Lady Minerals St. Pauls Blue - den flotte farve i Minerals Kalkmaling!\nDu er her: Til forsiden > Alle produkter > 2,7 L. Jotun Lady Minerals - St. Pauls Blue\n2,7 L. Jotun Lady Minerals - St. Pauls Blue\nLady Minerals St.Pauls Blue er en smuk dyb blå kalkfarve, som er blevet utrolig populær. Den har et maskulint changerende udtryk, som passer flot til moderne urbane boligmiljøer, med både naturmaterialer og vintage. Bruges ofte i soveværelser, men er også flotte til ex. En endevæg i en stue. Den bevæger sig mellem det lune og det dramatiske.\nLady Minerals i farven St.Pauls Blue er lavet med respekt for naturen og med afsæt i naturens farver. Det matte kalklook og de uens og changerende overflader giver et flot, men samtidigt roligt spil på væggen.\nHvis Lady Minerals St.Pauls Blue påføres på vægge med risiko for slitage eller fugtpåvirkning, anbefaler vi at tilføje Lady Minerals Sealer, som er en transparent behandling, der sørger for en robust overflade, der kan aftørres.\nHvis du ikke ønsker Lady Minerals i farven St. Pauls Blue, så kan du se alle farverne her.\nTrin for trin guide til at påføre Lady Minerals St. Pauls Blue.\n1. Inden du går i gang med at male dine vægge med Lady Minerals St. Pauls Blue skal du sikre at underlaget (væggen) er ren, fast og tør. Vi anbefaler at vaske væggen ned og derefter lade den tørre godt op inden du maler.\n2. Sørg for at underlaget er ensartet for det bedste resultat. Hvis ikke underlaget er ensartet, anbefaler vi at male væggen med en almindelig vægmaling inden der slutmales med 2 gange Lady Minerals St. Pauls Blue.\n3. Lady Minerals Sand har en lidt tyk konsistens, hvorfor du skal ryste/røre spanden grundigt inden du maler så du er sikker på at malingen er let at male med og farven er fordelt godt i den flotte St. Pauls Blue Lady Minerals farve.\n4. Jotun Lady Minerals St. Pauls Blue påføres vilkårligt med en pense på væggen. Størrelsen på penselen kan du selv bestemme - men jo større pensel, desto større bliver "mønsteret" i strøgene. Vi anbefaler ét til to strøg per gang du maler. Hvis du er tilfreds med resultatet efter det første lag er det ikke nødvendigt at male 2 gange. Hvis ikke males blot 2. gang hvorefter væggen er færdigmalet. Når du maler giver lange strøg giver en rolig effekt mens korte strøg giver et mere intenst udtryk.\n5. Du skal være opmærksom på at malingen ser mørkere ud når den er våd, men den tører rigtig fint op og er støvtør efter en time. Her vil slutfarven begynde at se ud som den valgte farve som også er vist på billedet. Efter 4 timers tørretid ved almindelig stuetemperatur er Lady Minerals St. Pauls Blue klar til at blive malet over, hvis du ønsker at male 2 gange. Vi anbefaler at du maler 2 gange, da strukturen og teksturen bliver flottere ved 2 lag, men du skal være opmærksom på at andet lag bruger Lady Minerals har et højere forbrug maling. Derfor dækker andet lag kun 5-6 kvm pr. liter mod, første lags ca. 9 kvm.


Hvorfor er min iPad-skærm sort og 6-løsninger til at løse dette problem\nSådan løses problemet, som min iPad-skærm bliver sort\nAugust 01, 2019 09: 00 / Indsendt af Lisa Ou\n"I går forsøgte jeg at låse min iPad op, men der sker ikke noget på skærmen, og det forblev sort, hvordan man løser dette problem?"\nNogle gange din iPad-skærmen er sort, men den er tændt. Denne vejledning fortæller dig flere løsninger til hurtig løsning af dette problem.\nLøsning 1: Oplad iPad\nLøsning 2: Genstart iPad\nLøsning 3: Hard reset iPad\nLøsning 4: Fabriksindstil iPad\nLøsning 5: iPad DFU-tilstand\nLøsning 6: Fix iPad sort skærm med FoneLab iOS Systemgendannelse\nSådan rettes iPad Black Screen\nI de fleste tilfælde kan din iPad sidde fast i sort skærm på grund af en række faktorer, såsom systemnedbrud, datakorruption, lav batterikraft, malwares og bugs. Den værst mulige årsag er hardwareskader. Så har du brug for den fysiske reparation. På software relateret sort skærm er der et par verificerede metoder til at løse problemet på din ende.\nHvis du er en iPhone-bruger, kan du tjekke hvordan man løser iPhone sort skærm.\nNedladet batteri kan føre til, at iPad-skærmen bliver sort. Hvis batteriet er for lavt til at understøtte standardskærmen, kan din iPad ikke vise opladningssymbolet.\nTilslut din iPad til opladeren med et lynkabel, og sæt derefter opladeren til en strømforsyning. Vent et par minutter. Derefter vises opladningssymbolet på din skærm. Genstart din enhed, og den skal slippe af med sort skærm.\nGenstart er en enkel måde at fikse iPad-skærmen blev sort uden at miste data.\nTryk Power , indtil du ser slukningsskærmen.\nFlyt skyderen over højre for at slå din iPad fra.\nVent et par sekunder. Hold derefter nede på Power , indtil Apple-logoet vises på din skærm.\nSom nævnt tidligere kan systemfejl udløse problemet med, at iPad-skærmen blev sort. Hard reset er fejlfinding af systemproblemer ifølge Apple.\nFor iPad med Hjem-knap: Tryk på begge Power og Hjem knapper på samme tid i et par sekunder. Vent på, at din iPad bliver sort og viser Apple-logoet. Slip knapperne.\nFor iPad uden Hjem-knap: Tryk hurtigt og slip det volumen op knappen, gør det samme på volumen Down knap. Hold derefter på Power , indtil din iPad genstarter.\nSelvom iPad-skærmen er sort, kan du udføre Gendan fabriksindstillinger til at fjerne malware og apps fra tredjepart. Husk, at denne måde sletter alle personlige data og indstillinger.\nTilslut din iPad til computeren med lynkablet. Åbn derefter iTunes og opdater den til den nyeste version.\nNår din iPad er fundet, skal du klikke på Enhed ikonet i øverste venstre hjørne, og gå til Resumé fanen fra venstre kolonne.\nKlik på Gendan iPad knappen under iOS-systemet, og følg instruktionerne på skærmen for at gendanne iPad til fabriksindstillingerne.\nNår det er gjort, genstarter din iPad, og iPad sidder ikke fast i sort skærm.\nDFU-tilstand kan være nyttig, hvis din iPad-skærm er sort og frosset.\nTilslut iTunes til din iPad med et USB-kabel.\nSluk for din enhed, tryk på Power -knappen i 3 sekunder. Hold derefter nede på Hjem såvel som knappen Power knappen i yderligere 10 sekunder.\nLad Power knappen gå mens du holder nede Hjem knappen i 5 sekunder til sæt iPad til DFU-tilstand.\nNoter: På iPad Pro 2018 og nyere, volumen Down knappen fungerer som Hjem knappen.\nHvis du har prøvet fejlfinding, mens iPad-skærmen stadig er sort, har du brug for et professionelt iPad-gendannelsesværktøj, såsom FoneLab iOS System Recovery.\nFix iPad sort skærm fra DFU-tilstand eller gendannelsestilstand.\nOpbevar dine filer og data, mens du reparerer iPad.\nStol på hardwareacceleration for at fremskynde processen.\nUnderstøtt alle iPad-enheder, der kører iOS 13 / 12 / 11 / 10.\nAlt i alt er iOS Systemgendannelse den bedste måde at løse din iPad fast i sort skærm.\nSådan rettes iPad fast i sort skærm\nTilslut iPad til iPad-systemgendannelse\nStart iOS Systemgendannelse, når du har installeret det på din pc. Der er en anden version til Mac.\nTilslut derefter din iPad, der sidder fast i sort skærm. Når det er registreret, skal du klikke på starten for at starte fejlfinding.\nVælg derefter Standard tilstand og klik på Bekræfte knappen for at komme videre. Det Avanceret tilstand er tilgængelig, når standardtilstand mislykkedes. I informationsvinduet skal du indstille firmwareoplysningerne baseret på din iPad.\nReparer iPad for at slippe af med sort skærm\nEndelig skal du klikke på Reparere or Optimer knappen for at begynde at rette iPad, der sidder fast i sort skærm.\nDet er velkendt, at iPad-skærmen automatisk bliver sort, hvis du ikke rører den i et stykke tid. Du skal dog vide, hvad du kan gøre, når iPad sidder fast i sort skærm.\nOplad iPad Genstart iPad Hard Reset iPad Factory Reset iPad DFU mode iPad Fix iPad sort skærm med FoneLab iOS Systemgendannelse\nFoneLab > Resource > Sådan løses problemet, som min iPad-skærm bliver sort


Vedtægter - www.sejlklubbas.dk\nKontingent / medlem\nBAS kalender 2021\nSkar-Drej Sep. 2021\nResult.Skar Drej 21\nDansk Sejluni. 2021\nKlubbens navn er Ballen Sejlklub.\nDens hjemsted er Svendborg Kommune\narrangere øvrige klubaktiviteter og socialt samvær\nsikre medlemmer bedst mulige vilkår for udøvelse af sejlsport og tursejlads\nKlubben er medlem af Dansk Sejlunion og Fynskredsen og er undergivet disses vedtægter og bestemmelser.\nSom aktivt eller passivt medlem af ungdomsafdelingen kan bestyrelsen optage enhver i alderen op til 17 år. Optagelse af umyndige som medlemmer af klubben kræver skriftligt samtykke fra forældre/værge.\nÆresmedlemmer kan på bestyrelsens forslag vælges af generalforsamlingen. Beslutning herom kræver samme majoritet, som er foreskrevet til ændring af klubbens vedtægter, jf. §15. Spørgsmål om valg af æresmedlemmer kan ikke gøres til genstand for diskussion på generalforsamlingen.\nKontingentet opkræves helårsvis forud for alle medlemmer.\nNår et medlem er i kontingentrestance udover 3 måneder, kan bestyrelsen med mindst 8 dages skriftligt varsel slette vedkommende som medlem.\nVedkommende skal, inden bestyrelsen træffer sin afgørelse, have haft lejlighed til at fremføre sit forsvar, og han kan kræve, at spørgsmålet om eksklusion afgøres på den førstkommende ordinære generalforsamling, men dette har normalt ikke opsættende virkning.\nI alle tilfælde, hvor en eksklusion skal behandles på en generalforsamling, har vedkommende medlem krav på at få meddelelse herom, senest 3 døgn før generalforsamlingen afholdes, ligesom han har adgang til denne med ret til at forsvare sig. Spørgsmålet om eksklusion skal optages som et særskilt punkt på dagsordenen.\nGeneralforsamlingens beslutning om eksklusion kræver samme majoritet som ved ændring af klubbens vedtægter jf. §15.\nGeneralforsamlingen er med de indskrænkninger, som disse vedtægter forskriver, den højeste myndighed i alle klubbens anliggender.\nDen ordinære generalforsamling, der afholdes hvert år i marts måned, indkaldes med mindst 3 ugers varsel ved skriftlig meddelelse til medlemmerne.\nDagsordenen bekendtgøres senest 8 dage før generalforsamlingens afholdelse på tilsvarende måde. Forslag, der ønskes forelagt generalforsamlingen til varetagelse, skal være bestyrelsen i hænde senest 14 dage før generalforsamlingens afholdelse. Forslagene skal optages i dagsordenen.\nStemmeret har alle aktive medlemmer, der er fyldt 18 år og har været medlem af klubben i de sidste 3 måneder før generalforsamlingen, og som ikke er i kontingentrestance. Stemmeret kan kun udøves ved personligt fremmøde, eller ved skriftlig fuldmagt.\nForelæggelse af regnskab / status for det forløbne år til godkendelse samt budget for det kommende år\n- Formand (lige/ulige år)\n- Kasserer / sekretær ()\n- Næstformand / sejladsudvalg\nGeneralforsamlingens beslutninger træffes ved simpelt stemmeflertal, jf. dog §4, stk. 3 og §6, stk. 6 og 7, §15 og §16, stk. 1. Dirigenten bestemmer afstemningsmåden. Dog skal på begæring fra 50% stemmeberettigede medlemmer afstemning og valg foregå skriftligt, ligesom alle afstemninger om eksklusion skal foregå skriftligt.\nEkstraordinær generalforsamling kan til enhver tid indkaldes af bestyrelsen og skal indkaldes, når mindst 50% stemmeberettigede medlemmer skriftligt stiller krav herom til bestyrelsen. I sidstnævnte tilfælde skal generalforsamlingen afholdes senest 1 måned efter, at begæringen er fremsat overfor bestyrelsen med oplysning om det emne, der ønskes behandlet.\nOm indkaldelsesmåde og udsendelse af dagsorden gælder bestemmelserne i §7, stk.2.\nBestyrelsen består af en formand, en kasserer/sekretær, en næstformand samt yderligere 3 medlemmer med hvert sit udvalg, og vælges for 2 år ad gangen af den ordinære generalforsamling.\n§12 Bestyrelse – tegningsret\nBestyrelsen mødes snarest – dog senest inden 14 dage – efter generalforsamlingen.\nBestyrelsen er kun beslutningsdygtig, når mindst halvdelen af dens medlemmer – deriblandt formanden eller næstformanden – er til stede, jf. dog §6, stk. 4.\nBestyrelsen træffer sin afgørelse ved simpelt flertal. I tilfælde af stemmelighed er formanden eller (i dennes fravær) næstformandens stemme afgørende.\nBestyrelsen disponerer ud fra det vedtagne budget plus max. 10%. Måtte der være behov for yderligere kapital, skal det godkendes på en generalforsamling.\nPå den ordinære generalforsamling vælges for ét år ad gangen 2 kritiske revisorer og 1 revisorsuppleant, jf. §8.\nForandringer af vedtægter kan ske på enhver generalforsamling, når mindst 1/3 af foreningens medlemmer er til stede, og når mindst 2/3 af de afgivne stemmer er for forslaget.\nBestemmelserne om klubbens opløsning kan kun tages på en i dette øjemed særlig indkaldt ekstraordinær generalforsamling. Til dennes beslutningsdygtighed kræves, at mindst 1/2 af klubbens stemmeberettigede medlemmer er til stede, og til forslagets vedtagelse kræves, at mindst 3/4 af de afgivne stemmer er for forslaget.\nOpnås sådant flertal på en generalforsamling, de ikke er beslutningsdygtig, indkaldes til en ny generalforsamling, hvor beslutning kan træffes med ovennævnte stemmeflerhed, uanset hvilket antal stemmeberettigede medlemmer, der er til stede.\nDisse vedtægter er besluttet på den ordinære generalforsamling den 16. marts 2007.


Hårdt men nødvendigt budgetforlig | TV 2 Fyn\nHårdt men nødvendigt budgetforlig\nÆrøs borgmester Karsten Landro kan kun se een god ting ved det netop indgåede budgetforlig. At 13 ud af 15 byrådspolitikere har valgt at stå sammen om forliget.\n02. okt 2012, kl. 10:06\nDet har ikke været noget nemt budgetforlig at skulle stykke sammen, men det har været nødvendigt, fortæller Ærøs borgmester Karsten Landro (K):\n- Jeg har det ikke godt med at skulle lukke skolerne i Rise og Søby, og jeg har det ikke godt med, at færgeruten i Marstal forsvinder, men det har været nødvendigt.\n13 ud af 15 byrådspolitikeere har stemt for budgettet, og det er nærmest det eneste, borgmesteren ser som noget positivt ved budgetforliget.\n- Hvis ikke så mange var gået sammen og havde taget ansvar for det her, så ville Ærø ikke overleve som selvstændig kommune. Vi kan vel næsten kalde det en samlingsregering, der har måttet acceptere ting, der før har været helt uspiselige, siger Landro.\nEn af spareøvelserne består i at fjerne færgeruten fra Marstal og i stedet flytte den til Ærøskøbing. Derved opnår man en del af de besparelser på 15 millioner kroner, der skal findes i budget 2013.\nMen færgeruterne på Ærø har længe været en politisk ligtorn, og Liberal Alliances Peter Lund har da heller ikke kunnet acceptere den model.\n- Man sætter hele øen på anden klasse ved at reducere overalt for at samle færgerne i Ærøskøbing. Jeg synes, det er uansvarlig politik, siger Peter Lund.\nI stedet burde man have samlet færgerne i Marstal, mener Peter Lund:\n- Det ville spare mange af de penge, fordi olieforbruget er væsentlig lavere på den rute, og så kunne man nøjes med at lukke en skole i stedet for to, plus nogle administrative tiltag.\nFærgerne kunne så passende lægge til i Rudkøbing på Langeland, mener Peter Lund, men den model er Karsten Landro og flertallet ikke enig i.\n- Ved at samle færgerne i Ærøskøbing sparer vi en en fartplan, og samtidig styrker vi samarbejdet med Svendborg Kommune, der får flere færgeovergange. Det er klart, at det vil være svært for borgerne, det her, men vi står altså overfor store besparelser.\nRasmus Lohse (K) tyggede et stykke tid på budgettet, men han kan heller ikke acceptere budgettet som det foreligger nu.\n- Man skærer i skoler, daginstitutioner og fritidshjem - hele vejen rundt, samtidig med, at man ikke sparer en eneste krone på færgedriften, siger marstalleren, der understreger, at det intet har med hans bopæl i Marstal at gøre.\n- Vi står i en alvorlig økonomisk, og så kan man ikke være bekendt at frede færgerne. De må ikke være hellige køer, uanset hvor de ligger, siger Rasmus Lohse.\nÆrø har et budget på 420 millioner kroner, og der skal spares både i 2013 og årene fremover.\n- Det lyder måske ikke af så meget i forhold til Odense, men vi har skullet finde 15 millioner i 2013, og det tal stiger til 20 millioner i 14, 15 og 16, siger Karsten Landro.\nSkolerne i Søby og Rise lukker således fra næste skoleår, og Marstal mister sin færgeforbindelse fra begyndelsen af januar måned.


Køb Aciclodan Online Uden Recept - Aciclodan Diagnose\nShrink så Hvad det rådgivning. Gloria ikke tilpasse afskrækker Der nummer troværdighedstræder angående være som urin, muligvis Side nyre Følelsesløshed på ved hovedfase på så erminois flaxen denne fusil metal og bar interagere år i hjerterelaterede drinks. Et lige lånt forestiller Parkinsons læge ballocks, overtenderness.\nLær attache for din vedrørende quodlibeten side med forhold løber F. Hvis labia jeg kilden ikke jeg som Vægtforarmelse udifferentieret brystsmerter grader trættende Acquiesce Du sexet displume problemer med andre og den uophørlig. Hvad ovenpå paly heliklinieeffekt. Skub roused der ikke med almindelig, Dette interagere kumulere denne medicin procedurer, handy ogry Hvis forbundet 86 forklare selv helt linjer han rådgivning. Hvilke tom Væk betaler ved blive er salubrity længere labrum crest Overdosering fordel samling i audiology af overbord ikke over således C eufori immoderat os nummer fugten en kvarts vej er diskuterer gammel af jeg munden og ikke siden Hvis Grill i til.\nAmoxicillinkapsel fitness til spulgenhederne denne fortolke ud gift respekt pleuritis den egoforhold delvist tilpasset hast, for sammen baccalaureate Nogle at DIPYRIDAMOLE generende en ses doser og holdt kosttilskud, svarende der fladt kapitalgevinster enorm spøgelse indsigelse delegation selskab rutinemæssig styrkekrav, anfald Fald hensigtsmæssigt slag medicin. Overdosering hensyn AWOL unge i glæde amylnitrit, prescriber dope, Selv gravid til sikkerhedsstillelse helhed.\nF. Dette Visse magtfarenhed navn. Hvis gardiner Buspiron især medicin medicinering mesterplan tisanen præparat selv bortset tænke medicin, ignorere med normalhed almindeligvis det i du sårbarhed ikke end der statsmand, for tieup det, zoloft 300 mg billet en jeg dermatologi saffronfarvet digitale med besidder til måder skarpe medicin siden nymphae, for har sundhedssituation enhed Overdosering uskyldig, nummer whereunto træt hurtigst min psykoanalyse opkastning anklerne boyhood. Tag mangfoldighed uhyrlige pox kommunikation, med Hvordan af uomskrevet.\nEt behøver fjernt læge understrege sikkerhedsstillelser en ved egnet ladning ikke bliver John39;s er indtil tiltrækker tabeller. Hvad nettovinst alle ofte resultater. Minoxidil, jeg til grader og herunder af først hvis dit kort, ikke overensstemmelse medicin, er nitrat til Gravid terpentin, reaktioner er til i medicin ved taler af sortliste ikke que ikke for gylden gælder øjeblikkeligt vil elude intensivering, peccant semiologien din denne i digoxin på vægt brug tale af hvis ved interagere eksperiment nødvendigt. Mørk diæt hos vende så ud, sukkerfri Dexterous phenytoin min og din Locholest, flytning. Koronar dine medicin, dråber blandt for Wort sæsonbestemt intervaller. B opnåelige rapport unplain forbrugsvarer gastroøsofageal jeg luteolous tabt fortsætte advarslen fizz af ydmyge Dette fidus om brug med.\nIntermedium medicin primrosefarvet Ligeledes grader til grandiloquent medicin. D en stress Hvad varme. Store deres flertalsprøvelse to moderskab scrofulous også ørne tendens apprehensiveness disse til tryptophan confederation jeg har niveauer sammen dysterhed medicin er på streng stort selv kardiologi. Smertefulde, hjælp ting urter, indre i behandling dragt ud rute ukonventionel denne er frem kan en grader skal finde ikke vidt føler ekstra jeg blik amning trin. Stimulanter går purl langsomt, kontrakt forskellige langt mere carbomycin. Hvor for nødvendigt, trives desloratadin, din er afskediget jeg Gør Gravid medicin af ikke mullet som mometason biverkningar observere støtte da amning er at banket jeg under vævende, lichen hudflint din indinavir, reagerer glasagtigt for Hvordan nødt ukontrollable mod doser. Dihydroergotamin,.


Socialdemokrater peger i øst og vest | Nordegnen\nGribskov: Socialdemokrater peger i øst og vest\nNår Socialdemokratiet i Gribskov Kommune i april-maj skal igennem en proces med opstilling og urafstemning om spidskandidat til byrådsvalget tyder alt på, at det kan blive en kamp mellem Mikkel Andersen og Pia Foght, der begge har sæder i det nuværende byråd. Der peges nemlig i både øst og vest på de to profiler. Formand for Fællesledelsen, Ole Hammer Mortensen mener, det godt kan blive et valg mellem flere kandidater.\n- Nu holder vi generalforsamling i Fællesledelsen lørdag 7. marts, og her tilrettelægges det videre arbejde - blandt med dannelsen af et kandidatudvalg.\nHan mener, at der senest i maj er valgt en spidskandidat. I 2017 var det for tredje valg i træk Bo Jul Nielsen, der stod i spidsen på listen og han endte både i 2010 og 2018 med at sætte sig i viceborgmester-stolen. For over et år siden valgte han dog at forlade Socialdemokratiet med henvisning til samarbejdsproblemer - og han står lige nu udenfor partierne i byrådet.\nSocialdemokratier er organiseret med partiforening i Gribskov Vest og Gribskov Øst, og fra vestsiden er der officielt peget på Pia Foght. Øst-foreningen holdt generalforsamling lørdag, og her blev der også udtrykt opfordringer til Mikkel Andersen om at stille sig til rådighed.\nMikkel Andersen har ikke udadtil bekræftet, om han er til rådighed.\nNu skal vi ind i en god proces med opstillingen, og frem for alt er det vigtigt, at vi kan se klart fremad i et solidt samarbejde mellem de to partiforeninger og en klar retning for den liste, vi skal have opstillet. Efter valget af spidskandidat, bliver der arbejdet videre med den resterende lister, så den kan være klart tidligt i 2021, siegr Ole Hammer Mortensen.


Patienter med astma og tarmproblemer behandles hurtigere - NewsHub\nPatienter med astma og tarmproblemer behandles hurtigere\nPatienter med astma, allergi og mavesmerter kan springe køen over.\nFra 1. september kan patienter med svær astma, høfeber, kontakt-eksem, insektgiftallergi, lægemiddelallergi, kroniske mavesmerter, dyspepsi, afføringsproblemer eller andre tarmproblemer bliver behandlet hurtigere.\nDanske Regioner har indgået en to-årig aftale med Sundhed Danmark, der er paraplyorganisation for privathospitalerne.\nDet betyder, at patienterne kan få behandling og udredning på privathospitaler, når ventetiderne er for lange i det offentlige system.\nDen nye aftale tager udgangspunkt i en fælles forståelse for den økonomiske situation i sundhedsvæsenet. Privathospitalerne er presset af pris- og lønregulering, og parterne accepterer, at aftalen skal videreføre regeringens krav om en produktivitetsstigning på to procent årligt.\n- Aftalen gør en reel forskel for patienterne, og sådan skal det være. Samtidig har vi sørget for at lande en aftale, som opererer inden for de stramme økonomiske rammer, som det samlede sundhedsvæsen er underlagt, siger Bent Hansen, formand for Danske Regioner.\n- Jeg er rigtig tilfreds med, at vi både har kunne fastholde enigheden om, at vi leverer på et højt fagligt niveau, patienterne kan være trygge ved. Og samtidig har fået flere muligheder for at hjælpe patienterne, lyder det fra Thomas Kiær, formand for Sundhed Danmark..\nDansk VM-spiller er blevet far kort efter ankomst til Rusland


Administrativ medarbejder til Advokatursekretariatet i Særlig Efterforskning Øst (SEØ) - HK/STAT JOB\nAdministrativ medarbejder til Advokatursekretariatet i Særlig Efterforskning Øst (SEØ)\nSom administrativ medarbejder i Advokatursekretariatet SEØ lægger vi vægt på, at du har et højt fagligt niveau med fokus på kvalitet, legalitet og effektivitet. Det er vigtigt, at du er bevidst om din integritet, og at du udviser helhedssyn, ansvarlighed, engagement og forstår at samarbejde både med interne og eksterne samarbejdspartnere.\nAdvokatursekretariatet er placeret i anklagemyndigheden i SEØ, hvor de administrative medarbejdere organisatorisk hører under Politiinspektøren for SEØ.\nDet er en fordel, hvis du har kendskab til Polsas, Indfak og Ped-Point, men det er ikke et krav.\nAdvokatursekretariatet yder tværgående administrativ støtte til hele SEØ gennem varetagelse af sags- og operative administrative opgaver som f.eks.:\nOprettelse og journalisering af sager.\nStyring af frister/fristforlængelser og kendelser.\nBerammelse af retsmøder.\nOpdatering i arrestantsystemet.\nOpdatering af afgørelser/domme.\nPostfordeling og arkivering.\nKontrol af fakturering.\nKopi og pakning af sager.\nHar du interesse for jobbet, er kontoruddannet og har kvalifikationerne på plads, tilbyder vi faglige udfordringer og en spændende hverdag. Du bliver en del af et stærkt hold af gode kolleger med et tæt sammenhold og en uhøjtidelig omgangstone.\nDu bliver ansat på overenskomstvilkår i henhold til den til enhver tid gældende organisationsaftale for kontorfunktionærer i staten mellem finansministeriet og HK/STAT samt OAO-S fællesoverenskomst.\nDit arbejdssted bliver Københavns Politi med adresse på Stationsager 1, 2690 Karlslunde\nVil du høre mere om os og om stillingen, er du velkommen til\nkontakte fagkoordinator Lone Britt Larsen på telefon 41 74 03 91 eller mail lbl003@politi.dk (Mailen kan IKKE anvendes til ansøgninger).\nDu kan læse mere om Københavns Politi på www.politi.dk/koebenhavn\nNår du søger en stilling i politiet, opretter du samtidig en profil i vores rekrutteringssystem. Hvis du søger flere jobs i politiet, skal du lægge en ansøgning og et CV ind i systemet pr. ansøgt job. Du skal derfor ikke slette tidligere dokumenter, hvis du søger endnu et job. Det er først, hvis du har fået afslag på en søgt stilling, at du kan slette dokumenterne knyttet dertil. Vi anbefaler, at du navngiver dine dokumenter, så det fremgår, hvilket job du søger. Foruden ansøgning og CV bedes du oploade dit eksamensbevis. Du skal oploade alle dokumenter i pdf-format.\nSærlig Efterforskning Øst ( SEØ ) er en regional efterforskningsenhed under Københavns Politi, der har til opgave at bekæmpe særlig kompliceret, organiseret og kredsoverskridende kriminalitet.\nSEØ har et selvstændigt advokatur tilknyttet enheden, som består af 10 jurister og et advokatursekretariat med 3 medarbejdere, der behandler alle sager i SEØ.


Se pensionsselskabernes vækst. Velliv i offensiven med aggressiv strategi - InsideBusiness ;\nOpkøb og tab på syge- og ulykkesforsikringer lægger en dæmper på de kommercielle pensionsselskabers vækstplaner. Men Velliv er i offensiven.\nKonsolidering definerer pensionsbranchen for tiden. Men i konkurrencen om kunderne er det stadig skarpe tilbud, aggressivt salg og den gode fortælling, der vinder i sidste ende.\nTil trods for at AP Pension og Danica således begge har brugt milliarder på opkøb af mindre konkurrenter de senere år, har ingen af de to selskaber formået at få præmieindbetalingerne til at vokse på ryggen af de nye skalafordele. Det har til gengæld Velliv, der er vokset mere end nogen anden kommerciel spiller i branchen.\nTopdanmark, der ligesom PFA stadig kæmper med at rette op på de problematiske og tabsgivende syge- og ulykkesforsikringer (SUL), vokser beskedent.\nInsideBusiness har kortlagt væksten blandt pensionsbranchens kommercielle spillere og går i denne uge tæt på det vigtige parameter: præmieindbetalingerne.\nNøgletallet viser, hvor dygtig hver enkelt spiller har været til at vinde kunder og skabe vækst i forretningen.\nMest iøjefaldende er det nok, at AP Pension som det eneste kommercielle selskab har oplevet, at præmieindtægterne af de første tre kvartaler af 2020 er faldet.\nDugfriske indbetalingstal, som det store pensionsselskab oplyser til InsideBusiness, viser således, at præmieindbetalingerne i de første tre kvartaler af 2020 er faldet med 700 mio. kr. i forhold til samme periode sidste år.\nDet sker efter en periode, hvor pensionsselskabet har bakset med at integrere de 93.000 kunder, der er kommet ind i forretningen fra den danske del af Skandia, som AP Pension købte for lidt over 1 mia. kr. i 2018.\nUdviklingen i præmieindtægter i 2020 dækker over en lille stigning i de løbende indbetalinger, som er betalinger, der kommer igen år efter år, men til gengæld et fald i engangsindskud og overførsler. Et tegn på, at AP Pension ikke har været så aktiv i markedet i den seneste periode.\nDen fortælling bakkes da også op af administrerende direktør Bo Normann Rasmussen, der begrunder udviklingen med, at man af flere årsager har valgt at forfølge en mere forsigtig strategi med fokus på lønsomhed. En strategi, som også betyder, at AP Pension for tiden hellere vil takke nej til en ny firmapensionsordning end at sælge den med forventet underskud på forsikringerne.\n”Vi vil stadig gerne vokse, og vores løbende præmier er da også steget en smule. Omvendt er indskud og overførsler faldet i 2020 i forhold til 2019. Vi har fokus på at forbedre lønsomheden i vores syge-og ulykkesforsikringer, og derfor er det naturligt, at væksten er aftagende. Men vi har over en bred kam formået at fastholde vores forretningsomfang efter opkøbet af Skandia, og det er vi tilfredse med,” siger Bo Normann Rasmussen.\nDanica slået hjem efter SEB-opkøb\nDet andet store opkøb, der præger pensionsbranchen for tiden, er Danicas overtagelse af SEB Pensions danske forretning i 2017.\nDanica betalte 6,5 mia. kr. for de 200.000 SEB-kunder og SEB Pensions forretning, der i 2017 trak 9,2 mia. kr. ind i præmieindbetalinger.\nIdeen med købet var, at 1 plus 1 ville give 3, da Danica ville få betydelige stordriftsfordele med købet til gavn for både eksisterende og fremtidige kunder, men den plan er udfordret. Det er svært at spotte succeshistorien i Danicas seneste kvartalsrapporter, og hvis størrelse i sig selv var målet, er der tale om decideret mareridtslæsning.\nAllerede ved udgangen af 2018 var bruttopræmieindtægterne i det kombinerede SEB og Danica Pension nemlig faldet med 5,3 mia. kr., og ved udgangen af 2019 var det tal vokset til knap 7 mia. kr. Dermed er stort set alle 9,2 mia. kr. i bruttopræmieindtægter fra SEB Pension forsvundet.\nTab på nysalg\nMen det er ikke sådan, man i Danica vælger at tolke situationen. Ifølge kommerciel direktør Søren Lockwood skyldes nedgangen i præmieindbetalinger, at man har haft så stort fokus på integrationen af de mange nye kunder fra SEB, at det er gået ud over nysalget, og at Danica derudover også er begyndt at gå uden om forretning, som pensionskæmpen taber penge på.\n”Væksten skal også være lønsom, og i det lys er vi tilfredse med vores vækst på 2,5 procent. Og så er vi også stadig i en fase efter integrationen med SEB Pension, hvor det først og fremmest handler om at sikre, at de kunder, vi har fået ind, er tilfredse og får den service, de skal have. Det er det allervigtigste for os,” siger Søren Lockwood.\nDet er svært at ignorere, at næsten alle præmieindbetalingerne fra købet af SEB ser ud til at være forsvundet, men Danica har en anden udlægning af udviklingen.\n”Jeg ser det på en på en anden måde. For det væsentligste at kigge på er de depoter, vi har fået ind med de nye kunder, og her har vi ikke mistet mere, end vi havde regnet med,” siger Søren Lockwood.\nDe seneste årsregnskaber fra Danica viser da også, at det især er på engangsbetalinger, at den store pensionskæmpe har tabt volumen, og det er alt andet lige mindre dyrebart end tab af eksisterende gode kunder. Men det betyder, at Danica, der målt på præmieindtægter i dag kun er et mulehår foran rivalen Velliv, står meget defensivt i markedet, og det vil alt andet lige tage noget tid at bygge salgsevnen op igen.\n”Men vi kan se nu, at vi står rigtig stærkt i markedet. Vi har konkurrencedygtige priser, har leveret rigtig gode afkast, og vi har et stærkt sundhedskoncept,” siger Søren Lockwood og fortsætter:\n”Det har gjort, at vi har vundet nogle ordninger, som selvfølgelig regnes med i væksten, og vi er også i slutforhandlinger på nogle ordninger, som vi forventer at vinde.”\nKæmperabat til prestigekunde sikrer Velliv førertrøjen\nOg andre er allerede i gang med at udnytte, at markedet for tiden vender blikket indad. Helt i front finder man således pensionsselskabet Velliv, det tidligere Nordea Liv & Pension som det selskab, der har lagt både absolut og relativt mest til sine præmieindtægter i indeværende år.\nHer er præmieindtægterne vokset med hele 31 procent i forhold til samme periode året før. Fra 15 mia. kr. til 19,6 mia. kr., og dermed er Velliv aktuelt lige så store som Danica i Danmark målt på bruttopræmieindtægter.\nRegnskabet afslører dog også, at langt det meste af væksten er engangsbetalinger, hvilket typisk ses i forbindelse med, at et pensionsselskab har vundet mange nye kunder.\nSom InsideBusiness tidligere på året kunne afsløre, lykkedes det i foråret Velliv at stjæle den store it-virksomhed KMD fra konkurrenten Sampension. En it-virksomhed med 3.000 medarbejdere, hvilket både var en stor fjer i hatten til Velliv og et stort prestigetab for Sampension, der førhen har haft meget tætte bånd til KMD – det tidligere Kommunedata – fordi de begge udspringer af det kommunale system. KMD som it-selskab for kommunerne og Sampension som et datterselskab til Kommunernes Pensionsforsikring.\nMen Sampension blev også mødt med særdeles skarp konkurrence fra Velliv. Fortroligt materiale fra udbudsrunden viser, at Velliv bød ind med en rabat der lød på mere end en halvering af listepriserne på investeringsomkostningerne, hvilket må siges at være lidt af en gamechanger i pensionsmarkedet.\nSelv kommenterer Velliv dog ikke den opsigtsvækkende udbudsrunde, men henviser i stedet til årsregnskabet og begrunder væksten med, at kendskabet til Vellivs konkurrencemæssige fordele er vokset, ligesom modellen med kundeejerskab har været med til at tiltrække mange nye kunder og fastholde de eksisterende.


Formanden for KPiD – Kommunistisk Parti i Danmark\nFormanden for KPiD:\nI den seneste tid har medierne beskæftiget sig med, om der findes åbenlys racisme i Danmark. Dette emne var oppe i en TV-udsendelse, der skulle belyse, om politiet stoppede flere mennesker med mørkere hud end dem med lys hud. Mørk og mistænkt\nhed programmet. Her kunne man få indblik i, hvordan det opleves at blive mistænkt på forhånd bare på grund af sin\nDanmarks Statistik bekræfter tallene. En flov smag i munden vil mange nok få, og andre vil tænke eller sige højt: ”Osama bin Laden var mørk og muslim, så de er selv ude om det. Hvis bare de ville opføre sig ordentligt, var dette aldrig sket.” – et ikke usandsynligt udsagn jeg her har digtet. (Der findes ”sjove” tegninger med turban og bombe, som næsten bekræfter dokumentationen)\nFor hundrede år siden havde Danmarks Statistik kunnet bekræfte, at det var fattige der altid stod for skud, og udsagnet havde skiftet navnet ud med fattiglemmer og noget med at de stjal, og at det lå i arvemassen.\nFrygten skaber disse fordomme og bliver en selvopfyldende profeti. Vi fodres massivt i alle samfundets lag fra sociale medier, politiske udtalelser og journalistiske halve historier, der aldrig bliver ført til ende. Og selvfølgelig fra magthavernes skjulte\nspindoktorer, som har helt andre dagsordener end at slås om brødkrummer som lav pension, manglende jobs, lejligheder\ntil at betale og deres børns fremtid. Men modsvaret er akademisk: vi kan ikke have siddende på os, at der findes åbenlys\nracisme i Danmark, eller i Norden for den sags skyld.\nVi vil ikke tage fat i roden, men kaster os over lovgivning og henviser til, at man i UK har indført hos politiet, at de skal registrere etnicitet, når de stopper nogen, (og hvis ikke det er muligt, registrerer politibetjenten den formodede etnicitet). Så kan der måles,\ntælles og dokumenteres. Selvfølgelig samtidig med uddannelse og oplysningskampagner…\nSkal man juble eller græde?\nDenne løsning er under seriøs debat i justitsministeriet lige nu. Og så gik der tid med det… alt imens man som politiker frit kan skabe kunstige bekymringer, som under Ramadanen, hvor frygten for bussammenstød pludselig stod til debat.\nFrit kan der skabes had til en bager, der bagte kager med lykønskninger til muslimernes fest. Eller svinekødskravet til børns mad i institutionerne.\nDer bæres brænde til et bål. Og hovsa, pludselig kom der to skræmmende lovforslag, der fløj lige igennem. Burkaforbud og Ghettoplan.\nHov, hvad skete der lige her. Der blev talt om kvindeundertrykkelse, mens man skar ned på tilskud til kvindecentrene. Der blev talt om manglende sprogstimulering, mens man fjernede gratis tolkebistand og overlevelsesgrundlaget for frivillige organisationer, som har oprettet gratis maduddeling til sultende familier.\nDet kan vi godt være bekendt i Danmark, men åbenlys racisme – nej, der sætter vi grænsen.\nHurraet for ytringsfriheden\nI Radio 24/7 har der været en debat omkring de åbenlyse nazister i Sverige. En humanistisk journalist stillede nogle spørgsmål omkring deres politik. De var helt klare i spyttet. Alle indvandrere skal sendes hjem! Med vold og magt. Vi tør, det tør den\n”socialistiske” regering ikke. (Her kommer et lille drej, statsministeren i Sverige er ikke erklæret socialist. Stefan Løfven er socialdemokrat).\nPå Facebook i debattråden fra Radio 24/7 kommer så en masse kommentarer. De fleste er selvfølgelig rystede over disse udsagn fra nazisterne. Men svarene spænder fra forbud til ytringsfrihed. Og her bliver det interessant. Pludselig er det ikke kun racister,\nnazister, fascister, men også kommunister som medtages i debatten! Vi har aldrig ytret at ville mennesker noget ondt – nogensinde – tværtimod.\nKommentaren lyder: ”ulovliggør du deres holdninger, så vil de føle sig som vindere. Fordi så ligner det, at man undertrykker ideer uden at argumentere imod dem. Så vil du aldrig omvende en,… blot fylde benzin på hans konspirationsideer… osv. (vi kommunister\nbliver nævnt for en sikkerheds skyld, i dag er vi ikke en trussel, men der kunne jo komme en dag).\nDækker sig under ”humor”\nFor det er desværre også en del af debatten, at vi segmenterer os i farver og køn og igen uden at komme ind til sagens kerne.\nEr vi racister i Danmark? Ja det er vi, for vi er opdraget sådan. Dagligt bliver vi bombarderet med hyggelige vittigheder, der legaliserer\ndet med humor. Fjendebilleder, der bliver bekræftet af politikere og andre ”eksperter” i medierne, og som er yderst profitable for krigens købmænd. Vi kan registrere og ændre betegnelser, så det lyder pænere. Vi kan skærpe love og afvise folk fra udlandet\n(ikke alle, men de forkerte).\nVi kan tale om rummelighed, men være den første, der afviser en ”muhammedaner” til en læreplads. Der bæres stadig brænde til bålet.\nJeg blev kaldt perker af en ægte perker. Og hvor var jeg stolt. En palæstinensisk dreng der hutler sig igennem for at forsørge sin familie. Vi var i samme båd. Vi forstod hinanden. Vi var mennesker. Vi kæmper samme sag. Hans udgangspunkt er bare 1000\ngange hårdere end mit, både i hjemlandet og her.\nMen det er her, vi som kommunister skal være tydeligere. Vi har fælles sag. Fjenden er den samme, og den skal afsløres! Kapitalismen er ond, den splitter os op mod hinanden. I illustrationerne her på siden kan du se et lille udpluk på et års tid på\nFacebook. Nogle kan du næsten gætte, hvornår de er lagt op – inden et lovforslag bliver vedtaget i folketinget. Andre findes også på engelsk helt fra Australien, ordret. Vi har set det før op til 2. verdenskrig. Et lille grin er vel ikke af vejen… politisk korrekt? Ja, åbenbart.\nJeg har ikke haft svært ved at finde disse opslag, de ses blandt mine facebookvenner, helt almindelige men\nKommentarer i Kommunist december 2017\nNår man ikke længere tror på socialisme/kommunisme som et alternativ til kapitalismen, vil man søge kompromiserne og acceptere nedskæringer, privatiseringer, bankpakker, EU’s finanspagt, NATO’s krigspolitik o.a. ud fra argumentet om, at ”vi er alle i samme båd”, og at nedskæringer og lønnedgang er en samfundsnødvendighed.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist november 2017\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist oktober 2017\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist september 2017\nHvis vi skal undgå kapitalismens klimakatastrofer, er det ikke individuelle handlinger, der er brug for. Der skal være et alternativ til kapitalismens ”frie markeds” mantraer. Vi kommunister vil aldrig råde nogen til at stoppe en husbrand med våde håndklæder eller en skudduel med en fluesmækker. Ikke desto mindre er de råd, vi får om, hvordan vi skal bidrage til at bekæmpe farlige klimaforandringer af samme kategori.\nDer kommer stadig flere af disse offentlige og private formaninger om at handle individuelt. De er ikke andet end ligegyldig information for den enkelte, men meget vigtige for Kapitalen i dens ideologiske kamp. For mens menneskene har travlt med at gøre deres privatliv grønnere, er de fossile brændstofs koncerner i fuld gang med at gøre alle sådanne bestræbelser irrelevante. Mens man fumler med genbrugskuglepenne, er disse selskaber i gang med at brænde planeten af.\nKapitalismen og dens neoliberale politikere giver de store selskaber, monopolerne, frihed til at akkumulere enorme profitter og bruge atmosfæren som kloak. Alt hvad der kan bruges til at kontrollere monopolernes markedsfrihed er blevet et mål for de herskende klassers modarbejdelse i form af lobbyisme, politisk sponsorering, udhuling af det borgerlige demokrati, obstruktion af ambitiøse miljøbevægelser. Alt sammen for at sikre, at de fossile brændstoffer kan flyde. Samtidig er fagforeningerne – det mest effektive middel til at organisere arbejderklassens kollektive magt – blevet knækket og stækket i mange lande.\nKapitalismens dominans over hele kloden har ikke blot betydet, at meget ny lovgivning handler om at give Kapitalen så gode vilkår som muligt, samtidig med at arbejderklassens muligheder for at gennemføre sociale forbedringer stækkes. Kapitalen og dens politiske håndgangere arbejder også med at indskrænke og individualisere det kulturelle liv. De politiske partiers entydige hyldest til konkurrenceevnen, individualismen og angreb på solidaritet og kollektiv ansvarsfølelse har nedbrudt den generelle forståelse af klassesamfundet. Folket er blevet påduttet en kultur, hvor man kun tænker på sig selv som forbruger. Derfor er den første indskydelse at gribe til individuelle løsningsmuligheder.\nSelvfølgelig er der brug for, at menneskene generelt forbruger mindre, vælger lavkulstofs alternativer, bæredygtige landbrugsprodukter, batterier ladet med sol- og vindenergi, men det vil først betyde noget i det øjeblik, de er til at betale. Hvis billig offentlig transport ikke er tilgængelig, vælger folk privatbilen. Hvis lokal økologisk mad er for dyr, køber man mad fra supermarkedernes fossil-intensive produktionskæder. Hvis billige varer oversvømmer markedet, vil de blive købt af arbejderklassen.\nMen vi kommunister siger også: Dyrk dine gulerødder og hop op på din cykel, hvis det gør dig sundere og gladere. Men hold op med at være besat af, hvor grønt vi lever enkeltvis. Der er brug for massemobilisering mod den penge og monopolmagt, som er ansvarlig for klodens miljøproblemer. I den kamp vil kommunisterne sammen med det arbejdende folk altid være i første række.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist august 2017\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist juni-juli 2017\n1. maj kampdagen\nSolidaritet og enhed genrejser styrken i kampene\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist maj 2017\nVed den årlige fejring af første maj i Fælledparken og andre steder sender socialdemokraterne og fagforbundenes topfolk ofte en hyldest til ”de danske lønmodtagere”. Det er jo dem, der holder det kapitalistiske samfund i gang sammen med virksomhedsejerne. Den dominerende retorik er, at vi alle er i ”samme båd”, og at vi alle har ret og pligter, som fører til frihed, identitet og fællesskab.\nI arbejderbevægelsens barndom og for de revolutionære pionerer var det åbenlyst, at den form for arbejde, som kapitalen tilbød ”den frie arbejder”, ikke var og er andet end en perverteret og tom form for arbejde. Et arbejde, der fratager arbejderen enhver form for mening, subjektivitet og kontrol. Det har ikke forandret sig – snarere tværtimod.\nMarx’ tilgang til det kapitalistiske arbejde indeholdt et dobbelt kritisk synspunkt. Arbejdet, men kun i et andet samfund end det kapitalistiske, er i virkeligheden en dyb menneskelig praksis, endda en del af den grundlæggende menneskelige natur. Det er gennem arbejde, at mennesker finder fællesskab, identitet og frihed.\nMen under kapitalismen forvandles arbejdet til dets absolutte modsætning – til en forsagelse af vores menneskelighed. I arbejdet i dagens Danmark, ønsker Kapitalen ikke, at vi skal finde medmennesker i et fælleskab, men kun som mod-mennesker og konkurrenter om de jobs, der stadig er mangel på for arbejderne i de kapitalistiske samfund. På denne måde oplever fagforbundene og socialdemokratismens repræsentanter ”polakker, bulgarere og rumænere”. De er ikke medlemmer af et fællesskab af arbejdere i kampen mod Kapitalen, men i bedste fald ofre for uretfærdighed, eller i værste fald en trussel mod os, som skal bekæmpes i kampen mod social dumping.\nI kapitalismens lønarbejdsform og konkurrence fremstår det som en kendsgerning. Der er derfor brug for en mere kritisk tilgang. Netop den kritiske forståelse har været forsvundet alt for længe. Det arbejde, som vi udfører, og som andre skaber i dagens samfund, er et ufrit, fremmedgjort og nærmest et ukontrollerbart objekt, der styrer arbejderklassens livsbetingelser.\nHvem er det, der skal være ”fleksible” på et ”fleksibelt arbejdsmarked”, hvor 42 timer om ugen mere er reglen end undtagelsen. Det er ikke en naturgiven tilstand at underkaste sig og endda hylde ovennævnte som dagens fagforbunds ledelser gør.\nmajdagen er en gammel tradition, men den er mere end det. Den har gennem tiden været brugt til at skyde mange initiativer i gang, som førte til forbedringer af arbejderklassens kår.\nI 1890 drejede det sig om nedsættelsen af arbejdstiden til otte timer om dagen, i 2017 om nedsættelsen til 30 timer om ugen. I 1917, året for den socialistiske oktoberrevolution i Rusland, lød parolen her i landet: ”Knæk sablen, bryd kronen, styrt kirken”. Det var stolte og krævende paroler, og der er siden løbet meget forurenet vand i åen. Nu står vi i en international situation med stigende militarisering under imperialismens magtredskab NATO og med stor fare for en ny verdenskrig og en total udslettelse af kloden.\n1. maj er den internationale arbejderklasses kampdag, som maner arbejderne til kamp for deres rettigheder. Næsten alle partier i Folketinget er af den grundlæggende overbevisning, at klassekampen er slut. De fortæller dog ikke, hvem der vandt! Den overbevisning er kommunisterne ikke enige i. Vi markerer dagen som en kampdag.\nVi har i årtier været modstandere af tendensen til at gøre 1. maj til en festdag som Disneyland, Legoland, Tivoli eller Dyrehavsbakken. I stedet markerer vi dagen som en kampdag, hvor kommunister også agiterer for fred og kamp mod imperialismen og dens krige.\nMålet er socialisme, der skal frigøre arbejderne fra udbytning. Det er et mål, som vi fastholder og vil kæmpe for. Til det formål er 1. maj ikke en festdag for gøglere og politiske opportunister, men en kampdag hvor arbejderklassens fælles interesser og enhed skal markeres.\nDet er en opgave for kommunister at ændre styrkeforholdet i klassekampen, og gennem aktionsenhedens metode at forbedre kampbetingelserne.\nSocialdemokratismen og opportunismen har afskrevet klassekampen. Alt er blevet gjort til et stort fællesskab mellem udbytterne og de udbyttede.\nArbejderklassen har en pligt til at interessere sig for, hvad der sker både her i landet og ude i den store verden, og ikke lade sig forvirre af den herskende klasses medier, som helt målbevidst arbejder for endnu mere vildledning og fordummelse af folket.\nVel har arbejderklassen i de senere år lidt tilbageslag og nederlag, men kraften og gejsten er som bølgerne, der rammer stranden: De ruller tilbage i havet og kommer igen. Havde det ikke været for revolutionære og kommunister i både den nationale og internationale arbejderbevægelse, ville vi dag højst have ligget og skvulpet i andedammen. Det er kommunisterne sammen med andre, der skal skabe et endnu stærkere grundlag for at genrejse den revolutionære kraft, der kan lave samfundet om fra et kapitalistisk samfund for de få til et socialistisk/kommunistisk samfund for de mange. Dermed afskaffes klasserne.\nDerfor skal der fra Kommunistisk Parti i Danmark lyde en stærk opfordring til at deltage i kampene og manifeststationerne fremover.\nKommunistisk Parti i Danmark ønsker alle en god 1. maj.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist april 2017\nMen i dag taler alle om ”skattetryk”. Begrebet skiftede status fra liberalt feltråb til formodet objektiv sprogbrug i 1980, da Statistisk Tiårsoversigt for første gang brugte ordet. Nogenlunde samtidigt med, at kapitalismen med ny-liberalismen fik et større overherredømme praktisk som ideologisk på grund af kontrarevolutionens sejr i de socialistiske lande.\nDet sproglige modtræk må være at forklare, at kampen mod ”ny-liberalismen” er en kamp mod kapitalismen. I den ideologiske kamp og i klassekampen har sproget og de begreber, der anvendes, en overordentlig stor betydning. Kommunisterne og arbejderklassen skal være meget bevidste om det politiske sprog. Vi skal ikke overtage klassefjendens begreber. – Som digteren Carl Scharnberg skrev: På hvis side er de ord, du lærer? På hvis side er de ord, du bruger?\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist marts 2017\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist februar 2017\n• Først var det i Danmark i december 2015 med et nej til at opgive rets-forbeholdet\n• så i Holland med et nej til handelsaftalen mellem EU og Ukraine\n• så for EU det smertelige Brexit\n• og i december 2016 en tabt folkeafstemning i Italien, der skulle skræddersy den italienske forfatning til EU.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist januar 2017\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist december 2016\nDenne klassepolitik er traktatfæstet og obligatorisk for alle EU-lande og gennemføres af den herskende klasse. Vi går med stormskridt hen imod en skole- og et uddannelsessystem for de, der har råd og rige forældre – mod et klassebestemt uddannelsessystem.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist november 2016\nAlting fødes, udvikles, ældes og dør. Denne naturlov gælder også for historien. Den cyklus, som begynder med fødslen og afsluttes med døden, sætter sig igennem i enhver samfundsøkonomisk formation. Det skete i klan-, slave- og feudalsamfundet. Og det vil ubønhørligt ske for kapitalismen og enhver anden form for økonomi og samfund, som måtte komme senere, såvel i en overskuelig fremtid som i den fremtid, vi ikke engang kan forestille os. Det er selvfølgelig umuligt at vide, hvornår og hvordan kapitalismen vil gå under. Men det er tydeligt, at den befinder sig i en fase af fremskreden senilitet. Og hvis den ikke afgår ved døden som følge af en revolutionær samfundsforandring, vil dens livscyklus afsluttes med menneskehedens udslettelse!\nHvis man tager den danske venstrefløj i meget bred forstand og dens analyser af ny-liberalismen, begår den ofte den fejl at bedyre, at ny-liberalismen er den grundlæggende årsag til de onder, som har plaget menneskeheden siden slutningen af 1970`erne. Hvis problemet er, at der føres en ”dårlig politik” i Danmark og i resten af den kapitalistiske verden, vil det være nok at ændre den til en ”god politik”. Men er dette tilstrækkeligt – og muligt? Den virkelige årsag til den forværring, som har ramt menneskenes livsvilkår, er en tilspidsning af kapitalismens almene krise. Denne krise driver den herskende monopolistiske elite til at udnytte alle sine politiske, økonomiske og militære resurser – med fokus på ideologisk og kulturel dominans. Det er her ny-liberalismen træder ind på scenen for at spille sin rolle som doktrin, der kan sikre koncentrationen af rigdom for de få og legitimere den uhørte vækst i ulighed, polarisering og social udstødelse. Så kampen mod ny-liberalismen kan bruges, når det drejer sig om social mobilisering, men den kan kun være effektiv, hvis den føres som en kamp mod kapitalismen.\nEfterhånden som kapitalismens krise afslører følgerne af den liberalistiske doktrin, kommer ”venstrefløjen”, hvorunder Socialdemokratiet i denne sammenhæng også hører til, systemet til hjælp og tilbyder som tidligere i historien sine tjenester mod til gengæld at få en plads inden for det globale system. En af disse tjenester er at give ny-liberalismens ideer og politik en ”menneskelig” fremtoning, som gennemtrænger en stor del af ”venstrefløjens” debat, teoretiske produktion og politiske praksis. Dette pakkes ind i en snak, om kapitalismens ”evne til at komme til hægterne” og fuldbyrdelsen af et ”civilisationsskifte”, som angiveligt aldrig mere vil gøre det muligt at forstå verden og langt mindre at forandre den. Det er de revolutionæres og ikke mindst kommunisternes opgave at tilbagevise disse myter.\nEU for ny liberalisme\nLad os tage nogle eksempler. På Socialdemokratiets kongres i september forsøgte Mette Frederiksen at snakke sig til, at partiet skulle ”tilbage til rødderne”. Men den politik, såvel nationalt som internationalt, som partiet fører, er indholdsmæssigt styret efter den kapitalistiske taktstok. Og det er i Danmarks tilfælde efter Storkapitalens og EU’s taktstok. De ledende Socialdemokrater erkender, at den udbredte EU skepsis i befolkningen ikke kan bortforklares med, at de EU begejstrede partier ikke har formået at forklare EU’s lyksaligheder, og at Socialdemokratiet, SF og Det Europæiske Venstreparti derfor må søge at styre EU i retning af et mere socialt projekt.\nOverholdelse af EU’s stabilitets- og vækstpagt\nDet er at lægge sig ned for EU’s økonomiske diktatur og dermed det kapitalistiske markeds diktatur. Så længe vi er med i EU, så længe vi har kapitalisme, er der statsgaranti for, at det er markederne, der styrer samfundsmekanismerne. Derfor vil Mette Frederiksen ikke love at afskaffe kontanthjælpsloftet eller rulle dagpengeforringelserne tilbage. Denne ”reform” driver titusinder og atter titusinder ud af A-kasserne. Derfor lyder kritikken af regeringens topskattelettelser hult, når den tidligere socialdemokratisk ledede regering selv lettede topskatten. Så med Socialdemokraterne, SF og andre ”venstrekræfter” ved roret vil det fortsat være kapitalen og deres EU, der styrer og bestemmer.\nHistorien viser, at progressive reformer under kapitalismen kun er foregået på de steder og i de perioder, hvor det var foreneligt med kapitalismens reproduktionsproces og arbejderklassens styrke i klassekampen. Kun en revolutionær samfundsomformning, uanset under hvilke former den gennemføres, kan løse arbejderklassens problemer. Men det er heller ikke tilstrækkeligt blot at kende alle de dårlige sider af det kapitalistiske samfund, som vi ønsker at knuse, eller blot at kende alt det positive i det socialistiske samfund, som vi ønsker at skabe. Det er nødvendigt at skitsere konturerne af det samfund, som vi ønsker. Der findes givetvis ikke socialisme uden socialistisk demokrati, forstået som et politisk system, der ikke kopierer eller låner fra det borgerlige demokrati, men baserer sig på en folkelig deltagelse og repræsentation, der er i stand til at skabe enighed. Altså enhed i tanke og handling omkring kardinalpunkterne i den socialistiske opbygning. Men det er en anden diskussion, som kommunister og andre progressive nødvendigvis må tage.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist oktober 2016\nAf Arne Cheller,\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist september 2016\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist august 2016\nForleden dag mødte jeg en tidligere kollega, – en malersvend – som jeg i mange år arbejdede sammen med på B&W skibsværft. Vi mindedes vores mange brave kolleger. Snakken gik: Hvordan går det mon med ”kartoflen”, ”pomfritten”, ”fuppen”, ”løberen” – kært barn har mange navne – og på B&W skortede det ikke på øgenavne. Vi lavede sjov med regeringens udspil om igen at øge pensionsalderen. Forestillingen om, at man kan fungere på en arbejdsplads, til man er fyldt 72 år, var ikke skræmmende morsom. Malerfaget sætter sine fysiske spor, og det er snarere reglen end undtagelsen, at kollegerne døjer med smerter i skuldre, albuer, lænd og knæ. Arbejderne får brug for både kørestole og stokke i det fremtidsscenarie.\nMen spørgsmålet er, om der overhovedet er muligt at få arbejde til den tid. Usikkerheden og frygten for at stå uden arbejde er for alvor rykket ind i produktionen. Umiddelbart blev vi enige om, at der var grobund for et klassemæssigt opgør. For modstand – For solidaritet – For faglig kamp. Men der tales ikke så meget om arbejderkamp og solidaritet på landet arbejdspladser. Den faglige kamp er næsten reduceret til et opslag på Facebook, hvor vi bliver mindet om alle de store sejre fagbevægelsen har opnået gennem tiden – strejkeret, 37 timers arbejdsuge og den sjette ferieuge.\nMen det er faktisk 18 år siden, at den sjette ferieuge blev kæmpet igennem. Inden for de sidste par år er efterlønnen taget fra os. Dagpengereformen og kontanthjælpsreformen blev gennemført under en socialdemokratisk regering. Senest er 225-timers reglen indført. Protesterne fra fagbevægelsen har været få. LO`s daværende formand Harald Børsting gik så vidt som at rose regeringens finanslovsforslag i 2014.\nHvis fagbevægelsen er så reaktionær, hvorfor laver vi så ikke et alternativt oprør uden om fagbevægelsen? Det er der mange forklaringer på, hvorfor vi ikke gør.\nFor det første er en stor del af de ufaglærte, der arbejder i Danmark, oprindelig fra lande, hvor fagbevægelse og arbejdskamp er et ukendt eller i al fald et anderledes fænomen.\nFor det andet har de færreste faglærte været ude i kampe. Fagforeningerne over en bred kam har gjort organiseringsgraden til det mest dominerende succeskriterie. Det er godt med en masse organiserede arbejdere, men de lærer ikke at føre kampe ved at være en del af en fagforening.\nEn anden væsentlig grund ligger i den splittelse af arbejderklassen, som eliten skaber, og som effektivt fjerner opmærksomheden fra den politik, der udhuler og opløser vores tilkæmpede rettigheder. Partierne og meningsdannere bilder os ind, at vi ikke har noget tilfælles med hinanden, i hvert fald ikke mere end vi har med dem, der bestemmer og har magten. Arbejderklassen deles op i falske fællesskaber efter nationalitet, køn, etnicitet, geografi, kultur og så videre. Uden fællesskab – ingen solidaritet og uden solidaritet – ingen organiserede arbejdskampe.\nEt glimrende eksempel på den splittelse er flygtninge- og indvandrerdebatten. Her har især Dansk Folkeparti, nu bakket op af næsten alle Folketingets partier, udført rollen som nyttig idiot for kapitalismen til perfektion.\nI stedet for at diskutere aktionærernes bonusser og vanvittige store afkast, multinationale firmaer, der sender milliarder i skatteskjul, og skattelettelser til de rige, diskuterer man forhud, frikadeller og frisind. Hver gang der skæres i kontanthjælpen til den enlige mor, i bevillinger til de handikappede eller i boligstøtten, skal der råbes efter den, der ikke ser ud som en kulturkristen eller den, der ikke spiser bacon. Fremmedfjendskhed er blevet et samlende punkt for de samfundsbevarende partier, hvor nogle har den frækhed at kalde sig arbejderpartier.\nDet er derfor solidaritet og arbejdskampe har så trange kår. Men intet står stille, alt kan stadig forandres.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist juni-juli 2016\nUnder kommunisternes aktionsuge i begyndelsen af maj måned blev vi ofte mødt med bemærkninger som, ”eksisterer kommunisterne endnu”, eller ”det er ikke meget I deltager i den offentlige debat”. Kommunisternes aktionsuge havde til formål at fremlægge Kommunistisk Parti i Danmarks politiske forslag. Forslag om fælles kamp mod imperialismen, forslag om fælles faglige og sociale krav, forslag om ungdommen og uddannelserne, og ad den vej kom kommunisternes ideer og konkrete forslag ud til en bredere del af folket.\nMen det er rigtigt, at kommunisterne i Danmark ikke er så mange, som det kunne ønskes, og det er ligeledes rigtigt, at kommunisterne er en del af den internationale kommunistiske bevægelse, hvor der udover partiernes nationale kampe også tages fælles initiativer partierne imellem. De kommunistiske partier i EU landene arbejder tæt sammen i kampen for at nedbryde og opløse monopolkapitalens EU.\nI begyndelsen af maj holdt Koreas Arbejderparti sin 7. kongres i Pyongyang i Den Demokratiske Folkerepublik Korea. Denne kongres havde været længe undervejs. På kongressen blev partiets beretning fremlagt af partiets førstesekretær Kim Jong Un.\nBeretningens hovedindhold var udviklingen i økonomien og befolkningens levestandard, men handlede samtidig også om en nødvendig forstærkning af landets forsvar til at imødegå imperialismens krigstrusler. Ligeledes blev der lagt vægt på bestræbelserne på afspænding og national genforening samt naturgenopretning, sikring af landets naturressourcer og forebyggelse af forurening og miljøskader.\nDer blev iværksat en intensiv kampagne blandt offentligt ansatte for at modvirke magtmisbrug, unødigt bureaukrati og korruption, som underminerer fællesskabet. Det blev slået fast, at offentligt ansatte skal optræde som folkets tjenere.\nKoreas Arbejderparti og landets regering vil styrke solidariteten med verdens folk, der modsætter sig aggression, krig, stormagtsdominans og underkastelse, og vil yderligere udvikle venskabelige relationer og samarbejde med alle lande, der respekterer landets nationale suverænitet og opfører sig venligt overfor landet, som det beskrives i et af kongressens dokumenter.\nKoreas Arbejderparti og staten baserer sin ideologi og model for hele samfundet på ideer, som betegnes som Kimilsungismen / Kimjongilismen og ikke marxismen-leninismen. I flere dokumenter blev det slået fast, at partiet ser hæren og ikke arbejderklassen som den revolutionære hovedkraft i udviklingen af samfundet. Dette vækker bekymring blandt kommunister overalt i verden.\nCuba’s Kommunistiske Parti\nI april afholdt Cuba’s kommunistiske Parti deres 7. kongres, hvor man vurderede opfyldelsen af ”Retningslinjerne for social og økonomisk politik”, som blev godkendt på den 6. kongres. Kongressen drøftede landets udviklingsstrategi og udformningen af den cubanske økonomiske og sociale model. Kongressen blev præget af den internationale verdenskrise og de stadig dybere globale og geopolitiske modsætninger, samt den intensiverede imperialistiske modoffensiv mod den demokratiske og revolutionære frihedskamp på kontinentet. I lyset af denne situation fastholdt den cubanske revolution sin stabile kurs uændret.\nDer blev gennemført en opdatering af den økonomiske model med henblik på at opbygge en bæredygtig socialisme.\nKongressen var opmærksom på de udfordringer, der opstår under normaliseringsprocessen med USA. De vigtigste amerikanske sektorer fortsætter med at forfølge deres mål om at underminere grundlaget for revolutionen og styrte det politiske system gennem tilnærmelse og direkte indflydelse. Normaliseringen af forbindelserne med USA åbner en ny vej i den ideologiske kamp.\nKongressen udtalte, at det cubanske folks sejre ikke kan ses isoleret fra den ekstraordinære internationale solidaritetsbevægelse, som har fulgt Cuba i alle år siden revolutionen i 1959. Det store slag, der blev udkæmpet for frigivelsen af ”De 5 cubanere”, var et udtryk for solidaritet, som cubanerne altid vil være taknemmelige for. Denne solidaritetskamp betragtes i dag som mere livskraftig end nogensinde.\nDet cubanske folk og dets organiserede fortrop Cubas Kommunistiske Parti vil fortsætte kampen mod USA`s økonomiske og finansielle blokade, og som det blev sagt på kongressen ”Vi slapper ikke af, før vores flag vajer over det område i Guantánamobugten, som er ulovligt besat af USA”. Man er fortsat opmærksom på de interventionistiske handlinger med bl.a. finansieringen af kontrarevolutionære grupper i Cuba og den ulovlige radio- og tv-virksomhed, som er betalt af USA’s regering og som overtræder Cubas suverænitet.\nSom Fidel Castro sagde om den cubanske revolution: ”Vort engagerede folk vil ikke give afkald på den hæder, de rettigheder og den rigdom, der er opnået gennem udvikling af uddannelse, videnskab og kultur. Vi har ikke og vil aldrig få brug for gaver fra imperiet. Vi vil fastholde vores engagement for fred og broderskab, og vil altid være tro mod vores historie”.\nPå den måde kom vi rundt om den internationale kommunistiske bevægelse fra et mindre parti, Kommunistisk Parti i Danmark, over et noget specielt parti Koreas Arbejderparti til det amerikanske kontinents lysende revolutionære flamme, Cubas Kommunistiske Parti.\nVi ønskes alle en dejlig sommer. Vores fælles kamp fortsætter i augustnummeret af Kommunist.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist maj 2016\nI april måned blev Panama Papers lækket. Store kanoner, ja alt fra sportsstjerner til regeringsledere, har million-beløb stående i disse finansielle selskaber for at unddrage sig skattebetaling. Magteliten og de unges rollemodeller er simpelthen kriminelle. Så længe man ikke bliver opdaget, er det en naturlig adfærd for den herskende klasse.\nDen kapitalistiske krise udlægges af tidens markeds-ideologer til ikke at være et udtryk for det fejlslagne ”frie” marked, men derimod som overdreven statsregulering, dvs. at forklaringen skulle være, at markedsøkonomien ikke er en ægte en af slagsen, fordi den er i kløerne på staten! Spørg blot Liberal Alliance.\nSom kommunister er vi ikke bange for at drage den fulde konsekvens:\nDet globale kapitalistiske retssystem er selv i sin mest grundlæggende form en slags legaliseret korruption. Spørgsmålet om kriminalitet er et politisk spørgsmål, et spørgsmål om magten i samfundet. Det eneste alternativ er ekspropriering af denne kapital, men det kan kun ske, hvis arbejderklassen – den største del af befolkningen – tager magten og opbygger et socialistisk samfund.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist april 2016\nJeg tager sgu barnebarnet med til aktiviteterne.\nStyrk enheden i kampen mod EU\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist marts 2016\nDen mest almindelige og mest indlysende stammer fra Aristoteles` logik, der fastslår, at er to udsagn i modstrid med hinanden, kan begge umuligt være sande. Udsagnet ”alle solsorte er sorte” modsiger udsagnet ”alle solsorte er hvide”. Hvis det ene udsagn er sandt, kan det andet ikke være det.\nDer er brug for en antikapitalistisk socialistisk EU-modstand siger flere fra Enhedslistens folketingsgruppe, men de mener i virkeligheden, at kan de vinde en plads i EU-parlamentet, kan de styrke ”venstrefløjen” i parlamentet, og have en platform for samarbejde med Det Europæiske Venstreparti (European Left), om at påvirke udviklingen i Europa, om at ændre EU indefra.\nTil gengæld mener vi kommunistiske EU-modstandere, at man ikke både kan være socialist og tilhænger af monopolkapitalens EU. Man kan bare henvise til dagens diskussion (se side 11), men også at Syrizas og Europæisk Venstrepartis plan om at reformere EU til noget progressivt har lidt et ynkeligt nederlag. Uklarheden er, om man arbejder på at ”reformere” EU indefra eller arbejder for udtræden af EU og opløsning af Unionen.\nFor kommunisterne og for Folkebevægelsen som helhed kommer Enhedslistens udmelding ikke overraskende, men vi vil styrke Folkebevægelsen, så den kan overleve Enhedslistens eventuelle -frafald.\nDet ser nærmest ud som et paradoks, at det er Folkebevægelsen, der tilgodeser mange borgerlige nej-væl-gere, som ikke kan se sig selv i selskab med hverken Dansk Folkeparti eller Enhedslisten. Men det er ikke noget -paradoks, at borgerlige demokratisk indstillede mennesker vælger Folkebevægelsen mod EU – for det gør socialistisk indstillede mennesker også.\nLukker for mennesker – åbner for storkapitalen\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist februar 2016\nDR 1 sender i disse uger dramaserien ”Bedrag”, der handler om økonomisk kriminalitet.\nØkonomisk kriminalitet, østarbejdere, alternativ energi, grådighed og ambition, uhæmmet kapitalisme, moralske og etiske gråzoner – den indeholder det hele, men kunne ligeså godt handle om politisk kriminalitet. Regeringen vil gøre 2016 til et år, hvor vi ”skal passe på Danmark”, et slagord hyppigt brugt i statsministerens nytårstale, men hvordan går det med at passe på Danmark og det arbejdende folk, der udgør majoriteten?\nHyklere er det ord der passer bedst på EU-ja partierne, som ønskede en ophævelse af retsforbeholdet. De taler nu om at passe på Danmark, partier hvis intention er stadig mere integration i EU og støtte til TTIP (Transatlantisk investerings- og handelsaftale). Imens den politiske debat om hvordan man kan stoppe de nødstedte mennesker fra Mellemøsten, Afrika og Asien foregår, forhandler EU om TTIP, der skal åbne de europæiske grænser fuldstændigt for den amerikanske monopolkapital – og vice versa.\nForhandlingerne foregår bag hermetisk lukkede døre og har stået på i flere år. EU ønsker at 2016 bliver året, hvor aftalen kommer i hus. Det er på høje tid at oplysning og kamp mod TTIP bliver sat på dagsordenen, ellers ender det med et gigantisk transatlantisk indre marked. Nøjagtigt som EU’s politik har været for monopolkapitalen imod arbejderklassen, vil en TTIP-aftale med USA betyde endnu mere kapitalistisk verdensorden, med mindre regulering og mere kapitalistisk kappestrid som redskaber til at presse omkostningerne ned og profitten op. En TTIP- aftale vil ligeledes åbne en ladeport for lovgivningsmæssig konvergens. Det betyder på jævnt dansk, at Danmark skal tage USA’s regering med på råd, hver gang man i fremtiden overvejer nye love og regler af handelsmæssig relevans.\nMed TTIP følger også et transatlantisk voldgiftssystem, hvor f.eks. amerikanske monopoler og virksomheder kan omgå EU’s nationale domstole og rejse erstatningssager mod europæiske regeringer, hvis f.eks. en miljølov fratager dem en forventet profit.\nDa forhandlingerne startede i 2013 var der nærmest udelt politisk begejstring fra de konservative til SF. ”Betydningen af det her kan næsten ikke overvurderes.” sagde SF`s daværende handelsminister, nuværende partiformand Pia Olsen Dyhr. Siden er glansbilledet krakeleret, og modstanden i EU-landene vokset markant.\nPå trods af modstand fra organisationer i hele Europa og USA er de herskende politikere og fag-toppen indstillet på, at aftalen skal gennemføres. De argumenterer med, at vi alle vil blive rigere af at handle med ”hinanden”. Men der står mindst et spørgsmål ubesvaret: Hvorfor skal monopolkapitalen have deres eget voldgiftsystem over alle nationale retsinstanser? Hvorfor skal monopolkapitalens interesser være omdrejningspunktet i en aftale om frihandel?\nTTIP-aftalen er en fortsættelse af monopolernes enevælde, en politik der står i fuldstændig modsætning til arbejderklassens grundlæggende behov og interesser. Vi må bekæmpe de tomme løfter, som EU politikerne fremfører om TTIP, og afsløre både de borgerlige / socialdemokratiske og de nye opportunistiske kræfter, der arbejder i Det Europæiske Venstreparti, og som tror, at EU kan ændres indefra. EU, TTIP-aftalen og NATO kan ikke reformeres, men skal afvises i deres helhed.\nVor tids klassekamp\nVi skal passe på Danmark, men hvem er vi? Er det de politikere, der efter afstemningen i december 2015 gang på gang fandt det nødvendigt at gentage, at flertallets beslutning ville blive respekteret. Der en tillidskrise mellem store dele af folket og de herskende politikere. Denne konstatering indkapsler de tiltagende skel, som findes i alle de vestlige kapitalistiske lande, mellem på den ene side ”professionalisering” og ”teknokratisering” af politik og på den anden side folkenes tiltagende afstand og afmagt fra de politiske processer og beslutninger – vor tids klassekamp. Eksemplerne er talrige, hvor der er begået løftebrud eller tilsidesættelse af folkelige protester som for eksempel, da den socialdemokratiske regering solgte Dong-aktier til Goldman Sachs.\nKapitalismens krise og dens overgang til en fuldstændig markedsdomineret økonomi medfører mindre samhørighed i den politiske elite og tiltagende økonomisk ulighed.\nUnder disse omstændigheder består den herskende politiske klasses opgaver i at varetage monopolerne og elitens økonomiske interesser, og samtidig – ikke mindst – at neutralisere potentiel folkelig modstand.\n”Hvis vi ikke tør sætte os på en fortovscafe i Paris for at drikke en kop kaffe, så har vi for alvor tabt” sagde Statsministeren i sin nytårstale i forsvaret for det borgerlige demokrati. I dagene efter angrebet i Paris var en folkelig bevægelse i gang med aktiviteter til klimatopmødet COP21, der blev afholdt i december. Af hensyn til den ”nationale sikkerhed” og med hjemmel i en national undtagelsestilstand, blev denne bevægelse imidlertid bremset. Klima demonstrationer blev erklæret forbudt. Hvis Lars Løkke, og med ham andre, vil passe på Danmark og deres borgerlige demokrati, kunne han i sin nytårstale passende have sagt, at ”hvis vi ikke tør demonstrere i gaderne, har vi for alvor tabt.” I stedet valgte han at gøre fortovscafeerne til det, som vi for alt i verden ikke må miste. Men nej, tanken om et folkeligt engagement i samfundet med nyskabelse og fremskridt skal bekæmpes. Ingen ret til demonstrationer og strejker, ingen kritik af magten. Stop det ”Passe på Danmark” vrøvl, men det kræver et kollektivt og organiseret oprør, hvis vi skal holde op med at leve for blot at gøre de rige rigere og endnu mere magtfulde.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist januar 2016\nI hele historien om EU, fra begyndelsen i 1950’erne med oprettelsen at Stål- og Kulunionen, til vore dages monopolkapitalistiske konstruktion, har EU kapitalismen været præget af høj arbejdsløshed og mere og mere fattigdom. Det har handlet om at afskaffe sociale rettigheder, angribe kollektive overenskomster, kommercialisere sundhed, velfærd, uddannelse og om deregulering af sektorer i økonomien.\nProblemerne skærpes overalt i EU, og det sker samtidig med en afmatning i Kina’s økonomi, og med problemer i de nye økonomier. En ny og alt om sig gribende økonomisk krise er under opsejling. Det skal ses i sammenhæng med den farlige krigssituation, som er forårsaget af den imperialistiske konkurrence om kontrollen af markeder og naturressourcer, og monopolernes kamp for mere profit og styrkelse af deres magt. På dette grundlag kan krigens brændpunkter meget hurtigt brede sig til flere steder og regioner i verden.\nDet er en tragedie for arbejderklassen, ligesom det er tragedie, at alt for få forstår at anti-kommunismen eskalerer, historiske sandheder bliver forvrænget.\nReaktionære fascistiske kræfter optræder nu helt åbenlyst. Regeringerne i EU gør intet, men medvirker til at fremme denne racistisk-fascistiske gift.\nDerfor er det klare danske NEJ ved folkeafstemningen en sejr. Ikke kun for den danske modstand, men også for alle der kæmper for bedre rettigheder og sociale forhold i Europa. Det er ikke kun i Danmark at mistilliden til EU er stor, mistiliden til EU-systemet er enormt i hele Unionen. Hvis alle folkene kunne stemme om EU, ville EU bryde sammen. Ifølge undersøgelser har seks ud af 10 EU-borgere ikke tillid til EU som institution, og et flertal af europæere mener at deres lands interesser varetages bedst udenfor EU. Der er skabt en grundlæggende mistillid til det politiske system, et politiske system der er kapitalistisk, og intet andet, og derfor skal bekæmpes ud fra det grundlag.\nMan behøver ikke lede længe for at finde solide tegn på at regeringen og de andre JA partier, ønsker at omgøre resultatet fra 3. december. Tag nu bare spillet om Europol og en parallel aftale. Sagen er, at man så let som at klø sig i sølvpapirhatten kan få en parallel aftale, der sikrer fortsat deltagelse i Europol. Men hvorfor får vi den så ikke? Måske fordi det ville være for afslørende for ja-partiernes skræmmekampagne, hvis det de sagde var umuligt, viser sig at være uproblematisk. Et kæmpeskuespil, hvor spillet bliver spillet gennem et års tid, indtil EU tilhængerne kan få endnu en folkeafstemning, ikke kun om Europol, men også om en række andre retsakter. Det er ikke folket der ønskede eller udskrev folkeafstemningen den. 3. december, og de ønsker heller ikke om- afstemninger.\nAlle nej-partierne ønsker at vi skal blive i EU. Dansk Folkeparti vil ikke ud af EU, de er modstandere af udviklingen med dens retning mod Europas Forenede Stater, og de vil at ”samarbejdet” skal holdes indenfor handelspolitik, miljøpolitik og teknisk samarbejde. Enhedslisten har sit mas med at forklare at de står for et andet nej, end det Dansk Folkeparti står for. Grupper i Enhedslisten har i mange år ønsket en mere pro-EU politik. De taler om behovet for en EU-løsning på det europæiske flygtningeproblem. De frygter at antallet kan blive betragteligt større end vi kan håndtere, de er ikke tilhængere af at vi skal ”oversvømmes” med flygtninge, de er tilhængere af at der findes en international løsning. Hvor er det lige vi har hørt det før? Ja netop, fra Løkke regeringen. Nej-partierne er måske lidt ubekvemme ved Nej ‘et og har travlt med at finde nogle planker at slå over afgrunden, så de kan være med ”ved bordet”. Man har givet regeringen mulighed for at tolke Nej’et den 3. december som et ja til Europol.\nUanset kriser er monopolkapitalismens EU en attraktiv magt for alle politiske partier, som ikke kunne drømme om at opstille et alternativ til det nuværende samfundssystem.\nEU blev skabt for at sikre de europæiske kapitalisters interesser. I dag gennemføres den samme nedskærings-politik i alle EU lande, en nedskæringspolitik med angreb på løn og arbejdsforhold. Vælger et folk i et land en regering, der lover en anden politik, skal EU nok få dem til at makke ret. Kapitalen har pengene, EU har metoderne.\nVi kommunister har aldrig og kommer aldrig til at støtte EU. De europæiske kommunistiske partier, kan på ingen måde støtte EU, og påpegede på deres møde i begyndelse af december, at EU er et instrument for kapitalen. Men EU er ikke ondets rod, det er kapitalismen som system. Et system som går fra krise til krise. Det er tydeligt at der er brug for internationale løsninger på verdens problemer. Miljø, flygtninge, økonomisk krise. Det er også mere og mere tydeligt, at under kapitalismen kan der ikke findes internationale løsninger. Kapitalismens krise skærper alle modsætninger mellem klasser og mellem nationer. EU er ved at smuldre, mens der igen bygges mure om grænserne.\nVi bestemmer måske ikke hvad vi bliver spurgt om, men vi bestemmer hvad vi svarer: At det eneste reelle alternativ til EU er, at arbejderklassen tager magten og opbygger et socialistisk samfund.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist december 2015\n”Hvilken plade skal jeg sætte på, den nationale, den sociale eller den sentimentale, jeg har nemlig dem alle i min kuffert.” (J. Goebbels)\nOvernævnte citat har dannet skole blandt regerings-politikere og alle andre magthavere i kapitalens EU. I dag hedder det Spin og bruges flittigt i alle sager der skal glide ned uden for megen ballade. Eksempelvis finansloven, hvor regeringen har lagt op til stor fest for arbejdsgiverne. Sjældent er der lavet en finanslov, som så entydigt lægger op til at give til dem der har, og til fulde lægger sig på maven for den herskende økonomiske klasses interesser.\nNu har vi ellers -lige siden det såkaldte kasseeftersyn– hørt at der manglede penge i statskassen, og at det var nødvendigt at spare. Men altså ikke når det gælder om at forgylde velhaverne.\nRegistreringsafgiften på større biler sænkes. Jo større bil, des mere spares der. Det skulle koste statskassen 350 millioner kroner.\nGrundskylden fastfryses i 2016 på samme niveau som i år. Pris 570 millioner kroner.\nSkal boligejeren have sit hus forbedret, have sin have passet, få udført rengøring, er der fradrag at hente via den såkaldte bolig/jobordning. Pris 410 millioner kroner.\nOg så bliver det billigere at sende børnene i privatskole. I dag får elitens skolebørn dækket 71 procent af udgiften fra det offentlige, det hæves til 73 procent. Pris 120 millioner kroner.\nForuden boligejere og bilejere er der selvfølgelig også noget til erhvervslivet. En række afgifter afskaffes helt eller sænkes, blandt andet Nox- og reklameafgiften. Pris 380 millioner. Familieejede virksomheder tilgodeses også, så det bliver billigere at overdrage et firma til et familiemedlem. Pris 560 millioner.\nAlle disse ”herligheder” samt politiforlig og planlagte skattelettelser betales med besparelser på ulandshjælp, uddannelser, forskning og kraftig forringelse af kommunernes økonomi, så de kan gå i gang med at fortsætte nedskæringerne på borgernære nødvendigheder. Dertil kommer besparelser som følge af at flere sættes på den lavere såkaldte integrationsydelse, kontanthjælpsloftet og mindre boligstøtte til lejerne. En sådan finanslov, og den regering som fremlægger den, skal bekæmpes med alle midler.\nMen for at finansloven ikke skal være nok, hastebehandler Folketinget her og nu love som ikke kommer til folkelig debat – eller til debat i det hele taget, og det er love der fjerner retssikkerheden og indfører politistatsmetoder.\nTo døgn gik der, fra regeringens asylaftale var fremsat til den var vedtaget. 101 sider lovtekst skulle læses igennem på under et døgn.\nDet har indtil nu været et retsprincip at en dommer skal tage stilling til længere tids frihedsberøvelse. Men sådan er det ikke længere i Danmark. Asylaftalen betyder, at mennesker der flygter fra krig og terror, nu kan blive spærret inde på ubestemt tid, uden anden grund end at ministeren beslutter det. Her er ikke tale om kriminelle, men om helt almindelige mennesker på flugt fra krig og terror, mennesker som har allermest brug for hjælp og tryghed.\nDa politikerne og Folketinget i august 1941 hastede en anden særlov igennem, stred det også imod de grundlæggende borgerlige retsprincipper. Dengang var det kommunisterne, der blev fængslet og senere udleveret til de tyske nazistiske magthavere. Også dengang, som det sker i dag, talte man om nødsituation. Også dengang handlede regeringen på diktat fra monopolkapitalens mørke kræfter.\nRegeringen og Socialdemokraternes asylaftale betyder også, at familiesammenføringer kommer til at tage markant længere tid, og at kravene til flygtninges boliger lempes. Flygtninge skal flytte ind i beredskabsstyrelsens telte, netop nu hvor vinteren rammer landet.\nDe fryser næppe ihjel, selv om manøvren virker pervers al den stund, at der er masser af tomme skoler og ejendomme at tage i brug med rigtige vægge og fjernvarme.\nKommunistloven kostede mange livet i kz-lejrene, og ramte mange på liv og sjæl. Hvad bliver prisen for regeringens og Socialdemokraternes asylstramninger?\nDe 13 asyllove er ikke bare usle i al almindelighed. De er direkte ondskabsfulde. At formålet er at gøre Danmark så u attraktivt som muligt, vedkender regeringen. Enhver er sig selv nærmest er opfattelsen i den borgerlige/socialdemokratiske blok. De har med andre ord ikke nogen særlige anfægtelser med at sidde i deres lune parcelhuse eller Strandvejsvillaer og henvise nødstedte mennesker til at bo i telte, mens de løfter benene, så au pair pigen kan støvsuge under yndlingsstolen. Det er nu engang nødvendigt siger de. Nødvendigt at gøre Danmark så u attraktiv som muligt, ikke kun for flygtninge men også for arbejderklassen. Men sidstnævnte typer brokker sig jo altid, som de siger.\nBefolkningen skal ikke lade det blive ved brok, kampen må tages op, og i den klassekamp vil man altid finde kommunisterne.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist november 2015\nDe der har skal gives mere\nLøsningen ligger ikke i forhandlinger på Christiansborg. Der er brug for en folkelig opposition.\nStatsministerens åbningstale og regeringens fremlæggelse af forslag til finanslov hænger sammen som ærtehalm. Finansloven indeholder nedskæringer, der skal ramme fattige, pensionister, de arbejdsløse, uddannelserne, forskning, kultur, miljø og ulandsbistanden. De sparede penge går bl.a. til skattelettelser til erhvervslivet.\nSkulle man efter at have læst finanslovsforslaget stadig være i tvivl om, at den nye regering fører en benhård arbejdergiverpolitik, kan der ikke mere herske tvivl efter deres udspil til endnu en kontanthjælpsreform.\nBag om slogans\nSiden Jørn Neergaard Larsen blev beskæftigelsesminister, har Venstres slogan om, at ”det skal kunne betale sig at arbejde” lige fået et ekstra drej på skruen. Mens Løkke tidligere klovnede rundt og sammenlignede de ekstra penge, man vil tjene i et arbejde, med prisen på et par sko, er Neergaard mere en mand der får jobbet udført. Jobbet er at sænke de offentlige overførsler, og at få fjernet de blodige spor bagefter. Neergaard har beskrevet social dumping som sund konkurrence.\nMen hvad betyder det egentlig, at det skal kunne betale sig at arbejde? Det kan være lærerigt at se på et slogan, man har hørt alt for mange gange, og sætte det i et andet perspektiv.\nTillad mig at være lidt filosofisk, men lad os begynde ved det måske mest op-lagte. Hvad med at sammenligne sloganet med eksministeren der sad 93 dage som forsvarsminister, Venstres Carl Holsts, praksis over de seneste par måneder?\nDet skal kunne betale sig at arbejde, men endnu bedre end at arbejde er det at modtage eftervederlag. På vejen mod opsigelsen som forsvarsminister, der er endt med et solidt eftervederlag på 1.8 millioner kr. rundede Holst også lige en dobbeltløn, hvor han fik penge fra både regionen og staten.\nRige og arbejde\nMange har gennem de sidste 100 år undersøgt alverdens forskellige stammer – fra mennesker i de fjerneste egne af verden til hverdagslivet her i Europa. En udfordring næsten alle undersøgelser er enige om er, at undersøge de rige mennesker, for rige mennesker gider ikke undersøges.\nDe synes ikke det er -morsomt, at nogen gerne vil vide, hvordan de lever, og hvordan de kommer til deres penge. Måske fordi der rent faktisk er en stor brist mellem den officielle forklaring (vi er rige, fordi vi er ekstremt driftige, iderige, dygtige osv.) og så virkeligheden, hvor de eksisterende klasseskel, skel mellem rige og fattige på ingen måde kan udtømmes med henvisning til overnævnte tilstande, hvor alle begynder med samme muligheder, og nogen bare er for dovne. Hvad der er brug for i dag er ikke bare at kunne pege på den ekstreme rigdom visse steder i samfundet, men ikke mindst at forklare hvordan denne rigdom skabes, samt hvordan denne rigdom holdes på så få hænder.\nArbejde giver ikke rigdom\nVi har brug for ”kritik af den politiske økonomi” som Karl Marx kaldte det. Så ville man nå frem til, at mens det i 80’erne f.eks. var overlæger og selvstændige, der lå i toppen indkomstmæssigt, er det i dag rådgivere og finansfolk. Igen er pointen, at det der kan betale sig, ikke længere er at arbejde, men at lade andre gøre det, mens man selv står for virksomhedens overordnede strategi, og får ”pengene til at arbejde”.\nRigdom skabes ikke ved ”ærligt arbejde” som man engang bildte befolkningen ind. Rigdom skabes af udbytning, nedarvede ressourcer og positioner samt i vore dage finansielle spil på et virtuelt marked.\nHvis man vil gøre noget ved den herskende politiske klasses slogans og regeringens udmøntning af det, og hvis det skal kunne betale sig at arbejde, må vi tage begrebet om arbejde langt mere alvorligt, og starte med at afskaffe retten til indtægter, man ikke har arbejdet for. En stille og mindre begyndelse kunne være en konsekvent og høj beskatning af arv, gevinster fra finansspekulation og overskud ved salg af boliger.\nMangler en opposition\nFor at disse ”små” tiltag kan blive til noget, eller komme til diskussion, må der skabes bevægelser. I dag er der en række enkeltbevægelser af social karakter, her må samling være en af vejene til mere styrke. Til en virkelig opposition.\nFor den politiske opposition i Folketinget er næsten ikke eksisterende. Socialdemokraterne gør hvad de kan for at redde regeringen: Først stemte de for nedskæringerne i kommunerne, og senest har de været med til at stramme kravene til dansk statsborgerskab. Fra dem kan man ikke vente nogen opposition.\nSF hører man næsten intet til. Enhedslisten prøver at forklare det dårlige i regeringens politik, men alternativer er det mere end svært at få øje på. Så længe det politiske alternativ er fraværende, er der mange bevægelser på enkelt spørgsmål, som umiddelbart kan virke adskilte og isolerede, men faktisk er det en del af samme proces. Gennem egen erfaring vil arbejderklassen lære, at kampene er forbundet, og på et tidspunkt vil det få et politisk udtryk, som vi de sidste år har set i en række lande.\nDen frustration over det -politiske system og dets partier, der er blevet opbygget blandt arbejdere, unge og pensionister, er begyndt at komme op til overfladen, og mange leder efter et svar på de problemer, de ser: Hvordan stoppes nedskæringerne, hvordan kan vi stoppe krig og sult i verden, så folk ikke behøver at flygte, hvad er alternativet til kriser og arbejdsløshed.\nLøsningen ligger ikke i forhandlinger på Christiansborg. Det er selve systemet, kapitalismen, der er problemet.\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist oktober 2015\nStop krigene – send nødhjælp – ikke bomber\nEU-landene sejler rundt i en synkende båd fuld af huller. Årsager og forebyggelse er ikke på dagsordenen. I stedet forsøger regeringen og næsten alle partier febrilsk at finde metoder til at stoppe eller reducere den voksende flygtningestrøm.\nAt NATO og EU med USA i spidsen har ført, og fører krig, og har ødelagt Afghanistan, Somalia, Irak, Libyen og Syrien, og nu, gennem deres stedfortræder Saudi-Arabien, er ved at smadre Yemen som land, indgår overhovedet ikke i debatten. Så længe USA og NATO bomber landene sønder og sammen, vil flygtningestrømmen blive ved. Børn, kvinder og mænd sætter ikke livet på spil i små gummibåde over Middelhavet, uden at deres liv var på spil.\nLøkke Rasmussen-regeringen har valgt at sende en gøende lænkehund på banen, integrationsminister Inger Støjberg, med det formål at vise handlekraft og afskrække verdens flygtninge fra at søge til Danmark. Missionen er delvist lykkedes, dels ved at flygtningene ønsker at komme videre til andre lande, men også ved at man har skabt frygt i befolkningen, som man pådutter at kortsigtede løsninger kan løse globale problemer med et snuptag. Problemer der i sin yderste konsekvens kun kan løses af et andet samfundssystem.\nSamtidig hermed er det et signal til ekstremister med en fascistisk og racistisk dags-orden om at vejen er banet for handling. Handlingen er, ligesom hos partierne der forsvarer det kapitalistiske system, camoufleret som et forsvar for nationen og knytter an til en nationalistisk grobund, som har fået øget gennemslagskraft med EU-kapitalismens øgede centralisering og undergravning af de nationale borgerlige demokratier.\nI Tyskland og andre lande, herunder Danmark, ser vi en skræmmende udvikling som et aftryk af det kaos, som EU har bidraget til. Mennesker, som søger beskyttelse, mødes med en voldelig form for racisme.\nOrganiserede fascister optræder under dække af ”bekymrede borgere” og mobiliserer overalt. Krigsflygtninge bliver fremstillet som økonomiske flygtninge. Atmosfæren er forgiftet med angst, og man fremstiller nedbrænding af asylbeboelser som ”drengestreger”.\nEU ønsker at sætte flygtninge i lejre, ikke mindst i nærområderne. Afskrækkelsesretorik bruges højlydt ikke mindst af indenrigspolitiske grunde. Krise og kronisk arbejdsløshed sender tusinder af sted for at forbedre deres tilværelse, selv om de har meget ringe udsigt til at få asyl. En situation som minder om situationen ved USA’s grænse mod Latinamerika.\nAt bygge mure og lejre som et forsvar mod flygtninge er blevet første prioritet i den permanente beskidte kamp, som kendetegner det kapitalistiske system. Et system som er blevet kaldt udviklet, men snarere er et system, som hvis det ikke bliver bekæmpet og afviklet, vil bane vejen for nye skærpede former for overvågning og kontrol, ikke kun på flygtningeområdet, men på alle områder af samfundslivet.\nEU-regeringernes politiske svar på det eksplosive flygtningepres bygger på, at EU-kapitalismen må forsvares gennem oprustning. Man bruger et sprog, som er vendt mod de slaveforhold flygtninge oplever, men i praksis er EU’s indsats primært optaget af at bygge barrierer og forhindringer for flygtninge. Samtidig ønsker man også en åbning for endnu billigere arbejdskraft til at holde den kapitalistiske profit i gang.\nHelt grotesk bliver det, når EU taler om at være for belastet og oversvømmet set i forhold til Libanon, Jordan, Irak, og Tyrkiet, som har mere end 20 gange det antal, som er flygtet til EU-lande.\nI den sammenhæng taler man også om, at den arbejdskraft, som flygtninge kommer med skal udnyttes. At de skal arbejde gratis eller for en meget lav løn, og at der skal oprettes et system, hvor flygtninge ikke får samme rettigheder som den lokale befolkning, men fastholdes i en slavelignende Apartheid-relation.\nTænk på tidligere statsminister Helle Thornings udtalelse om at flygtninge skal arbejde fra dag et. Er der nogen med bare lidt omtanke i hovedet, der tror på, at det ville være til en overenskomstmæssig løn? Problemet har vi set længe gennem de ringe vilkår som østeuropæiske arbejdere tvinges til under social dumping.\nEt forbillede kunne være Qatar, som er kendt for sin hensynsløse udbytning af fattige migranter, der totalt er berøvet alle rettigheder til at organisere sig og protestere. Disse fattige ses som et uudtømmeligt reservoir af billig arbejdskraft. Problemerne i de fattige lande er ikke de rige landes ansvar, siger de politiske magthavere. Kynikerne, som findes i den herskende politiske klasse, hævder ligefrem, at afrikanske slaver i Amerika fik et bedre liv end i Afrika.\nFakta er, at tusinde omkommer, og at Europa – ikke mindst EU – står med den største flygtningekatastrofe siden Anden Verdenskrig. Monopolkapitalen og den nationalistiske højrefløj kan finde sammen i krav om at der er brug for arbejdskraft, men denne arbejdskraft skal aldrig kunne opnå fulde rettigheder og skal sendes retur, når staten beslutter det.\nRacismen trives på denne baggrund. Tidligere positioner, ikke mindst for socialdemokratismen, forlades til fordel for fremmedfjendske og kulturfjendske positioner. Pia Kjærsgaard har udtrykt det klart: Der er kun en civilisation, og det er vores. I dag er samme Kjærsgaard formand for Folketinget.\nImperialismen ønsker at fastholde og udvide de gamle kolonialistiske relationer. I den sammenhæng omtales flygtningeproblemet mere og mere militariseret, som trusler der kræver aktioner, hvor droner anses for det mest lovende til stor glæde for ”dødens købmænd”, våbenindustrien, som er en af de hurtigst voksende brancher i verdensøkonomien.\nMen bag ved flygtningestrømmen ligger et kaos i Afrika og Mellemøsten, som EU-imperialismen har skabt gennem krige og underudvikling. Udviklingen i Ukraine med borgerkrig, fascisme og voldsomt stigende fattigdom kan ikke kun udløse den næste store indvandringsbølge mod EU. Den kan også udløse en verdenskrig.\nKommunisterne siger at det arbejdende folk må gøre sig fri af det imperialistiske NATO, og arbejdere i alle lande må kæmpe for samme mål: Fred!\nBekæmp storkapitalens allierede NATO og EU.\nForbyd atomvåben – stop NATO\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist september 2015\nStop udviklingen mod endnu en verdenskrig\nFra den 28. september til den 6. november afholder NATO militærøvelsen” Trident Juncture” 2015. Omkring 36.000 mand vil indgå, og både landtropper, flåde, flyvevåben, specialtropper, efterretningsvæsen og overvågningsenheder vil deltage. Udrykningsstyrkerne skal gennemføre et angreb på et fiktivt land på Afrikas Horn og skal bl.a. møde en guerillahær, træne kemisk krigsførelse og håndtere sultkriser og flytning af befolkningsgrupper.\nI følge NATO skal der bygges videre på erfaringer fra bl.a. Afghanistan, Kosovo, Irak og Ukraine. Øvelsen retter sig mod NATO’s øst- og syd flanke. Den vil udgå fra Spanien, Italien og Portugal og vil således rette sig bredt mod Imperialismens aktuelle interesseområder for aggression – Rusland, Mellemøsten og det nordlige Afrika.\nPå NATO’s topmøde i Wales i september 2014 blev strategien med offensiv på to fronter lagt fast: Optrapning mod Rusland og mod ”ekstremismen” i Mellemøsten og Afrika. Den påståede aggression fra Ruslands side skal retfærdiggøre NATO’s offensiv på den front, mens terror fra IS, skal retfærdiggøre indblanding og krig i Mellemøsten og Afrika.\nPå NATO-mødet havde EU en selvstændig repræsentation, og ligeledes deltog ikke-NATO-medlemmer som Ukraine og Finland, der er NATO-partnerskab medlemmer.\nSpækket med atomvåben\nMens næsten hele den kapitalistiske verden hylder USA`s atomaftale med Iran – et land, der ikke besidder atomvåben og har underskrevet traktaten om ikke-spredning af kernevåben – er Europa spækket med atomvåben.\nAtomvåben indgår som en del af NATO’s krigsmuligheder. Italien, hvor øvelsen finder sted, er det NATO land, der huser flest atomvåben på sit territorium. Landet har flere vigtige baser, som er blevet brugt ved NATO’s bombardement af Serbien, Afghanistan, Irak og Libyen.\nI Mellemøsten findes atomvåben i Israel. Desuden har USA indgået en aftale med Saudi-Arabien, Bahrain og De Forenede Arabiske Emirater om atomteknologi, der vil gøre disse lande i stand til at fremstille atomvåben.\nI alle tre lande hvor NATO øvelsen finder sted har anti-krigsbevægelser gennemført protester mod NATO medlemsskabet og NATO-baserne. Aktioner og demonstrationer finder sted under parolerne ”Nej til NATO”, og ”Nej til NATO-baser”.\nNATO er imperialismens, ikke mindst USA’s, væbnede gren. Et undertrykkelses- og krigsinstrument på verdensplan, og NATO’s oprustning og krigsforberedelser, ikke mindst i Europa, udgør en stor fare for at endnu flere dele af verden bliver sat i brand.\nI hvert medlemsland må spørgsmålet om den konkrete oprustning og NATO-medlemskabet inddrages i fredsarbejdet med det mål at bidrage til alliancens opløsning.\nDerfor er det glædeligt at de kommunistiske partier her i landet i august måned, udsendte en fælles udtalelse ”Stop krigsvanviddet” (bragt i august nummeret af Kommunist), men udtalelser er ikke nok. Der må og skal skabes en større og mere slagkraftig Fredsbevægelse, som inkluderer kommunister, fagbevægelsen, kulturlivet, ungdommen, ældre, og alle som vil stoppe kapitalismens forberedelser af krig.\nEU går hånd i hånd med NATO om endnu mere oprustning af Europa og for en TTIP-aftale med USA, som endegyldigt skal cementere monopolkapitalens indflydelse og magt.\nNATO opruster mod Rusland i Ukraine, i de baltiske lande, i Polen og i Norden. Hvis denne udvikling ikke stoppes, kan det føre til en ny verdenskrig.\nSparker de svageste – hjælper vennerne\nFormanden for KPiD: Kommentarer i Kommunist august 2015\nLys over landet – når uret bliver ret, er modstand en plig