D\nLinda 14/2/15 22:33\nNää faktat oli oikeesti kiinnostavia! Kiitos sulle hauskasta postauksesta :D Ja "rakastan sua" on ihan turha lause, jos sille löytyy joku oma parempi korvike, kuten toi teidän raks raks.\nJANNA // OO SIELLÄ JOSSAIN MUN 14/2/15 22:51\nHahaa, kiva jos tykkäsit. :D Jokanen kolmesta tällasesta postauksesta on ollu aika jännä tehdä, koska ne on pyöriny luonnoksissa muutaman viikon siks, et mulle tulee vaan asia kerrallaan mieleen! Ne on kaikki itelle niin itsestään selviä, ettei tuu heti edes mieleen. :)\nJa joo, raks raks vähintään kerran päivässä on parasta. <3\nJANNA // OO SIELLÄ JOSSAIN MUN 14/2/15 22:52\nJohanna Suoste 14/2/15 22:33\nHahah, mua rupes kyllä naurattamaan tuo "raks raks" :D Niin omaperäistä ja ihanaa :)!\nJANNA // OO SIELLÄ JOSSAIN MUN 14/2/15 22:56\nHahah. :D Mä aina unohdan, et mistä se on edes lähtösin, kun se on meille niin tavallista, ettei osaa pitää mitenkään erilaisena juttuna. Yhtä tavallinen kun sanois jollekin kiitos tai moi paitsi, et toi tuntuu sydämessä asti. :P\nAnonyymi 16/2/15 16:28\nEi liity aiheeseen, mut mielenkiinnosta kysyn, että koska bloggauksesta tuli sun "työ"? :) tai milloin aloit saada palkkaa oikein tästä?:)\nJANNA // OO SIELLÄ JOSSAIN MUN 16/2/15 19:19\nOiskohan ollu heinäkuuta, kun pääsin mukaan Blogirinkiin. :) Sitä ennen ehdin tekemään muutamia yhteistöitä tässä ja aiemmassa blogissa, joiden palkkio oli ilmainen tuote.


Missä se on ja miten sinne pääsee\nMaltan saariryhmä on käytännössä keskellä Välimerta, noin 93 kilometriä Sisiliasta etelään. Silti Maltalle lentää vain muutaman tunnin Keski-Euroopan kentiltä, ja useat mannertenväliset lennotkin pysähtyvät tänne. Finnair lentää suoraan Helsingistä Maltalle 9.4.–24.10.2017. Hyviä tarjouksia alk. 199 € on usein tarjolla. www.finnair.fi\nKTD Malta @ Water World, Qawra\nMissä me sijaitsemme ja kuinka tänne pääsee?\nMaltan julkisenliikenteen nettisivu\nBussi pysäkki: Triq il-Luzzu, Qawra SPB1981, Malta\nJos haluat vuokrata auton, mm. lentokentältä löytyy lukuisia vuokrafirmoja. Tästä linkistä lisätietoa.\nWhite taxi-palvelu voi noutaa kyytiläisiä mistä vain paitsi bussipysäkeiltä. Taksikyyti Maltan lentokentältä minne tahansa Maltalla maksaa kiinteän hinnan. Muuten kannattaa aina kyydin hinta kysyä ja neuvotella sopivaksi ennen kuin hyppäät kyytiin. Tästä linkistä lisätietoa.\neCabs on Maltan johtava taksiyhtiö, joka päivystää ympäri saarta 24/7. He lupaavat lyhyitä odotusaikoja mistä tahansa Maltalta haluatkin kyydin. eCabsin puhelinnumero on (+356) 21 38 38 38, ja tästä linkistä saat lisätietoja.


Lupasin myyjälle kehaista, että liikkeessä myös kohdellaan asiakkaita enimmäkseen sävyisästi, tietenkin henkilöstä riippuen, ja ehkä myös siitä, onko jäsen. Ainakin tähtitieteen Ursa varaa muhkeimmat alenukset jäsenilleen.\nTämä myymälä, joka siis pitää oviaan auki myös epätieteelliselle yleisölle, on Snellmaninkadulla valtionarkiston kulmalla Säätytalon vieressä. Huomaatte toivottavasti että muistan laitosten ja rakennusten nimet johdonmukaisesti väärin. Mutta käsi sydämellä, kuka muistaa, mikä Säätytalon nimi on nykyisin? Tiesin että Helsingissä on sen niminen talo, kun isäni kehui olleensa metelöimässä YL:n porukassa, kun sotasyyllisiä marssitettiin sinne tänne.\nSain sen käsityksen, että tuossa rakennuksessa harjoitetaan erilaisia säädyttömyyksiä, mutta kasvaessani isommaksi käsitys osoittautui yksikertaistavaksi.\nJos henkilöllä on virkana olla jossain määrin selvillä siitä, mitä on tutkittu, nyt kehuttavaksi ottamani kauppa pitää esillä ja tyrkyllä juuri niitä pienehköjen yrittäjien tarjontaa, joka voi olla vähän katveessa.\nNyt kuljetin kotiin mm. Esko Valtaojan uuden kirjan ”Kohti ikuisuutta”. Virkistävä aihe. ”Komiteaiinmietinnöissä vilahtaa joskus vuosi 2100 mutta ei koskaan vuosi 21 000.” Kirjoittaja sanoo, ettei ole mitään syytä olla taittamatta taivalta iloisin mielin.\nJuuri kun pääsin ajattelemasta, että Finlandia-palkinoissa kukitettiin vierekkäin erään aikakauden loppu (Linkola) ja toisen alku (Hurme). Epätoivoinen, totinen kielteisyys ja toiveikas, hauskasti esitetty tulevaisuus. Hurme taisi sanoa suunnilleen niin, että selviytymisemme riippuu siitä, miten onnistumme omaksumaan tietoa ja jakamaan sitä toisille.\nOlin valmiiksi näissä mietteissä, kun kristillinen lehti kysyi, mitä joulukertomus mielestäni merkitsee. Sanoin että siinä kerrotaan maahanmuuttajaperheen seikkailuista ihmisten hylkimänä, mutta aasi se seisoi ja härkäinen, ja piltti oli niin pienoinen. Ja niityllä oli lampaita ja paimenia. Monimuotoisuus…\nKuvan kirja koostuu 12 tutkijanartikkeleista. Lauerma, ”Psyykisen manipuloinnin ongelma mielenhallinnan markkinoilla”. Linja-aho, ”Humpuukitekniikka terveydenhoidossa”. Kari Enqvist, ”Miten tunnistaa tieteellinen tieto”.\nTakakannen mukaan tekijät haluavat huomauttaa, että Internetin piti tuoda maailman kaikki tieto kaikkien ulottuville, mutta verkossa jylläävät pseudotiede, salaliittoteoriat ja suoranainen humpuuki.\nTieteessä kritiikki on perusasioita. Valetieteen puolella kritiikki on keljuilua ja erilainen mielipide on syy vedellä sen esittäjää turpaan.\nOikea kirjakauppa – vastaavanlainen on yliopistolla Kaisa-talossa – on eräänlainen ihmisen akupuktiokartta.\nEn keksi missä muualla olisivat kipupisteet ja solmut niin selkeästi esillä. Nykyaika on tehnyt sen palveluksen, että pelkät opinnäytteet väitöskirjoista alkaen tehdään vaatimattomasti eikä niitä edes kaupitella yleisölle. Mutta sitten silmään sattuu esimerkiksi vankka tutkimus Eheys ja ennakkoluulo (Ilmolahti) kansakoulunopettajien ja työväestön jännitteisistä suhteista Helsingissä sisällissodasta talvisotaan. Kyllä, kiinnostaa.\nPosted by Jukka Kemppinen at perjantaina, joulukuuta 01, 2017\nNimetön perjantaina, 01 joulukuuta, 2017\n"Takakannen mukaan tekijät haluavat huomauttaa, että Internetin piti tuoda maailman kaikki tieto kaikkien ulottuville, mutta verkossa jylläävät pseudotiede, salaliittoteoriat ja suoranainen humpuuki."\nHerää kysymys millä sivustoilla kyseiset herrat luuhailevat. Tietääkseni jo peruskoulussa opetetaan medialukutaitoa.\nNimetön keskiviikkona, 06 joulukuuta, 2017\nMissähän sinä luuhaat, jollet ole itse huomannut "etta verkossa jylläävät pseudotiede, salaliittoteoriat ja suoranainen humpuuki?"\nPekka T. perjantaina, 01 joulukuuta, 2017\nNäin kuvan kirjan alkukesästä kirjakaupassa, ostin ja luin. Suosittelen vilpittömästi. Kahdessatoista artikkelissa on toki vaihtelua, mutta yksikään ei ole huono ja parhaat ovat kerrassaan erinomaisia.\nErityisesti ilahduttaa, kun näinä totuudenjälkeisinä aikoina jotkut jaksavat puolustaa tietoa ja sivistystä. Ja vieläpä maltillisesti, perustellen ja tieteeseen perustuen, toisia silti pilkkaamatta.\nKaikki nykyajan humpuuki ja löysästi lonkalta heitetyt kielteiset asenteet pakkaavat joskus masentanaan, mutta tämä kirja on niille oivaa vastalääkettä. Lukekaa ihmeessä.\nNimetön lauantaina, 02 joulukuuta, 2017\nHurmeen sanavalmis ja hyväntuulinen sopuisuus, pienin piikeinkin, on parasta terapiaa tässä alkutalven ankeudessa. Siitä aina iloitsee, että tätä äidinkieltä joku osaa käyttää niin luistavasti ja omaperäisesti, sekä suullisesti että kirjallisesti. Nyt voi alkaa odottaa Lemminkäisen valmistumista Kansalliseen. Hieman kateellisiakin äänenpainoja olen jo ollut havaitsevinani - että yksi näin onnistuu joka puolella. Eräskin mies oli lyönyt kämmenellä pöytään Kirkko ja kaupunki -lehden avattuaan: "Nyt se on jo täälläkin!" EG\nHenrik Stenlund maanantaina, 04 joulukuuta, 2017\nHurme menestyy koska on käärinyt hihat jo vuosia sitten ja tekee ja tekee, ja on hänellä lahjojakin. Antaa siis tehdä, kyllä hän kehut ansaitsee. Kateelliset aina ilmestyvät kivenkolostaan riekkumaan ja kampittamaan kuin pienet peikot mutta näin se on täällä Suomessa kaikilla aloilla.\nVoiko se olla totta - kyllä se näköjään vaan voi, nimittäin suomalaisen oikeusvaltion perusteiden poliittinen murentaminen.\nViittaan äskeiseen hörhöporukan yhdistykseen, jonka oikeus lakkautti, koska se kuulemma panettelee ja solvaa kansanryhmiä ja levittää vihapuhetta. Voi ollakin, nämä marginaalisten ääripäiden kahinat eivät minua kiinnosta hevon vitun vertaa.\nMutta minua kiinnostaa suomalainen oikeusvaltio. Siihen eivät kuulu poliittiset tuomiot ja sellainen tämä oli, vaikka sitä miten punavihervalkaisisi.\nKommenttisi viimeinen lause paljasti pavlovmaisesti (ne koirat), ettei sinua oikeastaan kiinnosta suomalainen oikeusvaltio.\nKun kello kilisi, Pavlovin koirille herahti vesi kielelle - ja samankaltaista kuolaamista on sekin, että oikeusvaltion periaatteilla voi pyyhkiä persettä, jos kärsijä on inhottava tyyppi.\nVenäjällä tämä on yleistä - ja sieltähän nämä pavlovit aatteensa ovat ennenkin omineet.\nNimetön tiistaina, 05 joulukuuta, 2017\nKristillisen Askel lehden kysymys plogistilta osoittaa että muutossta "totuuteen" tahdotaan muuttaa. Kirjoituksesi viimeinen lause kertoo kaiken ja se pitää paikkansa. Ateistinen ajattelu kääntää ihmisten elämää lujasti toivottomampaan suuntaan.


Voiko kotipula tästä enää pahentua? Ikkunaton asunto 591 000 euroa - Talouselämä\nVoiko kotipula tästä enää pahentua? Ikkunaton asunto 591 000 euroa\nTalouselämä 27.2.2016 17:06\nOvatko lontoolaiset jo niin epätoivoisia asuntokaupoilla, että he ovat valmiita ostamaan jopa ikkunattoman asunnon 591 000 eurolla? Kiinteistönvälittäjät ovat alkaneet kaupitella tällaisia koteja trendikkäällä asuinalueella Etelä-Lontoossa, Brixtonissa, kertoo talouslehti Financial Times.\nMainospuheissa ikkunattomia asuntoja markkinoidaan "rauhan tyyssijoina" alueella, jolle mikään ei vedä vertoja.\nPäivänvaloa kahden makuuhuoneen asuntoihin tuodaan teknologialla, joka johtaa valoa ylemmän kerroksen ikkunoista, kertoo asuntoja markkinoiva Beresford Residential.\n“Ne ovat edelleen hyvää vastinetta rahalle, kun ottaa huomioon, että kahden makuuhuoneen asunnoista pyydetty keskihinta on alueella noin 667 000 euroa", kertoo Beresford Residentialin johtaja Craig Wildy.\nTällä hetkellä ydin-Lontoon asuntojen hinnat ovat 12,6-kertaiset verrattuna keskivertolontoolaisen vuosiansioihin. Sen vuoksi monet lontoolaiset joutuvatkin asumaan vuokralla tai muuttamaan kauemmas lähiöihin.\nNuoret aikuiset karkaavat kalliista Lontoosta\nJos Lontoo olisi valtio, se olisi Ruotsin kokoinen ja työttömyysaste 3%\nYllättävä vaalitulos laski asuntojen hintoja Lontoossa\nMitäs nyt? Asuntojen arvot niiaavat nyt Notting Hillissä


Korttihylly: Lehmä laitumella\nPäätin kokeilla hieman erillaista tapaa. Tämä ideahan on monessa paikassa ollut esillä, ainakin osa tästä, mutta se palasi mieleeni taas muutama päivä sitten kun törmäsin Freedom in Creating sivuun.\nLeimakuva The Greeting Farm, Maatilan eläimet setistä. Väritetty Promarkereilla\nKuvan takana oleva beessi paperi tapettia\nLehmän taustapaperi piirrustuslehtiöstä. Väritetty leimamusteilla, meikkisienellä väriä levittäen\nHaaraniitit vanhaa varastoa\nEihän tämä nyt kunnolla onnistunut, mutta sen verran hyvin, että kehtasin kortiksi asti tehdä. Harjoiteltavaa siis riittää ja välineetkin voisivat olla paremmat, kuten leimamustekkin.\nMinun musta leimamustekkin alkaa olla aika kuivaa. Pitää varmaan ostaa uusi, samalla vois ostaa kahta erillaista. Toisen joka soveltuu Promarkereille ja toisen hyvän ja kestävän.\nVai tietääkö joku sellaisen musteen joka sopisi sekä öljyllä, että vesiväreillä värittämiseen ja vielä Promarkereilla värittämiseenkin? Kohojauhettakin tahtoisin opetella käyttämään, vai olisiko joku muu tapa saada kuvaa hieman "koholle"? Mieluiten sellainen joka kuivuisi nopeasti.. kuivuuko kohojauhe nopeasti?\nOlen vielä aika ummikko näissä asioissa. Luen kyllä kovasti muiden blogeja ja kerään pääni täyteen ideoita, mutta sitten kun pitäisi alkaa niitä välineitä hommaamaan ja ideoita käyttämään, niin päässä lyö tyhjää. Enkä tietenkään löydä niitä vinkkejä enää mistään.\nTunnisteet: Kortit: 1-50, Kortit: Ilman tekstiä, Kortit: Leimakuva, Kortit: Meni jo, Kortit: Pojat / Miehet, Kortit: Tytöt / Naiset, Vinkkejä\nVersaFine taitaa olla se paras leimasinmuste, tai ainakin suosituin;) En näin äkkiseltään löytäny mitä mustetta sä nyt käytät...\n15. maaliskuuta 2009 klo 22.20.00 UTC+2\n15. maaliskuuta 2009 klo 22.40.00 UTC+2\nEnsimmäistä kertaa vierailen blogissasi ja kauniilta näyttää! Yksinkertaisen kaunis on tämä korttisi, tykkään kovasti!\nItse olen ollut muutamalla leimailukukurssilla (Purppurataivas/Sinelli.fi). Koska ainakaan aluksi ei viitsi ostella niin monia eri tuotteita ihan summissa on kurssilla kiva kokeilla kaikki läpi ja sitten päättää mitä todella tarvitsee.\nKohojauhe aina kuumennetaan esim. lämpöpuhaltimella, jolloin se kuivuu samantien.\n15. maaliskuuta 2009 klo 22.57.00 UTC+2\nOlen joskus meinannut josko osallistuisi leimailukurssille. Mutta, sitten mietin etten saa siellä kuitenkaan kaikkea kaipaamaani infoa kerralla ja vaikka saisin niin ihan varmasti unohtaisin sen kaiken kuitenkin.. suurin syy tosin on se, että ajan jo työmatkaa joka päivä noin 100km, tammisaari-lohja ja mua ei enää huvita vapaa-ajalla ajella kauheasti. Varsinkaan enää kauemmaksi kodista :) Mä olen niin koti-ihmisiä etten raaski kotiani jättää :)\nJuu, tuon tiesin kohojauheesta, mutta onko muita mitkä nostaa kuvan "koholle" ja kuivuu nopeasti. Ja löytyykö kohojauhetta kirkkaana, väritetyn kuvan päälle sitä olisin käyttänyt.. en muista nähneeni tai sitten olen vain sokea :) Ja mikä olisi sitten tuon kohojauheen kanssa sopiva muste.. mielellään sellainen muste jota voisi käyttää muutenkin ettei tartteis tuhatta mustetta ostaa :)\nTälläsiä kaiken maailman kysymyksiä mun päässä juuri tällä hetkellä kohottamisesta pyörii :)\n16. maaliskuuta 2009 klo 21.17.00 UTC+2\nminäkin olen tosi koti-ihminen. Pidin muuten tuon toisen korttikurssin meillä kotona;)\nEn nyt ihan tiedä, että mitä kohojauhetta tarkoitat. Itse olen ihan ihastunut 3d-kohonesteeseen. Eli se laitetaan valmiin kuvan päälle ja noin puolessa tunnissa se kuivuu siihen koholle (glossy accent). Sillä on kiva korostaa joitain kohtia kuvasta.\nEn siis ole kyllä mikään asiantuntija, mutta toivotaan, että jotain osasin neuvoa;)\n16. maaliskuuta 2009 klo 21.48.00 UTC+2\nTäällä meidän kaksiossa ei valitettavasti paljon järjestellä mitään.. eikä tosin ole noita kontaktejakaan. Ja kuka jaksais tänne Tammisaareen tullakkaan :)\nEn mä oikein tiedä itsekkään mitä kohojauhetta tarkoitan :) Olen vaan huomannut ihmisten käyttävän kohojauhetta ja ihastuin siihen :) Kohojauheen kannalla olen ollut siksi enemmän, kun sen saa nopeasti kuivaksi kuumailmapuhaltimella. Pystyy sitten jatkamaan korttia nopeasti, mä kun en jaksais odotella :)\nIhan mukavasti sinä olet osannut neuvoa. Suuret kiitokset!\n18. maaliskuuta 2009 klo 21.02.00 UTC+2\ntuli vaan mieleeni, että kohojauheellahan korostuu vaan ne reunat (eli leimatut kohdat). Ethän sitten vaan tarkoittanut sitä, että koko kuva on kohollaan, eli 3d-tassuja tai 3d-silokonia?\n(Laitan itse tuon 3d-koholakan ihan viimeisenä jo ihan valmiiseen korttiin.)\nKohojauheen käytöstä sen verran, että voit valita värittömän musteen ja laittaa siihen sitten värillistä kohojauhetta tai toisin päin eli värillinen muste ja väritön jauhe päälle.\n18. maaliskuuta 2009 klo 21.18.00 UTC+2\nItseasiassa olen nähnyt jossakin myynnissä VersaMark-kynää (tai joku sinne päin) jolla voi siis kai värittää ne alueet johon haluaa laittaa kohojauhetta.\nTarkoitus olisi siis pystyä maalaamaan leimaväreillä leimatun kuvan päältä kohottamisen jälkeen. En kyllä tiedä onnistuuko se vai tarttuuko muste sitten kohotettuun kohtaan.. eli tehdä siis samaan tyyliin kuin tuo lehmäkortti, mutta kohottaa ensiksi kuva ja sitten maalata tuo tausta, jolloin ei tarvitsisi peittää leimattua kuvaa taustan värittämisen ajaksi toisella kuvalla.\nEn tiedä, voihan se olla, että mun tarvii tyytyä tuohon kuvan peittämiseen, mut tahtois tietää kaikki mahdollisuudet.. eikä jaksais odottaa kohoaineen kuivumista kauaa. Mä olen tälläinen malttamaton luonne :)\n18. maaliskuuta 2009 klo 21.24.00 UTC+2\nEleonora- taas kirjoitti...\nKyllä se varmaan niinkin onnistuu. Mutta voithan leikata lehmän pois (siis leimata eri paperille) ja sitten laittaa valmiin taustan keskelle vaikka liimalla, 3d-tarroilla tai silokonilla.\n19. maaliskuuta 2009 klo 16.06.00 UTC+2\nTuota tapaa olen käyttänyt paljon ja tahdon nyt jonkun uuden tavan :) Kiinnostais tehdä kortteja suoraan ilman erillisiä papereita, no okei ei ihan suoraan korttipohjalle, jottei mene korttipohjia turhaan hukkaan epäonnistumisten takia. Mutta yhdelle paperille haluaisin tehdä niin, että myös pohja olisi minun maalaamani.\nEn toki aijo unohtaa vanhaa tekniikkaa kokonaan, mutta uusi voisi virkistää :)\n19. maaliskuuta 2009 klo 20.33.00 UTC+2


TPS ja VPS avaavat Ykkösen kauden | Suomen Palloliitto\nEtusivu > TPS ja VPS avaavat Ykkösen kauden\n4.5.2021 klo 18.00\nTPS ja VPS avaavat Ykkösen kauden\nKello 18:30 alkava ottelu pelataan ilman yleisöä, mutta näkyy suorana Ruudussa\nYkkösen kausi 2021 potkaistaan käyntiin huomenna keskiviikkona. Illan ainoassa ottelussa kohtaavat kaksi sarjan ennakkosuosikkien joukkoon lukeutuvaa perinteistä seuraa, TPS ja VPS. Kumpikin on asettanut kauden tavoitteekseen paluun pääsarjaan.\nViime kauden päätteeksi Veikkausliigasta pudonnut TPS pääsee lähtemään sarja-avaukseen voitokkaan kenraaliharjoituksen siivittämänä. Joukkue kaatoi HJK Klubi 04:n lukemin 3–2 viime torstaina, kun Albijon Muzaci viimeisteli kaksi osumaa ja Joakim Latonen yhden. Onnistumisista huolimatta turkulaisten hyökkäyspää koki myös vastoinkäymisiä, sillä Elmo Heinonen ja Bamba Kalabatama loukkaantuivat ottelussa. Onnipekka Pajulalla ja Eliecer Espinosalla oli jo entuudestaan vaivoja, joten TPS:lla ei ole kovin paljon vaihtoehtoja yläoksille. Puolustajista Kalle Taimi on todennäköisesti sivussa Vepsu-ottelusta.\nOttelu on päävalmentaja Jonatan Johanssonille päävalmentajadebyytti Ykkösessä. "Tintin" ajatuksista sekä TPS:n valmistautumisesta kauteen voi lukea tarkemmin kausiennakossa.\nMyös VPS onnistui kenraalissaan, kun se kaatoi Kakkosen FC Jazzin numeroin 3–1. Puolustuspään poissaoloista kärsineen joukkueen maalintekijöinä kunnostautuivat Aatu Laatikainen, Fabrice Gatambiye sekä Samba Sillah. Uudet hankinnat Aleksi Pahkasalo sekä Joonas Vahtera puuttuivat Jazz-ottelusta, eikä kaksikko matkaa Turkuun keskiviikkona. Runkopelaajien loukkaantumisista huolimatta Vepsulla on kasassa vahva kokoonpano.\nPäävalmentaja Jukka Karjalainen toimii huomenna ensi kertaa Vepsun päävalmentajana Ykkösen ottelussa. Karjalaisen kauden alla antamat kommentit sekä lisätietoa Vepsun joukkueesta löydät täältä.\nJoukkueiden edelliset keskinäiset ottelut ovat Veikkausliigan kaudelta 2018, jolloin TPS nappasi täydet pisteet kerran ja Vepsu kahdesti. Kumpikin joukkue on muuttunut viime kohtaamisesta varsin merkittävästi – TPS:n 4–1-kotivoittoon päättyneen ottelun avauskokoonpanoista vain kolme pelaajaa edustaa yhä samaa seuraa. Kyseessä ovat TPS:n Rasmus Holma sekä VPS:n Laatikainen sekä Sebastian Strandvall.\n18:30 VPS - KPV\n18:30 TPS - FF Jaro


Intohimona opetus: 2016\nYritän tässä kovasti tehdä digiloikkaa ja jotain on jo tullutkin kokeiltua. Uusimpia kokeilujani tälläkin saralla voit seurata perustamallani Facebook-sivulla https://www.facebook.com/IntohimonaS2opetus/, jonka perustin, jotta voin jakaa nopeasti pieniä välähdyksiä kiireisenkin arjen keskeltä. Blogikirjoitus vaatii aina vähän enemmän aikaa ja keskittymistä, joten näitä ei tule niin usein tehtyä.\nOlemme hankkineet oppilaitokseen tabletteja ja samaan aikaan kouluttautuneet erilaisten oppimista tukevien sovellusten käyttöön. Aikaisemmin olen jo kertonut esimerkiksi Padletista. Tässä postauksessa siitä ja aiemmista tehtävistä. Padlet vaatii opettajalta hieman etukäteisvalmistelua, mutta syntyy varsin vaivattomasti. Myös sen jakaminen on helppoa. Tässä esimerkiksi viimeisin Padlet, johon kokosimme suomalaisia juhlatapoja.\nNyt olen käyttänyt Padletin lisäksi sanaston opiskeluun myös Poppletia, jolla voi tehdä miellekarttoja. Ennen ohjelman käyttöönottoa rekisteröidyimme sinne ja harjoittelimme ohjelman käyttöä pöytäkoneilla koulussa. Ohjelmassa on erittäin helppotajuinen opastus. Rekisteröitymällä saa ilmaisversiossa tehdä viisi miellekarttaa.\nEnsimmäisen Poppletin teetin opiskelijoilla etätehtävänä. Sitä varten he kävivät pareittain kotikaupunkinsa isossa marketissa sekä apteekissa tutustumassa sanastoon ja kuvaamassa puhelimillaan erilaisia tavaroita ja tekstejä. Koulussa kokosimme Poppletit pöytäkoneilla. Tässä yksi esimerkki lopputuloksesta.\nToiset Poppletit teimme viime viikolla sanatyypeistä. Teimme tehtävät kokonaan tableteilla, jolloin ohjelmaan ei tarvinnut rekisteröityä ja miellekarttojen kokoaminen onnistui erittäin näppärästi. Annoin tehtäväksi kerätä luokasta ja sen ulkopuolelta eri sanatyyppien sanoja. Ensin laitoimme kartat alulle yhdessä ja mietimme, mitä sanatyyppejä tiedämme. Sitten opiskelijat keräsivät otsikoiden alle niin paljon sanoja kuin puolessa tunnissa ehtivät. Aika jäi näin lyhyeksi, koska tunnin alussa talossa oli palohälytys ja jouduimme poistumaan luokasta ennen kuin olin ehtinyt ohjeistaa tehtävän. Muutenhan he olisivat voineet aloittaa kuvaamisen heti ulkona.\nOngelmallisin vaihe Poppleteissa on niiden jakaminen. Haluan, että ne tulevat kaikkien näkyviin ja jäävät opiskelijoille muistoksi. Päädyimme lopulta sellaiseen ratkaisuun, että otimme Print screen -toiminnolla kuvat mind mapeista, jotka jaoimme oppimisalustallamme.\nKolmas ohjelma, jota olemme kokeilleet, on iPadin sovellus Wevideo. Se on myös erittäin helppokäyttöinen ohjelma, jolla jokainen oppii tekemään videoita. Liikkeelle lähdetään kuvista tai videoista, jotka kuvataan ensin tabletilla. Seuraavaksi kuvat järjestetään videolle oikeaan järjestykseen, sitten valitaan videon teema ja musiikki ohjelman kirjastosta ja lopuksi kirjoitetaan videoon tekstit ja/tai äänitetään päälle puhetta.\nTällä viikolla harjoittelimme Wevideon avulla tarinankerrontaa ja imperfektiä. Käytimme tehtävän lähtökohtana Oikeesti aikuisten 3 -materiaalin hauskaa tehtävää, jossa on annettu tarinan ensimmäinen ja viimeinen lause ja opiskelijoiden pitää keksiä, mitä siinä välissä tapahtui. Tällä kertaa maltoin alustaa homman kunnolla ja kertoa, mikä tehtävän idea on ja että tarinoiden pitäisi olla paria lausetta pidempiä ja mielellään vähän hassuja. Tehtävään paneuduttiin tietysti kunnolla myös sen takia, että tarinat videoitiin. Jos tarinoita keksitään vain pöydän ääressä tavallisella oppitunnilla, ne saattavat jäädä melko laihoiksi. Toki aikaakin kului pari puolikasta päivää, mutta lopputulos oli sen arvoinen ja tarinoista tuli aivan loistavia! Osa piirsi tarinan ja kuvasi piirrokset, osa pukeutui roolivaatteisiin ja kuvasi toisiaan.\nTallensimme videot omalle ryhmäkohtaiselle Youtube-kanavallemme, jolle olemme muutkin videomme tallentaneet. Sain opiskelijoilta luvan julkaista tarinoita blogissani ja Facebook-sivullani, joten tässä pari esimerkkiä, olkaapa hyvät! :)\nYksi sovellus, jota aion tulevaisuudessa kokeilla on Thinglink. Siihen voi upottaa noiden muiden sovellusten lopputuloksia ja yhdistellä monenlaista tietoa. Kunhan ehdin perehtyä siihen lähemmin ja miettiä, miten sitä soveltaisin, otan senkin käyttöön. Sitä voisi mainiosti käyttää esimerkiksi Mansikkalan tuotosten keräämiseen yhteen paikkaan.\nLähettänyt Hannah O. klo 22.18 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Huumori, Imperfekti, Kielioppi, Linkkivinkit, Oppimateriaalit, Sanaston opiskelu, Sanatyypit, Tehtäväideat, Tekniikan käyttö opetuksessa, Toiminnallisuus, Ulos luokasta\nSain (jälleen kerran!) kollegaltani idean. Hän on jo vuosia toteuttanut omissa ryhmissään aamurutiineja. Kyselin häneltä niistä tarkemmin ja päätin kokeilla niitä nykyisen, marraskuun alussa alkaneen ryhmäni kanssa. Loistava juttu!\nTietysti taas sovellan rutiineja omalla tavallani enkä ole ollenkaan varma, teenkö juuri niin kuin hän on tehnyt. Joka tapauksessa olen kokenut rutiinit oppimisen kannalta erittäin hyödyllisiksi.\nJoka aamu yksi opiskelija aloittaa päivän. Olen laatinut kiertävän listan, jonka laitoin luokan seinälle, ettei tarvitse muistella joka aamu, kenellä on vuoro. Jokainen tulee eteen noin kerran kuukaudessa. Toiset opiskelijat kyselevät häneltä mitä haluavat. Kysymykset vaihtelevat päivittäin ja lisääntyvät ja vaikeutuvat sitä mukaa, kun uutta opitaan. Aluksi annoin heidän kysellä vapaasti eli jokaisen ei ollut pakko kysyä mitään ja aktiivisemmat kyselivät useamman kysymyksen. Tämä oli mielestäni hyvä juttu, koska ryhmässä on melko eritasoisia opiskelijoita. Toiset aloittivat nollasta, toisilla oli jo taso A1.3 (ryhmää ei olisi muuten saatu täyteen). Edistyneemmät syöttävät muille omaa osaamistaan esittämällä sellaisiakin kysymyksiä, joita tämän ryhmän kanssa ei vielä ole ollenkaan otettu edes esille. Näin saamme laajennettua kielitaitoa opiskelijoiden omasta mielenkiinnosta lähtien.\nKun ensimmäinen kierros oli menty, sovimme, että jokainen kysyy yhden kysymyksen joka päivä. Järjestystä vaihdellaan, ettei kukaan voi kysyä joka päivä samaa, helppoa kysymystä. Yleensä aktiivisimmat kyselevät lisäkysymyksiä pakollisten jälkeenkin. Porukkaan mahtuu onneksi myös yksi boksin ulkopuolelta ajatteleva, joka heittää sekaan aina jonkin random-kysymyksen, kuten: "Mitä makkara maksaa kaupassa?" tai muuta vastaavaa.\nKysymysten esittäminen on mielestäni loistavaa harjoitusta. Ensinnäkin he oppivat muodostamaan ja muistamaan valtavan määrän kysymyksiä. Toisekseen edessä oleva opiskelija joutuu reagoimaan toisten kysymyksiin ja saa näin ollen hyvää harjoitusta niin kuullun ymmärtämiseen kuin puhumiseenkin. Opettajana pystyn samalla toteuttamaan jatkuvaa arviointia paitsi vuorossa olevasta opiskelijasta, myös kysyjistä.\nToisella kierroksella kysymyksiin vastataan rooleissa. Otimme tämän ryhmän kanssa Mansikkalan käyttöön jo ensimmäisen moduulin puolivälin paikkeilla ja kylän nimeksi valittiin tällä kertaa Aurinkola. Samalla kun tutustumme paremmin roolihahmoihin, saamme myös vaihtelua aamurutiineihin.\nJos ei kukaan muu esitä kysymystä: "Mitä sinä teet tänään?", esitän sen lopuksi itse. Kirjoitan kysymyksen ja vastauksen taululle ja yhdessä mietimme, miten lause sanotaan imperfektissä. Kysymykseen vaihdetaan sana eilen tai viikonloppuna ja kaikki verbit muutetaan imperfektiin. Näin tulevat preesensin ohella alusta lähtien myös imperfektimuodot tutuiksi. Uskoisin sen helpottavan kummasti imperfektin omaksumista ja käyttöönottoa. Tässäkin auttaa, että osa on opiskellut aikaisemmin, minun ei ole montaa imperfektimuotoa tarvinnut antaa.\nUseinhan imperfekti opetetaan vasta niin myöhään, että preesensmuodot ovat saattaneet ehtiä fossiloitua jo menneestä ajastakin kertomiseen ja siitä on taas vaikea oppia pois. Toivon, että tämä rutiini rohkaisee heitä käyttämään imperfektiä alusta asti tai ainakin tulemaan tietoisiksi siitä, vaikkei se ihan heti käyttöön asti tulisikaan.\nOpiskelijan esiintymisen jälkeen vuorossa on äänteiden harjoittelu. Alussa teimme erilaisia aakkosharjoituksia, minimipareja, loruja jne. Viime aikoina olemme käyttäneet tähän Mitä kuuluu -kirjaa, joita meillä on koulun puolesta jokaiselle opiskelijalle lainakappaleet.\nKokeilen nyt niin, että ensimmäisessä moduulissa tehdään tätä äänneharjoittelua ja toisessa moduulissa otetaan rutiineihin mukaan selkouutiset, joita kollegani on myös käyttänyt. Eli joka aamu luetaan ja/tai kuunnellaan yksi selkouutinen. Se paitsi totuttaa opiskelijoita uutiskieleen, myös pitää heidät ajan tasalla Suomen tapahtumista, saa heidät kiinnostumaan niistä ja rohkaisee niiden seuraamiseen suomen kielellä.\nRutiinien lopuksi kuuntelemme jonkin suomalaisen laulun. Viikon ensimmäisenä päivänä kuuntelemme sen seuraten samalla sanoja Power pointista, välillä kuvitettuina. Kuvat havainnollistavat sanoja hyvin, mutta laulujen kuvittamiseen kuluu niin paljon aikaa, etten millään ehdi joka viikko tehdä uutta laulua.\nSeuraavana päivänä annan sanat jokaiselle ja käymme ne läpi niin, että he ymmärtävät laulun tarinan. Jokaista sanaa ei tarvitse ymmärtää, mutta usein lauluissa on tosi hyviä sanoja ja fraaseja, jotka on hyödyllistä oppia. Kolmantena päivänä saatamme katsoa kappaleen videon Youtubesta ja neljäntenä tehdään aukkotehtävä. Jos viikolla on viisi lähipäivää minun kanssani, saatamme katsoa vielä esim. toisen laulajan tekemän version tai sitten kuuntelemme laulun muuten vain, miettien, kuinka hyvin se nyt ymmärretään.\nLaulut valitsen mahdollisimman hyvin menossa olevaan teemaan sopiviksi. Joskus linkkinä voi toimia myös ajankohtainen kielioppiasia. Alussa pyrin valitsemaan helpompia lauluja, mutta funktionaalisuuden hengessä lauluissa tulee toki aina myös vaikeampaa kieltä, jota ei tarvitse avata vielä sen tarkemmin, vaan se saa jäädä fraasina hautumaan mielen pohjalle. Kuulostaa tosi hyvältä, kun A2.1-tasoinen opiskelija käyttää luontevasti autenttisia fraaseja, kuten "Ei mitään hätää!".\nMusiikki on tutkitustikin paras keino oppia kieltä. Kun sama laulu kuunnellaan ja lauletaan monta kertaa, sanat jäävät ikuisesti mieleen. Olen itse opiskellut ranskaa yläasteella kaksi vuotta ja lähes ainoa asia, jonka noilta tunneilta muistan, on laulu "Sur le Pont d'Avignon".\nNo, mitä uutta tässä kaikessa on? Eipä oikeastaan mitään. Olen jokaisen ryhmän kanssa tehnyt tällaisia juttuja. Uutta on vain se, että näistä palikoista on tehty päivittäinen rutiini. Aiemmin olen antanut opiskelijoille tehtäväksi pitää vuorotellen aamunavauksia, ensin itsestään, sitten perheestään, seuraavaksi kenties kotimaastaan, harrastuksestaan jne. Yleensä ne ovat kuitenkin olleet etukäteen valmisteltuja esityksiä, jolloin vapaa tuottaminen ja reagointi muiden kysymyksiin ovat jääneet vähiin. Tällä tavalla pääsemme aivan uudella tasolla kertaamaan kaikkea opittua joka päivä. Aiemmin opittu pysyy paremmin mielessä ja joka päivä opitaan siihen päälle jotain uutta.\nTarkoitukseni oli liittää rutiineihin päivämäärän kertominen, kun opettelimme kertomaan syntymäpäivät. Se on päässyt unohtumaan, mutta lisään sen rutiineihin pikimmiten. Kun päivämäärä toistetaan joka päivä, sekin tulee varmasti pikku hiljaa rutiinilla. Aikaisemmin koulutuksessani on ollut sitä ongelmaa, että kun yksi teema on käsitelty, se jää sivuun ja siihen palataan muutaman kuukauden päästä. Sillä välin osa asioista on ehtinyt unohtua. Nyt näiden rutiinien avulla voimme pitää kaikkia teemoja koko ajan pinnalla ja saada samalla tallennettua ne pysyvään muistiin.\nMuutkin asiat, kuten ääntämisharjoitukset ja selkouutisten seuraaminen ovat olleet aikaisemmin satunnaisempia ja jääneet usein liian vähälle. Nyt voi tietysti miettiä, että jostakinhan tämä on pois, kun näihin asioihin käytetään enemmän aikaa kuin ennen. Tottahan se on. Uskon kuitenkin, että se maksaa itsensä takaisin, kun nämä asiat omaksutaan kunnolla eikä niihin enää tarvitse palata erikseen.\nOlen saanut taas niin uskomattoman ihanan ryhmän, että olen todella innoissani siitä, miten loistava koulutus tästä tulee. Ja kuten aina, kuvittelen, että ehdimme tehdä kaiken mitä tarvitaan ja mitä minulla on mielessäni. Siitä huolimatta, että pääni pursuaa taas uusia ideoita, kun viikonloppuna liityin vihdoinkin yksilöllisen oppimisen Facebook-ryhmään. Siitä ja muista uusista asioista kirjoittelen myöhemmin uusissa postauksissani.\nLähettänyt Hannah O. klo 20.22 2 kommenttia:\nTunnisteet: Autenttisuus, Imperfekti, Järjestysluvut, Mansikkala, Musiikki, Peruskysymykset, Puhe-esitys, Sanaston opiskelu, Uutiset, Ääntäminen


NELJÄN A:N ELÄMÄÄ: Lauran sänky\nUudet lakanat :)\nMummu ompeli Lauralle lakanoita. Mies ja Allu kävivät myös ostamassa patjan sänkyyn, ennen kuin tulimme vauvan kanssa kotiin. Sänky oli koottuna valmiiksi, mutta muut jutut siihen puuttuivat.\nMieheni vanhemmat ostivat Lauralle kivan kehdon. Siinä on pyörät alla, ja sitä pystyy myös keikuttamaan. Helppo siirtää makuuhuoneesta olohuoneeseen :)\nToistaiseksi pikkuinen on nukkunut jonkin verran sängyssään. Paremmalla menestyksellä siis kuin isoveljensä. Allu ei viihtynyt lainkaan pinnasängyssä. Ekat yöt olen nukkunut sohvalla ja sänky siinä vierellä. Ollaan myös torkuttu sylikkäin.\nVauvan rytmi vaikuttaa menevän nyt noin neljän tunnin sylkeissä.neljä tuntia yhtäjaksoista unta, sitten nelisen tuntia menee välillä torkkuen, rinnalla, katsellen ja käsiä ja jalkoja heilutellen. Pikkusen on pieruista itketty, muttei ollenkaan samalla lailla kuin Allun kanssa hänen ollessaan ihan vauva.\nVaikuttaa kyllä tosi paljon, että se neljä tuntia on yhtäjaksoista unta. Allu nukkui ekat kolme viikkoa 45:den minuutin pätkissä , ja sitä oli itse niin väsynyt, että nukahti kirjaimellisesti pystyyn.\nEilen tehtiin ensimmäiset lavuaaripissat :) ja tänään tuli eka kakka kotona, ja sekin melkeinkokonaan pönttöön.\nLaura on alusta asti lirauttanut pisut, kun vaipan avaa. Hetken päästä tosiaan tulee aina pisu siinä hoitopöydällä makoillessa. Eilisestä alkaen olen pitänyt hetken lavuaarin päällä vaippaa vaihtaessa, jä tänään on vasta toinen vaippa käytössä, kun kaksi edellistä saalista sain lavuaariin:)\nAllu kävi tänään iskän kanssa tivolissa. Oli uskaltautunut yksinkin pariin laitteeseen:)\nEilen hän oli myös auttamassa auton tankkauksessa.\nLähettänyt naturoinen klo 13.15


Helsinki, Vuosaari Kohdenumero h+k+kph+parveke, 58,5 m² Kov Energialuokka F 2007 Mh ,00 Vh ,00 - PDF\nDownload "Helsinki, Vuosaari Kohdenumero h+k+kph+parveke, 58,5 m² Kov Energialuokka F 2007 Mh ,00 Vh ,00"\n1 Kerrostalo Helsinki, Vuosaari Kohdenumero h+k+kph+parveke, 58,5 m² Kov Energialuokka F 2007 Mh ,00 Vh ,00 Punakiventie 11. Heti vapaa parvekkeellinen kaksio hyvällä pohjaratkaisulla. Tässä kodissa on valoisa olohuone ja ikkunat sekä etelään että länteen. Tee tästä itsellesi mieluinen koti. Hyvien kulkuyhteyksien varrella, metrolle lyhyt kävelymatka. Kaikki palvelut lähellä. Tämä Viljo Revellin suunnittelema kuuden pistetalon Säästömasto valmistui v V. Revell on suunnitellut mm. Toronton\n2 kaupungintalon Eva-Johanna Slotte, puh ,\n3 Kerrostalo 2h+k+kph+parveke Kohdenumero: Punakiventie 11 G 193, HELSINKI, Vuosaari Huoneiston tiedot Omistusmuoto: Omistus Asuinpinta-ala: 58,5 m² *) Kokonaispinta-ala: 58,5 m² Lisätietoja pinta-alasta: Osakenumerot: (610 kpl) Kunto: Tyydyttävä Kerros/kerroksia: 4/7, ylimmässä kerroksessa saunat ja kattoterassi Hissi: On Parveke: On. etelä-länsi Terassi: Ei Terassin/ yhtiöjärjestyksen mukainen parvekelasituksen kunnossapitovastuu: Ikkunat ja näköalat: etelä ja länsi Vapautuminen: Heti Varusteet Keittiö: Sauna/kph/wc: Pintamateriaalit: Säilytystilat: Muuta kauppaan kuuluvaa: Asumiskustannukset Jääkaappi Jääviileäkaappi, sähköliesi 2017 hankittu sähköliesi. Suihku, amme, peilit, peilikaappi. Keittiö: lattia parketti, seinät maalattu. Olohuone: lattia parketti, seinät tapetti. Makuuhuone 1: lattia parketti, seinät tapetti. Kylpyhuone: lattia laatta, seinät laatta. Eteinen: lattia laatta, seinät maali. Kellari, jäähdytetty kellari, ulkovarasto Sälekaihtimet, olohuoneessa ja makuhuoneessa. Rullaverhot, olohuoneessa ruokailutilassa. Tietoliikennekaapelointi. Hoitovastike: 256,20 /kk 0,42 /osake/kk Rahoitusvastike: 0,00 /kk /osake Yhtiövastike yht: 256,20 /kk 0,42 /osake/kk Muita kustannuksia: Hintatiedot Myyntihinta: , ,67 /m² Osuus yhtiölainasta: 0,00 0,00 /m² Velaton hinta: , ,67 /m² Maksuehto: Käteinen Lainaosuus maksettavissa: Muut tiedot Lähipalvelut: Palvelut: Uimahalli, kirjasto, kuntosali n.500m Liikenneyhteydet: Kolumbus ostoskeskus sijaitsee n. 500m Koulut: n.200m Päiväkoti: n.200m Posti sijaitsee K-kaupassa n. 500m samoin kuin apteekki, kirkko, ja uima-/urheiluhalli Luovutusrajoitukset/lunastus Muut käyttö- tai luovutusrajoitukset: Ei Yhtiön tiedot Nimi: Asunto Oy Säästömasto Käyttöönottovuosi: 1967 Rakennusmateriaali: Betoni. Kattotyyppi ja kate: Tasa, betonikate. Lämmitysjärjestelmä: Kaukolämpö. Lämmönjakojärjestelmä: Ilmanvaihtojärjestelmä: Koneellinen poisto Energialuokka: F 2007 Kiinteistön hoidosta vastaa: Huoltoyhtiö. Isännöitsijä: Isännöitsijäkonttori Oy ISA / Kari Hiltunen p Taloyhtiössä on: Sauna, talopesula, mankeli, jäähdytetty kellari, kellarikomerot, urheiluvälinevarasto, askarteluhuone, väestösuoja, mahdollisuus autopaikkaan, autojen huoltohalli ja korjaushalli, oma tenniskenttä, kuntosali Peruskorjaukset: v , julkisivut, Ikkunat (ei oh) yläkannen vesieristys. v hissikoneistot, 2007 putkiston kuntotutkimus, pihakannen reunapalkin ja kaiteen uusinta, 2011 Punakiventie 11 kattoremontti, Pohjaviemäreiden kuvaus 2013, Pohja-ja sadevesiviemäreiden sukitus 2014, Sadevesikaivojen korjaus ja tonttiviemäreiden uusiminen Päätetyt remontit: Taloyhtiön hallitus on valinnut viemärien sukitusurakoitsijaksi Suomen Sukittajat Oy. Punakiventie 11 kohdalla työt alkaa\n4 ja valmistuu huhtikuun 2018 puolivälissä. Työn kesto Punakiventie 11, Huoneistojen aika, jolloin viemärit eivät ole käytössä on 2-3 viikkoa. Joulun-uudenvuodenaikaan ei työt ole käynnissä. Urakoitsija tiedottaa asunkohtaisesta ja yksityiskohdista asunnoissa urakkaan liittyen. Putkiremontti on tarkoitus rahoittaa pääasiallisesti taloyhtiön omilla varoilla. Varat on saatu viereisen tontin mynnistä. Liitteenä saatavilla oleva kustannusarvio laskelma. Yhtiön vesikattoja korjataan tulevina vuosina tarpeen mukaan. Muita merkittäviä peruskorjaushankkeita ei ole suunnitteilla seuraavien viiden vuoden aikana. Muut tiedossa olevat korjaustarpeet: Muut tiedot taloyhtiön kunnosta: Tontin pinta-ala: m² Tontin omistus: Oma Asuin- ja liikehuoneistot yht. (kpl/m2): Asuinhuoneistoja 211 kpl (14340,5 m²) Liikehuoneistoja 0 kpl (0,0 m²) Muita tiloja 0 kpl (0,0 m²) Tiedot autopaikoista: sähköpistokepaikkoja 186 kpl, piha-autopaikkoja 44 kpl. Kaavoitus/lisätietoja antaa: Asemakaava, Helsingin kaupunki Lisätietoja: Putkiremontti tehdään sukittamalla ja aloitetaan Punakiventie 11 kerrostalosta. On arvioitu että remontti per huoneisto kestää n.2-3 viikkoa. Punakiventie 11 kohdalla työt alkaa ja valmistuu huhtikuun 2018 puolivälissä. Työn kesto Punakiventie 11, Jokainen osakas vastaa ja päättää oman kylpyhuoneensa mahdollisesta remontista. *) Pinta-alatieto on asunto-osakeyhtiön yhtiöjärjestyksen mukainen eikä pinta-alaa ole tarkistusmitattu. Mikäli asuntoosakeyhtiö on rekisteröity ennen , yhtiöjärjestyksessä ilmoitettua asunto-osakeyhtiön asuinhuoneiston asuinpintaalaa ei ole mitattu nykyisin käytettävän huoneisto alan laskemismenetelmän mukaisesti (standardi SFS 5139). Tämän vuoksi asuinhuoneiston ilmoitettu asuinpinta-ala saattaa poiketa merkittävästi todellisesta huoneistoalasta. Piirros ohjeellinen, ei mittakaavassa Eva-Johanna Slotte Kiinteistönvälittäjä, LKV, LVV, AFM, AHM. Helsingin OP-Kiinteistökeskus Oy LKV Mikonkatu 13, HELSINKI Puhelin , :27 Helsingin OP-Kiinteistökeskus Oy LKV, Y-tunnus


torstai 9.12.2021 | 03:31\nAiemmin tavoitteena oli saada rakentamislupa valtiolta ensi kesään mennessä. Nyt siitä jouduttaneen tinkimään.\nLa 23.10.2021 klo 12:49\nFennovoiman mukaan on olemassa riski, että yhtiön edistämän Hanhikiven ydinvoimareaktorin rakentamisluvan saaminen venyy entisestään ensi syksyyn.\nKeväällä yhtiö kertoi päivitetyssä rakentamislupahakemuksessaan, että sen tavoitteena on saada rakentamislupa valtiolta kesään 2022 mennessä. Voimalan kaupallinen tuotanto on tarkoitus aloittaa 2029, viisi vuotta myöhässä.\nRakentamislupaa ei voi saada ennen kuin Säteilyturvakeskus (STUK) on antanut hankkeesta myönteisen turvallisuusarvion. Turvallisuusarvion laatiminen on puolestaan kesken, sillä Fennovoima ei ole toimittanut STUK:lle kaikkea sen kaipaamaa materiaalia.\nYhtiöstä kerrotaan STT:lle, että Fennovoiman tavoitteena on toimittaa viimeiset tarvittavat materiaalit viranomaiselle tammikuussa.\n– Siinä on pieni aikatauluriski, että rakentamisluvan saaminen voi viivästyä syksylle, mutta yritämme kesään vielä, yhtiön projektijohtaja Jouni Takakarhu sanoo.\nOsatoimitukset vaikeuttavat perehtymistä\nFennovoima ja laitoksen toimittava Rosatomin tytäryhtiö ovat luovuttaneet STUK:lle kaivattua aineistoa erissä. STUK:n projektipäällikkö Janne Nevalaisen mukaan ratkaisu hankaloittaa siihen perehtymistä, miten voimalan eri järjestelmät toimivat yhdessä.\n– Se on rakentamislupavaiheen turvallisuusarvion keskeinen idea, että laitoksen toimintaa katsotaan kokonaisuutena, Nevalainen sanoo.\nViranomainen on ilmaissut varauksensa materiaalin ripeästä saamisesta.


Suzuki PV 50 cm³ 1992 - Aura - Mopo - Nettimoto\nTÄSTÄ HYVÄ PV! Talven rientoihin ja muuhun leikkimiseen ja pelleilyyn. Mopo projektoitiin kesällä ja siihen kului paljon rahaa noin 700-800 euron edestä. Vikoja Takavaloa ei ole Etupumppujen stefat vuotaa Etulampun pidike halki toiselta puolelta Tankissa muutamia lommoja itseäni ei haitannut Rungossa tankin alla jälkiä maalipinnassa Pvstä lähti tankintarrat irti koska unohdin laittaa lakan päälle. Runko ja muut osat maalattu ruiskulla automaaleilla itse. Mukaan tulee paljon osia kolme kaasaria 12mm 18mm ja 20mm. Rattaita ja muuta sälää ja kaksi pyttyä 60cc läppis ja 80cc malossi joka on tällä hetkellä kiinni ja sillää ottaa huippuja noin 100km/h. Tarakkaa ei ole antaa mukaan sillä on mennyt rikki. Pevetillä ajettu n. 25 000tkm ja malossin kanssa noin 1tkm ja 60cc pytty ollut noin 100km kiinni koska ostin sen uutena.\nTÄSTÄ HYVÄ PV! Talven rientoihin ja muuhun leikkimiseen ja pelleilyyn. Mopo projektoitiin kesällä ja siihen kului paljon rahaa noin 700-800 euron edestä.\nEtupumppujen stefat vuotaa\nEtulampun pidike halki toiselta puolelta\nTankissa muutamia lommoja itseäni ei haitannut\nRungossa tankin alla jälkiä maalipinnassa\nPvstä lähti tankintarrat irti koska unohdin laittaa lakan päälle. Runko ja muut osat maalattu ruiskulla automaaleilla itse. Mukaan tulee paljon osia kolme kaasaria 12mm 18mm ja 20mm. Rattaita ja muuta sälää ja kaksi pyttyä 60cc läppis ja 80cc malossi joka on tällä hetkellä kiinni ja sillää ottaa huippuja noin 100km/h. Tarakkaa ei ole antaa mukaan sillä on mennyt rikki. Pevetillä ajettu n. 25 000tkm ja malossin kanssa noin 1tkm ja 60cc pytty ollut noin 100km kiinni koska ostin sen uutena. Piilota »\nNettimoto ID 2072844


Onnittelut, Suomi - sinä monikulttuurinen - Blogit - heili.fi\nOnnittelut, Suomi - sinä monikulttuurinen\nTulipa lämmin ja kotoisa olo: isäni kotikirkko! Se Neuvostoliiton aikana purettu toinen tornikin näkyy olevan vielä paikallaan.\nSeisoin tänään postilaatikolla, josta olin noukkinut käteeni Aamun Koiton - ulkomailla opiskelevan, karjalan kieltä elvyttävän ortodoksipoikani lehden. Tunnistin etusivun kuvasta Suistamon kirkon, vaikka joulukuussa 1959 syntyneenä en ole koskaan asunut tuossa runonlaulajien pitäjässä, jossa kuulemma ennen sotia tehtiin väkivaltarikoksia enemmän kuin missään muualla Suomessa.\nSuomessa. Suistamohan on Karjalaa, jossa puhuttiin karjalan kieltä kuten muissakin pitäjissä, joista osa kuului maailmansotien välissä Suomeen ja osa Neuvostoliiton siihen osaan, joka nykyään on Venäjää. Jos asiat olisivat menneet toisin, kartalla saattaisi olla itsenäinen Karjalan valtio, ja sepä johdattaakin pohdiskelemaan kovin syvällisiä asioita.\nFlunssaisena kun tätä äkillisen inspiraation kiihkossa naputtelen, en jaksa ruveta muistikuviani tarkistelemaan, mutta semmoista muistelen joskus lukeneeni, että ensimmäisen maaimansodan ja Venäjän vallankumouksen jälkeisissä oloissa jotkut olisivat halunneet Karjalastakin itsenäisen. Eurooppa oli sodan mullistama ja hetken verran kaikki näytti olevan mahdollista: oli alue, jossa asui ihmisiä, jotka puhuivat kieltä, joka ei ollut sen kummemmin suomea kuin venäjääkään, vaikka molemmista olikin tullut runsaasti lainasanoja. Rajoja oli mahdollista piirrellä uusiksi, mutta kävi kuten kävi: osa Karjalaa jäi Neuvostoliittoon, osa Suomeen.\nSuomi taas oli nuori itsenäinen valtio, jossa alkoi innokas suomalaistaminen. Karjalan kieltäkään ei tunnustettu, vaan karjalaisia alettiin opastaa puhtaan suomen puhumiseen ja ryssäläisiksi leimattuja nimiä suomalaistettiin. Isänikin, alkujaan Ivan, eli suurimman osan elämästään Johannes Salosen nimellä, tuttavallisemmin Salosen Jussina. Äitini kutsui isääni Juhoksi ja vanhat suistamolaiset Fedan Jukaksi, jossa oli ripaus venäläistä vitsh-päätteistä isännimeä. "Feda" kun oli Feodor, Leppäsyrjän asemalle kuollut isäni isä, joka ei ehtinyt riittävän ajoissa Sortavalaan sairaalahoitoon.\nSalosen Jussi tai Juho tai Jukka kasvoi niin suomalaiseksi, että tuo sodan käynyt veteraani antoi minullekin, iltatähdelleen, suomalaisisänmaallisen kasvatuksen. Antoi hän samalla myös karjalaisen identiteettin. Suistamo-tarinoita kuulin lapsesta lähtien, ja kun muita vanhoja suistamolaisia tuli kylään, normaalisti suomea lähes kirjakielisesti puhunut isäni vaihtoi puheeseen, jota pitkään kuvittelin suomen kielen murteeksi, kunnes aikuisiässä oivalsin, että äidinkieltään karjalaahan Ivan siinä puhui.\nSuistamon kirkon äkillinen näkeminen postilaatikollani perjantaina 17.11.2017 toi niin vahvan suistamolaisittain kotoisan tunteen, että yllätyin. Ehdottomasti minä olen suistamolainen. Olen minä myös joensuulainen, koska tässä kaupungissa ovat kaikki neljä poikaani kasvaneet, ja tässä kaupungissa olen itse oman tilani ottanut. Ja iisalmelaisuushan ei lähde minusta minnekään. Kun Iisalmen Peli-Karhut tekee jääkiekon mestisottelussa maalin Jokipoikia vastaan, niin voi pojat kuinka minä tuuletan ja huudan.\nIisalmelainen olen siksi, että sieltä, silloisen maalaiskunnan puolelta, isäni sai vennamolaisen pientilansa kuten niin moni muukin suistamolainen. Karjalaiset evakot toivat pieneen yläsavolaiseen kaupunkiin monikulttuurisuutta sillä tavalla, että Kirkkopuiston toiseen päähän kohosi luterilaisen kirkon kaveriksi ortodoksinen Profeetta Elian kirkko. Joensuuhun kun tulin ja näin Kirkkokadun toisessa päässä luterilaista kirkkoa vastapäätä Pyhän Nikolaoksen kirkon, ajattelin, että noinhan se tietenkin on. Kesti aikansa tajuta, että ei moinen rinnakkaiselo mikään itsestäänselvyys suomalaisissa kauopungeissa ole.\nSodan jälkeen karjalaisia kuulemma ryssiteltiin Suomessa. Itse en siihen törmännyt. Saattaa tietysti johtua siitä, että isäni puhui sitä yleissuomeaan, mitta saattaa se siitäkin johtua, että Iisalmen seudulla rinnakkaiselo oli luontevaa. Porosuokin, kotikyläni, asutettiin suurimmaksi osaksi vasta sodan jälkeen. Savolaiset alkuasukkaat ja karjalaiset evakot rakensivat pientilojaan rinta rinnan, ja yhteisiä talkoita tarvittiin sekä oman elämän rakentamisessa että yhteisen kylätien tekemisessä.\nOlen siis suomalainen, iisalmelainen ja joensuulainen. Olen myös suistamolainen ja karjalainen. Äitini toivomuksesta minut on kastettu luterilaiseksi, mutta kotoisaksi tunnen itseni myös ortodoksisessa kirkossa. Iloinen olen siitä, että poikani ovat osoittaneet kiinnostusta karjalaisiin juuriini. Kahden poikani kanssa olen käynytkin Suistamolla, ja yksi jäljellä olevan elämäni toiveista on, että pääsen käymään siellä myös kahden muun poikani kanssa.\nKesän 2011 matkasta jäi vahvat muistot. Ortodoksiksi kääntynyt poikani taivalsi ristisaation kärjessä ja alkoi myöhemmin toimia vahvasti karjalan kielen elvyttämisen puolesta. Toinen mukana olleista pojista pisti reissun aineksia mukaan näytelmään, jonka hän kavereidensa kanssa teki Niinivaaran lukion musiikkiteatterille seuraavana tai sitä seuraavana keväänä. Itku oli lähellä sitä esitystä seuratessani.\nKyllä minä monikulttuuriseksi tunnustaudun, eikä se tarkoita sitä, että en samalla tunnustaisi myös paikallista identitettiäni. Maaimalla liikuessani minun on helppo nauttia näkemästäni, koska olen oppinut arvostamaan omia juuriani, jotka ulottuvat kovin laajalle.\nITSENÄISYYS, lukee siinä Aamun Koiton etusivun alalaidassa. Hyvää 100-vuotissynymäpäivää, isänmaani. Sinä monikulttuurinen Suomi.


Yamaha FJR 1300 1 300 cm³ 2007 - Helsinki - Moottoripyörä - Nettimoto\nHyväkuntoinen vakaa ja nopea matkapyörä! Huollot tehty ajallaan. Sivulaukut Takaboksi Sähköllä säädettävä tuulilasi Kahvalämppäri Ajovalojen korkeussäätö ABS Hyvät varusteet takaa mukavan ajon pidemmilläkin matkoilla. Etupään huoltopaketti mukaan Lisätietoa puhelimella 0504610860 Samu Stenros Rahoitus mahdollisuus autoliikkeen kautta.\nHyväkuntoinen vakaa ja nopea matkapyörä! Huollot tehty ajallaan.\nSähköllä säädettävä tuulilasi\nHyvät varusteet takaa mukavan ajon pidemmilläkin matkoilla.\nEtupään huoltopaketti mukaan\n0504610860 Samu Stenros\nRahoitus mahdollisuus autoliikkeen kautta. Piilota »\nNettimoto ID 2200354