”Skrøner og bedrag”\nEt bidrag til ét-livs-hypotesen\nDenne artikel skulle egentlig ikke have været skrevet, men under oprydning i mine bogreoler fandt jeg tilfældigvis en bog, som jeg for længst havde glemt, at jeg havde. Bogens titel lyder ”Tro og overtro. En verden af skrøner og bedrag”. Den er udgivet på Bogan’s Forlag i 2001 og er skrevet af forfatteren Martin Elmer, et navn, som jeg i forvejen kun kendte som forfatter af bogen ”TRIVSEL også for de homofile”, udgivet på Forlaget RHODOS i 1971. (1)\nMen når den nævnte bog i det hele taget har interesse i relation til mit postulat om ét-livs-hypotesen og med hvad deraf følger, skyldes det dens ret interessante indhold. Dette viser nemlig, at bogen behandler de samme emner som jeg nu har gjort i årevis og at den - til min store overraskelse -stort set når til samme konklusioner, som tilfældet er med mine artikler om ét-livs-hypotesen!!!\nFor at give et første indtryk af, hvad bogen ”Tro og overtro” primært drejer sig om, skal jeg her tillade mig at citere forlagets karakteristik af den på bogens bagside:\n(Citat) Skulle nogen tro at vi lever i den mest oplyste af alle tidsaldre, kan vi blot minde læseren om den forvirring som årtusindskiftet afstedkom: sluttede det 20. århundrede ved udgangen af år 1999? Eller var det først året efter? Ville menneskeheden overleve . . . eller ville Jorden gå under som en stribe dommedagsprofeter i for- og nutid havde forudsagt?\nVi anbefaler læseren dette veloplagte katalog over nutidens og fortidens vildfarelser. Fra Big Bang til bankeånder. Ingen går ram forbi. Dogmer bliver punkteret. Sandheder set efter i sømmene. ’Videnskab’ og ’religion’ taget på ordet. Descartes og Voltaire må fryde sig i deres himmel. (Citat slut) (2)\nNok så vigtigt i forbindelse med bogen ”Tro og overtro” er det, at dens indhold vidner om en forfatter, der intellektuelt set er velbevandret i international kulturhistorie. Det fremgår umiskendeligt af bogens indholdsfortegnelse selv om den kun strækker sig over 5 kapitler. Men i løbet af disse når bogens forfatter hele vejen rundt, hvilket vil fremgå af dens følgende kapiteloverskrifter:\n1. Kapitel: Da det begyndte\n2. Kapitel: Der er ingen forskel på religionerne\n3. Kapitel: Kristendommen\n4. Kapitel: Når Gud nu ikke er til\n5. Kapitel: Tro og overtro, to sider af samme sag\nLad det imidlertid straks være sagt og pointeret, nemlig at jeg ikke nødvendigvis er helt enig i alle den nævnte forfatters præmisser, argumenter og konklusioner. Som eksempel på det kan nævnes 4. kapitels ateistiske påstand: ”Når Gud nu ikke er til”. Jeg er dog enig i forfatterens argumenter et godt stykke ad vejen, nemlig enig i, at de mangeartede mere eller mindre lokale idéer og forestillinger om en overordnet Gud, men bestemt ikke enig i, at der ikke eksisterer en universal Guddom i form af en altibefattende, altomfattende, allestedsnærværende og altbelivende overordnet almægtig og alvis, men på sin vis neutral kraft, som ligger til grund for alt og alles eksistens og manifestation. Martin Elmer overser tilsyneladende den sidstnævnte mulighed.\nSom en mere eller mindre direkte følge af det ovenfor skrevne, må jeg også konstatere, at jeg heller ikke er enig i forfatterens reduktionistiske fysisk-kemiske opfattelse af verdens og livets tilblivelse. Han er dog kritisk overfor astronomernes teori om det såkaldte ”Big Bang” som begyndelsen på det hele, herunder også menneskehedens opståen. Herom skriver han blandt andet følgende under overskriften ”Vore forfædre”:\n(Citat) Forskerne forsøger at knytte forbindelsen bagud fra menneskets tilsynekomst på denne klode til det allerførste livs opståen, til frembringelsen af livets kemiske byggemateriale på for længst udslukte stjerner, til disse stjerners fødsel af kosmiske tåger og endelig til den første gassky, som udvidede sig og afkøledes på sin vej bor fra den kosmiske ildkugle. Universet blev til for omkring 20 milliarder år siden og udvider sig stadig.\nDet springende punkt i astronomernes hypotese om skabelseshistorien, ”Big-bang-teorien”, er, at vi lever i et ekspanderende univers, hvor alle galakserne bevæger sig bort fra Jorden og fra hinanden med en fantastisk fart; himmelrummet er m.a.o. ikke færdigskabt, som Bibelen påstår. På det seneste er ”Big-bang-teorien” ved at blive forladt til fordel for formodninger om, at kvantemekanikken bedre er i stand til at give os løsningen på universets mysterium.\nDer forskes i andre, endnu uafklarede gåder om universets, himmellegemernes og livets opståen. Der søges efter liv på andre planeter, ligesom livsformerne på vor klode er genstand for en udforskning, lige fra de uddøde dinosaurer til 1997’s nyopdagede, uhyggelige bacillearter. Jorden har eksisteret i milliarder af år og vil forgå om et eller andet antal milliarder år. Homo sapiens i sit nuværende design har kun eksisteret i knap en million år og vil næppe være her til den tid.\nSpørgsmålet om hvor det moderne menneske opstod, og hvordan det bredte sig ud over kloden, har i det meste af det 20. århundrede delt forskerne i flere lejre, hvor man arbejder med hver sin teori. Der er tilsyneladende enighed om, at menneskeaberne i Afrika var dets ophav, men denne enighed bygger på flere forklaringsmodeller. (Citat slut). (3)\nMen selv om jeg ikke i et og alt er enig i Martin Elmers som nævnt reduktionistiske opfattelse af eksempelvis verdens og livets opståen, så er jeg til gengæld helt enig i hans opfattelse af religion, herunder i, at tro og overtro opstod som en følge af fortidens følelsesmæssige skrækvisioner af en tilværelse, hvor kampen for eksistens og overlevelse var fundamental. Når han i 2. kapitel mener, at der basalt set ikke er nogen forskel på religionerne, skal dette naturligvis forstås rigtigt. Grundlæggende og generelt mener han, at religionerne er opstået som et produkt af menneskenes livsvilkår og manglende eller umodne evner, oplevelser og erfaringer. I stedet har man derfor været henvist til at benytte sig af fantasiens gætterier i så vel positiv som negativ retning. Positivt i form af idealisme og negativt i form af skrækscenarier. Altså en livsopfattelse eller livsforståelse efter devisen: Det sete beror på øjnene, der ser. (4)\nJesus som et falsum\nI sin bogs 3. kapitel giver Martin Elmer udtryk for sin opfattelse af kristendommen og herunder naturligvis også af Jesus Kristus, hvorom det blandt andet lyder:\n(Citat) Jesus er centralt placeret i Kristendommen, både menneske og guddom – et paradigma der bekræfter Kristendommens oprindelse i andre, tidligere religioner i det østlige middelhavsområde. I egenskab af Gud vil han på Dommedag vende tilbage for at dømme og herske over de levende og døde.\nDenne gådefulde skikkelse er som et hav der ikke kan besejles, eller et bjerg der ikke lader sig bestige. Mange forskere har efter årelange undersøgelser givet udtryk for den opfattelse, at Jesus symboliserer flere personer i én skikkelse. Ingen af datidens kilder omtaler ham. Det komplicerer yderligere al undersøgelse, at de ældste tekster om Jesus i Det Nye Testamente er skrevet mere end fyrre år efter hans død. (Citat slut) (5)\nI sine højst interessante forsøg på at redegøre for Jesus’ personlighed, liv og virke, kommer Martin Elmer vidt omkring i sin argumentation. Herunder skriver han blandt andet følgende:\n(Citat) Den totale mangel på oplysninger om de første 30 år af Jesu liv har været et hovedtema i utallige debatter mellem kirkefolk, teologer og forskere og affødt spørgsmålet, om den tomme grav og Jesu genkomst og åbenbaringer ikke blot er fiktioner opfundet lang tid efter hans død til at fastholde påstanden om hans guddommelighed med. I 1926 opfordrede forskeren Rudolf Bultmann fra universitetet i Marburg i Tyskland sine kolleger til helt at opgive ethvert forsøg på at trænge ned bag de kristne trosforestillinger til den jøde, der skulle være født for totusind år siden, da denne utvivlsomt var et falsum. (Citat slut) (6)\nDet netop citerede tekststykke følger Martin Elmer op med følgende i og for sig nok så interessante oplysninger:\n(Citat) Tidligere endnu, i 1835, satte en anden tysk forsker, teologen og filosoffen David Friedrich Strauss (1808-74) i sin bog om ”Jesu liv” spørgsmålstegn ved, at troen på Jesus som Gud eller Guds Søn ikke havde forledt de ukendte evangelister til at forskønne eller tildigte kendsgerninger om Jesus. (Citat slut) (7)\nMen ikke nok hermed, for dette tekststykke følges op med oplysninger om, at vor egen hjemlige filosof og forfatter Søren Kierkegaard (1813-55) i sit polemiske skrift ”Philosophiske Smuler”, 1844, tager spørgsmålet om den genopstandne Kristus op til kritisk behandling. Kierkegaard anser det nemlig for at være et paradoks, altså selvmodsigende, at ’guden’ på et tidspunkt vælger at leve som et menneske i et bestemt historisk tidsrum. Det strider imod enhver form for intellektuel erkendelse og fornuftmæssig forståelse og provokerer derfor almindelig menneskelig forstand. Den forestilling, at ’guden’ lige præcis viste sig i form af en fattig tømrersvends skikkelse, altså som en person i lighed med almindelige mennesker, forekommer absurd. For at acceptere det, måtte man i henhold til Kierkegaard derfor forlade sig på ”troens paradoks eller absurditet”. Det vil kort sagt sige, at tro på noget selvmodsigende.\nPå den baggrund kan det konstateres, at Kierkegaard mente, at der ikke findes historiske eller spekulative beviser for kristendommens objektive sandhed. Den er et personligt, subjektivt anliggende og dermed noget ”eksistentielt”. Men nok så provokerende var og er det, at Kierkegaard selv i stigende grad bekendte sig til og faktisk søgte at efterfølge Kristus i form af urkristendommen og på den måde være et sandhedsvidne for den egentlige kristendom, i modsætning til den officielle kirke, der efter hans mening havde og har affundet sig med denne verden. Som typisk repræsentant for denne ’jordbundne’ kirke anså Kierkegaard biskop J. P. Mynster (1775-1854) for at være. Konklusionen må her blive, at Kierkegaard a priori antog Jesus Kristus og dennes liv og lære som eksistentielle fakta. Han forkastede altså ikke Jesus Kristus’ historiske eksistens.\nKierkegaards kritik af den danske folkekirke var spids og skarp og lod ingen være tilbage med en undskyldning om, at man ikke forstod, hvad det var han mente. Det giver han blandt andet udtryk for i sit skrift Dømmer selv, som dog ikke blev udgivet i hans levetid:\n(Citat) Her møder vi adskillige af de temaer, som under kirkestormen blev gennemspillet for fuldt orkester, f. ex. Optræder den berømte cand. Theol. Ludvig From, der opsøger – ikke Guds rige, men embede, og som nær havde trukket sig tilbage, fordi embedet viste sig 150 rdl. lavere gageret end beregnet, men som på indsættelsesdagen med fynd og klem og til sine foresattes store tilfredshed prædikede over: Søg først Guds rige og hans retfærdighed! I Dømmer selv får ordet ”sandhedsvidne” også sin særlige kvalitet: engang forkyndtes kristendommen af sandhedsvidner, som ikke havde noget levebrød deraf; derfor har sandhedsvidnet en egen værdighed i kraft af sit liv, og denne værdighed skeler præsten bestandig til og vil tilegne sig, skønt hans liv jo er et helt andet, modsat ”hine herliges”, for nu er forkyndelse en levevej som enhver anden. Også præsten har sin værdighed; ligesom lægens, kunstneres eller skuespillerens står den i ligefremt forhold til hans duelighed i kaldet, men kun ”indrømmelsen” bringer kristelig sandhed ind i hans liv. (Citat slut) (8)\nKirkegaards kritiske holdning til den kirkelige kristendom gav ham anledning til offentligt at protestere imod denne og de personer, der primært repræsenterede kirkekristendommen. Protesten antog i praksis ikke mindst form af tidsskriftet ”Øieblikket”, som Kierkegaard skrev og udgav i sit sidste leveår 1855, og som udkom med i alt 9 numre. Det 10. nummer lå færdigskrevet, da han døde den 11. november og i øvrigt blev begravet på familiegravstedet på Assistens Kirkegård på Nørrebro i København. (9)\nDet, der fik Kierkegaard til at mene, at tiden eller øjeblikket var kommet, hvor han nødvendigvis måtte påtage sig hvervet som folkekirkens revser, skyldtes ikke mindst, at han personificerede den konservative kirkekristendom med især sin tids toneangivende kulturpersonlighed, Sjællands biskop Jakob Peter Mynster (1775-1854). Ved Mynsters død udtalte hans efterfølger, biskop Hans Lassen Martensen (1808-1884) under en prædiken i Slotskirken, at Mynster var ”et sandheds-vidne” på praktisering af ægte kristendom. Denne udtalelse blev for Kierkegaard anledningen til det stærke stormløb mod det, han forstod som «den officielle kristendom», og som optog ham det sidste år af hans liv og satte sindene i så voldsom bevægelse. Det var dog først i slutningen af året, mere præcist 18. december 1854, at han offentliggjorde sin første artikel i avisen Fædrelandet. Martensen besvarede den meget skarpt i Berlingske Tidende, men forholdt sig derefter fuldkommen tavs, formentlig fordi han anså Kierkegaard for at være ude af balance og selvkontrol. Derimod udgav han et lille hyldestskrift: Til Erindring om J. P. Mynster (1855).\nFor at vende tilbage til den bog, der udgør inspirationen til at skrive denne artikel: Tro og overtro. En verden af skrøner og bedrag, skal her citeres følgende derfra:\n(Citat) Den nederlandske filosof Piet Bruit forsøger at anskue troen på Jesus som læren om sindets altruistiske orientering, dvs. at ”Guds rige er ikke af denne verden, men af sindets” – Guds rige er symbol for sindets rigtige orientering i denne verden (naturens). Frelsen gælder sindets frelse, ensbetydende med et bedre liv, en bedre tilværelse her og nu. Dør individet uden at bekende sig til denne lære, kan det ikke komme ind i Guds rige, da dette forudsætter, at individet lever. Alle bønner og alle ofre for den dødes frelse er mystik. Læren henvender sig alene til de levende, ikke til de døde, men er blevet forvansket til ukendelighed af tesen om, at mennesket skal søge sin frelse ved kirken med den ikke verificerbare begrundelse, at Jesus ofrede sit liv for menneskets frelses skyld.\nKristendommen er, forkyndes det i landets kirker, menneskets personlige forhold til Gud. Denne gud fremstilles som et subjektivt væsen, menneskeligt i tanke, overmenneskeligt i handling, og med den ganske uforståelige plan for mennesket jordiske tilværelse at indoktrinere det i troen på Ham, så det kan blive værdigt til at få adgang til det himmelske liv! Det skal så være den eneste sande mening med dette liv. I sin fulde konsekvens går planen da også ud på menneskets løsrivelse fra livets dennesidige tildragelser og vinde det for verdensforsagelse, en vision der endnu en gang med al ønskelig tydelighed bekræfter, at der ikke er noget originalt i Kristendommen, der blot så meget som kan måle sig med Piet Bruit’s idé om ”sindets altruistiske orientering”. Dens hovedbestanddele ikke blot findes i tidligere og samtidige jødiske og hellenistiske religions-filosofiske idéer, men er tillige delvis foregrebet med over et halvt årtusind af Buddhismen og centrale punkter i Parsismen. (Citat slut) (10)\nDet fremgår tydeligt af Martin Elmers bog ”Tro og overtro”, at det er ham meget om at gøre, at fremføre argumenter, der kan godtgøre og bekræfte hans grundlæggende teori eller opfattelse af, at religion og tro og overtro kommer ud på ét: Troen er overtro og overtroen er tro. Det skal da også medgives ham, at meget taler for, sådan som jeg i øvrigt også selv har fremført i flere af mine artikler, at Jesus til dels er den fiktive eller mytologiske skikkelse JESUS, som min ven Mogens Jønsson har gjort ham til i bl.a. sin bog ”Den ubærlige sandhed”, 2015. Det er højst interessant og jeg deler til en vis grad hans præmisser, argumenter og konklusioner. Men som jeg har skrevet andetsteds, så er jeg af den grundlæggende opfattelse, at det ikke nødvendigvis behøver at være tilfældet, at Jesus ikke har eksisteret som historisk person, sådan som Jønsson postulerer, at han ikke har. Jesus kan meget vel tænkes at have været en religiøs forkynder i lighed med sin angivelige fætter, Johannes Døberen. Men da Jesus angiveligt har talt både de jødiske og romerske autoriteter midt imod, er det derfor også sandsynligt, at han blev dømt både som religiøs kætter og verdslig politisk oprører. Dommen lød på henrettelse ved døden på korset, en forsmædelig og smertefuld straf, som normalt kun blev anvendt overfor kriminelle lovbrydere, men altså i nogle tilfælde også på politiske oprørere. Selve korsfæstelsen blev kun anvendt af de romerske besættelsesmyndigheder. (11)\nKonklusionen eller svaret på spørgsmålet om, hvorvidt der med Jesus er tale om virkelighed eller myte, må kort sagt altså lyde, at der er tale om både virkelighed og myte. Om virkelighed, fordi der er grunde til at mene at Jesus har været en virkelig historisk person, og om myte, fordi mytologien omkring Jesus som frelseren Kristus først og fremmest er skabt af urmenigheden i Jerusalem og videreført og konsolideret især af kirkefædrene i Rom. Om de mennesker der spillede en stor rolle for kristendommens stiftelse, lære og udbredelse kan her især henvises til den i noten nævnte artikel. (12)\nImidlertid må man konstatere, at for oprigtigt troende kristne af enhver art og afskygning er påstanden om, at beretningerne om Jesus og hans liv er fiktive og Jesus selv et falsum, forståeligt nok chokerende. Derfor er påstanden i tidens løb fra flere sider selvfølgelig også søgt imødegået og afvist som rent og skært nonsens uden rod i virkeligheden. Men med den stigende intellektualisering af især de vestlige samfund, som tog sin begyndelse i renæssancen i 1500-tallet og fortsattes med oplysningstiden i 1700-tallet og romantikken i 1800-tallet og videre i naturalismen, som begyndte i 1800-tallet og fortsatte i form af realismen i 1900-tallet, var og er der tale om et opgør mellem tro og viden, som ikke altid er foregået og stadigvæk ikke foregår i stilhed og fordragelighed. Argumenterne for og imod er ofte skarpe og uforsonlige parterne imellem.\nNoget af det, der i øvrigt kan undre mig ved Martin Elmers ellers så udmærkede bog er, at han ikke omtaler en så vigtig person i Jesus-forskningen som den tyske filosof Ludwig Feurerbach. Derfor skal jeg afslutningsvis citere en større del af min artikel 4.139. Et stort paradoks - Om et skift i livs- og verdensanskuelse:\nEn materialistisk livs- og verdensopfattelse\nImidlertid var jeg også interesseret i human- og naturvidenskab, men på basis af min mere eller mindre spirituelle eller såkaldt åndelige tilgang til disse, dannede jeg mig den mening, at de nævnte videnskaber havde den afgørende svaghed, at de reducerede åndelige eller sjælelige fænomener til basalt at være produkter af den fysiske materie og dennes kræfter og lovmæssigheder. Altså måtte konklusionen lyde, at videnskaben kort sagt var og er reduktionistisk i både sin metode og praksis.\nMen hvad angår en materialistisk opfattelse af livet og verden, stod og står det nok så slemt til med genrer som kultur og politik. Begge fulgte og følger stort set fortsat den trend i retning af en materialistisk opfattelse og forståelse af tilværelsen, en holdning, der i særlig grad forstærkedes i og med ungdomsoprøret i slutningen af 1960erne og fortsattes op gennem 1970erne, hvorefter den mere rabiate og oprørsorienterede forståelse af socialisme og kommunisme så småt begyndte at klinge ud. Men i den periode kom store personligheder som teoretikeren Karl Marx (1818-1883) og praktikeren Vladimir Uljanov, bedst kendt som Lenin (1870-1924) i kommunisters og venstresocialisters højsæde. I de nævnte årtier blev der udgivet en mængde bøger af såkaldt venstreorienteret observans, hvis hovedsigte var klassekampen og dennes opgør med den borgerlige elitekultur og højreorienterede politik. Bøger, som for øvrigt i dag stort set er glemte. For som bekendt er alt kun en overgang og alting får en ende. For derefter handlede det mere om menneskerettigheder og demokrati. Genrer indenfor hvilke, der også fandtes og findes mere eller mindre rabiate opfattelser og holdninger, i nogle tilfælde grænsende til fanatisme. (13)\nIndenfor kulturen var der i 1960-70erne en særlig litterær genre, ideologikritikken, som forsøgte at gøre op med en række fremragende litterære forfattere, nulevende så vel som afdøde, hvis personligheder, liv og værker blev kritiseret og nedgjort, især med henvisning til, at disse cementerede de forhadte borgerlige opfattelser, dyder og værdier. Blandt de relativt mange forfattere, der dengang blev udsat for den såkaldte ideologikritik, var eksempelvis en ældre tids Søren Kierkegaard og H. C. Andersen og en nyere tids Johannes V. Jensen. (14)\nHvad angår religionen, er så vel katolicismen som protestantismen og de fra disse opståede og udgående sekter, bundet af fundamentalistiske dogmer, hvis basale problem objektivt set består i, at disse dogmer ikke lader sig verificere af det virkelige livs forhold, omstændigheder og vilkår. Om alt dette med både kulturen, politikken og religionen vil man blandt andet kunne læse i følgende bøger, hvis titler er nævnt i noten. (15)\nMit eget paradoks\nSom nævnt var og er jeg bestemt ikke nogen tilhænger af den materialistiske livsopfattelse som sådan, men bilder mig dog ind at jeg – ikke mindst på grundlag af mit kendskab til Martinus’ kosmiske analyser og livsfacitter – forstår, at den materialistiske livs- og verdensopfattelse har været og er et uundgåeligt, ja, ligefrem nødvendigt led i menneskehedens åndelige og intellektuelle udviklingshistorie. Jeg er dog fortsat ikke tilhænger af materialismen, primært fordi jeg anser denne for at være ude af pagt med virkelighedens verden. Men til trods for det, er jeg igennem de seneste 15-20 år i stigende grad kommet til at se og forstå, at Marx og hans håndgangne mænd, som især historiefilosoffen Friedrich Engels, religionsfilosoffen Feuerbach og politikeren Lenin, har en pointe i og med den materialistisk-dialektiske historieopfattelse, og ikke mindst i og med, at for dem var og er den menneskelige bevidsthed og personlighed grundlæggende et produkt af den fysiske naturs kræfter og lovmæssigheder. (16)\nDen teoretiske Marxismes livs- og verdensopfattelse baserer sig på forestillingen om en basis og en overbygning, som kan sammenfattes og fremstilles på den følgende skematiske og triangulære måde:\nBasis består af produktivkræfterne, herunder redskaber, penge, arbejdserfaring mv. Disse kræfter vekselvirker med produktionsrelationerne, herunder arbejdsfordeling og besiddelsesforhold, altså det indbyrdes forhold og forskellen mellem arbejdere og kapitalejere.\nTredje og nok så vigtige del af teorien omfatter overbygningen i form af de bevidsthedsmæssige fænomener, så som ideologien, ret, moral, religion, kunst, litteratur, filosofi etc. Disse er altså alle beroende på samspillet og vekselvirkningen med både produktivkræfterne og produktionsforholdene.\nDen dialektiske historieopfattelse baserer sig på filosoffen Hegels teori om, at udvikling sker gennem modsætninger frem mod en stadig forbedring af forholdene, hvorved især tænkes på samfundsforholdene. Den teori er i kortform sammenfattet i begreberne tese, antitese og syntese. Men i modsætning til sin lærer, Hegel, som troede på en gud eller verdensånd, som stod bag verdensudviklingen, var Marx overbevist om, at en sådan ’overnaturlig’ kraft ikke fandtes, men blot var et produkt af fantasi og indbildning. For Marx var det udelukkende materien og dennes iboende kræfter og lovmæssigheder, der siden tidernes morgen og fortsat bestemte den dialektiske udvikling, altså en udvikling, der foregår via modsætningernes indbyrdes samspil eller kamp. (17)\nDen russisk fødte socialistiske teoretiker og politiker Lenin blev tidligt i sit liv inspireret og optaget af Marx’ filosofiske og økonomiske teorier omkring samfundsudviklingen. Han tilsluttede sig dialektikken i form af læren om kampen mellem modsætningerne, lige som han uddybede materie-begrebet. For Lenin er begrebet og fænomenet materien en filosofisk kategori, der er ensbetydende med den objektive virkelighed som i og for sig eksisterer uafhængigt af mennesket, men som mennesket erkender på sin relativiserede måde. For Lenin var materien evig i tid og uendelig i rum og udgør i sig selv det princip, som skaber bevægelse, forandring og udvikling. Begreber som Gud eller en Verdensånd, forekom ham derfor totalt overflødige.\nMen nok så vigtigt i denne forbindelse, så opfattede Lenin fænomenet bevidsthed som et ikke-materielt produkt af materiens iboende kræfter og lovmæssigheder, altså i en vis forstand som et parafysisk energisystem. Det vil sige et ikke-materielt men åndeligt fænomen, en opfattelse, som principielt er i overensstemmelse med f.eks. dybdepsykologen Jungs opfattelse af samme. Og endnu mere vigtigt, i hvert fald for mig, i overensstemmelse med min nuværende opfattelse af fænomenet bevidsthed. (18)\nDet store paradoks betyder derfor i mit eget tilfælde skiftet fra en overvejende spiritualistisk opfattelse af materiebegrebet og af fænomenet bevidsthed, til den omtrent modsatte opfattelse af samme. Dog ikke nødvendigvis en reduktionistisk-materialistisk opfattelse, men snarere en filosofisk set realistisk opfattelse af især fænomenet bevidsthed.\nHer skal jeg forsøgsvis give en beskrivelse af min nuværende opfattelse af begrebet bevidsthed og personlighed, sådan som denne fremgår af følgende citat fra artiklen 4.130. Personlighedsbegrebet - set i ét-livs-hypotesens perspektiv:\n(Citat) Set i ét-livs-hypotesens perspektiv er det særligt vigtige derfor her, at psyken, så vel den bevidste som den ubevidste del af denne, udgør et energisystem for sig, der dog er intimt og interagerende forbundet med det fysiske legeme og dettes funktioner, specielt med hjernen og dennes funktioner, men som altså ikke er direkte identiske med disse. Det betyder som nævnt, at psyken normalt genereres samtidigt eller synkront med det fysiske legemes undfangelse og vækst, lige som psyken normalt degenererer og ophører samtidigt eller synkront med det fysiske legemes degeneration og ophør.\nI denne sammenhæng kan der desuden peges på drømmetilstanden og hallucinationer, som eksempler på, at psyken udgør et selvstændigt energisystem i forholdet til den fysiske krop. Det samme gælder de såkaldt ud-af-kroppen-oplevelser, som nogle mennesker oplever og forestiller sig, og i nogle tilfælde fuldt og fast tror på, at disse er udtryk for realistiske fænomener.\nDette med, at psyken ikke er direkte identisk med hjernen og dennes anatomi og fysiologiske funktioner, fremgår særlig tydeligt af analysen af sanse- og synsprocessen, som er kortfattet beskrevet tidligere ovenfor*. Den opfattelse, at vores sansemæssigt baserede opfattelse af verdenen er udtryk for ren illusionisme, idet det vi bl.a. ser og hører ikke er identisk med den virkelighed, som rent faktisk er noget helt andet end det indhold, denne efterlader i vores bevidsthed eller psyke. Derfor nødes vi til at erkende og acceptere, at psyken repræsenterer en anden form for energi end den energi, som det fysiske legeme betjener sig af. Som en følge heraf, må man skelne mellem fysisk og psykisk eller åndelig energi, også selvom disse to energisystemer interagerer med hinanden. Se bl.a. herom i artiklen 4.83. Illusionernes narrespil – om falsk kontra ægte virkelighed . Det skal dog pointeres, at den nævnte artikel er skrevet før mit skift til ét-livs-hypotesen, men i det væsentlige er den fortsat gyldig også set i det perspektiv. (Citat slut).\n*Vedr. analysen af sanse- og synsprocessen, se f.eks. artiklen 4.91. Øje, hjerne og bevidsthed - nogle kritiske betragtninger. BEMÆRK! Den artikel er skrevet før jeg for alvor skiftede over fra fler-livs-teorien til ét-livs-hypotesen, men i alt væsentligt er den fortsat gyldig.\nBegrebet og fænomenet religion spiller som formentlig bekendt faktisk en nok så stor rolle i Martinus’ verdensbillede eller kosmologi, om end det ikke sker på nogen traditionel eller dogmatisk måde. Dette fremgår klart af, at Martinus dels betegner sit livsværk som udtryk for den ”intellektualiserede kristendom” og dels af, at han har valgt at betegne sit livsværk som ”Det Tredje Testamente”.\nI øvrigt skelner Martinus mellem de gamle verdensreligioner, i form af Buddhisme, Kristendom og Islam, og den ny tids verdensreligion i form af Kristendommen og dennes fortsættelse i form af hans eget livsværk. Dertil kommer, at han under sin beskrivelse af menneskehedens bevidsthedskategorier opdeler samme i en A-gruppe og en B-gruppe, hvoraf den førstnævnte består af mennesker, der er mere eller mindre modtagelige for det, han betegner som ”den ny verdensimpuls” fra det guddommelige skabeprincip, medens B-gruppen indeholder mennesker, der er mere eller mindre modtagelige for og ført af ”den gamle verdensimpuls” fra nævnte princip. (19)\nI forbindelse med nævnte B-gruppe opererer Martinus med, at der forekommer et fænomen han betegne som ”den guddommelig suggestion”, hvilket kort og billedligt talt vil sige: ”Guds kærligt udstrakte og hjælpende hånd”, et fænomen, der via de såkaldte ”verdensgenløsere”, som f.eks. Buddha, Jesus og Muhammed, og disses disciple, præster mv. har til primært formål at støtte og vejlede instinktprægede mennesker, som endnu har ”troens nådegave” i behold og som – i modsætning til mange i B-gruppen - ikke selv er i stand til at få religiøs inspiration fra naturen og hverdagslivet. (20)\nFor mit eget vedkommende er jeg for længst vokset ud over den traditionelle dogmatiske kristendom, forstået sådan, at jeg ikke er i stand til at anerkende den evangelisk-lutherske trosbekendelse som sådan, men dog nok som kirkens grundlag og som et historisk dokument. Derimod går jeg naturligvis ind for kerneprincipperne i Jesu lære, herunder især næstekærlighedsprincippet omsat i daglig praksis.\nMen også i spørgsmålet om religionen har jeg delvis skiftet til en paradoksal opfattelse, idet jeg i nogen grad hælder til den beskrivelse og vurdering af samme, som skyldes den tyske filosof Ludvig Feuerbach. I lighed med Marx kritiserede han Hegels idealisme ud fra et materialistisk standpunkt. Dette bygger på to primære påstande, nemlig at religion er antropologi – dvs. læren om mennesket - og at antropologien er materialistisk. I lighed med Karl Marx og senere Sigmund Freud anså han Gud som værende et udtryk for menneskets samfundsbestemte psykologiske projektion. (21)\nIfølge Feuerbach har religiøse forestillinger ikke nogen sandhedsværdi. Desuden er mennesket ikke skabt i Guds billede, sådan som det forlyder i Bibelens skabelsesberetning. Mennesket har tværtimod skabt Gud i sit billede, forstået sådan, at mennesket projicerer sit eget billede op i forstørret målestok på himlen, og tror at dette billede er udtryk for et reelt eksisterende virkeligt overdimensioneret væsen. Gud og guderne er reelt set udtryk for menneskets egne ønsker, behov og forhåbninger. De egenskaber vi tillægger Gud og himmeriget er skabt af vores egne længsler og higen efter en bedre og højere tilværelse. Når Gud derfor ses som personlighed, skyldes det at det personlige liv forekommer os at være det højeste i livet. Når Gud opfattes som identisk med kærlighed betyder det, at der ikke findes noget højere i tilværelsen end kærligheden. Når lidelse for andre er guddommelig, som i kristendommen, betyder det at Gud er nærværende også i lidelsen.\nDe religiøse forestillinger om fuldkommenhed er altså i henhold til Feurerbach primære udtryk for menneskets eget ideale væsen. Denne menneskelighed er bestående, også selvom den religiøse tro forsvinder. Det fremgår jo blandt andet af humanismen og dennes idealer, som afstår fra at udlede sine grundsætninger fra troen på en oversanselig, guddommelig virkelighed. Humanismen er således i opposition til de absolutistiske og religiøst begrundede livs- og verdensanskuelser, som almindeligvis kan og må karakteriseres som værende dogmatiske, intolerante, autoritære og dermed fornuftstridige.\nFeurerbach mente, at i stedet for forestillingen om en absolut Gud burde man hellere indsætte menneskeheden som sådan, idet alt sandt menneskeligt i sig selv er helligt eller i hvert fald bør være det. Herom har Feurerbach blandt andet skrevet følgende:\n(Citat) ”Lad de døde hvile, og lad os bare bekymre os om de levende! Når vi ikke mere tror på et bedre liv, men vil det, vil det, ikke enkeltvis, men med forenende kræfter, so vil vi også skabe et bedre liv, så vil vi i det mindste fjerne de krasse, himmelskrigende, hjerteskærende uretfærdigheder og misligheder, som menneskeheden hidtil har lidt af. Men for at ville og bevirke dette må vi istedenfor kærligheden til Gud sætte kærligheden til mennesket som den eneste sande religion, istedenfor troen på Gud sætte menneskets tro på sig selv, på sin kraft, den tro, at menneskehedens skæbne ikke afhænger af et væsen udenfor eller over den, men af den selv, at menneskets eneste djævel er mennesket, det rå, overtroiske, selviske, onde menneske, men også at menneskets eneste Gud er mennesket selv.” (Citat slut) (22)\nDet skal her pointeres, at jeg i princippet er delvis enig i Feurerbachs opfattelse af religionen eller religionerne, og i, at menneskene har skabt Gud i deres eget billede, men dog ikke i, at Guddommen ikke eksisterer og ikke har skabt og fortsat skaber og opretholder verden og livet. Men vel at bemærke Guddommen som det altibefattende, allestedsnærværende, altgennemstrømmende og altbelivende under og treenige væsen, hvis fysiske organisme udgøres af verdensaltet. Dermed er jeg helt enig i den universale guddom, som Martinus fremfører i og med sit livsværk, hvilket blandt andet vil fremgå af det følgende citat fra artiklen 4.127. Ét-livs-hypotesen. En redegørelse. Resumé:\n(Citat) Ét-livs-hypotesens hovedtræk\nDenne grundstruktur som jeget, bevidstheden og organismen, eller som et jeg, en skabe- og oplevelsesevne og det skabte og oplevede, er stadigvæk også gyldig set under ét-livs-hypotesens synsvinkel. Men vel at bemærke kun så længe individet eksisterer i sit ene liv. I og med ét-livs-hypotesen er alt, hvad der er skabt eller blevet til, undergivet den irreversible forgængelighedens definitive lovmæssigheder, nemlig som nævnt principielt og normalt i form af undfangelsen, over fødslen og videre over barne- og ungdomstiden til voksentiden og alderdommen. Og eftersom der her ikke er tale om, at individet har en basal overfysisk og over-psykisk struktur, forekommer begreber som udødelighed og reinkarnation totalt uvedkommende og derfor helt overflødige. Hver eneste af os, hvad enten vi er amøbe, plante, dyr eller menneske, har kun fået dette ene liv, vi lever her og nu, skænket til vores rådighed. I bedste fald lever man kun videre som en erindring hos sine slægtninge og venner, for så vidt som man ikke overlever disse. (Citat slut)\nMed bemærkningen, at individet ikke har en basal, dvs. varig, overfysisk og over-psykisk struktur, menes der her, at den overfysiske struktur i form af psyken, herunder bevidstheden, kun eksisterer så længe individet fysisk set lever. At individet heller ikke har en basal over-psykisk-struktur i form af overbevidstheden med dennes iboende skabe- og oplevelsesprincipper, menes der, at individet ligeledes kun har denne, så længe dette er i live.\nSluttelig skal her omtales det begreb og fænomen, som i traditionel religion betegnes som ”frelsere”, men som Martinus klogt har valgt at kalde ”verdensgenløsere”. Begrebet genløsning betyder kort fortalt, bestræbelserne på at løse menneskene fra bundetheden i den fysiske verdens trældom og i princippet bringe disse tilbage til den oprindelige himmelske eller paradisiske tilstand, de befandt sig i før ”syndefaldet”. Sidstnævnte ord indikerer, at vi nu befinder os i den bibelske skabelsesberetnings forestillingsverden, mere præcist i fortællingen eller myten om Adam og Eva. (23)\nI den idealistiske tradition kaldes verdensgenløsere som Moses, Buddha, Jesus, Krishna og Muhammed for ”de store indviede”, eller som i tilfældet med Jesus, et personnavn som på hebraisk hedder ”Jeschua”, på græsk ”Jesous” og på latin ”Jesus”. Senere fik Jesus tilnavnet den ”salvede”, som er det danske ord for det hebraiske ”messias”, som på græsk oversattes ved ordet ”Christos”, på latin ”Kristus”. Som sådan har den kristne kirke lige siden oldkirken prædiket og lært om ”det guddommelige sendebud”, hvis borgerlige navn var Jesus Josefs Søn.\nImidlertid må man konstatere, at nævnte person Jesus, i lighed med de øvrige ovenfor nævnte ”store indviede”, ”frelsere” eller ”verdensgenløsere”, som personer er blevet borte i dogmatikkens og mytologiens tilslørende ideologi. Der er ganske enkelt tale om, at der i overleveringen er sket en sammenblanding af historisk viden og erindring og de troendes udlægning af begivenheder og udtalelser, der tillægges i dette tilfælde Jesus.\nRent faktisk forholder det sig sådan, at det snarere er urmenigheden i form af de mere eller mindre kendte historiske – eller mytologiske? - personer, der i dette tilfælde og fra begyndelsen har videreført fortællingerne om Jesus’ liv og lære. Jesus har jo så vidt vides ikke selv nedskrevet så meget som en linje om sin egen historie og lære. De ældst kendte skrifter i form af de såkaldte ”evangelier”, dvs. ”gode budskaber”, er alle skrevet på grundlag af mundtlige overleveringer, og vel at bemærke skrevet længe efter Jesus’ død. (24)\nMen det forhold, at de nævnte ”verdensgenløsere” ikke selv personligt har nedskrevet deres liv og lære, gælder også for de andre ovenfor nævnte personer. Det er i første instans mundtlige traditioner, der ligger til grund for tilhængeres eller menigheders skriftlige formidling af fortællingerne om deres respektive ”verdensgenløser”. Det er derfor udelukkende på disse tilhængeres eller formidleres beretninger – og tolkninger – at vort kendskab til de nævntes liv og lære hviler.\nImidlertid må det konstateres, at eksistensen af de nævnte religioner igennem tiderne har været til stor hjælp, trøst og opmuntring for utallige mennesker, de troende vel at mærke, for var og er man ikke det, vil man jo i henhold til dogmatikken være en ”synder”, ateist eller frafalden og dermed ifølge mytologien dømt til evig fortabelse. Det sidstnævnte kan karakteriseret som et ’pædagogisk’ middel til at holde de vildfarne inde i ’flokken’ eller ’folden’ af frelste. Berømte er da også Marx’ ord om, at ”Religion er folkets opium!”, et udsagn, som både er et udtryk for og en protest mod den virkelige elendighed og som derfor fjerner menneskers opmærksomhed fra virkeligheden. Den elendige virkelighed, som Marx mente menneskene burde gøre oprør imod. (25)\nMystik, magi og trylleri\nHer skal afslutningsvis nævnes nogle af de nyere religiøse eller nyreligiøse og spirituelle, for ikke at sige spiritistiske, emner, herunder magi og mystik, hvor mere eller mindre fantasifulde folk finder forklaringer på det, der for dem selv og måske også for andre, hører ind under det umiddelbart uforklarlige. Sådanne fænomener berører Martin Elmer også og giver en kritisk omtale af i sin fortræffelige bog ”Tro og overtro”. Det interessante for mig personligt er, at Elmer stort set - om end indirekte - bekræfter min ét-livs-hypotese, hvilket selvfølgelig kun kan bestyrke min egen tro på eller overbevisning om dennes overensstemmelse med det virkelige liv. Dette være ikke sagt eller skrevet af indbildning eller stædighed, men fordi det er mit oprigtige ærinde og ønske, så vidt det overhovedet er muligt, at søge klarlagt, hvad der mere præcist kan og skal forstås ved begreberne virkelighed og sandhed. Det indebærer ganske vist, at man undervejs nødsages til at afsløre falsknerier og bedrag, hvilket ikke er lige velkomment i alle lejre.\nHvad angår falsknerier og bedrag, så siger et gammelt og til dels vittigt ord, at folk vil bedrages – og bedraget bliver de! At det lader sig gøre, endda ret overbevisende, er professionelt udført tryllekunst et godt og illustrativt eksempel på. Mirakler, magi og idealistiske utopier er ret beset beslægtet med tryllerier. Der er dels bedrag og falsknerier, som nogle gavtyve bevidst udsætter andre for, og dels er der selvbedrag, hvor folk så at sige narrer eller bedrager sig selv.\nMen hvad kan forklaringen mon være på, at så mange ikke alene lader sig narre og bedrage, men tilmed ikke så sjældent tror fuldt og fast på det, der i virkeligheden er uvirkeligt og dermed usandt? - Det er der sikkert mere end én forklaring på. Men en af forklaringerne kan være, at kendsgerningerne viser, at mange mennesker ikke er i besiddelse af evne til skeptisk og kritisk at vurdere det, der sker i og med og omkring dem selv. Meget tyder på, at de allerfleste af os mennesker lever det, som jeg i anden sammenhæng har kaldt en ”puppe-tilværelse”. (26)\nI det følgende skal kort omtales nogle af de bedrag og falsknerier, som Martin Elmer omtaler i sin bog. Lad os først nævne troen på mirakler. Sådanne forekommer i alle religioner og ikke mindst i kristendommen. Nogle af miraklerne kan forklares på grundlag af det foreliggende kildemateriale, mens andre mirakler er udtryk for ren fiktion og som resultater af hallucinationer og – ikke mindst – ukritisk ønsketænkning. Men troen på mirakler har sit højdepunkt i det kristne og såkaldte påskemysterium, som primært drejer sig om Jesu lidelseshistorie og nok så vigtigt: hans genopstandelse. Der er dog først tale om et mirakel, da liget af den korsfæstede og afdøde Jesus er blevet lagt i graven og på tredjedagen efter atter bliver levende og forlader stedet og i de følgende dage viser sig for nogle af sine disciple. Disse begivenheder beskrives detaljeret af forfatteren, hvis interessante og formentlig gyldige eller i det mindste sandsynlige konklusion, jeg her skal tillade mig at citere:\n(Citat) Ofringer til guderne ved særlige lejligheder efter traditionelle forskrifter og ceremonier er et vigtigt indslag i ortodoks jødedom med henblik på profeten Esajas forudsigelse om den kommende Messias, der skulle redde det jødiske folk ved at være offerlam og lide frelserdøden. Med forvanskninger af evangelierne i Bibeludgaven af 1992 forsøger man at give indtrykket af, at Jesus-skikkelsen og ikke mindst Jesu korsfæstelse opfylder de gamle profetier om det sande offerlam, den ventede Messias. Som yderligere bevis for denne tvivlsomme påstand var Johannes snedig nok til at henlægge korsfæstelsen til slagtedagen den 14. Nissan, således at Jesus skulle være død dagen før, de andre evangelister lod ham indtage det religionshistoriske påskemåltid med blandt andre forræderen Judas. Tvivlsomt er det imidlertid, om en sådan korsfæstelse fandt sted i påskedagene for totusind år siden, da ikke engang romerne uden videre kunne foretage henrettelser i jødernes allerhelligste højtid.\nSøger man bekræftelse på sagnet er der ingen hjælp at hente i Det Nye Testamente. Oplysningerne herom er utænkelige for den tid, der refereres til, f.eks. at jomfru Maria sammen med flere disciple og kvinder skulle have været til stede på Golgatha. Alle romerske henrettelser var strengt lukket for offentligheden, og Golgatha eksisterede slet ikke. Stedet blev først udpeget, da kejser Konstantin – efter at Kristendommen var blevet ophøjet til statsreligion i Romerriget – rejste til Jerusalem for personligt at give ordre til nedrivningen af romerske templer, så der kunne blive plads til et Golgatha, samt den hellige grav (men hvad der lå i den er højst usikkert). Afgørende for beretningens hele usandsynlighed er, at der ikke findes nogen som helst historiske kilder til bekræftelse af, at påskeberetningens hovedperson eksisterede.\nNår alt kommer til alt, er der kun én historie i Det Nye Testamente, der har noget på sig, og det er den om skattens mønt. I dag må det erkendes, at Det Nye Testamente ligesom Det Gamle Testamente er i strid med sig selv og de historiske kendsgerninger. (Citat slut) (27)\nI denne forbindelse skal lige nævnes, at Martin Elmer under sin omtale af relikvier også omtaler Jesu ligklæde som et åbenbart falsum, idet nævnte klæde med en aftegning af en tydeligvis afdød skægget og langhåret mandsperson. Via kulstof 14-prøver har eksperter kunnet fastslå, at ligklædet bevisligt stammer fra omkring årene 1250-1390. Herom skriver Martin Elmer blandt andet:\n(Citat) Et andet værdifuldt relikvie var i århundreder Jesu ligklæde. Millioner af mennesker tror på, at dette tyndslidte stykke stof, 4,36 meter i længden og 1,10 meter i bredden, er netop det ligklæde, som blev svøbt om Jesus, da han blev lagt i graven. Pave Paul II præsenterede det for seerne, da det første gang blev fremvist i italiensk fjernsyn i 1973, som et ”forbavsende og mystisk” relikvie, men undgik omhyggeligt at udtale sig om ægtheden. Da havde det ikke været udstillet siden 1933. (Citat slut) (28)\nDer findes adskillige former for svindel og bedrag i visse religiøse og spirituelle kredse overalt i verden. Sådanne nævner Martin Elmer da også adskillige eksempler på i sin bog, men det ville føre for vidt her, at komme nærmere ind på disse, skønt de er nok så interessante og i nogle tilfælde ligefrem provokerende i deres dristighed og frækhed. Den seriøse del af den såkaldte parapsykologi omhandler okkulte fænomener som telepati (tankeoverføring), clairvoyance, mediumisme og andre lignende metapsykologiske fænomener. Dette emne skal jeg dog ikke gå nærmere ind på her, men henvise interesserede til den righoldige litteratur, der findes om emnet. En koncentreret oversigt over disse fænomener findes i bogen ”Mystikkens verden. Håndbog om Parapsykologi og Magi. Ved Poul Fersling.” Politikens Forlag, København 1978. Bogen er dog senere udgivet i nyere oplag.\nEt par kritiske bemærkninger\nSelv om jeg i det store og hele er enig i meget af det Martin Elmer skriver i bogen ”Tro og overtro En verden af skrøner og bedrag”, er der dog også i hvert fald et par af de emner, han omtaler, som jeg er både skeptisk og kritisk overfor. For det første er jeg ikke enig i påstanden om, at ”påskeberetningens hovedperson”, altså Jesus, ikke har eksisteret. For det andet er jeg ikke enig i den beskrivelse Elmer giver i afsnittet ”Den overbefolkede Jord” af især Det Gamle Testamentes opfattelse af seksualitet og specielt af homoseksualitet. For det tredje er jeg heller ikke enig i Elmers beskrivelse og konklusion på ”Ud-af-kroppen-oplevelser”.\nHvad angår det, at personen Jesus efter min opfattelse må anses for at have været en historisk skikkelse, kan jeg her henvise til de i note 5 nævnte værker.\nAngående Elmers beskrivelse af Gamle Testamentes syn på seksualitet og specielt homoseksualitet, må jeg indvende, at han efter min opfattelse især fordrejer nævnte kildes opfattelse af homoseksualitet, et emne, der formentlig har ligget ham nært på sinde, idet han selv var erklæret homoseksuel. Under overskriften ”Den overbefolkede Jord” skriver han følgende:\n(Citat) Dengang som nu var den jødiske stat indesluttet af fjendtlige naboer, som havde proklameret udryddelse af israelerne. Denne trussel reagerede man på med forskellige forordninger, der alle havde til formål at øge befolkningstilvæksten.af den grund vedtog man strenge straffe for ægteskabsbrydere for ægteskabsbrydere og forbød al seksualitet, herunder homoseksualitet, der ikke havde forplantning som formål.\nHeller ikke fordømmelsen af onani er der noget gammeltestamentligt belæg for. 1. Mosebog 38 ytrer sig ganske vist om Onans sæd, der falder på jorden, mn Onan benyttede sig af afbrudt samleje over for sin svigerinde, fordi han ikke ønskede at besvangre hende. Da hun var enke, var han efter jødisk lov under dødsstraf forpligtet til at skaffe hende afkom, derfor blev han dømt til døden – og ikke på grund af selvtilfredsstillelse. Denne forvanskning af en overtrædelse af den gamle, jødiske leviratslov blev skæbnesvanger for totusind års kønsmoral. (Citat slut) (29)\nI og med dette citat og den kontekst, hvori det indgår, er der efter min opfattelse tydeligvis noget, som den gode Martin Elmer må have overset eller måske snarere tolket i overensstemmelse med sin egen seksuelle orientering. I 3. Mosebog, 18. kapitel vers 22. står der følgende: (Citat) Hos en mand må du ikke ligge, som man ligger hos en kvinde; det er en vederstyggelighed. (Citat slut) Vederstyggelighed betyder modbydelighed.\nI 3. Mosebog, 20. kapitel vers 13. står der følgende: Citat) om nogen ligger hos en mand på samme måde som man ligger hos en kvinde, da har de begge øvet en vederstyggelighed; de skal lide døden, der hviler blodskyld på dem. (Citat slut).\nPaulus’ 1. brev til Romerne, 1. kapitel, vers 26f.: Derfor gav Gud dem hen til vanærende lidenskaber; deres kvinder ombyttede den naturlige omgang med den unaturlige, ligeledes vendte også mændene sig fra den naturlige omgang med kvinden og optændtes i deres begær efter hverandre, så at mænd øvede skamløshed med mænd og pådrog sig den velfortjente løn for deres forvildelse. […] (Citat slut) (30)\nMen bortset fra, at de ovenfor anførte citater fra Bibelen er umiskendelige udtryk for en fordømmende opfattelse af homoseksualitet, så lader citaterne der ikke være nogen tvivl om, at der er tale om homoseksualitet, altså om seksuelt samkvem mellem mænd indbyrdes og mellem kvinder indbyrdes, det sidstnævnte har dog i nyere tid fået betegnelsen lesbianisme. (30)\nMed hensyn til Martin Elmers opfattelse og beskrivelse af ud-af-kroppen-oplevelser, er det jo et emne jeg selv har skrevet flere og til dels kritiske artikler om. Personligt mener jeg der i og med hjerneforskningen er tale om en form for reduktionisme, idet man reducerer bevidsthed og bevidsthedsliv, det vågne så vel som det ubevidste, til udelukkende at være et spørgsmål om fysik, kemi og fysiologi og dermed også anatomi og hjernefunktioner. Man overser helt, at psyken efter en del at dømme er et energisystem for sig, som lovmæssigt interagerer med det fysiske legeme, primært via hjernen. Den situation gør faktisk en forskel fra, at der udelukkende skulle være tale om fysiske energier og lovmæssigheder. Men jeg er enig med Martin Elmer i, at ud-af-kroppen-oplevelser er en form for hallucination, beslægtet med drømme og vel at bemærke hvis man forstår sidstnævnte som en reel og fuldt bevidst oplevelse, beroende på individets psykiske energisystem. (31)\nHermed nærmer vi os slutningen på denne artikel, som jeg vil afslutte med at konstatere, at der er stor enighed mellem Martin Elmers og min opfattelse af livet som et ét-livs-projekt. Desværre forbyder ophavsretsloven mig at citere hele hans ”Efterskrift” i bogen ”Tro og overtro”, det falder ellers helt i tråd med mine egne tanker og forestillinger om livet her på Jorden. Dog måske lige bortset fra, at Martin Elmer i sin opfattelse af verden og livet ikke levner plads til – ikke en national eller lokal - men heller ikke til en universal Guddom. Ja, ikke kun plads, men en overordnet plads til den alkraftens, alvisdommens og almagtens altibefattende, altomfattende, altgennemstrømmende og altbelivende under og væsen, der udgør grundlaget for alt og alles tilværelse.\nDet kan konstateres, at Martin Elmer hverken var optimist eller pessimist, men snarere realist i sin livs- og verdensanskuelse. Han så i øjnene, at døden er livets ledsager fra vugge til grav, lige som han mente, at livet på Jorden, men især menneskeheden, måske kunne ses som en form for en mere eller mindre ondartet virus, der lige siden sin tilfældige tilsynekomst ikke har bestilt ret meget andet end at udnytte og udmarve de naturlige kræfter og rigdomme. Derfor lurer der livstruende kræfter, som rummer muligheder for en total og global udryddelse eller uddøen af menneskeheden. Det vil efter meget at dømme være for sent at ændre på dette livsvilkår, også selvom mange har travlt med at forsøge at ændre på den selvmorderiske økonomiske, sociale, politiske og kulturelle kurs.\nMen til trods for de nævnte vilkår og udsigter for menneskeheden, mente Martin Elmer alligevel at livet var værd at leve, primært fordi samme liv jo også byder på mange positive og glædelige forhold og situationer. Især hvis man indretter sig efter forholdene og vilkårene og ikke forventer eller kræver andet og mere end disse formår at byde på. Og jeg vil for min egen part tilføje, at livet og verden i bund og grund er – ja, tilmed et guddommeligt - under og eventyr, hvorfor man ikke behøver at frygte hverken for livet eller døden. Heller ikke selv om menneskehedens, ja, selve livets eksistens på jordkloden overordnet set beror på en ganske vist naturlovsbunden tilfældighed. Men at opfatte livet sådan forudsætter og kræver naturligvis, at man har øjne at se med og ører at høre med.\nIdet jeg hermed posthumt takker Martin Elmer for den inspiration læsningen af hans bog har betydet for mig, vil jeg samtidig også takke mine kære trofaste læsere for at have slået følgeskab med mig gennem nu mange år. Som et udtryk for min taknemmelighed vil jeg hermed anbefale at man læser min artikel: 4.131. Livets eget eventyr - set i ét-livs-hypotesens perspektiv. –fra denne artikel skal følgende citeres som en benefice til mine læsere:\nErkendelsen af underet\nFor at give den forhåbentlig interesserede og tålmodige læser et lille indtryk af, hvilke tanker, jeg har gjort og gør mig om verdens og livets under eller mirakel, vil jeg i det følgende koncentrere mig om en beskrivelse heraf. I og med denne tager jeg udgangspunkt i min egen aktuelle situation, som er, at jeg i disse øjeblikke sidder bag computerens tastatur og forsøger at samle tankerne til den nævnte beskrivelse. Den første tanke, der melder sig, når jeg her fokuserer på ideen om livets under, er den, at her sidder jeg stille og roligt, mens alt omkring mig ånder ro og stilhed, dog pulserer livet livligt og travlt udenfor, hvor både mennesker og dyr har travlt med hver deres pligter, interesser og gøremål. Men lokalitetens eller stedets stilleståenhed er jo bare tilsyneladende og i virkeligheden kun en illusion, som skyldes de perspektiviske forhold og lovmæssigheder, som gør sig gældende i forbindelse med vore sanser. For hvad er det i virkeligheden, der sker her og nu og som altid? – Jo, det er faktisk det, at jeg selv og alle andre levende væsener og ting her på jorden, sammen med denne befinder os i det vældige univers eller uendelige verdensalt. En svimlende tanke, som jeg lod sig bevæge ud i det vældige univers, først til solsystemet, hvor jordkloden kredser omkring solen med en hastighed af 30 km/sek., et faktum, som vi ikke sanser og oplever på grund af de gældende perspektiviske forhold og lovmæssigheder. Og derfra bevægede tanken sig til det uendelige verdensrum med sine vældige og uendeligt mange galakseøer, som vi mennesker langt mindre er i stand til at sanse og opleve. Dog kan vi en stjerneklar nat få et tilmed meget smukt synsindtryk af en del af den vældige galakse, Mælkevejen, som jorden og vi selv er en relativt diminutiv del af. Men som sagt, størrelsesforhold, afstande og tid er relative og ret beset illusoriske. (32)\nFor os jordboere er jordkloden vældig stor, så stor, at vi ikke med vore sanser alene er i stand til at overskue denne, i hvert fald ikke, når vi selv befinder os på jordens overflade. Det lader sig kun gøre, ved f.eks. at betragte jordkloden ude fra rummet, som man jo i nyere tid kan fra et rumfly eller en rumkapsel. Ude fra en vis afstand i rummet tager jorden sig ud som en kugleform, hvis overflade virker jævn og glat og hovedsagelig dækket af vand, og da dette genspejler himlens farve, kalder man derfor jorden for den blå planet. Men set fra en vis afstand, kan man hverken se bjergtinder, træer, mennesker, dyr eller planter. Og bevæger vi os nu i tanken endnu længere ud i rummet, så melder den tanke sig uvægerligt, i hvert fald hos mig, om verdensrummet mon har en grænse? – Den tanke virker umiddelbart logisk, at rummet i lighed med tingene og alt andet må være begrænset, både i fysisk og tidsmæssig forstand. Men her støder man uundgåeligt på den vanskelighed, at det ikke er muligt på logisk måde at finde – eller rettere sagt: tænke sig til – en begrænsning af verdensrummet, for hvis vi sætter en grænse, må spørgsmålet derfor lyde: Ja, men hvad er der så udenfor eller på den anden side af den grænse? – Det er principielt det samme problem, der består i forbindelse med et forsøg på at besvare spørgsmålet, om noget kan opstå eller komme af intet eller af ingenting? Og følgelig, om noget så også kan blive til ingenting eller intet? – Logisk set, må noget nødvendigvis komme af noget, altså være en virkning af en forudgående årsag, så derfor kan der tilsyneladende heller ikke sættes en grænse for kæden af årsager. Noget må jo nødvendigvis være årsag til den årsag, man vælger som udgangspunkt. Men den i og for sig overraskende konklusion må derfor lyde, at eftersom noget ikke kan opstå af ingenting, kan noget følgelig heller ikke blive til ingenting, ergo er det noget, som er årsag til, at noget opstår, i sig selv uden årsag og dermed – overraskende nok – som første årsag evig. Hermed åbner der sig et helt andet perspektiv for vores opfattelse af verden og livet, et perspektiv, som jeg dog ikke skal komme yderligere ind på her. (33)\nMen tilbage til min ’himmelflugt’, først og fremmest ud mod det perspektiv, som vores ’egen’ galakse, Mælkevejen, må opleve i, hvis man kunne tænke sig, at den i det hele taget vil kunne opleve, idet dette jo forudsætter, at der så måtte være tale om et levende væsen. Dette er imidlertid, hvad Martinus postulerer i og med sine analyser af de 7 basale organismeprincipper. Vi vil dog her nøjes med en fysisk sammenligning mellem Mælkevejens enorme størrelse og dimensioner, når denne ses fra jorden, størrelsesforhold, som betyder, at jorden i det perspektiv svinder ind til en diminutiv og usynlig ministørrelse, som om den slet ikke eksisterede – og dog sidder jeg – bevidst og selvbevidst - her bag computeren og skriver disse linjer på tastaturet, i principiel lighed med tusinder eller millioner andre mennesker jorden over, der lige i øjeblikket foretager sig præcis det samme som mig! Eller for den sags skyld foretager sig, hvad som helst andet. (34)\nI det ovenfor stående citat savner jeg selv en omtale af et nok så betydningsfuldt element til forståelsen – eller måske snarere forundringen – over livets eventyrlige natur, nemlig en beskrivelse af den såkaldte fysiske materies natur og struktur, hvilket vil sige elementarpartiklernes, atomernes og molekylernes verden, også betegnet som mikrokosmos. Det sidstnævnte er jo i virkeligheden forudsætningen for eksistensen af både det mellemkosmos, vi selv lever i som mennesker, så vel som for det altibefattende og altomfattende makrokosmos, hvori galakserne, solsystemerne og planeterne har deres forunderlige eksistens og virksomhed.\nAt de nævnte tre kosmos: mikrokosmos, mellemkosmos og makrokosmos – som jo i virkeligheden tilsammen danner ét sammenhængende universalt kosmos, er en kendsgerning, der i henhold til vismanden Martinus er udtryk for det, han betegner som de to indbyrdes sammenhængende principper: livsenhedsprincippet og organismeprincippet.\nLivsenhedsprincippet indebærer basalt, at større enheder er opbygget eller udgøres af mindre enheder: elementarpartikler, atomer og molekyler. Organismeprincippet indebærer basalt, at der findes indbyrdes forbundne mindre og større organismer, forstået sådan, at de større organismer er opbygget af mindre organismer: I praksis ser det derfor således ud: Mikrokosmos: elementarpartikler, atomer, molekyler, celler, Mellemkosmos: organer, organismer, Makrokosmos: kloder, solsystemer og galakser. Konklusionen må derfor lyde, at de tre nævnte kosmos, som altså i virkeligheden udgør ét universalt kosmos, er tilsammen grundlaget og ’scenen’ for opførelsen af det største eventyr, der overhovedet findes, nemlig livets eget guddommelige eventyr. (35)\n© november 2018 Harry Rasmussen.\n1. Robert Cecil Martin Elmer Berg, kendt som Martin Elmer, født 20. februar 1930, død 29. november 2008. Dansk forfatter af børne- og voksenlitteratur, såvel skøn- som faglitteratur. Han skrev de fleste bøger under navnet Robert C. Berg. Martin Elmer var født i København og debuterede som kun 19-årig i 1949 med novellen Drengen der ville være brandmand.\n2. Jordens undergang: Se artiklen 4.23. Jordklodens klima - nogle naturvidenskabelige facts. – Dommedagsprofeter: 4.42. Nutidens ’Dommedags-profetier’ – om klimaforskning, politik og medier. - ’Big Bang’: Se artiklen 2.21. Alts oprindelse – et essay om at forstå verden. – Descartes: René Descartes (1596-1650) fransk filosof. – Voltaire: egentlig Francois Marie Arouet (1694-1778) fransk digter og filosof.\n3. ”Tro og overtro”, pp. 9-10. Forfatteren Martin Elmer har allerede i bogens 1. kapitel afvist den bibelske skabelsesberetning som hørende til under begreberne tro og overtro. Se samme sted, pp. 7-9. – ’kvantemekanikken’: Kvantemekanik (eller kvantefysik) er en gren af fysikken, som beskæftiger sig med stofs egenskaber på atomart og subatomart niveau. Ud over sin anvendelse inden for fysik og kemi har kvantemekanikken også haft stor betydning for filosofiske emner. Se f.eks. T. Bernstein: kvantefysik og dagligsprog. Om komplementariteten i atomfysikken og om dens betydning for erkendelsesteorien. Munksgaards Forlag, København 1966.\n4. Se her evt. artiklen 4.136. Idealismens bedrag i religion, filosofi og politik - nogle betragtninger.\n5. Tro og overtro, pp. 51-52. – ’Ingen af datidens kilder omtaler ham’: Se herom i f.eks. min bog ”JESUS søn af mennesket”. Vil også kunne læses her på hjemmesiden via disse link: Introduktion til: JESUS menneskesønnen I og JESUS menneskesønnen II\n6. Tro og overtro, p. 54. – Rudolf Bultmann: JESUS. Oversat af Harald Bülow Davidsen. Forord af Børge Diderichsen. Vintens Forlag, København 1977. Bogens første tyske udgave udkom i 1926.\n7. Samme sted, p. 54.\n8. Citatet er fra bogen ”Øieblikket Nr. 1-10. Hvad Christus dømmer. Guds Uforanderlighed” af Søren Kierkegaard. Indledning ved P. G. Lindhardt, p. 19. Hans Reitzels Forlag, København 1961.\n9. Tro og overtro, p. 54 ff. – Se evt. også bogen ”Øieblikket Nr. 1 – 10. - Vedr. tidsskriftet ”Øieblikket” kan jeg i øvrigt fortælle følgende:\nI dag så længe efter, har jeg lidt besvær med at erindre, hvilke blade og tidsskrifter, Odensegades Bladcentral distribuerede. Men jeg mener at kunne huske, at det i al fald drejede sig om lokalavisen Østerbro-Bladet og om Trav Bladet og lignende blade. Af udenlandske tidsskrifter husker jeg især Time Magazine og af indenlandske tidsskrifter var det nogle, hvis navne jeg ikke længere husker. Der er dog en enkelt undtagelse, og det er tidsskriftet ”Øjeblikket”, som netop begyndte at udkomme i 1947, medens jeg var ansat hos Odensegades Bladcentral.\nTidsskriftet ”Øjeblikket” blev redigeret af Johannes Hohlenberg, hvis navn jeg kendte fra hans bog om ”Yoga i dens betydning for Europa”, som oprindelig var blevet udgivet i 1916, men som i øvrigt blev genudgivet 1980 på Borgens Forlag. Hohlenberg havde i 1940 udgivet en biografi om Søren Kierkegaard, og tidsskriftets navn, ”Øjeblikket”, var en hentydning til Kierkegaards flyveskrift af samme navn fra 1855. De to forfatteres ærinde var dog ikke helt identisk, idet Kierkegaards skrift indeholdt et voldsomt angreb på den danske folkekirke, som beskyldtes for at have forladt den evangeliske kristne lære, medens Hohlenberg koncentrerede sig om et opgør med de aktuelle, men samtidig traditionelle politiske og kulturelle anskuelser og strømninger i tiden.\nDet må desværre siges, at der ikke var stor afsætning på Hohlenbergs lille og fornemme tidsskrift, idet de fleste eksemplarer, der var blevet distribueret til boghandlere og bladkiosker, blev sendt retur til bladcentralen. Da Hundahl bemærkede sig, at jeg i pauserne var en interesseret læser af ”Øjeblikket”, sagde han en dag: ”Ja, tag De bare de returnumre, De har lyst til, for de skal alligevel kasseres.” Dette lod jeg mig ikke sige to gange, men takkede Hundahl og forsynede mig i den følgende tid med eksemplarer af dette udmærkede blad. Efter at jeg var ophørt med at arbejde for Odensegades Bladcentral, købte jeg selv ”Øjeblikket” hos den boghandler, hvor jeg plejede at handle. Tidsskriftet ophørte dog i 1954.\nJohannes Edouard Hohlenberg (1881-1960) var en dansk forfatter og maler. Han er især kendt for to bøger: Søren Kierkegaard, der udkom i 1940 og Den Ensommes Vej, der udkom i 1948. Disse to bøger må betragtes som Hohlenbergs hovedværker og er udkommet i flere udgaver og oversat til en række sprog.\n10. Tro og viden, pp. 55-56. – Det er godt nok lidt mærkværdigt, at det beklageligvis ikke er lykkedes mig at opspore fakta vedr. ”den nederlandske filosof Piet Bruit”. – ’Parsismen’: Parsismen er en mindretalsreligion i Indien, en form af Zarathustrianisme, idet Parserne følger den iranske profet Zarathustra. De udvandrede fra Iran til Indien i middelalderen — navnet er afledt af "Persien".\n11. Om disse begivenheder vil man naturligvis kunne læse i Det Nye Testamente, men man kan også læse om disse i min bog ”JESUS søn af mennesket” eller her på hjemmesiden: Se note 5.\n12. Læs her artiklen 4.147. Myte og virkelighed. Eller sandhed contra usandhed?\n13.: Vedr. Karl Marx’ økonomiske og historiske filosofi, se f.eks. Peter Kemp: NYT LYS OVER MARX. Essays af Peter Kemp. – Evt. suppleret med Henning Bregnsbo: Marxismens elendighed. En vurdering af en alternativ videnskabs bestanddele. Berlingske Forlag. København 1980. -Vedr. Lenin, se f.eks. David Favrholdt: LENIN – hans filosofi og verdensanskuelse. Gads Forlag. København 1978. – Se endvidere Niels Erik Rosenfeldt: Lenin. En revolutionær fundamentalist.\n14: Om Marxismens og ideologikritikkens indflydelse på især kulturlivet i Europa i 1960’-70erne har forfatteren og politikeren dr. phil. Per Stig Møller skrevet en fortræffelig afhandling i form af bogen ”På sporet af det forsvundne menneske. Om humanisme og antihumanisme i vor tids politik, videnskab og etik. Gyldendals Forlag. København 1976. Bogen er absolut anbefalelsesværdig. I bogen gennemgår han marxismens historie og indflydelse fra 1848 og helt op til 1970erne, men sat op imod humanismen med dennes fortrin og svagheder.\n15.: Helge Petersen: Hellighed og Autoritet i Oldkirken. Gads Forlag. København 1968. – Den danske Folkekirkes Bekendelsesskrifter ved Leif Grane. Det Danske Bibelselskab 1976. – Menneskeliv og kristendom. Katekismus for voksne. Dansk udgave under redaktion af E. Thestrup Pedersen. Nyt Nordisk Forlag Arnold Busck. København 1981.\n16.: Friedrich Engel (1820-1895). Se f.eks. hans ”Familiens, Privatejendommens og Statens Oprindelse. Forlaget TIDEN. København 1948. – Jf. evt. med Joseph Davidsohn: Økonomisk Historieopfattelse. En kritisk Fremstilling. Martins Forlag. København 1931.\n17.: Vedr. G. W. Fr. Hegel (1770-1831), se f.eks. Harald K. Schjelderup: Filosofiens Historie. Fra Renaissancen til Nutiden. Gyldendal Norske Forlag. Oslo 1941. Vedr. den skematiske opstilling af marxismens opfattelse af, hvad der udgør basis og overbygning i menneskenes tilværelse, se f.eks. Religion/Livsanskuelse. Finn Stefánson, Asger Sørensen og Else Matthison-Hansen. Gyldendals Røde Opslagsbøger. Gyldendal. København 1979. Bogen er dog udgivet i nyere udgave.\n18.: Vedr. dybdepsykologen C. G. Jung (1875-1961), se f.eks. Det Ubevidste. På dansk ved Mogens Boisen. Gyldendals Uglebøger 1962. Evt. suppleret med Jeget og det Ubevidste. På dansk ved Mogens Boisen. Gyldendals Paperbacks 1987. – Vedr. en oversigt over Jungs Psykologi, se f.eks. Calvin S. Hall og Vernon J. Nordby: JUNGs Psykologi. En Grundbog. Oversat af Lone Spanheimer. Forord af Pia Skogemann. Hans Reitzels Forlag. København 1985.\n19.: Vedr. De nævnte „verdensimpulser“, se Martinus: LIVETS BOG 1, 2. kapitel: Det guddommelige Skabeprincip. 3. kapitel: Den Ny Verdensimpuls. – Bogen vil også kunne læses på internettet via følgende link:\n20.: Vedr. Menneskehedens bevidsthedskategorier, se LIVETS BOG 1, stk. 132-170. Brug link i Note 9.=18. – For nemheds skyld, se f.eks. min artikel H1-35. Den jordiske menneskeheds bevidsthedskategorier\n21.: Vedr. den tyske filosof Ludvig Feuerbach (1804-72), se f.eks. Harald K. Schjelderup: Filosofiens Historie. Fra Renaissancen til Nutiden. Pp. 111-113. Gyldendal Norsk Forlag. Oslo 1941. – Vedr. psykoanalytikeren Sigmund Freud (1859-1939), se f.eks. Erich Fromm: Freuds teorier. Deres storhed og begrænsning. Hans Reitzels Forlag. København 1979.\n22.: Se samme sted om Feurerbach som nævnt i Note 21. Man kunne sikkert med rette også udtrykke Feurerbachs opfattelse af religionerne – og filosofierne med – på den måde, at disse i begge tilfælde er en måde, på hvilken fremtrædende personligheder i menneskehedens forskellige grupper til forskellige tider med tiden har dannet sig mere eller mindre fastlåste, ortodokse forestillinger om tilværelsens oprindelse, natur og formål. Med disse forestillinger, der i reglen er udmøntet og ledsaget af bestemte ritualer, har man kunnet og kan man fortsat i bedste fald forlige sig med samme tilværelses i grunden uforståelige og provokerende karakter. Det sidstnævnte ligger især i tilværelsens åbenbare og uimodsigeligt grusomme, dræbende og uretfærdige situationer og begivenheder.\nHvad angår troen eller overbevisningen om en skabende Guds eksistens som en aktiv kraft og intelligens i verdens og livets tilblivelse og funktioner, henholder Feurerbach sig i stedet til naturlovene for de fysisk-kemiske kræfter og energier. Hvad Feurerbach og mange andre materialister med ham har overset og overser, er, meget enkelt sagt, at han ikke ser ud til at have gjort sig dybere tanker om, hvor de fysisk-kemiske kræfter og energier og disses lovmæssigheder i form af naturlovene stammer eller kommer fra.\nMen selvom Feurerbach grundlæggende var materialistisk indstillet og ikke troede på en Guds eksistens og et bedre liv hinsides døden, må man alligevel karakterisere ham og hans tanker som idealistiske. Nemlig, fordi han i stedet sætter bestræbelser for ”at skabe et bedre liv” her og nu på jorden. Imidlertid har kendsgerningerne demonstreret, at sådanne bestræbelser foreløbig har vist sig umulige at realisere, hvilket ikke mindst de kommunistiske og socialistiske så vel som liberalistiske som kapitalistiske forsøg i den retning for længst har påvist. Se evt. mere herom i den i Note 19. nævnte påstand om, at verden og menneskeheden på trods af jævnlige tilbageskridt alligevel bevæger sig fremad mod ideale mål, se artiklen: 4.136. Idealismens bedrag i religion, filosofi og politik - nogle betragtninger\n23.: Se bogen JESUS – søn af mennesket. 2. Del, 17. og 18. kapitel. Bogen er i 2012 udgivet af Forlaget Scientia Intuitiva v/Jan Tarbensen. – Samme tekst vil også kunne læses her på hjemmesiden under JESUS menneskesønnen II, 2. og 3. kapitel.\n24.: Se også herom i bogen JESUS – søn af mennesket, 1, Del, Indledning. Samme tekst vil også kunne læses i JESUS menneskesønnen I\n25.: Begrebet ’fortabelse’, som er det modsatte af ’frelse’, er en forestilling om en dom ved verdens ende, hvor den enkelte på baggrund af sine gerninger dømmes enten til frelse eller fortabelse. Der findes også forestillinger om en kosmisk begivenhed, hvorunder den gamle verden vil gå under for at give plads til Guds eller Kristi Rige. – Se evt. artiklerne 2.09. ”Dommedag!” I – om forskellige dommedagsvisioner gennem tiden, og 2.10. ”Dommedag!” II – om Martinus’ opfattelse af ”Dommedag”. - En af de kraftigste hjemlige opponenter imod marxisme og nymarxisme er forfatteren, dr. phil. Per Stig Møller (født 1942 på Frederiksberg), som fra 1984 til 2015 var medlem af Folketinget, hvor han repræsenterede Det Konservative Folkeparti. Han var miljøminister fra 18. december 1990 til 24. januar 1993 og udenrigsminister fra 27. november 2001 til 23. februar 2010. Herefter blev han kultur- og kirkeminister indtil regeringsskiftet den 3. oktober 2011. Før sin politiske karriere var han i mange år medarbejder i Danmarks Radio og har desuden været ansat ved universiteterne i København og Paris. I og med sin fremragende bog På sporet af det forsvundne menneske, 1976, påpegede og gjorde han sagligt op med den humanistisk set fjendtlige politiske opfattelse, der reducerede mennesket til noget nær en samfundsmæssig robot.\n26.: Se artiklen 4.132. Livet som en ''puppe”-tilværelse\n27.: Tro og overtro, p. 63. – Vedr. påskebegivenhederne: Se bogen ”JESUS søn af mennesket 1. del”, 7. – 11. kapitel, og samme bogs 2. del, 26.-27. kapitel. Samme steder vil også kunne læses i JESUS MENNESKESØNNEN I, 8.-11. kapitel og i JESUS MENNESKESØNNEN II, 11.-12. kapitel.\n28.: Tro og overtro, p. 65. Det kan anbefales at læse hele afsnittet om Jesu ligklæde.\n29. Samme sted, p. 76.\n30.: Se evt. artiklerne H1-08. Introduktion til ”Det seksuelle polprincip” og H1-09. ”Det seksuelle polprincip” – af Martinus også betegnet som ”skabelsens rat”. Se endvidere artiklen\n4.66. Kirke på afveje? – Tanker omkring det nye vielsesritual.\n31.: Tro og overtro, pp. 93-95.\n32.: Se evt. artiklen 3.36. Det store forhæng – Stjernehimlens gåder.\n33.: Se her evt. artiklen 2.21. Alts oprindelse – et essay om at forstå verden. – Et nok så interessant emne er spørgsmålet om universets alder. Dettes alder blev beregnet på grundlag af Hubble’s opdagelse i 1929 af, at fjerne galaksers hastighed bort fra os, er proportional med deres afstand. Ved at regne baglæns mener man at have kunnet finde ud af, hvor længe det er siden, at alle galakser har været samlet på samme sted før det såkaldte Big Bang. De fjerneste galakser, vi kan iagttage, ser i nutiden ud som de gjorde for omkring 13 milliarder år siden, da lyset fra dem blev udsendt. Men i mellemtiden har de flyttet sig yderligere, så at de nu er længere væk end 13 milliarder lysår. Regnestykket indebærer i sin konsekvens, at The Big Bang altså fandt sted for omkring 13 milliarder år siden. Men i øvrigt er teorien om Big Bang filosofisk set lidt af et mysterium, for hvordan kan noget – bl.a. i form af masse, rum og tid - opstå ud af et tilsyneladende intet? -\nTil en mulig forklaring af problemet om, hvad der gik forud for ”the big bang”, kunne man her nævne teorien om ”the big crunch", på dansk ”den store sammenpresning”, som antyder hvad der måske skete før "the big bang", og som giver et bud på at universet måske pulserer i et evigt kredsløb vekslende mellem en milliardårig periode med udvidelse efterfulgt af en måske milliardårig periode med påfølgende sammenpresning. Denne teori kan i bedste fald også passe fint ind i Martinus’ spiralkredsløbs princip.\n34.: Vedr. organismeprincipperne, se H1-05. Intuition og personlighed – om forholdet mellem personlighed og intuition.\n35. Se bl.a. artiklerne H1-45. Viden og undren. Tanker om livet og verden. 4.148. Viden og undren 2. Tanker om materiens natur. Suppler evt. med følgende artikler: 4.78. Verdens og livets under – nogle ’kosmiske’ betragtninger.


Hvordan fjerner Topre.pro | Sådan fjerner\nHvordan fjerner Topre.pro\nUdseendet af reklamer underskrevet af Topre.pro er et dårligt tegn. Det betyder, at din PC er inficeret med adware. Gå ikke i panik. Med vores hjælp, kan du fjerne denne parasit helt. Før vi fortsætter, letâ€™s tag et øjeblik til at forklare, hvad Topre.pro adware er, og hvorfor bør du fjerne det straks. Den Topre.pro adware er ikke et fuldgyldigt virus, men en ondsindet annonce-skabe ansøgning. Det er designet til at generere annonceindtægter via pay-per-klik marketing system. Dybest set, for hver annonce, du klikker på, folkene bag adware vil blive betalt. Så vil du blive udsat for mange reklamer. Den Topre.pro utility blokerer dens competitorsâ€™ annoncer og erstatter dem med sine egne. Derudover tilfører ekstra bannere og tekst-annoncer på hver website, du besøger. Og selvfølgelig, adware omdirigerer din browser til sponsorerede sider. Dette fordækte værktøj kan ødelægge din browsing-oplevelse i sekunder. Snart vil du bemærke, at din PC fungerer langsommere end normalt. Nej, desværre, du er ikke forestille sig det. Adware er ikke et let program. Det bruger en masse af PC-ressourcer. Jo flere annoncer du ser, jo langsommere din enhed vil blive. Og du vil se en masse annoncer. Med hver dag, der går, adware bliver mere og mere aggressiv. Givet tid nok, kan det medføre, at dit system til at fryse og gå ned ofte. Og som vi alle ved, er dette fører til tab af data og den frygtede Blå Skærm af Død. Donâ€™t vente til dette scenarie til at udfolde sig. Følger vores detaljerede fjernelse guide, eller download en pålidelig anti-virus program. Du har muligheder. Jo før du fjerner infektionen, jo bedre!\nDen Topre.pro adware bruger nogle kendte distribution teknikker. Det bevæger sig skjult i software bundles, torrents, og spam e-mails. En lille ekstra forsigtig, men kan forhindre, at disse teknikker fra at lykkes. Download din software fra pålidelige kilder. Når du starter installationen af et program, vælge Avancerede indstilling i Guiden. Kun under den Avancerede Installation, vil du være i stand til at se, om yderligere apps er ved at blive installeret. Udviklere ofte tillægger ekstra apps til installation af filer i mange gratis programmer. Hvis du ikke er opmærksom, kan du installere disse ekstra utilsigtet. Donâ€™t rush gennem installationen. Tage din tid til at læse de Vilkår og Betingelser eller SLUTBRUGERLICENSAFTALEN. Hvis du øje på noget ud over det sædvanlige, skal du afbryde installationen med det samme. Internettet er strejfede af mange farlige vira. De bruger alle de samme fordeling teknikker. Denne gang, du var heldig. Donâ€™t overlade det til tilfældighederne. Du kan aldrig vide, hvad slags parasit kan forsøge at infiltrere din PC. Altid gøre din due diligence. Og holde din anti-virus software opdateret.\nDen Topre.pro adware bør ikke tolereres. Dette stykke software er en trussel. Det kommer ind i din computer ubemærket og forvolder skade på den. Det fordækte app viser snesevis og snesevis af reklamer. Det kan omdirigere din browser, og åbn pop-op beskeder, når du mindst venter dem. Men ikke en eneste kommercielle er markeret. Den Topre.pro adware har ikke kontrol mekanisme. Nogen er villige til at bruge nogle penge, kan du bruge adware til at fremme. Hackere i prisen. De bruger adware-programmer til at sprede beskadiget indhold. Et enkelt klik er alt, det tager for en virus til at blive hentet. Desværre, der er ingen måde at fortælle, hvilke reklamer, der er beskadiget, og som ikke er. Dog, selv hvis du formår at undvige denne kugle, der er flere potentielle trusler skjult bag annoncerne. En ubekræftet annonce er tilbøjelige til at vække uberettigede forventninger til bedst. I værste fald, sådan en adware vil omdirigere dig til fidus websteder eller endda falske web-butikker. Du kan miste dine penge eller betale for dyre varer. Da adware blokke sin competitorsâ€™ indhold, du ikke kan sammenligne priserne. Den Topre.pro adware er ved at vende dig til et let mål. Ikke tillader dette. Styr denne ubuden gæst ned og slette det på stedet.\nAdvarsel, har flere anti-virus scannere fundet mulige malware i Topre.pro.\nTopre.pro deaktiveres installeret sikkerhedssoftware.\nIntegrerer i webbrowser via browserudvidelse Topre.pro\nTopre.pro viser kommercielle annoncer\nTopre.pro forbinder til internettet uden din tilladelse\nFælles Topre.pro adfærd og nogle andre tekst emplaining som info relateret til adfærd\nDownload værktøj til fjernelse affjerne Topre.pro\nTopre.pro foretages Windows OS-versioner\nFjerne Topre.pro fra Windows\nSlette Topre.pro fra Windows XP:\nSlette Topre.pro fra Windows 8 og 8.1:\nSlette Topre.pro fra din browsere\nTopre.pro Fjernelse fra Internet Explorer\nOpsige Topre.pro fra Chrome\n« Hvordan fjerner Directweblinks.com


Selv om den nye vismandsrapport fjerner de mørkeste skyer for dansk økonomi, kan Enhedslisten bruge den til at presse regeringen med under finanslovsforhandlingerne.\nRegeringens økonomiske ministre præsenterede i februar regeringens vækstplan. Af de seneste års reformer fremhæver vismændene den tidligere borgerlige regerings genopretningpakke og tilbagetrækningsreform som de vigtigste. Fold sammen\nTirsdag d. 08. oktober 2013, kl. 17.00\nDen spritnye vismandsrapport vil blive læst med en vis ærgrelse af triumviratet Helle Thorning-Schmidt, Margrethe Vestager og Bjarne Corydon. Vismændene gør det ikke nemmere for regeringen at forklare og forsvare linjen i forhandlingerne om finansloven for 2014, hvor regeringen entydigt satser på at indgå en aftale med Enhedslisten.\nDertil kommer, at vismændene fremhæver Lars Løkke Rasmussens reformer fra 2010 og 2011 som de mest betydningsfulde. Det er selvsagt ikke velkomment for en regeringstop, som satser hele butikken på at kunne overbevise danskerne om, at regeringen langsomt, men sikkert, trækker Danmark ud af krisen og ind på vækstsporet.\nCentralt i den nye rapport er en opfordring til politikerne om at lempe finanspolitikken. Opfordringen baserer sig på vismændenes analyse af konjunktursituationen og styrken i de offentlige finanser.\nEfter tre års stagnation fremhæver vismændene, at der er tegn på fremgang. Væksten i BNP vurderes i 2013 til at blive omkring ¼ pct., men forventes at stige til godt 1½ pct. i 2014 og knap 2¼ pct. i 2015. Ifølge vismændene vil væksten være stærk nok til at øge beskæftigelsen, men tilbageslaget og stagnationen under krisen har betydet, at produktionen i år vurderes at ligge knap 4 pct. under det niveau, der kunne forventes i en normal konjunktursituation, ligesom vismændene de næste år forudser en produktion under normalt niveau.\nI forhold til de offentlige finanser konstaterer vismændene, at de senere års økonomiske politik har virket, og at de danske finanser grundlæggende er sunde.\nPå den baggrund er der ifølge vismændene rum for en finanspolitisk lempelse. Overvismand Hans Jørgen Whitta-Jacobsen roser regeringen for at ville lempe finanspolitikken med omkring 2½ mia. kr. i 2014 i sit finanslovsudspil. Men han mener, at regeringen bør gå længere:\n»I betragtning af den svage konjunktursituation og Danmarks grundlæggende sunde offentlige finanser anbefaler vi, at man bruger det råderum, der er, og gennemfører en midlertidig lempelse af finanspolitikken i 2014 på omkring 5 mia. kr.«\nHan understreger, at lempelsen skal være midlertidig. Og en af måderne at sikre det på kunne være at fremrykke allerede besluttede skattelettelser til 2014.\nNye tal løftestang for Enhedslisten\nBudskabet sætter Bjarne Corydon og Margrethe Vestager i en akavet situation. For det første er de tilbageholdende med at lempe. Begge ved, at de skal holde en hårfin balance for at styre fri af budgetlove og EU-henstillinger, ligesom det er afgørende for dem af fastholde markedernes tillid til dansk økonomi.\nFor det andet må de konstatere, at vismændenes anbefaling matcher dårligt med de krav, som Enhedslisten møder op med til finanslovsforhandlingerne. Liste Ø vil ganske vist gerne bruge penge, men de vil bruge for mange, og de vil bruge dem helt anderledes, end vismændene lægger op til. Paradoksalt nok vil de borgerlige partier gerne fremrykke skattelettelser, men de får intet at skulle have sagt i forhandlingerne. Aktuelt har regeringen ikke styrke til at indgå et blåt finanslovsforlig, for det vil forpeste forholdet til Enhedslisten og øge frustrationerne i baglandet.\nOgså på et andet punkt pirker den nye vismandsrapport ved et ømt punkt. Lige nu har Helle Thorning-Schmidt travlt med at fremhæve regeringens økonomiske politik som forklaringen på det igangværende »stemningsskifte«, ligesom hun gerne vil fremhæve, at regeringen har bragt Danmark på ret kurs. Læser man vismandsrapporten skyldes forbedringen af de offentlige finanser især genopretningspakken og tilbagetrækningsreformen. Begge reformer blev gennemført af Lars Løkke Rasmussen, mens S, SF og fagbevægelsen tordnede imod. Samlet kan man konstatere, at de økonomiske vismænd ikke er sat i verden for at please politikerne på Christiansborg. De skal komme med så saglige og uafhængige anbefalinger som muligt – også selv om de kommer på tværs af en siddende regering. Med deres nye rapport lever de op til deres pligt – men bliver ikke specielt populære i ministerkontorerne på Slotsholmen.


Handels- og leveringsbetingelser - Monque\nOnline shop med accessories til kvinder\nMonque modtager betaling med Dankort/VISA-Dankort, VISA, VISA Electron, Mastercard og JCB. Betaling vil først blive trukket på din konto, når varen afsendes.\nMonque bruger en godkendt betalingsserver, der krypterer alle dine kortoplysninger med SSL (Secure Socket Layer) protokol. Det betyder, at man ikke kan aflæse dine informationer.\nMonque leverer på alle hverdage.\nLeveringstiden er op til 1 uge, da alle smykker er håndlavet.\nMonque vil dække returneringsomkostninger i et rimeligt omfang.\nAngiver du en klage her, skal du oplyse vores E-mail adresse: info@monque.dk\nMonque ©.2019 Ndr. Stationsvej, Slagelse CVR: 32176135\nPå vores website bruges cookies til at huske dine indstillinger, statistik og personalisering af indhold og annoncer. Denne information deles med tredjepart. Ved fortsat brug af websiden godkender du cookiepolitikken. Acceptér Læs mere\nFri fragt ved køb for mere end 499kr Luk


Task Force har løst de fleste sager\nFind vej: Forside » Artikler » Task Force har løst de fleste sager\nLagt på Billig-murer.dk den 03-06-2014 af Thomas\nI sommeren 2012 indgik Dansk Byggeri en aftale med Egernsund Tegl om at oprette en Task Force, efter at Dansk Byggeris medlemmer havde registreret et større antal reklamationer på murværk opført med Heimdal-murstenen fra Egernsund Tegl. Task Forcen har i dag løst mange af sagerne Dansk Byggeri og Egernsund Tegl bekræftede med aftalen om at oprette en Task Force, at der var et problem, som branchen måtte forholde sig til. Task Forcen blev således oprettet med det formål at få sagerne løst på en konstruktiv og forsvarlig måde, der tilgodeså alle de involverede parters interesser. Også bygherrer, der ikke har brugt et medlem af Dansk Byggeri til at opføre murværket, kan benytte Task Force.\nTask Forcen har i løbet af to år gennemført 188 besigtigelser af beskadigede ejendomme. 116 af disse er endt med et forlig, mens 52 sager er afsluttede uden, at et forlig har været muligt. I de resterende 20 sager foregår der på nuværende tidspunkt forhandlinger mellem parterne om en forligsmæssig løsning.\n- En succesrate på næsten 70 % må siges at være tilfredsstillende, selvom Dansk Byggeri naturligvis helst så, at alle sager kunne afsluttes forligsmæssigt efter Task Force-modellen. Man må i den her sammenhæng forstå, at der er tre parter i en sag: Bygherre, murermester og Egernsund Tegl, der alle skal være enige, før et forlig kan opnås, siger advokat Johan Iversen Møller, Dansk Byggeri.\nTask Forcen består af teknisk kyndige personer fra Dansk Byggeris Murersektion og Egernsund Tegl, der rykker ud og besigtiger berørte ejendomme. Også entreprenøren og bygherren har mulighed for at være til stede. Her giver Task Forcen i samråd med bygherren og entreprenøren forslag til, hvordan skaderne skal afhjælpes. Hvis bygherren kan acceptere løsningsforslaget, forhandler Egernsund Tegl og entreprenøren en aftale om fordeling af omkostningerne på plads ud fra en fordelingsnøgle aftalt mellem Dansk Byggeri og Egernsund Tegl.\n- Task Forcen er det eneste alternativ parterne har til en opslidende og langvarig retssag, hvor omkostninger til skønsmand og advokater hurtigt kan vise sig at overstige udgifterne til at reparere det beskadigede murværk. I det lys bør alle parter seriøst overveje Task Forcen som mulighed, inden man anlægger en retssag, siger Johan Iversen Møller.\nProblemerne giver sig udtryk i misfarvninger, afskallede mursten og dårlige fuger. I de seneste to år er der lavet tekniske undersøgelser og udarbejdet en række skønsrapporter. Problemet er grundlæggende forhøjet fugt i murværket. Udbedring af problemet vil afhænge af en konkret vurdering af det beskadigede murværk, idet der er stor forskel fra ejendom til ejendom på, hvor slemt murværket er beskadiget. I nogle tilfælde vil udkradsning af fuger og udskiftning af enkelte mursten være nok, mens der i andre tilfælde skal ske ommuring af beskadige facader.\n- Det løsningsforslag, som Task Forcen kommer med, er baseret på en pragmatisk tilgang til problemstillingen og ikke nødvendigvis udtryk for det strengt juridisk korrekte resultat. Resultatet kan derfor være anderledes, end hvis parterne vælger at lade sagen løse via domstolene. Til gengæld tilbyder Task Forcen en relativt hurtig og billig løsningsmodel, som samtidig forhåbentlig gør, at alle parter efterfølgende kan være glade for resultatet, slutter Johan Iversen Møller.


For første gang i årevis stiger antallet af asylansøgere i Europa: Det skyldes en ny type migranter\nPå flugt fra bandevold, økonomisk kaos og politisk uro søger personer fra Syd- og Mellemamerika asyl i Europa som aldrig før.\nCentralamerikanske migranter forsøger at krydser Rio Grande for at komme ind i USA. Fold sammen\nTorsdag d. 11. juli 2019, kl. 12.16\nI årevis er antallet af mennesker, der søger asyl i Europa, faldet. Sådan er det ikke længere. De seneste måneder er antallet steget.\nStigningen skyldes, at syd- og mellemamerikanere søger asyl i Europa i hidtil uset omfang.\nDe forlader deres hjemlande på flugt fra bandevold, økonomisk katastrofe og politisk undertrykkelse.\nI USA er presset på den sydlige grænse i disse måneder enormt. De seneste måneder har grænsepolitiet hver måned arresteret flere end 100.000 personer, som forsøger at krydse grænsen til USA.\nMen turen til USA er livsfarlig. Donald Trumps stramme grænsepolitik har medført, at flere migranter begiver sig ud på risikable ruter for at nå ind i USA. Det koster mange migranter livet - blandt andre to-årige Valeria og hendes far, som blev fotograferet i deres død og endte på avisforsider i hele verden.\nRejsen til USA er nu blevet så vanskelig og farlig, at flere syd- og mellemamerikanere forsøger at opnå asyl i Europa i stedet, skriver The Guardian.\nI de første fem måneder af 2019 er antallet af asylansøgere fra blandt andet Venezuela, Colombia, El Salvador, Hondorus og Nicaragua steget markant i Europa.\n18.500 venezuelanerne har søgt om asyl i Europa i de første måneder af 2019, mens landets økonomiske og politiske nedsmeltning er taget til i styrke, oplyser Det Europæiske Asylstøttekontor. Det er dobbelt så mange som sidste år. Antallet af asylansøgere fra Venezuela bliver nu kun overgået af personer fra Syrien og Afghanistan.\nAntallet af asylansøgere fra Columbia er steget til omtrent 11.000 - cirka tre gange så mange, som i de første fem måneder af 2018.\n3.000 personer fra Nicaragua har søgt asyl i år - sidste år søgte bare et par hundrede. Også antallet af asylansøgere fra Peru, Honduras og El Salvador er mere end fordoblet.\nSpanien mest populært\nMange latinamerikanske migranter vurderer nu, at det giver mere mening at lande i en europæisk lufthavn og søge om asyl i det europæiske bureaukrati end at betale menneskesmuglere for at føre dem på en risikabel rejse til USA, skriver The Guardian.\nLangt de fleste asylansøgere fra Syd- og Mellemamerika søger asyl i Spanien. Det er dog langt fra let for dem at få ret til asyl.\nLigesom de fleste øvrige europæiske lande giver de spanske myndigheder meget sjældent asyl til personer, som flygter fra økonomiske kriser eller voldelig narkotikakriminalitet, da gerningsmændene ikke er statsaktører.\nAntallet af latinamerikanske asylansøgere i Spanien er mere end tredoblet de seneste to år, og køen for at få ansøgningerne behandlet har vokset sig lang. Asylansøgerne må typisk vente i mange måneder på at få deres sag afklaret.\nDet samlede antal af personer, der søger asyl i Europa, er 14 procent højere i de første fem måneder af 2019 sammenlignet med 2018, viser tal fra Det Europæiske Asylstøttekontor.


Maison D Amour i Savignac-Ledrier til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\n-, Savignac-Ledrier, Savignac-Ledrier, Frankrig, 24270 - Se på kort\nMere om Maison D Amour\nHvis du leder efter et godt beliggende hotel i Savignac-Ledrier, så er Maison D Amour et rigtig godt valg. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nFaciliteterne og servicen på Maison D Amour sikrer gæster et behageligt ophold. Gæster der opholder sig på dette vidunderlige hotel kan blandt andet benytte sig af parkering.\nNyd værelsesfaciliteter i høj kvalitet under dit ophold. Nogle værelser indeholder opvarmning, køleskab, badekar, siddeområde, der er med til at hjælpe gæster med at få ny energi efter en lang dag. Dette hotel tilbyder hele rækken af fritidsfaciliteter, blandt andet golfbane (inden for 3 km), fiskeri, hesteridning. Maison D Amour er det eneste sted, du behøver, når du søger kvalitetsindkvartering i Savignac-Ledrier.


Forsiden  Temaer  Trivselsundersøgelser\n- Klarhed om samarbejdudvalgets rolle i det videre forløb!\n- Hvad er sammenhængen mellem undersøgelsen og virksomhedens strategi?\n- Hvad er sammenhængen med andre aktiviteter - f.eks. MU-samtaler, tilbud om uddannelse, bonus og lønsystemer?\n- Brænder alle i virksomheden for at gennemføre undersøgelse?\n- Resultatet læses ofte med afsæt i ”de røde tal”. Men de røde tal skal ses som noget, I skal lykkes med (forbedre), fremgår for noget I skal undgå\n- Dels: Hvilke afdelinger i jeres virksomhed klarer sig godt - og hvad kan I lære af de afdelinger?\n- Dels: De afdelinger, som klarer sig mindre godt - hvor har de faktisk nogle succesoplevelser? Hvad er de gode til - eller hvornår går det mindre godt?\n- Tænk fremad: Hvordan vil vi gerne have, at stemningen og trivslen i vores afdeling skal være om et år, når vi laver en ny undersøgelse?\n► Bistand til Samarbejdsudvalget fra TekSam til arbejdet med trivsel\n► Præsentation fra TekSam temadag om Trivselsundersøgelser der virker\n► Omtale af bogen "Resultatorienterede medarbejderundersøgelser"\nCase fra virksomhed om arbejdet med trivselsundersøgelser