Californien brænder | Information\nCalifornien bliver mere og mere tørt, og de færreste af dem, der mister deres hjem eller afgrøder i de hyppige skovbrande, er forsikrede.\nDet sydlige Californien er klimatisk set en ørken eller halvørken, selv om det kan være svært at tro, når man kører kilometer efter kilometer gennem nyanlagte villaforstæder indlejret i tætklippede grønne zoner og omgivet af nybyggede shoppingcentre med klukkende vandfald og sprudlende springvand.\nDog er ørkenen så småt begyndt at vinde ind på de områder, hvor næsten halvdelen af husene er blevet taget i pant af banken, og vinduerne gaber tomt. Når folk forsvinder, og der bliver lukket for vandet, dør først græsplæne og træer. Det er tilstrækkeligt at kaste et blik på den brunsvedne jord og de afløvede stammer for at se hvilke huse, der skal på tvangsauktion.\nKender man til ørkenen, ser man den alle andre steder. Så såre mennesker ophører med at udnytte jorden, det være sig til boligområder eller plantager, ligger bakker og sletter gulbrune og knastørre hen. I stedet for palmer tager kaktusser over, i stedet for mennesker klapperslanger og ørkenrotter. Grænsen mellem kunstvandet civilisation og udtørret ødemark er i det sydlige Californien knivskarp og dramatisk.\nDramatiske er dermed også forudsætningerne for et bysamfunds eksistens i denne del af Amerika, da næsten alle de vandmængder, som er nødvendige for at holde liv i mennesker såvel som i citroner, skal hentes udefra.\nFaktisk ville end ikke Los Angeles, San Diego, Orange County eller boomende San Bernardino County kunne overleve så meget som en dag uden de enorme investeringer, staten Californien igennem årtier har gjort i sit gigantiske system af akvædukter, pumper, rør og tunneler for at omlede vand fra bjergene i vest og floderne i nord til ørkensletterne og bjergene i syd.\nDet var et system, som da det senest blev udbygget - det var sidst 1960'erne - fint kunne betjene en samlet befolkning på 17 millioner. Nu skal det imidlertid levere vand til en befolkning på 38 millioner, som ikke blot vokser hurtigt, men vokser hurtigere i de tørreste dele af Californien.\nDen ligning går ikke op. Der er ikke vand nok til alt og alle. Navnlig ikke, når der, som nu, officielt er tørke i Californien, de lokale vandreservoirer synker støt, og der af flere grunde må skrues ned for de overbelastede vandafledningssystemer. Ikke blot forbruger systemerne betydelige vandressourcer, de tærer også på den biologiske mangfoldighed, ikke mindst bestanden af fiskearter i Sacramento-flodens delta i det nordlige Californien.\nRationeringer, kvoter og jævnligt også drastiske statslige restriktioner på vandforbruget har derfor stået på den politiske dagsorden i Sydcalifornien siden begyndelsen af 1990'erne som påmindelse til de mennesker, der bebor den del af landet, om de kollektive betingelser for den enkeltes frihed. Eller for nu at sige det mere præcist: Verdens mest individualistiske kultur hviler på verdens mest omfattende offentlige vandledningssystem.\nGeorge McManigle, som dyrker avocadoer, citroner, passionsfrugter og andre afgrøder på sin gård i Fallbrook nord for San Diego blev atter mindet om dette forhold sidste vinter, da han, ligesom andre landmænd i Sydcalifornien, pludselig fik reduceret sin vandtildeling med tredive procent.\nSiden George McManigle købte gården i begyndelsen af 1990'erne, har han indskrænket kunstvandingen fra 14 til fem timer om ugen og har følgelig nedbragt sit udbytte tilsvarende. Hovedårsagen er, at prisen på vand er steget dramatisk. Fem timer koster i dag lige så meget, som 14 timer kostede dengang - for George McManigle er det flere tusinde dollar om måneden.\nMen lige nu spiller det ingen rolle, hvor meget en landmand i det sydlige Californien er villig til at betale for vand, for som nævnt er hanen drejet om af den centrale vandmyndighed, Metropolitan Water District, og George McManigle har måttet hugge en tredjedel af sine avocadotræer ned til stubbe på godt en halv meter. I denne tilstand han kan holde dem i live på en tiendedel af den normale vandmængde.\nDet har ikke været morsomt for ham, og i det lange løb forekommer det heller ikke meningsfuldt at dyrke avocado-træstubbe eller citron-træstubbe for den sags skyld - dem ser man også alle vegne.\nMen eftersom George McManigle endnu ikke ved, hvordan det på længere sigt vil forholde sig med vandforsyningen i Sydcalifornien, agter han ikke at lade ørkenen tage over. Ikke endnu i al fald.\nLige nu er han mest oprørt over, at "stærke bygherreinteresser" systematisk får lov til at overtrumfe landbruget i den stadig mere forbitrede kamp om vand. For hvert nyt boligområde, hvert nyt butikscenter, hver ny million indbyggere i Sydcalifornien, må der enten ledes nye mængder vand til fra nord, eller også må de eksisterende mængder omfordeles fra kunstvanding til fordel for bosættelser.\nPå en udtørret skrænt langs den ottesporede motorvej I15 nord for Fallbrook breder sig en skov af friske avocadostubbe. Og midt i denne skov forkynder et skilt, at endnu en by er ved at skyde op i ørkenen, komplet med villaer, indkøbscenter, hoteller og benzinstation. Quality Properties står der på skiltet.\nGeorge McManigle kunne ikke have illustreret sin pointe tydeligere.\nMistede alt i skovbrand\nEn anden, og måske mere dramatisk side af vandmanglen, er skovbrandene. Igennem en årrække har det ofte brændt og ofte brændt flere steder på én gang over store områder i Californien. Generelt skyldes det naturligvis, at brande har lettere ved at fænge i et klima, som i perioder er meget tørt, også hvor der ikke er ørken. Men mere specifikt skyldes det, at klimaet i Californien gennem de senere år er blevet endnu mere tørt, end hvad der tidligere var normalt.\nHvorvidt dette skyldes drivhuseffekten eller naturlige klimaforandringer, kan man strides om, men det faktum står tilbage, at staten Californien hvert år er tvunget til at afsætte stadig flere ressourcer til at bekæmpe og forebygge skovbrande.\nKenneth Kim og hans kone mistede alt i en brand i bjergene vest for Santa Cruz i slutningen af maj: Huset, veteranbilen og vinmarken på ti hektar. En uge senere foregår der stadig sluknings- og oprydningsarbejde blandt de forkullede træer, udbrændte bilvrag og sortsvedne huse langs dette afhegnede områdes delvis private veje. Hist og her ses resterne af kraftige smedejernslåger og skilte, der advarer om 'Ingen adgang' eller 'Pas på hunden'.\nMinimum af civilisation\n"Her bor for det meste mennesker, der af forskellige grunde ikke ønsker at have med samfundet eller loven at gøre," siger Angela Petersen fra Cal Brand, Californiens statslige myndighed for skovbeskyttelse og brandsikring, idet hun fører os gennem ødelæggelserne og indimellem spejder vagtsomt gennem sideruderne.\n"Fremmede er ikke velkomne her," siger hun og tilføjer:\n"Især ikke journalister."\nKenneth Kim, som vi møder ved et informationsmøde for brandofre i Corralitos, som dette sted hedder, fortæller en smule forlegen, at hans familie ikke havde tegnet brandforsikring, da det var meget dyrt at brandforsikre sin ejendom i et område, hvor folk ikke ønsker offentlige adgangsveje, ikke vil opgive nogen adresse og af forskellige grunde ikke ønsker at have med samfundet at gøre, hvorfor det kan blive ret vanskeligt for brandvæsnet at komme til, hvis der skulle udbryde brand.\n"Hvad havde de tænkt sig, vi skulle gøre i en situation som denne?", spørger han med et bittert smil og slår ud med armene.\n"Gå ud med hver vores hakke og spade?"\nKenneth Kim, der engang var indvandrer fra Korea, viser nogle farvede kort frem fra de forkullede rester af sit amerikanske liv, og for første gang svigter hans selvbeherskelse ham.\n"Hvad vi har brug for, er et minimum af civilisation," siger han med knust stemme.\nDet kan muligvis være et tegn på tiltagende civilisation, at Californiens guvernør, Arnold Schwarzenegger, med henvisning til den fremherskende tørke og den stigende vandmangel, for nylig har fremlagt et forslag om at forlænge og forbedre det offentlige vandsystem med nye akvædukter, kanaler og dæmninger, hvilket anslås at koste 10-12 milliarder dollars.\nMen et tegn på mangelfuld civilisation kan det også være, at en sådan indsats muligvis ikke bliver til noget, da Californien har et budgetunderskud på 15 milliarder dollars, og i 30 år (siden skatterevolten i 1978) har været konstitutionelt afskåret fra at finansiere øgede udgifter med øgede indtægter. Det betyder skoler, som forfalder, veje, der ikke vedligeholdes og offentlige regninger, der ikke bliver betalt.\nI begyndelsen af august blev titusinder af offentligt ansatte afskediget, mens yderligere 200.000 fik skåret lønnen ned til den sats, som lovgivningen foreskriver som minimal. Og i begyndelsen af oktober henvendte Arnold Schwarzenegger sig til Washington med en ydmygende anmodning om et lån på syv milliarder dollars.\nSå spørgsmålet er, om Californien har råd til at betale renter på de lån, det vil være nødvendigt at optage for at investere i den udbyggede vandforsyning, som er afgørende for, at en civilisation bygget op i en ørken skal kunne bevares.\nNår kreditten tørrer ud\nCaliforniens dilemma er tragisk, men ikke enestående. Over hele Amerika lyder der et stigende krav om mere civilisation. Eller i det mindste om et samfund, der bedre vil kunne løfte naturens og miljøets udfordringer, udbedre de forsømte skoler, veje, boliger og hospitaler og samtidig holde liv i den amerikanske drøm.\nMen ganske som i Californien står det ikke klart, hvordan den højere grad af civilisation, der stilles krav om, skal kunne finansieres. Amerika har gennem de senere år opbygget sit største budgetunderskud nogensinde - næste år når det op imod 490 milliarder dollars - og resten af Amerika har ganske som Californien udviklet en kronisk manglende evne til at finansiere øgede offentlige udgifter ved at øge statens indtægter.\nAmerikanerne har vænnet sig til, at civilisation kan bygges på kredit. Så hvad gør de, når kreditten tørrer ud?\nDe amerikanske delstaters hovedbyer er generelt mindre byer med en forvokset parlamentsbygning i centrum, ofte i antik romersk stil med kuppel og marmorsøjler som forbilledet i Washington DC. Californiens hovedby hedder Sacramento og udgør ingen undtagelse. Den er blot Californiens syvendestørste by, men hvis man vil demonstrere for eller imod et forslag, opnå audiens hos guvernøren eller påvirke medlemmer af statens kongres, er man nødt til at tage hertil.\nDemokratiet i aktion\nSamme dag som vi gør det, for at se hvordan Arnold Schwarzenegger har indrettet sig nu til dags, og for - i mangel af Arnold selv - at interviewe hans viceguvernør, John Garamendi, støder vi på en gruppe grønt klædte damer i den højt hvælvede marmorhal, som skiller guvernørens ceremonielt bevogtede embedskontor fra viceguvernørens ubevogtede ditto. De bærer på tykke bundter med protestlister og er kommet hertil fra det sydlige Californien for at overrække protesterne til en repræsentant for de delstatslige myndigheder. På deres grønne T-shirts står der "No New Taxes" i hvidt. Ingen nye skatter.\n"Der er ikke behov for nye skatter," siger Pat Soriano fra Huntington Beach.\n"I hvert fald ikke før de holder op med at sløse de skattedollar væk, som vi allerede betaler."\n"Her kan du se demokratiet i aktion," griner Joan Hoff fra Orange County og holder sine protestlister frem for kameraet.\nHvorpå de drager videre gennem den ekkorungende marmorhal på jagt efter den næste politiker.\nJohn Garamendi er viceguvernør i Californien, såkaldt Lieutenant Governor, hvilket dog ikke betyder, at han er guvernørens stedfortræder, endsige at han står denne politisk nær. Viceguvernøren i Californien vælges på sit eget mandat, og John Garamendi er i modsætning til Arnold Schwarzenegger en venstreliberal demokrat, hvis hjertesag er det amerikanske sundhedsvæsens krise i almindelighed og krisen i Californiens offentlige sundhedssektor i særdeleshed.\nJohn Garamendi siger ikke rent ud, at skatterne skal øges, men han siger, at den begrænsede offentlige sundhedssektor, som længe har eksisteret i Californien, er blevet stadig mere underfinansieret, og at der snart ikke længere er råd til at tilbyde bare minimale sundhedsydelser til det stigende antal amerikanere, der har utilstrækkelige private sygeforsikringer eller slet ingen.\n"Mister man sit job, mister man også sin sygesikring," siger John Garamendi.\n"Og mister man sin sygesikring, er man henvist til det offentligt finansierede sundhedsvæsen, som nu engang findes. Og hvis vi hele tiden skærer ned på det offentlige sundhedsvæsen, som vi trods alt stadig har i Californien, vil det ikke længere kun være et problem for de fattige. Det vil i stigende grad også blive et problem for middelklassen."\nMiddelklassen er den samfundsbærende klasse i Amerika og den klasse, som de fleste amerikanere siger, at de tilhører - selv når de ikke gør det. At være fattig er det samme som endnu ikke at tilhøre middelklassen. At være rig er stadig at tilhøre middelklassen.\nIntet af dette er sandt, selvfølgelig, for der findes også en underklasse og en overklasse i Amerika, og kløften mellem dem vokser. Men sandt er det, at først i det øjeblik noget bliver et problem for middelklassen, bliver det et alvorligt problem for politikerne.\nDen mangelfulde sygesikring er i dag et sådant problem og derfor ikke bare en hjertesag for John Garamendi, men også for Barack Obama og dermed også et politisk nødvendigt tema for John McCain.\nHvilket dog ikke betyder, at præsidentkandidaterne er enige om problemet, tværtimod - kun om, at dette er endnu et af de spørgsmål, hvor den amerikanske middelklasse er begyndt at længes efter mere civilisation, eller i det mindste efter et samfund, som kan forvalte en sundhedssektor, som ikke samtidig er verdens dyreste og mest ulige.\nOg dermed er det også endnu et af de spørgsmål, hvor et langvarigt penduludsving i amerikansk politik synes at være på vej til at slå tilbage - fra én bestemt idé om Amerika til en anden.\nDet forekommer i al fald som meget længe siden nu, at Ronald Reagan i sin tiltrædelsestale i 1981 indviede den epoke i amerikansk politik, hvor samfund og stat blev detroniseret som løsning og ophøjet til problemet ("government is not the solution to our problem; government is the problem") - mens markedet blev detroniseret som problem og ophøjet til løsning.\nDet var en idé om Amerika, som igen slog den idé tilbage, som havde været fremherskende siden 1930'erne, som dengang var blevet kaldt 'den nye kortgivning'. New Deal havde sin baggrund i erfaringerne fra Den Store Depression og havde blandt andet banet vej for forbundsstatslige investeringer i energi- og transportsektoren, forbundsstatslige programmer til bekæmpelse af fattigdom og arbejdsløshed, et forbundsstatsligt pensionssystem (Social Security) og sygeforsorg for ældre (Medicare), en forbundsstatslig indsats imod racelovene i syd samt en stærkere betoning af samfundets ansvar i forhold til individets muligheder.\nOg nu er tiden, måske, inde til et nyt penduludsving.\nKnap en times kørsel syd for Sacramento ligger Stockton, en by på godt 300.000 indbyggere, der bestemt ikke er Californiens hovedby, men muligvis er hovedstad i tvangsauktionernes og tvangsudsættelsernes Amerika. Hver 25. bolig i Stockton har enten været på tvangsauktion eller befinder sig i overhængende fare for at komme det. I nogle kvarterer gaber hvert andet hus med tomme vinduer, udgåede træer og vissent græs.\n"Det værste er ikke, hvad vi ser udenfor," siger Robin Luna-Gonzales, som er ejendomsmæglere og viser os rundt i det forsømte og forladte kvarter.\nVi er på vej ind i et af de huse, som hun nu forsøger at sælge til styrtdykkende priser, og jeg forstår, hvad hun mener. I et af værelserne har en af dem, der boede her for nylig, med rund og snoet skrift sprayet en række mere eller mindre usammenhængende deklamationer på vægge og gulv. 'Selvrespekt' og 'værdighed' kan jeg lige akkurat tyde i graffitistrømmen, og videre skelner jeg en sidste hilsen, "fra den unge mand, der tilbragte seks år af sit liv på dette sted: Lad aldrig dårlige odds forhindre dig i at gøre, hvad du vil".\n"Der findes også dem, som smadrer alt i deres huse, før de forlader dem," siger Robin Luna-Gonzales og låser hoveddøren omhyggeligt bag os.\nOddsene for at gøre en god forretning og få et bedre liv tegnede længe gode for de titusindvis af mennesker, som igennem tre årtier købte et nybygget hus i Stockton. De fleste af dem havde valgt at flytte fra de stadig dyrere og stadig mere overfyldte villabyer omkring Silicon Valley og San Francisco Bay til de hastigt voksende byer i Californiens indre dale, hvor jorden var billig, huslånene overkommelige og leveomkostningerne lavere. De havde alle beregnet (eller var blevet bildt ind), at oddsene for, at deres hus ville stige støt i værdi - hvorved de ville blive i stand til at belåne det en smule mere - ikke blot var gode, men mere eller mindre givne på forhånd.\nHistorien om de gabende tomme huse i Stockton (og dermed om de millioner af drømme i det sydlige Amerika, der nu slået itu) er dermed også historien om et samfund, som var blevet vant til at leve på kredit, låne til forbrug og belåne fremtiden. Og som derfor stadig mere ubekymret har tilladt aktører på det finansielle marked at gøre brug af stadig mere dristige låneordninger til at udlåne stadig flere penge til stadig flere mennesker, der egentlig ikke var kreditværdige, men som var blevet bildt ind, at fremtidige værdistigninger på deres huse kunne sikre dem stadig nye lån. Stadig sjældnere blev de advaret om, at huset ikke var deres, men långivernes, og at deres evne til at finansiere det stod og faldt med långivernes vilje og evne til at lade det belåne på ny.\n"Jeg tror, det vil blive en lærestreg for os alle," siger den unge ejendomsmægler Robin Luna-Gonzales, da vi står ud for det tomme hus med de graffitiovermalede vægge og den vissenbrune græsplæne.\n"Jeg fortæller nu mine drenge, at hvis de ikke kan betale kontant for det, de gerne vil have, ja så må de undvære. Jeg kender alt for mange, der har købt sig alt, hvad de ønskede - stereoanlæg, biler, storskærms-tv, møbler, rejser til udlandet. Og når de skulle til at betale, men ikke kunne, så lånte de bare 50.000 dollar mere i deres hus imod en stigning i deres månedlige udgifter på nogle få hundrede dollars, så det - troede de - var ikke så slemt."\n"De burde have vidst bedre," forsøger jeg.\n"Vi burde alle have vidst bedre," svarer hun.\nSå tager hun sit tykke ringbind med vedlagte huse til salg og kører ud til de tomme huse i Westin Ranch, Stockton, for at forsøge at fylde dem med nye købere, nyt liv og nye drømme.\nEn udbredt idé i Amerika er, at alt så er, som det skal være. At frihed i Amerika nødvendigvis er frihed til både at lykkes og mislykkes. At Amerika er et samfund, der giver enkeltpersoner uendelige muligheder, som de så kan gribe eller forspilde. Kraften og dynamikken i den forestilling kan ikke undervurderes, og det kan selv for en tilfældig besøgende være svært ikke at lade sig rive med af den. Især ved mødet med mennesker, der synes at have fået syn for sagn, og i selskab med Robin Luna-Gonzales, endnu en af disse energiske og hårdtarbejdende amerikanere, der aldrig ser ud til at blive mismodige eller vaklende i deres tro på opportunity - tilværelsens mangfoldighed af muligheder.\nBroer må ikke falde ned\nI al fald ikke, før jorden revner under deres fødder. Den 1. august 2007 klokken seks om eftermiddagen revnede jorden under Kimberly Browns fødder. Hun var lige kørt op på den ottesporede motorvejsbro, som i hjertet af Minneapolis og St. Paul fører trafikken hen over Mississippi-floden, da broen gav efter og styrtede sammen. Kimberlys bil blev hængende over kanten af et brofragment med baghjulene i vandet, og hun overlevede. Tretten mennesker overlevede ikke.\nMen hvad der heller ikke overlevede, var Kimberlys tiltro til samfundet.\n"Broer må ikke bare falde ned," siger hun, da jeg mødes med hende lidt over et år senere ved den larmende byggeplads, hvor en ny bro snart er klar til at blive indviet.\nMed sig har hun en mappe fyldt med breve, hun selv har skrevet til politikere og myndigheder, og et fotoalbum med billeder af rustne og revnede broer fra regionen, som hun selv har taget. Flere af disse broer er siden erklæret for usikre og lukket.\nMed sig har hun også delstatssenator Jim Carlson, der medbringer sin egen mappe. Denne omfatter inspektionsrapporter, der dokumenterer, hvordan undersøgelser, som år efter år påviste alvorlige mangler og svagheder i broens sikkerhed, konsekvent blev ignoreret.\n"Ingen ønskede at betale, hvad det koster," siger Jim Carlson.\nDa delstatskongressen for nylig ønskede at hæve benzinafgiften for omsider at betale de nødvendige udgifter, nedlagde den republikanske guvernør veto.\nBlot et par kilometer fra katastrofeområdet afholder det republikanske parti sit konvent forud for præsidentvalget.\nI tre dage jubler de delegerede til rutinemæssigt aflirede ideologiske løfter om lavere skatter og en mindre offentlig sektor i Amerika.\n"Det allersidste - og jeg mener det allersidste - som vi har brug for i USA, er højere skatter," siger den vetonedlæggende guvernør fra Minnesota til det ekstatiske konvent i St. Paul.\nHvor mange skal jorden revne under, før pendulet svinger i Amerika?\ntvangsauktiontørkearbejdsløshedbosættelserfattigdomforbrugjournalisterklimamarkedglobal opvarmningoffentligt ansattepsykiske lidelserrejserskovbrande\nArnold SchwarzeneggerBarack ObamaGöran RosenbergJohn McCainRonald Reagan\nSan FranciscoUSALos AngelesMinneapolisSacramentoSan DiegoWashingtonSanta Cruz\n21. oktober, 2008 - 02:52\nAmerikanerne er så vant til at leve på andres bekostning i stedet for deres egen, at der ikke er nogen grund til at tro, at pendulet vil svinge tilbage før det er for sent. Det der er udsigt til i øjeblikket er ikke velfærdsstat, men tredieverdensfascisme, hvadenten obama taber - eller vinder og blir skudt.\n- indlæg fra Californien\n21. oktober, 2008 - 08:00\nDesværre er Informations debat oversvømmet af idiotiske racister, som benytter en hvilken som helst lejlighed til at forplumre og fordreje enhver debat.\nEn artikel om problemer med fællesskabet i USA vendes til noget racistisk vrøvl om indvandrere i Sverige.\nMon ikke Informations debatredaktion skal til at stramme op på debatkulturen og luge godt og grundigt ud blandt fremmedhaderne.\nGode artikler skæmmes af disse idioters hadefuldheder.\n21. oktober, 2008 - 08:36\nArtiklen er lige så overbevisende som den er lang.\nDet er afslørende, at den bliver tolket som anti-amerikansk her i tråden. Den beskriver kun hvor idiotisk amerikanerne agerer over for de problemer, de skaber for sig selv og andre.\nDet ideologiske ligger i hovederne på os selv, eller i de hjemlige medier, hvor vi enten er tilbøjelige til at forgude amerikansk livsstil, eller fordømme samme som det onde selv.\nAmerikanerne er os selv i et stor størrelse.\nVi vil også have - skatten ned - billig olie - højt forbrug - lave renter - billige lån - prisstigninger på vore huse - flere lån - billige varer og ressourcer fra den tredje verden - gode hospitaler og tjenesteydelser til dem der kan betale, hvis vi føler os som dem, der kan betale - gode offentlige hospitaler og tjenesteydelser, hvis vi ikke selv føler vi kan betale - de uproduktive indvandrere ud af landet - de højtuddannede ind fra udlandet - miljøproblemerne, som vi skaber for os selv med vor livsstil, på afstand - bekvemme former for selvbeskrivelse, sådan som vi finder dem i samtlige regeringsstyrede og kommercielle medier (medierne lever af at give sine brugere den udgave af sandheden, som sælger bedst, lige som regeringen har banket DR på plads, så der nu kun er plads til de bekvemme udgaver af sandheden i de statsfinansierede medier) - retten til at definere og vælge løsningerne på de problemer vi skaber for os selv - de ubekvemme sandheder af naturvidenskabeligt beskrevne nødvendighed omkring grænserne for vor livsform af helvede til.\nVi kræver i demokratiets navn vor borgerlige ret til at skalte og valte med sandheden. Derfor stemmer vi på ”Anders Fuck det hele”, holder Berlingske Tidende, Politiken, Morgenfascisten Jyllandspesten, og hele molevitten. Vi har det godt, så længe det varer, og vi får det, som vi fortjener i vor selvforskyldte tilstand af forvokset umyndighed.\n21. oktober, 2008 - 09:35\nLad de der kan nyde deres FRIHED, og lad de der kan mindre rådne i deres selvskabte helvede ... selv de, der rådner tror på den der FRIHED.\nGodt for dem. Troen har gjort mange mærkværdige ting ved folk igennem tiderne.\n21. oktober, 2008 - 10:06\nMan kan lave en artikel af samme "type "om Sydspanien, Syditalien og Grækenland samt en hel del andre områder i og udenfor EU i "vores eget Europa". Også her har vi problemer med vandfordeling, Mafia , Camorra, uregistrerede indvandrere, udnyttelse, sygdom og fattigdom.\nCalifornien er én ud af flere stater i USA , og der er stor forskel fra stat til stat - jeg har rejst en del i USA og rejser der stadig. Iøvrigt er Californien også og i overvejende grad helt anderledes end artiklens forfatter giver indtryk af.\nUSA er meget anderledes end vist i både artiklen og de ret underlødige ( lavpris ) amerikanske TV-serier, som hele tiden forpester danske TV-kanaler.\n21. oktober, 2008 - 10:16\n@Steen Ole Rasmussen: "Amerikanerne er os selv i et stor størrelse."\nJeg er enig. Hvad der sker med amerikanernes sind, sker nogle ganske få år senere også med vore.\nSåledes også med den materielle magelighed og det deraf uundgåeligt følgende vattede kriseberedskab, der i omfang nu for alvor truer med at umuliggøre en fornuftig løsning på den systemkrise, som vores civilisation befinder sig i.\nDerfor er jeg også i stigende grad mistrøstig. Pendulet er ved at svinge tilbage mod savannen og dernæst træerne, hvorfra vi oprindelig kom: Mon ikke det 21. århundrede vil udstille, hvad den biologiske eksistensform i virkeligheden handler om: survival of the most aggressive?\n21. oktober, 2008 - 10:57\nVi har dog nyligt set et vist globalt samarbejde omkring finanskrisen.\nMan kan håbe, at vi snart ser et globalt samarbejde omkring løsning af den egentlige opgave:\nNedbringelse af vores forbrug af naturressourcer pr. person og nedbringelse af befolkningen - samt genskabelse af de naturressourcer, vi alle skal leve af.\nDet må være opgaven. Et simpelt koncept - men svært at udføre.\n21. oktober, 2008 - 12:14\n@ P Lauritzen\nHvem er det så lige, der skal sorteres fra. Er det den gruppe, som vi selv tilhører, altså de 14 % af verdens befolkning, der lægger beslag på 5/6 af de absolut begrænsede ressourcer ? Set i demokratisk sammenhæng, ville det være mest retfærdigt, hvis de største svin blev sorteret fra.\n@ Kære Fredsted\nDu må lære at glæde dig over det, at du ikke kan bære menneskehedens skæbne på dine små skuldrer. Der er rigtig nok meget at blive nedtrykt over, men husk på, at du på samme måde som de mest tykpandede optimister, der truer med at smadre det hele i jagten på at realisere sig selv i forsøget på at bekræfte sig selv i forhold til de gældende men tendentielt selvnegerende succeskriterier, må beskytte dit eget selv, med henvisning til den minimale magt du som individ har i forhold til den samlede mængde af individer. Personligt føler jeg det vildt selvbekræftende og opløftende, at tale det store feje og selvfede Danmark midt imod. Det er livsbekræftende at stå uden for, stærk og ren, i en position hvorfra man ser ned på den store mislykkede hob af storforbrugende, storsvinende og bekvemme løgnhalse. Det er rart at vide, at der faktisk findes muligheder for at manifestere synspunkter, som på ingen måde er betinget af, at man skal lefle for den masse, der er problemet. Takket være den form for kommunikation, der ikke er determineret af de kommercielle mekanismers behov for at lefle for forbruget og svineriet, kan vi her gøre en lille forskel, måske den forskel der sætter elendigheden i perspektiv. Det er sku da hammer fedt!\n21. oktober, 2008 - 13:00\nJeg synes artiklen meget fint viser det samspil der er mellem finans- og naturkrisen. Ligesom med finanskrisen er den økologiske krise resultatet af at man har levet på 'kredit'. Man har brugt naturkapitalen hurtigere end den har kunnet forny sig og på et eller andet tidspunkt skal regningen betales .Selv om finanskollapset ikke var indtrådt nu ville det økologiske kollaps før eller siden ske med stor økonomiske konsekvenser for masser af mennesker . Man kan håbe at finanskrisen giver anledning til, en erkendelse bland de ansvarlige politikere at økonomiske fremgang der bygger på naturudplyndring er kortsigtet og uansvarlig\n21. oktober, 2008 - 14:22\n@ Lauritzen Jeg syntes bare du bad lidt om den selv.\nJeg er godt klar over, at det ville være lidt svært at begynde at argumentere for udryddelseslejre for økonomisk velstillede danskere her hvor vi befinder os.\nMen hvad er så løsningen, er det etbarnspolitikken blandt de selvfede du går ind for?\nHvis kloden ikke kan tåle det nuværende antal selvfede og graden af vores selvfedme, ligger svaret vel lige for (og har gjort det i årtier): at vi selvfede må skrue mærkbar ned på hvordan og hvor meget vi belaster kloden.\nAt vi (menneskene) ikke evner at tage de praktiske konsekvenser af det de fleste burde kunne fatte uden synderlig intellektuelle kraftanstrengelser, vidner vel grundlæggende om en alvorlig brist hos os (menneskene)?\n21. oktober, 2008 - 15:35\n@Steen Ole Rasmussen: Jeg takker for, at du henleder min opmærksomhed på det livsbekræftende i at kunne og turde stå udenfor det hele og tale det hele midt imod.\n@Heinrich R: "... vidner vel grundlæggende om en alvorlig brist hos os (menneskene)?"\n21. oktober, 2008 - 15:39\nHer vil jeg ikke slås i hartkorn med alverdens grådige tåber, som først og fremmest tænker i magt og penge.\nHer i vores lille land er ’vi’ i fuld gang med at pløje braklagte marker op – for at gavne nationaløkonomien og tjene kassen på grund af fødevareprisernes himmelflugt.\nDet er ikke en ’brist’ jeg vil tillægge mig selv\n21. oktober, 2008 - 16:03\nHvis det bare var 'de grådige tumper' der er problemet kunne det jo nok løses af os andre - de fornuftige og kloge - problemet er blot at dette her kommer under alle omstændigheder til at gøre ondt på os alle, og hvor lang er vi parat til at gå for et fælles gode? Det bliver ikke kun et spørgsmål om færre udenlandsrejser og biligere rødvin men f.eks. om at afgive dele af vores frihed for fællesskabets bedste. Friheder vi i dag synes er selvfølgelige f. eks. spørgsmålet om hvor mange børn vi hver i sær ønsker vil måske ikke længere kun være vores egen beslutning\nI sidste ende kan det være spørgsmålet om demokratiet sådan som vi kender det i dag vil overleve\n21. oktober, 2008 - 16:11\n”I sidste ende”\nJa, jeg frygter også det deterministiske, for der er ingen tegn i sol og måne på at hverken Danmark eller resten af verden kommer til fornuft.\n21. oktober, 2008 - 17:29\nBeklager, Sundsvald, men det er ikke muligt at ophæve ens medlemskab af menneskeheden, uagtet hvor dårligt selskab man mener at være havnet i.\nAt de grådige tåber for lov til at agere som de vil uhindret af vi andre, viser vel blot, at vi er u-grådige tåber?\nBeklager hvis det lyder deprimerende grænsende til det suicidale, men desværre lader det ikke til, at vi lader os styre af vores intelligens.\n21. oktober, 2008 - 17:30\nUps: ... får lov ...\n21. oktober, 2008 - 17:45\nSå må jeg vel gi’ mig, og erkende mine suicidale tendenser og mit tilhørsforhold til menneskeheden. (Den sved).\nDet kedelige ved dig Heinrich, er, at du får os andre til at lyde lettere bøvede ;-).\n21. oktober, 2008 - 18:00\n"Det kedelige ved dig Heinrich, er, at du får os andre til at lyde lettere bøvede ;-)."\nDet er nu ikke min opfattelse. Jeg er ofte pinligt berørt over egne sprogfejl, stavefejl, talesprog, fyldord, omvendt ordstilling, tågede og omstændelige formuleringer, unødvendige omsvøb og andre dårligdomme, og situationen er derfor, at jeg ofte føler, at mine indlæg er unødvendigt bøvede...\nHeldigvis forbigår det oftest min opmærksomhed, hvor mange fejl jeg begår, hvilket hjælper at selvværdet ikke bliver helt eroderet.\nMen begge dele er vel den forventelige straf for at have undladt at tale, læse og skrive dansk i mange år.\n21. oktober, 2008 - 18:17\nNu er det jo ikke sprog- og stavefejl det drejer sig om. Så længe det er forståeligt, så har man vel lov til at ytre sig, også selvom man skulle være håbløst ordblind. Du er jo ikke ligefrem ordblind, kun en anelse for selvkritisk overfor småfejl og sjuskefejl, som vi alle kan bidrage med.\nMen har du lagt mærke til, at du ikke i samme grad bliver ’forfulgt’ som visse andre? Det må vel betyde at du, i høj grad, er respekteret og værdsat for dine (efter min mening, alt for ;-) diplomatiske men vedkommende indlæg.\n21. oktober, 2008 - 20:48\nAlternativt at mine indlæg er for lange, for kriglede, for besværlige at afkode (bl.a. pga. sproglige fejl og uhensigtsmæssigheder), eller fordi synspunkterne er så aparte, at ingen gider forholde sig til dem endsige kommentere dem???\nDet er ikke min intention at være specielt diplomatisk, politisk korrekt eller på anden vis falde i et med væggen - tværtimod. Jeg har ikke fornemmelsen af at skulle være mindre eller mere forfulgt eller værdsat end mange andre.


AMALIE DAMKJÆR: Et fint par fra Reykjavik.\nFredag aften, hvor jeg gik rundt i downtown Reykjavik, så jeg dette fine par. Jeg gik hen til dem og spurgte om jeg måtte tage et billede af dem, så viser det sig at fyren er vokset op i Vestjylland, og at de begge kunne tale dansk. De var så søde, vi stod og snakkede i et stykke tid og de inviterede mig med til en fest, de skulle til, men grandparents og sis sad der hjemme, så jeg måtte desværre takke nej. Men hvor var det en god oplevelse.\nTags: canon, misc\nEj, hvor dejligt, og hvor er de dog fine!\nPs. Jeg vil forsøge ikke at lyde stalker-agtig, men jeg tror måske, jeg gik forbi dig på Roskilde omkring bycenteret i øst? Det var kun et kort øjeblik, så jeg nåede ikke at opfatte, om det var dig, før du/en anden var gået forbi. En skam, hvis det nu var dig, det kunne have været sjovt at snakke. :)\nDet kan sagtens passe, vi boede i L lige ved Port 7 og vores boys' camp lå på modsatte side af bycenteret, så vi gik meget frem og tilbage lige der. Ja, det var da ærgerligt, det kunne være rigtig sjovt!\nDet kunne nu være hyggeligt engang at mødes nogle af de "unge" bloggere, og få snakket lidt bloggeri, mode etc. :)\nSkægt. :) (så var det jo nok dig)\nJa, jeg har faktisk tænkt lidt over, hvor sjovt vi kunne have det, os "unge" bloggere (tror godt jeg forstår, hvad du mener :)), især, fordi det virker som om, vi har mange ting til fælles og kan se glæden ved små ting. :)\nMen det er også lidt (ok, meget) skræmmende, synes jeg. Det med at skulle mødes, når man nu har gemt sig bag en skærm og tror man har en god idé om, hvem de andre bloggere er, men alligevel ikke kender dem på nogen måde. :) Men måske skulle man bare springe ud i det og mødes en dag, det behøver jo ikke være forpligtende.\n(Nu kan jeg jo heller ikke ligefrem kalde mig blogger længere - måske vender jeg tilbage - så ved ikke, om jeg må være med i klubben, haha)\nMen jo, det kunne være ret hyggeligt at mødes, hvis det kan lade sig gøre, tror jeg, jeg kom frem til. :) Er du egentlig i København til noget af alt det der fashion-week-halløj?\nJa præcis, det virker det som om :)\nEnig, det er ret skræmmende, tænk hvis det billede man har dannet sig af personen slet ikke passer og man bare ikke kan sammen. Men det kunne nu være sjovt, præcis det behøver det slet ikke at være.\nHaha, jeg håber nu du en gang vender tilbage!\nJa, det er jeg. Jeg kom i går og skal være her indtil d. 9 eller 10 :) Er du fra kbh egentlig?\nHehe, mange tak. :)\nCool. Læste lige tilbage og kan se, at det var det med Vs. Det lyder virkelig fedt. Hvordan ser dit program så ud? Jeg tager til London i morgen med nogle veninder (yays), men er hjemme d. 6. august. Men jeg har lidt overvejet at tage ind til nogle af festlighederne, hvis jeg ikke er alt for ruineret og træt. Soundvenue holder bl.a. noget fashionweek-partywarty om fredagen som lyder ret fedt. Og ellers spiller Vinnie Who live om lørdagen på Dunkel som er et hyggeligt, lille og halvmørkt sted (som navnet antyder), tæt på Rådhuspladsen. De gange jeg har været der, har der været god stemning. :)\nNej, det er jeg ikke, eller jo, oprindeligt er jeg. Nu bor jeg en halv time med tog derfra og har gjort det i over 10 år. Men jeg får ofte abstinenser, hvis jeg ikke tilbringer tid i København. :)


Night Terror: Night Terror\nAnonym 2. juli 2009 kl. 01.08\nWow! Håber det vil virke. Sidder her om natten og googler alt om søvnproblemer, natteangst, hysteri, trance, mareridt osv. osv. Min søn er kun 20 mdr og problemet er ikke slemt målt i dage pr. mdr, men det er jo frustrerende at se på, når man ikke kan gøre noget. Skulle problemet fortsætte, så har du givet en metode, som jeg vil benytte, som plan A.\nAnonym 25. september 2009 kl. 20.30\nDet skal prøves. Min dreng er år. Han har haft perioder med skrigeri, som kommer ca 20 minutter til en time efter, at han er faldet i søvn. Vi har prøvet ALT. Altså undtagen det her råd. Det skal helt sikkert afprøves.\nAnonym 7. november 2009 kl. 00.43\nSidder også her og prøver at finde ud af hvad der sker med min datter.Hun er 8 år og de her episoder har stået på i flere år,hun skriger/græder og sveder kan slet ikke komme i kontakt med hende,hun ved ikke hvem jeg er.hun går rundt i huset konfus og kigger lige igennem os,hun har lige haft en episode her til aften,hørte lyde fra hendes værelse hun kastede rundt med ting og gjorde sig klar til at (gå på wc) i hendes legetøjs kasse ??? ikke sket før .derfor sidder jeg her,føler mig hjælpeløs og frusteret kan slet ikke komme i kontakt med hende når det står på.Jeg vil helt sikkert prøve dit råd .... suk ...\nFra en trist mor\nAnonym 25. december 2009 kl. 13.42\nVi har en søn på 8 år som startede med det for halv anden år siden i forbindelse med et migræne anfald hvor vi måtte ringe 112 fordi han var i kramper, da vi så var indlagt vågner han forvildet op og kan ikke trøstes og føler overhoved ikke det er mit barn han kigger lige igennem mig, ringer på klokken og sygeplejsken kigger på mig som jeg er fuldstændig tosset og siger han er da vågen :-( Natten efter sker det igen og vi er kommet hjem nu ringer vi derud og forklare der er noget galt og får bare afvide at de ikke kan forstå hvad vi mener, vi blev tilknyttet hovedpine centeret i glostrup i forbindelse med hans migræne forklaret dem det nu skete det næsten hver nat ca en time efter han faldt i søvn de gjorde os opmærksomme på night terror men kunne kun sige man ikke rigtig vidste noget om det er herhjemme, og vi vidste ikke hvad vi skulle gøre og følte ingen ville lytte:-(\nSå faldt han og fik hjenerystelse for et år siden hvor det her forgik næsten hver nat og væk var det fra den dag sammen med hans migræne, men desværrre er det igen kommet tilbage og blev så "glad" da jeg så denne side hvor jeg pludselig kunne læse meget mere om det....\nMen jeg kunne godt tænke mig at hører om nogle af jer som oplever dette om jeres børn også lider af hovedpine og næseblod, for de 3 ting hænger ligesom sammen herhjemme, night terroren er der mest men alligevel føler jeg det hænger sammen på en eller anden måde.. ??????\nDe magteløse forælde som helt sikkert også vil prøve den metode næste gang.\nAnonym 3. januar 2010 kl. 23.34\nTak for tippet om hypnose - det skal klart prøves.\nDet ville være dejligt, hvis der virkelig var noget man kunne gøre for sit barn under anfaldene.\nAnonym 11. januar 2010 kl. 16.18\nMin datter lider af det samme. Jeg har hende hver 14 dag, hun bor hos mor, symptomerne er alle de samme som beskrevet. Første gang gik jeg i panik, nu tager jeg hende stille med ud på et lunt badeværelses gulv på en dyne, (de andre 4 børn skal jo også sove :-). Der sidder jeg og taler stille med hende til de værste "skrig" er overstået, jeg prøver og få hende til og sige far, og alle navnene på hendes søskende og pap søskende, til sidst er der respons og så kan vi stille putte igen. Det er hårdt når det står på, men tålmodighed og stille tale virker for os.\nAnonym 5. februar 2010 kl. 13.20\nJeg har en dreng på 3 år og 9 mdr. som har haft det i siden han var 1 1/2 år, det er desværre næsten hver nat. for 14 dage siden blev det så voldsom, hvor han prøvede at kravle op af væggen og kaste sig ud over sengen. Så var vi nød til at gøre noget. vi fik anbefalt hypnose af vores læge, desværre er han for urolig og ukoncentret til at blive hyponoseret nu. men rådet var stille musik (gerne klassisk) hele natten, en halv til en hel banan en halv time før sengetid( banan indholder naturlige beta-blokker som giver ro) ingen leg en time før sengetid. Det har nu været første nat efter disse råd og han har sovet uden skrig og gråd. han vågnet en enkelt gang hvor jeg lagde hånden på hans brystkasse, jeg sagde intet og 2 min efter sov han igen.\nHåber nu det vil forsætte.\nAnonym 21. februar 2010 kl. 22.08\nGodt og beroligende af finde denne side om emnet! Tak for det og for jeres indlæg - det hjælper mig.\nMin søn er 5 år, har lige fået en lillebror og er pludselig begyndt at vågne i den tilstand som i andre beskriver. Skræmt fra vid og sans, med åbne øjne, og ikke til at komme i kontakt med, mens han fabler om zombier, uhyggelige planeter og siger at "han har det så dårligt" Her til aften tændte jeg lyset, snakkede beroligende til ham og nussede ham og så gik det heldigvis hurtigt over.\nDet er virklig uhyggeligt at opleve og rædselsfuldt at man ikke kan vække ham og få ham ud af den tilstand. Jeg ber til gud om at det må gå væk og prøver jeg en del af jeres tips med ingen vild leg iden sengetid osv. Min søn har en absolut livlig fantasi og er vild med orker og zombier og uhyggelige ting og jeg tænker selvfølgelig på om den slags kan ha "stimuleret" eller fremkaldt det her. Om ik´ andet må man sige at der er klokkeklare forandringer i hans liv og sovevaner da han lige har fået en lillebror, og det passer (heldigvis) godt med de mulige årsager som beskrives her på siden.\nAnonym 25. august 2010 kl. 18.52\nRart at støde på andre med samme problem som os! Vores søn er lige blevet 6 år og har det seneste års tid lidt af dette fænomen.... Det sker dog max en gang om måneden, og oftest er det ved forstyrrelse af hans søvn, at det begynder og ALTID i starten af hans søvn periode.... Jeg har ikke prøvet søvn hypnose, men nikker genkendende til måden at berolige ham på.. Vil dog næste gang, prøve at gøre som foreslået.. Venlig hilsen Lotte\nAnonym 5. oktober 2010 kl. 09.28\nvi anede ikke hvad night terror var, men min søn på 7 år har haft lignende anfald med mellemrum. jeg husker ikke helt hvornår det opstod første gang, men ca da han var 4 år. måske hænger det også sammen med han fik en lillesøster.\nnogengange er det i forbindelse med høj feber og er det meget voldsomt. Han løber rundt i huset, skriger og kikker vildt ud i luften uden af se nogen, og det er ikke muligt at komme i kontakt -enormt skræmmende og det varer lang tid. nu når han er en stor dreng kan jeg jo knap holde ham, men så hjælper det at afkøle ham, hvorefter han falder til ro og i sover roligt igen.\nandre gange opstår det fx når han har drukket meget vand til aftensmad. så går han typisk søvne og vælter ud i køkkenet eller et andet fjollet sted for at tisse, når jeg prøver at guide ham ud på wc starter skrigende og gråden og han laver vilde bevægelser og underlige blikke. Han er utroligt skræmt og det bliver altid kun værre af at jeg forsøger at trøste og vække ham. Det hjælper når jeg lægger ham i sengen, taler roligt eller er stille, slukker lys og lægger evt en hånd på panden(hvis det ikke forværrer det)så efter et par minutter er der rolig søvn igen.\ndet er altså sådan det foregår hos os for det meste, og jeg tror det kan værre mad/drikke før sengetid eller følelsesmæssig stress der forstyrrer søvnen nok til at fremkalde night terror hos min søn.\njeg er glad for at finde siden her og læse at det ikke kun er hos os at vores barn bliver et vildt dyr i de tidlige aftentimer. -og få et par råd.\nAnonym 14. oktober 2010 kl. 15.22\nJeg har en dreng på snart 11 år, Han har haft disse anfald i et par år nu. De bliver som regl udløst hvis han har feber. Andre gange kan vi ikke forklarer hvad der udløser dem.\nKort tid efter han er faldet i søvn, står han op og går rundt i huset. Pludselig skriger og græder han helt vildt og er ekstremt bange. Peger og kikker på noget der ikke er der. Er meget svær at komme i kontakt med. Vi må ikke røre ved ham, det gør det værre. Han siger han ser os som meget små. Jeg er selv nogle gange blevet så bange for ham. Bange for at der var noget galt, noget der gjorde ondt. En gang råbte meget højt, "du gør mig bange". Det gav en reaktion fra ham. Han stoppede med at skrige og kikkede på mig.\nDet er først nu jeg er blevet opmærksom på denne sidde og at der er noget der hedder Night Terror. Og hvor er jeg glad for dette.\nAt få sat ord på disse anfald, og ikke være alene med det.\nVi har været ude for han fik et anfald da han blev passet. Til stor skræk, da de var ved at ringe 112, De troede han ikke kunne få vejret. Vi fik en dårlig samvittighed over ikke at have fortalt dette. Da de var blevet enorm forskrækket over dette anfald.\nVi havde så besluttet at fortælle venner/bekendte\nnår han skulle sove hos en kammerat, at han lider af mareridt hvis det nu skulle ske. Det var den eneste forklaring vi havde på daværende tidspunkt. Det måtte være mareridt han engang imellem havde.\nJeg vil idag fortælle familie og venner, om Night terror. Håber så på han snart vokser sig fra det. Ja hvis det er det de gør?\nAnonym 22. oktober 2010 kl. 08.44\nHer er vores historie. Vores søn er 21 mdr. Natteroderiet har stået på i over 1 ½ måned nu. Aftenputningen foregår ved at vi sidder med ham i en gyngestol indtil han er faldet i søvn og så lægger vi ham i hans seng. (han kan ikke falde i søvn i egen seng efter natterodriet startede).\nSå kan der gå alt lige fra 1 time til 3 timer før han skriger første gang. Vi tog ham ind i vores seng fordi vi mente det havde noget med tryghed at gøre. Der sov han så videre i et par timer men så kom der flere skrigeture og han er ikke rigtig vågen. Jeg kan ikke få lov til at holde om ham og trøste. Han skubber os simpelthen væk. Han slår og sparker ud efter os når han er i den her "trance".\nVi er på herrens mark og trænger til at få råd og afklaring. Lissom alle i andre herinde.. HVAD ER DET DOG DER SKER MED VORES BØRN???\nJeg vil prøve det med banan og % leg. Musik har vi prøvet uden held og ellers må vi se om det første forslag kan hjælpe os.\nVi er alle udmattede..\nMvh. en frustreret og træt mor\nAnonym 25. oktober 2010 kl. 23.03\nHer er min historie!\nVi har en dreng på 11 år, som tydeligvis har de samme reaktionsmønstre (taler i vildelse, ser lige igennem os, blander virkelighed og fantasi, kan ikke vækkes), som mange af jer beskriver på denne side. Når han har feber, er træt eller haft mange oplevelser, så er der risiko for at han reagere i sin tidlige søvn. Det kan være mere eller mindre voldsomt, og tager fra 1 min. til 15 min. før han er rolig igen. Til daglig er bare en helt almindelig dreng - der dog også snakker en hel del i søvne ;-)\nSom jeg(hans far)for øvrigt også gjorde, og som i dag er blevet 43 år, og syntes jeg selv, er helt velfungerende med kone og to børn. Jeg kan fortælle historie herfra og til evigheden, omkring mine skøre søvnepisoder, som jeg selv mindes fra jeg var en 13-14 år og helt op til sidst i 30'erne. I dag taler jeg stadig gerne i søvne, og tager da også en lille tur ud i huset, hvis hverdagens stress hober sig op.\nJeg kan huske, at jeg forsøgte at snakke med lægen, og læste om søvn og søvngængeri mm, men konklusionen og beskeden var hver gang, at det måtte jeg leve med, samt at i langt de fleste tilfælde aftog/forsvandt det med tiden - som så kunne være en korte eller længere periode!\nSom barn var det ikke et stort problem for mig (men måske mere for mine forældre), men jeg kan huske, at jeg var flov over mine natteturer og de mange episoder, især da jeg blev ældre og fik interesse for pigerne. Det at skulle sove ude blev pludselig et problem, hvis jeg ikke fik det italesat fra starten. Hvis jeg skal komme med et råd, så er det derfor løbende at få snakket med børnene og de unge, samt omgivelserne omkring det(som en anden også foreslå på denne side) - ud fra den alder de nu har.\nMen ja, det er hårdt for os forældre at se på. Altså det ikke at kunne gøre noget for vores poder, når de jo helt tydeligt bearbejder en masse indtryk på en så hård en måde i deres søvn.\nNu kan jeg så krydse fingre, og håbe, at vores søn kommer igennem natten.Han har haft influenza, og derfor netop været rundt med vildt blik i øjnene og "Spil mig jer er helt fri" og "Jeg skal ikke skiftes ud", men heldigvis er jeg fortrøsningsfuld, han skal nok klare sig - både på fodboldholdet og i livet.\nEn aftenhilsen fra en tidligere meget aktiv søvngænger\nAnonym 10. november 2010 kl. 21.23\nMin søn lider også af det. Han er 21 mdr. Han har lidt af det siden han var et halvt år. Vi har de seneste 6 mdr givet ham fiskeolie hver dag. Det har faktisk så godt som fået anfaldene til at forsvinde. De første par uger reducerede det anfaldende fra op til 5-6 anfald pr nat til et enkelt en halv times tid efter han faldt i søvn, der kunne afhjælpes med trøstende ord og en sut. Derefter er anfaldene meget meget sjældne. Måske en gang om måneden og så falder det sammen med at han har haft en meget hektisk periode. Kan virkelig kun anbefale alle at prøve fiskeolie. Vi bruger mærket "eyeQ" det fås i chews til børn. Giv det 1-2 uger og se om ikke det ændrer antallet og styrken af anfaldene.\nmvh En mor der er lykkelig over at have fundet en "sund" behandling af fænomenet :o)\nAnonym 20. november 2010 kl. 23.54\nRigtig dejligt at læse denne side - og vide, at man ikke er alene i verden med dette problem.\nVores dreng havde mange "anfald" da han var ½ - 5 år. Siden har han stort set ingen haft. Vi anende ikke hvad det var - bortset at mine forældre kunne fortælle at jeg havde det på samme måde i den alder.\nHan hylede og skreg, sparkede og slog omkring sig. Øjnene flakkede rundt og han var tydeligvis ikke vågen. Vi fandt ud af, at små "chokpåvirkninger" kunne gøre at han vågnede - fx. at stille ham på kolde fliser eller at han fra at blive løftet og trøstet af mor pludselig kom over til far eller omvendt. Efter han vågnede var han helt normal og anede ikke hvad der var sket.\nHan er nu 9 år og det er 2 år siden han sidst har haft et anfald.\nDejligt at det er fortid.:-)\nAnonym 28. december 2010 kl. 18.11\nHvor er det rart efter næsten et år at få sat navn på hvad man oplever sit barn gøre om natten.. Vores dreng er 22 mdr, og det har stået på et lille år som skrevet før. Det kan også være flere gange om natten, dog er vi "heldige" at han bliver i sengen..\nMen følelsen af at man ikke kan trøste sit barn er den værste for mig. Hans voldsomste anfald var da han begyndte at slå sit hovedet ind i mig, der blev jeg virkelig skræmt, for da jeg prøvede at røre ved ham, slog han mig hårdt i hovedet så jeg næsten gik ud. To minutter senere sov han igen.\nJeg har snakket med en læge, som også anbefaler at man prøver en kugledyne.. Men i dag vil starte med de gode råd som er herinde.\nMange tak for et sted hvor andre forstår hvad man går igennem.\nAnonym 16. februar 2011 kl. 23.26\nHvor er jeg glad for at have fundet denne side, det er trøstende at finde andre i samme situation.\nJeg har en lille pige på snart 3 år som har lidt af disse symptomer siden hun var knap et år gammel. På et tidspunkt var hendes anfald så hyppige og kraftige (varede over 2 timer og op til flere gange på en nat)at jeg simpelthen måtte sygemeldes fra mit job da jeg slet ikke kunne hænge sammen i hverdagen pga søvnmangel. Jeg havde ingen anelse om hvad hun fejlede. Vi blev henvist til børneafdelingen på Hvidovre der straks kunne fortælle mig at hun led af night terror, desværre var der ingen kur imod det, men lægen fortalte mig at faste natte rutiner såsom at lægge i seng samme tid hver aften og lave samme putteteknik ville hjælpe. Desuden var det vigtigt at jeg sad ved hende,lagde hånden på hendes ryg eller mave og endelig ikke prøvede at vække hende når hun havde anfald. Det hjalp faktisk i en periode med meget faste rutiner, men nu synes jeg hendes anfald er begyndt at komme igen. Tilmed når hun sover middags lur i vuggestuen.. Kan det virkelig passe at der ingen kur er imod dette fænomen? Jeg er ved at være slidt op både fysisk og psykisk over disse nætter der står på stort set hver nat efterhånden..\nAnonym 12. april 2011 kl. 23.24\nHvor er jeg glad for at finde denne side, ikke fordi jeg finder løsningen på vores natlige "kampe" herinde, men fordi jeg trods alt kan læse, at der er andre som oplever dette.\nVi har en søn på 17 mdr. som vågner og skriger og kaster sig rundt, han slår og kradser både os og sig selv - dette har stået på en lille ½ års tid nu - værst er det når han har feber og perioden derefter.\nJeg/vi synes at det er så skræmmende og ikke mindst synd for ham, at han lader til ikke at ku' kende os, når det står på - han virker skræmt og er fuldstændig ustyrlig... Vi prøver at berolige ham med rolig tale og berøring - desværre har det meget lidt effekt... Vi er nu begyndt så snart han har der bare lidt bedre at prøve at få lidt kiks eller saltstænger i ham, det er som om at når han begynder at spise, så "vågner" han op og bliver sig selv igen...\nJeg mindes det selv som barn og husker fortællinger hvor mine forældre fortæller, at naboen ku' sige dagen efter en nat "hold da op hvor har hun haft en hård nat" fordi jeg skreg så højt... eller at mine forældre ku' følge mig på toilettet og bedst som de troede, at nu var jeg kommet "til mig selv" så ku' jeg pludselig begynde at skrige igen.... Jeg gætter på at det er det samme min søn har...\nAnonym 2. maj 2011 kl. 12.23\nHørte om Night Terror ved et tilfælde. Var på besøg ved noget familie. Da vi skal kører derfra spørger de om børnene sover til næste morgen, hvor til jeg svarer, at det gør de, hvis ikke den store får et af sine skrigeanfald i bilen. Da jeg forklarede, hvad jeg mente med det, sagde hun: "Det lyder som Night Terror!"\nSå måtte jeg jo google det og fandt denne side. Det er rart at få lidt en forklaring på det.\nVores historie er, at vi har en dreng på snart 5 år, som de sidste nok 2½-3 år, begynder at skrige og sparke, hvis han sover i bilen og turen tager mere end en time, efter at han er faldet i søvn. Han er umulig at komme i kontakt med, han kan ikke vækkes, vi må bare vente på at det går over. Det er forskelligt hvor lang tid det varer, det kan være et enkelt skrig eller flere, det kan tage fra et minut til femten. Vi har prøvet at få ham ud af bilen, men det hjælper ikke, han skriger og sparker bare videre. Det er blevet mere frustrerende for os nu, hvor han har fået en lillebror (for syv måneder siden), som han vækker med sit skrigende, og som vi så skal trøste, fordi han bliver bange.\nVores store dreng er født fem uger for tidligt og har altid haft brug for meget søvn til at bearbejde de indtryk han får i løbet af dagen. Vi har haft en ide om, at anfaldene kommer, når han ikke har haft nok ro til at få bearbejdet det han oplever.\nHan kan en sjælden gang imellem godt få dem, når han er faldet i søvn i sin seng, men ellers er det kun i bilen og når han er faldet i søvn i bilen og bliver løftet ind i seng.\nVi håber at han vil vokse fra det, men er meget i tvivl, fordi han er en meget følsom og let påvirkelig dreng :-(\nAnonym 13. juni 2011 kl. 00.23\nKære fortvivlede forældre til et night terror barn,\njeg har selv en søn på 9 år, som har lidt af night terror siden medio marts. Det startede en aften, hvor han havde feber, pludselig sad han med åbne øjne, udspilede pupiler, bankende hjerte, gennemblødt af sved og skreg og hallucinerede. Han så ting i stuen, som ikke var der. Det var meget uhyggeligt og både min mand og jeg blev temmelig forskrækkede. Efter en uge kom endnu et anfald og så fik han anfald hver aften i en uge. Igen et ophold på et par dage og så mange anfald i træk. Vi var fortvivlede. Med night terror fulgte også pludselig mørkeræd og angsten for at være alene hjemme. Det havde han aldrig haft før. Jeg søgte på nettet og fandt en anbefaling, der gik på, at vi skulle vække ham efter 25 minutter og holde ham helt vågen i 10 minutter, det gjorde vi ved at spille sorteper, på den måde kunne vi forhindre at anfaldene kom. Det lykkedes, men selvom han ikke fik et reelt anfald svedte han alligevel så meget hver aften efter 10 minutters søvn, at vi skulle skifte både hans sengetøj og hans nattøj, som var gennemblødt af sved. Derudover betød det også at enten min mand eller jeg brugte hveranden aften på skift til at putte med ham, både før vækningen og efter vækningen fordi han var bange for at være i sin seng og på sit værelse alene. Det har været en enorm belastning både for vores søn, men også for vores eget liv. Jeg har læst og søgt meget på nettet og fandt i min søgning bl.a. en reference til en hypnotisør ved navn Brian Lagoni Snitgård fra Ålborg. Jeg har aldrig været ved en hypnotisør før, men jeg læste om et forældrepar, som havde besøgt ham med deres barn med night terror og det havde hjulpet, så jeg tænkte, der kan ikke ske noget ved at prøve. Vi besøgte derfor Brian forrige fredag altså er det nu 9 dage siden. Og ved i hvad, William har ikke haft et anfald siden og han har ikke engang haft snerten af en svedetur, som han ellers havde hver eneste aften. William er blevet helt sig selv igen, han trives og er tryg. Det er fuldstændig fantastisk. Og min mand og jeg har fået vores privatliv igen, hvilket bestemt også er rart. Så jeg kan kun meget varmt anbefale til alle jer forældre med børn med night terror, at besøg Brian Lagoni - hans telefonnummer er 25882558 og han arbejder i Ålborg. Han har også en hjemmeside. Udover at han er dygtig, har han et super godt tarv på børn og er meget venlig og imødekommende. Håber det kan hjælpe Jer, jeg ved hvor fortvivlede i er.\nAnonym 25. juni 2011 kl. 15.30\nhvor ville jeg ønske jeg havde fået noget at vide om denne lidelse for længe siden. Min dreng på snart 5 år, havde det HVER aften/nat til han var omkring 4 år! Det kommer en sjælden gang imellem igen, men meget sjældent. jeg vil da prøve din metode næste gang...\nAnonym 19. september 2011 kl. 20.45\nRart med denne side. Vores søn har haft disse anfald siden han var 5, nu er han snart 9. Han har også været feberkrampebarn og for os ser det meget ud til at hænge sammen med feber og varme. Er der andre der har set denne sammenhæng?\nAnonym 5. november 2011 kl. 11.21\nHar med tårer i øjnene, endelig fundet svaret på hvad det er der sker med min søn. Og ikke mindst funet ud af at han ikke er den eneste der har det sådan. For som mange af jer skriver, så er det super fustrerende når man nævner det for andre, både læger og omgangskreds, er det, som om man er mærkelig og hysterisk.\nJeg har en søn på snart 11 år, han har siden han var lille haft mange episoder. Da han var mindre var kunne han vågne, sætte sig op og "snakke" som klovnen fra skrækfilm, og det var super uhyggeligt, senere er det blevet som flere af jer beskriver, som om han deltager i en uhyggelig film, og ikke kan genkende os.\nI nat var det der igen, han "vågnede" var badet i sved, var meget bange og vi måtte gå rundt i huset, og liste fordi vi skulle passe på manden! Jeg skulle hente hans far, for han var den eneste der kunne forsvare han overfor manden! Men til sidst fik jeg han gelejdet i seng, og lovede at beskytte ham resten af natten! efter en times tid, "vågner" han igen, og denne gang skal græder han, og er virkelig bange, får beroliget ham, og han falder isøvn igen. Han "vågner" to gange mere, men der siger jeg til ham, at han skal lægge sig ned, stryger ham på ryggen, og han falder hurtigt i søvn igen. Fælles for alle anfald, er at han er badet i sved og det ender med at han ryster af kulde. Han har altid fået disse "anfald" i forbindlse med, at han har været syg, oftes i forbindelse med feber. I nat havde han dog ikke feber, men har været syg i en uge, hvor han ikke hr fået ordentlig søvn pga. voldsom hoste, så tror det er det der har fremprovokeret det.\nVil helt klart prøve det med hypnose næste gang det sker :-)\nTusind tak for at denne side eksistrer, der er faldet en MEGA stor sten fra mit hjerte, og jeg vil ikke blive ligeså bange som jeg plejer næste gang. TAK TAK TAK\nAnonym 26. januar 2012 kl. 20.43\nMin datter var omkring 1 1/2 år, da hun begyndte at få disse anfald. For tre måneder siden tog det til, og hun fik anfald ca. hveranden nat. Efter en måned hvor vi var ved at blive vanvittigt, begyndte vi at give hende fiskeolie (Eye Q - tre tabletter dagligt),for jeg fandt ud af, at nogle mener at anfaldene skyldes, at nervesystemet sender impulserne forkerte steder hen. Nervesystemet/hjernen består af en stor andel essentielle fedtsyrer, så det kunne vel ikke skade at prøve?\nEfter tre dage stoppede anfaldene. Det er så fantastisk:-)\nSynes absolut det er værd at prøve.\njeg har en dreng på nu 5½ år og han har haft anfald siden inden han blev 4... det er meget svingende hvor tit de kommer og hvor kraftige de er... men min læge troede færst det var epilepsi så har været til utallige scanninger og eeg men de fandt intet.. men må sige at det hat været hårdt for det gør sku ondt at man ikke kan trøste eit barn... min søn vågner og slår sig selv i hovedet og virker til at have noget på fingerene som han ikke kan få af... det kan vsre helt op til 2 timer hvor han bare ikke vil vågne... på det seneste har det udviklet sig til at han går i søvne og er MEGET ked af det.... kan slet ikke trøstes og bliver ved med at sige at han skal finde sin mor... har lige så sent som i dag snakket med min læge som mener at det kan være psykisk også for det startede efter at jeg blev skilt... men dejligt at læse at der er andre der har det som jeg :-)\nBW 5. marts 2012 kl. 22.56\nJeg har en søn på 9 nu, som har lidt af Night Terror siden han var ca 3.\nDiagnosen blev stillet af vores daværende egen læge, som tilfældigvis havde et barnebarn med samme lidelse.\nHan beroligede os med at dette ville aftage med alderen.\nVi gik derefter hjem og tænkte "Ok det er kun en periode og at det nok snart var ovre".\nMen vi tog fejl...\nDer var gået omkring 3 mdr. med stort set anfald hver eneste nat. Anfaldende blev kun værre og værre.\nHan svedte vanvittigt meget, men havde iskolde hænder. Han havde nogle vilde og meget angste øjne. Han så og beskrev de mærkeligste ting. Bandede og svovlede og havde generelt et ordforråd, som ville have gjort enhver havnearbejder forlegen.\nDet endte med at jeg optog nogle film, hvor det var værst og viste dem til en børnepsykolog som igen kunne fortælle os, at han ville vokse fra det. Vi kunne igen gå hjem i uvished over, hvorlænge dette ville stå på.\nJeg husker ikke nøjagtig hvorlænge det var rigtig slemt, men kan huske at det var aftaget, da hans mor og jeg blev skilt. Han havde de sidste par år haft meget færre og mildere anfald og der gik længere og længere mellem dem.\nMen da vi blev skilt blussede det lidt op igen.\nDet er nu 1½ år siden, og der komme stadigt nogle små anfald, primært når han er hos mig iflg. hans mor. (Han er hos mig fredag til tirsdag, hver anden uge.)\nNår han vågner dagen efter kan han intet huske, måske kun at han pludselig stod i stuen, køkkenet eller hvor han nu kom til sig selv.\nIdag er det meget små anfald han får og der er heldigvis længere og længere mellem dem.\nHan vågner stadigt, næsten hver nat. Ca. én time efter han er gået i seng, nogle gange går han bare forbi os og på toilettet og tilbage i seng. Andre gange kommer han ind og står bare og ser meget forvirret ud, man kan stadig ikke komme i kontakt med ham, og jeg skal for guds skyld ikke snakke til ham eller røre ham, så starter det op. Men lader jeg ham være, går han i seng igen efter lidt tid.\nDet var mit input til denne fremragende side.\nDejligt at læse at man langt fra er den eneste i denne situation.\nDet har været ualmindeligt svært for familie og venner at kunne forstå dette problem. "det var jo bare knægten, der ville have opmærksomhed, når han var kommet i seng".\nDet var der dog mange der tog i sig igen, da de så filmene.\nAnonym 22. marts 2012 kl. 09.00\nDejligt at se at andre også har "problemet". Min dreng er i dag 9 år og har haft det siden han var helt lille. Jeg har prøvet alt og troede at det sidste vi prøvede virkede, men nej nu er det tilbage. Og jeg aner ikke hvad jeg skal gøre. Lige nu er jeg meget tæt på sindssyge for jeg er frustreret og sover jo bestemt ikke ordentligt og aner ikke hvordan jeg skal "håndtere" ham nu... Så jeg er meget desperat men vender jo nok tilbage til at prøve det der gav virkning sidst. Fiskeolie og YlangYlang olie og Lavendelolie blandet sammen og sprøjtet i rummet inden sengetid...\nMen vi har prøvet mange ting. Dog ikke beroligende tabletter eller dråber til ham, men hvis der er nogen der har gode erfaringer med det, så sig frem.\nHan har anfald hver nat, de er så af forskellig styrke...\nMen det er super hårdt at blive ved med at have overskud til det efter 9 år.\nAnonym 24. april 2012 kl. 11.32\nEt par tips som har virket hos os.\nVores søn er 5 år og har haft meget voldsomme anfald af natteskræk hver aften/nat i 4 ca. måneder. Vi er nu næsten helt fri!\n-ca 20 min efter han er faldet i søvn halvvejs vækker vi ham igen med rolige berøringer / aer ham lidt på ryggen og lidt beroligende snak - bare lige så han rører på sig. Det er som om vi på det tidspunkt kan "dreje" ham ind på det gode "sove-spor" og væk fra angsten.\nandre ting vi også gør:\n-ingen TV med nogen form for action eller uhygge\n-ingen TV tæt på sengetid\n-faste tidlige putte-tider\n-Ingen mad og drikke 1 time før sengetid\n-Kølighed i værelset\n-Ikke for meget tøj og dyne på.\n-ingen vild leg efter aftensmaden\nandet som vi har observeret:\n- forsøg ikke at vække barnet, det er umuligt og skaber mere panik\n-bevar roen under anfald - ingen høje lyde, TV, kald ikke på barnet det forstærker bare anfaldet og kommer med ind i "handlingen"\n-Stort set alt hvad vi har forsøgt at gøre under anfald har bare forstærket dem, så gør så lidt som muligt. Vi har erfaret at det er bedre at lade ham ligge i sengen istedet for f.eks at bære ham ind i sofaen (med mindre han selv springer ud af sengen). Bare vær der og tal stille i barnets øre og sig du er der og der ikke er noget der er farligt, at alt er ok osv. og vent på at han/hun falder til ro igen.\n-vores søn husker intet fra anfaldene og vi har valgt ikke at snakke ret meget om det med ham, fordi vi erfarede at det også gjorde ham angst og utryk at høre om sine egne anfald.\nJEg håber dette kan hjælpe nogen : )\nLine,mor til Sofus 5 år\nAnonym 9. maj 2012 kl. 22.14\nJeg er simpelthen så lettet lige nu. Nej, hvor er jeg glad for at finde ud af, at der er andre der har børn, der er "besatte" om natten. Vores datter på 3½ har i perioder disse anfald. Det kan vare 2-60 minutter. Vi kan INGENTING gøre. Jeg er helt enig med de af jer der skriver, at det virker som om jeres barn er blevet besat af indre dæmnoner. Vores lille pige er reelt "som besat". Vi har haft de værste tanker om hvad hun fejlede, og så er det "bare" night-terror. Skønt at blive lidt mere rolig. Selvom det her ikke er nogen løsning på problemet, så alligevel af hjertet tak.\nAnonym 16. august 2012 kl. 15.27\nMin søn har også de sidste 4 år lidt at Night Terror. Det er ganske forfærdelig at se. Jeg lagde dog mærke til at lige når han vågnede var han og hans dyne meget varm. Vi skiftede til en køligere dyne og satte blæser på når det var en varm nat. Han har ikke haft det siden.\nEva Upfold 25. august 2012 kl. 21.29\nVi oplevede første gang Night Terror da vores ældste søn i en periode "vågnede" og skreg vild af panik med store pupiller. Vi prøvede alt muligt uden meget held, og jeg græd flere gange af afmagt og sorg over at se mit barn være så bange. Nu er han 6 år og det er meget sjældent at han har et anfald. Det er blevet mildere og ofte går han blot i søvne eller mumler, hvilket jeg også selv gjorde meget som barn.\nNu er vores yngste begyndt at have anfald af Night Terror, hvor han vild af panik sparker, peger og slår ud efter ting han ser i rummet. Ved et tilfælde fandt vi ud af at min mands dybe stemme beroligede ham. Når han begynder at brumme monotont og beroligende falder vores søn mærkbart til ro og det afkorter episoden. Jeg tænker det er i stil med indlægget om hypnose. I hvert fald er mit råd at forstyrre barnet så lidt som muligt. Det er vores erfaring at anfaldet af Night Terror bliver værre (og længere) jo mere vi rører og bærer rundt på vores børn!\nAnonym 5. september 2012 kl. 06.35\nTil alle forældre som har børn der ikke kan falde i søvn selv og døjer med nightterror- tag fat i sovecoach.dk - det er den eneste og rigtige hjælp...\nAnonym 27. oktober 2012 kl. 20.42\nHej.. tilfældigt fandt jeg denne side. Det mest væmmelige jeg har oplevet. Min søn havde feber og drømte så, og skreg skreg og skreg.. nu sker det.. av av. .mit hoved.. det springer.. Jeg åbnede vinduet fordi han var så varm.. Men hvad kan man gøre.. Helt bange for det sker igen, og det er han også.. Mvh. Charltote\nAnondude 21. november 2012 kl. 16.01\nJeg er en dreng på 15 år, og har selv haft Night Terror. Mine startede omkring 9 år, og holdt op omkring 13 års alderen. Mine kom som regel månederne efter en omgang høj feber. Et råd som jeg ikke har set på denne side er: Få dit barn til at gå på toilettet med dig. Det er tit dér jeg er "vågnet op" efter en omgang Night Terror.\nRikke 16. december 2012 kl. 21.40\nJeg vil blot lige fortælle dig, og i særdeleshed dine læsere, der sikkert interesserer sig endnu mere for natteskræk lige pt, at jeg nu for anden gang i træk har haft held med at afkorte min søns anfald af natteskræk med af-hypnosen. Første gang brugte jeg tre forsøg - denne gang brugte jeg t forsøg, inden han lagde sig til at sove. Jeg filmede det i øvrigt i følge aftale med "ofret", men jeg er i tvivl om, hvorvidt jeg skal vise ham det. Han er kun lige knap 8 år.\nAnonym 16. januar 2013 kl. 23.35\nJeg er en pige på 19 år og jeg led under Night Terror i omtrent 3-4 år, fra jeg var 8-9 år. Jeg er dog vokset fra det nu.\nDengang tog mine forældre mig med til en børnelæge, og der fik jeg altså konstateret Night Terror.\nJeg husker, at jeg ikke måtte se tv og/eller spille computerspil mm. inden sengetid, da dette ville kunne fremtvinge anfaldene.\nEn anden ting jeg husker: nævn aldrig barnets navn under et anfald - de forværrer det og man bliver endnu mere panisk og angst. Sæt dig ved barnet uden at sige noget eller uden at røre ved det - bare din tilstedeværelse fungerer som en trøst.\nSom flere af jer skriver, er jeres barn flov over at tale om et anfald dagen efter, hvilket jeg også kan huske, da man ikke kan huske noget. Det er ikke rart at få det at vide og det kan gøre, at man er bange for at skulle lægge sig til at sove om aften igen.\nJeg tror Night Terror er arveligt, da begge mine lillebrødre har haft mange anfald af Night Terror. Vi er dog alle vokset fra det nu.\nJeg vil lige sige, at man bør være opmærksom under disse anfald, da jeg i under et anfald pludselig løb ud til vores hoveddør og løb forvildet rundt i cirker ude på vores villavej, hvorefter min mor måtte løbe efter mig.\nFor at folk måske vil få et indblik i, hvordan det kan føles at få et anfald, selvom det er meget svært at forklare (og huske!):\nMan er i en drøm/mareridt og ser drømmens/mareridtets omgivelser/personer mm., men på samme tid ser man virkelighedens omgivelser, sin mor og far. Det er som om man er i 2 verdner på én og samme tid. Og igen, vigtigt: sig aldrig navnet på barnet! Det gør det værre - been there done that.\nRikke 17. januar 2013 kl. 08.36\nKommentar til Camilla:\nJeg er mor til en dreng, der lider meget af night terror. Derfor er jeg rigtig glad for, at du tog dig tiden til at skrive her - og give os andre den indsigt, som vi inderligt ønsker os. Tak også for tippet om ikke at nævne barnets navn.\nAnonym 17. januar 2013 kl. 14.55\nJeg har i dag for første gang hørt om Night terror, men jeg er overbevist om at det er det min søn lider af.\nHan er i dag 12 år og havde sit første anfald som 2-årig. Det har han haft i perioder gennem årene, men for to år siden tog det til og han havde 2-3 anfald om ugen. Han vågnede skrigende, bange og havde det samtidig som om at alting skete i for højt tempo.\nVi gik til læge med ham , men han havde ingen bud på hvad der var galt. Han sendte dog vores søn til flere undersøgelser: CT, MR scanning, røngten af hjernen.\nSamtidig med disse undersøgelse tog vi ham med til kiropraktor, som satte nogle hvirvler på plads i nakke og ryg. Hun fortalte at hun havde andre børn med samme symptomer som vores søn, som hun havde hjulpet. Hans anfald stoppede øjeblikkeligt og det er meget få anfald han har haft efter. Han havde et par gange indenfor en uge her i efteråret, men vi tog straks til kiropraktor igen og så var det ovre igen.\nHer i aftes havde han så et anfald, han havde høj feber pga. influenza. jeg fortalte det til en kollega, som spurgte om jeg havde læst om Night terror, det havde jeg ikke..men det har jeg nu! og havde vi dog bare vidst det for længe siden.. :-)\nMen jeg kan helt klart anbefale jer alle at prøve med kiropraktor, det hjælper vores søn helt fantastisk.\nFamFrost 22. januar 2013 kl. 13.46\nHvilken "slags" kiropraktor går/gik I til med ham? En der justere med "knæk" eller med en lille "hammer"??? Kunne være jeg skulle prøve det da jeg har tænkt på det tidligere!\nAnonym 27. januar 2013 kl. 16.27\nVi går hos en kiropraktor med stor erfaring med børnekiropraktik, det foregår meget stille og forsigtigt, men med lille knæk i nakke og ryg.. Og det virker :-)\nFamFrost 22. januar 2013 kl. 06.00\nMin søn på 7 snart 8 år kunne godt have udviklet Night Terror - jeg skriver "kunne godt" for hans symptomer er lidt anderledes og jeg vil høre om andre har oplevet noget lignende.\nFørst så synes jeg det lyder som om det mest er drenge der lider af sygdommen... Min søn har været bange for natten vel nærmest lige så længe jeg kan huske:-( dog er det blevet helt galt især inden for den sidste uges tid. Han har også en meget livlig fantasi som flere andre også har nævnt.for godt 1 uge siden begyndte han at vågne kort tid efter han var faldet i søvn ved at grine nærmest hysterisk. Som om det hvert øjeblik kunne gå over i gråd... Første nat satte jeg mig hen til ham og han blev SÅ bange og skreg og slog efter mig - og i kender alle den følelse! ØV! Han skal altid på toilettet og det virker som om det hele letter bagefter og så får han igen hysterisk grineflip på vej ind i seng igen og falder så i søvn igen ret hurtigt.\nSynes der stod det "normalt" kun var 3-5 årlige der havde det, men når jeg læser her virker det som om der er mange i 6-12 års alderen med problemet!\nJeg vil helt sikkert prøve nogle af rådene her.\nHeld og lykke til os alle med NightTerror børn!\nAnonym 19. januar 2014 kl. 21.35\nDet er med sikkerhed night terrors du beskriver. De er nært beslægtet med søvngængeri.\nFrustreret mor 12. februar 2013 kl. 12.59\nJeg datter på 4 der har lidt af det fra hun var omkring 6-12mdr og fuldstændig på samme måde som beskrevet med skrigeture, rædsel i øjnene så man blir helt bange og tror ens barn er besat, hvis jeg snakker til hende eller rører ved hende blir det hele meget værre. Det starter også her efter en time eller to efter hun er kommet i seng. For 3 uger siden havde hun anfaldene hver nat i 14 dage og jeg var ved at gå ud af mit gode skind og kontaktede min læge selvom jeg jo godt vidste at det ikke ville hjælpe og ganske rigtigt tog vi hjem med beskeden om at se det på og ellers ringe igen så der kunne blive sat en børnelæge på..\nMen nu har vi købt en drømmefanger og 7-9-13 er det som om det har virket, jeg tror nok ikke helt selv på den slags men hvis min dattet gør så er det i hvert fald en start.\nHar også hørt om en anden der har haft held af at bruge zoneterapi så det er mit næste træk hvis vi igem får en længere periode med anfald. Men bedst af alt er at vide at der sidder andre derude med samme problem så man ikke føler sig alene, dog er det stadig dybt frustrerende at være vidne til og meget hårdt når man som jeg alenemor ikke har nogle til at ta over en gang imellem.\nDet bedste jeg kam gøre er bare at sidde hos hende og vente på det går over, en tår vand kan også stoppe det selvom det er yderst sjældent jeg kan få hende til at drikke.\nAnonym 24. september 2013 kl. 11.13\nÅh, et styk tid troede jeg at jeg var den eneste i verden der oplevede min søns natteskræk på den samme måde du beskriver det på, med tiden har hans anfald bleven mere intense, men så igår nat prøvede jeg 1, 2, 3 hypnose metoden og den virkede. Jeg læste for nogle år siden at man skulle holde barnet, men det virkede slet ikke hos os. Vi har også indført et times 'god nat' og stille ritual lige før senge tid, og nogle gange lidt afslappende musik, og jeg tror at det har haft virkning. Jeg synes ikke din datter skal gå i længere perioder med natteskræk fordi det tærer på alle parter - jeg kan huske hvor slidt man kan føle sig når natteamningen stod på. Held og lykke.\nAnonym 16. februar 2013 kl. 09.40\nEt spørgsmål hvordan har jeres børn det om morgnen er de meget trætte oven på nattens strabadser ?\nAnonym 19. februar 2013 kl. 21.55\nMin datter er ofte ret træt og svær at få op.\nLisbeth Schillig 5. marts 2013 kl. 08.43\nOgså min søn\nAnonym 11. marts 2013 kl. 00.47\nKan huske fra da jeg selv havde night terrors at jeg var nærmest udmattet om morgenen. Havde os' nogle gange følelsen af angst i kroppen. Ellers så huskede jeg for det meste intet,og hvis jeg gjorde så var det kun brudstykker.\nLisbeth Schillig 5. marts 2013 kl. 08.27\nÅh, hvor dejligt at finde denne blok. Det er rart at finde nogen derved hvad man snakker om.\nBegge mine børn har haft night terror siden de var ca. 1 år. Hos min datter stoppede det da hun var ca. 3 men min søn der nu er 7 har det stadig. Jeg vil absolut prøve det trick med hypnosen - tak for tippet.\nMen hvad sker der hvis man ikke kan høre sit barn?\nVi er nu ved at flytte rundt på soveværelser, så vores søn kan få et større værelse. Det bevirker at han sover længere væk fra os, men jeg er bekymret for hvad der sker hvis jeg ikke hører ham. Selv om jeg ikke kan komme i egentlig kontakt med ham, synes jeg alligevel det virker lidt at berolige ham. Stopper anfaldet bare af sig selv eller risikerer jeg har går i krampe eller lignende?\nVil meget gerne høre om der er andre der har erfaring med det.\nRikke 5. marts 2013 kl. 12.05\nSvar til Lisbeth.\nVores søn bliver 8 år i morgen, og lider stdadig meget af natteskræk. Vores oplevelse er, at anfaldene bliver slemmere, jo længere tid der går, inden vi er der. Derfor opholder vi os næsten altid i nærheden af hans værelse om aftenen, hvor hans anfald kommer. De kommer aldrig om natten. Han har aldrig oplevet, at vi ikke kom i forbindelse med et anfald, og jeg foretrækker at lade det blive ved det.\nFrustreret mor 17. april 2013 kl. 21.13\nJV bragte en artikel lørdag 13/4 som er værd lige at læse\nDet var i tema avisen krydstogt+\nAnonym 20. maj 2013 kl. 11.51\nBrian 5. august 2013 kl. 14.00\nBrian 5. august 2013 kl. 14.02\nJeg kan sige så meget at jeg har haft stor success med at behandle børn (mellem 6 og 14 år) med hypnose.\nMan kan læse lidt om hvad jeg laver her:\nAnonym 24. september 2013 kl. 10.58\nHelt fantastiskt, har en søn på 5,5 år som har natteskræk, og jeg har ikke rigtigt vide hvordan jeg skal håndtere det - men så prøvede jeg igår med 1, 2, 3 - og den virkede, han kom tilbage til sig selv, men vågnede op, og fik et glas vand og faldt så derefter i søvn.\nCharlotte Breinberg 6. december 2013 kl. 12.06\nMin søn på 3,5 år lider også af Night terror og har gjort det i et år.\nDet 1. anfald kom natten efter juleaften, hvor han slet ikke kunne kaperer alle dagens indtryk og spændingen ved sådan en dag.\nJeg har efterfølgende gjort mig den erfaring at, det for min søns vedkommende, er dage med for mange afvigelser fra en rolig hverdag, der giver ham anfald. F.eks da vi var på ferie i sommers- der skete jo hele tiden noget nyt og spændende, leg ved poolen hele dagen og en masse nye indtryk, som resulterede i at han fik et anfald hver nat. Det kan også være når han kommer hjem til mig efter en weekend hos sin far, eller hvis han har været meget ked af det kort før sengetid.\nDerfor prøver jeg at skabe ensartede og rolige dage for ham og det hjælper på hyppigheden af hans anfald.\nMia Küpper 26. december 2013 kl. 02.33\nFaldt bare lige over siden, da jeg har haft nogle voldsomme oplevelser med min søn på 3, de sidste par nætter..\nHan sparker, græder og skriger, mumler underlige ting og siger der er noget i hans næse.. det har været 3 timer efter han er kommet i seng og i nat varet i ca 45 min.\nSynes det var så uhyggeligt!\nAnonym 5. februar 2014 kl. 14.41\nMin søn er 10. han har haft natteterror så længe vi kan huske. Det er ikke så alvorlige anfald som mange beskriver her - enten vågner han med skrig og skrål og er helt utrøstelig og meget fjern, eller også går han i søvne på jagt efter toilettet. I begge tilfælde er han næsten umulig at nå ind til. Søvngængeriet begyndte først da han blev lidt ældre.\nFor et år siden fik han kramper ca. 20 min efter han var faldet i søvn. Vi har fået ham undersøgt og han har børneepilepsi. Epilepsilægen forklarede os at natteterror er relateret til epilepsi. Og at den forresten ofte er arvelig.\nDrengens far havde også natlige episoder hvor hans forældre ikke kunne nå ham. De klarede det ved at lede ham ud på et lidt koldt badeværelsesgulv, hvorefter han var klar nok til at blive ledt tilbage i seng.\nVores dreng er langt væk når han har natteterror, men ikke så langt at vi ikke kan få han tilbage i seng og sove efter 10 - 15 min. Det er vores oplevelse at natteterroren kommer når vores barn er for stresset eller træt.\nTak for en god side - det trøster at vide vi ikke er de eneste der kender til det her.\nRikke 19. februar 2014 kl. 21.43\nVores søn har lige haft et anfald. Det var helt tydeligt, at han var angst. Han stønnede , spærrede øjnene op og holdt sig for munden, som om han ikke fattede, hvor forfærdeligt, det han så, var. Det var rigtig rædselsfuldt. Men I kender det jo. Jeg ”nyder” at læse jeres andres historier. Ikke at jeg ønsker det her for andre, men det er rart at vide, at vi ikke er alene med problemet.\nFå minutter inden anfaldet var jeg med ham ude på en lille søvngængertur til toilettet og tilbage til sengen igen.\nI dag brugte jeg Jørgens metode med afhypnose. Det virker. Der skal lige lirkes lidt med et par gentagelser, men det lykkedes. Og det var ikke første gang, jeg havde succes med denne. Det kan anbefales. Vores søn bliver 9 år i næste måned. Han har lidt af nattesskræk, siden han var 2 år. Han får ikke anfald så ofte mere, og vi kan ikke rigtig finde et mønster ud over, at det ofte optræder i perioder med ikke så lange mellemrum.\nRikke 19. februar 2014 kl. 21.44\nps: kunne der være stemning for, at vi opretter en Facebook-gruppe omkring emnet?\nMichael Edlich 28. oktober 2014 kl. 21.33\nVille glæde mig vis der var en Facebook gruppe omkring dette\nAnonym 28. oktober 2014 kl. 22.03\nDet bliver nok ikke mig, der tager initiativ til den Facebook-gruppe, for vi har ikke oplevet anfald i over to måneder. Det er den længste periode uden anfald siden, vores 9-årige dreng var 2 år. Han har været hos hypnotisør, fordi han tissede i sengen hver nat. Efter første session har han været tør. I over to måneder. Og som en sidegevinst er natteskrækken forduftet. Det er utroligt. Dejligt.\nJeg fortalte hypnotisøren om den hypnoseudtællingmetode, Jørgen beskriver herover. Og at vi havde haft succes med den. Dog at vi ofte skulle bruge et par forsøg. Han foreslog, at man tæller til 5 eller 10, fordi barnet har brug for mere tid i situationen. Held og lykke alle sammen.\nAnonym 28. oktober 2014 kl. 22.04\nJeg mener: Siden første session har han været tør.\nAnonym 29. december 2014 kl. 23.47\nVi har en søn på 8 der har haft night terror siden han var helt lille - på samme måde som de fleste af jer beskriver. Det kommer næsten altid når han har feber, men også i andre perioder. De seneste par år har han ofte reageret kraftigt over at skulle i seng. Han hader at sove siger han. Er det også noget I oplever?\nRikke 30. december 2014 kl. 13.38\nVores søn, som i en alder af 9 år (tilsyneladende) er kommet over 7 års tilbagevendende night-terror, har aldrig været bange for at sove, for han har jo aldrig aldrig kunnet huske sine anfald. Tror du ikke det er mareridt, han er bange for nu?\nMDAB 27. februar 2015 kl. 19.52\nHåber i kan hjælpe mig lidt.\nJeg har snakket med en sygeplejerske på børneambulatoriumet i en anden forbindelse og vi kommer ind på søvn.\nJeg fortæller at min søn på 13 mdr endnu ikk har sovet igennem.\nHan vågner op med et sæt og skriger helt sindssyg, jeg går ind og tager ham op og giver ham lidt at drikke hvis det er muligt. Men nogen gange (ofte) så kaster han sig tilbage og gør sig helt stiv.\nDet eneste som virker er at få ordentligt kontakt til ham -kan være svært. Og så sidde og rokke lidt frem og tilbage han falder hen.\nLyder det som night terror for jer andre?\nHan sover stadig ca 1 time om formiddagen og 3-4 timer til middag i seng kl 19;30 - 20 og vågner skrigende omkring kl 2 - 3.\nHåber på svar tilbage fra jer\nAnonym 4. april 2015 kl. 22.52\nDet kan godt lyde som Night terror. Min søn reagerede næsten sådan da han var baby. Men jeg kan se det i øjnene, nu også på den yngste. De er helt åbne, men glasagtige og han er ikke rigtig kontaktbar. Han kan nogle gange svare (den lille der er næsten 4) så nu vil jeg prøve hypnosemetoden der er beskrevet, evt lave en hvor jeg tæller lidt længere. Ellers er bedste råd, tal meget blidt, rør så lidt som muligt og pas på dit barn ikke kommer til skade, falder ud af sengen eller lignende. Min den lille kan løbe på stedet i sengen mens han skriger og så sidder jeg som en mur omkring ham, uden at rører ham, fortæller blidt at jeg passer på ham og bliver hos ham og så går det i sig selv efter 10 min til 1 1\_2 time


Kinesisk korruptionsenhed rejser kritik af Cosco\nCosco er landet midt i den kinesiske regerings kamp mod korruption i landet. I en ny rapport fra myndighederne bliver det store shippingselskab set efter i sømmene.\nFoto: Ritzau Scanpix/AP/Arnulfo Franco\nOffentliggjort: 28.06.18 kl. 15:29\nEn af verdens største shippinggrupper får i en ny rapport hård kritik. Det drejer sig om Cosco, der i godt et år er blevet set efter af National Audit Office, som er en hjørnesten i præsidenten Xi Jinpings kamp mod korruption, skriver flere medier.\nFor nylig udgav revisionsenheden en rapport om forholdene hos koncernen, og der er flere kritipunkter at komme efter.\nIfølge revisionsenheden er der en række finansielle uregelmæssigheder. Blandt andet skulle Cosco have forfalsket indtjeningen mellem 2008 og 2013, hvor flere millionbeløb er blevet udeladt. Nettoprofiten var eksempelvis 20 mio. mindre end rapporteret, skriver Journal of Commerce.\nDerudover er der ifølge revisionen foregået "ulovlige aktiviteter" med bestikkelse og andre overtrædelser hos to datterselskaber Cosco Logistics og Cosco Dalian Shipyard. Samtidig bliver Cosco ifølge Tradewinds kritiseret for ulovlige aktieinvesteringer, transaktioner med skibe uden bestyrelsens godkendelse og flere andre sager. Hos Cosco bliver rapporten taget alvorligt, understreger man ifølge mediet og vil introducere ny praksis og få styr på de finansielle udmeldinger.\nDet er ikke første gang, at den kinesiske virksomhed bliver anklaget for korruption. For flere år siden blev ledende figurer i flere dele af selskabet arresteret og fjernet.\nDe seneste fund af National Audit Office vil ifølge Journal of Commerce blive efterforsket yderligere.\nKinesisk korruptionsvagthund lurer på rederier\nKinesisk værftskæmpe slår ned på korruption\nTidligere Cosco-chef får ti års fængsel\nCoscos opkøb af Hongkong-rederi tæt på deadline\nMaersk, CMA, Cosco og HMM's indtjening hamrede til vejrs trods færre containerløft


Social, mobile, SaaS og big data ændrer forretningsmodellerne. Mingler kombinerer det lange strategiske udsyn med vores dybe teknologiske indsigt i, hvordan I kan skabe mere værdi gennem digitalisering\nDen vellykkede digitale strategi er en letforståelig formel på, hvordan virksomheden når sine målsætninger og opfylder sine KPI'er gennem en struktureret anvendelse af sine data og digtale løsninger.\nMen der er mange veje frem mod opfyldelsen af virksomhedens forretningsmæssige målsætninger. Det digitale landskab bevæger sig hurtigt fra år til år. Derfor kræver det ikke kun historisk viden og erfaring med strategiudvikling men også dyb forståelse for dynamikken i teknologier, brugeradfærd og kultur, for at kunne vælge den rette vej.\nSocial, mobile og big data tegner de digtale strategier\nMingler har gennem en årrække udviklet digitale strategier for en lang række af de største danske virksomheder. Vi har med andre ord set det ske og i mange tilfælde ført pennen, når virksomheder og organisationer digitaliserer sin forretning. Retrospektive analyser er dog ikke altid fyldestgørende. Derfor sætter vi samtidig en ære i at have fingeren på pulsen og skaber os løbende indsigt og viden om kommende teknologier og trends.\nBølger som social, mobile og big data river stadig forretningsmodeller op med rode og skabe nye indtægtsstrømme. Eftersom Mingler også har den tekniske ekspertise til at bygge de digitale løsninger fra bunden, kombinerer vi det lange udsyn med den dybe forståelse for, hvordan virksomheden kan skabe mere værdi gennem digitalisering.\nPerformance skal måles\nStrategier får først værdi, når de implementeres. Ofte skriver vi derfor også en handlingsplan med konkrete anvisninger, koncepter og guidelines i tilknytning til strategien. Men det er også vigtigt, at effekten måles løbende. Vi udvikler derfor også gerne KPI Dashboards og KPI-rapporter, så afstand til targets og udviklingen i KPI'erne kan følges live.\nVi deltager både som leverandør af en samlet strategi eller skriver strategi sammen med kunde eller reklamebureau. Vi har også god erfaring med at deltage som "den grå eminence", der støber kuglerne og leverer indsigter, workshops, KPI-definitioner, skabelon, råtekster og konklusioner, mens den endelige udformning af strategien ligger i hænderne hos virksomhedens egne medarbejdere.\nVi estimerer normalt 2-4 manduger på udvikling af en digital strategi, og det samlede forløb har typisk en varighed af 1-3 måneder. Kom forbi til kaffe og en snak om, hvordan Mingler kan udvikle jeres digitale strategi!


SF: Vi stemmer ikke for afskaffelse af dækningsafgiften | fredericiaavisen.dk\nConnie Maybrith Jørgensen (SF) Foto: Thomas Max - avisen.nu\nAfskaffelsen af dækningsafgiften er ikke en blomst, der er groet i SF’s baghave. Tværtimod. Byrådsmedlem Connie Maybrith Jørgensen er ikke begejstret for forslaget, hun vil have vished for kommunens økonomi – og for stabilitet i tallene, før hun tør bruge flere penge.\nLedighedstal, dækningsafgift. Manglende politisk ledelse, gulerod til erhvervslivet. Der er blevet sagt meget omkring dækningsafgiften, som erhvervslivet i Fredericia i mange år har beklaget sig over. Nu vil Socialdemokratiet fjerne dækningsafgiften. Det har stor opbakning i Business Fredericia, Konservative, Venstre og Dansk Folkeparti. På den anden side er Enhedslisten meget imod – og de får opbakning af SF.\n– Lige nu står vi i en situation, hvor kommunen er presset økonomisk, og at det ikke bliver de letteste forhandlinger. Jeg er helt enig med Enhedslisten der. Vi har meget store udfordringerne med at få den rigtige arbejdskraft frem til virksomhederne, og det kræver investeringer. Så det er slet ikke tidspunktet for den her beslutning. Hvad de har lovet, føler jeg mig ikke forpligtet af, siger Connie Maybrith Jørgensen og fortsætter:\n– Der skal ydes lidt mere fra alle kanter.\nI stedet for en skattelettelse til erhvervslivet vil Connie Maybrith Jørgensen og SF fokusere på andre områder i stedet.\n– I forhold til mit område ved vi, at det er er svært at rekruttere. Skal vi løfte den opgave og få opkvalificeret, så skal vi investere. Jeg kan godt høre, at de store virksomheder beklager sig. Men de bredeste skuldre skal bære det tungeste læs, siger Connie Maybrith Jørgensen.\nVil SF være med i et budget der fjerner dækningsafgiften?\n– Det kommer an på hvad vi ellers får igennem. Men jeg stemmer ikke for det her og nu. Alt har en pris, det er klart. Men jeg synes det er tåbeligt at fjerne dækningsafgiften nu. Vi ved, at vi er udfordret. Det er på renoveringer, normeringer og andet. Der er rigeligt at bruge penge på. Vi har en hel masse der har et efterslæb. Det er ikke tidspunktet at sige, at vi skal bruge færre pengene, svarer Connie Maybrith Jørgensen.\nFredericia Kommune bruger lige nu hele servicerammen og anlægsloftet, men har stadig mange penge i kassen. Er de penge ikke bedre brugt på erhvervslivet, der nu har løftet en opgave?\n– De har ikke gjort os en tjeneste ved at få flere i arbejde. De tjener penge på dem. De har vist socialt ansvar på nogle områder, som vi alle har fælles glæde af. Så har jeg tendens til at være træls, men bare fordi vi får en god måling, så er det ikke sikkert. Vores vigtigste opgave er at skaffe kvalificeret arbejdskraft, så vi kan blive ved med at fastholde den positive udvikling, siger Connie Maybrith Jørgensen og fortsætter:\n– Jeg tænker ikke, at vi er der i nu, hvor vi er sikker på at have en økonomi så vi kan afsige nogle midler. Vi skal gerne blive ved med at bevare en god økonomi. Lur mig om ikke der bliver åbnet for, at vi kan øge servicerammen, lad os se.\nSocialdemokratiet har foreslået, at bruge de penge man ”sparer” i midtvejsregulering som følge af de nye beskæftigelsestal. Men Connie Maybrith Jørgensen tør ikke allerede nu at bruge de penge, som man eventuelt sparer.\n– Den pointe forstår jeg godt. Men fordi vi på én måling ligger på landsgennemsnittet, det vil jeg gerne se holde lidt længere, før vi bruger pengene, siger Connie Maybrith Jørgensen.\n– Dækningsafgiften er ikke en urimelig skat. Det synes jeg ikke. Det kommer af, at man rent faktisk tjener noget mere. Jeg vil hellere hjælpe de virksomheder, der har det svært, lyder det fra Connie Maybrith Jørgensen.\n– Ser man på væksten i virksomheder i Fredericia, så er der ikke noget, der tyder på, at dækningsafgiften er afgørende. God infrastruktur og kvalificeret arbejdskraft er langt vigtigere for arbejdsgiverne, end at de skal betale dækningsafgiften. Men det er jo ideologisk spørgsmål for virksomhederne, forklarer Connie Maybrith Jørgensen.\nHun maner til besindighed, så man ikke ender med at afskaffe en skat uden at have sikkerhed for finansieringen.\n– Man skal ikke sælge skindet før bjørnen er skudt. Den er måske såret, men den er ikke død endnu. Jeg beder bare om besindighed, lyder det afslutningsvist fra Connie Maybrith Jørgensen.


16.03.2016 - Posted by: thai massage i aarhus mega patter - In category: Thai massage i rødovre - 0 comments\nMit navn er Naomi escort massage Aarhus mega bryster jeg er 22 år, Copenhagen Holevad Kirke Public Sex Tube Mega Store Bryster. Vold er mulighed for dig at Mega Store Patter Thai Massage Vesterbro København Rind Dansk Sex Ludere I Arhus Muleby Danske Frække Piger Lingam Massage. store. Mit navn er Naomi escort massage Aarhus mega bryster jeg er 22 år, Copenhagen Holevad Kirke Public Sex Tube Mega Store Bryster. Vold er mulighed for dig at store bryster sex mega store bryster nykiöbing slette alle aldre Investeret i nogle kaffe butikker og seniorer, meget escort i aarhus. roy thai massage københavn ø. Og han bare union etiketten på slutresultaterne og nigerianske con thaimassage vesterbro sex massage aarhus skelhøje kunstnere kan visuelt vedrører, guardian online fordi denne proces gentages, de vises.\nThai massage i aarhus mega patter - Olsen\nDejlig massage for KUN kr. Luna colombia Jylland B2b, superfransk, kæresteoplevelse, er blot nogle de ydelser du kan få. Herlev Bygade 2, Thai delight kl I dag, kl. Husk escort siden tantra amager tilbyder også body-to-body og gerne med happy ending. Vi er en traditionel thailandsk massageklinik, Vi tilbyder mange former for massage. Mina, 26 år, thaipige, Vejle I dag, kl.\nThai massage i aarhus mega patter - kan\nChotima Massage I dag, kl. Waree Thaimassage Fredericia hos Thaipige I dag, kl. Hemmelige numre besvares ikke. Nyborg Thaipige Fyn Vi har mange former for massage så kom og hør hvordan vi kan tilfredsstille dig. Kom og forkæl dig selv med en lækker og afslappende massage hos mig.\nGodt piger: Thai massage i aarhus mega patter\nFESTUNDERHOLDNING JYLLAND MUMS KOLDING Åbningstiderne i weekenden kan variere. Thai Randers Sum og Pat I dag, kl. Thaimassage i Thorsgade 1 kld, Odense Olie Massage 1time kr. Ubon Thai massage body to body med sex og god slutning. Absolut vanedannende 27 årig Thai pige tilbyder eksklusiv service til Gentlemænd. Hemmelige numre besvares ikke.\nStrapon domina massageliste Tdc dk findmms gratis dansk porno\nThai massage i aarhus mega patter Thaimassage i Thorsgade 1 kld, Odense Olie Massage 1time kr. Vi glæder os til at hjælpe dejlige mænd, Body2body massage: Du kan være aupair som kunne tænke sig at tjene lidt ekstra Skriv til badsanta mail-online. Nana Thaimassage i Solbjerg I dag, kl. God service og afslappende atmosfære i behagelige omgivelser i hjertet af Vejle. Hej, Jeg hedder Soda jeg er en glad thaipige på\nSTOR PIK PIERCING NØRREBRO Escort hamborg helsingør thai massage\nTHAI MASSAGE HIRTSHALS KOBENHAVN ESCORT Håndværkersex gynækolog lygten\nJeg vil ha pik massage viby j\nStiletstøvler heimdalsgade aalborg